En tyrkisk arbejdstagers barn har ret til at modtage enhver form for tilbud om beskæftigelse i værtsmedlemsstaten, såfremt to betingelser er opfyldt, nemlig dels at arbejdstageren har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i den pågældende medlemsstat, og dels at barnet har haft lovlig bopæl dér i mindst tre år. Den omstændighed, at arbejdstageren ikke længere opfylder betingelsen for adgang til arbejdsmarkedet i værtsmedlemsstaten, efter at familiemedlemmet selv har erhvervet denne ret, kan ikke rejse tvivl om retten til denne adgang. Det er derfor en forudsætning for, at familiemedlemmet til en tyrkisk arbejdstager kan få adgang til arbejdsmarkedet i værtsmedlemsstaten, at betingelsen om, at arbejdstageren har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked, i det mindste skal være opfyldt i den treårsperiode, hvor de har levet sammen. Den ufrivillige arbejdsløshed, som en tyrkisk arbejdstager befinder sig i, kan ikke i sig selv hindre, at han fortsætter med at være tilknyttet værtsmedlemsstatens lovlige arbejdsmarked.

Artikel 7, stk. 1, første led, i associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at en tyrkisk arbejdstagers barn kan erhverve de rettigheder, som er fastsat i denne bestemmelse, når arbejdstageren inden for den treårsperiode, hvor barnet har levet sammen med ham, har haft en erhvervsmæssig beskæftigelse i to et halvt år, før han blev arbejdsløs i de efterfølgende seks måneder.

Den omstændighed, at en tyrkisk arbejdstager har erhvervet opholdsret i en medlemsstat og dermed fået adgang til arbejdsmarkedet i denne stat som politisk flygtning, er ikke til hinder for, at et medlem af hans familie kan erhverve de rettigheder, som er fastsat i artikel 7, stk. 1, i Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80. Udøvelsen af de rettigheder, som tilkommer tyrkiske statsborgere ifølge afgørelse nr. 1/80, er nemlig ikke undergivet nogen betingelse vedrørende baggrunden for, at de oprindeligt har fået meddelt indrejse- og opholdstilladelse i værtsmedlemsstaten.

Hvad angår den eventuelle »dobbelte fordel«, som indrømmes flygtninge dels ved afgørelse nr. 1/80, dels ved Genèvekonventionen om flygtninges retsstilling, bestemmer konventionens artikel 5, at ingen bestemmelser i konventionen skal anses for at berøre nogen rettighed eller fordel, som er tilstået flygtninge uafhængigt af denne konvention. Afgørelse nr. 1/80 giver imidlertid familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager rettigheder, som disse ikke kan påberåbe sig i medfør af Genèvekonventionen, da konventionen ikke fastsætter nogen rettigheder af den karakter, som er omhandlet i artikel 7 i afgørelse nr. 1/80. Ganske vist berører afgørelse nr. 1/80 ikke medlemsstaternes kompetence til at udstede forskrifter såvel om tyrkiske statsborgeres indrejse til landet som om betingelserne for deres første beskæftigelse, men såfremt man afslog at anvende afgørelse nr. 1/80 på grund af den status, som en tyrkisk arbejdstager har som politisk flygtning på tidspunktet for udstedelsen af hans tilladelse til indrejse og ophold i en medlemsstat, ville det være ensbetydende med at underkende de rettigheder, som han og hans familiemedlemmer har efter denne afgørelse.

(jf. præmis 42-50 og domskonkl. 2)