Sag C-479/12

H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

mod

Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof)

»Præjudiciel forelæggelse — intellektuel ejendomsret — EF-design — forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 7, stk. 1, artikel 11, stk. 2, artikel 19, stk. 2, artikel 88 og artikel 89, stk. 1, litra a) og d) — ikke-registreret EF-design — beskyttelse — offentliggørelse — nyhedskrav — designkrænkelse — bevisbyrde — forældelse — rettighedsfortabelse — lovvalg«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014

EF-design – ikke-registreret EF-design – offentliggørelse – begreb – offentliggjort over for en enkelt virksomhed inden for fagkredsen eller udstilling i udstillingslokalerne hos en virksomhed, der er beliggende uden for Unionens område

Artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal fortolkes således, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Unionen med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, når gengivelser af designet er blevet fordelt til erhvervsdrivende inden for den pågældende sektor, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse. (jf. præmis 30 og domskonkl. 1)

Artikel 7, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal fortolkes således, at det kan antages, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Unionen ikke med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, uanset at det er blevet offentliggjort over for tredjemand uden et eksplicit eller implicit krav om fortrolighed, såfremt det alene er offentliggjort over for en enkelt virksomhed inden for den berørte sektor eller er blevet udstillet i et udstillingslokale hos en virksomhed, der er beliggende uden for Unionens område, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse. (jf. præmis 36 og domskonkl. 2)

Artikel 19, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal fortolkes således, at det påhviler indehaveren af et beskyttet design at bevise, at den brug, der gøres indsigelse imod, skyldes kopiering af det beskyttede design. Såfremt EF-designdomstolen konstaterer, at den omstændighed, at indehaveren af det beskyttede design bærer bevisbyrden, medfører, at det bliver umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at løfte denne bevisbyrde, er denne domstol ifølge effektivitetsprincippet forpligtet til at anvende alle de til rådighed stående processuelle midler efter national ret for at råde bod på denne bevismæssige vanskelighed, herunder i givet fald de nationale regler om fordeling eller lettelse af bevisbyrden. (jf. præmis 44 og domskonkl. 3)

Påstande om forældelse og rettighedsfortabelse, som i henhold til artikel 19, stk. 2, og artikel 89, stk. 1, litra a), i forordning nr. 6/2002 om EF-design kan påberåbes i en krænkelsessag, reguleres af national ret, som skal anvendes under iagttagelse af ækvivalens- og effektivitetsprincippet. (jf. præmis 50 og domskonkl. 4)