ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
«Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – fortolkning af tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, og af artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 – ophævelse af begrænsningerne for arbejdskraftens frie bevægelighed, etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser – standstill-klausuler – direkte virkning – rækkevidde – en medlemsstats lovgivning, hvorefter der gælder et krav om arbejdstilladelse på området for international godstransport ad landevej»
DOMSTOLENS DOM (Fjerde Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – direktiv 96/98/EF – udstyr på skibe – frie varebevægelser – foranstaltninger med tilsvarende virkning – forpligtelse til at være i besiddelse af en overensstemmelsesattest, der er udstedt af en godkendt national organisation – manglende anerkendelse af prøvninger, der er udført af godkendte organisationer i andre medlemsstater«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – manglende gennemførelse af direktiv 97/9/EF – Gibraltars område«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Anden Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
Sag C-239/01





Forbundsrepublikken Tyskland

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«Landbrug – EUGFL – delvis ophævelse af forordning (EF) nr. 690/2001 – særlige markedsstøtteforanstaltninger for oksekød – Kommissionens gennemførelsesforordning om medlemsstaternes obligatoriske medfinansiering»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo fremsat den 3. juni 2003

Domstolens dom (plenum) af 30. september 2003

Sammendrag af dom

1. Annullationssøgsmål – genstand – delvis annullation – betingelse – hvorvidt de omstridte bestemmelser kan udskilles – objektivt kriterium

(Art. 230 EF)

2. Landbrug – fælles markedsordning – oksekød – særlige støtteforanstaltninger – artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 690/2001 – medlemsstaternes obligatoriske medfinansiering – ulovlighed

(Kommissionens forordning nr. 690/2001, art. 5, stk. 5)

1.

En fællesskabsretsakt kan kun annulleres delvist, såfremt de elementer, der kræves annulleret, kan udskilles fra den øvrige retsakt.

I den forbindelse udgør spørgsmålet om, hvorvidt en delvis annullation af en retsakt ændrer indholdet af denne, et objektivt, ikke subjektivt kriterium, der har sammenhæng med den politiske vilje hos den myndighed, som har vedtaget den. Denne myndighed kan derfor ikke gøre gældende, at den uden det element, der søges annulleret, sandsynligvis ikke ville have vedtaget de øvrige bestemmelser i den anfægtede retsakt.

(jf. præmis 33, 36 og 37)

2.

Artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 690/2001 om særlige markedsforanstaltninger for oksekød bør annulleres, for så vidt som denne bestemmelse forpligter medlemsstaterne til at finansiere en procentdel af prisen af kød, der opkøbes i henhold til forordningen.

Forordning nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød indeholder nemlig ikke nogen bestemmelse, som udtrykkelig bemyndiger Kommissionen til at fravige det af grundbestemmelserne følgende princip, hvorefter alle fællesskabsretlige støtteforanstaltninger for oksekød udelukkende skal finansieres af Fællesskabet. I denne forbindelse er det uden betydning, at gyldigheden af forordning nr. 690/2001 ifølge dens ordlyd er begrænset til et halvt år.
Sag C-232/01





Straffesag

mod

Hans van Lent





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Politierechtbank te Mechelen (Belgien))

«Arbejdskraftens frie bevægelighed – leasing af motorkøretøjer – pligt til indregistrering af et køretøj i den medlemsstat, hvor arbejdstageren bor»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Léger fremsat den 5. december 2002

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 2. oktober 2003

Sammendrag af dom

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – restriktioner – forbud for arbejdstagere bosat i en medlemsstat mod at benytte et køretøj, som er leaset hos en i en anden medlemsstat etableret virksomhed og stillet til rådighed af en arbejdsgiver, som ligeledes er etableret i denne medlemsstat

(Art. 39 EF)
Sag C-363/01





Flughafen Hannover-Langenhagen GmbH

mod

Deutsche Lufthansa AG





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Frankfurt am Main)

«Lufttransport – adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne – direktiv 96/67/EF – artikel 16 – opkrævning af vederlag for adgang til lufthavnsanlæg – betingelser»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo fremsat den 28. januar 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. oktober 2003

Sammendrag af dom

Transport – luftfart – adgang til ground handling-markedet i Fællesskabet – opkrævning af et vederlag for adgang – ulovligt – opkrævning af et vederlag for brug af lufthavnsanlæggene – betingelser

