Den nationale ret anfører i anmodningen om præjudiciel afgørelse, at Kommissionen udøver sin kompetence i henhold til traktatens artikel 93, stk. 1, ved vurderingen af, om en national støtteforanstaltning til bygning af et fartøj, som er bestemt til fiskeri i farvande, der henhører under Fællesskabets medlemsstaters højhedsområde eller jurisdiktion, er forenelig med fællesskabsretten, »såvel på grundlag af rent konkurrencepolitiske kriterier, som på grundlag af kriterier, der henhører under den fælles fiskeripolitik«. Kommissionen har i sine retningslinjer gjort nærmere rede for disse kriterier. Den nationale ret finder det derfor nødvendigt at få oplyst, på hvilket grundlag Kommissionens kompetence til at udarbejde disse retningslinjer hviler, og hvilken retsvirkning de har.

Den nationale ret har anført argumenter for og imod Kommissionens kompetence til at udarbejde juridisk bindende fortolkningsregler til vurdering af nationale støtteordninger. Imod denne kompetence taler, at Rådet ikke har givet Kommissionen nogen udtrykkelig bemyndigelse til i forbindelse med den fællesskabsretlige vurdering af statsstøtte, foruden overvejelser af rent konkurrencepolitisk art, også at tage hensyn til overvejelser, som vedrører den fælles fiskeripolitik. I henhold til traktatens artikel 42 er det kun Rådet, der er ansvarlig for fiskeripolitikken.

For Kommissionens kompetence taler derimod, at det ikke er udelukket, at ydelsen af støtte til bygning af et fiskerfartøj til fællesskabsflåden kan anses for støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i henhold til EØF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), som Kommissionen under visse omstændigheder anser for at være i overensstemmelse med det fælles marked. Det kan tænkes, at Kommissionen i denne forbindelse også uden en udtrykkelig bemyndigelse kan tage hensyn til overvejelser, som vedrører den fælles fiskeripolitik, og dette endog såvel ved bedømmelsen af enkelttilfælde som ved fastsættelse af generelle retningslinjer.

Såfremt man ifølge den nationale ret kan gå ud fra, at Kommissionen er kompetent til at udarbejde retningslinjer, rejser der sig yderligere det spørgsmål, om og på hvilket grundlag en medlemsstat er forpligtet til at tage hensyn hertil ved en afgørelse vedrørende en ansøgning om støtte. Den nationale ret anser for så vidt angår dette spørgsmål traktatens artikel 5 for at være et passende retsgrundlag og har forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:

»1) Har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i henhold til artikel 42 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, sammenholdt med artikel 49 i Rådets forordning (EØF) nr. 4028/86 af 18. december 1986 om fællesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne, når der ikke foreligger en udtrykkelig bemyndigelse fra Rådet for De Europæiske Fællesskaber, kompetence til — inden for rammerne af sin kompetence i henhold til artikel 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab til at undersøge medlemsstaternes støtteordninger — med henblik på samordning af nævnte forordning (EØF) nr. 4028/86 og Rådets direktiv af 26. januar 1987 om støtte til skibsbygningsindustrien (87/167/EØF), at udarbejde retningslinjer for gennemgangen af national støtte til fiskerisektoren (88/C 313/09), at offentliggøre dem og anvende dem som grundlag ved vurderingen af nationale støtteordninger, når retningslinjerne foruden principper af ren konkurrencepolitisk karakter også indeholder principper, der er begrundet i den fælles fiskeripolitik? ( 6 )