Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – forpligtelse til at tage hensyn til den konkrete indvirkning på markedet – målelighed – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 1 A, stk. 1)

2. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – den pågældende virksomheds samlede omsætning – omsætning vedrørende de varer, der er genstand for overtrædelsen – gensidig hensyntagen – grænser

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

3. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens grovhed og varighed – forhøjelse af bøden på grund af overtrædelsens varighed – ikke nødvendigt at fastslå, at der foreligger en direkte forbindelse mellem varigheden og den forøgede skade, som er blevet tilføjet konkurrencereglerne

(Art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 1 B)

4. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – formildende omstændigheder – adfærd, der afviger fra den, der blev aftalt i kartellet – vurdering

(Rådets forordning nr. 17, art. 15; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 3, andet led)

5. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – den pågældende virksomheds økonomiske situation – hensyntagen – ingen forpligtelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

6. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kompliceret økonomisk overvejelse – Kommissionens skønsmargen – domstolsprøvelse – legalitetskontrol – rækkevidde

(Art. 263 TEUF; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

7. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens grovhed og varighed

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

8. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – anvendelse af retningslinjer for beregningen af bøder – begrundelse for afgørelsen – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

9. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – Kommissionens skøn – domstolsprøvelse – Unionens retsinstansers fulde prøvelsesret – rækkevidde

(art. 261 TEUF; Rådets forordning nr. 17, art. 17, og nr. 1/2003, art. 31)

10. EU-ret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – domstolsprøvelse af Kommissionens afgørelser på konkurrenceområdet – legalitetskontrol og fuld domstolsprøvelse af retlige og faktiske omstændigheder – tilsidesættelse – foreligger ikke

(Art. 263 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 31)

Sammendrag

1. Ifølge punkt 1, A, i retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten skal der ved vurderingen af overtrædelsens grovhed kun tages hensyn til overtrædelsens konkrete indvirkning på markedet, når den kan måles. En vurdering af et kartels konkrete indvirkning på markedet forudsætter en sammenligning af den markedssituation, der opstår som følge af et kartel, med den, som ville være opstået under den frie konkurrence. En sådan sammenligning betyder nødvendigvis, at man må støtte sig på hypoteser, idet flere variabler kan påvirke markedet.

(jf. præmis 38 og 39)

2. Selv om det ved fastsættelsen af bøden for en overtrædelse af konkurrencereglerne er lovligt at tage hensyn dels til virksomhedens samlede omsætning, der giver et indtryk af virksomhedens størrelse og økonomiske styrke, dels til den del af denne omsætning, som vedrører de varer, der er genstand for overtrædelsen, og som således kan give en indikation af overtrædelsens omfang, udgør en virksomheds globale omsætning kun en omtrentlig og ufuldstændig indikation af den sidstnævntes omfang. Der skal i øvrigt ikke tillægges et enkelt af disse tal urimelig betydning i forhold til de andre skønsfaktorer ved fastsættelsen af overtrædelsens grovhed.

(jf. præmis 59 og 60)

3. Når det beløb, der er fastsat for overtrædelsens grovhed, i henhold til punkt 1, B, i retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten forhøjes for at tage hensyn til overtrædelsens varighed, er det ikke nødvendigt materielt at fastslå, at der foreligger en direkte forbindelse mellem varigheden og den forøgede skade, som er blevet tilføjet de fællesskabsformål, der er tilstræbt ved konkurrencereglerne. Man behøver nemlig ved anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF ikke at tage hensyn til en aftales faktiske følger, såfremt det viser sig, at aftalen har til formål at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen. Dette er navnlig tilfældet i forbindelse med aftaler om åbenlyse konkurrencebegrænsninger som f.eks. prisaftaler og opdeling af markedet.

(jf. præmis 74 og 75)

4. For at nyde fordel af formildende omstændigheder som omhandlet i punkt 3, andet led, i retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i ESKF-traktaten skal lovovertræderne bevise, at de har udvist en konkurrencemæssig adfærd, eller i det mindste, at de klart og i væsentlig udstrækning overtrådte de forpligtelser, hvorved kartellet skulle gennemføres, i en sådan grad, at det forstyrrede selve dets funktion, og at de ikke tilsyneladende har tilsluttet sig aftalen og dermed tilskyndet andre virksomheder til at gennemføre det pågældende kartel.

