Kommissionen har ved anvendelsen af artikel 107, stk. 3, TEUF et vidt skøn, hvis udøvelse indebærer komplicerede økonomiske og sociale vurderinger, som må foretages i en EU-sammenhæng. Den kan dog med henblik på udøvelsen af dette skøn gøre brug af retningslinjer i form af retsakter såsom meddelelser, for så vidt som de ikke strider mod traktaten. Kommissionen har med vedtagelsen af sådanne vejledende regler for anvendelsen af statsstøtteforanstaltninger og med offentliggørelsen heraf, hvorved det tilkendegives, at den fremover vil anvende dem på de af reglerne omhandlede tilfælde, i denne henseende pålagt sig selv en begrænsning i udøvelsen af sin skønsbeføjelse og kan ikke fravige disse regler uden i givet fald at blive mødt med en sanktion for en tilsidesættelse af almindelige retsgrundsætninger, såsom ligebehandlingsprincippet eller princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. På det meget specifikke statsstøtteområde er Kommissionen således bundet af de rammebestemmelser eller meddelelser, som den vedtager, såfremt disse ikke afviger fra traktatens bestemmelser, og de er blevet accepteret af medlemsstaterne. Det tilkommer Unionens retsinstanser at efterprøve, om de retningslinjer, Kommissionen har pålagt sig selv, er blevet overholdt.

Kommissionen tilsidesætter ikke omstruktureringsmeddelelsen ved at fastslå, at princippet om en begrænsning af en statsstøtte, der ydes en virksomhed i banksektoren for at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi, til det nødvendige minimum, gør det muligt for den at indføre et forbud mod overtagelser af en andel på mere end 5%, som kan pålægges en maksimal varighed på fem år på de betingelser, der er angivet i det følgende.

For det første gælder forbuddet mod overtagelser ikke udelukkende aktieandele i virksomheder inden for finanssektoren eller i den medlemsstat, som den støttemodtagende virksomhed hører under, men kan potentielt gælde enhver overtagelse, idet formålet er at sikre, at den støttemodtagende banks penge anvendes til tilbagebetaling af støtten, inden den foretager overtagelser. Overtagelser skal således have til formål at sikre den støttede enheds rentabilitet. Enhver overtagelse, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen, vil således i sig selv kunne medføre markedsfordrejninger. Dette ville være tilfældet for erhvervelser, der finansieres ved hjælp af statsstøtte, og som ikke er strengt nødvendige for at sikre genoprettelse af den støttemodtagende virksomheds rentabilitet og derfor er i strid med princippet om begrænsning af støtten til det strengt nødvendige minimum.

For det andet henviser forbuddet mod overtagelse af aktier i andre virksomheder eller mod at foretage nye investeringer ikke blot til kontrollerende interesser.

Hvad endelig angår varigheden af forbuddet mod overtagelser, selv om der ikke i omstruktureringsmeddelelsen fastsættes en konkret varighed af et forbud mod overtagelser, der pålægges med henblik på at sikre, at støtten begrænses til det nødvendige minimum, da der i omstruktureringsmeddelelsens punkt 23 henvises til omstruktureringen af støttemodtageren, kan det heraf udledes, at en sådan foranstaltning kan betragtes som begrundet, så længe en sådan situation eksisterer.

(jf. præmis 40, 42-46, 54, 63, 169 og 177)