Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - generel nedsaettelse af interventionspriserne og af praemierne til koebere i tilfaelde af overskridelse - forenelighed med den faelles landbrugspolitiks maal - tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet eller princippet om forbud mod forskelsbehandling - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 39; Raadets forordning nr. 1114/88)

2 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - fastsaettelse for visse sorter hoestet i 1989 efter dyrkningens paabegyndelse - tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - foreligger ikke - tilbagevirkende gyldighed noedvendig til opfyldelsen af det tilstraebte maal - fastsaettelse for den paagaeldende hoest af den faktiske produktion samt af de heraf foelgende priser og praemier - lovligt

(Raadets forordning nr. 1114/88 og nr. 1252/89; Kommissionens forordning nr. 2046/90)

3 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - princippet om fastlaeggelse efter sortsgruppe et aar foer hoesten - anvendelse uden tilbagevirkende gyldighed - ikrafttraedelse af en hertil svarende forordning efter ikrafttraedelsen af forordningen om fastsaettelse af maksimale garantimaengder for hoesten for det indevaerende aar - lovligt

(Raadets forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89)

4 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - overskridelse - tilbagebetaling af beloeb svarende til nedsaettelsen af priser og praemier - forpligtelse for forarbejderen - genforhandling af salgsprisen med producenterne - mulighed i henhold til standard for EF-dyrkningskontrakt

(Raadets forordning nr. 727/70, art. 4, stk. 5; Kommissionens forordning nr. 4263/88, bilag)

Sammendrag

5 Forordning nr. 1114/88, som aendrer forordning nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak, er, for saa vidt som den dels fastlaegger de samlede maksimale garantimaengder, dels indfoerer en generel nedsaettelse af interventionspriser og praemier til koebere ved overskridelse af disse maengder uafhaengigt af den maengde afgroeder, som produceres af hver enkelt producent og uden sondring mellem de forskellige tobakssorter, ikke uforenelig med formaalene med den faelles landbrugspolitik og er hverken i strid med proportionalitetsprincippet eller princippet om forbud mod forskelsbehandling.

For saa vidt angaar de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik, skal Faellesskabets institutioner ved forfoelgelsen af disse sikre en fortsat forening af de eventuelle modsaetninger, som kan optraede, naar de enkelte maal betragtes isoleret, og i paakommende tilfaelde give det ene eller det andet en midlertidig prioritet, naar dette er paakraevet paa grund af de omstaendigheder eller oekonomiske forhold, som ligger til grund for institutionernes beslutninger, paa betingelse af, at denne forening ikke goer det umuligt at gennemfoere andre maal. Derimod ville en ensidig bestraebelse paa at naa det maal at sikre producenterne af raatobak og de med forarbejdningen beskaeftigede en rimelig levestandard, isaer ved en forhoejelse af deres individuelle indkomster, indebaere en alvorlig risiko for, paa et marked praeget af overproduktion, at umuliggoere gennemfoerelsen af de naevnte maal, dvs. stabiliseringen af markedet for raatobak, hvilket var formaalet med ordningen med maksimale garantimaengder, som blev indfoert ved den paagaeldende forordning i overensstemmelse med et af de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik.

For saa vidt angaar proportionalitetsprincippet har Raadet, ved at udstede den paagaeldende forordning, handlet under overholdelse af dette princip, da det ikke har valgt en i forhold til det tilsigtede maal aabenbart uegnet foranstaltning, og idet det desuden har henset til noedvendigheden af, at oenskelige tilpasninger gennemfoertes gradvist, jf. traktatens artikel 39, stk. 2, litra b). Saaledes kunne Raadet, da forordningen blev vedtaget, uden at goere sig skyldig i et aabenbart fejlskoen, gaa ud fra, at ordningen med maksimale garantimaengder var mindre byrdefuld for tobaksproducenterne end en ordning med individuelle kvoter, hvorved bemaerkes, at den blotte omstaendighed, at ordningen havde vist sig ikke at vaere effektiv nok, ikke udgoer tilstraekkeligt grundlag for at fastslaa, at forordningen er ugyldig.

