ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/15

Sag anlagt den 4. marts 2009 — Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-97/09)

2009/C 129/26

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt C. von Donat)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2008) 8465 endelig udg. af 19. december 2008 om nedsættelse af støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til et operationelt program i mål 1-regionen delstaten Sachsen i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999) tildelt i henhold til Kommissionens beslutning K(94) 1939/4 af 5. august 1994, Kommissionens beslutning K(94) 2273/4 af 22. august 1994 og Kommissionens beslutning K(94) 1425 af 6. september 1994, annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 8465 endelig udg. af 19. december 2008, hvorved der blev foretaget nedsættelse af den af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til tre operationelle programmer i mål 1-regionen delstaten Sachsen i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999) tildelte finansielle støtte.

Sagsøgeren har gjort følgende anbringender gældende til støtte for søgsmålet.

Der foreligger for det første intet retsgrundlag for fastsættelsen af og ekstrapoleringen fra finansielle korrektioner under gennemførelsesperioden 1994-1999.

Den anfægtede beslutning er for det andet i strid med artikel 24, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1), eftersom forudsætningerne for at foretage nedsættelse ikke forelå.

Kommissionen har særlig misforstået begrebet »uregelmæssighed« og foretaget en urigtig gengivelse af flere af sagens væsentlige omstændigheder. Antagelsen om, at der foreligger systematiske fejl ved forvaltningen og kontrollen, er støttet på en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder.

Sagsøgeren har subsidiært gjort gældende, at Kommissionen ikke har udøvet sin skønsbeføjelse i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/88. De fastsatte korrektioner er uforholdsmæssige og ekstrapoleringen er urigtigt foretaget.

Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede beslutning var utilstrækkeligt begrundet. Rationalet bag og begrundelsen for størrelsen af de foretagne fastsættelser kan ikke forklare sidstnævnte.

Sagsøgeren har afslutningsvis gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat partnerskabsprincippet, idet den efter ved en tidligere forvaltningsafgørelse at have bekræftet funktionsdueligheden af forvaltnings- og kontrolsystemerne har støttet den anfægtede beslutning på systematiske mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/16

Sag anlagt den 16. marts 2009 — Ravensburger mod KHIM — Educa Borras (MEMORY)

(Sag T-108/09)

2009/C 129/27

Stævningen er affattet på: engelsk

Parter

Sagsøger: Ravensburger AG (Ravensburg, Tyskland) (ved lawyer og solicitor R. Kunze samt lawyer G. Würtenberger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Educa Borras S.A. (Sant Quirze del Valles, Spanien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 8. januar 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 305/2008-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »MEMORY« for varer i klasse 9 og 28

Indehaver af EF-varemærket: Ravensburger AG

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Educa Borras S.A.

Annullationsafdelingens afgørelse: Det omhandlede EF-varemærke erklæret ugyldigt

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), sammenholdt med artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret med urette anså, at ordet »memory« på tidspunktet for ugyldighedssagen var beskrivende og manglede fornødent særpræg, hvorved det med urette ignorerede den omstændighed, at der kun kan tages hensyn til disse forhold, således som de blev blevet fremlagt på tidspunktet for registreringen af det omhandlede varemærke. Tilsidesættelse artikel 7, stk. 1, litra b) og c), sammenholdt med artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret med urette anså, at ordet »memory« var beskrivende, hvilket alene skete på grundlag af to tilfælde af brug inden for Det Europæiske Fællesskab, og uden i øvrigt at fastslå, hvorvidt disse tilfælde antyder en beskrivende brug, og det tog dermed ikke hensyn til den langvarige uanfægtede brug af det pågældende registrerede varemærke for spil i forbindelse med en konkurrencepræget, forbrugerorienteret markedsføring. Appelkammeret lod med urette ubekræftede kilder fra lande uden for Den Europæiske Union ligge til grund for sin konklusion om, at det omhandlede registrerede varemærke var beskrivende og ikke havde fornødent særpræg. Tilsidesættelse af artikel 75 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret begik en fejl, da det afslog sagsøgerens anmodning om mundtlig forhandling.
—

