Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 4. maj 1988. - GIOVANNA GRITZMANN-MARTIGNONI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - OVERFOERSEL TIL FAELLESSKABERNE AF TIDLIGERE ERHVERVEDE PENSIONSRETTIGHEDER - FRIST. - SAG 124/87.



Samling af Afgørelser 1988 side 03491



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

A - Faktiske omstaendigheder

1 . Giovanna Gritzmann-Martignoni, der er sagsoeger i den sag, jeg i dag skal tage stilling til, har anmodet om, at sagsoegte, Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, medvirker ved overfoerslen af de pensionsrettigheder, hun har erhvervet efter den italienske pensionsordning, til EF-ordningen .

2 . I 1962 blev sagsoegeren ansat af sagsoegte som lokalt ansat ( 1 ), og i 1976 ansat som midlertidigt ansat ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra .

3 . Den 6 . juni 1985 indgav hun til sagsoegte en anmodning om overfoersel af sine pensionsrettigheder . Ved skrivelse af 2 . august 1985 gjorde sagsoegte hende opmaerksom paa, at hun i henhold til de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten skulle have indgivet anmodningen inden den 31 . december 1978 . I skrivelsen hed det dog, at ifoelge en beslutning truffet af Kommissionen den 12 . december 1984 kunne artikel 11, stk . 2, bringes i anvendelse over for tjenestemaend, der havde indgivet anmodningen for sent, idet der dog ikke ville blive taget hensyn til forhoejelser af den kapitalicerede vaerdi, der var indtraadt efter fastansaettelsestidspunktet . Hun ville derfor foelgelig modtage et forslag til overfoersel, baseret paa den aktuarmaessige modvaerdi af de rettigheder, hun havde erhvervet efter den nationale ordning .

4 . Ved skrivelse af 20 . maj 1986 meddelte Kommissionen imidlertid sagsoegeren, at henvisningen til beslutningen af 12 . december 1984 var en fejl, og at hendes anmodning om overfoersel derfor ikke kunne imoedekommes, idet fristen var udloebet .

5 . Sagsoegeren indgav foerst en klage over ovennaevnte afgoerelse, og anlagde derefter den foreliggende sag . Ifoelge sagsoegeren har Kommissionen tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt tilsidesat eller anlagt en urigtig fortolkning af de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten, idet det efter hendes opfattelse fremgaar af de forskellige versioner af gennemfoerelsesbestemmelserne, at den deri fastsatte frist paa seks maaneder ikke kan vaere praeklusiv, men kun vejledende .

6 . Sagsoegeren har derfor nedlagt foelgende paastande :

- Kommissionens beslutning af 20 . maj 1986 om tilbagekaldelse af den tidligere beslutning af 2 . august 1985, hvorved sagsoegeren meddeltes tilladelse til at faa overfoert den aktuarmaessige modvaerdi af de pensionsrettigheder, hun havde erhvervet efter den nationale ordning, til EF-ordningen, annulleres,

- sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger .

7 . Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande :

- frifindelse .

- sagens omkostninger ophaeves .

8 . Kommissionen har beklaget, at den saa sig noedsaget til at tilbagekalde beslutningen af 2 . august 1985 . Kommissionen har anfoert, at den beslutning var retsstridig, idet beslutningen af 12 . december 1984 ikke kunne finde anvendelse paa sagsoegerens anmodning .

9 . Ifoelge Kommissionen kan sagsoegeren ikke paaberaabe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, eftersom beslutningen af 2 . august 1985 hverken har medfoert handlinger eller undladelser fra hendes side . Skrivelsen af 2 . august 1985 indeholder ingen beslutning, som kan begrunde det krav, sagsoegeren har fremsat .

10 . Saafremt de frister, der er fastsat i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser ikke blev overholdt, ville dette medfoere en fordel for de tjenestemaend, som havde indgivet anmodningen efter fristens udloeb, idet der ved overfoersel af pensionsrettigheder efter de italienske bestemmelser ikke laegges det tidspunkt til grund, hvor den paagaeldende fastansaettes som tjenestemand, men det tidspunkt, hvor anmodningen modtages .

11 . Parternes oevrige anbringender vil jeg behandle i det foelgende og i det omfang, det er noedvendigt .

