ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Første Afdeling) af 15. september 2009 –

Royal Appliance International mod KHIM – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)

(Sag T-446/07)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-ordmærket Centrixx – det ældre nationale ordmærke sensixx – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25-33 og 59-64)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. oktober 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 572/2006-4) vedrørende en indsigelsessag mellem BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH og Royal Appliance International GmbH.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Royal Appliance International GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket Centrixx for varer i klasse 7 – ansøgning nr. 3016227 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ordmærke sensixx for varer i klasse 7 – varemærke nr. 30244090 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes Appelkammerets afgørelse: Annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på varemærkeansøgningen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
34

For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at den omstændighed, at appelkammeret ikke har givet et eneste eksempel på brug af udtrykket »tame it« med henblik på at betegne de omhandlede varer, viser, at varemærket TAME IT er udmærket egnet til at adskille disse varer fra dem, som har en anden handelsmæssig oprindelse. I den forbindelse er det tilstrækkeligt at bemærke, at selv om den omstændighed, at et varemærke er egnet til at blive anvendt almindeligt i omsætningen til at præsentere de berørte varer eller tjenesteydelser, er et relevant kriterium inden for rammerne af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009, har dette kriterium ikke betydning for, hvordan artikel 7, stk. 1, litra b), i samme forordning skal fortolkes (Domstolens dom af 16.9.2004, sag C-329/02 P, SAT.1 mod KHIM, Sml. I, s. 8317, præmis 36, og af , sag C-37/03 P, BioID mod KHIM, Sml. I, s. 7975, præmis 61 og 62). Det følger heraf, at eftersom appelkammeret fastslog, at varemærket TAME IT manglede fornødent særpræg som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, var det ikke forpligtet til at fremvise sådanne eksempler. Dette argument må således forkastes som irrelevant.
Rettens dom (Syvende Afdeling) af 16. september 2009 –

Dominio de la Vega mod KHIM – Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)

(Sag T-458/07)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-figurmærket DOMINIO DE LA VEGA – det ældre EF-figurmærke PALACIO DE LA VEGA – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26-29 og 45-55)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1431/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Ambrosio Velasco, SA og Dominio de la Vega, SL.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Dominio de la Vega, SL Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket DOMINIO DE LA VEGA for varer i klasse 33, 42 og 43 – ansøgning nr. 2789576 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ambrosio Velasco, SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket PALACIO DE LA VEGA for varer i klasse 33 – ansøgning nr. 78147 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge i forhold til alle de varer i klasse 33, mod hvilke den er rejst, og afslag på ansøgningen for disse varer Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Syvende Afdeling) af 16. september 2009 –

Offshore Legends mod KHIM – Acteon (OFFSHORE LEGENDS i sort og hvid samt OFFSHORE LEGENDS i blå, sort og grøn)

(Forenede sager T-305/07 og T-306/07)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om to EF-figurmærker OFFSHORE LEGENDS, det ene i sort og hvid, det andet i blå, sort og grøn – det ældre nationale figurmærke OFFSHORE 1 – relative registreringshindringer – risiko for forveksling – lighed mellem varerne og tegnene – ingen begæring om bevis for reel brug af det ældre varemærke – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009] – artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94, sammenholdt med artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning nr. 40/94 [nu artikel 42, stk. 2 og 3, og artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 60 og 61 samt 98-103)

Angående

To søgsmål med påstand om annullation af to afgørelser truffet den 29. maj 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1031/2006-2 og sag R 1038/2006-2) vedrørende indsigelsessager mellem Acteon og Offshore Legends.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Offshore Legends Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket OFFSHORE LEGENDS i sort og hvid og OFFSHORE LEGENDS i blå, sort og grøn for varer i klasse 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 og 35 – ansøgning nr. 3160231 og 2997021 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Acteon Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale og internationale figurmærke OFFSHORE 1 for varer i klasse 16, 18 og 25 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i forhold til alle de anfægtede varer Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, i det omfang den havde forkastet indsigelsen for varerne i klasse 18 og 25





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Søgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af den omstændighed, at Rådet og Kommissionen ikke har vedtaget bestemmelser, der giver en medlemsstats toldmyndigheder mulighed for at acceptere andre dokumenter som bevis for fællesskabskarakteren af produkter, som hidrører fra havfiskeri, end T2M-formularen, som er foreskrevet i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1).
Rettens dom (Anden Afdeling) af 2. september 2009 –

