ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/52

Sag anlagt den 25. december 2007 — Osram mod Rådet

(Sag T-466/07)

(2008/C 51/95)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Osram GmbH (München, Tyskland) (ved Rechtsanwalt R. Bierwagen)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets forordning (EF) nr. 1205/2007 annulleres og der træffes bestemmelse om, at forordningens virkninger opretholdes, indtil en ny undersøgelsesforordning træder i kraft.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren, som er en tysk producent af et bredt sortiment af lyspærer, herunder kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i), har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1205/2007 af 15. oktober 2007 om indførelse af antidumpingtold på importen af kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 og om udvidelse til at omfatte importen af den samme vare afsendt fra Den Socialistiske Republik Vietnam, Den Islamiske Republik Pakistan og Republikken Filippinerne (1), eftersom der i denne forordning kun er fastsat antidumpingtold for en periode på et år i stedet for den periode på fem år, der er foreskrevet i grundforordningen (2).

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at Rådet foretog et åbenbart urigtigt skøn, da det lagde til grund, at to enheder fra Philips-koncernen er »producenter i Fællesskabet« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i grundforordningens artikel 4, stk. 1, litra a).

Sagsøgeren gør for det andet gældende, at Rådet foretog åbenbart urigtig retsanvendelse, da det foretog gennemgang af, hvorvidt der forelå fællesskabsinteresse, selvom en sådan gennemgang ikke er foreskrevet for så vidt angår udløbsundersøgelser.

Sagsøgeren gør for det tredje gældende, at Rådet tilsidesatte grundforordningens artikel 11, stk. 2, og udøvede magtfordrejning, da det begrænsede perioden for antidumpingtold til et år.

Endelig gør sagsøgeren gældende, at Rådet foretog gennemgangen af, hvorvidt der forelå en fællesskabsinteresse, på grundlag af en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, at det foretog et urigtigt skøn og at det undlod at anføre en begrundelse.

(1) EUT L 272, s. 1.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).
—

Kommissionen pålægges at træffe de nødvendige foranstaltninger for i henhold til artikel 233 EF at efterkomme annullationen af den anfægtede beslutning, idet Kommissionen herunder — men ikke kun — pålægges at anmode medlemsstaternes kompetente myndigheder om at genindføre de relevante nationale trifluralingodkendelser, der som følge af den anfægtede beslutning var blevet tilbagekaldt, og forlænge enhver relevant frist som forskrevet for at efterkomme Domstolens dom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/54

Appel iværksat den 2. maj 2008 af Erika Krcova til prøvelse af dom afsagt den 18. oktober 2007 af EU-Personaleretten i sag F-112/06, Krcova mod Domstolen

(Sag T-498/07 P)

(2008/C 209/98)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Erika Krcova (Trnava, Slovakiet) (ved avocat J. Rooy)

Den anden part i appelsagen: De Europæiske Fællesskabers Domstol

Appellantens påstande

— Dom afsagt den 18. oktober 2007 af EU-Personaleretten (Anden Afdeling), Krcova mod Domstolen (sag F-112/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) ophæves.

— Afgørelse truffet den 17. oktober 2005 af De Europæiske Fællesskabers Domstol, hvorved sagsøgeren blev afskediget ved prøvetidens udløb, annulleres, og om nødvendigt annulleres afgørelse truffet den 16. september 2005 om forlængelse af prøvetiden med to måneder samt udtalelsen vedrørende prøvetiden af 12. september 2005, hvis konklusion er, at sagsøgeren skulle afskediges.

— De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for EU-Personaleretten og for Retten i Første Instans.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med denne appel har sagsøgeren nedlagt påstand om ophævelse af dom afsagt den 18. oktober 2007 af EU-Personaleretten (Personaleretten), sag F-112/06, Krcova mod Domstolen, hvorved sagsøgeren ikke fik medhold i en påstand om annullation af Domstolens afgørelse om afskedigelse af sagsøgeren ved prøvetidens udløb.

