ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/12

Sag anlagt den 20. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-86/13)

2013/C 123/19

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse af 20. december 2012, hvorved det afviste at vedtage Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner, annulleres.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har Kommissionen fremsat tre anbringender.

Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 65 og af artikel 1, 3 og 10 i bilag XI til vedtægten, for så vidt som Rådet — idet Kommissionen ikke havde forelagt det et forslag om anvendelse af undtagelsesklausulen i artikel 10 i bilag XI — var forpligtet til inden den 31. december 2012 at vedtage det forslag til årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union, som Kommissionen havde fremlagt i medfør af artikel 3 i bilag XI. Rådet savnede efter sagsøgerens opfattelse kompetence til at vedtage en afgørelse, i det væsentlige under anvendelse af artikel 10, uden passende forslag fra Kommissionen og uden at inddrage Europa-Parlamentet, som ifølge samme bestemmelse er medlovgiver.

Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 64 og af artikel 1 og 3 i bilag XI, for så vidt som Rådet ikke — skønt det var forpligtet hertil — vedtog de nye justeringskoefficienter for vederlag og pensioner, hvilke koefficienter Kommissionen havde foreslået for at sikre ligebehandling mellem tjenestemænd og pensionister uanset deres respektive tjenestested eller bopæl.

Det tredje anbringende vedrører en fuldstændig mangel på begrundelse, idet Rådet blot har konstateret, at der ikke var kvalificeret flertal for at vedtage Kommissionens forslag efter artikel 3 i bilag XI, og ikke har forklaret, hvorfor det fraveg dette forslag. Dette anbringende vedrører såvel tilpasningen af vederlag og pensioner som vedtagelsen af de nye justeringskoefficienter.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 28. januar 2013 — Hauptzollamt Köln mod Kronos Titan GmbH

(Sag C-43/13)

2013/C 123/14

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøgt og revisionsappellant: Hauptzollamt Köln

Sagsøger og revisionsindstævnt: Kronos Titan GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Kræver artikel 2, stk. 3, i direktiv 2003/96/EF om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (1), at der ved beskatningen af energiprodukter, ud over dem, der er fastsat en afgiftssats for i direktivet, skal anvendes en afgiftssats, der i henhold til national ret er fastsat for anvendelsen af et energiprodukt som brændsel til opvarmning, såfremt dette andet energiprodukt ligeledes anvendes som brændsel til opvarmning? Eller kan — når det andet energiprodukt ved anvendelsen som brændsel til opvarmning svarer til et bestemt energiprodukt — den i national ret fastsatte afgiftssats for dette energiprodukt finde anvendelse, også når det herved drejer sig om en ensartet afgiftssats uden hensyntagen til, om det anvendes som motorbrændstof eller brændsel til opvarmning?

(1) EUT L 283, s. 51.
i)

Retten har begået en retlig fejl, da den fastslog, at Kommissionen har tilsidesat ENI’s ret til forsvar ved at anvende en forhøjelse på grund af gentagelse på den bøde, som ENI og Versalis er blevet pålagt in solidum for to overtrædelser, som tidligere er blevet begået af selskaber, som var 100 % eller næsten 100 % ejet af ENI, selv om ENI ikke var adressat for to beslutninger, hvorved det blev fastslået, at der forelå sådanne overtrædelser (selskabet har derfor ikke modtaget klagepunktsmeddelelsen vedrørende disse overtrædelser). Navnlig har Retten i forbindelse med konstateringen af gentagne overtrædelser undladt at tage hensyn til, at retten til forsvar sikres, hvis Kommissionen, når den meddeler, at den påtænker at konstatere, at der foreligger gentagne overtrædelser, giver parterne mulighed for at godtgøre, at betingelserne herfor ikke er opfyldt. Retten har endvidere undladt at tage hensyn til, at Kommissionen, når den konstaterer, at der foreligger gentagne overtrædelser ved en efterfølgende overtrædelse af konkurrencereglerne ikke sanktioner den første overtrædelse med tilbagevirkende kraft, men blot konsekvenserne af, at den samme virksomhed (økonomiske enhed) har begået en ny overtrædelse.
—

Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/106/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (1), navnlig dets artikel 4, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, idet de tyske myndigheder benytter supplerende nationale standarder for byggevarer (Bauregellisten) til at opstille yderligere betingelser for byggevarers effektive markedsadgang og anvendelse i stedet for at benytte de inden for rammerne af de harmoniserede europæiske standarder påkrævede bedømmelsesmetoder og -kriterier.
afgiftspligtige person at betale afgift? Såfremt spørgsmålet 
besvares bekræftende, under hvilke omstændigheder vil 
dette da være muligt?  
( 1 ) EFT L 145, s. 1.  
( 2 ) EUT L 347, s. 1.  
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Debreceni 
Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 31. december 2012 — 
József Dutka mod Mez őgazdasági és Vidékfejlesztési 
Hivatal  
(Sag C-614/12)  
(2013/C 114/34)  
Processprog: ungarsk  
Den forelæggende ret  
Debreceni Munkaügyi Bíróság  
Parter i hovedsagen  
Sagsøger:  József Dutka  
Sagsøgt:  Mez őgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal  
Præjudicielle spørgsmål  
1) Henset til artikel 6 TEU og artikel 30 i Den Europæiske 
Unions charter om grundlæggende rettigheder foreligger 
der da en gennemførelse af EU-retten som omhandlet i 
chartrets artikel 51, stk. 1, når national ret fastsætter, at et 
ansættelsesforhold kan ophæves enten automatisk eller ved 
en afgørelse?  
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal 
artikel 30 i Den Europæiske Unions charter om grundlæg ­
gende rettigheder da fortolkes således, at den forbyder 
ubegrundet opsigelse, eller at den fastsætter et sådant 
forbud, for så vidt som den stiller krav om, at begrundelsen 
for opsigelsen klart skal fremgå af det dokument, der 
afslutter ansættelsesforholdet, og at arbejdstageren skal 
kunne efterprøve begrundelsens sandfærdighed og relevans?  
3) Er i givet fald forpligtelsen til at begrunde en opsigelse i 
henhold til artikel 30 i Den Europæiske Unions charter om 
grundlæggende rettigheder til hinder for en national lovgiv ­
ning, der giver medlemsstaten mulighed for at opsige en arbejdstager uden begrundelse, dog alene i de ansættelses ­
forhold, hvor staten agerer som arbejdsgiver gennem de 
administrative statslige organer?  
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af 
Szombathelyi Törvényszék (Ungarn) den 3. januar 
2013 — Ferenc Tibor Kovács mod Vas Megyei 
Rend őr-f őkapitányság  
(Sag C-5/13)  
(2013/C 114/35)  
Processprog: ungarsk  
Den forelæggende ret  
Szombathelyi Törvényszék  
Parter i hovedsagen  
Sagsøger:  Ferenc Tibor Kovács  
Sagsøgt:  Vas Megyei Rend őr-f őkapitányság  
Præjudicielt spørgsmål  
Skal reglerne om forbud mod forskelsbehandling og om fri 
bevægelighed for personer samt retten til en retfærdig rettergang 
fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse 
som den i § 25/B i lov nr. I fra 1988 om færdsel omhandlede, 
hvorefter alene motorkøretøjer med en registreringsattest og 
nummerplader udstedt af administrative myndigheder i 
Ungarn må køre på vejene i Ungarn, og at det kun under en 
kontrol kan godtgøres, om betingelser for fravigelse af denne 
bestemmelse er opfyldt?  
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af 
Hanseatischen Oberlandesgericht Hamburg (Tyskland) den 
10. januar 2013 — Datenlotsen Informationssysteme 
GmbH mod Technische Universität Hamburg-Harburg  
(Sag C-15/13)  
(2013/C 114/36)  
Processprog: tysk  
Den forelæggende ret  
Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg  
Parter i hovedsagen  
Sagsøger:  Datenlotsen Informationssysteme GmbHDA 20.4.2013 Den Europæiske Unions Tidende C 114/23
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/28

Appel iværksat den 22. februar 2013 af 1. garantovaná a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2012 i sag T-392/09, 1. garantovaná a.s. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-90/13 P)

2013/C 114/43

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: 1. garantovaná a.s. (ved barrister B. Hartnett, Rechtsanwalt O. Geiss, P. Lasok QC, og barrister J. Holmes)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Rettens dom af 12. december 2012 i sag T-392/09 ophæves, idet den vedrører det andet anbringende i appellantens stævning for Retten.