(Rådets direktiv 96/67, art. 16, stk. 3)
Sag C-340/01





Carlito Abler m.fl.

mod

Sodexho MM Catering Gesellschaft mbH





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig))

«Socialpolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – direktiv 77/187/EØF – anvendelsesområde – begrebet overførsel»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat L.A. Geelhoed fremsat den 19. juni 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 20. november 2003

Sammendrag af dom

Socialpolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – direktiv 77/187 – anvendelsesområde – ordregiver, der indgår aftale om overdragelse af den fulde drift af et storkøkken – væsentlige materielle aktiver, som tilhørte ordregiveren, og som de to erhvervsdrivende har anvendt i umiddelbar forlængelse af hinanden − tilkendegivelse fra den anden erhvervsdrivende om ikke at ville overtage den første erhvervsdrivendes ansatte − omfattet

(Rådets direktiv 77/187, art. 1)
Sag C-296/01





Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Franske Republik





«Traktatbrud – manglende gennemførelse af direktiv 90/220/EØF – genetisk modificerede organismer»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo fremsat den 22. maj 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 20. november 2003

Sammendrag af dom

1. Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

2. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse – nødvendigheden af en klar og præcis gennemførelse – gennemførelse af direktivet uden lovgivning – betingelser – retsgrundsætninger, der sikrer direktivets fulde efterlevelse

(Art. 249, stk. 3, EF)

3. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse – nødvendigheden af en fuldstændig gennemførelse – bestemmelse, der kun vedrører forholdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen – bestemmelse, der ikke nødvendigvis kræver særlige gennemførelsesforanstaltninger – Kommissionens mulighed for at godtgøre nødvendigheden af at vedtage særlige gennemførelsesforanstaltninger

4. Retspleje – stævning – formkrav – utvetydig formulering af sagsøgerens påstande

(Domstolens procesreglement, art. 38, stk. 1)

1.

Spørgsmålet om, hvorvidt der – i forbindelse med et søgsmål i medfør af artikel 226 EF – foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af medlemsstatens forhold ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen.

(jf. præmis 43)

2.

Direktivbestemmelser skal gennemføres ved bestemmelser, hvis bindende virkning er uomtvistelig, og som er tilstrækkeligt specifikke, bestemte og klare til, at de er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet. I denne forbindelse kan en rent administrativ praksis, som ifølge sagens natur kan ændres af forvaltningen, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab på passende måde, ikke anses for at udgøre en gyldig opfyldelse af forpligtelserne i henhold til fællesskabsretten, når der i kraft af en sådan praksis for de berørte personer opretholdes en usikkerhed med hensyn til omfanget af deres rettigheder og forpligtelser på et område, der er reguleret ved fællesskabsretten.

(jf. præmis 54 og 55)

3.

En direktivbestemmelse, som kun vedrører forholdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen, skal principielt ikke gennemføres. Da medlemsstaterne imidlertid er forpligtet til at sikre, at fællesskabsretten overholdes fuldt ud, kan Kommissionen godtgøre, at overholdelsen af en bestemmelse i et direktiv, der regulerer disse forhold, kræver vedtagelse af særlige gennemførelsesforanstaltninger i den nationale retsorden.

(jf. præmis 92 og 93)

4.

Det fremgår af artikel 38, stk. 1, i Domstolens procesreglement, at påstandene skal være formuleret på en utvetydig måde, således at Domstolen ikke risikerer enten at træffe afgørelse ultra petita, eller at undlade at tage stilling til enkelte punkter i påstandene.
DOMSTOLENS DOM (Sjette Afdeling)

20. november 2003

»Økopointsystem angående lastvognes transitkørsel gennem Østrig – Kommissionens afslag på at nedsætte antallet af økopoint for 2001 – lovlighed«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Sjette Afdeling),

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
«Fælles markedsordning for sukker – omfordeling eller overførsel af kvoter – fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81, (EØF) nr. 193/82 og (EF) nr. 1260/2001 – beslutning truffet af en medlemsstats kompetente myndigheder om, at der i forbindelse med godkendelsen af en sammenlægning af sukkervirksomheder foretages en omfordeling af sukkerproduktionskvoter – salg ved offentlig licitation – vederlag for overførslen af kvoter»
DOMSTOLENS DOM (Femte Afdeling)