El Morabit mod Rådet

(Forenede sager T-37/07 og T-323/07)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger med henblik på at bekæmpe terrorisme – indefrysning af midler – liste over personer, grupper og enheder – annullationssøgsmål«

1. Fællesskabsret – principper – grundrettigheder – uskyldsformodning – afgørelse om sikrende indefrysning af midler truffet over for en person, som er mistænkt for terrorisme – forenelighed med nævnte princip – betingelser (Rådets fælles holdning 2001/931, art. 1, stk. 4; Rådets forordning nr. 2580/2001, art. 2, stk. 3) (jf. præmis 40-47)

2. Fællesskabsret – principper – grundrettigheder – restitution for udøvelse af grundrettigheder begrundet i den almene interesse – bekæmpelse af trusler mod den internationale fred og sikkerhed (Rådets fælles holdning 2001/931, art. 1, stk. 4; Rådets forordning nr. 2580/2001) (jf. præmis 52 og 59-63)

Angående

Påstand om delvis annullation dels af Rådets afgørelse 2007/445/EF af 28. juni 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2006/379/EF og 2006/1008/EF (EUT L 169, s. 58), dels af Rådets afgørelse 2006/1008/EF af 21. december 2006 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EUT L 379, s. 123), i det omfang sagsøgerens navn er opført på listen over personer, grupper og enheder, som disse bestemmelser finder anvendelse på.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Mohamed El Morabit bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
191

I replikken har sagsøgerne for det første gjort gældende, at der klart blev fremsat anmodninger om at fremlægge nye data. Kommissionen burde, uanset hvornår disse anmodninger blev fremsat i løbet af proceduren, derfor have taget hensyn til de data, der blev fremlagt som svar på disse anmodninger. Når de kompetente myndigheder for det andet forlænger frister »for egen bekvemmeligheds skyld«, bør den samlede tidsplan for vurderingsproceduren også justeres. I direktiv 91/414 fastsættes der frister for vurderingen af aktive stoffer, ikke bare for anmelderne, men også for den rapporterende medlemsstat, EFSA og Kommissionen. De kompetente myndigheder kan imidlertid ikke forlange, at Cheminova overholder de gældende frister »til punkt og prikke«, når de ikke selv overholder de frister, som de er blevet pålagt. EFSA overskred således fristen i artikel 8, stk. 7, i forordning nr. 451/2000 med næsten et år. Det er for det tredje muligt at ændre fristerne afhængig af omstændighederne i den konkrete sag. I dommen i sagen Industrias Químicas del Vallés mod Kommissionen, nævnt i præmis 106 ovenfor, fastslog Domstolen således, at når de myndigheder, der er ansvarlige for vurderingen (dvs. den rapporterende medlemsstat, EFSA og Kommissionen), bringer anmelderen i en uforudset og kompliceret situation ved at ændre holdning til de fremlagte data eller udbede sig nye data uden at give anmelderen en tilstrækkelig frist til at fremlægge disse data, har de pligt til at forlænge de gældende frister. I den foreliggende sag blev Cheminova stillet over for nye omstændigheder (anmodning om nye data), fordi den rapporterende medlemsstat skiftede holdning i forhold til tidligere (hvor den fastslog, at dossieret var fuldstændigt). Cheminova blev anmodet om data sent i proceduren, og efter at det anmeldte dossier var blevet erklæret fuldstændigt, men uden at EFSA og Kommissionen gav selskabet tilstrækkelig mulighed for at levere de data, der blev bedt om. Kommissionen kan under disse omstændigheder ikke med rette gøre gældende, at det ville være i strid med det formål, der forfølges med direktiv 91/414, at forlænge proceduren for vurdering af et aktivt stof på ubestemt tid. For det fjerde har Kommissionen baseret den anfægtede beslutning på data, der ikke længere afspejler den »foreliggende tekniske og videnskabelige viden«, hvilket strider mod artikel 5, stk. 1, i direktiv 91/414. Det »princip«, der opstilles i denne bestemmelse, gælder således ikke bare for direktiv 91/414, men for alle foranstaltninger, som Kommissionen træffer i medfør af dette »rammedirektiv«, herunder den anfægtede beslutning.
Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 1776 endelig udg. af 24. april 2007, hvori det over for de belgiske myndigheder fastslås, at det er begrundet at efteropkræve importafgifter for disketter fra Thailand, og at det ikke er begrundet at eftergive disse afgifter (sagsnummer REC 05/02).
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 8. juli 2009 –

Laboratorios Del Dr. Esteve mod KHIM – Ester C (ESTER-E)

