ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tegn sammensat af flere generiske ord - undersøgelse af tegnets særpræg i sin helhed - bedømmelse af faktisk karakter

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

2. Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - afvisning - Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurderingen af de for Retten fremlagte beviser - udelukket, medmindre de er gengivet forkert

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Ifølge artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker er varemærker, som mangler fornødent særpræg, udelukket fra registrering. I forbindelse med bedømmelsen af det fornødne særpræg af et tegn, der består af to ord, der blot betegner et udvalg af varer eller tjenesteydelser, der er bestemt for virksomheder, skal det efterprøves, om sammensætningen af de to generiske ord har en yderligere egenskab, der giver tegnet i sin helhed det fornødne særpræg. Den konkrete anvendelse af dette kriterium i sagen indeholder bedømmelser af faktisk karakter.

( jf. præmis 21 og 22 )

2. Det er alene Retten, der har kompetence til dels at fastlægge sagens faktiske omstændigheder, når bortses fra tilfælde, hvor den faktiske urigtighed af Rettens konstateringer fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, dels at bedømme disse faktiske omstændigheder. Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder udgør derfor ikke - medmindre der er tale om en forvanskning af de for Retten fremlagte beviser - et retsspørgsmål, der som sådan er underlagt Domstolens efterprøvelse under en appelsag.

( jf. præmis 22 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - selskabsdeltageres ydelse af et rentefrit lån til et selskab, når der er indgået en resultatoverførselsaftale mellem selskabet og selskabsdeltagerne - opkrævning af kapitaltilførselsafgift af de sparede renter - betingelse for lovligheden - varig forøgelse af selskabsformuen - den nationale rets vurdering

[Rådets direktiv 69/335, art. 4, stk. 2, litra b)]

Sammendrag

$$Artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for opkrævning af kapitaltilførselsafgift af det rentebeløb, et selskab sparer ved, at dets selskabsdeltagere har ydet det et rentefrit lån, når selskabsdeltagerne og selskabet, inden ydelsen af lånet, har indgået en resultatoverførselsaftale, såfremt de således sparede renter varigt har forøget selskabets formue. Det tilkommer den nationale ret under hensyntagen til samtlige kendetegn ved den omhandlede disposition at undersøge, om, og i bekræftende fald, i hvilket omfang de sparede renter faktisk har haft en sådan virkning.

( jf. præmis 25 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - frugt og grøntsager - kvalitetsnormer - ret for en erhvervsdrivende til at kræve dem overholdt under et civilt søgsmål

(Rådets forordning nr. 1035/72 og nr. 2200/96)

Sammendrag

$$Forordning nr. 1035/72 og nr. 2200/96 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager skal fortolkes således, at det skal være muligt for en erhvervsdrivende at kræve bestemmelserne vedrørende kvalitetsnormer for frugt eller grøntsager overholdt ved at anlægge et civilt søgsmål mod en konkurrent.

I kraft af adgangen hertil forstærkes den effektive virkning af Fællesskabets bestemmelser om kvalitetsnormer. Ved at supplere foranstaltninger truffet af de organer, som medlemsstaterne har udpeget til at udføre den i bestemmelserne foreskrevne kontrol, bidrager denne adgang til at forebygge konkurrencefordrejende praksis, der ofte kan være vanskelig at afsløre. Sagsanlæg ved de nationale domstole fra konkurrerende erhvervsdrivende vil navnlig kunne bidrage til at sikre loyal samhandel og markedsgennemsigtighed inden for Fællesskabet.

( jf. præmis 31 og 32 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - ensartede lovgivninger - fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af lægemidler - forordning nr. 2309/93 - central markedsføringstilladelse - lægemiddel, for hvilket der er udstedt en markedsføringstilladelse, der omfatter en specifik udformning af dette - markedsføring af lægemidlet i multipakninger - ulovligt

(Rådets forordning nr. 2309/93)

Sammendrag

$$Forordning nr. 2309/93 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering, hvorved der indføres en mulighed for at opnå en central markedsføringstilladelse, er til hinder for, at et lægemiddel, for hvilket der er udstedt to forskellige markedsføringstilladelser for henholdsvis pakninger med fem enheder og pakninger med ti enheder, markedsføres i en pakning, der består af to pakninger med fem enheder, der er sat sammen og ometiketteret.