Hvad endelig angaar forbuddet mod forskelsbehandling er dette ikke til hinder for faellesskabsbestemmelser, ved hvilke der er indfoert en ordning med garantitaerskler for hele det faelles marked, der foerer til nedsaettelse af produktionsstoetten for de paagaeldende erhvervsdrivende i samtlige medlemsstater, selv om overskridelsen af disse taerskler ikke skyldtes en foroegelse af produktionen i samtlige disse stater. Inden for rammerne af et saadant system skal alle producenterne i Faellesskabet solidarisk og ligeligt baere konsekvenserne af de beslutninger, som faellesskabsinstitutionerne skal traeffe for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.

6 Forordning nr. 1252/89, som fastlaegger fordelingen paa sorter og sortsgrupper af den samlede maksimale garantimaengde, der blev fastsat ved forordning nr. 1114/88 for 1989-hoesten for hele Faellesskabet, er, idet den fastsaetter de maksimale garantimaengder for sorterne Mavra og Tsebelia hoestet i 1989, og idet den dog foerst traadte i kraft den 11. maj 1989, ikke i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og udstedelsen af forordningen med tilbagevirkende gyldighed var noedvendig for at naa dens maal.

For det foerste, og selv om det saaledes fra ikrafttraedelsen af forordningen ikke laengere var muligt for de paagaeldende erhvervsdrivende at tilrettelaegge investeringerne og dermed forhindre overproduktionen af de paagaeldende tobakssorter, var fastsaettelsen af de paagaeldende maengder ikke uforudsigelig for disse erhvervsdrivende, som - ud fra den omstaendighed, at forordningen udgoer en del af et samlet saet foranstaltninger, der har vaeret gaeldende siden 1988, og som har til formaal at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet - kunne forvente, at maengden for de paagaeldende to sorter yderligere blev nedsat for 1989-hoesten.

For det andet kraevede de med forordning nr. 1114/88 tilstraebte formaal, som er at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet til en bestemt maengde for visse hoestaar og at haemme produktionen af sorter som Mavra og Tsebelia, der havde afsaetningsvanskeligheder, en fastsaettelse, om end med tilbagevirkende gyldighed, af en maksimale garantimaengder for 1989-hoesten for disse sorter.

Desuden, og eftersom forordning nr. 1252/89 ikke er ugyldig, var Kommissionen befoejet til ved forordning nr. 2046/90 at fastsaette den noejagtige pris og praemie til producenterne, afhaengig af overskridelsen af maengderne for sorterne ifoelge forordning nr. 1252/89, og saaledes at nedsaette priserne og praemierne for 1989-hoesten for de paagaeldende sorter.

7 Det foelger af ordlyden af forordning nr. 1251/89 - som bestemmer, at de maksimale garantimaengder for samtlige sorter eller grupper af sorter af tobak for den paagaeldende produktion i Faellesskabet fastsaettes hvert aar for naeste aars hoest - at princippet om fastlaeggelsen et aar foer hoesten efter lovgiverens opfattelse kun skulle indfoeres for fremtiden og for foerste gang med virkning for 1990-hoesten. Raadet gennemfoerte saaledes ikke denne forordning med tilbagevirkende gyldighed og har ikke, da det fastsatte datoen for dens ikrafttraedelse til en dato, som laa efter datoen for ikrafttraedelsen af forordning nr. 1252/89, der fordelte de maksimale garantimaengder for 1989-hoesten, overskredet graenserne for sit vide skoen inden for den faelles landbrugspolitik og har heller ikke begrundet dette valg paa ukorrekt vis.

8 Paa omraadet for den faelles markedsordning for raatobak, som blev indfoert ved forordning nr. 727/70, er forarbejdningsvirksomheden i henhold til forordningens artikel 4, stk. 5, som aendret ved forordning nr. 1114/88 og nr. 1251/89, og eftersom den er modtager af praemien, pligtig at tilbagebetale de beloeb, der svarer til nedsaettelsen af interventionspriserne og den praemie, som ydes til koeberne, i tilfaelde af overskridelse af den maksimale garantimaengde for tobakssorterne for den paagaeldende produktion i Faellesskabet. Imidlertid er det i henhold til klausul 8, stk. 2, i dyrkningskontrakten, der findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, i et saadant tilfaelde muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne, idet en saadan genforhandling er i overensstemmelse med den omstaendighed, at alle producenterne i Faellesskabet solidarisk og ligeligt skal baere foelgerne af de beslutninger, faellesskabsinstitutionerne traeffer inden for deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.