Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - Kommissionens fastsættelse af prioriteter - hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag - Kommissionens skønsbeføjelse - forpligtelse til at begrunde beslutningen om henlæggelse - retlig prøvelse

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 3)

2. Konkurrence - aftaler - forbud - gruppefritagelse - forordning nr. 123/85 - tilbagetrækning af fritagelse - Kommissionens enekompetence - rækkevidde - tilbagetrækning af fritagelsen med tilbagevirkende gyldighed - udelukket

(Rådets forordning nr. 17, art. 8; Kommissionens forordning nr. 123/85, art. 10, og nr. 1475/95, art. 8)

3. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - vurdering af Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag - hensyntagen til, at den kritiserede praksis er ophørt - betingelser

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

4. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - vurdering af Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag - hensyn til, at der er indgivet mange andre klager, hvori en lignende adfærd kritiseres - vurdering af beviserne som helhed - forening af de administrative sager - Kommissionens skønsbeføjelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

5. Judiciel procedure - fremsættelse af nye anbringender under retsforhandlingerne - betingelser - uddybning af et allerede fremført anbringende - begrænsninger

(Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2)

6. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - Kommissionens forpligtelser - overholdelse af en rimelig frist - tilsidesættelse - følger - annullation af afslaget - udelukket

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

Sammendrag

1. Når Kommissionen beslutter at prioritere de klager, den modtager i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, forskelligt, kan den ikke blot fastlægge den rækkefølge, hvori klagerne skal behandles, men også afvise en klage med den begrundelse, at der ikke er en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet i en fortsat behandling af sagen.

Kommissionens skønsmæssige beføjelse på dette punkt er dog ikke ubegrænset. Der påhviler den nemlig en begrundelsespligt, når den afviser at fortsætte behandlingen af en klage, og denne begrundelse skal være tilstrækkelig præcis og detaljeret til, at Retten kan foretage en effektiv prøvelse af Kommissionens skønsbeføjelse til at opstille prioriteter.

Denne prøvelse må dog ikke føre til, at Retten sætter sit eget skøn af Fællesskabets interesse i stedet for Kommissionens, men har til formål at kontrollere, at den anfægtede beslutning ikke hviler på materielt urigtige omstændigheder, og at den hverken er behæftet med en retlig fejl, et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning.

( jf. præmis 36 og 42 )

2. Kommissionen har ikke enekompetence til at fastslå, at en forhandleraftale ikke opfylder betingelserne for en gruppefritagelse efter forordning nr. 123/85, og at forordningen dermed ikke finder anvendelse på denne aftale. Det gælder dog ikke kompetencen til at trække denne gruppefritagelse tilbage i henhold til artikel 10 i forordning nr. 123/85. Denne bestemmelse indeholder imidlertid ingen forskrift om tilbagetrækning af en gruppefritagelse med tilbagevirkende kraft. Det gør artikel 8 i forordning nr. 1475/95 heller ikke, som med virkning fra den 1. oktober 1995 afløste forordning nr. 123/85. Hvad angår artikel 8 i forordning nr. 17, som i visse tilfælde indeholder mulighed for at trække en fritagelse tilbage, bør det tilføjes, at denne bestemmelse ikke gælder for tilbagetrækninger af gruppefritagelser, men for individuelle fritagelser.

( jf. præmis 38 )

3. Hvad angår Kommissionens vurdering af Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage inden for konkurrenceområdet tilkommer det navnlig Retten at efterprøve, om det fremgår af beslutningen om henlæggelsen af klagen, at Kommissionen har afvejet den påståede overtrædelses betydning for fællesmarkedets funktion, sandsynligheden for, at det kunne godtgøres, at der forelå en overtrædelse, og omfanget af de undersøgelser, der ville være nødvendige for at give Kommissionen det bedst mulige grundlag for at udføre sin opgave med at sikre overholdelsen af EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF).

Når Kommissionen opstiller prioriteter for behandlingen af de klager, den modtager, kan den ikke på forhånd udelukke, at den vil gribe ind over for bestemte situationer, der ligger inden for rammerne af den opgave, der er tillagt den ved traktaten. Kommissionen er herved navnlig forpligtet til i hvert enkelt tilfælde at vurdere grovheden af de påståede overtrædelser af konkurrencereglerne.

