26

Af disse grunde har Pécsi Törvényszék (retten i første instans i Pécs) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Vedrørende Rom I-forordningen: — Kan en national ret fortolke udtrykket »såfremt det af omstændighederne fremgår« som omhandlet i Rom I-forordningens artikel 10, stk. 2, således, at den undersøgelse af »de omstændigheder, der skal tages i betragtning« med henblik på at afgøre, om det i henhold til loven i det land, hvor den pågældende part har sit sædvanlige opholdssted med rimelighed kan siges, at der ikke er givet samtykke, skal omfatte omstændighederne vedrørende kontraktindgåelsen, kontraktens genstand og opfyldelsen af kontrakten? — Skal »virkningen« som omhandlet i Rom I-forordningens artikel 10, stk. 2, i den i første led beskrevne situation fortolkes således, at den nationale ret, forudsat at det efter loven i det land, hvor den pågældende part har sit sædvanlige opholdssted, fremgår af omstændighederne, at det ikke følger af en »rimelig virkning af dennes adfærd«, at parten har samtykket i anvendelsen af den lov, der finder anvendelse i henhold til artikel 10, stk. 1, skal træffe afgørelse vedrørende eksistensen og gyldigheden af aftalebestemmelsen i henhold til loven i det land, hvor denne part har sit sædvanlige opholdssted? — Kan den nationale ret fortolke Rom I-forordningens artikel 10, stk. 2, således, at retten under hensyn til samtlige omstændigheder i sagen er tillagt en skønsmæssig beføjelse til at bestemme, at et samtykke til anvendelsen af den lov, der skal finde anvendelse i henhold til artikel 10, stk. 1, i lyset af disse omstændigheder ikke følger af en »rimelig virkning [af den pågældende parts] adfærd«? — Såfremt den pågældende part påberåber sig artikel 10, stk. 2, i forordning nr. 593/2008 og herved henviser til loven i det land, hvor vedkommende har sit sædvanlige opholdssted, med henblik på at godtgøre, at denne ikke har samtykket, skal den nationale ret da tage denne lov i betragtning i forbindelse med spørgsmålet om, hvorvidt det i henhold til loven i dette land følger af denne parts rimelige adfærd, at denne henset til de påberåbte »omstændigheder« har givet samtykke til anvendelsen af den valgte lov? — I et sådant tilfælde er EU-retten da til hinder for, at den nationale ret foretager en fortolkning, hvorefter undersøgelsen af »omstændighederne« med henblik på at bestemme rimeligheden af et manglende samtykke omfatter omstændighederne ved aftaleindgåelsen, kontraktens genstand og kontraktopfyldelsen? 2) Vedrørende Bruxelles I-forordningen — Er Bruxelles I-forordningens artikel 23, stk. 1, til hinder for, at en national ret fortolker denne bestemmelse således, at det nærmere bestemt skal angives, hvilken ret der har kompetence, eller er det, henset til kravene i 14. betragtning til den nævnte forordning, tilstrækkeligt, at parternes vilje eller hensigt i denne forbindelse klart kan udledes af kontraktens indhold? — Er kravene i Bruxelles I-forordningens artikel 23, stk. 1, forenelige med en national rets fortolkning, hvorefter en værnetingsklausul, der indgår i en af parternes almindelige leveringsbetingelser, hvorefter retterne i en bestemt by i en medlemsstat – i det foreliggende tilfælde i Paris – er tillagt eksklusiv og endelig kompetence til at træffe afgørelse i tvister vedrørende gyldigheden, gennemførelsen eller ophævelsen af bestillingen, der ikke kan løses ved forlig mellem parterne, er tilstrækkelig præcis til, at det under hensyn til 14. betragtning til denne forordning klart kan udledes af dens udformning, hvad parternes vilje eller hensigt har været med hensyn til den udpegede medlemsstat?«