Sag C-216/01





Budéjovický Budvar, národní podnik

mod

Rudolf Ammersin GmbH





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Handelsgericht Wien)

«Beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser – bilateral konvention mellem en medlemsstat og et tredjeland om beskyttelse af dette tredjelands geografiske oprindelsesangivelser – artikel 28 EF og 30 EF – forordning (EØF) nr. 2081/92 – artikel 307 EF – statssuccession for så vidt angår traktater»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat A. Tizzano fremsat den 22. maj 2003

Domstolens dom af 18. november 2003

Sammendrag af dom

1. Landbrug – ensartede lovgivninger – beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler – det materielle anvendelsesområde for forordning nr. 2081/92 – bestemmelse i en bilateral traktat indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland om beskyttelse af en ren og indirekte geografisk oprindelsesbetegnelse – ikke omfattet

[Rådets forordning nr. 2081/92, art. 2, stk. 2, litra b)]

2. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning – bestemmelse i en bilateral traktat indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland om beskyttelse i sidstnævnte af en betegnelse uden direkte eller indirekte forbindelse med den geografiske oprindelse – begrundelse – betingelse – ingen artsbetegnelse

(Art. 28 EF og 30 EF)

3. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning – bestemmelse i en bilateral traktat indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland om beskyttelse i sidstnævnte af en betegnelse uden direkte eller indirekte forbindelse med den geografiske oprindelse – ulovlig

(Art. 28 EF)

4. Internationale aftaler – medlemsstaternes aftaler – aftaler indgået forud for EF-traktaten – bestemmelser i bilaterale traktater indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, som er i strid med traktaten – en medlemsstats domstols anvendelse heraf – lovlig – forpligtelse til at fjerne eventuelle uoverensstemmelser mellem en tidligere konvention og traktaten

(Art. 307, stk. 1 og 2, EF)

1.

Forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, som ændret ved forordning nr. 535/97, er ikke til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i en bilateral traktat, som er indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, og hvorefter en ren og indirekte geografisk oprindelsesbetegnelse fra dette tredjeland nyder en beskyttelse i importmedlemsstaten, der er uafhængig af en mulig risiko for vildledning, og som gør det muligt at hindre import af en vare, der lovligt er bragt i omsætning i en anden medlemsstat.

(jf. præmis 78, 103 og domskonkl. 1)

2.

Artikel 28 EF og 30 EF ikke er til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i en bilateral traktat, som er indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, og hvorefter en ren og indirekte geografisk oprindelsesbetegnelse fra dette tredjeland nyder en beskyttelse i importmedlemsstaten, der er uafhængig af en mulig risiko for vildledning, og som gør det muligt at hindre import af en vare, der lovligt er bragt i omsætning i en anden medlemsstat, forudsat at den beskyttede betegnelse hverken på tidspunktet for denne traktats ikrafttræden eller senere har fået karakter af en artsbetegnelse i oprindelsesstaten.

(jf. præmis 102-103 og domskonkl. 1)

3.

Artikel 28 EF er til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i en bilateral traktat, som er indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, og hvorefter en betegnelse, der i dette land hverken direkte eller indirekte henviser til produktets geografiske oprindelse, nyder en beskyttelse i importmedlemsstaten, der er uafhængig af en mulig risiko for vildledning, og som gør det muligt at hindre import af en vare, der lovligt er bragt i omsætning i en anden medlemsstat.

(jf. præmis 111 og domskonkl. 2)

4.

Artikel 307, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den gør det muligt for en ret i en medlemsstat – under forbehold af den prøvelse, som den skal foretage, og navnlig under hensyn til de hensigter, som medlemsstaten og tredjestaten har givet udtryk for med hensyn til anvendelsen af princippet om traktaters kontinuitet på de omhandlede bilaterale traktater – at anvende bestemmelser i bilaterale traktater indgået mellem denne stat og et tredjeland vedrørende beskyttelse af en betegnelse i dette tredjeland, selv hvis disse bestemmelser viser sig at være i strid med traktatens bestemmelser, fordi der er tale om en forpligtelse, der følger af konventioner, som er indgået forud for tidspunktet for den pågældende medlemsstats tiltrædelse af Den Europæiske Union. Indtil et af de midler, der er nævnt i artikel 307, stk. 2, EF, gør det muligt at fjerne eventuelle uoverensstemmelser mellem en konvention, der er indgået forud for en sådan tiltrædelse, og traktaten, giver artikel 307, stk. 1, EF medlemsstaten mulighed for at fortsætte med at anvende en sådan konvention, i det omfang den indeholder forpligtelser, som fortsat er folkeretligt bindende for den.