DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 4. JUNI 1992. - CONSORGAN - GESTAO DE EMPRESAS LDA MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - DEN EUROPAEISKE SOCIALFOND - ANNULLATIONSSOEGSMAAL TIL PROEVELSE AF NEDSAETTELSE AF OPRINDELIG BEVILGET TILSKUD. - SAG C-181/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-03557



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Institutionernes retsakter ° begrundelse ° forpligtelse ° raekkevidde ° Kommissionens beslutning om at nedsaette tilskud fra Den Europaeiske Socialfond til en erhvervsuddannelsesforanstaltning

(EOEF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

Selv om en kortfattet begrundelse i Kommissionens beslutning om at nedsaette tilskuddet opfylder kravene i traktatens artikel 190 i forbindelse med en oprindelig ansoegning om tilskud fra Den Europaeiske Socialfond til en erhvervsuddannelsesforanstaltning, forholder det sig anderledes med beslutningen om nedsaettelse af et oprindeligt ydet tilskudsbeloeb, idet en saadan beslutning har alvorligere foelger for ansoegeren, hvorfor grundene til nedsaettelsen af tilskuddet i forhold til det oprindeligt godkendte beloeb klart skal fremgaa af beslutningen.

En beslutning, som er baseret paa, at visse afholdte udgifter ikke er blevet godkendt ved tilskuddets tildeling, skoent denne tildeling ikke var blevet meddelt ved en detaljeret og praecis godkendelsesbeslutning, og som ikke indeholder nogen oplysning om, hvorledes den nedsaettelse, som blev meddelt modtageren, var beregnet, opfylder ikke naevnte krav og maa derfor annulleres.

Dommens præmisser

1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 8. juni 1990 har selskabet Consorgan ° Gestão de Empresas, Ld.ª i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 30. marts 1990 om nedsaettelse af det tilskud, Den Europaeiske Socialfond oprindeligt havde bevilget til et uddannelsesprojekt, der var indsendt for sagsoegeren.

2 Den Europaeiske Socialfond (herefter benaevnt "fonden") deltager i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a), i Raadets afgoerelse 83/516/EOEF af 17. oktober 1983 om Den Europaeiske Socialfonds opgaver (EFT L 289, s. 38) i finansieringen af foranstaltninger vedroerende erhvervsuddannelse og erhvervsvejledning.

3 Fondens godkendelse af en finansieringsansoegning, der er indgivet i henhold til artikel 3, stk. 1, i ovennaevnte afgoerelse 83/516, medfoerer i henhold til artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983 om gennemfoerelse af afgoerelse 83/516 (EFT L 289, s. 1, herefter benaevnt "forordningen") udbetaling af et forskud paa 50% af det bevilgede tilskud paa den dato, der er anfoert for uddannelsesforanstaltningens begyndelse. Anmodninger om udbetaling af saldobeloeb skal i henhold til artikel 5, stk. 4, indeholde en detaljeret redegoerelse for indholdet, resultaterne og finansieringen af den paagaeldende foranstaltning.

4 Saafremt tilskuddet fra fonden ikke anvendes paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, kan Kommissionen i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1, suspendere, nedsaette eller lade tilskuddet bortfalde efter at have givet den paagaeldende medlemsstat lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger. I henhold til artikel 6, stk. 2, skal de udbetalte beloeb, som ikke er blevet anvendt paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, tilbagebetales. Den paagaeldende medlemsstat er subsidiaert ansvarlig for tilbagebetalingen af beloeb, som er udbetalt med urette, naar der er tale om foranstaltninger, for hvilke medlemsstaten ifoelge artikel 2, stk. 2, i ovennaevnte afgoerelse 83/516 garanterer en forsvarlig gennemfoerelse.

5 Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu (herefter benaevnt "DAFSE"), Lissabon, indgav paa Republikken Portugals vegne en ansoegning om tilskud fra fonden for regnskabsaaret 1987 til fordel for en gruppe virksomheder, herunder ogsaa sagsoegeren.

6 Det uddannelsesprojekt, hvortil der var ansoegt om tilskud, og som fik sagsnr. ESF 871106 P1, blev godkendt den 30. april 1987 ved beslutning truffet af Kommissionen under forudsaetning af, at der skete visse aendringer. Beslutningen blev fremsendt til DAFSE og af dette meddelt sagsoegeren.

7 Efter at uddannelsesforanstaltningen var afsluttet, indsendte sagsoegeren til DAFSE en endelig anmodning om udbetaling af saldobeloeb samt den kvantitative og kvalitative evaluering, der er omhandlet i forordningens artikel 5, stk. 4.

8 Republikken Portugal attesterede i medfoer af denne bestemmelse den faktiske og regnskabsmaessige rigtighed af de i udbetalingsanmodningen indeholdte oplysninger og fremsendte den til Kommissionen.

9 Efter at Kommissionen havde gennemgaaet anmodningerne om udbetaling af saldobeloeb, paapegede den i skrivelse af 5. september 1989, at en del af udgifterne ikke kunne anses for tilskudsberettigede. Efter en brevveksling mellem DAFSE og Kommissionen nedsatte Kommissionen ved skrivelse af 2. marts 1990 de oprindeligt bevilgede tilskud fra fonden. Denne beslutning blev meddelt sagsoegeren ved skrivelse fra DAFSE af 30. marts 1990.

