Sag C-288/02

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Hellenske Republik

»Søtransport – fri udveksling af tjenesteydelser – cabotagesejlads«

Sammendrag af dom

1. Transport – søtransport – fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – national foranstaltning, hvorefter skibe under fællesskabsflag, der er indregistrerede i et sekundært eller et internationalt register, skal fremlægge et certifikat udstedt af en myndighed i flagstaten, hvorved det attesteres, at det pågældende skib har tilladelse til at udføre cabotagesejlads – lovlig – betingelser – bevisbyrde

(Rådets forordning nr. 3577/92, art. 1)

2. Transport – søtransport – fri udveksling af tjenesteydelser – cabotagesejlads – forordning nr. 3577/92 – begrebet »ø«

(Rådets forordning nr. 3577/92)

3. Transport – søtransport – fri udveksling af tjenesteydelser – cabotagesejlads – princippet om flagstatens ansvar for alle anliggender vedrørende bemanding – anvendelsesområde – krydstogtskibe, der udfører ø-cabotage – omfattet – betingelse

(Rådets forordning nr. 3577/92, art. 3, stk. 1)

1. En national foranstaltning, hvorved der som betingelse for levering af cabotagesejladsydelser stilles krav om, at skibe under fællesskabsflag, der er indregistreret i et sekundært eller et internationalt register, skal fremlægge et certifikat udstedt af en myndighed i flagstaten, hvorved det attesteres, at det pågældende skib har tilladelse til at udføre cabotagesejlads, udgør en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser.

En sådan foranstaltning kan imidlertid anses for at være begrundet i tvingende almene hensyn, såfremt den gælder for enhver person eller ethvert selskab, der driver virksomhed på værtsmedlemsstatens område, er et passende middel for gennemførelsen af det tilstræbte mål og ikke går videre end nødvendigt for at nå dette. For så vidt angår sidstnævnte betingelser om de pågældende bestemmelsers forholdsmæssighed har Kommissionen, som har bevisbyrden inden for rammerne af en traktatbrudssag – ved de alternative muligheder, som den har foreslået, som enten ikke gør det muligt fuldt ud at opnå det formål, der forfølges, eller som i praksis vil være mere komplicerede og mere indgribende for den frie udveksling af tjenesteydelser end den nuværende ordning med certifikater – ikke godtgjort, at der foreligger en tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af forordning nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads).

(jf. præmis 30-33 og 35)

2. En ø i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads), er en fast landstrækning, der på varig måde er omgivet af hav.

En landstrækning, der blot er adskilt fra resten af fastlandet ved en kunstig kanal med en bredde på ca. femogtyve meter, kan ikke kvalificeres som en ø.

(jf. præmis 42 og 43)

3. Artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) finder anvendelse på alle krydstogtskibe, uanset hvilken type cabotage de udfører. Derfor skal alle anliggender vedrørende bemanding henhøre under flagstatens kompetence for så vidt angår krydstogtskibe på over 650 bruttotons, der udfører ø-cabotage.

(jf. præmis 54 og 56)