Domstolens Dom af 14. september 1999. - Gabriele Gruber mod Silhouette International Schmied GmbH & Co. KG. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Landesgericht Linz - Østrig. - Lige løn for mænd og kvinder - Fratrædelsesgodtgørelse - Indirekte forskelsbehandling. - Sag C-249/97.



Samling af Afgørelser 1999 side I-05295



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige loen - udbetaling af en fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdstagere, som siger op efter foedslen af et barn paa grund af mangelen paa boernepasningsinstitutioner - nedsat godtgoerelse i forhold til den, der udbetales til arbejdstagere, hvis opsigelse beror paa en vaesentlig grund, der har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade - indirekte forskelsbehandling - foreligger ikke - boerneinstitutionerne af offentlig eller privat karakter - uden betydning

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF - 143 EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF - 143 EF) er ikke til hinder for en national ordning, hvorefter der betales en fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdstagere, som bringer deres arbejdsforhold til ophoer inden det aftalte tidspunkt for at passe deres boern paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner, og hvorefter denne godtgoerelse nedsaettes i forhold til den godtgoerelse, som udbetales for samme ansaettelsesperiode til arbejdstagere, hvis opsigelse beror paa en vaesentlig grund, der har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade.

Den omstaendighed, at arbejdstagere, som fratraeder paa grund af en foedsel, ikke kan faa udbetalt den fulde fratraedelsesgodtgoerelse, er ikke en foranstaltning, som indebaerer en indirekte forskelsbehandling af disse, naar den ikke stiller dem ringere end andre arbejdstagere, der befinder sig i den samme eller en tilsvarende situation som dem. De grupper, som i den forbindelse boer sammenlignes, er de arbejdstagere, som siger op paa grund af en foedsel, paa den ene side, og dem, som siger op uden at have en vaesentlig grund dertil, paa den anden side, og ikke de arbejdstagere, hvis opsigelse beror paa en vaesentlig grund, der har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade, da den situation, som foreligger for den sidstnaevnte gruppe, og som goer det umuligt at fortsaette arbejdet, har en anden karakter og baggrund end den situation, som arbejdstagere, der fratraeder paa grund af en foedsel, befinder sig i.

Den omstaendighed, at stoerstedelen af boernehaverne i den paagaeldende medlemsstat drives af det offentlige eller med offentlig oekonomisk stoette, er i denne forbindelse uden betydning.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 24. oktober 1996, indgaaet til Domstolen den 8. juli 1997, har Landesgericht Linz i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF - 143 EF).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Gabriele Gruber og Silhouette International Schmied GmbH & Co. KG (herefter »Silhouette«).

Retsforskrifter

strigsk ret

3 Ifoelge § 23, stk. 1, i Angestelltengesetz (den oestrigske funktionaerlov, herefter »AngG«) har en ansat krav paa fratraedelsesgodtgoerelse, naar et arbejdsforhold, som har varet uafbrudt i tre aar, bringes til ophoer.

4 Ifoelge AngG's § 23, stk. 7, bortfalder kravet paa fratraedelsesgodtgoerelsen dog, saafremt den ansatte selv siger op, saafremt han fratraeder inden det aftalte tidspunkt uden vaesentlig grund, eller saafremt han selv er skyld i, at han er blevet afskediget inden det aftalte tidspunkt.

5 Loven opregner de vaesentlige grunde, som berettiger en ansat til at sige op og faa udbetalt hele den fratraedelsesgodtgoerelse, som er fastsat i AngG's § 23, stk. 1. De er indeholdt i AngG's § 26 og i § 82a i Gewerbeordnung 1859 (lov om arbejdsforhold, herefter »GewO 1859«), som gaelder for arbejdere.