Hver markedsføringstilladelse udstedt efter forordning nr. 2309/93 angår nemlig den specifikke omhandlede udformning, dvs. den pakningsstørrelse og -form, der er fastsat for lægemidlet i ansøgningen om tilladelse.

( jf. præmis 22, 27 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - lægemidler - automatisk ophør af en parallelimporttilladelses gyldighed, efter at referencemarkedsføringstilladelsen er tilbagekaldt efter anmodning fra indehaveren heraf og som følge af markedsføring af en ny variant af lægemidlet - ulovlighed - begrundelse - beskyttelse af folkesundheden - risiko for menneskers sundhed som følge af, at der samtidig findes to varianter af lægemidlet på den pågældende medlemsstats marked - de kompetente nationale myndigheders bedømmelse

(Art. 28 EF og 30 EF)

Sammendrag

$$Artikel 28 EF er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter tilbagekaldelse af markedsføringstilladelsen for et referenceprodukt efter anmodning fra indehaveren heraf af andre grunde end beskyttelsen af folkesundheden - herunder markedsføring af en ny variant af det omhandlede lægemiddel - indebærer, at parallelimporttilladelsen for det samme lægemiddel, der indehaves af en erhvervsdrivende, der har købt lægemidlet, som er lovligt markedsført i en anden medlemsstat på grundlag af en markedsføringstilladelse, der er udstedt i denne stat, automatisk ophører med at være gyldig.

Det er i denne forbindelse uden betydning, hvorvidt den nye variant af lægemidlet alene markedsføres i indførselsmedlemsstaten eller ligeledes findes på markedet i andre medlemsstater.

Hvis det imidlertid godtgøres, at der er en reel risiko for menneskers sundhed som følge af, at der samtidig findes to varianter af det samme lægemiddel på en medlemsstats marked, kan en sådan risiko begrunde indførselsrestriktioner for den ældre variant af lægemidlet, efter at referencemarkedsføringstilladelsen er tilbagekaldt efter anmodning fra indehaveren heraf for så vidt angår det nævnte marked. Bedømmelsen af, om der foreligger en risiko, og om denne risiko er reel, tilkommer først og fremmest de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat.

( jf. præmis 21, 35, 44, 46 og domskonkl. 1-3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - løn - begreb - pensionsordning for tjenestemænd, hvor ydelserne udbetales til tjenestemændene på grund af ansættelsesforholdet - omfattet

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF-143 EF))

2. Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF) - anvendelse i Finland - tidsmæssig begrænsning - kun beskæftigelsesperioder efter den 1. januar 1994 tages i betragtning

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF-143 EF); EØS-aftalen, art. 6 og 69)

Sammendrag

1. En pension, der udbetales i henhold til en ordning som den, der er indført ved valtion eläkelaki (lov om pension for statsansatte), der er i kraft i Finland, er omfattet af anvendelsesområdet for traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF).

En pension, der udbetales i henhold til denne ordning, opfylder de tre kriterier, der karakteriserer det ansættelsesforhold, som Domstolen i dom af 28. september 1994, sag C-7/93, Beune, og af 29. november 2001, sag C-366/99, Griesmar, har anset for afgørende ved kvalificeringen af ydelser, der udbetales i henhold til en pensionsordning for tjenestemænd, i forhold til traktatens artikel 119, når den kun berører en særlig gruppe af arbejdstagere, afhænger direkte af den tilbagelagte tjenestetid og fastsættes på grundlag af tjenestemandens senest oppebårne løn.