Sagsøgeren har kritiseret Personaleretten for at have truffet afgørelse ultra petita, og for at have foretaget en fejlagtig fortolkning af artikel 34 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.
—

Afgørelse truffet den 25. oktober 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 959/2006-4) annulleres, for så vidt appelkammeret gav afslag på Enercon GmbH's klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse af 26. maj 2006 vedrørende indsigelse nr. B 763 666.
—

Sagsøgte tilpligtes til Kommissionen at betale et beløb på 25 574 EUR, forhøjet med et beløb på 10 189,31 EUR i morarenter indtil den 31. december 2007, samt for perioden fra den 1. januar 2008 og fremefter til fuld betaling sker, 3,67 EUR pr. dags forsinkelse, samt renter fra den 31. maj 2001.
—

Subsidiært, afgørelsen truffet den 22. oktober 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1267/2006-4) annulleres delvist, for så vidt som indsigelsen herved blev taget til følge i forhold til det ansøgte varemærke for klasse 38.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/47

Appel iværksat den 28. december 2007 af Carlos Sanchez Ferriz m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt den 17. oktober 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-115/06, Sanchez Ferriz m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-492/07 P)

(2008/C 64/77)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Carlos Sanchez Ferriz (Bruxelles, Belgien), Isabelle Chantraine (Bruxelles, Belgien), José De Viana Costa Ribeiro (Meise, Belgien), Brigitte Housiaux (Ramillies, Belgien), Chantal Vellemans (Bruxelles, Belgien), Sylvie Schaack (Remich, Storhertugdømmet Luxembourg), Andrea Losito (Sandweiler, Storhertugdømmet Luxembourg), Alain Hertert (Scheidgen, Storhertugdømmet Luxembourg), Marie-Josée Gaspar-Lis (Luxembourg, Storhertugdømmet Luxembourg), Otilia Ferreira-Nielsen (Gostingen, Storhertugdømmet Luxembourg) (ved avocat F. Frabetti)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanternes påstande

— Ophævelse af kendelsen afsagt af Retten for EU-personalesager den 17. oktober 2007 i sag F-115/06.

— De påstande som appellanterne havde nedlagt for Retten for EU-personalesager tages til følge, hvorfor og søgsmålet i sag F-115/06 antages til behandling, og appellanternes påstande tages til følge.

— Subsidiært, sagen hjemvises til Retten for EU-personalesager.

— Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

I appelsagen har appellanterne nedlagt påstand om ophævelse af kendelsen afsagt af Retten for EU-personalesager, hvorved denne afviste deres søgsmål, hvori de havde nedlagt påstand om principalt annullation af listen over forfremmelser for tjenestemænd i forfremmelsesåret 2005, fordi denne liste ikke omfatter appellanternes navne og, subsidiært, annullation af afgørelserne om tildeling af prioritetspoint til appellanterne for nævnte forfremmelsesår.

Til støtte for deres appel har appellanterne gjort gældende, at gennemførelsesbestemmelserne af 26. april 2002, hvis gyldighed blev anfægtet i første instans — i modsætning til det, der blev lagt til grund i den anfægtede kendelse — har en direkte juridiske relevans i denne sag.

Endvidere har de gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, for så vidt den fastslog, at anbringendet vedrørende tilsidesættelse af gennemførelsesbestemmelserne, der blev fremsat den 23. december 2004, på grund af fremsættelsen på det sene tidspunkt i replikken, måtte afvises. Appellanterne har gjort gældende, at dette anbringende allerede var blevet fremsat i deres klage samt i stævningen, og at replikken alene indeholdt en uddybning heraf.

Endelig har appellanterne gjort gældende, at i modsætning til det af Retten fastslåede, er de konkret og individuelt berørt af tilsidesættelsen af artikel 6, nr. 1, og af artikel 10, stk. 2, i bilag XIII til vedtægten, hvorfor de klart har søgsmålsinteresse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/48

Sag anlagt den 20. december 2007 — Productos Asfálticos mod Kommissionen

(Sag T-495/07)

(2008/C 64/79)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Productos Asfálticos (Proas) SA (Madrid, Spanien) (ved abogada C. Fernandez Vicién, abogada P. Carmona Botana og abogado A. Pereda Miquel)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning annulleres.

