Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – fremadrettet analyse

(Rådets forordning nr. 139/2004, art. 2, stk. 3, og art. 8, stk. 3)

2. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte transaktion forenelig med fællesmarkedet – Kommissionens forpligtelse til at undersøge fusionen, således som denne er ændret ved tilsagnene

(Rådets forordning nr. 139/2004)

3. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – økonomiske vurderinger – skønsbeføjelse – domstolsprøvelse – grænser

(Rådets forordning nr. 139/2004, art. 2)

4. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – fusion mellem to flyselskaber

(Rådets forordning nr. 139/2004)

5. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – indicier – store markedsandele – fusion mellem to flyselskaber

(Rådets forordning nr. 139/2004)

6. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – afgrænsning af det relevante marked – fusion mellem to flyselskaber

(Rådets forordning nr. 139/2004)

7. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – kriterier – samlet vurdering – vurdering på grundlag af indicier

(Rådets forordning nr. 139/2004)

8. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – hensyntagen til den aktuelle og potentielle konkurrence – hindringer for indtræden på markedet

(Rådets forordning nr. 139/2004)

9. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – hensyntagen til den aktuelle og potentielle konkurrence – hindringer for indtræden på markedet

(Kommissionens meddelelse 2004/C 31/03, punkt 74)

10. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – hensyntagen til effektivitetsgevinst – kriterier – kumulativ karakter

(Rådets forordning nr. 139/2004, 29. betragtning; Kommissionens meddelelse 2004/C 31/03, punkt 78)

11. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – hensyntagen til effektivitetsgevinst – kriterier – verificerbarhed

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 2004/C 31/03, punkt 86)

12. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – hensyntagen til effektivitetsgevinst – kriterier – fusionsspecifik karakter

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 2004/C 31/03, punkt 85)

13. Konkurrence – fusioner – bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet – skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling – hensyntagen til effektivitetsgevinst – kriterier – fordel for forbrugerne

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 2004/C 31/03, punkt 79, 80 og 84)

14. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet – hensyntagen til tilsagn, der afgives efter fristen – betingelser

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 2, art. 6, stk. 2, art. 8, stk. 2, og art. 18, stk. 3; Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og nr. 447/98, punkt 43)

15. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet – kriterier

(Rådets forordning nr. 139/2004)

Sammendrag

1. For at erklære en fusion uforenelig med fællesmarkedet skal Kommissionen i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser godtgøre, at gennemførelsen af den anmeldte fusion vil hæmme den effektive konkurrence betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf på afgørende måde, navnlig som følge af skabelsen eller styrkelsen af en dominerende stilling.

En sådan beslutning, der er vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 139/2004, er støttet på resultatet af Kommissionens fremtidsanalyse. Fremtidsanalysen består i at vurdere, på hvilken måde en fusion kan ændre de faktorer, der bestemmer konkurrenceforholdene på et givent marked, med henblik på at afgøre, om fusionen vil medføre en væsentlig hindring for en effektiv konkurrence. En sådan analyse forudsætter, at der opstilles forskellige alternative årsags- og virkningskæder med henblik på, at de kæder, der er mest sandsynlige, lægges til grund.

(jf. præmis 26 og 27)

2. Kommissionen har pligt til at undersøge en fusion, som ændret ved tilsagn, der er forskriftsmæssigt foreslået af fusionens parter under den administrative procedure, med henblik på at opnå en beslutning om forenelighed med fællesmarkedet. Det påhviler derefter Kommissionen at påvise, at disse tilsagn ikke gør fusionen, som ændret, forenelig med fællesmarkedet.

(jf. præmis 28)

3. De materielle bestemmelser i forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, navnlig forordningens artikel 2, tillægger Kommissionen et vist skøn, herunder for så vidt angår økonomiske vurderinger, og Den Europæiske Unions retsinstansers kontrol med udøvelsen af dette skøn, der er væsentligt som led i reglerne om fusioner, skal følgelig foretages under hensyntagen til den skønsmargen, som er knyttet til de bestemmelser med økonomiske aspekter, der indgår i regelsættet om fusioner.