13. november 2003

»Landbrug – sundhedsbestemmelser for produktion og markedsføring af varmebehandlet mælk – frie varebevægelser – national lov, som fastsætter en holdbarhedstid for mælk pasteuriseret ved høj temperatur«

mod

DOMSTOLEN (Femte Afdeling),

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

–

–

–

efter at der i retsmødet den 26. september 2002 er afgivet mundtlige indlæg af Granarolo SpA ved G. Forte og C. Marinuzzi, af den italienske regering ved M. Fiorilli, af den tyske regering ved W.-D. Plessing, som befuldmægtiget, og af Kommissionen ved C. Cattabriga,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 6. marts 2003,
Sag C-209/01





Theodor Schilling og Angelica Fleck-Schilling

mod

Finanzamt Nürnberg-Süd





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

«Arbejdskraftens frie bevægelighed – tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber – opretholdelse af skattemæssigt hjemsted i oprindelsesmedlemsstaten – indkomstskat – fradrag for udgifter til en hushjælp»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat A. Tizzano fremsat den 6. marts 2003

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. november 2003

Sammendrag af dom

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – personer, der har forladt deres oprindelsesstat for at arbejde som tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber i en anden medlemsstat – udgifter til en hushjælp i denne medlemsstat – bopæl i skattemæssig henseende i oprindelsesstaten – fradrag af disse udgifter i deres skattepligtige indkomst – afslag – ulovlig

(EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF); protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, art. 14)
DOMSTOLENS DOM (Sjette Afdeling)

15. januar 2004

»Forordning (EØF) nr. 3950/92 – tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter – leverancer fra en producent til en opkøber – betaling af afgiften – inddrivelse hos producenten«

mod

DOMSTOLEN (Sjette Afdeling),

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

–

–

–

–

efter at der i retsmødet den 28. november 2002 er afgivet mundtlige indlæg af Intervention Board for Agricultural Produce og Det Forenede Kongeriges regering ved R. Thompson, af Penycoed Farming Partnership ved barrister P. Stanley, af den græske regering ved I. Chalkias, samt af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Niejahr og K. Fitch, som befuldmægtigede,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 13. februar 2003,
Sag C-500/01





Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Kongeriget Spanien





«Traktatbrud – markedet for teletjenester – udligning af takster – adgang til abonnentledninger – direktiv 90/388/EØF – artikel 4c»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Léger fremsat den 10. juli 2003

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. januar 2004

Sammendrag af dom

Konkurrence – offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder – telekommunikationssektoren – direktiv 90/388 og 96/19 – oprindelige teleselskabers udligning af takster – pligt for medlemsstaterne til at afskaffe hindringer for udligningen – national bestemmelse om fastsættelse af takster eller loft for ændring af taksterne – ulovlig

(Kommissionens direktiv 90/388, art. 4c, og direktiv 96/19, art. 1, nr. 6)
Sag C-283/01





Shield Mark BV

mod

Joost Kist h.o.d.n. Memex





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

«Varemærker – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 89/104/EØF – artikel 2 – tegn, der kan udgøre et varemærke – tegn, der kan gengives grafisk – lydtegn – nodeskrift – beskrivelse i ord – onomatopoietikon»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat D. Ruíz-Jarabo Colomer fremsat den 3. april 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. november 2003

Sammendrag af dom

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – tegn, der kan udgøre et varemærke – lydtegn – forpligtelse til at anse dem for at kunne udgøre et varemærke – betingelser

(Rådets direktiv 89/104, art. 2)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – tegn, der kan udgøre et varemærke – tegn, der ikke kan opfattes visuelt – omfattet – betingelse – tegn, der kan gengives grafisk – lydtegn

(Rådets direktiv 89/104, art. 2)

1.

Artikel 2 i første direktiv 89/104 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at lydtegn skal kunne anses for varemærker, når de er egnet til at adskille en virksomheds varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders, og de kan gengives grafisk.

(jf. præmis 41 og domskonkl. 1)

2.

Artikel 2 i første direktiv 89/104 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at et tegn, som ikke i sig selv kan opfattes visuelt, kan udgøre et varemærke, såfremt det kan gengives grafisk, særligt ved brug af figurer, linjer eller skrifttegn, og gengivelsen er klar, præcis, kan stå alene, er let tilgængelig, forståelig, bestandig og objektiv.

