Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje ° begaering om yderligere bevisoptagelse ° begaeringen fremsat efter afslutningen af den mundtlige forhandling ° betingelser for antagelse til realitetsbehandling

(Domstolens procesreglement, art. 59, stk. 2, og art. 60)

2. Praejudicielle spoergsmaal ° Domstolens kompetence ° graenser ° spoergsmaal, der aabenbart er uden betydning, og hypotetiske spoergsmaal forelagt i en sammenhaeng, som udelukker en saglig korrekt besvarelse ° kompetence til at besvare forelagte spoergsmaal i forbindelse med en sag af konstaterende karakter, som er anerkendt i national lovgivning

(EOEF-traktaten, art. 177)

3. Faellesskabsret ° anvendelsesomraade ° sportsudoevelse som oekonomisk virksomhed ° omfattet

(EOEF-traktaten, art. 2)

4. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesbetingelser ° arbejdsforhold forudsat ° arbejdsgiver ikke en virksomhed ° uden betydning

(EOEF-traktaten, art. 48)

5. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesomraade ° regler vedroerende de oekonomiske forhold mellem arbejdsgiverne, men som paavirker arbejdstagernes ansaettelsesvilkaar ° omfattet

(EOEF-traktaten, art. 48)

6. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° etableringsfrihed ° fri udveksling af tjenesteydelser ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesomraade ° sportsudoevelse ° graenser

(EOEF-traktaten, art. 48, 52 og 59)

7. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° raekkevidde ° begraensning af hensyn til respekten for den nationale og regionale kulturs mangfoldighed i EF-traktatens artikel 128 ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 48; EF-traktaten, art. 128, stk. 1)

8. Faellesskabsret ° principper ° grundlaeggende rettigheder ° foreningsfriheden ° virkninger ° ret for sportsforbundene til at fastsaette regler, som kan begraense professionelle sportsfolks frie bevaegelighed ° ikke omfattet

(Europaeisk faelles akt, praeambel; traktat om Den Europaeiske Union, art. F, stk. 2)

9. Faellesskabsret ° principper ° subsidiaritetsprincippet ° raekkevidde ° begraensning i udoevelsen af de rettigheder, som traktaten tillaegger private ° ikke omfattet

10. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesomraade ° regler, hvis formaal er at give kollektive bestemmelser for loenarbejde, men som ikke hidroerer fra en offentlig myndighed ° omfattet

(EOEF-traktaten, art. 48)

11. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° begraensninger retfaerdiggjort af hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed ° muligt saavel for det offentlige som for private at paaberaabe sig disse hensyn

(EOEF-traktaten, art. 48)

12. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesomraade ° regler, som er fastsat af sportsforbund, og som indeholder betingelserne for udoevelse af professionelle sportsfolks loennede virksomhed ° omfattet

(EOEF-traktaten, art. 48)

13. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° traktatens bestemmelser ° anvendelsesomraade ° professionel sportsudoever, der er statsborger i en medlemsstat, og som har afsluttet en arbejdskontrakt med en klub i en anden medlemsstat med henblik paa at udoeve loennet beskaeftigelse paa denne medlemsstats omraade ° omfattet

(EOEF-traktaten, art. 48)

14. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° regler, som er fastsat af sportsforbund, hvorefter en professionel sportsudoevers ansaettelse hos en ny arbejdsgiver i en anden medlemsstat er betinget af, at den nye arbejdsgiver betaler den tidligere arbejdsgiver godtgoerelse ° ulovligt ° berettigelse ° foreligger ikke

(EOEF-traktaten, art. 48)

15. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° ligebehandling ° regler, som er fastsat af sportsforbund, hvorefter professionelle spillere, der er statsborgere i andre medlemsstater, i visse kampe kun kan benyttes i begraenset antal ° ulovligt ° berettigelse ° foreligger ikke

(EOEF-traktaten, art. 48)

16. Kommissionen ° kompetence ° garanti vedroerende en bestemt handlemaades forenelighed med traktaten ° ikke omfattet, medmindre der er tale om en udtrykkelig tillagt befoejelse ° bemyndigelse til at lovliggoere en traktatstridig adfaerd ° ingen

17. Praejudicielle spoergsmaal ° fortolkning ° fortolkningsdommes tidsmaessige virkning ° tilbagevirkende gyldighed ° graenser ° retssikkerhed ° Domstolens skoen

(EOEF-traktaten, art. 177)

Sammendrag

1. En begaering om, at Domstolen traeffer bestemmelse om yderligere bevisoptagelse i henhold til procesreglementets artikel 60, som er fremsat af en part efter afslutning af de mundtlige forhandlinger, kan kun imoedekommes, hvis den angaar forhold, som kan faa afgoerende betydning, og som den paagaeldende ikke kunne have gjort gaeldende foer afslutningen af de mundtlige forhandlinger.

