ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Særlige rettergangsformer udsættelse af gennemførelsen foreløbige forholdsregler betingelser alvorligt og uopretteligt tab den begærende parts interesse i at opnå den pågældende udsættelse

(Art. 242 EF og 243 EF)

Sammendrag

$$Udsættelse af gennemførelsen og andre foreløbige forholdsregler kan kun anordnes af Fællesskabets retsinstanser i en sag om foreløbige forholdsregler, såfremt det navnlig er godtgjort, at der foreligger uopsættelighed, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen. Foreløbige forholdsregler, der ikke er i stand til forhindre det alvorlige og uoprettelige tab, som appellanten har påberåbt sig, kan allerede af denne grund ikke være nødvendige i dette øjemed. Mangler appellanten interesse i at opnå de begærede foreløbige forholdsregler, kan disse ikke opfylde uopsættelighedsbetingelsen.

Vedtagelsen af en endelig beslutning i en konkurrencesag bevirker, at der ikke længere er nogen interesse i at fortsætte en sag om foreløbige forholdsregler, der er anlagt med henblik på at opnå udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, der er en del af denne sag, og af den sag, der er indledt mod denne.

( jf. præmis 22-25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Særlige rettergangsformer udsættelse af gennemførelsen foreløbige forholdsregler betingelser alvorligt og uopretteligt tab den begærende parts interesse i at opnå den pågældende udsættelse

(Art. 242 EF og 243 EF)

Sammendrag

$$Udsættelse af gennemførelsen og andre foreløbige forholdsregler kan kun anordnes af Fællesskabets retsinstanser i en sag om foreløbige forholdsregler, såfremt det navnlig er godtgjort, at der foreligger uopsættelighed, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen. Foreløbige forholdsregler, der ikke er i stand til forhindre det alvorlige og uoprettelige tab, som appellanten har påberåbt sig, kan allerede af denne grund ikke være nødvendige i dette øjemed. Mangler appellanten interesse i at opnå de begærede foreløbige forholdsregler, kan disse ikke opfylde uopsættelighedsbetingelsen.

Vedtagelsen af en endelig beslutning i en konkurrencesag bevirker, at der ikke længere er nogen interesse i at fortsætte en sag om foreløbige forholdsregler, der er anlagt med henblik på at opnå udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, der er en del af denne sag, og af den sag, der er indledt mod denne.

( jf. præmis 23-26 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer foreløbige forholdsregler Fællesskabets retsinstansers kompetence grænser Rettens kompetence til at anordne foreløbige forholdsregler, indtil Domstolen afsiger dom foreligger ikke

(Art. 242 EF og 243 EF)

2. Appel anbringender anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte ingen angivelse af den retlige fejl, der påberåbes afvisning

[Art. 225 EF, EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 107, stk. 3, i Rettens procesreglement, at hvis der i en kendelse vedrørende foreløbige forholdsregler ikke er fastsat en frist for, hvornår den foreløbige forholdsregel ophører med at have retsvirkninger, ophører forholdsreglens retsvirkninger ved afsigelsen af den endelige dom i sagen. Følgelig har Retten kun kompetence til ved begrundet kendelse at bestemme, at gennemførelsen af en retsakt udsættes inden for rammerne af behandlingen ved denne retsinstans, og retsvirkningerne af en sådan kendelse kan ikke udstrækkes til at gælde for en eventuel appel til Domstolen, og denne er alene kompetent til at behandle enhver begæring om udsættelse af gennemførelsen, som fremkommer under appellen.

( jf. præmis 76 )

2. Det følger af artikel 225 EF, artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at appelskriftet præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, og de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. En appel, der endog uden at indeholde en argumentation, der har til formål præcist at angive den retlige fejl, den appellerede dom angiveligt er behæftet med blot gentager de anbringender og argumenter, der allerede blev fremført for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der var støttet på faktiske omstændigheder, som Retten udtrykkeligt afviste at lægge til grund, opfylder ikke dette krav. En sådan appel har i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket falder uden for Domstolens kompetence.

