I lyset af det ovenstående foreslår jeg at besvare spørgsmålene fra Tribunal de grande instance de Perpignan (retten i første instans i Perpignan) som følger:

»Det første spørgsmål

Artikel 34 TEUF og princippet om gensidig anerkendelse, når de ses i lyset af direktiv 2002/46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud, er til hinder for en national regel, der forbyder import af kosttilskud, der lovligt er fremstillet eller markedsført i en anden medlemsstat, på det grundlag, at disse kosttilskud indeholder et næringsstof i mængder, der overskrider et bestemt maksimum, såfremt et sådant maksimum er blevet fastsat uden en forudgående videnskabelig risikovurdering, der navnlig er inspireret af kriterierne i direktivets artikel 5, stk. 1 og 2. Såfremt der er blevet foretaget en sådan forudgående risikovurdering, kræver artikel 34 TEUF og princippet om gensidig anerkendelse, når de ses i lyset af direktiv 2002/46, at medlemsstater giver importører mulighed for at anmode om en gennemgang af den forudgående risikovurdering på grundlag af videnskabelig dokumentation, der ikke tidligere er taget hensyn til af medlemsstaten. Procedurer for gennemgangen af sådan ny videnskabelig dokumentation skal være umiddelbart tilgængelig og kunne afsluttes inden for rimelige frister, og de deraf følgende afgørelser skal kunne gøres til genstand for domstolsprøvelse ved de nationale domstole.

Det andet spørgsmål

Artikel 34 TEUF og princippet om gensidig anerkendelse er, set i lyset af direktiv 2002/46, til hinder for en national regel, der forbyder import af kosttilskud, der lovligt er fremstillet eller markedsført i en anden medlemsstat, på det grundlag, at disse kosttilskud indeholder et nærringsstof i mængder, der overskrider et bestemt maksimum, såfremt et sådan maksimum er blevet fastsat uden en forudgående videnskabelig risikovurdering, der er inspireret navnlig af kriterierne i direktivets artikel 5, stk. 1 og 2. Såfremt en sådan forudgående risikovurdering er blevet udført, er disse EU-retlige principper og bestemmelser ikke til hinder for en præsentation af de maksimumsgrænser, der er resultatet deraf, enten a) for en gruppe på to eller flere næringsstoffer eller b) som multipla af anbefalede daglige tilførsler.

Det tredje spørgsmål

Artikel 34 TEUF og direktiv 2002/46 er principielt ikke til hinder for national lovgivning, der fastsætter den maksimale mængde af vitaminer og mineraler, der er tilladt i kosttilskud, udelukkende på grundlag af indenlandske videnskabelige anbefalinger. Det er ikke et krav efter artikel 34 TEUF og direktiv 2002/46, at medlemsstater skal bringe sådanne maksimale mængder i overensstemmelse med nye internationale videnskabelige anbefalinger, blot fordi disse anbefalinger foreskriver sikre maksimumsgrænser, der er højere end dem, der er foreskrevet i indenlandske videnskabelige anbefalinger under de samme betingelser. Det tilkommer den nationale domstol på grundlag af sagens faktiske omstændigheder at tage stilling til, hvorvidt den omhandlede nationale foranstaltning er baseret på en fuldstændig risikovurdering, der er baseret på de nyeste og mest relevante videnskabelige data, der er tilgængelige, uanset om de er indenlandske eller internationale.«