En virksomhed, der på trods af samordningen med sine konkurrenter følger en mere eller mindre uafhængig politik på markedet, søger eventuelt blot at udnytte kartellet til sin fordel. Såfremt formildende omstændigheder ville blive taget i betragtning, ville det være for let for virksomhederne at mindske risikoen for at skulle betale en stor bøde, hvis de kunne få gavn af et ulovligt kartel og derefter opnå en nedsættelse af bøden med den begrundelse, at de kun havde spillet en begrænset rolle i gennemførelsen af overtrædelsen, selv om de ved deres holdning tilskyndede andre virksomheder til at udvise en adfærd, der var til større skade for konkurrencen.

Den virksomhed, som ophører med at deltage i et kartel, er derfor ikke i samme situation som en virksomhed, som deltager i kartellet, men ikke gennemfører det eller ophører med at gennemføre det. I det sidste tilfælde fortsætter virksomheden med at hindre konkurrencen ved sin deltagelse i eventuelle diskussioner og ved den omstændighed, at dens deltagelse i kartellet er i stand til at tilskynde de andre virksomheder til at handle på en måde, der bidrager til at hindre konkurrencen.

Karteller opstår i øvrigt som hovedregel, når der er problemer i en økonomisk sektor, og disse problemer udgør i princippet ikke en formildende omstændighed.

(jf. præmis 93-95 og 97)

5. Kommissionen er ikke ved bødeudmålingen forpligtet til at tage hensyn til, at en virksomhed befinder sig i en underskudssituation, da anerkendelsen af en sådan forpligtelse ville medføre en uberettiget konkurrencemæssig fordel for de virksomheder, der er mindst tilpasset til markedsforholdene. Kommissionen er endnu mindre forpligtet til at tage hensyn til en påstået manglende betalingsevne på grund af en finansiel sanktion, der er pålagt på grundlag af en anden overtrædelse af konkurrenceretten, idet virksomheden er hovedansvarlig for en sådan situation, som den har bevirket ved en ulovlig handlemåde.

Vanskeligheden ved at sammenligne niveauet for bøder, der er pålagt virksomheder, som har deltaget i forskellige aftaler, på særskilte markeder, og på tidspunkter, der nogle gange ligger langt fra hinanden, kan i øvrigt følge af de betingelser, der er nødvendige for at gennemføre en effektiv konkurrencepolitik. Det forhold, at Kommissionen i tidligere sager har taget hensyn til en virksomheds økonomiske vanskeligheder, medfører ikke, at den nødvendigvis er forpligtet til at anlægge den samme vurdering i en senere sag.

(jf. præmis 103-105)

6. For så vidt som Kommissionen på et område, som giver anledning til komplicerede økonomiske vurderinger, såsom fastsættelsen af bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne, er tillagt et vidt skøn for så vidt angår økonomiske vurderinger, indebærer det ikke, at Unionens retsinstanser skal afholde sig fra at kontrollere Kommissionens fortolkning af oplysninger af økonomisk art. Unionens retsinstanser skal inden for rammerne af legalitetskontrollen således ikke blot tage stilling til den materielle nøjagtighed af de beviser, der henvises til, oplysningernes troværdighed og sammenhæng, men ligeledes kontrollere, om disse oplysninger udgør alle de relevante oplysninger, som skal tages i betragtning i forbindelse med en vurdering af en kompleks situation, og om disse oplysninger taler til støtte for de heraf dragne konklusioner.

Det tilkommer Unionens retsinstanser at foretage den legalitetskontrol, som de er pålagt, på grundlag af oplysninger indgivet af sagsøgeren til støtte for dennes anbringender. Ved denne kontrol kan retsinstansen ikke støtte sig på den skønsmargen, som Kommissionen har, hverken for så vidt angår valget af de elementer, der tages i betragtning ved anvendelsen af de kriterier for fastsættelsen af bøder, der er nævnt i retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i ESKF-traktaten, eller hvad angår vurderingen af disse elementer, for at afvise at udøve en tilbundsgående kontrol af både retlige og faktiske omstændigheder.

