RETTENS DOM (Femte Afdeling)

21. maj 1996

Sag T-153/95

Raymond Kaps

mod

De Europæiske Fællesskabers Domstol

»Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — udvælgelseskomite — mundtlig prøve — udvælgelseskomiteens afgørelse om ikke at optage vedkommende på reservelisten — begrundelsespligtens omfang — omfanget af Rettens prøvelse«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-663

Angående:

Påstand om annulation af afgørelserne fra udvælgelseskomiteen ved den interne udvælgelsesprøve nr. CJ 51/93, hvorefter de karakterer, som blev tildelt sagsøgeren for hans skriftlige og mundtlige prøve, udelukkede ham fra at blive optaget blandt de ansøgere, der havde bestået, på reservelisten, og, om nødvendigt, annullation af Domstolens afgørelse om ikke at optage sagsøgeren på reservelisten for samme udvælgelsesprøve, samt annullation af afgørelsen om afvisning af hans klage.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Den 18. februar 1994 offentliggjorde Domstolen en »meddelelse om intern udvælgelsesprøve på grundlag afprøver« nr. CJ 51/93 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter i tjenestegruppe B5/B4. Ifølge betingelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven krævedes bl.a. et indgående kendskab til et af De Europæiske Fællesskabers officielle sprog og et godt kendskab til et andet af de officielle sprog, ligesom der under den mundtlige prøve ville blive taget hensyn til ansøgernes kendskab til andre af De Europæiske Fællesskabers officielle sprog. Under samtalen med ansøgerne ville udvælgelseskomiteen bl.a. vurdere omfanget af disses samlede sprogkundskaber. Sagsøgeren, som er tjenestemand i lønklasse D3, ansøgte om at deltage i udvælgelsesprøven, hvor han deltog i de skriftlige prøver og fik adgang til den mundtlige prøve.

Ved skrivelse af 19. december 1994 meddelte chefen for Personaleafdelingen sagsøgeren, at han ikke var blevet optaget på reservelisten. Ved skrivelse af 21. december 1994 modtog han meddelelse om hver af de karakterer, som han havde fået tildelt for de enkelte prøver under udvælgelsesprøven. Ved notat af 15. marts 1995 anmodede sagsøgeren om, at udvælgelseskomiteen foretog en fornyet vurdering af de karakterer, som den havde tildelt ham for visse af de skriftlige prøver og for den mundtlige prøve, idet han subsidiært indgav en klage i henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«). Ved et efterfølgende notat af 15. marts 1995 anmodede sagsøgeren ansættelsesmyndigheden om som led i behandlingen af hans klage at imødekomme hans ønske om en sådan »forudgående samtale«, således som der er mulighed for efter gældende regler.

Ved et notat af 7. april 1995 til chefen for Personaleafdelingen bekræftede udvælgelseskomiteen de tildelte karakterer. Den 27. april 1995 tilsendte chefen for Personaleafdelingen sagsøgeren en kopi af dette notat, idet han anførte, at man i betragtning af det subsidiære krav, sagsøgeren havde rejst i sin skrivelse af 15. marts 1995, ville behandle denne del af skrivelsen som en klage. Denne klage blev afvist den 15. maj 1995.

Til støtte for sin påstand under sagen fremførte sagsøgeren i det væsentlige fem anbringender. Det første anbringende var, at princippet om ligebehandling af ansøgerne var tilsidesat dels, da visse af de skriftlige prøver var blevet oversat og maskinskrevet, dels da medlemmerne af udvælgelseskomiteen under den mundtlige prøve ikke beherskede alle de sprog, som ansøgerne benyttede under denne prøve. Det andet anbringende var, at meddelelsen om udvælgelsesprøven var tilsidesat, da såvel kriteriet om ansøgernes evne til ræsonnement som karaktergivningen for sprogkundskaberne var blevet fejlagtigt anvendt af udvælgelseskomiteen. Det tredje anbringende var, at der var foretaget et åbenbart urigtigt skøn. Det fjerde, at den forudgående administrative procedure ikke var forskriftsmæssigt iagttaget. Endelig var det femte anbringende, at begrundelsespligten var tilsidesat (præmis 19).