Hvad angår et lydtegn er disse krav ikke opfyldt, når et tegn gengives grafisk ved hjælp af en beskrivelse i skriftsprog, såsom hvis det angives, at tegnet består af noderne, som udgør et kendt musikværk, eller det angives, at det er en dyrelyd, eller ved hjælp af et onomatopoietikon uden anden præcisering eller ved hjælp af en sekvens af musiknoder uden anden præcisering. Derimod er de nævnte krav opfyldt, når et tegn gengives ved hjælp af et nodesystem opdelt i takter, hvori der bl.a. er angivet en nøgle, musiknoder og pauser, hvis udformning angiver den relative værdi og i givet fald eventuelle ændringer af fortegn.
Sag C-497/01





Zita Modes Sàrl

mod

Administration de l'enregistrement et des domaines





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d'arrondissement de Luxembourg)

«Sjette momsdirektiv – artikel 5, stk. 8 – overdragelse af en samlet formuemasse – modtagerens fortsættelse af virksomheden inden for samme branche som overdrageren – tilladelse til at drive virksomhed»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat F.G. Jacobs fremsat den 26. september 2002

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 27. november 2003

Sammendrag af dom

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merdiværdiafgiftssystem – beskatningsgrundlag – levering af goder – medlemsstaternes mulighed for at anlægge den betragtning, at der ikke er sket nogen levering af goder ved hel eller delvis overdragelse af en samlet formuemasse – rækkevidde

(Rådets direktiv 77/388, art. 5, stk. 8)
Forenede sager C-264/01, C-306/01, C-354/01 og C-355/01

AOK Bundesverband m.fl.

mod

Ichthyol-Gesellschaft Cordes, Hermani & Co. m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf samt af Bundesgerichtshof)

»Konkurrence – virksomheder – sygekasser – aftaler – fortolkning af artikel 81 EF, 82 EF og 86 EF – beslutninger truffet af sammenslutninger af sygekasser om maksimumsbeløb for lægemidler, som sygekasserne afholder udgifterne til«

Sammendrag af dom

Konkurrence – fællesskabsregler – virksomhed – begreb – beslutninger truffet af sammenslutninger af sygekasser om maksimumsbeløb for lægemidler, som sygekasserne afholder udgifterne til – ikke omfattet – betingelser

(Art. 81 EF)

Inden for rammerne af de fællesskabsretlige konkurrencebestemmelser omfatter begrebet virksomhed ikke organer, der har til opgave at varetage lovbestemte sygesikrings- og pensionsordninger, forfølger et rent socialt formål og ikke udøver en økonomisk virksomhed. Dette er tilfældet for sygekasser, der – selv om lovgiver har tillagt dem et vist skøn for så vidt angår fastsættelse af bidragene for at sikre ordningens effektive forvaltning – er retligt forpligtet til at yde deres medlemmer obligatoriske ydelser, som i det væsentlige er identiske, og som er uafhængige af bidragenes størrelse. Eftersom sygekasserne er organiseret i en slags solidaritetsfællesskab, der gør det muligt for dem at foretage en form for udligning mellem dem for så vidt angår omkostninger og risici, konkurrerer de hverken indbyrdes eller med private selskaber med henblik på leveringen af de lovbestemte ydelser vedrørende behandling eller lægemidler, som udgør deres væsentligste funktion.

Sammenslutninger af sygekasser er ikke virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder i artikel 81 EF's forstand, når de fastsætter faste maksimumsbeløb svarende til den maksimumspris for lægemidler, som sygekasserne afholder udgifterne til, for så vidt som de ikke forfølger en egen interesse, der kan adskilles fra sygekassernes rent sociale formål, men opfylder en forpligtelse, som i det hele er forbundet med sygekassernes virksomhed inden for rammerne af den lovbestemte sygesikringsordning.

