Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – bemærkninger fra tredjemand og indsigelse – behandling af indsigelsen – bevis for brugen af det ældre varemærke – formålet med kravet herom

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 43, stk. 2 og 3)

2. EF-varemærker – bemærkninger fra tredjemand og indsigelse – behandling af indsigelsen – bevis for brugen af det ældre varemærke – delvis brug – betydning – begrebet »en del af de varer eller tjenesteydelser«, der er omfattet af registreringen

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 43, stk. 2 og 3)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringsændringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller af lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærkerne ALADIN og ALADDIN

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, b)]

Sammendrag

1. Kravet om en reel brug af det ældre varemærke i henhold til artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker har til formål at begrænse risikoen for, at der opstår konflikter mellem to varemærker, ved kun at beskytte de varemærker, der rent faktisk bruges, for så vidt der ikke er en økonomisk rimelig begrundelse for, at der ikke er gjort brug af dem. Derimod omhandler den nævnte artikel 43, stk. 2 og 3, hverken vurderingen af den handelsmæssige succes eller kontrollen med en virksomheds økonomiske strategi og bestemmer heller ikke, at beskyttelsen af varemærker kun skal forbeholdes en kvantitativt væsentlig handelsmæssig brug.

Derfor er formålet med det nævnte krav ikke så meget at foretage en præcis afgrænsning af rækkevidden af det ældre varemærkes beskyttelse i forhold til de konkrete varer og tjenesteydelser, for hvilke varemærket på et givet tidspunkt er blevet brugt, men snarere mere generelt at sikre, at det ældre varemærke faktisk er blevet brugt for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er blevet registreret.

(jf. præmis 42 og 43)

2. Artikel 43, stk. 2, sidste punktum, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker skal fortolkes således, at når et varemærke er blevet registreret for en kategori af varer og tjenesteydelser, der er tilstrækkelig bred til, at der inden for denne kategori kan foretages en opdeling i flere underkategorier, der kan betragtes selvstændigt, følger det af de nævnte bestemmelser, at beviset for, at en reel brug af varemærket for »en del af disse varer eller tjenesteydelser« har fundet sted, i en indsigelsessag kun medfører en beskyttelse for den eller de underkategorier, som de varer eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket rent faktisk er blevet brugt, tilhører. Er et varemærke derimod blevet registreret for varer eller tjenesteydelser, der er defineret på en så præcis og afgrænset måde, at det ikke er muligt at opdele den pågældende kategori i underkategorier af betydning, må beviset for, at der er gjort reel brug af varemærket for de nævnte varer eller tjenesteydelser, nødvendigvis omfatte hele denne kategori med henblik på indsigelsen.

Selv om formålet med begrebet delvis brug er, at varemærker, der ikke er blevet brugt for en given varekategori, ikke kan anvendes, må det dog ikke have til følge, at indehaveren af det ældre varemærke mister enhver beskyttelse for varer, der – uden at være fuldstændig identiske med dem, for hvilke en reel brug har kunnet bevises af indehaveren – i det væsentlige ikke adskiller sig fra disse og hører til samme gruppe, hvor enhver opdeling ville være vilkårlig. Det er i denne forbindelse i praksis umuligt for varemærkeindehaveren at godtgøre brugen af alle tænkelige varianter af de varer, der er omfattet af registreringen. Derfor kan begrebet »en del af de varer eller tjenesteydelser« ikke udvides til at omfatte hele det markedsførte sortiment af lignende varer eller tjenesteydelser, men kun til at omfatte de varer eller tjenesteydelser, der adskiller sig nok til at udgøre sammenhængende kategorier eller underkategorier.

(jf. præmis 44-46)

3. Der foreligger for fagfolk i metalforarbejdningsindustrien, der er etableret i Spanien, en risiko for forveksling med ordmærket ALADIN, der er søgt registreret som EF-varemærke for »præparater til rensning af afløbsrør til den metalforarbejdende industri, dog ikke tekstilhjælpemidler og hjælpemidler«, som henhører under klasse 3 i Nice-arrangementet, og ordmærket ALADDIN, der tidligere er registreret i Spanien for »poleringsmidler til metal« henhørende under samme klasse, da de omhandlede varer delvis er af samme art, da de omtvistede tegn udviser en høj grad af lighed, og da det ældre varemærke har et stærkt særpræg, således at de nævnte varer også i forhold til en kundekreds, der består af fagfolk, der er specialiseret inden for metalforarbejdningsindustrien, kan betragtes som forbundne, idet de tilhører samme varegruppe og således kan opfattes som dele af et almindeligt varesortiment, der kan have en fælles handelsmæssig oprindelse.

(jf. præmis 81, 86, 87, 92 og 99-101)