ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. februar 2008 — A.G. Winkel mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederlandene))

(Sag C-446/06) (1)

(Oksekød - fælles markedsordning - forordning (EF) nr. 1254/1999 - artikel 3, litra f) - tildeling af ammekopræmie - betingelser svarende til sædvanlig opdrætspraksis)

(2008/C 107/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A.G. Winkel

Sagsøgt: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het bedrijfsleven — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT L 160, s. 21) — forenelighed af en national lovgivning, hvorefter tildelingen af ammekopræmie er undergivet betingelser svarende til almindelig praksis inden for kvægopdræt

Konklusion

Artikel 3, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1512/2001 af 23. juli 2001, er ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter retten til ammekopræmie forudsætter, at betingelser svarende til sædvanlig opdrætspraksis, hvorved der kræves dels en vis kælvningshyppighed, dels at kalven er blevet ammet af sin moder i en periode på fire måneder fra fødslen, er opfyldt.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. februar 2008 — Carboni e derivati Srl mod Ministero dell'Economia e delle Finanze og Riunione Adriatica di Sicurtà SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte Suprema di Cassazione — Italien)

(Sag C-263/06) (1)

(Fælles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingtold - hæmatit råjern med oprindelse i Rusland - beslutning nr. 67/94/EKSF - fastsættelse af toldværdi med henblik på anvendelsen af en variabel antidumpingtold - transaktionsværdi - successive salg til forskellige priser - toldmyndighedens mulighed for at tage hensyn til prisen vedrørende salg af varer, der fandt sted forud for det salg, der ligger til grund for toldangivelsen)

(2008/C 107/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte Suprema di Cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Carboni e derivati Srl

Sagsøgte: Ministero dell'Economia e delle Finanze og Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 147 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1), som ændret ved forordning nr. 1762/95 — beregningsgrundlag for fastsættelsen af antidumpingtolden — toldmyndighedens mulighed for at tage en salgspris for varerne i betragtning, som vedrører et salg forud for det, der ligger til grund for toldangivelsen — hæmatit råjern med oprindelse i Rusland

Konklusion

I henhold til artikel 1, stk. 2, i Kommissionens beslutning nr. 67/94/EKSF af 12. januar 1994 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen [til Fællesskabet] af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Polen, Rusland og Ukraine kan toldmyndighederne ikke ved anvendelse af den antidumpingtold, som er indført ved denne beslutning, fastsætte toldværdien på grundlag af en pris fra et salg vedrørende de samme varer, som fandt sted forud for det, der ligger til grund for toldangivelsen, når den angivne pris svarer til den pris, som faktisk er betalt eller skal betales af importøren.

Når toldmyndighederne har begrundet tvivl om rigtigheden af den angivne værdi, og hvis der, efter at de har anmodet om yderligere oplysninger og har givet den pågældende person rimelig mulighed for at gøre sine synspunkter gældende vedrørende de grunde, som denne tvivl er baseret på, uden at det er muligt at fastslå den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, stadig består tvivl, kan de i henhold til artikel 31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførsel af en EF-toldkodeks beregne toldværdien med henblik på anvendelse af den antidumpingtold, der er indført ved beslutning nr. 67/94, under henvisning til den pris, der er aftalt for de pågældende varer i forbindelse med det salg, der tidsmæssigt ligger tættest på det salg, der ligger til grund for toldangivelsen, og hvis rigtighed toldmyndigheden ikke har nogen objektiv grund til at betvivle.

(1) EUT C 224 af 16.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. februar 2008 — Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG mod Finanzamt Malchin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof, Tyskland)

(Sag C-271/06) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 15, nr. 2 - fritagelse for leveringer af goder til udførsel til steder uden for Fællesskabet - betingelserne for fritagelse ikke opfyldt - bevis for udførsel forfalsket af køberen - leverandør, der har udvist almindelig agtpågivenhed i handelsforhold)

(2008/C 92/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

Sagsøgt: Finanzamt Malchin

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af fællesskabsretten med hensyn til moms, bl.a. artikel 15, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — tilbagebetaling af moms på varer til udførsel, der er opnået på grundlag af forfalskede dokumenter — afgiftsfritagelse ud fra rimelighedsbetragtninger

Konklusion

Artikel 15, nr. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at en medlemsstat indrømmer fritagelse for merværdiafgift knyttet til levering af goder til udførsel til steder uden for Det Europæiske Fællesskab, når betingelserne for en sådan fritagelse ikke er opfyldt, men hvor den afgiftspligtige ikke ved udvisning af almindelig agtpågivenhed i handelsforhold kunne have indset dette, fordi de beviser for udførsel, som køberen fremlagde, var forfalskede.

