RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

30. september 2004

Sag T-16/03

Albano Ferrer de Moncada

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – bedømmelse – procedurefejl – begrundelse – annullation af bedømmelsen – erstatning for det lidte tab«

Fuldstændig gengivelse på fransk II - 0000

Angående: Påstand dels om annullation af bedømmelsen af sagsøgeren for perioden 1995/1997, dels om tilkendelse af erstatning

Udfald: Bedømmelsen af sagsøgeren for perioden 1995/1997 annulleres. Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 1 000 EUR. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – bedømmelse – bedømmelsesrapport – udfærdigelse – tilsidesættelse af forpligtelsen til at foretage en samtale mellem bedømmeren og den bedømte – overtrædelse af væsentlige formforskrifter

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

2. Tjenestemænd – bedømmelse – bedømmelsesrapport – udfærdigelse – udskiftning af appelbedømmeren nødvendig, da den tidligere kompetente appelbedømmer har forladt institutionen – samtale mellem appelbedømmeren og den bedømte – den nye appelbedømmers forpligtelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

3. Tjenestemænd – bedømmelse – bedømmelsesrapport – udfærdigelse – samtale mellem bedømmeren og den bedømte – direkte kontakt nødvendig – telefonisk samtale eller brevudveksling utilstrækkelig

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

4. Tjenestemænd – bedømmelse – bedømmelsesrapport – begrundelsespligt – rækkevidde – tilfælde, der kræver særlig begrundelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

5. Tjenestemænd – søgsmål – erstatningssøgsmål – annullation af den anfægtede retsakt sikrer ikke en passende erstatning for ikke-økonomisk skade – systematisk afvisning af samtale i forbindelse med bedømmelsesproceduren

1. Samtalen mellem bedømmeren eller appelbedømmeren og den bedømte, som er fastsat i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43, Kommissionen har vedtaget, grunder sig på tjenestemandens ret til kontradiktion under den bedømmelsesprocedure, som berører ham, og den totale mangel herpå udgør derfor en overtrædelse af en væsentlig formforskrift, der berettiger bedømmelsesrapportens annullation.

(jf. præmis 31, 32 og 46)

2. I den appelprocedure, som er fastsat i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43, Kommissionen har vedtaget, skal den bedømtes overordnede på tidspunktet for bedømmelsesrapporten udpeges som appelbedømmer med pligt til – idet omfang det er muligt – at høre den tidligere bedømmer, såfremt den tjenestemand, der skulle have været appelbedømmer, i mellemtiden har forladt institutionen. Heraf følger, at samtalen mellem appelbedømmeren og den bedømte, som er fastsat i disse gennemførelsesbestemmelser, nødvendigvis skal finde sted med den fungerende appelbedømmer ved udfærdigelsen af bedømmelsesrapporten.

(jf. præmis 37)

3. En telefonsamtale eller, så meget desto mere, en brevudveksling kan ikke udgøre den høring af den bedømte, som er fastsat i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43, Kommissionen har vedtaget. Selve karakteren af denne samtale og dens formål forudsætter en direkte kontakt mellem den bedømte og bedømmeren. Uden denne vil bedømmelsen ikke kunne fungere som et personalemæssigt styringsværktøj, og som ledsageinstrument ved den pågældendes faglige udvikling. I øvrigt vil kun denne kontakt kunne fremme en åben og dybere samtale mellem bedømmeren og den bedømte. Dette giver dem mulighed for dels nærmere at vurdere karakteren, årsagerne til og omfanget af deres eventuelle uoverensstemmelser, dels at nå til en bedre gensidig forståelse.

(jf. præmis 38, 39 og 41)

4. Administrationen er forpligtet til at begrunde bedømmelsesrapporterne tilstrækkeligt og udførligt. I visse tilfælde skal begrundelsen foretages med særlig omhu.

Bedømmelsesrapporten skal således begrundes særligt, såfremt bedømmeren har til hensigt ikke at følge Det Paritetiske Bedømmelsesudvalgs anbefalinger, og såfremt udtalelsen fra dette udvalg indeholder specielle omstændigheder, som kan så tvivl om gyldigheden eller berettigelsen af den første vurdering, og som herved fordrer en specifik vurdering fra appelbedømmeren vedrørende eventuelle konsekvenser, der kan udledes af disse omstændigheder.

Der skal ligeledes gives særlig opmærksomhed til begrundelsen i en bedømmelsesrapport, der indeholder en mindre favorabel vurdering end i en tidligere bedømmelsesrapport. Det er herved vigtigt, at den tilbagegang, som myndigheden har konstateret, begrundes på en sådan måde, at tjenestemanden kan bedømme berettigelsen heraf, og Retten eventuelt kan udøve sin retslige kontrol.

Endelig er det navnlig nødvendigt med en særlig begrundelse i tilfælde af, at udfærdigelsen af bedømmelsesrapporten finder sted med forsinkelse, eller såfremt bedømmeren ikke længere er den overordnede, der gjorde tjeneste i den bedømte periode. Det skal fremgå af begrundelsen, at myndigheden har sikret sig de nødvendige garantier, således at bedømmelsen kan støttes på præcise og troværdige elementer. Den skal også afspejle bedømmerens forpligtelse til at udvise påpasselighed.

(jf. præmis 49, 50, 53 og 54)

Henvisning til: Retten, 12. juni 2002, sag T-187/01, Mellone mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 81, og II, s. 389, præmis 27 og 33; Retten, 5. november 2003, sag T-98/02, Lebedef-Caponi mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 277, og II, s. 1343, præmis 61.

5. Annullation af en uretmæssig bedømmelsesrapport er ikke en passende og tilstrækkelig erstatning for den ikke-økonomiske skade, som en tjenestemand har lidt som følge af denne rapport, i et tilfælde, hvor den pågældende systematisk ikke blev budt til samtale, på trods af Det Paritetiske Bedømmelsesudvalgs udtalelse og dets insisteren på, at det er nødvendigt, at ledelsen tager initiativ til at rette op på en situation, der i faglig henseende og med hensyn til de indbyrdes relationer er meget dårlig.

(jf. præmis 68)