ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Konkurrence - faellesskabsregler - adressater - virksomheder - begreb - offentligt arbejdsanvisningskontor som udoever arbejdsformidlingsvirksomhed - omfattet

(EOEF-Traktaten, art. 85 og 86)

2. Konkurrence - dominerende stilling - misbrug - virksomhed med lovbestemt monopol - offentligt arbejdsanvisningskontor som udoever arbejdsformidlingsvirksomhed - kriterier for bedoemmelsen

(EOEF-Traktaten, art. 86 og 90, stk. 1 og 2)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser - Traktatens bestemmelser - interne forhold i en medlemsstat - uanvendelighed

(EOEF-Traktaten, art. 7 og 59)

Sammendrag

1. Et offentligt arbejdsanvisningskontor, der udoever arbejdsformidlingsvirksomhed, kan betegnes som virksomhed med henblik paa anvendelse af faellesskabskonkurrencereglerne, da denne betegnelse inden for konkurrenceretten omfatter enhver enhed, som udoever oekonomisk virksomhed, uanset dens retlige status og dens finansieringsmaade.

2. Som virksomhed, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse i henhold til Traktatens artikel 90, stk. 2, er et offentligt arbejdsanvisningskontor, der udoever arbejdsformidlingsvirksomhed, fortsat omfattet af konkurrencereglerne, navnlig forbuddet i Traktatens artikel 86, i det omfang anvendelsen af denne bestemmelse ikke aendrer opfyldelsen af den saerlige opgave, som er betroet det. Den medlemsstat, som har overdraget det eneret til arbejdsformidling, tilsidesaetter Traktatens artikel 90, stk. 1, naar den skaber en situation, hvor det offentlige arbejdsformidlingskontor noedvendigvis foranlediges til at overtraede Traktatens artikel 86. Dette er navnlig tilfaeldet, naar foelgende betingelser er opfyldt:

- Eneretten omfatter formidling af virksomhedsledere.

- Det offentlige arbejdsformidlingskontor er aabenbart ikke i stand til at daekke efterspoergslen paa markedet for saadanne tjenesteydelser.

- Den faktiske udoevelse af arbejdsformidlingsvirksomhed, som udoeves af private ansaettelseskonsulentfirmaer, umuliggoeres af, at der opretholdes en lovbestemmelse, som forbyder denne form for virksomhed og bestemmer, at aftaler herom er ugyldige.

- Den paagaeldende arbejdsformidlingsvirksomhed kan udstraekkes til andre medlemsstaters statsborgere eller omraader.

3. Da Traktatens bestemmelser om den frie udveksling af tjenesteydelser ikke kan anvendes paa aktiviteter, hvis samtlige deres relevante elementer findes inden for en enkelt medlemsstat, kan et ansaettelseskonsulentfirma i en medlemsstat ikke paaberaabe sig Traktatens artikel 7 og 59 med henblik paa anvisning af arbejde til medlemsstatens statsborgere i virksomheder i samme stat.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - forsikring ved alderdom og doedsfald - ydelser - regulering - fornyet beregning - betingelser

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 51, stk. 1)

Sammendrag

For det tilfaelde, at en pension fra en medlemsstat til en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende i medfoer af nationale antikumulationsregler er blevet fastsat saaledes, at den sammenlagt med en ydelse, uanset dennes art, fra en anden medlemsstat, ikke overstiger et bestemt maksimumsbeloeb, giver hverken artikel 51, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 eller nogen anden faellesskabsretlig bestemmelse adgang til at aendre pensionsbeloebet med henblik paa, at maksimumsbeloebet ikke overskrides, naar den anden ydelse senere aendres som foelge af den almindelige udvikling i de oekonomiske og sociale forhold.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - faelles mervaerdiafgiftssystem - opkraevning af andre nationale afgifter, der ikke har karakter af omsaetningsafgift - lovlighed - begrebet "omsaetningsafgift" - raekkevidde - saerlig afgift paa forestillinger og forlystelser - ikke omfattet

(Raadets direktiv 77/388, art. 3)

Sammendrag

Det fremgaar af artikel 33 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, at medlemsstaterne kan indfoere indirekte skatter og afgifter, der ikke har karakter af omsaetningsafgift. Ved afgoerelsen af, om en bestemt afgift har karakter af omsaetningsafgift, maa det navnlig fastslaas, om afgiften bringer det faelles mervaerdiafgiftssystems funktion i fare, fordi afgiften paalaegges omsaetningen af varer og tjenesteydelser og rammer den erhvervsmaessige omsaetning paa tilsvarende maade som moms.