Selv om Den Europæiske Unions retsinstanser har anerkendt, at Kommissionen er tillagt et skøn for så vidt angår økonomiske vurderinger, indebærer det ikke, at disse retsinstanser skal afholde sig fra at kontrollere Kommissionens fortolkning af oplysninger af økonomisk art. Unionens retsinstanser skal således bl.a. ikke blot tage stilling til den materielle nøjagtighed af de beviser, der henvises til, oplysningernes troværdighed og sammenhæng, men ligeledes kontrollere, om disse oplysninger udgør alle de relevante oplysninger, som skal tages i betragtning i forbindelse med en vurdering af en kompleks situation, og om disse oplysninger taler til støtte for de dragne konklusioner.

(jf. præmis 29 og 30)

4. Ved vurderingen af konkurrenceforholdet mellem to flyselskaber, som deltager i en fusion, hvoraf det ene udbyder lavpristilbud med minimumsservice, og det andet udbyder tilbud med middelservice, kan Kommissionen fastslå, at af alle de konkurrenter, der var til stede på de forskellige ruter, der blev berørt af transaktionen, er de to flyselskaber de »nærmeste konkurrenter«, selv om der er forskel på deres driftsomkostninger og de priser, de praktiserer, så snart som deres driftsomkostninger og priser nærmer sig hinandens, idet de adskiller sig fra driftsomkostningerne og priserne hos de ruteluftfartsselskaber, der opererer på samme rute.

Det forhold, at de har samme lufthavnsbase, giver de to flyselskaber mulighed for at drage samme fordele og kan således underbygge vurderingen, hvorefter disse to selskaber er de »nærmeste konkurrenter«.

Kommissionen kan ligeledes påberåbe sig, at der forelå ensartede udbyttestyringssystemer, at konkurrenternes konkurrenceadfærd blev overvåget, at den ene af fusionsparterne reagerede på den andens tilbud, eller at det ene selskabs konkurrenceadfærd blev iagttaget. Kommissionen kan således tage hensyn til disse forhold som led i rækken af indicier, den anvender for at vurdere konkurrencesituationen.

(jf. præmis 35, 79, 83, 85, 94, 124 og 133)

5. Selv om markedsandeles betydning kan variere meget fra det ene marked til det andet, kan det med rette antages, at meget store markedsandele i sig selv, medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder, udgør et bevis for, at der foreligger en dominerende stilling. Dette kan være tilfældet med hensyn til en markedsandel på 50% eller derover.

Når Kommissionen fastslår, at gennemførelsen af en fusion medfører meget store markedsandele på et stort antal berørte ruter samt et højt koncentrationsniveau, kan den ikke kritiseres for at have tilsidesat bevisbyrden ved at finde, at sådanne markedsandele i sig selv beviser en dominerende stilling. Der kan ses bort fra et sådant bevis, såfremt der foreligger omstændigheder, der kan udelukke en dominerende stilling på trods af de store markedsandele.

For så vidt angår en fusion mellem to flyselskaber kan Kommissionen efter en undersøgelse af fusionens virkninger på hver berørt flyrute beslutte, at gennemførelsen af transaktionen ville hæmme den effektive konkurrence på disse ruter betydeligt, idet der skabes en dominerende stilling på flere ruter. Da de dominerende stillinger enten er monopoler eller næsten monopoler eller meget betydelige, er de i sig selv tilstrækkelige til at konkludere, at fusionen bør erklæres uforenelig med fællesmarkedet, med forbehold for resultatet af analysen om tilsagnene og øget effektivitet.