— Subsidiært nedsættes den bøde, der er blevet pålagt Productos Asfálticos SA.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale alle sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Der er ved dette søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4441 endelig udg. af 3. oktober 2007 i sag COMP/38.710 — Bitumen, Spanien. Kommissionen har i den anfægtede beslutning fastslået, at sagsøgeren sammen med andre virksomheder har tilsidesat artikel 81 EF, ved i en nærmere angiven periode at have deltaget i en samling af aftaler og samordnet praksis vedrørende »penetrationsbitumen« til vejbyggeri, som nærmere bestod i aftaler om markedsopdeling og om koordinering af priser. Kommissionen har for disse overtrædelser pålagt sagsøgeren en bøde til solidarisk hæftelse med en anden virksomhed.

Sagsøgeren gør til støtte for sine påstande for det første gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder. Det er i den forbindelse sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen foretog en urigtig bedømmelse af overtrædelsens grovhed og sagsøgerens stilling i kartellet, navnlig for så vidt angår sagsøgerens konkrete vægt på markedet og vurderingen, hvorefter sagsøgeren udgjorde en del af kartellets ledelse.

Sagsøgeren kritiserer for det andet Kommissionen for at have tilsidesat relevante retsregler. Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet der heri er foretaget urigtig anvendelse af samarbejdsmeddelelsen af 2002 (1), at den udgør en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, idet proceduren ikke er blevet afsluttet inden for en rimelig tid og at der er fastsat en bøde, der er større en den lovmæssige grænse, som er fastsat i forordning (EF) nr. 1/2003 (2), hvorved der er sket tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

Det er endvidere sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten.

(1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/43

Sag anlagt den 21. december 2007 — Deltalinqs og SVZ mod Kommissionen

(Sag T-481/07)

(2008/C 64/72)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøgere: Deltalinqs og SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam, Nederlandene) (ved advocaat M. Meulenbelt)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning af 10. maj 2007 (EUT C 227, s. 4) om en flamsk ordning vedrørende støtte til intermodal transport ad sejlbare vandveje (støtteordning N 682/06 — Belgien). Kommissionen erklærede med beslutningen støtteordningen for forenelig med EF-traktaten og besluttede ikke at gøre indsigelse.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgerne for det første gældende, at der er sket tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, som indeholdt i Rådets forordning (EØF) nr. 1107/70 af 4. juni 1970 om støtte, som ydes inden for sektoren for transporter med jernbaner, ad landeveje og sejlbare vandveje (EFT 1970 II, s. 309) og tilsidesættelse af artikel 12 og 73 EF. Sagsøgerne anfører, at der kan ydes støtte til omladning af containere i indenlandske flamske havne, når disse containere ankommer til eller forlader Den Europæiske Unions område gennem en flamsk søhavn, men ikke hvis det drejer sig om en søhavn i en anden medlemsstat. Dette udgør ifølge sagsøgerne forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.

Sagsøgerne gør endvidere gældende, at støtten indebærer en fordrejning af konkurrencen. Støtten medfører en alvorlig ulempe for alle havne i Nordvesteuropa, hvorigennem der drives handel med det flamske bagland, navnlig havnen i Rotterdam.

Endelig gør sagsøgerne gældende, at der er sket tilsidesættelse af undersøgelses- og begrundelsespligten. Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen ikke har undersøgt de følger, som denne ordning kan have for konkurrencen, og har endvidere ikke angivet grundene til, at den har besluttet ikke at foretage nogen økonomisk gennemgang.
b)

Den anfægtede beslutning indeholder åbenbare fejlskøn, eftersom den medfører en afvisning af at optage 1,3-dichlorpropen i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF, uden at det godtgøres, at stoffet udgør en risiko for menneskers sundhed eller for miljøet, og idet stoffet ikke opfylder kravene i artikel 5, stk. 1, og artikel 5, stk. 2, i direktiv 91/414 for at blive optaget i bilag I.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/46

Sag anlagt den 27. december 2007 — CB mod Kommissionen

(Sag T-491/07)

(2008/C 64/76)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Groupement des Cartes Bancaires (CB) GIE (Paris, Frankrig) (ved avocats A. Georges, J. Ruiz Calzado og É. Barbier de La Serre)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede beslutning annulleres i sin helhed.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har ved dette søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 5060 endelig udg. af 17. oktober 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/D1/38606 — GROUPEMENT DES CARTES BANCAIRES — »CB«) om de afgifter for tilslutning til gruppen, der finder anvendelse på nye medlemmer, og den mekanisme, der kaldes»vække sovende«, der finder anvendelse på medlemmer af gruppen, der ikke har udviklet nogen betydende bankkortvirksomhed siden deres tilslutning.