(jf. præmis 47, 52-54, 56, 57 og 63-65 samt domskonkl.)
Sag C-290/01

Receveur principal des douanes de Villepinte

mod

Derudder & Cie SA

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig))

»Frie varebevægelser – overgang til fri omsætning – prøveudtagning – mulighed for at anfægte prøvens repræsentativitet«

Sammendrag af dom

Toldunion – harmonisering af lovgivningerne – fremgangsmåderne ved varers overgang til fri omsætning – udtagning af en prøve af importerede varer – mulighed for senere at anfægte prøvens repræsentativitet for en toldklarerer, der selv er til stede under undersøgelsen af varerne – grænser

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 70; Rådets direktiv 79/695, art. 9 og 10; Kommissionens direktiv 82/57, art. 11)

Direktiv 79/695 om harmonisering af fremgangsmåderne ved varers overgang til fri omsætning og direktiv 82/57 om fastsættelse af visse gennemførelsesbestemmelser til direktiv 79/695, som ændret ved direktiv 83/371, samt forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at en toldklarerer eller dennes repræsentant, som har overværet toldmyndighedernes udtagning af en prøve af importerede varer uden at gøre indsigelse mod prøvens repræsentativitet, har ret til at anfægte denne, når vedkommende af toldmyndighederne anmodes om at betale supplerende importtold på baggrund af myndighedernes analyse af den omhandlede prøve, for så vidt som de pågældende varer ikke er blevet frigivet, eller de, hvis de er blevet frigivet, ikke på nogen måde er blevet ændret, hvilket det påhviler klarereren at bevise.

(jf. præmis 47 og domskonkl.)
Sag C-337/01





Hamann International GmbH Spedition + Logistik

mod

Hauptzollamt Hamburg-Stadt





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

«EF-toldkodeks – toldskyld ved indførsel – unddragelse af en vare fra toldtilsyn»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat A. Tizzano fremsat den 12. juni 2003

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. februar 2004

Sammendrag af dom

Toldunion – en toldskylds opståen ved indførsel af en importafgiftspligtig vare efter unddragelse fra toldmyndighedernes tilsyn – begrebet unddragelse – transport af ikke-fællesskabsvarer, der er henført under toldoplagsproceduren og bestemt til genudførsel, til udpassagetoldstedet uden at være blevet henført under den eksterne forsendelsesprocedure – omfattet

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 203, stk. 1)
Sag C-330/01 P





Hortiplant SAT

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«Landbrug – EUGFL – ophævelse og anmodning om tilbagebetaling af finansiel støtte – forordning (EØF) nr. 4253/88 – artikel 24, stk. 1 og 2 – Kommissionen forpligtet til at opfordre den berørte medlemsstat til at fremsætte bemærkninger, inden den ophæver en finansiel støtte»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat S. Alber fremsat den 3. april 2003

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. februar 2004

Sammendrag af dom

1. Økonomisk og social samhørighed – strukturindgreb – fællesskabsfinansiering – procedure til ophævelse af finansielt tilskud – Kommissionens forpligtelser – forpligtelse til at anmode den pågældende medlemsstat om at fremsætte sine bemærkninger inden for en given frist – forpligtelse, som ikke indebærer en pligt til at afvente de nævnte bemærkninger, inden der vedtages en beslutning om at ophæve et tilskud

(Rådets forordning nr. 2052/88, art. 4, stk. 1, og nr. 4253/88, art. 24, stk. 1 og 2)

2. Appel – anbringender – fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder – afvisning – Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurdering af beviserne – udelukket, medmindre de er gengivet forkert

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

1.

Hvad angår den påståede nødvendighed af, at Kommissionen skal have modtaget den pågældende medlemsstats bemærkninger, inden den ophæver en finansiel støtte, bestemmes det kun i artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, at Kommissionen skal foretage en passende undersøgelse af sagen og bl.a. anmode den pågældende medlemsstat eller de myndigheder, som denne har udpeget til iværksættelsen af sanktionen, om at fremsætte deres bemærkninger inden for en given frist. Kommissionen kan efter denne undersøgelse træffe de nødvendige foranstaltninger, hvis undersøgelsen bekræfter en uregelmæssighed.

(jf. præmis 29, 31 og 32)

2.

Det fremgår af artikel 225 EF og artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen, at denne ikke har kompetence til at fastlægge de faktiske omstændigheder og i princippet heller ikke til at bedømme de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder. Når disse beviser er blevet forskriftsmæssigt tilvejebragt, og de almindelige retsprincipper og de processuelle regler om bevisbyrde og bevisførelse er blevet overholdt, er det alene Retten, der har kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt. Denne vurdering udgør ikke – medmindre beviserne er urigtigt gengivet – et retsspørgsmål og er dermed ikke undergivet Domstolens prøvelsesret.