(jf. præmis 41, 53-56, 336, 383-385 og 445)

6. Kommissionen har ikke overskredet grænserne for sit skøn ved med henblik på undersøgelsen af en fusion mellem to flyselskaber at definere markederne for luftbefordring af passagerer på grundlag af ruter mellem to byer eller en gruppe ruter, såfremt disse var indbyrdes substituerbare, ud fra fusionens konkrete kendetegn, og ved at anvende forskellige kriterier til at karakterisere ruternes substituerbarhed, særligt afstanden og rejsetiden mellem lufthavnene, »ferie«-passagernes vurdering af en rute, begrebet »lufthavnssystem« og markedsføringspraksis fra en af fusionens parter, som blev vurderet ved hjælp af en teknik med at kombinere en række indicier.

En sådan teknik kan naturligvis have både positiv og negativ virkning. Den konklusion, som Kommissionen når frem til, kan således ikke drages i tvivl ved den blotte omstændighed, at en negativ omstændighed fremgår af undersøgelsen, når den er blevet behørigt meddelt, og Kommissionen har taget hensyn til den i beslutningen uden at gengive den urigtigt.

Hvad særligt angår rejsetiden mellem lufthavnene kan Kommissionen ikke kritiseres for at anvende en »regel«, som den udtrykkeligt har anerkendt er en »tommelfingerregel«, hvorefter en lufthavns tiltrækningsområde er fastsat til det område, hvori en lufthavn kan nås inden for maksimalt 100 km eller med maksimalt en times kørsel, idet det er anført, »reglen« udelukkende anvendes som en første hjælpevariabel, og at en lufthavns opland kan afvige som følge af den pågældende lufthavns kendetegn.

En empirisk korrelationsanalyse af priserne er ligeledes et forhold, der, selv om det ikke i sig selv beviser, at to lufthavne tilhører samme marked, når det ses sammen med andre, er en relevant faktor, som Kommissionen kan tage i betragtning ved fastlæggelsen af de omhandlede markeder.

(jf. præmis 99, 102, 103, 108, 110, 112, 113, 115-117 og 119)

7. I forbindelse med en fusionskontrol kan Kommissionen anvende en række af indicier for at vurdere konkurrencesituationen, og det tilkommer den samlet at vurdere resultatet af denne række af indicier. Det er i den forbindelse muligt, at visse forhold tillægges betydning, og at andre udelukkes. Der er i denne forbindelse ikke grundlag for at fastsætte et hierarki mellem de »tekniske beviser« og de »ikke-tekniske beviser«. Synspunktet om, at de »ikke-tekniske beviser« ikke kan tages i betragtning, såfremt de ikke er underbygget af »tekniske beviser«, kan således ikke tages til følge.

Denne undersøgelse og begrundelsen herfor er underlagt Rettens legalitetskontrol af Kommissionens beslutninger vedrørende fusioner.

(jf. præmis 133 og 136)

8. Når Kommissionen, efter at den har undersøgt den eksisterende konkurrence mellem parterne i en fusion samt fusionens virkning på denne konkurrence og anført, at fusionen ville ophæve konkurrencen mellem fusionsparterne til skade for kunderne, undersøger spørgsmålet om nye konkurrenters tilgang på det omhandlede marked, tager den udgangspunkt i et synspunkt om en ny udbyder, som forsøger at få adgang til et marked, hvor den fusionerede enhed er til stede. Kommissionen undersøger således, om tilgangen af nye konkurrenter kan anses for et tilstrækkeligt konkurrencepres til at forebygge eller modvirke transaktionens potentielle konkurrencebegrænsende virkninger.

For at anfægte Kommissionens analyse skal der påvises en udsigt til tilgang, som kompenserer for de konkurrencebegrænsende virkninger, der er konkret defineret. Følgelig er den blotte »trussel« om en tilgang fra en konkurrent ikke tilstrækkelig. Argumentet om, at den manglende tilgang forklares ved den ene fusionsparts effektivitet på de berørte markeder og kundernes tilfredshed, som fjerner enhver udsigt til rentabilitet for en nyankommen, kan heller ikke påberåbes.

