Forslag til afgørelse fra generaladvokat Elmer fremsat den 21. februar 1995. - SA DES SUCRERIES DE FONTAINE-LE-DUN-BOLBEC-AUFFAY (SAFBA) MOD MINISTRE DU BUDGET. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COUR ADMINISTRATIVE D'APPEL DE NANTES - FRANKRIG. - FAELLES MARKEDSORDNING FOR SUKKER - REGLERNE OM UDLIGNING AF LAGEROMKOSTNINGER - LAGERAFGIFTSPLIGTENS INDTRAEDEN. - SAG C-19/94.



Samling af Afgørelser 1995 side I-01051



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Indledning

1. Som led i den faelles markedsordning for sukker er der bl.a. gennemfoert regler om, at medlemsstaterne refunderer lageromkostningerne for visse former for sukker. Denne refusionsordning finansieres ved, at medlemsstaterne af sukkerfabrikanterne opkraever en afgift pr. vaegtenhed produceret sukker.

Det spoergsmaal, som Domstolen skal tage stilling til i denne sag, er, om pligten til at betale denne afgift indtraeder ved sukkerets produktion, eller om afgiftspligtens indtraeden tillige er betinget af, at sukkeret er blevet afsat.

Sagens faktiske omstaendigheder

2. Spoergsmaalet er opstaaet i forbindelse med en sag mellem SAFBA (Société Anonyme des Sucreries de Fontaine-le-Dun-Bolbec-Auffay) og det franske Budgetministerium vedroerende SAFBA' s skattemaessige forhold.

SAFBA har hjemsted i Fontaine-le-Dun (Frankrig) og driver virksomhed med fremstilling af sukker af sukkerroer. Denne fremstilling er saesonbestemt, idet produktionen foregaar i tidsrummet fra september maaned til december maaned i samme aar. Afsaetning af det faerdige produkt finder sted hele aaret, hvorfor det er noedvendigt at oplagre visse maengder af sukker, som ikke kan afsaettes umiddelbart efter produktionen.

SAFBA havde ved indkomstopgoerelsen for hvert af regnskabsaarene 1981-1983 optaget afgiften af sukker, som var produceret i de paagaeldende regnskabsaar, som en udgift. Efter at skattemyndighederne i 1984 havde foretaget en gennemgang af SAFBA' s regnskaber for de paagaeldende aar, blev SAFBA' s skattepligtige indkomst forhoejet under henvisning til, at afgiftspligten foerst indtraeder ved sukkerets afsaetning, og at det derfor kun var afgiften for sukker, som var afsat i de paagaeldende regnskabsaar, der kunne fradrages som en udgift ved indkomstopgoerelsen.

3. Sagen verserer nu ved Cour administrative d' appel de Nantes, hvortil SAFBA har appelleret sagen, efter at Tribunal administratif de Rouen den 5. november 1991 har afslaaet SAFBA' s begaering om at blive fritaget for supplerende selskabsskat for de paagaeldende aar. I den forbindelse har Cour administrative d' appel de Nantes i medfoer af EF-traktatens artikel 177 under henvisning til de retsakter, der gennemgaas nedenfor, forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal til praejudiciel afgoerelse:

"Hvilken omstaendighed er efter de naevnte forskrifter afgoerende for afgiftspligtens indtraeden?"

De relevante faellesskabsretlige bestemmelser

4. Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/74 af 19. december 1974 om den faelles markedsordning for sukker (1), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1396/78 af 20. juni 1978 (2), var gaeldende indtil den 30. juni 1981 og fastsatte foelgende i artikel 8, stk. 1, 1. og 3. afsnit:

"1. Med forbehold af ... refunderer medlemsstaterne med et fast beloeb lageromkostningerne for ... hvidt sukker,

... fremstillet paa grundlag af sukkerroer og sukkerroer hoestet inden for Faellesskabet.

...

Afhaengig af det enkelte tilfaelde opkraever medlemsstaterne en afgift:

a) af hver sukkerfabrikant, alt efter tilfaeldet:

° pr. vaegtenhed produceret sukker,

...".

Med virkning fra den 1. juli 1981 gennemfoertes der en ny raadsforordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker (3). Denne forordnings artikel 8, stk. 2, 1. og 3. afsnit, svarer i alt vaesentligt til de netop citerede bestemmelser i forordningen fra 1974, som aendret i 1978.