En saerlig afgift paa forestillinger og forlystelser, der er indfoert ved et kommunalt reglement om skatter og afgifter, hvori det bestemmes, at enhver, som loebende eller lejlighedsvis organiserer offentlige forestillinger eller forlystelser paa kommunens omraade, og som herfor opkraever entreafgift, skal svare en saerlig afgift af bruttobeloebet af alle indtaegter, har ikke karakter af omsaetningsafgift i henhold til den naevnte direktivbestemmelse, saafremt afgiften opfylder foelgende betingelser:

- Afgiften udgoer ikke en generel afgift, idet den kun opkraeves for en begraenset kategori af goder og tjenesteydelser.

- Afgiften opkraeves ikke i hvert produktions- og handelsled, idet den kun opkraeves én gang om aaret af de afgiftspligtige virksomheders samlede indtaegter.

- Afgiften beregnes ikke paa grundlag af den i de enkelte led tilfoerte mervaerdi, men paa grundlag af bruttobeloebet af samtlige indtaegter, saaledes at det ikke er muligt noejagtigt at fastslaa, hvilken andel af den afgift, som opkraeves for hvert salg eller tjenesteydelse, der kan anses for at vaere overvaeltet paa forbrugeren.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ligebehandling - national regel om begraenset adgang til kumulation af en alderspension og en invalidepension - regler, hvorefter arbejdstagere, der har haft beskaeftigelse i flere medlemsstater, forfordeles - ikke tilladt - begrundelse med henvisning til praktiske vanskeligheder - uden hjemmel

(EOEF-Traktaten, art. 7 og art. 48-51; Raadets forordning nr. 1408/71, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

Saavel Traktatens artikel 48-51 som gennemfoerelsesbestemmelserne hertil, herunder artikel 3 i forordning nr. 1408/71, er til hinder for, at en arbejdstager, fordi han har udnyttet sin ret til fri bevaegelighed, mister de sociale fordele, som sikres ham ved en medlemsstats lovgivning; dette ville nemlig kunne afholde arbejdstageren fra at udoeve denne ret, hvilket ville vaere en hindring for virkeliggoerelsen af dette princip. Bestemmelserne skal foelgelig fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at en vandrende arbejdstager, der modtager en alderspension efter lovgivningen i én medlemsstat og ulykkesforsikringsydelser fra en institution i en anden medlemsstat, ved beregningen af den del af ydelserne, der skal stilles i bero i henhold til de nationale bestemmelser i den foerstnaevnte stat, behandles ringere end en arbejdstager, der modtager begge ydelser paa grundlag af lovgivningen i én og samme medlemsstat, fordi han ikke har benyttet sin ret til fri bevaegelighed. En saadan forskelsbehandling kan ikke begrundes i praktiske vanskeligheder, som maatte opstaa for de sociale sikringsorganer ved beregningen af de ydelser, der skal udredes.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Internationale overenskomster - overenskomster afsluttet af Faellesskabet - direkte virkning - betingelser - artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen EOEF-Marokko

(Samarbejdsaftalen EOEF-Marokko, art. 41, stk. 1)

2. Internationale overenskomster - samarbejdsaftalen EOEF-Marokko - marokkanske arbejdstagere beskaeftiget i en medlemsstat - social sikring - ligebehandling - et medlem af en marokkansk arbejdstagers familie med bopael hos denne naegtet arbejdsloeshedsydelser til unge som foelge af sin nationalitet - retsstridigt

(Samarbejdsaftalen EOEF-Marokko, art. 41, stk. 1)

Sammendrag

1. En bestemmelse i en aftale indgaaet af Faellesskabet med et tredjeland maa anses for umiddelbart anvendelig, naar der af dens ordlyd samt aftalens formaal og karakter kan udledes en klar og praecis forpligtelse, hvis opfyldelse og retsvirkninger ikke er betinget af, at der udstedes yderligere retsakter.

Dette er tilfaeldet med artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen mellem EOEF og Marokko, som er indeholdt i afsnit III, der vedroerer samarbejde paa arbejdskraftomraadet. Denne bestemmelse har ikke karakter af en blot programerklaering, men opstiller med hensyn til social sikring et princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet af marokkanske arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der bor hos dem, og dette princip indgaar efter sin beskaffenhed umiddelbart i fastlaeggelsen af den enkelte borgers retsstilling.