Under den mundtlige forhandling frafaldt sagsøgeren det første led af sit første anbringende vedrørende de skriftlige prøver og det første led af det andet anbringende (præmis 20).

Anbringendet om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

Retten fastslog, at udvælgelseskomiteen var således sammensat, at visse af medlemmerne havde samme modersmål som de sprog, sagsøgeren benyttede under den mundtlige prøve. Udvælgelseskomiteen var derfor fuldt ud i stand til selv at bedømme sagsøgerens sprogkundskaber, hvorfor han ikke med føje kunne klage over, at ligebehandlingsprincippet var tilsidesat i forhold til ham (præmis 25).

Retten bemærkede i øvrigt, at en udvælgelseskomite kan benytte bisiddere i alle de tilfælde, hvor den finder det fornødent. Den fulgte fremgangsmåde må anses for lovlig, såfremt metoderne for vurderingen af prøverne ikke er forskellige fra ansøger til ansøger, og såfremt udvælgelseskomiteen bevarer den endelige skønsbeføjelse (præmis 26).

Henvisning til: Domstolen, 16. juni 1987, sag 40/86, Kolivasmod Kommissionen, Smi. s. 2643, præmis 16; Retten, 16. oktober 1990, sag T-132/89, Gallone mod Rådet, Sml. II, s. 549, præmis 28.

Anbringendet om tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven

Formaliteten

Retten bemærkede, at sagsøgeren først fik mulighed for fuldt ud at vurdere de omstændigheder, hvorunder karaktergivningen for prøverne var foregået, og for at præcisere sine argumenter i så henseende, efter at Domstolen havde besvaret Rettens spørgsmål. Følgelig udgjorde de faktiske omstændigheder, som sagsøgeren havde påberåbt sig i forbindelse med dette anbringende, en del af de argumenter som helhed, som sagsøgeren havde fremført vedrørende gennemførelsen af den omtvistede udvælgelsesprøve, hvorfor betingelserne efter procesreglementets artikel 48 for at fremsætte nye anbringender under sagens gang var opfyldt i den foreliggende sag (præmis 35).

Henvisning til: Retten, 6. april 1995, forenede sager T-80/89, T-81/89, T-83/89 T-87/89 T-88/89, T-90/89, T-93/89, T-95/89, T-97/89, T-99/89, T-100/89, T-101/89 T-103/89, T-105/89, T-107/89og T-112/89, BASF m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 729, præmis 66.

Realiteten

Retten bemærkede, at udvælgelseskomiteen har et vidt skøn med hensyn til fastsættelsen af vilkårene for afholdelsen af en udvælgelsesprøve og det nærmere indhold af de fastsatte prøver inden for de betingelser, som er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven og de heri foreskrevne krav. Fællesskabets retsinstanser kan lam efterprøve den fremgangsmåde, der følges ved afholdelsen af en prøve, såfremt det er nødvendigt for at sikre en lige behandling af ansøgerne og sikre objektivitet i det valg, som foretages mellem ansøgerne. Fællesskabets retsinstanser kan heller ikke efterprøve det nærmere indhold af en prøve, medmindre denne overskrider de rammer herfor, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven, eller den er uforenelig med prøvens formål (præmis 37).

Henvisning til: Domstolen, 8. marts 1988, forenede sager 64/86. 71/86.72/86, 73/86 og 78/86, Sergio m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 1399, præmis 22; Domstolen, 24. marts 1988. sag 228/86, Goossens m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 1819. præmis 14; Retten, 16. oktober 1990, sag T-132/89, Gallone mod Rådet, Sml. II, s. 549, præmis 27; Retten, 27. juni 1991, sag T-156/89, Valverde Mordt mod Domstolen, Sml. II. s. 407. præmis 121.