(Sag T-230/07)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om ESTER-E som EF-ordmærke – det ældre EF-figurmærke ESTEVE – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 39, 41, 46, 48, 56 og 60)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. april 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 737/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Laboratorios Del Dr. Esteve, SA og The Ester C Company.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: The Ester C Company Det omhandlede EF-varemærke: EF-ordmærket ESTER-E for varer og tjenesteydelser i klasse 3 og 5 – ansøgning nr. 3163946 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Laboratorios Del Dr. Esteve, SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket ESTEVE for varer i klasse 1, 5 og 42 og det nationale figurmærke ESTEVE og ESTEVE- LABORATORIO DEL DR. ESTEVE S.A. for varer i klasse 5 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen tage til følge Appelkammerets afgørelse: Indsigelsen forkastet





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
183

Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen i strid med artikel 87 EF og 88 EF i betragtning 43-46 til og artikel 2 i den anfægtede beslutning bestemte, at Kongeriget Nederlandene skulle kræve, at KG Holding og Kliq Reïntegratie betalte den tildelte støtte på 9,25 mio. EUR tilbage. Ifølge sagsøgerne var det ligeledes med urette, at Kommissionen i betragtning 47-50 til og artikel 3 i den anfægtede beslutning bestemte, at Kongeriget Nederlandene for at opnå, at støtten på 37,75 mio. EUR blev tilbagebetalt af KG Holding og/eller Kliq Reïntegratie, skulle registrere sin fordring på de nævnte selskaber inden for rammerne af konkursbehandlingen. Da KG Holding, Kliq Reïntegratie og Kliq blev erklæret konkurs, var det umuligt og meningsløst at kræve støtten tilbagebetalt, eftersom det ikke længere var nødvendigt at tilbagesøge de pågældende beløb ved at registrere fordringen inden for rammerne af konkursbehandlingen og desuden var unødvendigt for at bringe konkurrencefordrejningen til ophør.
65

Sagsøgeren har påberåbt sig, at artikel 60a, stk. 4, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 62, stk. 4, i forordning nr. 207/2009) er blevet tilsidesat, og fastslår i det væsentlige, at der mangler gennemsigtighed i Harmoniseringskontorets interne sagsgang. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Harmoniseringskontoret i strid med artikel 77a i forordning nr. 40/94 har indført den delvise sletning af varemærket OKATECH uden at tage hensyn til den verserende klage, og at denne delvise sletning blev meddelt sagsøgeren direkte og ikke dennes repræsentant. Ifølge sagsøgeren burde appelkammeret desuden — hvis det fandt, at klagen af 16. maj 2007 måtte afvises på grund af overskridelse af fristen — i overensstemmelse med regel 49 og 51 i forordning nr. 2868/95 have besluttet, at klagegebyret, der i så fald ligeledes var betalt for sent, skulle betales tilbage.
127

Det er åbenbart, at den anden af de ovennævnte betingelser ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde. Det bestemmes nemlig i artikel 119, stk. 1, i forordning nr. 1605/2002, at »[t]ilskudsbeløbet [først bliver] endeligt, når institutionen har godkendt de endelige rapporter og regnskaber, uden at dette dog begrænser institutionens mulighed for senere at gennemføre kontrol«. Desuden var det udtrykkeligt bestemt i artikel 2, stk. 1, i de »Særlige betingelser«, som var indeholdt i bilag III til tildelingsbeslutningen, at eventuelle ændringer af bestemmelserne i bilag I (Nærmere enkeltheder vedrørende aktionen »Lokal kapital til sociale formål«) og II (Nærmere enkeltheder vedrørende budgettet for aktionen »Lokal kapital til sociale formål«) til beslutningen »[skulle] være skriftlige og knyttet som bilag til beslutningen«, og at »[m]undtlige aftaler ikke [var] bindende for parterne«. CPEM var derfor klar over, eller burde have været det, at mundtlige forsikringer eller råd fra Kommissionens medarbejdere ikke kunne fritage centret for at overholde sine forpligtelser i henhold til tildelingsbeslutningen, herunder i henhold til finansieringsplanen i bilag II. Mundtlige forsikringer fra Kommissionens medarbejdere kunne følgelig — selv hvis det var godtgjort, at sådanne var givet — ikke skabe en berettiget forventning hos CPEM om, at Kommissionen stiltiende ville acceptere, at centret ikke ydede nogen finansiering, eller om, at den ville godkende dette i form af blot en ændring af budgettet. I endnu mindre grad kan CPEM anvende som argument for, at centret havde grund til at nære en berettiget forventning, at Kommissionen ikke reagerede, efter at den gennem sine medarbejdere havde modtaget oplysninger om æreslånene eller om de vanskeligheder, centret havde med hensyn til at overholde finansieringsplanen, eller at Kommissionen havde frigivet en del af bankgarantien.
30

