DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:T:2010 :403 1RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)
15. september 2010
Sag T-157/09 P
Luigi M ar cuc cio
mod
Europa-Komm issionen
»Appel — personalesag — tjenestemænd — rimelig frist til at fremsætte et erstatningskrav — for sent 
fremsat — appel, der delvis ikke ka n antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«
Angående:Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 18. februar 2009 i 
sag F-42/08, Marcuccio m od Kommissionen (Sml. Pers. I-A-1, s. 35, og II-A-1, s. 147), 
med påstand om ophævelse af denne kendelse.
Udfald: Appellen forkastes. Luigi M arcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de 
omkostninger, som Europa-Kommissionen har afholdt i appelsagen.
Samm endrag
1. Retspleje — stævning — formkrav
(Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 138, stk. 1)
2. Tjenestemænd — søgsmål — ansøgning i m edfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1 — frist for 
fremsættelsen
(Art. 236 EF; tjenestemandsvedtægten, art. 90 o g 91)
3. Tjenestemænd — søgsmål — frister — erstatningskrav rettet til en institution
(Art. 236 EF; statutten for Domstolen, art. 46; tjenestemandsvedtægten, art. 90)
4. Tjenestemænd — søgsmål — frister — erstatningskrav rettet til en institution
(Statutten for Domstolen, art. 46; tjenestemandsvedtægten, art. 90)
5. Retspleje — søgsmålsfrister — forkyndelse af stævningen ved a nbefalet brev
(Personalerettens procesreglement, art. 39, stk. 1, og art. 100, stk. 3)
1. Det fremgår a f artikel 21, stk. 1, i s tatutten for Domstolen, der i h enhold til samme s tatuts 
artikel 53, stk. 1, finder anvendelse i p roceduren for Personaleretten, og af artikel 138, stk. 1, i R ettens 
procesreglement, at stævningen bl.a. skal indeholde en ko rt fremstilling af søgsmålsgrundene. Den skal 
derfor indeholde en udtrykkelig angivelse af de grunde, som søgsmålet støttes på, me ns en ren abstrakt 
opregning heraf ikke o pfylder kra vene i s tatutten og i p rocesreglementet. D enne fremstilling skal
2 ECLI:EU:T:2010 :403SAMM ENDR AG—SAG T-157/09P
MARCUCCIOMODKOMM ISSIONEN
 endvidere, selv om d en er ko rtfattet, være så kl ar o g præcis, at sagsøgte får m ulighed for at 
tilrettelægge sit forsvar, og at Personaleretten ka n træffe afgørelse i s agen, i g ivet fald uden at måtte 
indhente yderligere oplysninger.
Retssikkerheds- og retsplejehensyn kr æver for at en sag eller nærmere bestemt et anbringende ka n 
antages til realitetsbehandling, at de væsentlige faktiske o g retlige omstændigheder, som søgsmålet 
støttes på, på en samme nhængende og forståelig måde fremgår af selve stævningen. Navnlig påhviler 
det ikke R etten at undersøge, om der blandt alle de omstændigheder, som er blevet påberåbt til støtte 
for ét anbringende, er no gle, der ligeledes kunne anvendes til støtte for et andet.
(jf. præmis 27)
Henvisning til:
Retten, 23. marts 2010 , sag T-16/09, Marcuccio m od Kommissionen, endnu ikke t rykt i S amling af Afgørelser, 
præmis 15 o g den deri nævnte retspraksis
2. En tvist me llem e n tjenestemand og den institution, som ve dkomme nde er eller var ansat i, der har 
til formål at opnå erstatning, henhører — n år d en udspringer af beskæftigelsesforholdet me llem d en 
pågældende og institutionen — u nder anvendelsesområdet for artikel 236 EF (der har samme i ndhold 
som ar tikel 270 TEUF) og tjenestemandsvedtægtens artikel 90 o g 91.
Den omstændighed, at artikel 236 EF og ve dtægtens ar tikel 90 i kke i ndeholder no gen frist for 
fremsættelse af et kra v på skadeserstatning, indebærer ikke, at en betingelse om, at kra vet fremsættes 
inden for en rimelig frist, er retsstridig. Anvendelsen af disse bestemme lser, bl.a. på et kra v om 
skadeserstatning, skal nemlig ske u nder overholdelse af D en E uropæiske U nions almindelige 
retsprincipper såsom r etssikkerhedsprincippet og princippet om b eskyttelse af den b erettigede 
forventning. Disse principper er imidlertid, henset til forskrifternes tavshed herom, til hinder for, at 
institutionerne samt fysiske o g juridiske pe rsoner uden tidsmæssig begrænsning ka n tage retsskridt og 
dermed bl.a. risikere at svække e n erhvervet retsstilling, og de me dfører, at en rimelig frist skal 
overholdes.
