Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 4. december 1997. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod den Italienske Republik. - Traktatbrud - Manglende gennemførelse af direktiv 79/923/EØF - Kvalitetskrav til skaldyrvande. - Sag C-225/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-06887



Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Parter

I sag C-225/96,

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, foerst ved Antonio Aresu, derefter ved Paolo Stancanelli, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, samme tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoeger,

mod

Den Italienske Republik ved afdelingschef, professor Umberto Leanza, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, bistaaet af statens advokat, Pier Giorgio Ferri, og med valgt adresse i Luxembourg paa Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde,

sagsoegt,

angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten,

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 4 i Raadets direktiv 79/923/EOEF af 30. oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande (EFT L 281, s. 47) at udpege de vandomraader, der kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr at leve og vokse deri, og/eller har undladt i medfoer af direktivets artikel 13 at give Kommissionen meddelelse om udpegningen,

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 79/923 at udarbejde programmer med henblik paa at mindske forureningen, og

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 79/923 at fastsaette vaerdier for parametrene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktiv 79/923, med undtagelse af kviksoelv og bly.

har

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann,

generaladvokat: F.G. Jacobs

justitssekretaer: R. Grass,

paa grundlag af den refererende dommers rapport,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 25. september 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 28. juni 1996 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten,

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 4 i Raadets direktiv 79/923/EOEF af 30. oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande (EFT L 281, s. 47, herefter »direktivet«) at udpege de vandomraader, der kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr at leve og vokse deri, og/eller har undladt i medfoer af direktivets artikel 13 at give Kommissionen meddelelse om udpegningen,

- idet den har undladt i overensstemmelse med direktivets artikel 5 at udarbejde programmer med henblik paa at mindske forureningen, og

- idet den har undladt i henhold til direktivets artikel 3 at fastsaette vaerdier for parametrene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet, med undtagelse af kviksoelv og bly.

2 Det fremgaar af den foerste og anden betragtning til direktivet, at dets formaal er at beskytte vand, herunder skaldyrvande, mod forurening, og at beskytte visse skaldyrbestande mod de forskellige skadelige konsekvenser af udledning af forurenede stoffer i havet.

3 I henhold til artikel 1 vedroerer direktivet »... kvaliteten af skaldyrvande og finder anvendelse paa kyst- og brakvand udpeget af medlemsstaterne som omraader, der kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr ... at leve og vokse deri ...«.

4 Ifoelge direktivets artikel 4, stk. 1 og 2, skal medlemsstaterne foretage en foerste udpegning af skaldyrvande inden for en frist paa to aar efter meddelelsen af direktivet, og de kan senere foretage yderligere udpegninger.

5 I direktivets artikel 3 er det bestemt, at medlemsstaterne for de udpegede vandomraader skal fastsaette vaerdier for de i bilaget angivne parametre, og at de skal foelge de bemaerkninger, der er anfoert i bilaget.

6 Direktivets artikel 5 foreskriver, at medlemsstaterne skal udarbejde programmer med henblik paa at mindske forureningen og sikre, at de udpegede vandomraader inden for en frist paa seks aar er i overensstemmelse med de vaerdier, som er fastsat i henhold til artikel 3, og med bemaerkningerne i bilaget.

7 Efter direktivets artikel 13 skal medlemsstaterne give Kommissionen oplysninger om bl.a. de vandomraader, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1 og 2.

8 I henhold til direktivets artikel 15, stk. 1, skal medlemsstaterne saette de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet inden for en frist paa to aar fra dets meddelelse, og straks underrette Kommissionen derom. Eftersom direktivet blev meddelt den 5. november 1979, udloeb den naevnte frist den 5. november 1981.

9 Da Kommissionen fandt, at det ministerielle dekret af 27. april 1978 (Supplemento ordinario, Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana (GURI) nr. 125 af 8.5.1978), som de italienske myndigheder den 15. september 1981 havde fremsendt til den, ikke opfyldte betingelserne i direktivet navnlig hvad angik de parametre, der skulle kontrolleres, og kontrolhyppigheden, anmodede den ved skrivelse 9. september 1985 samme myndigheder om at tilstille den detaljerede oplysninger om udpegningen af vandomraader til brug for skaldyropdraet.