(1) EUT C 224 af 16.9.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. februar 2008 — Maira María Robledillo Núñez mod Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spanien)

(Sag C-498/06) (1)

(Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987/EØF, som ændret ved direktiv 2002/74/EF - artikel 3, stk. 1, og artikel 10, litra a) - godtgørelse for uberettiget afskedigelse aftalt ved udenretligt forlig - betaling sikret af garantiinstitutionen - betaling betinget af retsafgørelse - princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling)

(2008/C 92/10)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maira María Robledillo Núñez

Sagsøgt: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — fortolkning af artikel 3 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002 (EFT L 270, s. 10) — rækkevidden af den garanti, der stilles af garantiinstitutionen — erstatning i tilfælde af uberettiget ophør af arbejdsforholdet — nationale bestemmelser, der betinger en sådan erstatning af, at der foreligger en dom eller en administrativ afgørelse — princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002, skal fortolkes således, at en medlemsstat kan udelukke godtgørelse for uberettiget afskedigelse fra den garanti for betaling, som garantiinstitutionen i medfør af denne bestemmelse skal sikre, såfremt sådanne godtgørelser er tilkendt ved udenretligt forlig, og såfremt en sådan udelukkelse er objektivt begrundet og udgør en foranstaltning, der er nødvendig for at undgå misbrug i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 10, litra a).

(1) EUT C 56 af 10.3.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik

(Sag C-201/06) (1)

(Traktatbrud - plantebeskyttelsesmidler - parallelimport - procedure for markedsføringstilladelse - betingelser - fælles oprindelse for parallelimporterede plantebeskyttelsesmidler og for referenceprodukter)

(2008/C 92/05)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og R. Loosli-Surrans, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Nederlandene (ved H.G. Sevenster, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — artikel 28 EF — krav om fælles oprindelse for plantebeskyttelsesprodukter, der er parallelimporteret og for referenceprodukter

Konklusion

1) Den Franske Republik frifindes.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.

3) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 165 af 15.7.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. februar 2008 — Telecom Italia SpA mod Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, Italien)

(Sag C-296/06) (1)

(Teletjenester - direktiv 97/13/EF - artikel 6, 11, 22 og 25 - gebyrer og afgifter for generelle tilladelser og for individuelle tilladelser - forpligtelse pålagt den tidligere indehaver af en eksklusiv rettighed - midlertidig opretholdelse)

(2008/C 92/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Telecom Italia SpA

Sagsøgte: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — fortolkning af artikel 11, 22 og 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester (EFT L 117, s. 15) — muligheden for at pålægge afgifter og bidrag, som ikke er godkendt ved direktivet

Konklusion

Artikel 6, 11, 22 og 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester er til hinder for, at en medlemsstat afkræver en udbyder, der er tidligere indehaver af en eksklusiv rettighed vedrørende offentlige teletjenester og nu er indehaver af en generel tilladelse, betaling af en økonomisk byrde som den afgift, der er tvist om i hovedsagen, svarende til det beløb, der tidligere blev afkrævet som modydelse for den eksklusive rettighed, i et år fra den dag, hvor direktivet skulle være gennemført i national ret, dvs. indtil den 31. december 1998.

