Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fiskeri ° faelles strukturpolitik ° fleraarige udviklingsprogrammer ° gennemfoerelse i Det Forenede Kongerige ° begraensning af antallet af havdage for fartoejer med en laengde paa over 10 meter ° lovligt

(EF-traktaten, art. 6, 34, 39 og art. 40, stk. 3, andet afsnit; Raadets forordning nr. 4028/86, nr. 3759/92 og nr. 3760/92; Kommissionens beslutning 92/593)

2. Faellesskabsret ° principper ° ligebehandling ° forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet ° begreb

(EF-traktaten, art. 6)

3. Landbrug ° faelles markedsordning ° forbud mod kvantitative indfoersels- og udfoerselsrestriktioner og mod foranstaltninger med tilsvarende virkning ° graenser ° nationale foranstaltninger med hjemmel i faellesskabslovgivningen

(EF-traktaten, art. 30 og 34)

4. Faellesskabsret ° principper ° grundrettigheder ° begraensninger begrundet i almene hensyn over for udoevelsen af grundrettigheder

5. Medlemsstater ° gennemfoerelse af faellesskabsretten ° faellesskabsretlig bestemmelse overladende et vidt skoen til de nationale myndigheder ° retslig proevelse af de vedtagne nationale foranstaltninger ° graenser

Sammendrag

1. Beslutning 92/593 om et fleraarigt udviklingsprogram for Det Forenede Kongeriges fiskerflaade (1993-1996) i medfoer af forordning nr. 4028/86 skal fortolkes saaledes, at Det Forenede Kongerige efter beslutningen lovligt kan begraense det antal dage, som fartoejer med en laengde paa over 10 meter maa vaere paa havet, for saa vidt virkeliggoerelsen af den i beslutningen omhandlede overordnede maalsaetning inden for en graense paa hoejst 45% kan ske ved hjaelp af andre foranstaltninger end foranstaltninger i form af reduktioner af fiskerflaadens kapacitet. Beslutningen afskaerer ikke Det Forenede Kongerige fra at traeffe bestemmelse om tekniske bevaringsforanstaltninger, dog saaledes, at der skal vaere tale om foranstaltninger, som Kommissionen har godkendt.

Det er herved uden betydning, at Det Forenede Kongerige ikke har opfyldt de i det foregaaende fleraarige udviklingsprogram fastlagte maalsaetninger.

Hverken traktatens artikel 6, 34, 39 og artikel 40, stk. 3, samt forordning nr. 3759/92 om den faelles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter og nr. 3760/92 om en faellesskabsordning for fiskeri og akvakultur, ligebehandlingsprincippet, princippet om ejendomsrettens ukraenkelighed, princippet om ret til frit at udoeve et erhverv eller proportionalitetsprincippet er til hinder for, at en medlemsstat goer brug af den omhandlede befoejelse.

Det er uden betydning for den naevnte befoejelse og for retten til at goere brug af den, hvilke bestande et fartoej fisker efter, i hvilket omfang de paagaeldende restriktioner vil paavirke det normale fiskeri og anden virksomhed hos enkelte fiskere og markedet for fangsterne, og hvilke muligheder en national myndighed har for at meddele dispensationer for saerlige kategorier af den paagaeldende medlemsstats fiskerflaade.

2. Anvendelsen af nationale retsregler kan ikke anses for at vaere i strid med forbuddet mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, blot fordi andre medlemsstater angiveligt anvender mindre strenge bestemmelser.

3. Den omstaendighed, at traktatens artikel 30 og 34 om forbud mod kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning for henholdsvis indfoersel og udfoersel skal anses for en integrerende del af de faelles markedsordninger paa landbrugsomraadet, udelukker ikke, at de kompetente myndigheder i en medlemsstat kan traeffe bestemmelse om nationale foranstaltninger paa de vilkaar, der er fastlagt i et faellesskabsretligt regelsaet, som er en del af en saadan markedsordning.

4. Grundrettighederne, der er et led i de almindelige faellesskabsretlige grundsaetninger, er ikke absolutte rettigheder, men skal ses i sammenhaeng med deres funktion i samfundet. Ejendomsretten og retten til frit at udoeve et erhverv kan derfor underlaegges begraensninger, herunder som led i en faelles markedsordning, forudsat at saadanne begraensninger er noedvendige for at tilgodese almene hensyn, som Faellesskabet forfoelger, og forudsat at begraensningerne ikke, naar henses til deres formaal, indebaerer et uforholdsmaessigt og uantageligt indgreb over for det centrale indhold af den beskyttede rettighed.

5. Naar der ved en faellesskabsretlig bestemmelse er overladt et vidt skoen til de nationale myndigheder, der skal gennemfoere bestemmelsen, kan den paagaeldende retsinstans ved sin proevelse af lovligheden af udoevelsen af dette skoen ikke saette sine vurderinger i stedet for den kompetente myndigheds, idet retsinstansen maa begraense sig til at undersoege, hvorvidt myndigheden har gjort sig skyldig i aabenbare fejlvurderinger eller magtfordrejning.