Subsidiært fastslås det, at appelkammeret og Indsigelsesafdelingen har tilsidesat artikel 73 i forordning nr. 40/94 og de øvrige bestemmelser, som finder anvendelse, og sagens behandling genoptages for at afhjælpe, at sagsøgeren (Nike International Ltd) ikke fik mulighed for at rette fejlene som erhverver af den ældre rettighed, og/eller for i det mindste at give behørig underretning om afgørelsen til repræsentanten for den tidligere indehaver (DL Sports & Marketing Ltda.).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/14

Sag anlagt den 24. februar 2009 — Den Hellenske Republik mod Kommissionen

(Sag T-81/09)

2009/C 129/24

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved avocats Ch. Meidanis og E. Lampadarios, bistået af M. Tassopoulou)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2008) 8573 af 15. december 2008 vedrørende nedsættelse af tilskuddet fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), som var tildelt Grækenland som led i målsætning 1 i det operative program »adgangsforhold og færdselsårer« ved Kommissionens beslutning K(94) 3579 af 16. december 1994 om godkendelse af EFRU's tilskud CCI nr. 94.08.09.019, annulleres for så vidt som beslutningen nedsatte det økonomiske tilskud, fordi den pålagde finansielle korrektioner på 11 946 583,53 EUR og 17 488 622 EUR i overensstemmelse med det i stævningen nærmere angivne.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender til støtte for annullation af den anfægtede beslutning:

Det er sagsøgerens opfattelse, at den anfægtede beslutning for det første er blevet vedtaget i strid med de væsentlige formforskrifter i artikel 23, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/1988 (1), eftersom kontrollen, hvorefter beslutningen blev vedtaget og de finansielle korrektioner for visse specifikke projekter blev pålagt, blev udført af personer, der ikke var i Kommissionens tjeneste. Sagsøgeren har endvidere anført, at navnene på kontrollørerne fra det private selskab, som deltog i kontrollen, i strid med gennemsigtighedsprincippet ikke er anført, ligesom disse heller ikke har underskrevet den pågældende rapport.

For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningen er vedtaget uden en fuldstændig, klar og passende begrundelse.

For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutning er ulovligt vedtaget og særligt i) under anvendelse af en regel, som ikke gjaldt for programmeringsperioden 1994-1999, og ii) på grundlag af kommissionens urigtige fortolkning af græske retsbestemmelser, som gennemfører fællesskabsdirektivet, eller i hvert fald ikke indeholder nogen begrundelse.

For det fjerde har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningen er vedtaget på grundlag af Kommissionens fejlagtige vurdering af de faktiske omstændigheder (faktisk vildfarelse) og i strid med proportionalitetsprincippet.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/14

Sag anlagt den 25. februar 2009 — Pollmeier Massivholz mod Kommissionen

(Sag T-89/09)

2009/C 129/25

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Creuzburg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte J. Heithecker og F. von Alemann)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 21. oktober 2008 i sagen »statsstøtte N 512/2007 — Tyskland, Abalon Hardwood Hessen GmbH« annulleres.

— Kommissionens beslutning af 15. december 2008 i sagen »statsstøtte N CP 195/2007 — Abalon Hardwood Hessen GmbH« annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 21. oktober 2008 i sagen om statsstøtte N 512/2007 — Tyskland, Abalon Hardwood Hessen GmbH, hvorved Kommissionen ikke gjorde indsigelse mod flere støtteforanstaltninger vedrørende opførelse af et nyt savværk til fordel for Abalon Hardwood Hessen GmbH, der er en direkte konkurrent til sagsøgeren, og af Kommissionens beslutning af 15. december 2008, hvorved Kommissionen henlagde sag CP 195/2007 om en klage, der var blevet indgivet til denne institution.