(1) EUT C 224 af 16.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. februar 2008 — Malina Klöppel mod Tiroler Gebietskrankenkasse (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Innsbruck — Østrig)

(Sag C-507/06) (1)

(Ret til østrigsk børnepasningsydelse - manglende hensyntagen til perioder, hvori der er oppebåret familieydelser i en anden medlemsstat - forordning (EØF) nr. 1408/71)

(2008/C 92/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Innsbruck

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Malina Klöppel

Sagsøgt: Tiroler Gebietskrankenkasse

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Innsbruck — fortolkning af artikel 72 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1386/2001 af 5. juni 2001 (EFT L 187, s. 1), samt artikel 10, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 74, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 410/2002 af 27. februar 2002 (EFT L 62, s. 17) — ret til børnepasningsydelse — mulighed for forlængelse fra 30 til 36 måneder af perioden, hvor ydelsen kan oppebæres, såfremt pasningen og tildelingen af ydelsen overføres til den anden forælder — ikke hensyntagen til perioder, tilbagelagt af faderen i fællesskab med moderen, hvor der er blevet oppebåret en tilsvarende ydelse, udbetalt til den anden forælder i en anden medlemsstat

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1386/2001 af 5. juni 2001, er til hinder for, at en medlemsstat med henblik på tildeling af en familieydelse som den østrigske børnepasningsydelse afviser at tage hensyn til den periode, hvori der er oppebåret en lignende ydelse i en anden medlemsstat, på samme måde som den ville have gjort, såfremt denne periode var blevet tilbagelagt på dens eget område.

(1) EUT C 56 af 10.3.2007.
2)

Det tilkommer den forelæggende ret på baggrund af de fortolkningskriterier, som fremgår af denne dom, at fastslå, om de i hovedsagen omhandlede transaktioner med henblik på anvendelse af merværdiafgiften kan anses for at udgøre misbrug i sjette direktiv 77/388's forstand.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Marie-Claude Girardot

(Sag C-348/06 P) (1)

(Appel - midlertidigt ansat - erstatningssøgsmål - fortabt ansættelsesmulighed - faktisk og reelt tab - fastsættelse af, i hvilket omfang skaden skal erstattes)

(2008/C 92/08)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og F. Clotuche-Duvieusart, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Marie-Claude Girardot (ved avocats C. Bernard-Glanz og S. Rodrigues)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 6. juni 2006 i sag T-10/02, Girardot mod Kommissionen, hvorved Retten fastsatte den økonomiske kompensation, som Kommissionen skal betale Marie-Claude Girardot i henhold til Rettens mellemdom af 31. marts 2004, til et beløb på 92 785 EUR med tillæg af renter fra den 6. september 2004 svarende til den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for hovedtransaktioner vedrørende refinansiering, forhøjet med to point — tilsidesættelse af artikel 236 EF og af betingelserne for erstatningsansvar for Kommissionen — metode til beregning af det beløb, som en fællesskabsinstitution skal betale som kompensation for en mistet mulighed for at blive ansat i institutionen, der skyldes en af institutionen truffet ulovlig afgørelse

Konklusion

1) Appellen og kontraappellen forkastes.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler omkostningerne i appelsagen.

3) Marie-Claude Girardot betaler omkostningerne i kontraappellen.

(1) EUT C 249 af 14.10.2006.
2)

Artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er til hinder for afskedigelse af en arbejdstager, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende befinder sig på et fremskredent stadium af en in vitro-fertilitetsbehandling, dvs. mellem follikelpunktionen og den umiddelbart herpå følgende opsætning af de in vitro-befrugtede æg i den pågældende arbejdstagers livmoder, for så vidt som det godtgøres, at afskedigelsen i det væsentlige er støttet på den omstændighed, at den berørte har undergået en sådan behandling.
1)

Artikel 88, stk. 3, tredje punktum, EF skal fortolkes således, at en national domstol ikke har pligt til at anordne tilbagesøgning af en støtte, der er gennemført i strid med denne bestemmelse, når Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har vedtaget en endelig beslutning, der fastslår, at nævnte støtte er forenelig med fællesmarkedet i artikel 87 EF's forstand. Den nationale domstol skal i henhold til fællesskabsretten pålægge støttemodtageren at betale renter for den periode, hvor der forelå ulovlighed. Inden for rammerne af national lovgivning kan den nationale domstol i givet fald anordne tilbagesøgning af ulovlig støtte, uden at dette har betydning for medlemsstatens ret til på et senere tidspunkt på ny at gennemføre støtten. Den kan endvidere foranlediges til at tage stilling til påstande om erstatning for tab lidt som følge af støtteforanstaltningens ulovlige karakter.
1)