På samme måde kan den ene fusionsparts påstand om, at selskabet efter fusionen ikke vil anvende priser, der er højere end det niveau, der følger af konkurrencen, ikke rejse tvivl om Kommissionens analyse af adgangshindringerne. Fusionskontrollen adskiller sig nemlig fra kontrollen med misbrug af en dominerende stilling, for så vidt som den retter sig mod en kontrol med markedets opbygning og ikke en kontrol med virksomhedernes adfærd. Fusionskontrollen tilsigter på baggrund af en fremtidsanalyse af markedets opbygning at undgå, at der gennemføres en transaktion, som hæmmer den effektive konkurrence betydeligt på fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf ved navnlig at skabe eller styrke en dominerende stilling. Hvad angår priserne er det relevante kriterium således kriteriet, der giver mulighed for at afgøre, om en ny konkurrents adgang til markedet kan hindre en forhøjelse af priserne til et niveau, der er højere end det, der gjaldt før fusionen. Priskriteriet er ikke det eneste, der kan tages hensyn til, idet gennemførelsen af transaktionen ligeledes kan påvirke den tilstedeværende kapacitet, valget eller kvaliteten af tjenester eller endog innovationen.

(jf. præmis 237-239, 248-250 og 279)

9. I forbindelse med vurderingen af en fusions forenelighed med fællesmarkedet gælder, at vurderingen af adgangsbarriererne på markedet afhænger af dettes kendetegn samt de potentielle tilkomnes kapacitet. Kommissionen har hvad angår den rettidige adgang i punkt 74 i retningslinjerne for vurdering af horisontale fusioner anført en frist, der normalt ikke må overstige to år. Denne frist afhænger imidlertid i virkeligheden af den undersøgte situation. Kommissionen har i disse retningslinjer under alle omstændigheder blot opstillet de analyserammer, den skal anvende, udbygge og tilpasse i sager, den skal undersøge.

(jf. præmis 293-295)

10. I 29. betragtning til forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser anføres, at der for at afgøre, hvilke virkninger en fusion vil få på fællesmarkedet, bør tages hensyn til enhver begrundet og sandsynlig effektivitetsgevinst, som de deltagende virksomheder kan påvise. Det er muligt, at de effektivitetsgevinster, der opnås som følge af en fusion, udligner de virkninger for konkurrencen og specielt den potentielle skade for forbrugerne, som ellers ville indtræde, og at fusionen derfor ikke hæmmer den effektive konkurrence betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf, navnlig som følge af skabelsen eller styrkelsen af en dominerende stilling. Det anføres i punkt 78 i Kommissionens retningslinjer for vurdering af horisontale fusioner, at effektivitetsgevinsterne, for at Kommissionen kan tage hensyn til gevinsterne i sin vurdering af fusionen og nå frem til den konklusion, at der som følge af effektivitetsgevinsterne ikke er nogen grund til at erklære fusionen uforenelig med fællesmarkedet, skal være til gavn for forbrugerne, fusionsspecifikke og påviselige. Disse betingelser er kumulative.

Beviset for, at den påståede øgede effektivitet kan opveje de negative virkninger, som fusionen i mangel heraf kunne have på konkurrencen, påhviler de anmeldende parter.

(jf. præmis 386, 387 og 412)

11. Det følger imidlertid af punkt 86 i Kommissionens retningslinjer for vurdering af horisontale fusioner, at effektivite tsgevinsterne skal være påviselige, så Kommissionen kan være rimelig sikker på, at det er sandsynligt, at de realiseres, og at de vil være tilstrækkelige til at opveje en fusions potentielle skadelige virkninger for forbrugerne. Jo mere præcise og overbevisende de fremførte effektivitetsgevinster er, jo bedre kan Kommissionen vurdere dem. Effektivitetsgevinsterne og de fordele, de medfører for forbrugerne, skal derfor i videst muligt omfang opgøres talmæssigt, og når de oplysninger, som er nødvendige for, at der kan foretages en præcis kvantitativ analyse, ikke foreligger, skal det være muligt at forudse en klart påviselig positiv virkning for forbrugerne, og den må ikke være ubetydelig.