B - Stillingtagen

12 . Lad mig foerst bemaerke, at parterne i deres indlaeg i det vaesentlige har haeftet sig ved retsstillingen for tjenestemaend, men ikke kommet naermere ind paa, om den uden videre er den samme for midlertidigt ansatte . Parterne synes saaledes at gaa ud fra, at de frister, der er fastsat i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser, ogsaa gaelder for sagsoegeren . Det er imidlertid det spoergsmaal, jeg vil behandle foerst .

13 . Siden 1976 har sagsoegeren vaeret midlertidigt ansat i henhold til artikel 2, litra d ), i Ansaettelsesvilkaarene for De OEvrige Ansatte i De Europaeiske Faellesskaber . De er berettiget til pension efter bestemmelsen i ansaettelsesvilkaarenes artikel 39, stk . 2, under de betingelser, der er fastsat i afsnit V, kapitel 3, i vedtaegten og i bilag VIII til vedtaegten . Sagsoegeren er saaledes i princippet ogsaa omfattet af artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten, hvorefter hun kan faa overfoert de alderspensionsrettigheder, hun har erhvervet efter den nationale ordning, til EF-ordningen .

14 . I henhold til artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten kan en tjenestemand anmode om en saadan overfoersel ved sin "fastansaettelse ". I henhold til de af Kommissionen fastsatte gennemfoerelsesbestemmelser af 2 . juli 1986 skulle anmodningen indgives inden for en frist paa seks maaneder fra den dato, hvor meddelelsen om fastansaettelse som tjenestemand gives .

15 . Ved Kommissionens afgoerelse af 4 . april 1972 blev den klausul, hvorved fristen var betegnet som en praeklusiv frist, ophaevet paa grund af det store antal anmodninger, der var indgivet efter fristens udloeb .

16 . Ifoelge en senere aendring af de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser fra marts 1977 begynder seksmaanedersfristen for indgivelse af anmodningen at loebe enten fra den dato, hvor meddelelsen om fastansaettelse som tjenestemand gives, hvor overfoerslen er mulig, eller hvor de naevnte bestemmelser traeder i kraft . Det tidspunkt, hvor bestemmelserne traeder i kraft, er ikke naevnt i den version af de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser, der af Kommissionen er forelagt for Domstolen; henvisningen til, at fristen er praeklusiv, findes heller ikke deri .

17 . For alle tre versioner af de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser gaelder det, at de ikke indeholder udtrykkelige regler om mulighederne for en overfoersel af pensionsrettigheder for midlertidigt ansatte .

18 . Foerst i en meddelelse af 13 . juli 1978 fra lederen af personaleafdelingen ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra hedder det, at ogsaa midlertidigt ansatte kan udnytte mulighederne for en overfoersel . I henhold til meddelelsen skulle de indgive anmodning inden for en frist paa seks maaneder efter offentliggoerelsen af meddelelsen, dvs . at fristen begyndte at loebe den 14 . juli 1978 .

19 . Det centrale spoergsmaal er herefter, om der for midlertidigt ansatte gaelder en egentlig foraeldelsesfrist med hensyn til indgivelsen af anmodninger om overfoersel af pensionsrettigheder .

20 . I selve vedtaegten findes der hverken for tjenestemaend eller for midlertidigt ansatte en frist, hvorefter indgivelsen af saadanne anmodninger er praekluderet . Af den omstaendighed, at tjenestemaend kan indgive anmodningen ved deres fastansaettelse, kan det udledes, at Kommissionen i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser, den vedtager i henhold til vedtaegtens artikel 110, har kompetence til at fastsaette en saadan praeklusiv frist, idet fastansaettelsestidspunktet giver et praecist udgangspunkt for, hvornaar en tjenestemand kan goere brug af den naevnte ret .

21 . Forholdet er imidlertid et andet med hensyn til midlertidigt ansatte, hvis kontrakter indgaas for en bestemt periode eller paa ubestemt tid, men hvor der imidlertid ikke er tale om et tilsvarende entydigt tidspunkt som det tidspunkt, hvor en tjenestemand fastansaettes . Hvis det overhovedet kan antages at vaere retmaessigt, at der ogsaa for midlertidigt ansatte kan fastsaettes en foraeldelsesfrist, maatte man i det mindste forlange, at det tidspunkt, fra hvilket fristen begynder at loebe, er entydigt .

22 . Ogsaa den forskellige situation, midlertidigt ansatte og tjenestemaend befinder sig i, taler imod en analog anvendelse af artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten .

23 . Fastansaettelsen af en tjenestemand er et markant vendepunkt i dennes karriere, da han derved, bortset fra livets almindelige risiko, erhverver en paa lang sigt overskuelig og sikker retsstilling . Af en tjenestemand kan man forvente, at han inden for en rimelig frist beslutter, hvilken pensionsordning han oensker at vaere tilsluttet .

24 . Ganske anderledes forholder det sig med en midlertidigt ansat, som i det mindste ved tiltraedelsen af tjenesten inden for Faellesskaberne slet ikke kan overskue, hvor laenge han vil arbejde inden for Faellesskaberne, og om han vil tilbagelaegge den minimumsperiode paa 10 aar, som efter vedtaegten kraeves, for at han erhverver pensionsrettigheder . Enten er hans kontrakt indgaaet for en bestemt periode, og saa er der usikkerhed med hensyn til, om den forlaenges, eller ogsaa er den indgaaet paa ubestemt tid, men i saa fald kan den til enhver tid opsiges inden for en frist paa mellem tre og ti maaneder ( jfr . ansaettelsesvilkaarenes artikel 47, som der udtrykkeligt henvises til i sagsoegerens ansaettelseskontrakt ). Netop fordi man ikke kan udelukke, at en midlertidigt ansat senere vil arbejde uden for Faellesskaberne, eller det i det mindste snarere er sandsynligt end for en tjenestemand, kan man imidlertid ikke forvente, at en midlertidigt ansat inden for en relativt kort frist traeffer en endelige beslutning med hensyn til sine pensionsforhold .

25 . Ganske vist hjemler artikel 11, stk . 1, i bilag VIII til vedtaegten ogsaa mulighed for, at man ved fratraeden af tjenesten inden for Faellesskaberne overfoerer pensionsrettigheder til en national ordning . Paa baggrund af, at en overfoersel er ganske kompliceret, kan man dog ikke forvente, at en midlertidigt ansat foerst overfoerer pensionsrettigheder fra den nationale ordning til EF-ordningen og siden tilbage igen . Endelig er selve overfoerslen selv for eksperter inden for tjenestemandsomraadet hoejst uigennemsigtig og uoverskuelig, saaledes at saadanne gentagne overfoersler i hvert fald ikke kan forventes foretaget af midlertidigt ansatte, naar ogsaa deres usikre tjenesteretlige stilling tages i betragtning .

26 . Den generelle henvisning i ansaettelsesvilkaarenes artikel 39, stk . 2, til bilag VIII til vedtaegten holder ikke med hensyn til naevnte bilags artikel 11, stk . 2, idet der heri er anfoert en faktisk omstaendighed, nemlig fastansaettelsen af en tjenestemand, en omstaendighed, som netop ikke goer og i sagens natur ikke kan goere sig gaeldende for midlertidigt ansatte . Kommissionens argument om, at man kunne laegge proevetidens udloeb til grund, virker i denne sammenhaeng ikke overbevisende, eftersom midlertidigt ansatte for det foerste ikke noedvendigvis skal gennemgaa en proevetid, og retsstillingen for en midlertidigt ansat, selv om han har afsluttet proevetiden tilfredsstillende, desuden ikke kan sammenlignes med retsstillingen for en tjenestemand .

27 . Da vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene som foelge af den i praksis uigennemfoerlige henvisning saaledes ikke uden videre kan finde anvendelse, burde Kommissionen som ansaettelsesmyndighed udtrykkeligt i gennemfoerelsesbestemmelserne have loest problemet med hensyn til den omtvistede henvisning og saaledes have gjort den konkret "anvendelig ". Dette har Kommissionen imidlertid netop ikke gjort .

28 . Det kan saaledes foreloebig fastslaas, at hverken vedtaegten eller Ansaettelsesvilkaarene for De OEvrige Ansatte i De Europaeiske Faellesskaber, som paa det punkt henviser til vedtaegten, for midlertidigt ansattes vedkommende indeholder en praeklusiv frist med hensyn til indgivelsen af anmodningen om overfoersel .