2. Inden for rammerne af det samarbejde, der i henhold til traktatens artikel 177 er indfoert mellem Domstolen og de nationale retsinstanser, tilkommer det udelukkende den nationale retsinstans, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retlige afgoerelse, som skal traeffes, paa grundlag af omstaendighederne i den konkrete sag at vurdere, saavel om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spoergsmaal, den forelaegger Domstolen. Naar de af den nationale retsinstans stillede spoergsmaal vedroerer fortolkningen af en bestemmelse i faellesskabsrett, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at traeffe afgoerelse herom.

Det paahviler dog Domstolen ved proevelsen af sin egen kompetence at undersoege de omstaendigheder, hvorunder den forelaeggende ret har forelagt en praejudiciel anmodning. AAnden i det samarbejde, som anmodningen om en praejudiciel afgoerelse skal gennemfoeres i, kraever saaledes, at den forelaeggende ret tager i betragtning, at det er Domstolens opgave at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne, men ikke at udoeve responderende virksomhed vedroerende generelle eller hypotetiske spoergsmaal.

Under hensyntagen til denne opgave kan Domstolen ikke traeffe afgoerelse vedroerende et praejudicielt spoergsmaal fra en national retsinstans, naar det klart fremgaar, at den af den nationale retsinstans oenskede fortolkning eller vurdering af en faellesskabsbestemmelses gyldighed savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, eller naar problemet er af hypotetisk karakter, og Domstolen ikke raader over de faktiske og retlige oplysninger, som er noedvendige for, at den kan foretage en sagligt korrekt besvarelse af de stillede spoergsmaal.

Paa denne baggrund maa en national retsinstans'spoergsmaal, selv om de forelaegges i sager af konstaterende karakter, som noedvendigvis, da de tilsigter at forhindre et truende retstab, er stoettet paa antagelser om fremtiden, der efter deres natur er usikre, men som er anerkendte i national lovgivning, som denne fortolkes af den nationale retsinstans, objektivt anses for at vaere noedvendige for loesningen af en tvist, som er behoerigt indbragt for den.

3. I betragtning af Faellesskabets maal henhoerer sportsudoevelse under faellesskabsretten, for saa vidt der er tale om en oekonomisk virksomhed i traktatens artikel 2's forstand, hvilket er tilfaeldet for hel- eller halvprofessionelle fodboldspilleres virksomhed, idet de udfoerer loennet arbejde eller praesterer tjenesteydelser mod vederlag.

4. Under alle omstaendigheder er det ikke for anvendelsen af faellesskabsbestemmelserne vedroerende arbejdskraftens frie bevaegelighed afgoerende, om arbejdsgiveren er en virksomhed, idet det er tilstraekkeligt, at der bestaar et arbejdsforhold eller en hensigt om at etablere et saadant.

5. Regler, som regulerer de oekonomiske forhold mellem arbejdsgivere paa et erhvervsomraade, omfattes af anvendelsesomraadet for arbejdskraftens frie bevaegelighed, naar deres anvendelse paavirker arbejdstagernes ansaettelsesvilkaar.

Dette gaelder for transferreglerne, der, selv om de snarere regulerer de oekonomiske forhold mellem klubberne end arbejdsforholdet mellem klubberne og spillerne, paavirker spillernes mulighed for at finde en stilling samt de betingelser, paa hvilke stillingen tilbydes, fordi klubberne, der ansaetter spillerne, skal betale godtgoerelser ved engagering af en spiller fra en anden klub.

6. Faellesskabsbestemmelserne vedroerende personers og tjenesteydelsers frie bevaegelighed staar ikke i vejen for en regulering eller praksis paa sportens omraade, der er begrundet i ikke-oekonomiske hensyn som foelge af visse kampes saerlige karakter og rammer. En saadan indskraenkning i de omhandlede bestemmelsers anvendelsesomraade maa imidlertid begraenses til, hvad dens formaal kraever, og kan ikke paaberaabes til stoette for at udelukke en hel sportsart fra traktatens anvendelsesomraade.

7. Arbejdskraftens frie bevaegelighed, som er sikret ved traktatens artikel 48, og som udgoer en grundlaeggende rettighed i Faellesskabets system, kan ikke begraenses af den forpligtelse, der paahviler Faellesskabet, naar det udoever faellesskabsbefoejelser af begraenset raekkevidde saasom dem, der omhandles af EF-traktatens artikel 128, stk. 1, vedroerende kulturen, og hvorefter Faellesskabet skal respektere medlemsstaternes nationale og regionale kulturs mangfoldighed.