Sagsøgeren gør syv anbringender gældende til støtte for sit søgsmål.

For det første udgør de anfægtede beslutninger tilsidesættelser af artikel 88, stk. 2 og 3, EF og af forordning (EF) nr. 659/1999 (1), idet Kommissionen med urette har støttet sin bedømmelse af de anmeldte støtteforanstaltninger på den retstilstand, der forelå, da støtten blev bevilliget og dermed har draget en konklusion, der er uforenelig med objektiv ret.

For det tilfælde, at Retten ikke godtager det første anbringende, gør sagsøgeren for det andet subsidiært gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 88, stk. 3, EF og forordning nr. 659/1999, idet den gennemførte proceduren vedrørende anmeldt støtte i henhold til artikel 4 i forordning nr. 659/1999, selv om den omhandlede støtte allerede var blevet tildelt.

For det tredje har Kommissionen tilsidesat artikel 88, stk. 2, EF og artikel 88, stk. 3, EF ved ikke at have indledt den formelle undersøgelsesprocedure på trods af, at der forelå alvorlige bedømmelsesvanskeligheder.

For det fjerde har Kommissionen tilsidesat sin forpligtelse til at foretage en omhyggelig og upartisk prøvelse, idet den helt har undladt at gennemgå en række væsentlige argumenter, som sagsøgeren har fremført.

For det femte er de anfægtede beslutninger utilstrækkeligt begrundede.

For det sjette har Kommissionen tilsidesat sagsøgerens ret til en rimelig deltagelse i proceduren, idet den ikke har oplyst sagsøgeren om karakteren af den procedure, som den havde valgt at gennemføre.

For det syvende har Kommissionen tilsidesat artikel 87, stk. 1, EF og artikel 88, stk. 3, EF ved at foretage en urigtig beregning af kautionens værdi som støtte.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 113/43

Sag anlagt den 27. marts 2009 — Al Shanfari mod Rådet og Kommissionen

(Sag T-121/09)

2009/C 113/87

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Thamer Al Shanfari (ved QC P. Saini, barrister T. Nesbitt og barrister B. Kennelly, solicitors A. Patel, N. Sheikh og K. Mehta)

Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009, for så vidt som den berører sagsøgeren.

— Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Som følge af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 (1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009 (2) (»den anfægtede forordning«), er alle sagsøgerens pengemidler i Den Europæiske Unions medlemsstater blevet indefrosset. Dette har medført, at sagsøgeren forhindres i at gøre forretning i EU, og at han anses for at have forbindelser til det repressive regime i Zimbabwe samt være indblandet i aktiviteter, der alvorligt undergraver demokratiet, respekten for menneskerettigheder og retssikkerheden. Endvidere er sagsøgeren blevet pålagt et rejseforbud i henhold til artikel 4 i Rådets fælles holdning 2004/161/FUSP (3).

Sagsøgeren påberåber sig følgende grunde til støtte for sin påstand om, at den anfægtede forordning bør annulleres:

Som første grund anfører sagsøgeren, at den anfægtede forordning savner korrekt retsgrundlag. Hverken artikel 60 EF eller artikel 301 EF giver Rådet beføjelse til at indefryse samtlige pengemidler, der tilhører en person, som ikke har tilknytning til Zimbabwes regering.

Som anden grund gøres det gældende, at den anfægtede forordning udgør en tilsidesættelse af Rådets og Kommissionens begrundelsespligt i henhold til artikel 253 EF, da den korte angivelse vedrørende sagsøgeren i bilag III åbenbart er utilstrækkelig, og der gives ikke yderligere oplysninger i Rådets fælles holdning, som pålægger sagsøgeren et rejseforbud.

Som tredje grund gøres det gældende, at den anfægtede forordning udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, idet den gør indgreb i sagsøgerens ret til en effektiv retsbeskyttelse og retfærdig rettergang. Endvidere gør den anfægtede forordning i en uforholdsmæssig grad indgreb i sagsøgerens rådighed over sin ejendom.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 af 19.2.2004 om visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT 2004 L 55, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009 af 26.1.2009 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 om visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT 2009 L 23, s. 5).

