Rettens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2018 –

Carpenito m.fl. mod Rådet

(Forenede sager T-543/16 og T-544/16)

»Personalesag – vederlag – årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte – forordning (EU) nr. 422/2014 og forordning (EU) nr. 423/2014 – tilpasning af løn og pensioner for 2011 og 2012 – begrundelsespligt – proportionalitet – berettiget forventning – regler om social dialog«

1. Tjenestemænd – vederlag – justeringskoefficienter – gennemførelsesforordninger til vedtægten – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65; bilag XI) (jf. præmis 57-59 og 65)

2. Tjenestemænd – vederlag – justeringskoefficienter – fastsættelse – domstolsprøvelse – grænser (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65; bilag XI) (jf. præmis 73 og 74)

3. Tjenestemænd – vederlag – årlig tilpasning – undtagelsesklausul – institutionernes skønsbeføjelse – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, bilag XI, art. 3 og 10) (jf. præmis 78-82)

4. Tjenestemænd – vederlag – årlig tilpasning – fordeling af kompetencerne mellem de forskellige institutioner (Tjenestemandsvedtægten, art. 65 og bilag XI, art. 3 og 10) (jf. præmis 75, 87 og 88)

5. Institutionernes retsakter – procedure for udarbejdelse – traktatbestemmelser – tvingende karakter – en institutions mulighed for at indføre afledte retsgrundlag – foreligger ikke (jf. præmis 95 og 102)

6. Annullationssøgsmål – dom om annullation – retsvirkninger – forpligtelse til at træffe foranstaltninger til opfyldelse heraf – rækkevidde – hensyntagen til såvel begrundelsen som domskonklusionen (Art. 266 TEUF) (jf. præmis 109 og 110)

7. Institutionernes retsakter – tidsmæssig anvendelse – øjeblikkelig anvendelse af den nye retsforskrift på endnu ikke indtrådte virkninger af en situation, der er opstået, mens den gamle regel var gældende – vedtagelse af forordning nr. 422/2014 og forordning nr. 423/2014 om tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte – tilsidesættelse af velerhvervede rettigheder – foreligger ikke (jf. præmis 116-119)

8. Tjenestemænd – vederlag – årlig tilpasning – undtagelsesklausul – rækkevidde – justeringskoefficienter – overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65, og bilag XI, art. 10) (jf. præmis 131, 132, 134 og 136)

9. Tjenestemænd – vederlag – årlig tilpasning – undtagelsesklausul – rækkevidde – justeringskoefficienter – overholdelse af proportionalitetsprincippet – domstolsprøvelse – grænser (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65, og bilag XI, art. 10) (jf. præmis 140-142)

10. Grundlæggende rettigheder – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ret til information og høring af arbejdstagerne i virksomheden – ret til kollektive forhandlinger – ingen mulighed for påberåbelse heraf i forholdet mellem EU-institutionerne og deres ansatte – grænser (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 27 og 28) (jf. præmis 165)

11. Tjenestemandssager – erstatningspåstand tilknyttet en annullationspåstand – afvisning af annullationspåstanden medfører afvisning af erstatningspåstanden (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 181)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Rådets afgørelser om på sagsøgernes løn eller pensioner at anvende den tilpasning på 0% for 2011, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 422/2014 af 16. april 2014 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EUT 2014, L 129, s. 5), og den tilpasning på 0,8% for 2012, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 423/2014 af 16. april 2014 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EUT 2014, L 129, s. 12), dels om erstatning for det tab, sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af disse afgørelser.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.