8. Princippet om foreningsfriheden, som er knaesat i artikel 11 i den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, og som foelger af medlemsstaternes faelles forfatningsmaessige traditioner, indgaar blandt de grundlaeggende rettigheder, som efter Domstolens faste praksis, der i oevrigt er bekraeftet af praeamblen til den europaeiske faelles akt og artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europaeiske Union, er beskyttet i Faellesskabets retsorden.

Det kan imidlertid ikke antages, at regler, som kan hindre professionelle sportsfolks frie bevaegelighed, og som er fastsat af sportsforbundene, er noedvendige for, at de naevnte forbund, klubber eller spillere frit kan udoeve denne rettighed, eller udgoer en uomgaengelig foelge af denne.

9. Subsidiaritetsprincippet maa ikke, selv i bred fortolkning heraf, hvorefter faellesskabsmyndighedernes intervention skal begraenses til det strengt noedvendige, have den virkning, at private sammenslutningers mulighed for selvstaendigt at fastsaette regler for sportsudoevelse skal kunne begraense udoevelsen af de rettigheder, saasom den frie bevaegelighed, som traktaten tillaegger private.

10. Traktatens artikel 48 gaelder ikke alene for offentlige myndigheders retsakter, men tillige for andre former for regler, hvis formaal er at give kollektive bestemmelser for loenarbejde.

Afskaffelsen mellem medlemsstaterne af hindringerne for den frie bevaegelighed for personer ville blive truet, hvis afskaffelsen af nationale skranker blev modvirket af hindringer, som skyldes, at sammenslutninger eller organer, der ikke henhoerer under den offentlige ret, udoever deres retlige autonomi. Hvis endvidere traktatens artikel 48 alene fandt anvendelse paa offentlige myndigheders retsakter, ville der opstaa fare for uligheder ved anvendelsen heraf, da arbejdsvilkaarene i de forskellige medlemsstater snart reguleres ved bestemmelser af lovgivnings- eller anordningsmaessig karakter, snart ved aftaler og andre retsakter, der er indgaaet eller vedtaget af borgerne.

11. Intet er til hinder for, at private som begrundelse for begraensninger i arbejdskraftens frie bevaegelighed, der foreholdes dem, paaberaaber sig hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed som omhandlet i traktatens artikel 48. Raekkevidden og indholdet af de naevnte hensyn varierer nemlig ikke efter den offentlige eller private karakter af et restriktivt regelsaet, der soeges begrundet med disse hensyn.

12. Traktatens artikel 48 finder anvendelse paa de regler, som er fastsat af sportsforbund, og som indeholder betingelserne for udoevelse af professionelle sportsfolks loennede virksomhed.

13. En professionel fodboldspiller, der er statsborger i en medlemsstat, og som har afsluttet en arbejdskontrakt med en klub i en anden medlemsstat med henblik paa at udoeve loennet beskaeftigelse paa denne medlemsstats omraade, har herved soegt en faktisk tilbudt stilling som anfoert i traktatens artikel 48, stk. 3, litra a), hvorfor dette forhold ikke kan anses for et rent internt forhold, som faellesskabsretten ikke finder anvendelse paa.

14. Traktatens artikel 48 er til hinder for anvendelse af regler, som er fastsat af sportsforbund, og hvorefter en professionel fodboldspiller, der er statsborger i en medlemsstat, ved udloebet af den kontrakt, han har indgaaet med en klub, kun kan ansaettes af en klub i en anden medlemsstat, saafremt sidstnaevnte klub betaler den tidligere klub en transfersum eller en traenings- eller udviklingsgodtgoerelse.

Selv om disse regler ikke adskiller sig fra de regler, som gaelder for transfer inden for en medlemsstat, kan de imidlertid begraense den frie bevaegelighed for de spillere, som oensker at udoeve beskaeftigelse i en anden medlemsstat, idet de forhindrer dem i eller afholder dem fra at forlade deres klubber ogsaa efter udloebet af de arbejdskontrakter, som binder dem til disse.

Reglerne kan desuden heller ikke anses for et egnet middel til at naa legitime maal, saasom at opretholde en oekonomisk og sportslig ligevaegt mellem klubberne og fremme talentsoegningen og unge spilleres videreuddannelse, eftersom

° disse regler for det foerste ikke hindrer de rigeste klubber i at sikre de bedste spilleres tjenesteydelser, og heller ikke aendrer det forhold, at oekonomiske midler er afgoerende inden for den sportslige konkurrence, og at ligevaegten mellem klubberne herved paavirkes betydeligt

° for det andet transfergodtgoerelser er kendetegnet ved deres usikre og uberegnelige karakter og under alle omstaendigheder er uafhaengige af de reelle udgifter, som klubberne reelt har afholdt ved traeningen af deres spillere

° de samme maal endeligt lige saa sikkert kan naas ved andre midler, som ikke hindrer arbejdskraftens frie bevaegelighed.