( jf. præmis 47, 52 og domskonkl. )

2. I medfør af artikel 69 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde finder princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde, der er omhandlet i traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF), anvendelse på Republikken Finland fra den 1. januar 1994. I henhold til aftalens artikel 6 skal nævnte artikel 69, for så vidt angår dens tidsmæssige anvendelse på en pensionsordning som den, der er indført ved valtion eläkelaki (lov om pension for statsansatte), der er i kraft i Finland, fortolkes i lyset af dom af 17. maj 1990, sag C-262/88, Barber.

Heraf følger for så vidt angår Republikken Finland, at princippet om lige løn til mænd og kvinder ikke kan påberåbes for pensionsydelser, der vedrører arbejdsperioder, der ligger forud for den 1. januar 1994.

( jf. præmis 54 og 55 )
Nøgleord



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

2. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - gennemførelse af et direktiv i national ret - nødvendigheden af at sikre, at direktivet anvendes fuldt ud

(Art. 249, stk. 3, EF)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - nationale retsforskrifter, hvori der er fastsat en nultolerance for forekomsten af listeria monocytogenes i visse fiskerivarer - lovlighed

(Art. 28 EF og 30 EF; Rådets direktiv 91/493; Kommissionens beslutning 94/356)

Sammendrag

$$Hverken direktiv 91/493 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer eller beslutning 94/356 om gennemførelsesbestemmelser til direktiv 91/493 for så vidt angår sundhedsmæssig egenkontrol med fiskerivarer eller artikel 28 EF og 30 EF er til hinder for anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvori der er fastsat en nultolerance for forekomsten af listeria monocytogenes i ikke kemisk konserverede fiskerivarer.

( jf. præmis 47 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - opkrævning af afgift over for kapitalselskaber - anvendelse på erhvervelsen af udbyttebeviser udstedt af et kapitalselskab - erhvervelse foretaget af en ikke-selskabsdeltager - uden betydning

[Rådets direktiv 69/335, art. 4, stk. 1, litra d), og art. 5, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

$$Et kapitalselskabs udstedelse af udbyttebeviser, som giver indehaveren ret til andel i det udstedende selskabs løbende overskud samt likvidationsprovenu, er i princippet omfattet af anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 1, litra d), i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, hvorefter udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved indskud, for hvilke der indrømmes sådanne rettigheder, som indrømmes deltagere, er undergivet afgiften.

Den omstændighed, at erhververen af udbyttebeviserne ikke er deltager i det selskab, som udsteder dem, kan ikke ændre denne fortolkning.

Selv om direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), bestemmer, at afgiften opkræves af værdien af de indskud, der ydes »af deltagerne«, har den begrænsning af anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 1, litra d), der ville følge af en ordlydsfortolkning af artikel 5, stk. 1, litra a), ikke grundlag i direktiv 69/335, når bortses fra den nævnte bestemmelses ordlyd, og direktivets artikel 4, som vedrører dets materielle anvendelsesområde, må have forrang for direktivets artikel 5, som vedrører afgiftens beregningsgrundlag.

( jf. præmis 26-31 og 34 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - opkrævning af afgift over for kapitalselskaber - anvendelse på erhvervelsen af udbyttebeviser udstedt af et kapitalselskab - anvendelse på et finansielt supplement, der overstiger bevisernes nominelle værdi - betingelse - anvendelse på finansielle ydelser præsteret af erhververens moderselskab - betingelse - afgøres af den nationale ret

[Rådets direktiv 69/335, art. 4, stk. 1, litra d)]

Sammendrag

$$Et kapitalselskabs udstedelse af udbyttebeviser, som giver indehaveren ret til andel i det udstedende selskabs løbende overskud samt likvidationsprovenu, er i princippet omfattet af anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 1, litra d), i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, hvorefter udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved indskud, for hvilke der indrømmes sådanne rettigheder, som indrømmes deltagere, er undergivet afgiften.

