Domstolens Dom (Tredje Afdeling) af 8. februar 1996. - Straffesag mod Godefridus van der Feesten. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Gerechtshof 's-Hertogenbosch - Nederlandene. - Rådets direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle - anvendelsesområde - beskyttet art - anvendelse af direktivet på en underart, der ikke i vild tilstand har sit naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa. - Sag C-202/94.



Samling af Afgørelser 1996 side I-00355



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Miljoe ° beskyttelse af vilde fugle ° direktiv 79/409 ° anvendelsesomraade ° underarter, der til forskel fra den tilsvarende art eller andre underarter af denne i vild tilstand kun har sit naturlige ophold uden for Faellesskabets omraade i Europa ° omfattet

(Raadets direktiv 79/409, art. 1)

Sammendrag

Direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle finder anvendelse paa underarter af fugle, der i vild tilstand kun har deres naturlige ophold uden for medlemsstaternes omraade i Europa, naar den art, de tilhoerer eller andre underarter heraf har deres naturlige ophold paa dette omraade.

Det fremgaar nemlig af baade anden og tredje betragtning til direktivet og af dettes artikel 1, samt mere i almindelighed af direktivet i det hele taget, at direktivet har til formaal at tilvejebringe en effektiv beskyttelse af den europaeiske fuglefauna, og at denne beskyttelse er opbygget med udgangspunkt i begrebet "art", der i fugletaksonomien omfatter alle underinddelinger af en art, som f.eks. racer og underarter. Imidlertid er begrebet "underart" ikke baseret paa lige saa praecise og objektive kriterier, som de kriterier, ved hjaelp af hvilke arterne afgraenses indbyrdes, og direktivet ville derfor, saafremt kun underarter, der lever paa det europaeiske omraade, var omfattet af dets anvendelsesomraade, mens ikke-europaeiske underarter ikke var det, vanskeligt kunne gennemfoeres i medlemsstaterne, hvilket kunne foere til en uensartet retsanvendelse i Faellesskabet.

I oevrigt kan faren for, at eksotiske underarter, der slippes fri i naturen med en kunstig aendring af Faellesskabets naturlige fuglefauna til foelge, ikke udelukkes, saafremt ikke-europaeiske underarter frit kan indfoeres til Faellesskabet. Dette kan ikke forenes med formaalet med beskyttelse af den biologiske ligevaegt, jf. omtalen heraf i anden betragtning til direktivet.

Parter

I sag C-202/94,

angaaende en anmodning, som Gerechtshof, Hertogenbosch (Nederlandene), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende straffesag mod

Godefridus van der Feesten

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1),

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida og C. Gulmann (refererende dommer),

generaladvokat: N. Fennelly

justitssekretaer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

° Openbaar Ministerie ved advocaat-generaal ved Gerechtshof, Hertogenbosch, J.J.M. van der Kaaden

° den nederlandske regering ved juridisch adviseur A. Bos, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget

° den franske regering ved sous-directeur C. de Salins, Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, og secrétaire des affaires étrangères J.-L. Falconi, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede

° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved M.H. van der Woude, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der i retsmoedet den 14. september 1995 er afgivet mundtlige indlaeg af Van der Feesten ved advokat J. Wouters, Middelburg, af den nederlandske regering ved adjunct-juridisch adviseur J.S. van den Oosterkamp, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, af den franske regering ved chargé de mission J.-M. Belorgey, Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, som befuldmaegtiget, bistaaet af administrateur civil i Miljoeministeriet J.-L. Pons, samt af Kommissionen ved H. van der Woude, bistaaet af fuldmaegtig i Kommissionen S. Bouche, som sagkyndig,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 26. oktober 1995,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 5. juli 1994, indgaaet til Domstolen den 11. juli 1994, har Gerechtshof, Hertogenbosch, i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 1, stk. 1, og artikel 14 i Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1, herefter "direktivet").

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en straffesag mod Van der Feesten, der er tiltalt for overtraedelse af Vogelwet af 31. december 1936 (lov om fugle). Han havde paa sin bopael faaet konfiskeret nogle fugle tilhoerende underarten Carduelis carduelis caniceps eller graahovedet stillids, der var indfoert fra Danmark, hvorefter han indgav klage over konfiskation for at faa fuglene leveret tilbage.