2. Naar henses til det i artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen mellem EOEF og Marokko knaesatte princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, for saa vidt angaar social sikring, af marokkanske arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der bor hos dem, er bestemmelsen til hinder for, at en medlemsstat afslaar til et familiemedlem til en marokkansk arbejdstager, der bor hos denne, at udbetale en ydelse, som unge arbejdssoegende i henhold til medlemsstatens lovgivning har krav paa, indtil de faar arbejde, og som maa anses for en arbejdsloeshedsydelse, med den begrundelse, at den arbejdssoegende er marokkansk statsborger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - forordninger

(EOEF-Traktaten, art. 190)

2. Landbrug - faelles markedsordning - forskelsbehandling af producenter eller forbrugere - producentstoette for forarbejdede tomater - foranstaltninger med henblik paa at undgaa overproduktion - fastsaettelse af en garantitaerskel og nedsaettelse af stoetten ved overskridelse heraf - nedsaettelse af stoetten for alle producenter uanset deres andel i overskridelsen - ingen ulovlig forskelsbehandling

(EOEF-Traktaten, art. 40, stk. 3, andet afsnit; Raadets forordning nr. 989/84; Kommissionens forordninger nr. 1925/84, nr. 2222/85, nr. 2077/86 og nr. 2160/87)

Sammendrag

1. De i henhold til Traktatens artikel 190 gaeldende krav til begrundelsen skal tilpasses den paagaeldende retsakts karakter. Det kan ikke kraeves, at begrundelsen af forordningerne specificerer de ofte meget talrige og komplicerede faktiske og retlige detaljer, som omfattes af forordningerne, naar de falder inden for systematikken i den helhed, hvori de indgaar. Det er tilstraekkeligt, at forordningerne indeholder oplysninger, der goer det muligt for de beroerte personer at kende begrundelsen for reglerne og saetter Domstolen i stand til at udoeve sin kontrol. Fejl i begrundelsen af en forordning, som er uden betydning paa baggrund af disse krav, har ingen indflydelse paa forordningens gyldighed.

2. Inden for rammerne af en faelles markedsordning, som ikke er baseret paa nationale kvoter, skal alle producenterne i Faellesskabet, uanset i hvilken medlemsstat de er hjemmehoerende, solidarisk og ligeligt baere konsekvenserne af de beslutninger, som faellesskabsinstitutionerne maa traeffe inden for rammerne af deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne. Derfor kan de foranstaltninger, som Raadet og Kommissionen har truffet for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager, og som bestaar i indfoerelsen af et system med en garantitaerskel inden for stoetteordningen for forarbejdede tomater, saaledes at den ydede stoette nedsaettes ved overskridelse af taersklen, ikke anses for en ulovlig forskelsbehandling, selv om foranstaltningerne, da de finder anvendelse paa hele faellesmarkedet, har ramt producenterne i en medlemsstat paa grund af en stigning i produktionen, som disse overhovedet ikke er ansvarlige for.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Frie varebevaegelser - undtagelser - beskyttelse af den offentlige sundhed - forbud mod at forhandle et levnedsmiddel indeholdende et bestemt konserveringsstof - berettigelse - betingelser og graenser

(EOEF-Traktaten, art. 30 og 36; Raadets direktiv 64/54)

Sammendrag

Traktatens artikler 30 og 36 afskaerer ikke en medlemsstat fra at forbyde salg af et levnedsmiddel, der er indfoert fra en anden medlemsstat, hvor det lovligt er fremstillet og bragt i omsaetning, og som er tilsat et af de stoffer, der er opfoert i bilag I til direktiv 64/54 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som maa anvendes i levnedsmidler, saafremt proportionalitetsprincippet, som ligger til grund for sidste punktum i artikel 36, overholdes. Dette indebaerer, at forhandlingen af levnedsmidlet i indfoerselsmedlemsstaten skal tillades efter en for de erhvervsdrivende umiddelbart tilgaengelig procedure, som kan afsluttes inden for rimelige frister, naar tilsaetningen af det paagaeldende stof opfylder et reelt behov, navnlig af teknologisk karakter, og naar stoffet ikke udgoer en fare for den offentlige sundhed. Det paahviler de kompetente nationale myndigheder i hvert enkelt tilfaelde, og under hensyntagen til kostvaner og internationale forskningsresultater, at godtgoere, at deres bestemmelser paa dette omraade er noedvendige for effektivt at beskytte de interesser, der er omfattet af Traktatens artikel 36.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Transport - vejtransport - sociale bestemmelser - virksomhed - begreb

