Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Miljø – vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet – direktiv 85/337 – anvendelsesområde – projekt vedtaget ved en national lovgivningsmæssig retsakt – ikke omfattet – betingelser – den nationale rets vurdering (Rådets direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, art. 1, stk. 5) (jf. præmis 37 og konkl. 1)

2. Miljø – vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet – direktiv 85/337 – projekt vedtaget ved en national lovgivningsmæssig retsakt, der falder ind under direktivets anvendelsesområde – ret til at anlægge søgsmål til prøvelse af denne retsakt – rækkevidde (Rådets direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, art. 10a; Rådets afgørelse 2005/370) (jf. præmis 46 og konkl. 2)

Sagens genstand

Angående

Anmodninger om præjudiciel afgørelse – Conseil d’État – fortolkning af artikel 1, 5, 6, 7, 8 og 10a i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 (EFT L 73, s. 5) og ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (EFT L 156, s. 17) – fortolkning af artikel 6 og 9 i Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, som indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005 (EUT L 124, s. 1) – spørgsmålet om anerkendelse af visse tilladelser »godkendt« ved dekret, for hvilke der foreligger tvingende almene hensyn, som særlige nationale lovgivningsmæssige retsakter – fuldstændig mangel på mulighed for at anfægte en tilladelse til at udføre projekter, der kan have væsentlig indvirkning på miljøet – fakultativ eller obligatorisk karakter af en sådan ret – tilladelser til anlægsarbejder og driftstilladelse.

Afgørelse

Konklusion

1) Artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, skal fortolkes således, at det kun er de projekter, der er vedtaget i enkeltheder ved en særlig lov, således at formålet med direktivet er opnået gennem lovgivningsproceduren, som er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om disse to betingelser er opfyldt under hensyntagen til såvel indholdet af den vedtagne lov som hele den lovgivningsprocedure, der førte til lovens vedtagelse, navnlig de forberedende retsakter og de parlamentariske forhandlinger. En lov, som ene og alene »stadfæster« en eksisterende administrativ foranstaltning, og som blot henviser til tvingende almene hensyn, uden at der i materiel henseende gennemføres en forudgående lovgivningsprocedure, hvorunder nævnte betingelser kan iagttages, kan ikke anses for en særlig lov i dette direktivs forstand og er således ikke i sig selv tilstrækkelig til at udelukke projektet fra anvendelsesområdet for direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35.

2) Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, indgået den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, og artikel 10a i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at

– når et projekt, som er omfattet af disse bestemmelsers anvendelsesområde, er vedtaget ved en lov, skal spørgsmålet om, hvorvidt denne lov opfylder betingelserne i direktivets artikel 1, stk. 5, i henhold til nationale processuelle regler kunne prøves ved en domstol eller et ved lov etableret uafhængigt og upartisk organ

– såfremt en sådan lov ikke kan prøves på en måde og i et sådant omfang som angivet ovenfor, tilkommer det enhver national ret, som behandler en sag inden for rammerne af sin kompetence, at udøve den i foregående led beskrevne kontrol og i givet fald drage de nødvendige konsekvenser heraf og undlade at anvende denne lov.