( jf. præmis 81 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer udsættelse af gennemførelsen foreløbige forholdsregler ændring eller ophævelse betingelse ændrede forhold begreb

(Rettens procesreglement, art. 108)

2. Særlige rettergangsformer udsættelse af gennemførelsen foreløbige forholdsregler retskraft grænser

(Rettens procesreglement, art. 108)

3. Særlige rettergangsformer udsættelse af gennemførelsen foreløbige forholdsregler ændring eller ophævelse kendelse om foreløbige forholdsregler ikke anfægtet rettidigt uden betydning for retten til at fremsætte en begæring i medfør af artikel 108 i Rettens procesreglement

(Rettens procesreglement, art. 108)

Sammendrag

1. Udtrykket »ændrede forhold« i artikel 108 i Rettens procesreglement skal fortolkes således, at det omfatter enhver omstændighed af faktisk eller retlig karakter, hvis indtræden vil kunne ændre Rettens bedømmelse i en sag om foreløbige forholdsregler af de betingelser, hvorunder der kan meddeles udsættelse eller fastsættes en foreløbig forholdsregel. Rækkevidden af dette udtryk kan ikke begrænses til fremkomst af omstændigheder af faktisk art eller af »nye faktiske omstændigheder«.

2. I sager om foreløbige forholdsregler begår Retten en retlig fejl, såfremt den tildeler en kendelse om foreløbige forholdsregler den samme retskraft som den, der knytter sig til en dom eller en kendelse, hvorved sagen afsluttes, og dette følger af selve muligheden for i medfør af artikel 108 i Rettens procesreglement til enhver tid at begære, at Retten ændrer eller ophæver sin kendelse, fordi de forhold, der forelå ved afsigelsen af kendelsen, er blevet ændret.

( jf. præmis 66 og 70 )

3. I sager om foreløbige forholdsregler begår Retten en retlig fejl ved at antage, at såfremt det tillades en part for Retten i en sag om foreløbige forholdsregler at begære udsættelse af en kendelse, som parten bevidst har besluttet ikke at appellere, vil dette tilsidesætte retssikkerhedsprincippet. Der kan nemlig ikke antages at være risiko for, at en begæring, der fremsættes i medfør af artikel 108 i Rettens procesreglement, anvendes i stedet for en appel, eftersom disse to retsmidler er forskellige såvel med hensyn til deres genstand og retsvirkninger som med hensyn til deres anvendelsesbetingelser.

( jf. præmis 67-69 )
Nøgleord



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis - anvendelse af procesreglementets artikel 104, stk. 3

(Domstolens procesreglement, art. 104, stk. 3)

2. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - punktafgifter - direktiv 92/12 og 92/81 - mineralolier - procedurer for opkrævning og inddrivelse af punktafgiften - medlemsstaternes beføjelser på betingelse af, at der ikke sker forskelsbehandling - en medlemsstats afslag på at tilbagebetale en punktafgift, som er betalt af en erhvervsdrivende, i tilfælde, hvor betaling fra den erhvervsdrivendes kunde er udeblevet - lovligt

[EF-traktaten, art. 3, litra a) og b) [efter ændring nu art. 3, stk. 1, litra a) og b), EF]; Rådets direktiv 92/12, første betragtning, og art. 3, stk. 2, samt direktiv 92/81]
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - foreløbige forholdsregler - begæring fremsat inden for rammerne af en præjudiciel forelæggelse - Domstolens manglende kompetence

(Art. 234 EF, 242 EF og 243 EF; Domstolens procesreglement, art. 83)

2. Fællesskabsret - direkte virkning - forrang - sag anlagt for en national domstol med henblik på at få fastslået, at nationale bestemmelser er i strid med fællesskabsretten - spørgsmålet endnu ikke afgjort - begæring om foreløbige forholdsregler - den nationale domstols forpligtelser og beføjelser

(Art. 10 EF og 234 EF)