6 AngG's § 26 bestemmer:

»Det anses navnlig for en vaesentlig grund, der berettiger en ansat til at sige op inden det aftalte tidspunkt:

1) naar den ansatte er ude af stand til at fortsaette arbejdsforholdet eller ikke kan goere dette uden skade for sin sundhed eller for sin moralske integritet

2) naar arbejdsgiveren uberettiget nedsaetter eller tilbageholder de vederlag, den ansatte har krav paa, naar arbejdsgiveren i forbindelse med tildelingen af naturalydelser skader den ansatte ved at give ham en usund eller utilstraekkelig forplejning eller ved at stille en usund bolig til raadighed, eller naar arbejdsgiveren tilsidesaetter andre vaesentlige kontraktbestemmelser

3) naar arbejdsgiveren naegter at efterkomme sine lovmaessige forpligtelser til beskyttelse af den ansattes liv, sundhed eller moralske integritet

4) naar arbejdsgiveren udsaetter den ansatte eller medlemmer af hans familie for voldeligheder, moralske kraenkelser eller alvorlige aerekraenkelser eller afslaar at beskytte ham mod tilsvarende handlinger fra en kollega eller en af arbejdsgiverens familiemedlemmer.«

7 § 82a i GewO 1859 bestemmer:

»En arbejder kan uden varsel forlade arbejdet inden udloebet af den kontraktligt fastsatte periode:

a) hvis han ikke kan fortsaette arbejdet uden paaviselig skade for sin sundhed

b) hvis arbejdsgiveren goer sig skyldig i mishandling eller grov aerekraenkelse af arbejderen eller hans familiemedlemmer

c) hvis arbejdsgiveren eller hans familiemedlemmer forleder arbejderen eller hans familiemedlemmer til lovstridige eller umoralske handlinger

d) hvis arbejdsgiveren uberettiget tilbageholder den skyldige loen eller tilsidesaetter andre vaesentlige kontraktbestemmelser

e) hvis arbejdsgiveren er ude af stand til eller naegter at betale arbejderen hans loen.«

8 AngG's § 23a, stk. 3, som blev indfoert i 1971, bestemmer, at naar en kvindelig arbejdstager inden for beskyttelsesperioden i henhold til § 5, stk. 1, i Mutterschutzgesetz (lov om beskyttelse af moedre, herefter »MSchG«) efter foedsel af et levende barn opsiger arbejdsforholdet inden det aftalte tidspunkt, er hun berettiget til halvdelen af fratraedelsesgodtgoerelsen i henhold til § 23, stk. 1, hvis arbejdsforholdet har varet uafbrudt i fem aar. Hvis den kvindelige arbejdstager har barselsorlov i henhold til MSchG, skal opsigelse gives senest tre maaneder inden orlovens udloeb.

9 Ifoelge AngG's § 23a, stk. 4, har ogsaa mandlige arbejdstagere, som goer krav paa foraeldreorlov i henhold til Eltern-Karenzurlaubsgesetz (lov om foraeldreorlov, herefter »EKUG«) eller tilsvarende lovbestemmelser, og som opsiger arbejdsforholdet inden det aftalte tidspunkt senest tre maaneder foer orlovens udloeb, ret til denne fratraedelsesgodtgoerelse.

10 Ifoelge saavel MSchG som EKUG udgoer foraeldreorloven for arbejdstagere to aar.

11 Ifoelge § 2 i Arbeiterabfertigungsgesetz (lov om fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdere) finder bestemmelserne i AngG's § 23 og 23a anvendelse paa arbejdere.

Tvisten i hovedsagen

12 Gabriele Gruber var beskaeftiget som arbejder hos Silhouette fra den 23. juni 1986 til den 13. december 1995.

13 Hun er moder til to boern, som er foedt den 1. oktober 1993 og den 19. maj 1995. Hun tog to aars foraeldreorlov i forbindelse med foedslen af saavel det foerste som det andet barn, saaledes at hun siden efteraaret 1993 foerst har haft barselsorlov (inden for beskyttelsesperioden foer og efter foedslen) og dernaest foraeldreorlov. Selv om Gabriele Gruber oenskede at fortsaette sit arbejdsforhold, bragte hun det til ophoer den 16. november 1995 for at tage sig af sine boern, da hun paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner havde vanskeligheder med at faa dem passet.