Betingelsen om den øgede effektivitets påviselighed kræver således ikke, at den anmeldende part fremlægger oplysninger, der kan kontrolleres på uafhængigt grundlag af tredjemand, eller dokumenter fra tiden forud for fusionen, der gør det muligt at vurdere omfanget af den øgede effektivitet skabt ved erhvervelsen objektivt og uafhængigt.

Det fremgår således af retningslinjerne, at de fleste af de oplysninger, som kan sætte Kommissionen i stand til at vurdere den øgede effektivitet, udelukkende er i fusionsparternes besiddelse, og at det derfor påhviler de anmeldende parter i god tid at meddele alle de relevante oplysninger. Endvidere omfatter den ikke udtømmende opregning af anvendelige beviser til vurderingen af øget effektivitet forskellige slags beviser, uden at der lægges vægt på, at det er nødvendigt, at de kan gøres til genstand for en uafhængig efterprøvelse, eller at de er fra tiden før fusionen.

En fusionsdeltager kan således med føje forelægge Kommissionen sine egne oplysninger om den øgede effektivitet, der forventes ved fusionen, uden at der nødvendigvis skal fremlægges en vurdering, der kan efterprøves uafhængigt af tredjemand, som var gennemført inden meddelelsen af fusionen. Forretningslivet giver ikke nødvendigvis mulighed for at fremlægge sådanne dokumenter i rette tid, og særligt de dokumenter, en virksomhed anvender for at iværksætte et offentligt købstilbud – hvad enten dokumenterne stammer fra denne virksomhed eller fra dens rådgivere – vil efter deres art sandsynligvis være af en vis betydning for at underbygge indholdet af påstandene om øget effektivitet.

(jf. præmis 406-408 og 410)

12. Det følger af punkt 85 i Kommissionens retningslinjer for vurdering af horisontale fusioner, at effektivitetsgevinster er relevante for vurderingen af konkurrencen, når de direkte skyldes den anmeldte transaktion og ikke kan realiseres i tilsvarende omfang gennem mindre konkurrenceskadelige foranstaltninger. Under disse omstændigheder anser Kommissionen effektivitetsgevinsterne for at være foranlediget af fusionen og dermed fusionsspecifikke. Fusionsparterne skal i rimelig tid give alle de relevante oplysninger, der er nødvendige for at bevise, at der ikke findes realistiske, opnåelige og mindre konkurrenceskadelige foranstaltninger end den anmeldte fusion. Kommissionen ser kun på alternativer, der er rimelig praktiske i den erhvervssituation, som fusionsparterne står over for, idet den tager hensyn til erhvervspraksis inden for den pågældende sektor.

(jf. præmis 427)

13. Hvad angår fordelen for forbrugerne er det i Kommissionens retningslinjer for vurdering af horisontale fusioner anført, at det relevante udgangspunkt for vurdering af effektivitetsgevinster er, at forbrugerne ikke vil blive stillet ringere som følge af fusionen. Effektivitetsgevinsterne bør derfor være betydelige, bør kunne realiseres rettidigt og bør principielt gavne forbrugerne på de relevante markeder, hvor det ellers er sandsynligt, at der ville opstå konkurrencemæssige problemer. Fusioner kan give anledning til forskellige typer effektivitetsgevinster, der kan medføre lavere priser eller andre fordele for forbrugerne. F.eks. kan omkostningsbesparelser i produktionen eller distributionen give den fusionerede virksomhed mulighed for og incitament til at anvende lavere priser efter fusionen. Da det er nødvendigt at fastslå, om effektivitetsgevinsterne vil medføre nettofordele for forbrugerne, er det mere sandsynligt, at omkostningsbesparelser, der medfører en reduktion i de variable eller marginale omkostninger, vil være relevante for vurderingen af effektivitetsgevinsterne end en reduktion i de faste omkostninger, da det principielt er mere sandsynligt, at de førstnævnte medfører lavere forbrugerpriser. Omkostningsreduktioner, der blot skyldes konkurrencebegrænsende reduktion af produktionen, kan ikke betragtes som effektivitetsgevinster til gavn for forbrugerne.