Sammendrag

1. Inden for rammerne af den præjudicielle forelæggelsesprocedure har Domstolen ikke kompetence til at tage en påstand om foreløbige forholdsregler under påkendelse. I henhold til artikel 242 EF og 243 EF samt procesreglementets artikel 83 kan Domstolen træffe foreløbige afgørelser om, for det første, begæringer om udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, når der er anlagt sag til prøvelse af denne ved Domstolen, og, for det andet, andre foreløbige forholdsregler, hvorom der er indgivet begæring af en part i en sag, som verserer for Domstolen, og som vedrører denne sag. Disse bestemmelser omhandler ikke den præjudicielle procedure, der er baseret på en klar adskillelse mellem de funktioner, der tilkommer de nationale retter og Domstolen, idet Domstolen kun har kompetence til at træffe afgørelse om fortolkningen eller gyldigheden af fællesskabsbestemmelser, hvis anvendelse der er spørgsmål om i en sag, der verserer for en national ret, mens afgørelsen af sagen vedbliver med at henhøre under den nationale rets enekompetence.

På grund af den væsentlige forskel mellem partsproceduren og den i artikel 234 EF omhandlede procedure, som er et led i en retssag, kan man ikke i mangel af en udtrykkelig bestemmelse udstrække de regler, der er foreskrevet udelukkende for partsproceduren, til den præjudicielle procedure.

( jf. præmis 6-8 og 10 )

2. I medfør af det i artikel 10 EF angivne princip om samarbejde er det medlemsstaternes nationale retter, der skal sikre borgerne den retsbeskyttelse, som følger af fællesskabsrettens direkte virkning. Den nationale ret må særligt, i medfør af fællesskabsretten, have adgang til at anordne foreløbige forholdsregler i sager vedrørende begæringer, som støttes på fællesskabsretten, og den foreløbige retsbeskyttelse, som fællesskabsretten sikrer parterne i sager ved de nationale domstole, kan ikke være forskellig, alt efter om det gøres gældende, at nationale retsregler er uforenelige med fællesskabsretten, eller at afledede fællesskabsretsakter er ugyldige.

( jf. præmis 11 og 12 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - urimelig lang sagsbehandlingstid - virkninger

2. Appel - anbringender - urigtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - afvisning - Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurdering af beviserne - udelukket, medmindre de er gengivet forkert

(Art. 225 EF, EF-statutten for Domstolen, art. 51)

3. Appel - anbringender - formaliteten - betingelser

(Art. 225 EF, EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

Sammendrag

1. Det forhold, at der eventuelt medgår urimelig lang tid til behandlingen af en klage, der bl.a. er indgivet over, at konkurrencereglerne er tilsidesat, påvirker principielt ikke selve indholdet af den endelige beslutning, som Kommissionen træffer. Medmindre der foreligger særlige omstændigheder, ændrer en sådan periode nemlig ikke ved de elementer i sagens realitet, som godtgør - eller afkræfter - at konkurrencereglerne er tilsidesat, eller som begrunder, at Kommissionen undlader at iværksætte en undersøgelse.

( jf. præmis 34 )

2. Det er alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når ses bort fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af akterne i den sag, den behandler, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder er følgelig ikke - medmindre de er gengivet forkert - et retsspørgsmål og dermed ikke undergivet Domstolens prøvelsesret under en appel.

( jf. præmis 41 )

3. Et appelskrift skal ikke alene præcist angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, men tillige de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

( jf. præmis 44 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - afvisning

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

2. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - hensyntagen til en sammenslutning af virksomheders objektive interesser i at overleve uafhængigt af sammenslutningens medlemmers interesse - sammenslutningens interesser ikke selvstændige i forhold til medlemmernes interesser - udelukket

(Art. 242 EF)

Sammendrag

$$1. Rettens bedømmelse af, om en sammenslutnings beslutninger er bindende for dens medlemmer, kan ikke anfægtes under en appelsag. I henhold til artikel 225 EF og artikel 51 i statutten for Domstolen er appellen begrænset til retsspørgsmål og skal støttes på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har tilsidesat fællesskabsretten.