— Dette anbringende tages til følge.

— Bødens størrelse nedsættes til 2,1 mio. EUR, der udgør 10 % af appellantens omsætning i 2008, som anført i den appellerede doms præmis 84, og

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort gældende, at Retten har begået en fejl ved at forkaste appellantens andet anbringende.

I artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) er fastsat, at »(b)øden kan (…) ikke overstige 10 % af (den pågældende virksomheds) samlede omsætning i det foregående regnskabsår«. »Det foregående regnskabsår« er det sidste afsluttede regnskabsår umiddelbart forud for datoen for vedtagelsen af Kommissionens beslutning, hvorved der fastslås en overtrædelse af konkurrencereglerne og pålægges en bøde.

I den foreliggende sag var »omsætningen i det foregående regnskabsår«, dvs. for 2008, ikke den omsætning, som Kommissionen tog i betragtning. Anvendelsen af omsætningen for 2007 medførte en forhøjelse af den bøde, som Garantovaná blev pålagt, til lige under 100 % af dens omsætning i regnskabsåret forud for datoen for vedtagelsen af Kommissionens beslutning (den 22.7.2009).

Appellanten har gjort gældende, at Kommissionens anvendelse af omsætningen for 2007 var i strid med den klare ordlyd af samt formålet med artikel 23, stk. 2, og ulovlig. Appellanten har anført i det andet anbringende under sagens behandling for Retten, at bøden således skulle nedsættes enten i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, eller inden for rammerne af Rettens fulde prøvelsesret i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/24

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 15. januar 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Hafen

(Sag C-21/13)

2013/C 114/37

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Simon, Evers, & Co GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

Præjudicielt spørgsmål

Er Rådets forordning (EF) nr. 499/2009 af 11. juni 2009 om udvidelse af den endelige antidumpingtold på importen af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina, som indførtes ved forordning (EF) nr. 1174/2005, til at omfatte importen af samme vare afsendt fra Thailand, uanset om varen er angivet med oprindelse i Thailand eller ej (1) ugyldig, fordi Kommissionen i strid med de krav, der i henhold til artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2) gælder for konstatering af en omgåelse af antidumpingtoldforanstaltningerne, har antaget, at der foreligger en omgåelse, allerede fordi de tilsvarende udførsler fra Thailand er steget signifikant efter foranstaltningernes indførelse, selv om Kommissionen under henvisning til manglende samarbejde fra thailandske eksportørers side ikke har foretaget yderligere konkrete konstateringer?

(1) EUT L 151, s. 1.

(2) EFT L 56, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/27

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbetsdomstolen (Sverige) den 19. februar 2013 — Fonnship A/S og Svenska Transportarbetarförbundet mod Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

(Sag C-83/13)

2013/C 114/42

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Arbetsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Fonnship A/S og Svenska Transportarbetarförbundet

Sagsøgte: Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

Præjudicielt spørgsmål

Finder reguleringen i EØS-aftalen om fri bevægelighed for tjenesteydelser, søtransportydelser — hvilken regulering har sit sidestykke i EF-traktaten — anvendelse på et selskab med hjemsted i en EFTA-stat, for så vidt angår dettes virksomhed i form af transportydelser til en EF-medlemsstat eller en EFTA-stat med et fartøj, som er registreret i et tredjeland udenfor EF/EØS-området, hvis flag fartøjet fører?
—

Det fastslås, at Republikken Bulgarien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (1) af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF, idet den ikke har vedtaget samtlige de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre artikel 3, stk. 7, i direktiv 2009/72 samt punkt 1, litra a), andet led, og punkt 1, litra b), c), d), f), h) og i), i bilag I til dette direktiv, eller i det mindste ikke har meddelt Kommissionen at have vedtaget disse gennemførelsesforanstaltninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 2. april 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV mod Staatssecretaris van Financiën

(Sag C-164/13)