29 . Jeg vil herefter undersoege, om der i Kommissionens almindelige gennemfoerelsesbestemmelser er fastsat en praeklusiv frist . Hertil skal jeg foerst bemaerke, at gennemfoerelsesbestemmelserne efter deres ordlyd kun omfatter tjenestemaend, men ikke midlertidigt ansatte . Det maa endvidere fastslaas, at henvisningen til, at fristen for indgivelsen af anmodninger var praeklusiv, ganske vist fandtes i den foerste version af gennemfoerelsesbestemmelserne, men senere udtrykkeligt blev ophaevet, ogsaa for tjenestemaend, paa grund af det store antal anmodninger, der var indgivet efter fristens udloeb . Meget taler saaledes for, at der ogsaa for tjenestemaend ikke kan antages at gaelde nogen praeklusiv frist, og det er saaledes ikke noedvendigt at tage stilling til, om et saadan synspunkt er foreneligt med ordningen i artikel 11, stk . 2, i bilag VIII til vedtaegten .

30 . For saa vidt angaar midlertidigt ansatte maa man dog fastholde, at de ikke udtrykkeligt er naevnt i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser; ej heller er der for dem heri udtrykkeligt fastsat en praeklusiv frist og heller ikke et tidspunkt, fra hvilket en saadan frist loeber .

31 . En anvendelse i den situation af en praeklusiv frist over for sagsoegeren, fordi hun er midlertidigt ansat, ville efter min opfattelse vaere i strid med retssikkerheds - og retsklarhedsprincippet . Det kan saaledes ikke foreholdes hende, at hun foerst i 1985 indgav anmodning om overfoersel af pensionsrettigheder . Som oplyst under den mundtlige forhandling gjorde hun det foerst paa det tidspunkt, hvor hun kunne vurdere sin pensionsretlige stilling, og hvor afslutningen af en tiaarig tjenestetid som midlertidigt ansat ikke laengere var saa fjern .

32 . Kommissionens argument om, at for sent indgivne anmodninger om overfoersel af pensionsrettigheder, der er erhvervet efter den italienske ordning, paa grund af beregningsmetoden kan foere til en urimelig begunstigelse af den ansatte, eftersom det er vanskeligt at foretage en korrekt beregning tilbage til fastansaettelsestidspunktet, og en saadan beregning ikke gennemfoeres i Italien, er efter min opfattelse ikke holdbart . Hvis der virkelig maatte bestaa en saadan fordel, maatte Kommissionen som ansaettelsesmyndighed foretage den noedvendige aendring af gennemfoerelsesbestemmelserne . Det er imidlertid ikke acceptabelt, at Kommissionen ignorerer ansattes ret til den oenskede overfoersel, og navnlig ikke, naar det tages i betragtning, at Kommissionen selv har indgaaet en aftale med de italienske pensionsselskaber, som har erklaeret sig rede til at stille de kraevede beloeb til Faellesskabernes raadighed .

33 . Det rokker ikke ved denne fortolkning af vedtaegten, ansaettelsesvilkaarene og gennemfoerelsesbestemmelserne, at lederen af personaleafdelingen ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra for foerste gang i en meddelelse af 13 . juli 1978 naevnte, at ogsaa midlertidigt ansatte kunne faa overfoert de pensionsrettigheder, de havde erhvervet efter den nationale ordning, til EF-ordningen, og at han ogsaa havde fastsat en frist for indgivelsen af saadanne anmodninger .

34 . Uanset de vidtgaaende befoejelser, Domstolen f.eks . i dommen af 8 . marts 1988 i sag 339/85 ( 2 ) har tillagt de underordnede "lovgivere" inden for faellesskabsinstitutionerne, har en afdelingsleder ved Kommissionen ikke kompetence til at fastsaette praeklusive frister, som hverken kan udledes af vedtaegten eller af de gennemfoerelsesbestemmelser til vedtaegten, som den paagaeldende ansaettelsesmyndighed har vedtaget .

C - Forslag til afgoerelse

35 . Da Kommissionens beslutning af 2 . august 1985 saaledes var korrekt, skal jeg foreslaa, at der gives sagsoegeren medhold, og at Kommissionen doemmes til at betale sagens omkostninger .

(*) Oversat fra tysk .

( 1 ) Det fremgaar af ansaettelseskontrakterne i hendes personlige aktmappe, at hun blev ansat som lokalt ansat og ikke, som anfoert af parterne i sagen, som ansat ved Det Faelles Forskningscenter .

( 2 ) Domstolens dom af 8 . marts 1988 i sag 339/85, E . Brunotti mod Kommissionen, Sml . s . 0000 .