10 Ved skrivelse af 24. april 1989 bad Kommissionen de italienske myndigheder om i overensstemmelse med direktivets artikel 4 at udpege vandomraader til brug for skaldyropdraet paa hele det italienske territorium, om at informere den om proceduren og de i forbindelse med udvaelgelsen af vandomraaderne anvendte objektive kriterier, om at fremsende en oversigt over de vandomraader, der var blevet udvalgt med henblik paa udpegning samt et topografisk kort med angivelse af disse vandomraader, om at fastlaegge vaerdier for de parametre, der i medfoer af direktivets artikel 3 og 4 skulle finde anvendelse paa de udpegede vandomraader, og underrette den om disse vaerdier, om at udarbejde programmer i henhold til artikel 5 og underrette den herom, om at foretage kontrol af de udpegede vandomraader efter bestemmelserne i direktivets artikel 7 og med henvisning til et topografisk kort angive placeringen af de i henhold til direktivets artikel 7, stk. 4, fastlagte proeveudtagningssteder, om at underrette den om bestemmelser med hensyn til nye parametre jf. direktivets artikel 9, og endelig om at underrette den om undtagelser jf. direktivets artikel 11.

11 Kommissionen modtog ikke underretning om nogen udpegning og fik ikke tilsendt nogen af de udbedte oplysninger, og den opfordrede derfor den 5. august 1991 den italienske regering til at fremkomme med sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder.

12 Den 27. januar 1992 vedtog Den Italienske Republik lovdekret nr. 131 om gennemfoerelse af direktivet (Suppl. ord., GURI, nr. 41 af 19.2.1992).

13 Imidlertid fandt Kommissionen, at selv om dette lovdekret i vidt omfang sikrer en gennemfoerelse af direktivet, er der ikke tale om en fuldstaendig gennemfoerelse, eftersom lovdekretets artikel 4 for saa vidt angaar udpegningen henviser til foranstaltninger, der hoerer ind under regionernes kompetence.

14 Under henvisning dels til, at der ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 13 var blevet meddelt den nogen regionale retsakter, dvs. at de kompetente myndigheder ikke havde udpeget skaldyrvandene og derfor ikke i henhold til direktivets artikel 5 havde udarbejdet programmer for at mindske forureningen, og dels til, at de paagaeldende myndigheder ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 3 havde fastsat vaerdier for parametrene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet med undtagelse af kviksoelv og bly, rettede Kommissionen den 7. juli 1993 en begrundet udtalelse til Den Italienske Republik med opfordring til denne om at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden for en frist paa to maaneder.

15 Ved note nr. 488 af 14. marts 1994 meddelte de italienske myndigheder Kommissionen, at konferencen staten og regionerne havde forpligtet sig til at efterkomme faellesskabsreglerne.

16 Paa denne baggrund har Kommissionen anlagt naervaerende sag.

17 Ved kendelse afsagt af Domstolens praesident den 22. november 1996 har Det Forenede Kongerige faaet tilladelse til at intervenere til stoette for Den Italienske Republiks paastande.

18 Ved skrivelse indleveret til Domstolens Justitskontor den 21. januar 1997 frafaldt Det Forenede Kongerige sin interventionsbegaering i den foreliggende sag.

19 Ved kendelse afsagt af Domstolens praesident den 10. marts 1997 slettedes Det Forenede Kongerige som intervenient i sagen.

20 Under sagen har Kommissionen for det foerste gjort gaeldende, at Den Italienske Republik ikke har foretaget nogen udpegning af skaldyrvande, eller i hvert fald ikke for saa vidt angaar hele det italienske territorium, eller at en saadan udpegning ikke er blevet meddelt den. Den har dernaest anfoert, at de italienske myndigheder, bortset fra enkelte undtagelser, ikke har udarbejdet programmer for at mindske forureningen af vandomraaderne. Med henvisning til, at dette fremgaar af bestemmelserne i artikel 4, stk. 4, litra c), i lovdekret nr. 131 sammenholdt med punkt 8 og 9 i bilag I dertil, har Kommissionen endelig gjort gaeldende, at fastsaettelsen af graensevaerdier for de i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet omhandlede parametre, bortset fra kviksoelv og bly, er betinget af vedtagelsen af et efterfoelgende ministerielt dekret. Kommissionen erklaerer imidlertid, at den ikke har modtaget nogen meddelelse om et saadant dekret eller andre anvendelsesforanstaltninger.

21 Den italienske regering har gjort gaeldende, at der i tolv af de femten regioner med kyststraekninger er blevet vedtaget de regionale foranstaltninger til gennemfoerelse af direktivet for saa vidt angaar udpegning af vandomraader, der kraever beskyttelse, eller udarbejdelse af programmer for at mindske forureningen af de udpegede vandomraader; disse er blevet meddelt Kommissionen og udgoer en tilstraekkelig gennemfoerelse af direktivet. Hvad angaar fastlaeggelsen af de parametre, der er anfoert i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet, har den italienske regering udtalt, at proceduren til godkendelse af det relevante dekret sandsynligvis afsluttes i naer fremtid.