15. Traktatens artikel 48 er til hinder for anvendelse af regler, som er fastsat af sportsforbund, og hvorefter fodboldklubberne i de af forbundene organiserede officielle kampe kun kan benytte et begraenset antal professionelle spillere, der er statsborgere i andre medlemsstater.

Disse regler strider mod princippet om forbud mod enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere for saa vidt angaar beskaeftigelse, afloenning og oevrige arbejdsvilkaar, hvorved det er uden betydning, at reglerne ikke vedroerer disse spilleres ansaettelse, som ikke er begraenset, men deres klubbers mulighed for at benytte dem i en officiel kamp. For i det omfang, hvori deltagelse i saadanne kampe udgoer en professionel fodboldspillers hovedbeskaeftigelse, er det klart, at en regel, som begraenser denne beskaeftigelse, ogsaa begraenser den paagaeldende spillers ansaettelsesmuligheder.

De omhandlede regler, som ikke vedroerer bestemte kampe mellem hold, der repraesenterer et land, men finder anvendelse paa alle officielle kampe mellem klubberne, kan ikke retfaerdiggoeres af ikke-oekonomiske grunde, der udelukkende vedroerer sporten som saadan, saasom opretholdelse af den traditionelle forbindelse mellem hver klub og klubbens land, for baandet mellem en fodboldklub og den medlemsstat, hvor klubben er etableret, kan ikke anses for at vaere uadskilleligt forbundet med sportsudoevelsen, eller saasom oprettelse af en tilstraekkelig reserve af nationale spillere, saaledes at landsholdene paa alle pladser kan blive besat med hoejt kvalificerede spillere, for selv om landsholdene skal vaere sammensat af spillere, som har det paagaeldende lands statsborgerskab, skal de ikke noedvendigvis vaere sammensat af spillere, der er spilleberettiget for landets klubber, eller saasom opretholdelse af den sportslige ligevaegt mellem klubberne, for ingen regel begraenser muligheden for de rigeste klubber for at engagere de bedste nationale spillere, hvilket i lige saa hoej grad bringer denne ligevaegt i fare.

16. Bortset fra de tilfaelde, hvor Kommissionen udtrykkeligt er blevet tillagt saadanne befoejelser, kan den ikke give garantier vedroerende en bestemt handlemaades forenelighed med traktaten og er under alle omstaendigheder ikke bemyndiget til at lovliggoere en adfaerd, som er i strid med traktaten.

17. Den fortolkning, som Domstolen foretager af en faellesskabsretlig regel under udoevelse af sin kompetence i henhold til traktatens artikel 177, belyser og praeciserer i noedvendigt omfang betydningen og raekkevidden af den paagaeldende regel, saaledes som den skal forstaas og anvendes, henholdsvis burde have vaeret forstaaet og anvendt fra sin ikrafttraeden. Heraf foelger, at den saaledes fortolkede regel kan og skal anvendes af domstolene endog i forbindelse med retsforhold, der er stiftet og bestaar, foer der afsiges dom vedroerende fortolkningsanmodningen, saafremt betingelserne for at anlaegge sag om anvendelsen af den naevnte regel i oevrigt er opfyldt.

Kun undtagelsesvis kan Domstolen under anvendelse af et almindeligt retssikkerhedsprincip, der er forankret i Faellesskabets retsorden, finde anledning til at begraense muligheden af at paaberaabe sig en af den fortolket bestemmelse med henblik paa anfaegtelse af tidligere i god tro stiftet retsforhold. En saadan begraensning kan kun foretages af Domstolen i den dom, hvori den traeffer afgoerelse vedroerende den anmodede fortolkning.

De saeregenheder, der karakteriserer de af sportsforbundene fastsatte regler for transfer af spillere mellem klubber i de forskellige medlemsstater, samt den omstaendighed, at disse eller tilsvarende regler finder anvendelse saavel paa transfer mellem klubber under samme nationale forbund som paa transfer mellem klubber under forskellige nationale forbund i samme medlemsstat, kan have skabt en tilstand af usikkerhed med hensyn til spoergsmaalet, om disse regler er forenelige med faellesskabsretten, hvorfor tvingende retssikkerhedshensyn er til hinder for at rokke ved retsforhold, der har udtoemt deres virkninger i fortiden.

Det maa derfor fastslaas, at den direkte virkning af traktatens artikel 48 ikke kan paaberaabes til stoette for krav vedroerende en transfersum eller en traenings- eller udviklingsgodtgoerelse, som paa tidspunktet for denne doms afsigelse allerede er betalt eller stadig skyldes i henhold til en inden dette tidspunkt paataget forpligtelse, medmindre den, der fremsaetter kravet, inden denne dato har anlagt en retssag eller fremsat en efter national lovgivning hertil svarende klage.