2013/C 171/38

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Turbu.com Mobile Phone’s BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Præjudicielt spørgsmål

Skal de nationale forvaltningsmyndigheder og domstole i henhold til EU-retten afslå fradragsret, når det på grundlag af objektive omstændigheder er fastslået, at der i forhold til de pågældende varer er begået momssvig, og den afgiftspligtige vidste eller burde vide, at han medvirkede hertil, selv om der i den nationale lovgivning ikke under sådanne omstændigheder er hjemmel til at afslå fradrag?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 2. april 2013 — Turbu.com BV, den anden part: Staatssecretaris van Financiën

(Sag C-163/13)

2013/C 171/37

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Turbu.com BV

Den anden part: Staatssecretaris van Financiën

Præjudicielt spørgsmål

Skal de nationale forvaltningsmyndigheder og domstole i henhold til EU-retten afslå momsfritagelse for en levering inden for Fællesskabet, når det på grundlag af objektive omstændigheder er fastslået, at der i forhold til de pågældende varer er begået momssvig, og den afgiftspligtige vidste eller burde vide, at han medvirkede hertil, selv om der i den nationale lovgivning ikke under sådanne omstændigheder er hjemmel til at afslå fritagelsen?
4)

Retten fandt med urette, at grundene til vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for Bank Mellat ikke opfyldte betingelserne for udpegelse i de omhandlede retsakter og ikke var underbygget, for så vidt som: — Retten ikke tog behørigt hensyn til De Forenede Nationers Sikkerhedsråds konstatering vedrørende Bank Mellats fremme af transaktioner til iranske kerneenergi-, missil- og forsvarsenheder, — Retten ikke tog behørigt hensyn til den omstændighed, at beviset for Bank Mellats støtte til Irans atomprogram stammer fra fortrolige kilder, og — Retten med urette fastslog, at Bank Mellats indrømmede levering af bankydelser til en enhed, der deltog i Irans nukleare spredning, inden denne enhed blev udpeget af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, ikke var tilstrækkelig til at begrunde vedtagelsen af restriktive foranstaltninger over for Bank Mellat.
1)

Skal artikel L. 24 sammenholdt med artikel R. 37 i code des pensions civiles et militaires de retraites, således som dette følger af anvendelsen af tillægsbevillingslov for 2004 nr. 2004-1485 af 30. december 2004 og dekret nr. 2005-449 af 10. maj 2005, anses for at indebære en indirekte forskelsbehandling mellem mænd og kvinder i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 157 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde?
4)

Kan en restriktion for de frie kapitalbevægelser begrundes under påberåbelse af hensynet til at sikre en effektiv skattekontrol, når denne effektive kontrol alene forekommer at være i fare som følge af den omstændighed, at de nationale myndigheder i en periode på 25 år i henhold til artikel 7, stk. 1, i Natuurschoonwet af 1928 skal rejse til en anden medlemsstat for der at gennemføre de nødvendige kontroller?
1)

Er artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen af 23. november 1970 til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet af 12. september 1963, vedrørende overgangsfasen for associeringen til hinder for en ordning i national ret, der først blev indført, efter at førnævnte bestemmelser var trådt i kraft, og hvorefter første indrejse for et familiemedlem til en tyrkisk statsborger, der nyder retsstillingen i henhold til tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, gøres afhængig af, at familiemedlemmet inden indrejsen godtgør at være i stand til at udtrykke sig på elementært niveau på tysk?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/25

Sag anlagt den 6. maj 2013 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-248/13)

2013/C 171/48

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, J.-P. Keppenne og D. Martin, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Rådet har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til tjenestemandsvedtægten, idet det ikke har vedtaget Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner.

— Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren gør med nærværende søgsmål gældende, at Rådet ulovligt har afholdt sig fra at vedtage Kommissionens forslag til forordning om tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd i henhold til artikel 3 i bilag XI til tjenestemandsvedtægten, selv om det fremgår af denne artikels bindende ordlyd, at metoden til årlig tilpasning af nævnte vederlag og pensioner er en automatisk procedure, der ikke giver Rådet nogen skønsmargen. Nævnte artikel forpligter således Rådet til inden den 31. december hvert år at vedtage Kommissionens forslag. Kommissionen kritiserer Rådet for at have begrænset sig til at fastslå, at der ikke var kvalificeret flertal i Rådet for at vedtage Kommissionens forslag vedrørende dels tilpasning af vederlagene, dels justeringskoefficienterne som fastsat i bilag XI til vedtægten. Ifølge sagsøgeren har Rådet i realiteten og uden begrundelse anvendt artikel 10 i bilag XI, idet det ignorerede Kommissionens og Parlamentets prærogativer. Dermed har Rådet ikke alene tilsidesat de nævnte bestemmelser, men også princippet om den institutionelle ligevægt, hvorved det foretog magtfordrejning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/24

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 29. marts 2013 — Damijan Vnuk mod Zavarovalnica Triglav d.d.

(Sag C-162/13)

2013/C 156/37

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Damijan Vnuk

Sagsøgt: Zavarovalnica Triglav d.d.

Præjudicielt spørgsmål

Skal begrebet [transport med] »køretøjer« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 (1) om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse fortolkes således, at det ikke omfatter omstændighederne i den foreliggende sag, hvor sagsøgtes forsikringstager stødte ind i sagsøgerens stige med en traktor med anhænger under stabling af høballer ved høladen, idet denne hændelse ikke er indtruffet i forbindelse med færdsel på offentlig vej?

(1) EFT 1972 II, s. 345.
a)

Kommissionen har med det første anbringende om en retlig fejl vedrørende retsgrundlaget for den anfægtede forordning (tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2, TEUF) anført, at Rådet begik en fejl ved at opdele Kommissionens forslag og vedtage dele af det på grundlag af artikel 43, stk. 3, TEUF, idet det burde have baseret hele forslaget på artikel 43, stk. 2, som Kommissionen havde foreslået. Den anfægtede forordning indeholder visse bestemmelser, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 43, stk. 3, der kun kan danne grundlag for foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder.
7)

Såfremt EU-Domstolen ikke tillægger de nævnte principper en værdi som grundlæggende principper for Den Europæiske Unions retsorden, for at de finder horisontal og generaliseret anvendelse, og dermed finder, at kun en bestemmelse, nemlig artikel 32, stk. 5-7, i lov nr. 183/10 (som fortolket i henhold til artikel 1, stk. 13, i lov nr. 92/2012) er i strid med forpligtelserne i henhold til direktiv 1999/70/EF og Nicecharteret, skal et selskab, som sagsøgte, der har de i punkt 55-61 omhandlede kendetegn, da anses for et statsligt organ, hvorved EU-retten, og navnlig § 4 i direktiv 1999/70/EF og Nicecharteret, finder direkte, opadgående vertikal anvendelse?
7)

Skal artikel 62, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) fortolkes således, at en bestemmelse, hvorved en medlemsstat kræver, at lokale Leader-aktionsgrupper, som antager form af et handelsselskab uden gevinst for øje, omdannes til en forening inden for et år, med den begrundelse at kun foreningen som retlig organisationsform kan sikre dannelsen af et netværk mellem lokale medlemmer, henset til at det grundlæggende formål med et handelsselskab i henhold til de gældende ungarske bestemmelser er realisering af en fortjeneste, og at tilstedeværelsen af økonomiske interesser udelukker fundraising og indtræden af nye medlemmer, er acceptabel og i overensstemmelse med loven?
5)

Såfremt spørgsmål 4 besvares benægtende: Er en medlemsstat, i henhold til hvis navnelovgivning en persons navn består af den pågældendes for- og efternavn, og ifølge hvis nationale paslovgivning datafeltbetegnelserne ligeledes skal anføres på engelsk og fransk på passets maskinlæsbare persondataside, hvor der i rubrik 6 på passets maskinlæsbare persondataside på en særskilt linje tillige skal anføres fødenavn, og inden fødenavnet forkortelsen »geb.« for »geboren« (»født«), henset til beskyttelsen af en persons navn i overensstemmelse med grundrettighedschartrets artikel 7 og EMRK’s artikel 8, forpligtet til ligeledes at anføre forkortelsen »geb.« for »geboren« på engelsk og fransk?