Den omstændighed, at der efter en rimelig frist sås tvivl om e n skadevoldende begivenhed, der er 
fremkaldt af en EU-institution i nden for ramme rne af dennes relationer til sine ansatte, påvirker 
således retssikkerheden me llem d en pågældende institution o g dennes ansatte og udsætter Den 
Europæiske U nions budget for udgifter, der er forbundet me d en skadevoldende begivenhed, der 
ligger for langt tilbage i tid. Retssikkerhedsprincippet indebærer derfor et kra v om, at de ansatte inden 
for rimelig tid fremsætter deres kra v på erstatning for en skade, der angiveligt er forvoldt dem a f en 
EU-institution, inden for ramme rne af deres relationer me d denne institution.
(jf. præmis 40-43)
Henvisning til:
Retten, 5. oktober 2004 , sag T-144/02, Eagle m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 3381 , præmis 62; Retten, 26. juni 
2009 , sag T-114/08 P , Marcuccio m od Kommissionen, Sml. Pers. I-B-1, s. 53, og II-B-1, s. 313, præmis 12 o g den 
deri nævnte retspraksis; Retten, 23. marts 2010 , Marcuccio m od Kommissionen, præmis 34 o g den deri nævnte 
retspraksis
3. En tvist me llem e n tjenestemand og den institution, som ve dkomme nde er eller var ansat i, der har 
til formål at opnå erstatning, henhører — n år d en udspringer af beskæftigelsesforholdet me llem d en 
pågældende og institutionen — u nder anvendelsesområdet for artikel 236 EF og falder uden for 
anvendelsesområdet for artikel 46 i s tatutten for Domstolen. Den femårige forældelsesfrist, der er 
fastsat i denne bestemme lse, udgør således ikke d et kri terium, der skal lægges til grund for vurderingen
ECLI:EU:T:2010 :403 3SAMM ENDR AG—SAG T-157/09P
MARCUCCIOMODKOMM ISSIONEN
 af, om den omhandlede søgsmålsfrist er rimelig, me n højst et relevant samme nligningsparameter ved 
denne vurdering, eftersom d enne søgsmålsfrist ligeledes har til formål at garantere retssikkerheden 
inden for ra mme rne af erstatningssøgsmål, der anlægges m od D en E uropæiske U nion. Den 
omstændighed, at et kra v er blevet fremsat, inden der er forløbet fem år e fter det tidspunkt, h vor de 
berørte fik ke ndskab til den situation, som ligger til grund for deres kra v, er ikke t ilstrækkelig til, at 
det kan lægges til grund, at kra vet er blevet fremsat inden for en rimelig frist.
(jf. præmis 45)
Henvisning til:
Retten, 23. marts 2010 , Marcuccio mod Kommissionen, præmis 37 o g den deri nævnte retspraksis
4. Fastsættelse af fristen for anlæggelse af et erstatningssøgsmål er et retsspørgsmål. Da der i d e 
relevante retsforskrifter ikke e r fastsat no gen frist for fremsættelse af et erstatningskrav, der 
udspringer af arbejdsforholdet me llem e n tjenestemand og den institution, som ve dkomme nde er ansat 
i, skal kra vet fremsættes inden for en rimelig frist, der fastsættes på grundlag af omstændighederne i 
den kon krete sag. Selv om d et herved alene er Personaleretten, der fastlægger og vurderer de 
relevante faktiske o mstændigheder, me d forbehold for en urigtig gengivelse af disse, foretager den 
herefter under Retten i F ørste Instans’ kon trol den retlige subsumption a f omstændighederne under 
hensyn til princippet om overholdelse af en rimelig frist.
(jf. præmis 47)
Henvisning til:
Retten, 23. marts 2010 , Marcuccio mod Kommissionen, præmis 39 o g den deri nævnte retspraksis
5. I tilfælde, hvor Personalerettens Justitskontor har forkyndt en stævning for sagsøgte ved et anbefalet 
brev, er den forkyndelsesdato, der udløser fristen, den da to, hvor sagsøgte kvitterede for modtagelsen af 
det anbefalede brev.
(jf. præmis 69 o g 70)
Henvisning til:
Retten, 23. marts 2010 , Marcuccio mod Kommissionen, præmis 64 o g den deri nævnte retspraksis