(3) Rådets fælles holdning 2004/161/FUSP af 19.2.2004 om forlængelse af restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT L 50, s. 66).
—

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger med et beløb, hvis størrelse vil blive angivet senere.
—

Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Erhvervspolitik, Udvælgelseskomitéen for Det Europæiske Kemikalieagenturs klageudvalg, tilpligtes at foretage en reel og gennemgående undersøgelse af Yvon Martinets ansøgning, som godtgørelse for den skade, der er lidt som følge af en tabt mulighed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/53

Sag anlagt den 10. april 2009 — Dover mod Parlamentet

(Sag T-149/09)

2009/C 141/108

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Densmore Ronald Dover (Borehamwood, Det Forenede Kongerige) (ved barrister D. Vaughan, QC, barrister M. Lester og solicitor M. French)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Der anordnes foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse som omhandlet i artikel 64 i procesreglementet for Retten i Første Instans, jf. stævningen.

— Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse D(2009) 4639 af 29. januar 2009 om tilbagesøgning af omkostningsgodtgørelse.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremsat følgende fire anbringender:

For det første har han gjort gældende, at Parlamentet har misforstået og fejlagtigt anvendt artikel 14 i regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer (»OGM-regulativet«) bl.a. ved med tilbagevirkende kraft at stille byrdefulde krav til sagsøgeren, som man ikke stillede til medlemmerne af Europa-Parlamentet på daværende tidspunkt, og ved ikke præcist at have angivet, hvilke udgifter sagsøgeren har afholdt uberettiget.

For det andet har han anført, at Parlamentet har støttet sin afgørelse på en »interessekonflikt« med en deraf følgende tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet Parlamentet handlede i strid med tidligere gældende sædvane og praksis, i strid med sine egne regler og uden at fastlægge klare retningslinjer. Sagsøgeren er af den opfattelse, at Parlamentets afgørelse mangler enhver faktuel eller retlig legitimitet.

For det tredje har sagsøgeren anført, at Parlamentet ikke har overholdt de grundlæggende krav til proceduren i OGM-regulativets artikel 27, bl.a. med hensyn til en forudgående høring af kvæstorerne, en begrundelse for, at der foreligger særlige omstændigheder i dette tilfælde, indhentelse af sagsøgerens bemærkninger, før der blev truffet en afgørelse samt kravet om, at Præsidiet skulle træffe en afgørelse.

For det fjerde er han af den opfattelse, at Parlamentet har forsøgt at opkræve ham moms, uden at der er hjemmel hertil.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Parlament har overgivet sagen til OLAF på et alt for tidligt stadium af proceduren med en deraf følgende krænkelse af sagsøgerens ret til forsvar og uden hjemmel eller begrundelse.
—

Afgørelsen truffet den 12. februar 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, idet den tilsidesættter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 2. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s.1) (erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, EUT L 78, s. 1) og/eller er udtryk for magtfordrejning, for så vidt som den tager klagen delvist til følge og annullerer afgørelsen truffet af Indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret, for så vidt som den afslår indsigelsen vedrørende »læder og læderimitationer (ikke indeholdt i andre klasser) kufferter og rejsetasker, paraplyer, parasoller og spadserestokke« i klasse 18 og samtlige varer i klasse 25. Afgørelsen truffet af Indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret (sag nr. 909 350 af 22. februar 2008) skal følgelig stadfæstes i dens helhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/52

Sag anlagt den 9. april 2009 — Trelleborg mod Kommissionen

(Sag T-148/09)

2009/C 141/107

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Trelleborg AB (Trelleborg, Sverige) (ved barrister J. Joshua og lawyer E. Aliende Rodríguez)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede beslutnings artikel 1 annulleres delvist, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, og under alle omstændigheder for så vidt som det heri fastslås, at sagsøgeren begik en overtrædelse forud for den 21. juni 1999.

— Nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren i artikel 2, med det formål at afhjælpe de åbenbare urigtigheder, som er indeholdt i beslutningen.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 428 endelig udg. af 28. januar 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 i sag COMP/39406 — lasteslanger, for så vidt som sagsøgeren herved pålægges ansvar for at have deltaget i en samlet og vedvarende overtrædelse i lasteslangesektoren i EØS, som bestod i fordeling af udbud, fastsættelse af priser, fastsættelse af kvoter, fastsættelse af salgsbetingelser, geografisk opdeling af markedet samt udveksling af følsomme oplysninger om priser, salgsmængder og udbudsprocedurer. Sagsøgeren har endvidere nedlagt påstand om nedsættelse af den bøde, selskabet er blevet pålagt.

Sagsøgeren gør to anbringender gældende til støtte for søgsmålet.

Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionens beføjelse til at pålægge bøder for enhver periode forud for den 21. juni 1999 er forældet efter artikel 25, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, da sagsøgeren anfører, at Kommissionen foretog en åbenbar urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og en åbenbar urigtig retsanvendelse, da den fandt, at sagsøgeren havde begået en samlet og vedvarende overtrædelse.

For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke har en berettiget interesse i at foretage en deklaratorisk konstatering af, at der blev begået en overtrædelse for den første periode, der var ophørt i maj 1997.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/49

Sag anlagt den 8. april 2009 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-139/09)

2009/C 141/103

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues og A.-L. During, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 2003 endelig udg. af 28. januar 2009 om høstplanerne i frugt- og grøntsagssektoren gennemført i Frankrig annulleres, for så vidt som den vedrører den del af handlingerne, som er gennemført inden for rammerne af høstplanerne, der er blevet finansieret af erhvervsparter.

— Subsidiært, såfremt Retten skulle afvise denne påstand om delvis annullation, annulleres beslutning K(2009) 2003 endelig udg. i sin helhed.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 203 endelig udg. (1) af 28. januar 2009, hvorved Kommissionen erklærede, at en statsstøtte tildelt af Den Franske Republik til frugt- og grøntsagsavlere inden for rammerne af »høstplanerne« med henblik på at lette markedsføringen af landbrugsprodukter dyrket i Frankrig var uforenelig med fællesmarkedet.

Sagsøgeren har påstået den anfægtede beslutning annulleret, for så vidt som Kommissionen fastslog, at ydelserne tildelt frugt- og grøntsagsavlerne udgjorde statsstøtte, selv om disse ydelser var delvist finansieret af frivillige bidrag fra erhvervsparter, som ifølge sagsøgeren ikke udgjorde statslige midler eller midler, der kan henregnes til staten.

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremsat to følgende anbringender:

Der er sket en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som Kommissionen ikke har begrundet udvidelsen af betegnelsen statsstøtte til ydelser finansieret af frivillige bidrag fra erhvervsparter i den pågældende sektor.

Der er sket urigtig retsanvendelse, idet Kommissionen har kvalificeret ydelser finansieret af private, frivilligt indbetalte midler uden indgriben fra en offentlig myndighed som statsstøtte. Disse ydelser kan ikke anses for fordele indrømmet ved statslige midler.

(1) Dette nummer er angivet på den anfægtede beslutning, skønt sagsøgeren konsekvent henviser til referencenummeret K(2009) 2003 endelig udg.
—

Kommissionen tilpligtes at tilbagelevere ethvert dokument eller bevis, den måtte have fået kendskab til ved de annullerede beslutninger til Nexans France, herunder bl.a.: a) dokumenter, der ligger uden for det egentlige formål med kontrolundersøgelsen, b) dokumenter vedrørende elektricitetskabelprojekter uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, c) dokumenter, der er uberettiget udtaget fra harddisken og DVD-ROM’erne, og d) erklæringer oprettet under eller på baggrund af forhør af Nexans Frances ansatte.