Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie varebevaegelser ° kvantitative restriktioner ° foranstaltninger med tilsvarende virkning ° begreb ° forbud mod, at indehaveren af et varemaerke i en medlemsstat bruger varemaerket for at bringe varer af en bestemt type i handelen ° forbud mod markedsfoering af varer af samme type, der er forsynet med det samme maerke og hidroerer fra en anden medlemsstat

(EF-traktaten, art. 30)

2. Frie varebevaegelser ° kvantitative restriktioner ° foranstaltninger med tilsvarende virkning ° lovlig forhandling i en medlemsstat af varer af en vis type, der er forsynet med et bestemt varemaerke ° forbud mod indfoersel og markedsfoering af varer, der er forsynet med naevnte maerke, i en anden medlemsstat ° forbud rettet alene til den virksomhed, der goer brug af retten til indfoersel ° ulovligt ° begrundelse ° beskyttelse mod illoyal konkurrence ° foreligger ikke ° forbud, der omfatter samtlige erhvervsdrivende ° lovligt ° begrundelse ° beskyttelse af forbrugerne mod vildledning ved brug af varemaerket ° betingelser

(EF-traktaten, art. 30 og 36)

3. Tilnaermelse af lovgivningerne ° varemaerker ° direktiv 89/104 ° lovlig brug af et varemaerke i en medlemsstat ved markedsfoering af varer af en bestemt art ° forbud i en anden medlemsstat mod brug af dette maerke ved forhandling af varer af samme art ° lovligt ° begrundelse ° forbud mod varemaerkeindehaverens brug af varemaerket paa grund af dettes vildledende karakter

[Raadets direktiv 89/104, art. 12, stk. 2, litra b)]

Sammendrag

1. I en situation, hvor det i en medlemsstat er forbudt indehaveren af et varemaerke at markedsfoere varer forsynet med maerket, er et paabud til en virksomhed, der indfoerer samme slags varer med samme varemaerke fra en anden medlemsstat, om, at den skal ophoere med markedsfoeringen af dem, en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion i traktatens artikel 30' s forstand. I en saadan situation kan de handlende, som oensker at markedsfoere varer forsynet med maerket nemlig kun skaffe sig dem ved indfoersel, saaledes at et paabud om, at markedsfoering af de paagaeldende varer skal ophoere, i praksis er ensbetydende med, at indfoersel af dem hindres, og det udgoer derfor en hindring for samhandelen i Faellesskabet.

2. Traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at disse bestemmelser er til hinder for, at det under henvisning til beskyttelsen mod illoyal konkurrence forbydes en virksomhed at udnytte sin ret til at indfoere varer, der er forsynet med et bestemt maerke, og som hidroerer fra en anden medlemsstat, hvor de lovligt er i handelen, til en medlemsstat og markedsfoere dem dér, naar andre erhvervsdrivende har denne ret, selv om de ikke benytter sig af den.

Disse bestemmelser er derimod ikke til hinder for, at det af hensyn til beskyttelse af forbrugerne mod vildledning ved brug af et varemaerke forbydes samtlige erhvervsdrivende at markedsfoere varer hidroerende fra en medlemsstat, hvor de lovligt er i handelen, saafremt et saadant forbud er noedvendigt af hensyn til forbrugerbeskyttelse, staar i et rimeligt forhold til dette maal, og dette ikke kan naas ved foranstaltninger, der i mindre omfang begraenser samhandelen inden for Faellesskabet. Den nationale ret maa ved vurderingen af, om disse betingelser er opfyldt bl.a. undersoege, om risikoen for vildledning af forbrugerne er tilstraekkelig stor til at begrunde, at de krav, der foelger af princippet om frie varebevaegelser, saettes ud af kraft. Der bestaar herved en mulighed for, at et varemaerke, der ikke har vildledt forbrugerne i én medlemsstat, udmaerket som foelge af sproglige, kulturelle og sociale forskelle i medlemsstaterne kan vaere vildledende i en anden medlemsstat.

3. Artikel 12, stk. 2, litra b), i foerste direktiv 89/104 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varemaerker skal fortolkes saaledes, at denne bestemmelse ikke er til hinder for et forbud mod markedsfoering af varer hidroerende fra en medlemsstat, hvor de lovligt er i handelen, naar forbuddet begrundes med, at varerne er forsynet med et maerke, som det udtrykkeligt er blevet forbudt varemaerkeindehaveren i indfoerselsstaten at bruge, da det dér ved en retsafgoerelse er fundet egnet til at vildlede forbrugerne. Medlemsstaterne har efter direktivet fortsat adgang til at bestemme, om og i bekraeftende fald i hvilken udstraekning et varemaerke, som varemaerkeindehaveren har mistet sine rettigheder til, skal forbydes.