PERSONALERETTENS DOM (Første Afdeling)

12. oktober 2010

Sag F-49/09

Eberhard Wendler

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — alderspension — udbetaling af pensionen — forpligtelse til at åbne en bankkonto i bopælslandet — fri udveksling af tjenesteydelser — ufravigelig procesforudsætning — lighedsprincippet«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Eberhard Wendler, tidligere tjenestemand ved Kommissionen, har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om at pålægge ham at meddele Kommissionen et bankkontonummer i bopælslandet med henblik på udbetalingen af hans alderspension.

Udfald: Kommissionen frifindes. Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger. Rådet, der har interveneret til støtte for Kommissionens påstande, bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd — pensioner — alderspension — udbetaling

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 17, og bilag VIII, art. 45, tredje afsnit)

Pensionerede tjenestemænd og tjenestemænd i aktiv tjeneste behandles forskelligt for så vidt angår udbetalingen af de beløb, de har krav på. I henhold til artikel 45, tredje afsnit, i bilag VIII til vedtægten skal samtlige ydelser til en pensioneret tjenestemand, der har bopæl i en medlemsstat, obligatorisk udbetales i en bank i bopælslandet, mens den tilsvarende regel for tjenestemænd i aktiv tjeneste, der er fastsat i artikel 17, stk. 1, i bilag VII til vedtægten, hvoraf fremgår, at de ydelser, som en tjenestemand i aktiv tjeneste har krav på, udbetales på det sted, hvor den pågældende gør tjeneste, indebærer to muligheder. For det første har en tjenestemand i aktiv tjeneste i henhold til artikel 17, stk. 2, i bilag VII til vedtægten mulighed for at lade overføre en del af sine indtægter gennem den institution, han tilhører, til en anden medlemsstat, nemlig et beløb svarende til det uddannelsestillæg, der faktisk oppebæres for et barn, der er skolesøgende i en anden medlemsstat, og de beløb, der udgør regelmæssige betalinger til enhver anden person, der er bosiddende i den pågældende medlemsstat, hvis tjenestemanden kan godtgøre, at han er forpligtet til at betale disse i henhold til en domstolsafgørelse eller en afgørelse truffet af den kompetente administrative myndighed. Uafhængigt af de muligheder, der er nævnt i artikel 17, stk. 2, i bilag VII til vedtægten, kan en tjenestemand i aktiv tjeneste for det andet i henhold til samme bilags artikel 17, stk. 4, anmode om en regelmæssig overførsel af de ydelser, han har krav på, til en anden medlemsstat uden anvendelse af nogen koefficient. Denne overførsel kan højst udgøre 25% af tjenestemandens grundløn.

Denne forskel i behandlingen af pensionerede tjenestemænd og tjenestemænd i aktiv tjeneste må imidlertid ikke give anledning til en ulovlig forskelsbehandling, for så vidt som disse to grupper af tjenestemænd befinder sig i situationer, der objektivt set er forskellige. Tjenestemænd i aktiv tjeneste har nemlig i henhold til vedtægtens artikel 20 pligt til at tage bopæl på tjenestestedet eller i en sådan afstand fra dette, at de ikke hindres i udførelsen af deres arbejde, mens pensionerede tjenestemænd frit kan vælge deres bopælsland. Med undtagelse af de tjenestemænd, hvis tjenestested ligger i det land, hvor de er statsborgere, anses tjenestemænd i aktiv tjeneste således for at have tilknytning til i hvert fald to forskellige medlemsstater, nemlig den medlemsstat, hvori de er statsborgere, og den medlemsstat, hvor tjenestestedet er beliggende. Eftersom pensionerede tjenestemænd frit kan vælge bopælsland, kan de derimod ikke påberåbe sig et sådant tilknytningsforhold, selv om de måtte have valgt at bosætte sig i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvori de er statsborgere, og således være omfattet af den justeringskoefficient, der finder anvendelse på bopælsstaten, såfremt de gik på pension før den 1. maj 2004.

(jf. præmis 43 og 44)