3 Det fremgaar af sagen, at ifoelge Vogelwet er med visse undtagelser besiddelse, tilbud om koeb, koeb, udbud til salg, salg, levering, transport, tilbud om transport, import, transitimport eller eksport fra nederlandsk omraade af de fugle, der tilhoerer en af de arter, der i vild tilstand har deres naturlige ophold i Europa, forbudt. Forbuddet omfatter desuden produkter af eller fra disse fugle eller fra forarbejdning af dem.

4 Ifoelge direktivet og navnlig dettes artikel 5 og 6 gaelder der med forbehold af visse undtagelser et generelt forbud mod besiddelse af og handel med alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, hvor traktaten finder anvendelse.

5 Den nationale ret har i forelaeggelseskendelsen anfoert, at Carduelis carduelis, eller stillids, selv ligesom flere underarter af den tilhoerer en fugleart, som i vild tilstand har sit naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, hvor traktaten finder anvendelse. Carduelis carduelis caniceps er imidlertid en underart, der i vild tilstand naturligt kun opholder sig uden for det omhandlede europaeiske territorium.

6 Den forelaeggende ret har ud fra den opfattelse, at det var usikkert, om de nederlandske regler, i henhold til hvilke fuglene var blevet konfiskeret, udgjorde en korrekt gennemfoerelse af direktivet, besluttet at udsaette sagen og at anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:

"1) Kan det forenes med ordlyden af og formaalet med direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle med senere aendringer, i saerdeleshed med artikel 1, stk. 1, og artikel 14, at en national lovgivning indeholder bestemmelser om beskyttelse af vilde fugle (i direktivets forstand), naar det staar fast, at disse fugle tilhoerer en underart, der ikke i vild tilstand paa nogen maade har deres naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, og beskyttes af den simple grund, at (hoved)arten og/eller flere underarter derimod i vild tilstand har deres naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa?

2) Har det nogen betydning for besvarelsen af spoergsmaal 1), om den paagaeldende medlemsstats myndigheder sammen med institutioner med den kraevede sagkyndskab kan fastslaa, at den omhandlede underart slet ikke eller naesten ikke er til at skelne fra fugle af hovedarten, respektiv skelne fra andre underarter heraf eller fra andre underarter?

3) Saafremt det maa antages, at der er tale om en strengere foranstaltning, jf. direktivets artikel 14, har det da nogen betydning, om de i den paagaeldende medlemsstat beslaglagte fugle af underarten er importeret fra en anden medlemsstat, som selv havde kunnet traeffe en strengere forholdsregel, men paa det paagaeldende tidspunkt ikke konkret havde, eller ikke endnu havde truffet en saadan forholdsregel?"

Det foerste spoergsmaal

7 Den nationale ret tilsigter med det foerste spoergsmaal at faa oplyst, om direktivet finder anvendelse paa underarter af fugle, der kun har deres naturlige ophold i vild tilstand uden for medlemsstaternes omraade i Europa, naar den art, de tilhoerer eller andre underarter af samme art, i vild tilstand har deres naturlige ophold paa dette omraade.

8 Der skal indledningsvis henvises til anden og tredje betragtning til direktivet, hvorefter

"... [der] paa medlemsstaternes omraade i Europa er ... konstateret en tilbagegang i bestanden af et stort antal vilde fuglearter; denne tilbagegang foregaar i visse tilfaelde meget hurtigt og udgoer en alvorlig fare for bevarelsen af det naturlige miljoe, navnlig paa grund af, at den biologiske ligevaegt hermed er truet".

"... effektiv beskyttelse af fuglene [navnlig af traekfuglearter, der udgoer en stor del af den faelles fuglearv] er et typisk graenseoverskridende miljoeproblem, som landene har et faelles ansvar for".

9 Direktivets artikel 1, stk. 1, indeholder for saa vidt angaar direktivets anvendelsesomraade foelgende bestemmelse: "Dette direktiv vedroerer beskyttelse af alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, hvor traktaten finder anvendelse. Det omhandler bevarelse, forvaltning og regulering af de paagaeldende arter og fastsaetter regler for udnyttelse af de naevnte arter."