(jf. præmis 121 og 129)

7. Med hensyn til fastsættelsen af bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne skal der tages hensyn til overtrædelsernes varighed og alle de elementer, der kan indgå i bedømmelsen af disses grovhed, såsom de enkelte virksomheders adfærd og rolle ved gennemførelsen af den samordnede praksis, den fortjeneste, virksomhederne har kunnet opnå ved denne praksis, deres størrelse og værdien af de omhandlede varer samt den risiko, som overtrædelser af den art indebærer for gennemførelsen af Det Europæiske Fællesskab. Objektive faktorer, såsom den konkurrencebegrænsende adfærds indhold og varighed, dens hyppighed og dens intensitet, hvor stort det påvirkede marked er, og hvilken skade der er påført de samfundsøkonomiske interesser, skal tages i betragtning. Ved bedømmelsen skal der endvidere tages hensyn til de ansvarlige virksomheders relative størrelse og markedsandel såvel som til en eventuel gentagelsessituation.

(jf. præmis 123 og 124)

8. For at sikre gennemsigtigheden har Kommissionen vedtaget retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten, i hvilke den oplyser, i hvilket omfang den tager den ene eller den anden omstændighed i betragtning i forbindelse med en overtrædelse, og hvilke konsekvenser det kan have for bødens størrelse. Disse retningslinjer, som fastsætter de vejledende regler for den praksis, der skal følges, og som myndighederne ikke kan fravige i konkrete tilfælde uden at angive grunde, som er i overensstemmelse med princippet om ligebehandling, begrænser sig til at beskrive den metode, som Kommissionen benytter ved undersøgelsen af en overtrædelse, og de kriterier, denne forpligter sig til at tage i betragtning ved fastsættelsen af en bøde. Kommissionen er forpligtet til i sin begrundelse for en beslutning bl.a. at forklare vægten og vurderingen af de elementer, den har taget i betragtning.

(jf. præmis 126-128)

9. For så vidt angår fastsættelsen af bøder pålagt for overtrædelse af konkurrencereglerne er der tillagt Unionens retsinstanser fuld prøvelsesret ved artikel 17 i forordning nr. 17 og nu ved artikel 31 i forordning nr. 1/2003, i henhold til artikel 261 TEUF. Denne kompetence giver dommeren beføjelse til, ud over en simpel legalitetskontrol af sanktionen, at anlægge sin egen vurdering i stedet for Kommissionens og derfor ophæve, nedsætte eller forhøje den pålagte bøde eller tvangsbøde.

Udøvelsen af den fulde prøvelsesret svarer imidlertid ikke til en kontrol af egen drift, og proceduren for Unionens retsinstanser er kontradiktorisk. Med undtagelse af spørgsmål om grundlæggende retsprincipper, som dommeren er forpligtet til at tage under påkendelse af egen drift, såsom en manglende begrundelse af den anfægtede afgørelse, er det op til sagsøgeren at gøre anbringender gældende til prøvelse af afgørelsen og at fremlægge oplysninger til støtte for disse anbringender. Dette proceduremæssige krav er ikke i strid med reglen om, at det i forbindelse med overtrædelser af konkurrencereglerne påhviler Kommissionen at føre bevis for de fastslåede overtrædelser og for, at de omstændigheder, som udgør overtrædelsen, faktisk foreligger. Det, der kræves af en sagsøger inden for rammerne af et søgsmål, er at identificere de omtvistede elementer i den anfægtede afgørelse, formulere klagepunkter i den henseende og at fremlægge bevismateriale, som kan udgøre tungtvejende elementer, til støtte for at bevise, at klagepunkterne er begrundede.

(jf. præmis 130-132)

10. Kontrollen af Kommissionens beslutninger inden for konkurrenceområdet i henhold til traktaterne indebærer, at Unionens retsinstanser udøver en såvel retlig som faktisk kontrol, og at de har beføjelse til at bedømme beviser, annullere den anfægtede afgørelse og ændre bødebeløb. Det fremgår derfor ikke, at legalitetskontrollen i henhold til artikel 263 TEUF, suppleret med den fulde prøvelsesret i forhold til bødens størrelse i henhold til artikel 31 i forordning nr. 1/2003, er i strid med kravene ifølge princippet om effektiv domstolsprøvelse i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

(jf. præmis 133)