Alle indskud, der foretages af erhververen af udbyttebeviserne til finansiering af denne erhvervelse, herunder et finansielt supplement, der overstiger bevisernes pålydende værdi, er undergivet afgiften, når betalingen heraf er en nødvendig betingelse for erhvervelsen.

Ved afgørelsen af, om et finansielt supplement, som erlægges af erhververen af udbyttebevisernes moderselskab, omfattes af artikel 4, stk. 1, litra d), må det undersøges, om betalingen af supplementet skal tillægges erhververen. Denne afgørelse tilkommer den nationale ret.

( jf. præmis 21, 23, 24 og 26 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - national lovgivning, som forbyder, at kakao- og chokoladevarer med andre fedtstoffer end kakaosmør, der er lovligt fremstillet i produktionsstaten, markedsføres under betegnelsen »chokolade« - ulovligt - begrundelse - forbrugerbeskyttelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 30 (efter ændring nu art. 28 EF); Rådets direktiv 73/241)

Sammendrag

$$En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser ifølge traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), såfremt den forbyder, at kakao- og chokoladevarer, som opfylder kravene vedrørende mindsteindhold af kakao og kakaosmør i bilag I, punkt 1, nr. 1.16, til direktiv 73/241 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum, som er tilsat andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, og som er lovligt fremstillet i medlemsstater, der tillader tilsætning af sådanne stoffer, markedsføres på dens område under betegnelsen »chokolade«, hvorunder de markedsføres i oprindelsesstaten.

Sådanne bestemmelser kan ikke begrundes med, at de er nødvendige for at opfylde tvingende krav bl.a. af hensyn til forbrugerbeskyttelse. Tilsætningen af andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør til kakao- og chokoladevarer medfører ikke en væsentlig ændring af deres sammensætning eller karakter, og de bevarer derfor de egenskaber, som forbrugerne forventer, når de køber produkter med betegnelsen »chokolade«. Forsyningen af produktet med en etikette, som neutralt og objektivt oplyser forbrugerne om, at produktet indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, er tilstrækkeligt til at sikre forbrugerne korrekte oplysninger.

( jf. præmis 83, 87, 88, 92, 93 og 98 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - varemærker - direktiv 89/104 - renommeret varemærke - mere omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art [direktivets artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5, stk. 2] - medlemsstaternes adgang til også at fastsætte denne beskyttelse, såfremt et tegn bruges for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art

[Rådets direktiv 89/104, art. 4, stk. 1, litra b), og stk. 4, litra a), og art. 5, stk. 1 og 2]

Sammendrag

$$Artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5, stk. 2, i første direktiv 89/104 om varemærker, hvorefter medlemsstaterne kan fastsætte en særlig beskyttelse for et registreret varemærke, der er renommeret, såfremt det yngre varemærke eller tegn, der identisk med eller ligner dette registrerede varemærke, skal bruges eller bliver brugt for varer eller tjenesteydelser, der ikke er af samme art som dem, der er dækket af det registrerede varemærke, skal fortolkes således, at de overlader medlemsstaterne beføjelsen til også at fastsætte en sådan beskyttelse, såfremt det yngre varemærke eller tegn skal bruges eller bliver brugt for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art som dem, der er dækket af varemærket.

De nævnte bestemmelser kan ikke fortolkes således, at følgen heraf ville være, at renommerede varemærker ville have en svagere beskyttelse, såfremt et tegn bruges for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art, end hvis et tegn bruges for varer eller tjenesteydelser af anden art.

( jf. præmis 25 og 30 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter - den berørte medlemsstats indsigelser - bevisbyrde

(Rådets forordning nr. 729/70)

Sammendrag

$$For så vidt angår den kontrol, der gennemføres af Kommissionens tjenestegrene i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL, kan den berørte medlemsstat ikke afkræfte Kommissionens konstateringer uden at støtte sine egne synspunkter på oplysninger, af hvilke det fremgår, at der foreligger et pålideligt og funktionsdygtigt kontrolsystem. Såfremt medlemsstaten ikke fører bevis for, at Kommissionens konstateringer er urigtige, udgør disse konstateringer forhold, der kan give anledning til alvorlig tvivl med hensyn til indførelsen af et passende og effektivt system af foranstaltninger til overvågning og kontrol.