22 Kommissionen har i duplikken anfoert, at i stedet for de tolv regioner, Den Italienske Republik har naevnt, har kun elleve af de tyve regioner i Italien foretaget en foerste udpegning af skaldyrvande. Det kan ikke anses for en tilstraekkelig gennemfoerelse af direktivet, at de samlede skaldyrvandomraader, der er blevet udpeget og givet meddelelse om, repraesenterer lidt over 50% af det nationale territorium.

23 Den Italienske Republik har i den henseende bemaerket, at kun de regioner, der har adgang til havet, kan udpege skaldyrvande, og at der findes femten saadanne regioner. I mangel af en definition af kriterierne til brug for vedtagelsen af udpegningsforanstaltninger finder Den Italienske Republik herudover, at en udpegning af vandomraader - i et antal og med en arealdaekning af en rimelig stoerrelse i forhold til de samlede tilgaengelige kyst- og brakvande - til brug for skaldyropdraet udgoer en korrekt gennemfoerelse af direktivet. Den omstaendighed, at udpegninger, som henhoerer under tre regioners kompetence, mangler, kan ikke i sig selv udgoere et brud paa den forpligtelse, der er omhandlet i direktivets artikel 4. Direktivets artikel 4, stk. 2, goer det for oevrigt muligt at lade udpegningen ske gradvist, idet den foreskriver en mulighed for efterfoelgende yderligere udpegninger i tillaeg til dem, der opfylder gennemfoerelsesforpligtelsen inden for den i artikel 4, stk. 1, fastsatte frist. Den Italienske Republik har derfor paastaaet sig frifundet hvad angaar dette foerste klagepunkt.

24 Om skaldyrvandene bemaerkes det, at medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 4 skal udpege disse vande, dvs. kyst- og brakvandsomraader, som efter deres opfattelse kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr (bloeddyr af muslingeklassen og snegleklassen) at leve og vokse deri, og for saaledes at bidrage til, at skaldyrprodukter, som umiddelbart kan fortaeres af mennesker, faar en god kvalitet (artikel 1).

25 Ganske vist raader medlemsstaterne over en skoensbefoejelse i relation til bedoemmelsen af disse betingelser (behovet for beskyttelse eller forbedring) inden for rammerne af de parametre, der er fastlagt i bilaget til direktivet.

26 I modsaetning til, hvad den italienske regering har haevdet, skal udpegningen imidlertid foretages, naar de paagaeldende betingelser er opfyldt. En fortolkning af direktivet, hvorefter det er tilladt medlemsstaterne at undlade at udpege alle skaldyrvandene, har ingen stoette i direktivets ordlyd, og ville i oevrigt stride mod direktivets maalsaetninger, nemlig miljoebeskyttelse og fjernelse af ulige konkurrencevilkaar (jf. 1.-4. betragtning til direktivet).

27 Det bemaerkes i den forbindelse, at den italienske regerings argument om, at de foelger af direktivets artikel 4, at den deri i foreskrevne udpegning er gradvis, ikke paa nogen maade har stoette i ordlyden af den paagaeldende bestemmelse. Ganske vist kan medlemsstaterne foretage yderligere udpegninger (stk. 2), men denne befoejelse indebaerer ikke, at de har ikke har pligt til goere det, naar de i direktivets foreskrevne betingelser er opfyldt.

28 Under disse omstaendigheder skal det fastslaas, at Den Italienske Republik ikke udpeget skaldyrvandene. Heraf foelger, at Kommissionens paastande herom maa tages til foelge.

29 Den Italienske Republik ikke bestridt traktatbruddet for saa vidt angaar Kommissionens oevrige klagepunkter, men har anfoert, at der i naer fremtid gives meddelelse om gennemfoerelsesforanstaltninger. Der maa derfor ligeledes gives Kommissionen medhold paa disse punkter.

30 Af det ovenfor anfoerte foelger, at

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet,

- idet den har undladt i overensstemmelse med direktivets artikel 4 at udpege de vandomraader, der kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr at leve og vokse deri,

- idet den har undladt i overensstemmelse med direktivets artikel 5 at udarbejde programmer med henblik paa at mindske forureningen, og

- idet den har undladt i overensstemmelse med direktivets artikel 3 at fastsaette vaerdier for parametrene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktiv 79/923, med undtagelse af kviksoelv og bly.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

31 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Den Italienske Republik har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 79/923/EOEF af 30. oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande,

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 79/923 at udpege de vandomraader, der kraever beskyttelse eller forbedring for at goere det muligt for skaldyr at leve og vokse deri,

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 79/923 at udarbejde programmer med henblik paa at mindske forureningen, og

- idet den har undladt i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 79/923 at fastsaette vaerdier for parametrene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktiv 79/923, med undtagelse af kviksoelv og bly.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.