Kommissionen kan ved vurderingen af Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage tage hensyn til nødvendigheden af en afklaring af de retlige omstændigheder i forbindelse med den i klagen kritiserede adfærd og til en fastlæggelse af de bestående rettigheder og forpligtelser efter Fællesskabets konkurrenceret for de forskellige erhvervsdrivende, som berøres af denne adfærd.

Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage vedrørende overtrædelsen af fællesskabskonkurrenceregler forsvinder ikke nødvendigvis, når den i klagen kritiserede praksis ophører. Kommissionen skal i den forbindelse navnlig efterprøve, om en sådan praksis fortsætter med at have konkurrencebegrænsende virkning, og om grovheden af de påståede konkurrencebegrænsninger eller deres vedvarende virkninger kan indebære, at klagen har fællesskabsinteresse.

( jf. præmis 46, 47, 50, 51 og 52 )

4. Kommissionen må ikke foretage en isoleret vurdering af Fællesskabets interesse i en behandling af en klage, men skal se denne i sammenhæng med den generelle situation på det pågældende marked. Den omstændighed, at Kommissionen modtager mange klager, hvori de samme erhvervsdrivende kritiseres for en lignende adfærd, er et af de elementer, som Kommissionen skal tage hensyn til ved vurderingen af Fællesskabets interesse.

På samme måde skal Kommissionen, når den vurderer sandsynligheden for at kunne godtgøre, at der er sket en tilsidesættelse, og når den vurderer omfanget af de undersøgelser, som er nødvendige hertil, tage hensyn til alle de beviser, som den råder over, og kan ikke nøjes med en isoleret vurdering af de forhold, som er blevet fremført af hver enkelt klager, og heraf konkludere, at den enkelte klage, vurderet for sig, ikke har den fornødne støtte i bevismaterialet.

Kommissionen er dog ikke forpligtet til at forene de administrative procedurer for behandlingen af enkelte klager vedrørende samme virksomheds adfærd, da den har et skøn med hensyn til, hvilken fremgangsmåde den vil følge ved gennemførelsen af en undersøgelse. Navnlig kan den omstændighed, at der er indgivet flere klager vedrørende erhvervsdrivende, der tilhører forskellige grupper såsom uafhængige videresælgere, befuldmægtigede mellemmænd og forhandlere inden for sektoren for salg af automobiler, ikke være til hinder for at afvise de af klagerne, som ifølge Kommissionens oplysninger fremgår at være ubegrundede eller ikke at have den fornødne fællesskabsinteresse. Det er derfor ikke i sig selv ulovligt, at Kommissionen i sådanne tilfælde behandler forskellige klager hver for sig.

( jf. præmis 55, 56 og 57 )

5. I en tvist mellem en klager og Kommissionen vedrørende dennes henlæggelse af en klage om tilsidesættelse af konkurrencereglerne, kan den omstændighed, at bemærkningerne fra den virksomhed, klagen vedrører, fremlægges i bilaget til Kommissionens svarskrift, ikke anses for et nyt forhold, der kan begrunde fremsættelsen af et nyt anbringende i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i procesreglementets artikel 48, stk. 2, når Kommissionen allerede tidligere i en meddelelse har nævnt disse bemærkninger over for klageren.

( jf. præmis 67 )

6. Kommissionen er ganske vist forpligtet til at træffe afgørelse vedrørende en klage i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 inden for en rimelig frist, men en overskridelse heraf, forudsat den i øvrigt godtgøres, er ikke uden videre ensbetydende med, at den anfægtede beslutning skal annulleres.

Hvad angår anvendelsen af konkurrencereglerne kan overskridelsen af en vis rimelig frist kun udgøre en grund til annullation af en beslutning om konstatering af en overtrædelse, såfremt det er godtgjort, at tilsidesættelsen af dette princip har påvirket de pågældende virksomheders ret til kontradiktion. Bortset fra dette særlige tilfælde er en tilsidesættelse af forpligtelsen til at træffe afgørelse inden en rimelig frist uden betydning for gyldigheden af en administrativ procedure i henhold til forordning nr. 17.

( jf. præmis 93 og 94 )