Forenede sager C-333/15 og C-334/15

María del Pilar Planes Bresco

mod

Comunidad Autónoma de Aragón

(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo)

»Præjudiciel forelæggelse — den fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger — forordning (EF) nr. 1782/2003 — enkeltbetalingsordning — artikel 43 og 44 — arealbaserede betalingsrettigheder — støtteberettiget hektar — permanente græsarealer — national lovgivning, hvorefter støtteberettigelsen for permanente græsarealer med et foderareal, som overstiger det areal, der oprindeligt blev taget hensyn til ved fastsættelsen af betalingsrettighederne, underkastes betingelser om anvendelse til avlsbehov, der er karakteristiske for bedriften«

Sammendrag – Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 9. juni 2016

Landbrug – den fælles landbrugspolitik – enkeltbetalingsordning – begrebet støtteberettiget areal – permanente græsarealer – omfattet – betingelser

[Rådets forordning nr. 1782/2003, som ændret ved forordning nr. 2012/2006, 4. og 24. betragtning og art. 2, litra c), art. 3-5 og 44; Kommissionens forordning nr. 796/2004, art. 2, nr. 2)]

Forordning nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning nr. 2019/93, nr. 1452/2001, nr. 1453/2001, nr. 1454/2001, nr. 1868/94, nr. 1251/1999, nr. 1254/1999, nr. 1673/2000, nr. 2358/71 og nr. 2529/2001, som ændret ved forordning nr. 2012/2006, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning, hvorefter der ved vurderingen af de hektarer, der er berettigede til arealstøtte for et produktionsår, ikke kan tages hensyn til de permanente græsarealer, som angives af en landbruger, og som overstiger de arealer, der i sin tid blev lagt til grund for fastsættelsen af størrelsen af dennes betalingsrettigheder pr. hektar, medmindre landbrugeren ikke fører bevis for, at disse arealer i det konkrete produktionsår rent faktisk anvendes til avlsbehov, der er karakteristiske for bedriften.

Det følger nemlig af denne forordnings artikel 2, litra c), artikel 3, 4 og 5, at en bedrifts permanente græsarealer er berettigede til arealstøtte, når de er en del af denne bedrifts landbrugsarealer, og at deres opretholdelse i god landbrugs- og miljømæssig stand i sig selv udgør en landbrugsaktivitet, idet den omstændighed, at græs eller andet grøntfoder, som disse arealer i henhold til artikel 2, nr. 2), i forordning nr. 796/2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i forordning nr. 1782/2003 skal anvendes til, ikke direkte benyttes til avlsbehov, der er karakteristiske for bedriften, er uden betydning i denne henseende. Denne analyse underbygges af det formål, der forfølges med forordning nr. 1782/2003, og af den rolle, som de permanente græsarealer er indrømmet som led i gennemførelsen af dette formål.

I fjerde betragtning til forordning nr. 1782/2003 anføres nemlig, at permanente græsarealer for det første har en positiv miljøvirkning, og at der bør indføres foranstaltninger for at fremme bevarelsen af de eksisterende permanente græsarealer og undgå en massiv omlægning til agerjord. I denne forbindelse er miljøbeskyttelse, som udgør et af Den Europæiske Unions grundlæggende mål, et formål, der indgår i den fælles landbrugspolitik. For det andet tilsigter forordning nr. 1782/2003, som det fremgår af 24. betragtning hertil, at erstatte en ordning med direkte produktionsstøtte med en ordning med direkte støtte til bedrifterne, som er afkoblet fra produktionen og udbetales direkte til landbrugerne som tillæg til deres indkomst.

(jf. præmis 43-47 og 49 samt domskonkl.)