Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° sygeforsikring ° arbejdsloes, der rejser til en anden medlemsstat ° bevarelse af ret til ydelser ° begraensning til en periode paa tre maaneder ° ansoegning om forlaengelse ikke indgivet, men en ansoegning om ydelser indgivet til opholdsstedets institution kort foer periodens udloeb ° forpligtelse for den kompetente institution til at undersoege muligheden for en forlaengelse

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 25, stk. 1 og 4, og nr. 574/72, art. 26, stk. 6)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° sygeforsikring ° arbejdsloes, der rejser til en anden medlemsstat ° bevarelse af ret til ydelser ° begraensning til en periode paa tre maaneder ° forlaengelse ° force majeure ° begreb ° den kompetente institutions bedoemmelse af omstaendighederne i det enkelte tilfaelde

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 25, stk. 4)

Sammendrag

1. Artikel 25, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at den kompetente institution skal tage stilling til en ansoegning om forlaengelse af det tidsrum, hvor den skal betale ydelser ved sygdom, der tilkommer en arbejdsloes, som har gjort brug af sin ret til at rejse til en anden medlemsstat end den kompetente stat for at soege beskaeftigelse dér, selv om en saadan ansoegning ikke er indgivet udtrykkeligt af den arbejdsloese, men kan udledes af en ansoegning om tildeling af kontantydelser ved sygdom, som kort foer udloebet af det i forordningens artikel 25, stk. 1, naevnte tidsrum er indgivet til sygeforsikringsinstitutionen paa det sted, hvortil den arbejdsloese er rejst.

For det foerste kraeves det nemlig hverken i artikel 25, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 eller i artikel 26, stk. 6, i forordning nr. 574/72, at der indgives en formel ansoegning af den arbejdsloese med henblik paa forlaengelse af det tidsrum, hvorunder der tildeles ydelser ved sygdom, og for det andet kan der blandt de sygdomstilfaelde, der vil kunne begrunde en forlaengelse af dette tidsrum, vaere nogle af en saadan art, at de forhindrer, at der indgives en formel ansoegning.

2. Begrebet force majeure, som anvendes i artikel 25, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 med henblik paa at afgraense de tilfaelde, hvor der fortsat kan tildeles ydelser ved sygdom ud over det tidsrum, der er angivet i artikel 25, stk. 1, til en arbejdsloes, der er rejst til en anden medlemsstat end den kompetente stat for at soege beskaeftigelse dér, skal under hensyn til den arbejdsloeses helbredstilstand forstaas saaledes, at det omfatter helt usaedvanlige og uforudseelige omstaendigheder, som den arbejdsloese ikke har nogen indflydelse paa, og hvis virkninger kun kunne vaere undgaaet ved helt uforholdsmaessige opofrelser. For at fastslaa, om der foreligger et tilfaelde af force majeure, skal den kompetente institution derfor foretage en bedoemmelse af omstaendighederne i det enkelte tilfaelde med henblik paa at afgoere, om det med rimelighed kan kraeves af den arbejdsloese, at han rejser tilbage til den kompetente stat, ikke alene under hensyn til de risici for en forvaerring af hans helbredstilstand og en forringelse af hans udsigter til helbredelse, som rejsen tilbage kan indebaere, men ogsaa til, hvor svaer en belastning han derved tvinges til at baere, hvorved bemaerkes, paa den ene side, at begrebet force majeure ikke kan begraenses til den situation, at det er absolut umuligt at rejse tilbage til den kompetente stat, og paa den anden side, at den omstaendighed, at den paagaeldende fysisk er i stand til at rejse, ikke i sig selv kan vaere til hinder for at fastslaa, at der foreligger et saadant tilfaelde af force majeure.