( jf. præmis 38 og 45 )

2. Når en tvist vedrører en overtrædelse af konkurrencereglerne, der er blevet begået som følge af en beslutning truffet af en sammenslutning af virksomheder, og det i denne sammenhæng er blevet fastslået, at sammenslutningens objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de virksomheder, der er medlemmer af sammenslutningen, kan sammenslutningens interesse i at overleve ved behandlingen af en begæring om udsættelse af gennemførelsen af en kommissionsbeslutning, der pålægger sammenslutningen en bøde, ikke vurderes uafhængigt i forhold til de pågældende virksomheders interesse.

En anerkendelse af det modsatte synspunkt ville i praksis føre til systematisk at udsætte gennemførelsen til fordel for enhver virksomhedssammenslutning, som anlægger en sag med påstand om annullation af en beslutning truffet af Kommissionen, der pålægger sammenslutningen en bøde, der er beregnet på grundlag af omsætningen for samtlige de virksomheder, som er medlemmer af sammenslutningen.

Dette vil i særdeleshed ikke kunne accepteres i den helt særlige situation, hvor der er tale om en anmodning om fritagelse for forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde, som Kommissionen har pålagt, ikke bliver inddrevet, idet en sådan anmodning kun kan imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder.

I øvrigt er et ensidigt afslag fra medlemmerne af denne virksomhedssammenslutning på at yde bistand, ikke i sig selv tilstrækkeligt til, at medlemmernes økonomiske situation ikke skal tages i betragtning. Omfanget af den påståede skade kan således ikke afhænge af, hvad der ensidigt bestemmes af medlemmerne af den sammenslutning, der har begæret udsættelsen, såfremt sammenslutningens og medlemmernes interesser er sammenfaldende.

( jf. præmis 42-44 og 46 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag – appel iværksat af Harmoniseringskontoret til prøvelse af en dom fra Retten om annullation af en afgørelse fra et appelkammer om afslag på registrering af et tegn som EF-varemærke – tilbagetrækning af registreringsansøgningen under sagens behandling – afslutning af sagen – ufornødent at træffe afgørelse

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

Sammendrag

I forbindelse med en appelsag iværksat til prøvelse af en dom fra Retten, hvorved Retten har annulleret en afgørelse, der er blevet truffet af et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), om afslag på registrering af et tegn som EF-varemærke, betyder tilbagetrækningen af registreringsansøgningen, efter at generaladvokaten har fremsat sit forslag til afgørelse, på ingen måde, at appelsagen har mistet sin genstand, da denne tilbagetrækning ikke i sig selv har betydning for den appellerede dom.

Imidlertid har tilbagetrækningen til virkning, at sagen om afslag på registrering af det omhandlede tegn som EF-varemærke afsluttes, for så vidt parterne er enige om herefter at betragte sagen som endeligt afgjort, og Harmoniseringskontoret navnlig er af den opfattelse, at tilbagetrækningen af registreringsansøgningen er »gyldig«, og er af den opfattelse, at dets påstande, der anfægtede den appellerede dom, ikke længere har nogen genstand. Herefter er det ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

(jf. præmis 10-13 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — kørekort — direktiv 91/439 — ikke muligt at indføre kørekort udstedt af oprindelsesmedlemsstaten i værtsmedlemsstatens kørekortregister — forpligtelse til at ombytte kørekortet — ulovlig — overholdelse af betingelserne for fornyelse af kørekortet i værtsmedlemsstaten — bevisbyrden påhviler kørekortindehaveren — forskelsbehandling på grundlag af nationalitet — forbud — uanvendelighed på rent interne forhold i en medlemsstat — (Rådets direktiv 91/439, art. 1)

Sammendrag

Artikel 1, stk. 1 og 2, i direktiv 91/439 om kørekort, som ændret ved direktiv 96/47, der fastslår princippet om gensidig anerkendelse af kørekort af EF-typen, skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats retsforskrifter, der under visse omstændigheder pålægger indehavere af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat, som har bosat sig på dens område, en pligt til at ombytte dette kørekort med et nationalt kørekort, med den begrundelse, at et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, og som ikke overholder de gyldighedsbestemmelser, der gælder i værtsmedlemsstaten, ikke kan indføres i sidstnævnte stats kørekortregister.