( jf. præmis 36 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje - stævning - formkrav - angivelse af søgsmålets genstand - kort fremstilling af søgsmålsgrundene

[Domstolens procesreglement, art. 38, stk. 1, litra c)]

2. Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter - afgørende faktiske oplysninger, der kun kan godtgøres ved en upartisk kontrol - betingelserne for, at der kan benyttes andre beviser

3. Landbrug - fælles markedsordning - korn - hård hvede - ordning for sikkerhedsstillelse - betingelser for sikkerhedsstillelsens frigivelse - opfyldelse af alle de primære krav - mulighed for at fravige på en udtrykkelig og særligt begrundet vis

(Kommissionens forordning nr. 2220/85, art. 21, og nr. 2668/94, art. 11, stk. 2, andet afsnit, og art. 11, stk. 4)

Sammendrag

1. Det følger af artikel 38, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement og af retspraksis herom, at enhver stævning skal angive søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene, og at disse angivelser skal være tilstrækkelig klare og præcise til, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og Domstolen kan udøve sin kontrol. Det følger heraf, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som et søgsmål støtter sig på, skal fremgå af selve stævningen på en sammenhængende og forståelig måde.

( jf. præmis 6, 40 og 48 )

2. Inden for rammerne af afslutningen af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter, der finansieres af EUGFL, kan afgørende faktiske oplysninger sædvanligvis kun fastlægges i forbindelse med en upartisk kontrol foretaget af uafhængige personer. Det er kun, når den omhandlede medlemsstat kan godtgøre, at de fastlagte oplysninger er ukorrekte, at der kan benyttes andre beviser.

( jf. præmis 14 )

3. I det omfang artikel 21 i forordning nr. 2220/85 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter i almindelighed bestemmer, at sikkerhedsstillelsens frigivelse er betinget af, at alle primære krav er opfyldt, kan den specifikke forordning, der er forordning nr. 2668/94, der bemyndigede det italienske interventionsorgan til at udbyde 148 000 tons hård hvede til Algeriet, kun fravige dette princip, hvis den gør det på udtrykkelig og særligt begrundet vis. Dette er ikke tilfældet med artikel 11, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2668/94 i sin oprindelige version, i henhold til hvilken frigivelsen af garantien udelukkende er betinget af varernes ankomst til Algeriet, idet samme forordnings artikel 11, stk. 4, udpeger betaling af salgsprisen som den primære forpligtelse og dermed klart henviser til forordning nr. 2220/85.

( jf. præmis 30 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - ret til fortsat ophold på en medlemsstats område efter at have haft beskæftigelse dér - opholdsret for en afdød arbejdstagers familiemedlemmer - arbejdstageren skal have opholdt sig dér uafbrudt i mindst to år - perioden skal ligge umiddelbart forud for dødsfaldet

(Kommissionens forordning nr. 1251/70, art. 3, stk. 2, første led)

Sammendrag

$$Artikel 3, stk. 2, første led, i forordning nr. 1251/70 om arbejdstageres ret til at blive boende på en medlemsstats område efter at have haft beskæftigelse dér, som bestemmer, at hvis en arbejdstager er afgået ved døden under sin erhvervsmæssige beskæftigelse og før opnåelse af ret til at blive boende på værtsmedlemsstatens område, har familiemedlemmer ret til fortsat at blive boende der på betingelse af, at arbejdstageren ved sin død har opholdt sig på denne medlemsstats område uafbrudt i mindst to år, skal fortolkes således, at perioden med to års uafbrudt ophold skal ligge umiddelbart forud for det tidspunkt, hvor arbejdstageren afgår ved døden.

( jf. præmis 50 samt domskonkl. )