De vurderinger, som en udvælgelseskomite foretager, når den bedømmer ansøgernes kundskaber og kvalifikationer, har karakter af en sammenligning, og disse vurderinger samt de afgørelser, hvorved udvælgelseskomiteen fastslår, at en ansøger ikke har bestået en prøve, er udtryk for en værdiladet vurdering af ansøgerens præstation ved prøven. De indgår derfor i det vide skøn, som tilkommer en udvælgelseskomite, og kan ikke efterprøves af Fællesskabets retsinstanser, medmindre der er sket en åbenbar tilsidesættelse af de regler, som gælder for udvælgelseskomiteens arbejde (præmis 38)

Henvisning til: Domstolen, 9. oktober 1974, forenede sager 112/73, 144/73 og 145/73, Campogrande m.fl. mod Kommissionen. Sml. s. 957, præmis 53; Retten, 15. juli 1993, forenede sagerT-17/90.T-28/91.ogT-17/92, Camera Alloisio m.fl. mod Kommissionen. Sml. II. s. 841, præmis 90; Retten, 1. december 1991, sag T-46/93, Michaël-Chiou mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 929. præmis 48; Retten, 14. juli 1995, sag T-291/94. Pimley-Smith mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 637, præmis 63.

I betragtning af de udtrykkelige betingelser i den i sagen omhandlede meddelelse om udvælgelsesprøven, hvorefter der under den mundtlige prøve ville blive taget hensyn til kendskab til andre af De Europæiske Fællesskabers officielle sprog, var udvælgelseskomiteen forpligtet til at tage hensyn til omfanget af de øvrige ansøgeres sprogkundskaber samt antallet af de sprog, som disse ansøgere beherskede sammenlignet med, på den ene side, antallet af de sprog, som sagsøgeren benyttede under prøven, og, på den anden side, kvaliteten af sagsøgerens mundtlige præstationer i forhold til de øvrige ansøgeres. Når udvælgelseskomiteen fulgte denne fremgangsmåde, overholdt den de retlige rammer, der var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og sikrede såvel en lige behandling af ansøgerne som objektivitet i det mellem dem foretagne valg (præmis 39 og 40).

Anbringendet om et åbenbart urigtigt skøn

Retten bemærkede, at udvælgelseskomiteen ved en udvælgelsesprøve udelukkende skal basere sig på objektive forhold og ikke på ansøgernes egne subjektive vurderinger vedrørende omfanget af deres sprogkundskaber. Dette bedømmelseskriterium er det navnlig vigtigt at følge, når det er foreskrevet i meddelelsen om udvælgelsesprøven, at der skal afholdes en mundtlig prøve, som gør det muligt på et objektivt og indbyrdes sammenligneligt grundlag at foretage en vurdering af omfanget af ansøgernes sprogkundskaber. Hverken en bedømmelsesrapport eller et sprogcertifikat udgør et uafkræfteligt bevis for omfanget af den pågældendes kendskab til et sprog. En udvælgelseskomite ved en udvælgelsesprøve kan derfor ikke være bundet af sådanne dokumenter, når den vurderer de sprogkundskaber, ansøgerne udviser under den mundtlige prøve, som afholdes i forbindelse med en udvælgelsesprøve (præmis 53-57).

Henvisning til: Domstolen, 23. oktober 1986, forenede sager 322/85 og 323/85, Hoyer m.fl. mod Revisionsretten, Sml. s. 3215, præmis 15, 16 og 17.

Anbringendet om, at den forudgående administrative procedure ikke var forskriftsmæssigt iagttaget

Det var først i replikken, at sagsøgeren havde fremført anbringendet om, at den forudgående administrative procedure ikke var forskriftsmæssigt iagttaget. Desuden havde dette anbringende hverken nogen forbindelse med de øvrige anbringender, som var fremført i stævningen, eller med de faktiske eller retlige forhold, som var fremkommet under sagens behandling. Følgelig måtte anbringendet forkastes som værende for sent fremført (præmis 65).

Henvisningtil: Domstolen, 5. marts 1991, sag C-330/88, Grifoni mod Euratom, Sml. I, s. 1045, præmis 18; Retten, 18. november 1992, sag T-16/91, Rendo m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2417, præmis 130 og 131; Retten, 11. oktober 1995, forenede sager T-39/93 og T-553/93, Baltsavias mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 695, præmis 72.

