DA Den Europæiske Unions Tidende C 102/15

Appel iværksat den 21. januar 2014 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 8. november 2013 i sag T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-31/14 P)

2014/C 102/21

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH og Janssen-Cilag GmbH

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves.

— Søgsmålet anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. september 2010 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R-708/2010-4 forkastes, subsidiært hjemvises sagen til Retten til videre behandling.

— Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagen for første instans samt appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retten stadfæstede appelkammerets afgørelse, hvorefter den af sagsøgeren foretagne begrænsning af fortegnelsen over varer og tjenesteydelser er uklar, når der hermed tages hensyn til kriteriet om manglende receptpligt. Retten udtalte ikke desto mindre, at denne uklarhed ikke bevirkede, at ansøgningen om begrænsning ikke skulle tages i betragtning. Harmoniseringskontoret var af den opfattelse, at der ved uklarhed for så vidt angår begrænsningen af fortegnelsen over varer og tjenesteydelser, kan denne hverken registreres eller lægges til grund ved sammenligningen af varerne og tjenesteydelserne. Eftersom der i det foreliggende tilfælde blev konstateret en sådan uklarhed, kunne appelkammeret ikke tage anmodningen i betragtning.

Retten fastslog endvidere, at den begrænsning som appellanten havde anmodet om, skulle afvises, for så vidt som den var baseret på den manglende receptpligt for de omhandlede varer. Kriteriet om den manglende receptpligt er ikke egnet til, at danne en undergruppe af de angivne varer. Det er ikke passende med henblik på dannelsen af en undergruppe af lægemidler, der er omfattet af en varemærkeansøgning. I mangel af en harmonisering på EU-plan er spørgsmålet, om der foreligger receptpligt eller ej underlagt gældende nationale bestemmelser på området for lægemidler, som til enhver tid kan ændres af den nationale lovgiver. Retten til beskyttelse i henhold til et EF-varemærke kan imidlertid ikke bero på et kriterium, som er omfattet af national ret eller som ændrer sig over tid.

Dette er ikke bestridt af Harmoniseringskontoret. Retten fastslog ikke desto mindre, at appelkammeret fejlagtigt undlod at tage begrænsningen i betragtning. Appelkammeret burde ikke have anset begrænsningen som fuldkommen irrelevant. Det skulle have foretaget en sammenligning af varerne ved at sammenligne de varer, der var omfattet af det ansøgte varemærke efter at sagsøgerens begrænsning var foretaget, med de varer, der er dækket af det ældre varemærke, uden hensyntagen til receptpligten i forbindelse hermed.

Harmoniseringskontoret er af den opfattelse, at dommen i denne henseende er baseret på en tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens (1) artikel 43, stk. 1, sammenholdt med gennemførelsesforordningens (2) regel 2, stk. 2, eftersom uklarheden bevirker, at fortegnelsen over varerne eller tjenesteydelserne i det hele er ugyldig. En ugyldig begrænsning kan hverken registreres eller tages i betragtning ved sammenligningen af varerne. Dommen tilsidesatte også princippet om ansøgningens bindende karakter, der ligger til grund for EF-varemærkesystemet. Fortegnelsen over varer og tjenesteydelser skal således bedømmes i den form, hvori den foreligger i den af ansøgeren indleverede ansøgning. Harmoniseringskontoret har ingen beføjelse til at ændre affattelsen af fortegnelsen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærket, EUT L 78, s. 1.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1)