14 Som foelge af denne opsigelse og den begrundelse, Gabriele Gruber gav for den, udbetalte Silhouette hende fratraedelsesgodtgoerelse i henhold til AngG's § 23a, stk. 3.

15 Gabriele Gruber anlagde herefter sag ved Landesgericht Linz til proevelse af afgoerelsen om nedsaettelse af fratraedelsesgodtgoerelsen, hvorunder hun gjorde gaeldende, at hendes opsigelse var begrundet i det vaesentlige forhold, at der er mangel paa institutioner for boern under tre aar i den egn, hvor hun har bopael. Under tvisten i hovedsagen haevdede hun at have krav paa den fulde fratraedelsesgodtgoerelse i henhold til AngG's § 23, stk. 1, under henvisning til, at de nationale retsforskrifter, hvorefter godtgoerelsen blev nedsat, udgoer en indirekte forskelsbehandling af kvindelige arbejdstagere, som er forbudt efter traktatens artikel 119.

16 Da Landesgericht Linz fandt, at afgoerelsen af den for retten indbragte sag afhang af fortolkningen af traktatens artikel 119, besluttede den at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»1) Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 119, at det paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner overvejende er kvinder, der maa opgive deres arbejde for at passe deres boern, og at disse kvinder, til trods for at de opfylder de supplerende betingelser (laengere virksomhedstilknytning), kun faar udbetalt hoejst halvdelen af den fratraedelsesgodtgoerelse, som den faktiske varighed af deres beskaeftigelse berettiger dem til (jf. AngG's § 23a, stk. 3), mens maend faar udbetalt fratraedelsesgodtgoerelse for hele beskaeftigelsesperioden?

2) Er det i den forbindelse af betydning, at stoerstedelen af de oestrigske boernehaver drives af det offentlige eller med offentlig oekonomisk stoette?«

Spoergsmaalet, om de praejudicielle spoergsmaal kan besvares

17 Silhouette har gjort gaeldende, at spoergsmaalene boer afvises fra realitetsbehandling, da de er hypotetiske, idet Gabriele Gruber i modsaetning til, hvad den forelaeggende ret og hun selv har anfoert, ikke var tvunget til at sige op paa grund af manglende pasningsmuligheder for hendes barn, eftersom hun kunne have taget foraeldreorlov i yderligere et aar. Foelgelig kan hun ikke paaberaabe sig bestemmelserne i AngG's § 23, stk. 1. Kommissionen har delvis tilsluttet sig dette synspunkt under den mundtlige forhandling med den begrundelse, at Gabriele Gruber's ret til at fortsaette sin foraeldreorlov kan have afgoerende betydning ved vurderingen af, om det var af tvang, at hun forlod arbejdsmarkedet.

18 Under den mundtlige forhandling har Gabriele Gruber erkendt, at hun kunne have taget foraeldreorlov i endnu et aar. Hun har dog samtidig fastholdt, at det problem, som den forelaeggende ret har rejst, under alle omstaendigheder ville opstaa ved orlovens udloeb, da boernene foerst kunne faa boernehaveplads fra treaarsalderen, hvorfor situationen ikke ville have vaeret anderledes for et barn mellem 2 og 3 aar.

19 Som generaladvokaten har fremhaevet i punkt 23 af sit forslag til afgoerelse, kritiserer Silhouette med sit anbringende den vurdering, som den forelaeggende ret har foretaget af de faktiske omstaendigheder, og dens anvendelse af den nationale lovgivning. Efter Domstolens faste praksis tilkommer det imidlertid de nationale retter at forsyne Domstolen med de faktiske eller retlige elementer, som er noedvendige for en hensigtsmaessig besvarelse af de forelagte spoergsmaal. Ifoelge samme praksis har de nationale retter endvidere kompetence til at fortolke de omtvistede nationale retsforskrifter. Domstolen kan derfor ikke saette sin egen vurdering i stedet for den forelaeggende rets hvad angaar spoergsmaalet, om disse retsforskrifter finder anvendelse under den tvist, som verserer for denne.