Anbringendet om tilsidesættelse af begrundelsespligten

Formaliteten

Retten bemærkede, at Fællesskabets retsinstanser ex officio er forpligtet til at undersøge, om den sagsøgte institution har opfyldt sin forpligtelse til at begrunde enhver bebyrdende retsakt. Da denne undersøgelse kan finde sted på et hvilket som helst stadium af proceduren, kan ingen sagsøger afskæres fra at påberåbe sig dette anbringende alene af den grund, at han ikke har påberåbt sigt det på et tidligere stadium (præmis 75).

Henvisning til: Retten, 20. september 1990, sag T-37/89, Hanning mod Parlamentet, Sml. II. s 463 præmis 38; Retten, 13. december 1990, sag T-l 15/89. Gonzalez Holguera mod Parlamentet, Sml. II. s. 831, præmis 37; Retten. 14. juli 1994. sag T-534/93, Grynberg og Hall mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 595, præmis 59; Retten, 28. marts 1995, sag T-12/94, Daffix mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 233, præmis 31.

Realiteten

I betragtning af den uafhængige stilling, som en udvælgelseskomite ved en udvælgelsesprøve indtager, kan en institution ikke annullere eller ændre en afgørelse truffet af udvælgelseskomiteen. Ansættelsesmyndigheden er dog ved udøvelsen af sin egen kompetence ikke bundet af en afgørelse truffet af udvælgelseskomiteen, når ulovligheden af denne afgørelse kan medføre, at dens egne afgørelser bliver ugyldige. Ansættelsesmyndigheden er derfor forpligtet til at efterprøve lovligheden af de af udvælgelseskomiteen trufne afgørelser (præmis 78).

Henvisning til: Domstolen, 16. marts 1978, sag 7/77. Von Wüllerstorff und Urbair mod Kommissionen, Sml. s. 769. præmis 7; Domstolen, 26. februar 1981, sag 34/80, Authié mod Kommissionen, Sml. s. 665. præmis 7; Domstolen, 14. juli 1983. sag 144/82. Detti mod Domstolen, Sml. s. 2421. præmis 16; Domstolen, 23. oktober 1986, sag 142/85, Schwiering mod Revisionsretten, Sml. s. 3177, præmis 19. 20 og 21.

Retten bemærkede, at afgørelsen om afvisningen af sagsøgerens klage, der alene var begrundet med, at Domstolens klageudvalg ikke havde kompetence til at ændre de af udvælgelseskomiteen tildelte karakterer, var i overensstemmelse med de begrænsede beføjelser, der tilkommer ansættelsesmyndigheden efter gældende retspraksis. I øvrigt havde sagsøgeren ikke i sin klage gjort gældende, at afviklingen af prøverne ved udvælgelsesprøven var behæftet med en proceduremangel, som ansættelsesmyndigheden kunne efterprøve. Endelig havde klageudvalget i sin afgørelse om afvisningen af sagsøgerens klage henvist til skrivelsen fra udvælgelseskomiteen, hvori komitéen foretog en indgående fornyet vurdering af de karakterer, der var tildelt sagsøgeren, og demie skrivelse opfyldte rigeligt de begrundelseskrav, som en ansøger er berettiget til at forvente af en udvælgelseskomite ved en udvælgelsesprøve. En udvælgelseskomite er nemlig, når den begrunder sin afgørelse om ikke at optage en ansøger på den egnethedsliste, som er oprettet i forbindelse med afholdelsen af udvælgelsesprøven, ikke forpligtet til at angive, hvilke af ansøgerens svar den fandt utilstrækkelige, eller til at forklare af hvilke grunde den havde fundet dem utilstrækkelige. Retten bemærkede, at denne konklusion var i overensstemmelse med fast retspraksis, hvorefter meddelelsen om de resultater, som en ansøger har opnået ved de forskellige prøver, med angivelse af karaktererne herfor, udgør en tilstrækkelig begrundelse for den værdiladede vurdering, som udvælgelseskomiteen har anlagt (præmis 79, 80 og 81).

Henvisning til: Valverde Mordt mod Domstolen, a.st., præmis 130-133; Retten, 15. juli 1993, sag T-27/92, Camera-Lampitellim.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 873, præmis 51 og 52; Pimley-Smith mod Kommissionen, a.st., præmis 64 og 65.

Konklusion:

Domstolen frifindes.