Inden for rammerne af en sag ved et forvaltningsorgan vedrørende en anmodning om genoptagelse af en forvaltningsafgørelse, der er blevet endelig som følge af en dom afsagt af en ret, der traf afgørelse som øverste instans, og denne dom i betragtning af en efterfølgende praksis fra Domstolen er baseret på en urigtig fortolkning af fællesskabsretten, er det ifølge fællesskabsretten ikke et krav, at sagsøgeren i hovedsagen har gjort fællesskabsretten gældende under den nationale retssag, han har anlagt til prøvelse af denne afgørelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 79/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. februar 2008 — Dynamic Medien Vertriebs GmbH mod Avides Media AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Koblenz, Tyskland)

(Sag C-244/06) (1)

(Frie varebevægelser - artikel 28 EF - foranstaltninger med tilsvarende virkning - direktiv 2000/31/EF - national lovgivning om forbud mod postordresalg af videogrammer, når de ikke er blevet vurderet og klassificeret af den kompetente myndighed med henblik på beskyttelse af mindreårige, og når videogrammerne ikke er forsynet med en angivelse fra denne myndighed af, for hvilke aldersgrupper disse videogrammer er tilladt - videogrammer indført fra en anden medlemsstat, som er blevet vurderet og klassificeret af denne stats kompetente myndighed, og som er forsynet med en angivelse af mindstealder - berettigelse - beskyttelse af børn - proportionalitetsprincippet)

(2008/C 79/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Koblenz

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Dynamic Medien Vertriebs GmbH

Sagsøgt: Avides Media AG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Koblenz — fortolkning af artikel 28 og 30 EF samt bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (EFT L 178, s. 1) — nationale bestemmelser om beskyttelse af mindreårige, som forbyder postordresalg af videogrammer, der ikke er forsynet med en angivelse fra den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat af, at de er tilladt for mindreårige — videogrammer importeret fra en anden medlemsstat, hvis kompetente myndighed har godkendt dem for mindreårige over en vis alder — proportionalitetsprincippet

Konklusion

Artikel 28 EF er ikke til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som forbyder salg og overdragelse pr. postordre af videogrammer, som ikke er blevet vurderet og klassificeret af en overordnet delstatsmyndighed eller et tysk organ for frivillig selvkontrol med henblik på beskyttelse af mindreårige, og som ikke er forsynet med nogen angivelse fra denne myndighed eller fra dette organ af de aldersgrupper, for hvilke de er tilladt, medmindre det fremgår, at proceduren for vurdering, klassificering og mærkning, der er fastsat i denne lovgivning, ikke er let tilgængelig eller ikke kan afsluttes inden for en rimelig frist, eller såfremt et afslag ikke kan indbringes for domstolene.

(1) EUT C 178 af 29.7.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 79/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. februar 2008 — Sophiane Gysen mod Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal du travail de Bruxelles (Belgien))

(Sag C-449/06) (1)

(Tjenestemænd - vederlag - vedtægt - familietillæg - fastsættelse af størrelsen af nationale familietillæg - fastlæggelse af de børn, for hvem der kan udbetales tillæg - barn, der giver ret til familietillæg efter vedtægten)

(2008/C 79/08)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal du travail de Bruxelles (Belgien)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sophiane Gysen

Sagsøgt: Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal du travail de Bruxelles — fortolkning af artikel 67 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen (tjenestemandsvedtægten) (EFT 1968 I, s. 30) — familietillæg — lovligheden af en national ordning for familietillæg, som medfører, at børn, for hvem der udbetales familietillæg i henhold til tjenestemandsvedtægten, ikke kan medregnes i den gruppe af børn, som giver ret til familietillæg — retlig kvalifikation af tjenestemandsvedtægten i national ret

Konklusion

Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen, som ændret ved Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2074/83 af 21. juli 1983 har generel rækkevidde, er bindende i alle enkeltheder og finder umiddelbar anvendelse i alle medlemsstater. Henset til den omstændighed, at forordningen er umiddelbart anvendelig i medlemsstaterne, skal det barn, der giver ret til familietillæg i medfør af vedtægten, ligestilles med et barn, der giver ret til sådanne tillæg i medfør af national ret eller en international overenskomst om social sikring, der er gældende i den berørte medlemsstat.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.