Endvidere er den fusionerede virksomheds incitament til at lade effektivitetsgevinsterne komme forbrugerne til gode ofte afhængigt af, om de øvrige virksomheder på markedet eller potentielle nye virksomheder udøver et konkurrencemæssigt pres. Jo større de mulige negative virkninger er for konkurrencen, desto mere må Kommissionen sikre sig, at de fremførte effektivitetsgevinster er betydelige, at de sandsynligvis vil blive realiseret, og at de i tilstrækkeligt omfang vil komme forbrugerne til gode. Det anføres herom i retningslinjerne, at det er højst usandsynligt, at en fusion, som medfører en markedsstilling, der nærmer sig et monopol, eller en tilsvarende markedsmagt, kan erklæres forenelig med fællesmarkedet med den begrundelse, at effektivitetsgevinsterne vil være tilstrækkelige til at opveje dens potentielle konkurrenceskadelige virkninger.

(jf. præmis 434-436)

14. I forbindelse med en fusionskontrol kan de omhandlede virksomheder foreslå Kommissionen tilsagn med henblik på at opnå en beslutning, der erklærer fusionen forenelig med fællesmarkedet. Afhængigt af stadiet for den administrative procedure skal de afgivne tilsagn enten give Kommissionen mulighed for at fastslå, at den anmeldte fusion ikke længere rejser alvorlig tvivl om dens forenelighed med fællesmarkedet på tidspunktet for den indledende undersøgelse, eller at der er taget hensyn til de indsigelser, der blev rejst under den indgående undersøgelse. Disse tilsagn gør det således først og fremmest muligt at undgå at indlede en indgående undersøgelsesfase eller at undgå efterfølgende at vedtage en beslutning, der erklærer fusionen for uforenelig med fællesmarkedet. Artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser giver nemlig Kommissionen mulighed for at ledsage en beslutning, der erklærer en fusion for forenelig med fællesmarkedet i henhold til det kriterium, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 2, stk. 2, af betingelser og påbud med det formål at sikre, at de berørte virksomheder overholder de tilsagn, de afgav over for Kommissionen med henblik på at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet.

Henset såvel til betydningen af de økonomiske interesser og til den industrielle eller erhvervsmæssige betydning, der knytter sig til denne type transaktioner, som til de beføjelser, som Kommissionen har på området, har de berørte virksomheder interesse i at lette administrationens arbejde. Af samme grund er Kommissionen ligeledes forpligtet til at udvise den største omhyggelighed ved udøvelsen af sin fusionskontrol.

Hvad angår for sent afgivne tilsagn følger det af Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98, hvis løsninger Kommissionen kan gentage hvad angår forordning nr. 139/2004 og forordning nr. 802/2004, at parterne i en anmeldt fusion kan regne med, at Kommissionen tager hensyn til sådanne tilsagn, såfremt to betingelser er opfyldt, nemlig dels at disse tilsagn klart, og uden at det er nødvendigt med yderligere undersøgelser, løser de i forvejen påviste konkurrenceproblemer, dels at der er tilstrækkelig tid til at høre medlemsstaterne om disse tilsagn.

(jf. præmis 448-451 og 455)

15. I forbindelse med forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser har Kommissionen kun beføjelse til at acceptere tilsagn, der kan gøre den anmeldte transaktion forenelig med fællesmarkedet. I den forbindelse gælder, at tilsagn, der foreslås af den ene af fusionsparterne, kun opfylder dette kriterium, såfremt Kommissionen med sikkerhed kan konkludere, at tilsagnene kan iværksættes, og at den afhjælpning, der vil opstå som følge heraf, er tilstrækkelig levedygtig og holdbar til at forhindre, at en dominerende stilling skabes eller styrkes, eller at der inden for en forholdsvis nær fremtid opstår hindringer for en effektiv konkurrence, hvilket det netop er formålet med tilsagnene at forebygge.

(jf. præmis 452 og 453)