Sagsøgeren gør seks anbringender gældende til støtte for søgsmålet.

Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 81 EF og ligebehandlingsprincippet samt begrundelsesmangel, idet den metode, som Kommissionen har anvendt til bedømmelse af foranstaltninger og markeder, angiveligt var mangelfuld, eftersom Kommissionen herved ikke tog helhedsindtrykket af alle de relevante oplysninger i betragtning i den konkrete sammenhæng, hvori de er blevet vedtaget og har deres virkning.

Sagsøgeren gør for det andet et anbringende gældende, hvorefter der er sket tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF, idet Kommissionen har foretaget urigtig retsanvendelse, urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og urigtige skøn ved gennemgangen af genstanden for de anmeldte foranstaltninger. Det er sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at foretage undersøgelse af formålet med en beslutning om en sammenslutning af virksomheder og ikke har godtgjort, at dette formål var konkurrencebegrænsende.

Sagsøgeren gør med det tredje anbringende gældende, at den anfægtede beslutning ligeledes udgør en tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF, idet Kommissionen har foretaget urigtig retsanvendelse, urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og urigtige skøn ved gennemgangen af virkningerne af de anmeldte foranstaltninger.

Sagsøgeren gør subsidiært gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 81, stk. 3, EF ved gennemgangen af spørgsmålet om anvendelse af de fire betingelser, der kræves opfyldt for at kunne være omfattet af en fritagelse.

Det femte anbringende, der gøres gældende af sagsøgeren, vedrører tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik som følge af, at visse af de i den anfægtede beslutning indeholdte argumenter angiveligt er behæftede med udeladelser, er indbyrdes selvmodsigende og fordrejede.

Det sidste anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitets- og retssikkerhedsprincippet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/42

Appel iværksat den 21. december 2007 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 10. oktober 2007 af EU-Personaleretten i sag F-107/06, Berrisford mod Kommissionen

(Sag T-473/07 P)

(2008/C 64/68)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og K. Herrmann, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Michael Berrisford (Bruxelles, Belgien)

Appellantens påstande

— EU-Personalerettens dom af 10. oktober 2007 i sag F-107/06 ophæves, for så vidt som det herved efter gennemgang af det andet anbringendes første led, hvorefter sagsøgerens egenskab af medlem af »restgruppen« ikke blev taget i betragtning, blev fastslået, at ansættelsesmyndigheden således havde foretaget urigtig retsanvendelse i forbindelse med den sammenlignende undersøgelse af sagsøgerens fortjenester og i det foreliggende tilfælde følgelig havde foretaget et åbenbart urigtigt skøn.

— Sagen hjemvises til EU-Personaleretten.

— Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med dette søgsmål har Kommissionen nedlagt påstand om delvis ophævelse af den den 10. oktober 2007 afsagte dom i sag F-107/06, Berrisford mod Kommissionen, hvorved EU-Personaleretten (herefter: »EUP«) annullerede Kommissionens afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2005 og frifandt Kommissionen for så vidt angik sagsøgerens øvrige påstande.

Til støtte for appellen gør Kommissionen indledningsvis to anbringender gældende, hvorefter EUP foretog urigtig retsanvendelse inden for rammerne af den appellerede dom.

Kommissionen gør for det første gældende, at EUP har tilsidesat vedtægtens artikel 45 stk. 1, for så vidt som den fastslog, at ansættelsesmyndigheden var forpligtet til ved tildeling af supplerende point i forbindelse med gennemgangen af sagsøgerens fortjenester at tage den omstændighed i betragtning, at sagsøgeren ved to lejligheder af sit generaldirektorat er blevet bragt i forslag inden for rammerne af den såkaldte »anden forfremmelsesrunde«.