(Raadets forordning nr. 3820/85, art. 15)

2. Transport - vejtransport - sociale bestemmelser - forpligtelse for medlemsstaterne til at sanktionere overtraedelser af faellesskabsbestemmelserne - raekkevidde - forpligtelse til i national ret at indfoere strafansvar for juridiske personer - ingen - forpligtelse til at indfoere en ordning med objektivt ansvar - ingen

(EOEF-Traktaten, art. 5; Raadets forordning nr. 3820/85, art. 15 og art. 17, stk. 1)

Sammendrag

1. Udtrykket "virksomhed" i artikel 15 i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport daekker et selvstaendigt retssubjekt, uanset dets retlige form, som varigt udfoerer transportvirksomhed, og som har retten til at tilrettelaegge og kontrollere foerernes og andre medlemmer af det medfoelgende personales arbejde.

2. Da artikel 17, stk. 1, i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport blot bestemmer, at medlemsstaterne skal fastsaette sanktioner for overtraedelse af forordningens bestemmelser, kan der ikke heraf, og heller ikke af Traktatens artikel 5, udledes nogen forpligtelse for medlemsstaterne til i deres nationale ret at indfoere princippet om strafansvar for juridiske personer. Overtraedelser af forordningens artikel 15, som fastsaetter saerlige forpligtelser for virksomheden til at anvende bestemte midler, mens de forpligtelser, den paalaegger foererne, er forskellige herfra, kan bekaempes ved anvendelse af bestemmelser, der er i overensstemmelse med den nationale strafferets grundsaetninger, forudsat at de sanktioner, som foelger heraf, er effektive, forholdsmaessige og afskraekkende.

Da medlemsstaterne fortsat har et skoen ved valget af sanktioner, forudsat de er passende, er det dem i oevrigt hverken paabudt eller forbudt at indfoere en ordning med objektivt strafansvar for virksomheden for det tilfaelde, at dens ledere ikke overholder deres forpligtelser.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - gennemfoerelse af et direktiv uden lovgivningsvirksomhed - betingelser - generelt retligt grundlag med sikkerhed for direktivets fulde efterlevelse - en praksis i overensstemmelse med direktivets krav ikke tilstraekkelig

(EOEF-Traktaten, art. 189, stk. 3)

2. Miljoe - luftforurening - direktiv 85/203 - fastsaettelse af en graensevaerdi for koncentrationen af nitrogendioxid - vedtagelse af en retligt bindende norm - pligt for medlemsstaterne

(Raadets direktiv 85/203, art. 2)

Afgørelse

udtalt og bestemt:

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere Raadets direktiv 85/203/EOEF af 7. marts 1985 om luftskvalitetsnormer for saa vidt angaar nitrogendixoid.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - gennemfoerelse af et direktiv uden lovgivningsvirksomhed - betingelser - generelt retligt grundlag med sikkerhed for direktivets fulde efterlevelse - en praksis i overensstemmelse med direktivets krav ikke tilstraekkelig

(EOEF-Traktaten, art. 189, stk. 3)

2. Miljoe - luftforurening - direktiv 82/884 - fastsaettelse af en graensevaerdi for koncentrationen af bly - vedtagelse af en retligt bindende norm - pligt for medlemsstaterne

(Raadets direktiv 82/884, art. 2)

Afgørelse

udtalt og bestemt:

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere Raadets direktiv 82/884/EOEF af 3. december 1982 om en graensevaerdi for bly i luften.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Tjenestemaend - social sikring - sikring mod ulykker og erhvervssygdomme - fastslaaelse af en erhvervssygdom - tjenestemandens adgang til dokumenterne i sin journal - indirekte adgang - undtagelse - dokumenterne skal ogsaa findes i den personlige aktmappe

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 26 og 73; ordningen om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 21 og art. 23, stk. 1)

Sammendrag

I forbindelse med en procedure om anerkendelse af en erhvervssygdom er tjenestemandens rettigheder i betragtning af de omhandlede dokumenters saerlige karakter sikret ved, at den paagaeldende kan faa kendskab til de af ansaettelsesmyndigheden udarbejdede sagsakter via en af ham valgt laege og ved, at han kan udpege en laege til at forsvare sine interesser i Laegeudvalget.