10 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

11 Det fremgaar, at Kommissionen har underrettet DAFSE om den paagaeldende beslutning ved en skrivelse, hvorved DAFSE blev orienteret om, at fondens tilskud i medfoer af forordningens artikel 6, stk. 1, var blevet nedsat til et beloeb, som var lavere end det oprindeligt godkendte.

12 Selv om den omtvistede beslutning er rettet til Republikken Portugal, beroerer den under disse omstaendigheder sagsoegeren umiddelbart og individuelt, jf. traktatens artikel 173, stk. 2, idet selskabet herved fratages en del af det tilskud, der oprindeligt var bevilget, og medlemsstaten ikke her har nogen selvstaendig skoensbefoejelse.

13 Consorgan har til stoette for sin paastand anfoert, at Kommissionen har tilsidesat vaesentlige formforskrifter, idet den anfaegtede beslutning ikke opfylder den begrundelsespligt, der er fastsat i traktatens artikel 190.

14 Efter Domstolens faste praksis har forpligtelsen til at begrunde den individuelle beslutning til formaal at goere det muligt at efterproeve beslutningens lovlighed samt at give den beroerte virksomhed de oplysninger, ved hjaelp af hvilke det kan fastslaas, om der er grundlag for beslutningen, eller om der muligvis foreligger en saadan fejl, at den kan anfaegtes. Omfanget af begrundelsespligten afhaenger af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget (dom af 7.4.1987, sag 32/86, Sisma, Sml. s. 1645, praemis 8).

15 Det skal bemaerkes, at naar Domstolen i forbindelse med en oprindelig ansoegning om tilskud fra fonden har fundet ° jf. punkt 74 i generaladvokatens forslag til afgoerelse ° at en kortfattet begrundelse opfylder kravene i traktatens artikel 190 (dom af 7.2.1990, sag C-213/87, Gemeente Amsterdam, Sml. I, s. 221, praemis 28), beror dette paa, at afvisningen af en saadan ansoegning blot indebaerer, at den oenskede oekonomiske stoette ikke kan ydes.

16 Naar den oprindelige ansoegning derimod er godkendt, har beslutningen om nedsaettelse af det oprindeligt bevilgede tilskud alvorligere foelger for ansoegeren.

17 Ansoegeren har nemlig modtaget et forskud, der daekker 50% af de godkendte udgifter, saaledes at han selv maa laegge betydelige beloeb ud, indtil han faar udbetalt saldobeloebet, som han har en berettiget forventning om at modtage, saafremt han dokumenterer, at han har anvendt fondens tilskud paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser.

18 Heraf foelger, at det i en beslutning om at nedsaette tilskud klart skal fremgaa, hvilke grunde der berettiger til at nedsaette tilskuddet i forhold til det oprindeligt godkendte beloeb.

19 Det sagsoegende selskab har for saa vidt angaar den foerste grund, Kommissionen har paaberaabt sig til stoette for sin beslutning om nedsaettelse af tilskud, nemlig at den praktiske uddannelses varighed skal svare til den teoretiske uddannelses varighed, erkendt, at det var bekendt med, at varigheden af de praktiske kurser skulle vaere den samme som varigheden af de teoretiske kurser.

20 Under disse omstaendigheder har sagsoegeren inden vedtagelsen af den omtvistede beslutning faaet et tilstraekkeligt kendskab til den foerste grund, Kommissionen har paaberaabt sig til stoette for denne beslutning. Denne kan derfor ikke betragtes som utilstraekkeligt begrundet paa dette punkt.

21 Hvad angaar den anden af Kommissionen paaberaabte begrundelse, der er, at visse udgifter ikke blev godkendt i ansoegningen om tilskud, bemaerkes, at godkendelsen er givet for et samlet beloeb, og at anmodningen om udbetaling af saldobeloeb er indgivet under ét for hele projektet, men at de enkelte beroerte virksomheder ikke har faaet meddelt nogen detaljeret og praecis godkendelsesbeslutning.

22 I oevrigt fremgaar det, at Kommissionen har fordelt nedsaettelserne mellem medlemmerne af virksomhedsgruppen, heriblandt sagsoegeren, proportionalt med den enkelte virksomheds andel i de paagaeldende poster, og ikke paa grundlag af de noejagtige ikke-tilskudsberettigede udgifter. Sagsoegeren er imidlertid aldrig blevet gjort bekendt med denne beregningsmaade.

23 Selv om sagsoegeren faktisk var bekendt med det samlede nedsaettelsesbeloeb, havde selskabet ikke kendskab til den noejagtige liste over de paagaeldende poster eller rubrikker, nedsaettelsens fordeling pr. post eller maaden, hvorpaa nedsaettelsen var beregnet.

24 Da sagsoegeren ikke er blevet orienteret om retningslinjerne for nedsaettelsen af fondens tilskud, maa den omtvistede beslutning anses for utilstraekkeligt begrundet i henhold til traktatens artikel 190.

25 Heraf foelger, at den omtvistede beslutning om nedsaettelse boer annulleres.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

26 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og tilpligtes derfor at betale omkostningerne.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN (Anden Afdeling)

1) Kommissionens beslutning af 30. marts 1990, hvorefter udgifter paa 30 501 190 ESC vedroerende den til Den Europaeiske Socialfond indgivne ansoegning om tilskud nr. 871106 P1 ikke fandtes tilskudsberettigede, annulleres.

2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.