Appel iværksat den 22. april 2022 af Michaël Julien til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 24. februar 2022 i sag T-442/21, Rhiannon Thomas og Michaël Julien mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-285/22 P)

(2022/C 257/36)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Michaël Julien (ved avocats J. Fouchet og J.-N. Caubet-Hilloutou)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 24. februar 2022, T-442/21, ophæves.

— Afgørelse 2021/689 (1) truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 29. april 2021 annulleres, for så vidt som den godkender artikel Comprov.16 i handelsaftalen af 30. december 2020 mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige og for så vidt som denne aftale ikke opretholder retten til fri bevægelighed for briter, der har tætte familiemæssige eller formuemæssige forbindelser til Den Europæiske Unions område.

— Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokatomkostninger på 5 000 EUR.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten gjort gældende, at tilrettelæggelsen af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union, for så vidt angår personers rettigheder, er restriktivt udformet, og at handelsaftalens ligegyldighed over for borgernes rettigheder berører vedkommendes situation som britisk statsborger af fransk oprindelse, som har fransk familie og ejer en ejendom i Frankrig, hvor han regelmæssigt opholder sig i mere end 90 dage.

Appellanten har følgelig en retlig interesse, der giver ham søgsmålskompetence i forhold til afgørelsen om indgåelse af handels- og samarbejdsaftalen, og Retten har tilsidesat 263 TEUF ved ikke at anerkende denne, hvilket må føre Domstolen til at ophæve Rettens kendelse og træffe afgørelse om sagens realitet.

Navnlig har Retten begået retlige fejl ved bedømmelsen af kriterierne for antagelse af sagen til realitetsbehandling fastsat i artikel 263, stk. 4, TEUF. For det første er de anfægtede retsakter i deres egenskab af almengyldige retsakter, som ikke er underlagt lovgivningsproceduren, nemlig rent faktisk regelfastsættende retsakter, og for det andet indebærer handelsaftalen, idet den intet foreskriver for britiske statsborgere, der har bevaret tætte personlige, familiemæssige eller formuemæssige forbindelser til Den Europæiske Union, ikke for dem nogen gennemførelsesforanstaltning.

Endvidere er selve kriteriet om, at appellantens individuelle situation skal være umiddelbart berørt, opfyldt, for så vidt som retten til privatliv og familieliv, retssikkerheden, retten til fredelig og fri udøvelse af hans ejendomsret, som afhænger af hans ret til fri bevægelighed, nægtes ham ved handelsaftalen, idet denne aftale intet foreskriver for den sluttede kreds af personer, der befinder sig i den samme situation.

Appellanten er følgelig i tilstrækkelig grad umiddelbart berørt af handelsaftalens undladelser, for så vidt angår den fri bevægelighed for briter, der på Den europæiske Unions område har bevaret tætte personlige, familiemæssige eller formuemæssige forbindelser.

(1) Rådets afgørelse (EU) 2021/689 af 29.4.2021 om indgåelse på Unionens vegne af handels- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland på den anden side og af aftalen mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer (EUT 2021, L 149, s. 2)