Sag C‑428/13

Ministero dell’Economia e delle Finanze

og

Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

mod

Yesmoke Tobacco SpA

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato)

»Præjudiciel forelæggelse — fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — direktiv 95/59/EF og 2011/64/EU — punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak — fastsættelsen af en punktafgift — princip om fastsættelse af en punktafgiftssats for alle cigaretter — medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en minimumspunktafgift — cigaretter i den laveste prisgruppe — nationale bestemmelser — særlig kategori af cigaretter — fastsættelse af punktafgiften til 115%«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. oktober

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift – direktiv 2011/64 – national bestemmelse, der fastsætter en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe – ikke tilladt

(Rådets direktiv 2011/64, art. 7, stk. 2, og art. 8, stk. 6)

Artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64 om punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der ikke fastsætter samme minimumspunktafgift for alle cigaretter, men en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe.

Medlemsstaterne har mulighed for i henhold til artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64 at opkræve en minimumspunktafgift på cigaretter. Denne minimumspunktafgift udgør en minimumskærskel, under hvilken der ikke kan foretages nogen forholdsmæssig nedsættelse af den skyldige afgift. Henset til den omstændighed, at opkrævningen af den samlede punktafgift er obligatorisk for alle cigaretter uafhængigt af deres egenskaber og pris, skal minimumspunktafgiften finde anvendelse på alle cigaretter uafhængigt af deres egenskaber og pris. Gennemførelsen af en minimumspunktafgift alene for visse kategorier af cigaretter ville gøre det muligt at opkræve et beløb som samlet punktafgift for visse andre kategorier af cigaretter, der ville være mindre end minimumspunktafgiften, på trods af at indførelsen af denne minimumspunktafgift i henhold til direktiv 2011/64 skal være at undgå, at der i forbindelse med lave priser skulle kunne ske en forholdsmæssig sænkning af den skyldige afgift under denne tærskel, og således at undgå, at afgiftsniveauet for de billigste cigaretter skulle blive for lav. Selv om medlemsstaterne gør brug af muligheden for at gennemføre en minimumspunktafgift i overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64, skal en sådan lovgivning indgå i den ramme, der er fastsat ved direktivet, og kan ikke gå imod dettes formål. Gennemførelsen af forskellige minimumstærskler for afgiftsopkrævning i forhold til cigaretternes egenskaber eller pris medfører imidlertid konkurrencefordrejning mellem de forskellige cigaretter og vil således være i strid med det formål med at sikre et velfungerende indre marked og neutrale konkurrencevilkår, som forfølges med direktiv 2011/64.

Direktiv 2011/64 tager i øvrigt i henhold til 2., 14. og 16. betragtning hertil hensyn til formålet om beskyttelse af den offentlige sundhed. Så længe de nationale foranstaltninger holder sig inden for den ramme, der er beskrevet i direktiv 2011/64, er direktivet ikke til hinder for, at medlemsstaterne fortsat bekæmper tobaksrygning og sikrer et højt beskyttelsesniveau for folkesundheden gennem opkrævning af punktafgifter.

(jf. præmis 26-28, 30, 31 og 35-37)

Sag C‑428/13

Ministero dell’Economia e delle Finanze

og

Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

mod

Yesmoke Tobacco SpA

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato)

»Præjudiciel forelæggelse — fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — direktiv 95/59/EF og 2011/64/EU — punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak — fastsættelsen af en punktafgift — princip om fastsættelse af en punktafgiftssats for alle cigaretter — medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en minimumspunktafgift — cigaretter i den laveste prisgruppe — nationale bestemmelser — særlig kategori af cigaretter — fastsættelse af punktafgiften til 115%«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. oktober

Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift — direktiv 2011/64 — national bestemmelse, der fastsætter en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe — ikke tilladt

(Rådets direktiv 2011/64, art. 7, stk. 2, og art. 8, stk. 6)

Artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64 om punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der ikke fastsætter samme minimumspunktafgift for alle cigaretter, men en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe.

Medlemsstaterne har mulighed for i henhold til artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64 at opkræve en minimumspunktafgift på cigaretter. Denne minimumspunktafgift udgør en minimumskærskel, under hvilken der ikke kan foretages nogen forholdsmæssig nedsættelse af den skyldige afgift. Henset til den omstændighed, at opkrævningen af den samlede punktafgift er obligatorisk for alle cigaretter uafhængigt af deres egenskaber og pris, skal minimumspunktafgiften finde anvendelse på alle cigaretter uafhængigt af deres egenskaber og pris. Gennemførelsen af en minimumspunktafgift alene for visse kategorier af cigaretter ville gøre det muligt at opkræve et beløb som samlet punktafgift for visse andre kategorier af cigaretter, der ville være mindre end minimumspunktafgiften, på trods af at indførelsen af denne minimumspunktafgift i henhold til direktiv 2011/64 skal være at undgå, at der i forbindelse med lave priser skulle kunne ske en forholdsmæssig sænkning af den skyldige afgift under denne tærskel, og således at undgå, at afgiftsniveauet for de billigste cigaretter skulle blive for lav. Selv om medlemsstaterne gør brug af muligheden for at gennemføre en minimumspunktafgift i overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, i direktiv 2011/64, skal en sådan lovgivning indgå i den ramme, der er fastsat ved direktivet, og kan ikke gå imod dettes formål. Gennemførelsen af forskellige minimumstærskler for afgiftsopkrævning i forhold til cigaretternes egenskaber eller pris medfører imidlertid konkurrencefordrejning mellem de forskellige cigaretter og vil således være i strid med det formål med at sikre et velfungerende indre marked og neutrale konkurrencevilkår, som forfølges med direktiv 2011/64.

Direktiv 2011/64 tager i øvrigt i henhold til 2., 14. og 16. betragtning hertil hensyn til formålet om beskyttelse af den offentlige sundhed. Så længe de nationale foranstaltninger holder sig inden for den ramme, der er beskrevet i direktiv 2011/64, er direktivet ikke til hinder for, at medlemsstaterne fortsat bekæmper tobaksrygning og sikrer et højt beskyttelsesniveau for folkesundheden gennem opkrævning af punktafgifter.

(jf. præmis 26-28, 30, 31 og 35-37)