Det påhviler en indehaver af et kørekort udstedt af en medlemsstat, som erhverver sædvanlig bopæl på en anden medlemsstats område, hvor der er gjort brug af muligheden for at anvende visse nationale regler i medfør af artikel 1, stk. 3, i direktiv 91/439, at godtgøre, at han opfylder de betingelser, der er fastsat i værtsmedlemsstatens bestemmelser om fornyelse af kørekort. Når dette er godtgjort, påhviler det dog sidstnævnte medlemsstats myndigheder at drage konsekvenserne heraf og tillade den pågældende at føre et køretøj på grundlag af sit oprindelige kørekort.

Dette resultat kan ikke drages i tvivl under henvisning til, at en medlemsstat herved forhindres i at kræve af de EF-borgere, der er bosat på dens område, at de ombytter deres kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, med et nationalt kørekort, mens indehavere af et sådant nationalt kørekort, som hovedsagelig er statsborgere i værtsmedlemsstaten, er forpligtet til jævnligt at ombytte dette med et nyt kørekort. En eventuel forskelsbehandling af statsborgere i en medlemsstat i forhold til lovgivningen i denne stat henhører under denne lovgivnings anvendelsesområde, således at disse spørgsmål skal løses inden for rammerne af statens nationale retsorden.

(jf. præmis 35-37 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — formål — friholdelsesbehov — [Rådets forordning (EF) nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

2. EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — begreb — [Rådets forordning (EF) nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

3. Appel — anbringender — Domstolens prøvelsesret med hensyn til Rettens bedømmelse af de faktiske omstændigheder — udelukket — ord, der ønskes registreret som EF-varemærker — (Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Ved at udelukke tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne egenskaber ved den vare eller tjenesteydelse, for hvilken der ansøges om registrering, fra registrering som EF-varemærke, forfølger artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 et mål af almen interesse, hvorefter sådanne tegn og angivelser frit skal kunne bruges af alle. Denne bestemmelse er derfor til hinder for, at sådanne tegn og angivelser forbeholdes en enkelt virksomhed på grund af deres registrering som varemærke.

(jf. præmis 26 og 27)

2. Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) kan afslå registrering med hjemmel i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, uden at det kræves, at de i denne artikel omhandlede tegn eller angivelser, som udgør varemærket, på tidspunktet for indgivelse af ansøgningen om registrering faktisk anvendes til at beskrive varer eller tjenesteydelser som dem, for hvilke ansøgningen er indgivet, eller deres egenskaber. Det er tilstrækkeligt, hvilket fremgår af selve bestemmelsens ordlyd, at disse tegn og angivelser kan anvendes til sådanne formål. Et ordmærke kan således i henhold til denne bestemmelse udelukkes fra registrering, såfremt det i det mindste i en af dets mulige betydninger betegner en egenskab ved de pågældende varer eller tjenesteydelser.

(jf. præmis 28)

3. Der foreligger ikke et retsspørgsmål, der som sådan er underlagt Domstolens efterprøvelse under en appelsag, med hensyn til Rettens bedømmelse af de faktiske omstændigheder i forbindelse med et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse truffet af et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), som har foranlediget Retten til at fastslå, dels at ordene, som er søgt registreret, har bestemte betydninger på et givent sprog, og at de er korrekt dannet i overensstemmelse med de grammatiske regler og er sammensat af almindelige ord på det pågældende sprog, dels at ordene betegner arten af de varer og anvendelsen af de tjenesteydelser, for hvilke varemærket er søgt registreret.

(jf. præmis 30 og 35)