Denne konklusion ændres ikke af sagsøgerens argumenter, der støttes på det faktum, at tegnene 100 og 200 — hvis grafiske design er mindre udviklet end det i de ansøgte varemærker — er blevet registreret af Harmoniseringskontoret som EF-varemærker for varer i klasse 16 og 28. I den forbindelse skal det bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at lovligheden af appelkammerets afgørelser udelukkende skal bedømmes på grundlag af forordning nr. 40/94 og ikke på grundlag af Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis (jf. Rettens dom af 21.4.2004, sag T-127/02, Concept mod KHIM (ECA), Sml. II, s. 1113, præmis 71, og af , forenede sager T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07 og T-178/07, Euro-Information mod KHMI (CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE og CYBERHOME), ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 44). Desuden følger det af fast retspraksis, at for så vidt som dette argument opfattes som en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, kan dette princip alene påberåbes, såfremt det forenes med overholdelsen af legalitetsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre (Rettens dom af , sag T-106/00, Streamserve mod KHIM (STREAMSERVE), Sml. II, s. 723, præmis 67, og af , sag T-43/05, Camper mod KHIM og JC (BROTHERS by CAMPER), ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 93-95).
66

Det er imidlertid i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 451/2000, at PPR-panelet kan tillægges en sådan rolle. I henhold til denne artikel skal EFSA tilrettelægge et peer review, som foretages af medlemsstaterne, og om nødvendigt foranstalte en høring af nationale eksperter med henblik på at vurdere udkastet til vurderingsrapport. EFSA har uarbejdet særlige procedurer med henblik på at effektivisere denne undersøgelse. Procedurerne er beskrevet i det dokument, der har overskriften »Procedure of the peer review of active substances used in plant protection products evaluated in the second stage of the review programme« (Procedurer for peer review af aktive stoffer, der anvendes i plantebeskyttelsesmidler, og som vurderes inden for rammerne af arbejdsprogrammets anden fase). EFSA har her henvist til fire forskellige procedurer, som det kan vælge imellem, afhængig af de vanskeligheder, som fremlægges i det fremlagte dossier. Disse procedurer gennemføres inden for rammerne af EFSA af et kontor, som koordinerer peer review af pesticider (EFSA’s Pesticide Risk Assessment Peer Review), også benævnt PRAPeR, som har overtaget de opgaver, der tidligere blev varetaget af EPCO. Det er inden for rammerne af denne procedure, som særligt er udviklet af EFSA med henblik på at vurdere de aktive stoffer, hvis uskadelighed volder problemer — der er en af de fire nævnte typer procedurer — at EFSA har tillagt PPR-panelet en rolle i medfør af artikel 28, stk. 4, i forordning nr. 178/2002. Hvad angår disse stoffer besluttede EFSA, at der skal kunne indkaldes til fællesmøder mellem nationale eksperter, og at der skal være mulighed for at høre PPR-panelet, når der opstår vanskeligheder.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 –

Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (350, 250 og 150)

(Forenede sager T-64/07 – T-66/07)

»EF-varemærker – ansøgninger om 350, 250 og 150 som EF-ordmærker – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 25-31)

Angående

Påstand om annullation af tre afgørelser truffet den 21. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sagerne R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 og R 1035/2006-4) vedrørende ansøgningerne om registrering af ordmærkerne 350, 250 og 150 som EF-varemærker.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærkerne 350, 250 og 150 for varer i klasse 16 Undersøgerens afgørelse: Ansøgningerne afslås Appelkammerets afgørelse: Klagerne afvises





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 –

Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (222, 333 og 555)

(Forenede sager T-200/07 – T-202/07)

»EF-varemærker – ansøgning om 222, 333 og 555 som EF-ordmærker – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 26-32)

Angående

Påstand om annullation af tre afgørelser truffet den 22. marts 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sagerne R 1276/2006-4, R 1277/2006-4 og R 1278/2006-4) vedrørende ansøgningerne om registrering af ordmærkerne 222, 333 og 555 som EF-varemærker.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærkerne 222, 333 og 555 for varer i klasse 16 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningerne Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagerne





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.