Det andet tilfælde af urigtig retsanvendelse i den appellerede dom, som anfægtes af Kommissionen, består i en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 1 og 3, litra b), i DGE-45, idet EUP ikke anerkendte, at sagsøgerens situation i 2003 og 2004 i forbindelse med ansættelsesmyndighedens tildeling af point stiltiende var taget i betragtning som en fortjeneste ved varigheden af hans indplacering i lønklassen.

Kommissionen gør endelig et anbringende om den appellerede doms tilsyneladende selvmodsigende begrundelse gældende.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/58

Sag anlagt den 7. januar 2008 — Kwang Yang Motor mod KHIM — Honda Giken Kogyo (gengivelse af en forbrændingsmotor)

(Sag T-10/08)

(2008/C 64/93)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Taiwan) (ved lawyers P. Rath og W. Festl-Wietek)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokyo, Japan)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 8. oktober 2007 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), som blev meddelt sagsøgers repræsentanter den 30. oktober 2007, i sag R 1337/2006-3 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og appelkammeret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Det registrerede EF-design for en »forbrændingsmotor« — EF-design nr. 000 163 290 — 0001

Indehaver af EF-designet: Kwang Yang Motor Co. Ltd

Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd

Indgiverens design: Det registrerede amerikanske design for en »forbrændingsmotor« — patent nr. D 367 070

Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Ugyldighedsafdelingens afgørelse annulleres og designet erklæres ugyldigt

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 4 og 6 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 om EF-design.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/60

Appel iværksat den 14. januar 2008 af Marta Andreasen til prøvelse af dom afsagt den 8. november 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-40/05, Marta Andreasen mod Kommissionen

(Sag T-17/08 P)

(2008/C 64/97)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Marta Andreasen (Barcelona, Spanien) (ved avocat B. Marthoz)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellantens påstande

— Ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, således at appellantens påstande for Retten for EU-personalesager tages til følge, herunder påstanden om erstatning.

— Appelindstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen.

— Subsidiært, ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, hjemvisning af sagen til Retten for EU-personalesager og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

I appelsagen har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager, hvorved hendes søgsmål, hvori hun havde nedlagt påstand om dels annullation af afgørelse af 30. oktober 2004, hvorved Kommissionen pålagde hende den disciplinære sanktion fjernelse fra tjenesten uden reduktion af retten til alderspension, dels erstatning, blev forkastet.

Til støtte for sin appel har appellanten fremsat fem anbringender.

For det første har hun gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 10 i bilag IX til vedtægten, for så vidt den ikke har foretaget en prøvelse af lovligheden og forholdsmæssigheden af den ved første instans anfægtede afgørelse i forhold til den nævnte bestemmelse under hensyn til de faktiske omstændigheder i sagen og appellantens særlige situation, der var knyttet til de arbejdsopgaver hun udførte.

Med sit andet anbringende har hun gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af principperne om fællesskabsretsakters lovlighed, den tidsmæssige anvendelse af fællesskabsretsakter og om retssikkerhed, for så vidt som Retten ikke har begrundet sin dom ved anvendelsen på den foreliggende sag af bestemmelserne i den tidligere og den nuværende tjenestemandsvedtægt.

Endvidere har appellanten foreholdt Retten at have fordrejet de faktiske omstændigheder, den skulle vurdere.

Appellanten har ligeledes gjort gældende, at Retten har anlagt et urigtigt skøn og tilsidesat vedtægtens artikel 11, 12, 17 og 21 for så vidt som den ikke har begrundet sin dom på lovlig vis, idet den har stadfæstet den måde, hvorpå disse bestemmelser blev anvendt i den afgørelse, der blev anfægtet i første instans.

Endelig har appellanten gjort gældende, at Retten ligeledes har tilsidesat principperne i artikel 6, stk. 1, og artikel 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
—

Den anden part i sagen for appelkammeret, Master Beverage, tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i sagen for appelkammeret, i tilfælde af, at selskabet bliver intervenient i den foreliggende sag.