20 Foelgelig skal de praejudicielle spoergsmaal besvares.

Det foerste spoergsmaal

21 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt at faa oplyst, om traktatens artikel 119 er til hinder for en national ordning, hvorefter der betales en fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdstagere, som bringer deres arbejdsforhold til ophoer inden det aftalte tidspunkt for at passe deres boern paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner, naar denne godtgoerelse nedsaettes i forhold til den, som udbetales for samme ansaettelsesperiode til arbejdstagere, hvis opsigelse angives at bero paa en vaesentlig grund, saafremt de arbejdstagere, som faar udbetalt den nedsatte fratraedelsesgodtgoerelse, overvejende er kvinder.

22 Indledningsvis bemaerkes, at det er ubestridt, at fratraedelsesgodtgoerelsen er omfattet af begrebet loen i traktatens artikel 119's forstand. Tvisten i hovedsagen vedroerer nemlig beregningen af den fratraedelsesgodtgoerelse, som den paagaeldende kan goere krav paa.

23 Det er endvidere ubestridt, at der i den foreliggende sag ikke kan foreligge nogen direkte forskelsbehandling paa grundlag af koen. Den nedsatte fratraedelsesgodtgoerelse i henhold til AngG's § 23a udbetales nemlig paa samme betingelser til mandlige og kvindelige arbejdstagere, som bringer deres arbejdsforhold til ophoer, naar et barn er blevet foedt.

24 Det maa derfor undersoeges, om det er en indirekte forskelsbehandling over for kvinder at anvende en bestemmelse som AngG's § 23a under de omstaendigheder, som er beskrevet af den forelaeggende ret.

25 I henhold til Domstolens faste praksis foreligger der en indirekte forskelsbehandling, saafremt en national bestemmelse - selv om den er koensneutral - indebaerer, at langt flere kvinder end maend behandles ugunstigt (jf. bl.a. dom af 2.10.1997, sag C-1/95, Gerster, Sml. I, s. 5253, s. 30).

26 Det fremgaar endvidere af Domstolens praksis, at traktatens artikel 119 er til hinder for, at der anvendes bestemmelser, som opretholder forskelle i behandlingen af maend og kvinder paa grundlag af kriterier, der ikke bygger paa koen, naar den forskellige behandling ikke kan forklares ved objektivt begrundede faktorer, som intet har at goere med forskelsbehandling paa grundlag af koen (jf. bl.a. dom af 9.2.1999, sag C-167/97, Seymour-Smith og Perez, Sml. I, s. 623, praemis 52).

27 Det maa derfor foerst undersoeges, om anvendelsen af § 23a, stk. 3, stiller en arbejdstager som Gabriele Gruber ringere end andre arbejdstagere, der befinder sig i den samme eller en tilsvarende situation som hende.

28 Paa dette punkt er der fremfoert to forskellige opfattelser.

29 Den foerste opfattelse, som goeres gaeldende af Gabriele Gruber og Kommissionen, er, at man boer sammenligne den gruppe arbejdstagere, som siger op paa grund af en forestaaende foedsel, med den gruppe, som siger op af en vaesentlig grund. Her stilles den foerste gruppe ringere, fordi den kun modtager halvdelen af den fratraedelsesgodtgoerelse, som udbetales til den anden gruppe. Ifoelge denne opfattelse skal en opsigelse paa grund af en forestaaende foedsel ligestilles med de vaesentlige grunde i AngG's § 26's forstand, som giver ret til en fuldstaendig fratraedelsesgodtgoerelse i henhold til samme lovs § 23, stk. 1.

30 Heroverfor har Silhouette og den oestrigske regering gjort gaeldende, at de to grupper, som boer sammenlignes, er de arbejdstagere, som siger op paa grund af en forestaaende foedsel, paa den ene side, og den, som siger op uden at have en vaesentlig grund dertil, eller som frivilligt bringer arbejdsforholdet til ophoer af personlige grunde, paa den anden side. Her stilles ingen ringere, da den foerstnaevnte gruppe har ret til en fratraedelsesgodtgoerelse, men den anden ikke. Ifoelge denne opfattelse er AngG's § 23a, stk. 3, som giver ret til en nedsat fratraedelsesgodtgoerelse, en undtagelsesbestemmelse, som giver de paagaeldende arbejdstagere en gunstigere behandling.