10 Baade af de citerede betragtninger og af direktivets artikel 1 og mere i almindelighed af direktivet i det hele taget fremgaar det, at direktivet har til formaal at tilvejebringe en effektiv beskyttelse af den europaeiske fuglefauna, og at denne beskyttelse er opbygget med udgangspunkt i begrebet "art".

11 I fugletaksonomien omfatter begrebet art pr. definition alle underinddelinger heraf, som f.eks. racer og underarter. Et eksemplar af en underart tilhoerer derfor altid den art, som den paagaeldende underart henhoerer under.

12 Dersom det laegges til grund, at direktivets anvendelsesomraade bestemmes paa grundlag af det taksonomiske begreb "art", bliver resultatet, at naar en underart i vild tilstand har sit naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, hvor traktaten finder anvendelse, maa den art, som denne underart tilhoerer, anses for en europaeisk art, og derfor beroeres samtlige andre underarter, herunder ikke-europaeiske underarter af den paagaeldende art, af direktivet.

13 Det bemaerkes i den forbindelse, at begrebet "art" er ensbetydende med, at der foreligger en biologisk enhed, hvis videnskabelige definition anerkendes i vide kredse og bygger paa karakteristika, der er en del af den genetiske arv hos eksemplarer af den paagaeldende art, men at dette ikke gaelder for begrebet "underart". Hermed betegnes en bestand, der inden for en art adskiller sig fra andre bestande af samme art ved saeregenheder, der vedroerer deres morfologi, levesteder eller underartens eksemplarers adfaerd.

14 I forbindelse med disse konstateringer bemaerkes det, at som anfoert af den franske regering og Kommissionen er eksemplarer, der er opstaaet ved krydsning af eksemplarer af forskellige arter, saedvanligvis sterile, mens eksemplarer, der stammer fra krydsninger af eksemplarer, der tilhoerer underarter af samme arter, er formeringsdygtige.

15 Begrebet "underart" ses saaledes ikke at bygge paa lige saa praecise og objektive kriterier, som de kriterier, ved hjaelp af hvilke arterne afgraenses indbyrdes. Der er saaledes undertiden i videnskabelige kredse uenighed om muligheden for at udsondre visse underarter og skelne mellem dem.

16 Af det anfoerte foelger, at direktivet ° saafremt kun underarter, der lever paa det europaeiske omraade, var omfattet af dets anvendelsesomraade, saaledes at direktivet ikke omfattede ikke-europaeiske underarter ° som den franske regering og den nederlandske regering samt Kommissionen har betonet, vanskeligt ville kunne gennemfoeres i medlemsstaterne og saaledes kunne foere til en uensartet retsanvendelse i Faellesskabet. Et saadant resultat ville paa den ene side bryde med formaalet om effektiv beskyttelse af den europaeiske fuglefauna og paa den anden side kunne give anledning til konkurrencefordrejninger inden for Faellesskabet.

17 I oevrigt bemaerkes det, at saafremt ikke-europaeiske underarter frit kunne indfoeres til Faellesskabet, ville faren for, at eksotiske underarter, der slippes fri i naturen med en kunstig aendring af Faellesskabets naturlige fuglefauna til foelge, hvilket navnlig den franske regering og Kommissionen har anfoert, ikke kunne udelukkes. Dette kan ikke forenes med formaalet om beskyttelse af den biologiske ligevaegt, jf. omtalen heraf i anden betragtning til direktivet.

18 Paa baggrund af det anfoerte skal det foerste spoergsmaal besvares med, at direktivet finder anvendelse paa underarter af fugle, der kun har deres naturlige ophold i vild tilstand uden for medlemsstaternes omraade i Europa, naar den art, de tilhoerer, eller andre underarter af denne art i vild tilstand har deres naturlige ophold paa dette omraade.

De oevrige spoergsmaal

19 Paa baggrund af besvarelsen af det foerste spoergsmaal har det andet og det tredje spoergsmaal ikke laengere nogen genstand.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

20 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske og den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Gerechtshof, Hertogenbosch, ved kendelse af 5. juli 1994, for ret:

Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle finder anvendelse paa underarter af fugle, der kun har deres naturlige ophold i vild tilstand uden for medlemsstaternes omraade i Europa, naar den art, de tilhoerer, eller andre underarter af denne art i vild tilstand har deres naturlige ophold paa dette omraade.