5. Ifoelge artikel 8, stk. 3, litra a), i 1974-forordningen, som aendret i 1978, og ifoelge artikel 8, stk. 4, litra a), i 1981-forordningen vedtager Raadet "de almindelige regler for anvendelsen af denne artikel". Saadanne regler er fastsat i Raadets forordning (EOEF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 om fastlaeggelse af almindelige regler for udligning af lageromkostninger for saa vidt angaar sukker (4) , samt om ophaevelse af forordning (EOEF) nr. 750/68. Denne forordnings 10. betragtning lyder saaledes:

"en effektiv fabrikationskontrol kan gennemfoeres paa det tidspunkt, hvor sukkeret afsaettes; afgifterne boer derfor opkraeves hos fabrikanten ved afsaetningen;"

Endvidere fastsaetter forordning nr. 1358/77 i artikel 6, stk. 1 og 4, foelgende:

"1. Den afgift, der skal opkraeves i det tilfaelde, der omhandles i artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, litra a), i forordning (EOEF) nr. 3330/74, fastsaettes saaledes, at den forventede sum af afgifterne i et sukkerproduktionsaar er lig med den forventede sum af de refusioner, der omhandles i artikel 8, stk. 1, 1. afsnit, i samme forordning.

...

4. Medlemsstaten opkraever afgiften hos den enkelte sukkerfabrikant for de i artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, litra a), i forordning (EOEF) nr. 3330/74 omhandlede maengder hvidt sukker ..., der er produceret og afsat inden for rammerne af maksimalkvoten ...".

6. Gennemfoerelsesbestemmelser findes i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1998/78 af 18. august 1978 om gennemfoerelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker (5), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2671/81 (6), hvis artikel 12, stk. 1, 1. afsnit, fastsaetter:

"Afgiften forfalder for de i artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, litra a), i forordning (EOEF) nr. 3330/74 anfoerte varer, naar disse afsaettes."

Artikel 12, stk. 1, 2. afsnit, i gennemfoerelsesforordningen fastsaetter, hvad der naermere skal anses som "afsaetning" i relation til foerste afsnit.

Proceduren for Domstolen

7. SAFBA har gjort gaeldende, at det foelger af artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, litra a), i forordning nr. 3330/74, som aendret ved forordning nr. 1396/78, og den tilsvarende bestemmelse i artikel 8, stk. 2, 3. afsnit, i forordning nr. 1785/81, at den omstaendighed, der udloeser pligten til at betale afgift, er produktionen af sukker.

Den franske regering og Kommissionen har heroverfor anfoert, at disse bestemmelser alene fastlaegger, hvilke personer der kan paalaegges afgift, og paa hvilket grundlag afgiften beregnes. Afgiftspligtens indtraeden er derimod ved artikel 6, stk. 4, i Raadets forordning nr. 1358/77 fastlagt som afsaetningen af det producerede sukker.

Kommissionen har endvidere peget paa, at selv om afsaetningen af sukker maa anses for at vaere den omstaendighed, som afgiftspligtens indtraeden er knyttet til i relation til den faelles markedsordning for sukker, er dette forhold ikke til hinder for nationale skatteretlige regler, der tillader, at sukkerfabrikanter ved deres indkomstopgoerelse kan fratraekke afgiften paa et tidligere tidspunkt.

Stillingtagen

8. En umiddelbar laesning af de ovenfor naevnte bestemmelser i faellesskabsretten maa foere til, at der gives Kommissionen og Den Franske Republik medhold i, at afgiftspligten foerst indtraeder, naar det producerede sukker afsaettes.

Artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, i Raadets forordning nr. 3330/74, som aendret ved Raadets forordning nr. 1396/78, fastlaegger kredsen af afgiftspligtige personer, nemlig sukkerfabrikanter, og afgiftsgrundlaget, der er pr. vaegtenhed produceret sukker. Det samme gaelder artikel 8, stk. 2, 3. afsnit, i Raadets forordning nr. 1785/81 af 30. juni 1981.

Det fremgaar udtrykkeligt af artikel 8, stk. 3, litra a), i 1974-forordningen, som aendret i 1978, og af artikel 8, stk. 4, litra a), i 1981-forordningen, at man ikke hermed udtoemmende har reguleret afgiften, idet Raadet skulle vedtage almindelige regler herom.