31 Hvilken af disse to opfattelser, der skal gives medhold, afhaenger af, om den situation - og grunden dertil - som de arbejdstagere befinder sig i, der siger op for at passe deres boern, kan sammenlignes med den situation, som de arbejdstagere befinder sig i, som siger op af en af de vaesentlige grunde, der er naevnt i AngG's § 26 og § 82a i GewO 1859.

32 Det ses af de eksempler, der er naevnt i AngG's § 26 og § 82a i GewO 1859, at de heri omhandlede situationer har det faellestraek, at de har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade, og at den situation, der er opstaaet, goer det umuligt at fortsaette arbejdet, saaledes at det ikke kan forlanges af arbejdstageren, at han opretholder arbejdsforholdet, selv ikke inden for den opsigelsesperiode, der normalt kraeves ved en fratraedelse.

33 De omhandlede situationer - og grundene dertil - har derfor en anden karakter end den situation, en arbejdstager som Gabriele Gruber befinder sig i.

34 Foelgelig er den omstaendighed, at en arbejdstager som Gabriele Gruber ikke kan faa udbetalt en fratraedelsesgodtgoerelse i henhold til AngG's § 23, stk. 1, ikke en foranstaltning, som indebaerer en indirekte forskelsbehandling.

35 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at traktatens artikel 119 ikke er til hinder for en national ordning, hvorefter der betales en fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdstagere, som bringer deres arbejdsforhold til ophoer inden det aftalte tidspunkt for at passe deres boern paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner for disse, og hvorefter denne godtgoerelse nedsaettes i forhold til den godtgoerelse, som udbetales for samme ansaettelsesperiode til arbejdstagere, hvis opsigelse beror paa en vaesentlig grund, der har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade.

Det andet spoergsmaal

36 Med det andet spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt at faa oplyst, om det har nogen betydning for besvarelsen af det foerste spoergsmaal, at stoerstedelen af boernehaverne i den paagaeldende medlemsstat drives af det offentlige eller med offentlig oekonomisk stoette.

37 I saa henseende er det tilstraekkeligt at bemaerke, at spoergsmaalet, om udbetalingen af en lavere fratraedelsesgodgoerelse til arbejdstagere, der bringer deres arbejdsforhold til ophoer inden det aftalte tidspunkt for at passe deres boern paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner, udgoer en forskelsbehandling i traktatens artikel 119's forstand, ikke afhaenger af, om boernehaverne er offentlige eller private.

38 Det andet spoergsmaal maa herefter besvares med, at det ikke har nogen betydning for besvarelsen af det foerste spoergsmaal, om stoerstedelen af boernehaverne i den paagaeldende medlemsstat drives af det offentlige eller med offentlig oekonomisk stoette.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

39 De udgifter, der er afholdt af den oestrigske regering og af Det Forenede Kongeriges regering samt af Kommissionen, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Landesgericht Linz ved kendelse af 24. oktober 1996, for ret:

1) EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF - 143 EF) er ikke til hinder for en national ordning, hvorefter der betales en fratraedelsesgodtgoerelse til arbejdstagere, som bringer deres arbejdsforhold til ophoer inden det aftalte tidspunkt for at passe deres boern paa grund af mangelen paa boerneinstitutioner, og hvorefter denne godtgoerelse nedsaettes i forhold til den godtgoerelse, som udbetales for samme ansaettelsesperiode til arbejdstagere, hvis opsigelse beror paa en vaesentlig grund, der har forbindelse med arbejdsvilkaarene i virksomheden eller med arbejdsgiverens handlemaade.

2) Det har ingen betydning for besvarelsen af det foerste spoergsmaal, om stoerstedelen af boernehaverne i den paagaeldende medlemsstat drives af det offentlige eller med offentlig oekonomisk stoette.