Det er kun paakraevet, at de under denne procedure udarbejdede dokumenter indsaettes i tjenestemandens personlige aktmappe, som den paagaeldende har direkte adgang til i medfoer af vedtaegtens artikel 126, saafremt den institution, tjenestemanden er tilknyttet, har anvendt disse dokumenter til at bedoemme eller aendre den paagaeldendes tjenesteforhold.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - gennemfoerelse af et direktiv uden lovgivningsvirksomhed - betingelser - generelt retligt grundlag med sikkerhed for direktivets fulde efterlevelse - en praksis i overensstemmelse med direktivets krav ikke tilstraekkelig

(EOEF-Traktaten, art. 189, stk. 3)

2. Miljoe - luftforurening - direktiv 80/779 - fastsaettelse af graensevaerdier for koncentrationen af svovldioxid - vedtagelse af en retligt bindende norm - pligt for medlemsstaterne

(Raadets direktiv 80/779, art. 2)

Afgørelse

udtalt og bestemt:

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere Raadets direktiv 80/779/EOEF af 15. juli 1980 om graensevaerdier og vejledende vaerdier for luftskvaliteten med hensyn til svovldioxid og svaevestoev.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Landbrug - faelles markedsordning - vin - betegnelse og praesentation af vin - definitionen paa "vin" - krav om mindsteindhold af alkohol

[Raadets forordninger nr. 337/79, bilag II, punkt 8, og nr. 355/79, art. 45, stk. 1, litra a), og nr. 822/87, bilag I, punkt 10]

Sammendrag

Det fremgaar af definitionen i bilag II, punkt 8, til forordning nr. 337/79, der er gentaget som punkt 10 i bilag I til Raadets forordning nr. 822/87 om den faelles markedsordning for vin, som der henvises til i artikel 45, stk. 1, litra a), i forordning nr. 355/79 - om fastsaettelse af almindelige regler for betegnelse og praesentation af vin og druemost - at vin skal vaere et produkt, som fremstilles ved fuldstaendig eller delvis alkoholisk gaering, at denne gaering skal vaere den eneste fremstillingsmaade, og at et produkt paa grundlag af druer, som er fremstillet paa anden maade end alkoholisk gaering, ikke er vin. Heraf foelger, at disse bestemmelser kraever, at vin, der udbydes til salg, skal have et mindsteindhold af alkohol.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Medlemsstater - forpligtelser - gennemfoerelse af direktiver - undladelse ubestridt

(EOEF-Traktaten, art. 169)

2. Tilnaermelse af lovgivninger - maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler - direktiv 79/112 - national lovgivning der foreskriver angivelse af fremstillingsdato og fremstillingssted - ulovlig

(Raadets direktiv 79/112)

Afgørelse

1) Den Italienske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til artikel 3, stk. 1, nr. 4 og 7, i Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler (EFT 1979 L 33, s. 1), idet den kraever, at fabrikanter af visse pastaprodukter paa etiketten angiver fremstillingstidspunktet samt det sted, hvor produktet hidroerer fra eller har oprindelse.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer - fri etableringsret - fri udveksling af tjenesteydelser - arbejdstagere - princippet om forbud mod forskelsbehandling - lovregulerede erhverv - paramedicinske erhverv - anerkendelse af udenlandske eksamensbeviser som ligestillede alene forbeholdt indenlandske statsborgere bortset fra tilfaelde af gensidighed - retsstridigt

(EOEF-Traktaten, art. 48, 52 og 59)

Sammendrag

Det foelger af det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, der i henhold til Traktatens artikel 48, 52 og 59 er gaeldende paa de saaledes regulerede naermere bestemte omraader, at arbejdskraftens frie bevaegelighed, etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser indebaerer en ret til at faa adgang til og til at udoeve loennet beskaeftigelse eller selvstaendig erhvervsvirksomhed paa de betingelser, der i henhold til lovgivningen i vaertsmedlemsstaten gaelder dennes egne statsborgere.

En medlemsstat tilsidesaetter derfor sine forpligtelser i henhold til de naevnte bestemmelser, saafremt den goer anerkendelse af udenlandske eksamensbeviser som ligestillede med indenlandske eksamensbeviser, der giver ret til at udoeve visse former for paramedicinske erhverv, betinget af vilkaar, der er forskellige for henholdsvis indenlandske statsborgere og statsborgere i de andre medlemsstater, idet anerkendelse for saadanne udlaendinges vedkommende afhaenger af, at der bestaar en aftale om gensidighed, hvilket krav ikke gaelder indenlandske statsborgere.