Disse er vedtaget i forordning nr. 1358/77 af 20. juni 1977, hvis artikel 6, stk. 4, sammenholdt med forordningens tiende betragtning, ikke kan forstaas paa anden maade, end at afgiften opkraeves hos fabrikanten ved afsaetningen, der saaledes er den omstaendighed, der bevirker, at afgiftspligten indtraeder, altsaa at betingelserne er opfyldt for, at den paagaeldende medlemsstat kan goere sit krav paa afgiften gaeldende over for den afgiftspligtige person (7).

9. Domstolen har i overensstemmelse hermed i dom af 15. maj 1984 (sag 121/83, Zuckerfabrik Franken GmbH, Sml. s. 2039) udtalt, at

"... Artikel 8, stk. 1, 3. afsnit i Raadets forordning nr. 3330/74 noejes nemlig med at angive, hvem afgiften paahviler ° nemlig sukkerfabrikanterne, sukkerimportoererne og sukkerraffinaderierne ° dels at fastslaa det kriterium, der skal laegges til grund ved beregningen af afgiftsbeloebet, nemlig de omhandlede produkters vaegt. Raadets gennemfoerelsesforordning nr. 1358/77 har til formaal at praecisere, at afgiften foerst kan opkraeves hos sukkerfabrikanterne, naar det fremstillede sukker mv. er afsat. Ingen af de omhandlede forordninger giver en noejagtig definition af begrebet afsaetning som kriterium for, hvornaar pligten til at betale afgiften indtraeder.

Kommissionen har herefter haft hjemmel til ° som sket ved den omtvistede bestemmelse [artikel 12 i Kommissionens forordning nr. 1998/78 af 18. august 1978] ° at fastlaegge indholdet af det naevnte begreb i forordningen om gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen med udligning af lageromkostninger" (praemis 14 og 15).

10. At det er afsaetningen af sukkeret, der er tidspunktet for afgiftpligtens indtraeden, giver ogsaa bedst mening, naar man ser paa pengestroemmen i forbindelse med sukkerproduktion og -afsaetning. Sukkerets produktion belastes ikke med yderligere udgifter, men man mindsker sukkerfabrikanternes udgifter til oplagring af sukker gennem refusionen af lageromkostninger. Udgifterne finansieres ved en afgift, der opkraeves hos sukkerfabrikanten ved sukkerets afsaetning, typisk ved salg til en koeber. Samlet opnaas der en omkostningslettelse for producenterne, som via den almindelige prismekanisme betales af forbrugerne af sukkeret.

11. Sagen for den forelaeggende ret angaar kun fortolkningen af de omtalte faellesskabsbestemmelser, i det omfang de nationale franske beskatningsregler antages at henvise til disse for saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvilken omstaendighed der bevirker afgiftspligtens indtraeden. Som fremhaevet af Kommissionen er disse faellesskabsbestemmelser ikke til hinder for nationale skatteretlige regler, der tillader sukkerfabrikanter ved indkomst- og formueopgoerelsen at fratraekke afgiften paa et andet og eventuelt tidligere tidspunkt.

Forslag til afgoerelse

12. Jeg skal herefter paa grundlag af de ovenfor anfoerte betragtninger foreslaa Domstolen at besvare det stillede spoergsmaal saaledes:

Bestemmelsen i artikel 6, stk. 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 skal forstaas paa den maade, at det er afsaetningen, der er den omstaendighed, der udloeser pligten til at betale den afgift pr. vaegtenhed produceret sukker, som er omhandlet i artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/74 af 19. december 1974, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1396/78 af 20. juni 1978, og i artikel 8, stk. 2, 3. afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981.

(*) Originalsprog: dansk.

(1) ° EFT L 359, s. 1.

(2) ° EFT L 170, s. 1.

(3) ° EFT L 177, s. 4.

(4) ° EFT L 156, s. 4.

(5) ° EFT L 231, s. 5.

(6) ° EFT L 262, s. 17.

(7) ° Sammenlign herved artikel 10, stk. 1, i Raadets sjette direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter: Det faelles mervaerdiafgiftssystem ° ensartet beregningsgrundlag (77/388/EOEF) med senere aendringer.