Forslag til afgørelse fra generaladvokat Elmer fremsat den 17. juli 1997. - Hartmut Simon mod Hauptzollamt Frankfurt am Main. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Hessisches Finanzgericht, Kassel - Tyskland. - Tillægsafgift på mælk - Forfaldsdato - Artikel 15, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1546/88 - Begrebet 'det afgiftsbeløb, de eventuelt skylder'. - Sag C-125/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-00145



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Hessisches Finanzgericht anmoder i denne sag om Domstolens fortolkning af udtrykket »det afgiftsbeloeb, de skylder« i de faellesskabsretlige regler om tillaegsafgift paa maelk (herefter »afgift«), samt om Domstolens stillingtagen til, hvornaar dette afgiftsbeloeb forfalder til betaling.

Sagens faktiske omstaendigheder

2 Hartmut Simon er maelkeproducent. Efter en officiel undersoegelse viste det sig, at han i tolvmaaneders-perioden 1988/89 havde leveret 14 619 kg mere maelk til sin opkoeber end den maengde, som han afgiftsfrit kunne levere. Denne overskridelse fremgik ikke af opkoeberens oprindelige angivelser. Ved afgoerelse af 12. november 1993 fastsatte den kompetente toldmyndighed et beloeb paa 9 709,94 DM i afgift, hvorefter Hartmut Simon betalte dette beloeb den 20. december 1993.

3 Ved afgoerelse af 21. juni 1994 har den kompetente forvaltningsmyndighed efter de nedenfor naevnte regler om den faelles markedsordning for maelk kraevet 4 274,63 DM i rente for forsinket betaling af det ovennaevnte afgiftsbeloeb, idet forvaltningsmyndigheden har lagt den 1. juli 1989 til grund som begyndelsestidspunkt for renteberegningen og anvendt den i Tyskland gaeldende rentesats, der svarer til Deutsche Bundesbank's til enhver tid gaeldende diskonto med tillaeg af 3%.

De relevante faellesskabsretlige regler

4 Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 regulerer den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (1) (herefter »grundforordningen«). Forordningens artikel 5c har foelgende ordlyd:

»1. I fem paa hinanden foelgende tidsrum, hvert paa 12 maaneder, indfoeres der fra den 1. april 1984 en tillaegsafgift, som skal erlaegges af producenterne eller opkoeberne af komaelk ...

Afgiftsordningen gennemfoeres i hver region paa medlemsstaternes omraade efter en af foelgende formler:

Formel A

- Enhver maelkeproducent skal erlaegge en afgift for de maengder maelk og/eller maelkeaekvivalenter, som han har leveret til en opkoeber, og som i det paagaeldende mejeriaar overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes.

Formel B

...«

I Forbundsrepublikken Tyskland er afgiftsordningen gennemfoert i overensstemmelse med formel A.

5 Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 (2) (herefter »anvendelsesforordningen«) indeholder almindelige regler for anvendelsen af den tillaegsafgift paa maelk og mejeriprodukter, der er indfoert ved artikel 5c i grundforordningen. Forordningen indeholder foelgende bestemmelser, der er relevante for denne sag:

»Artikel 4a

...

3a. Afgiften opkraeves for alle maengder, der overstiger de individuelle referencemaengder efter en eventuel korrektion af disse ...

Artikel 9

1. Ved anvendelsen af formel A ... opkraeves afgiften ved aarlige betalinger. Med henblik herpaa fastsaettes der for hver afgiftspligtig en opgoerelse efter udloebet af den paagaeldende tolvmaaneders-periode paa grundlag af den faktiske overskridelse i samme periode af den afgiftspligtiges aarlige referencemaengde ...

2. Ved anvendelse af formel A opkraeves afgiften af opkoeberen hos vedkommende producent ...

Artikel 10

...

3. Afgiften opkraeves for alle maengder, der overstiger de individuelle referencemaengder efter en eventuel korrektion af disse.«

6 Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 (3) (herefter »gennemfoerelsesforordningen«) fastsaetter gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i grundforordningen. Gennemfoerelsesforordningens artikel 15 indeholder bl.a. foelgende bestemmelser:

»1. Opkoeberne indsender inden 45 dage efter udgangen af det foerste halvaar en erklaering til det kompetente organ med foelgende oplysninger:

- ved anvendelse af formel A for hver beroert producent de maengder maelk eller maelkeaekvivalent, der blev leveret det foerste halvaar; erklaeringen skal endvidere indeholde for hver producent den procentdel af hans aarlige referencemaengde, som hans leveringer i foerste halvaar repraesenterer

- ...

2. Opkoeberne indsender inden 45 dage efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder en erklaering til det kompetente organ med foelgende oplysninger:

- ved anvendelse af formel A separat for hver beroert producent de maengder maelk eller maelkeaekvivalent, der

- blev leveret i alt i den paagaeldende periode paa tolv maaneder

- eventuelt overstiger den paagaeldende producents aarlige referencemaengde

...

4. De i stk. 1, 2, og 3 omhandlede opkoebere indbetaler senest tre maaneder efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder [til] det kompetente organ det afgiftsbeloeb, de eventuelt skylder.

...«

Sagen for den nationale ret og de praejudicielle spoergsmaal

7 Hartmut Simon er af den opfattelse, at beregningen af renter er retsstridig, og har anlagt sag herom ved Hessisches Finanzgericht under henvisning til, at kun det beloeb i afgift, som fremkommer i henhold til opkoeberens beregning, er forfaldent pr. 30. juni i det paa det afsluttede maelkeproduktionsaar foelgende aar. Det afgiftsbeloeb, der fremkom paa baggrund af undersoegelsen, kan foerst anses for forfaldent paa tidspunktet for myndighedernes fastsaettelse af beloebet. Simon har herved henvist til, at det er den almindelige regel i tysk ret, at forfaldstiden for afgifter foerst indtraeder, naar den paagaeldende myndighed har fastsat afgiften, og den afgiftspligtige har modtaget meddelelse herom.

8 Forvaltningsmyndigheden er derimod af den opfattelse, at forfaldstidspunktet for afgiften fastlaegges ud fra en fortolkning af faellesskabsretten, og at artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen skal fortolkes saaledes, at det faktisk skyldige afgiftsbeloeb er forfaldent paa det tidspunkt, der naevnes i denne bestemmelse.

9 Hessisches Finanzgericht har ved kendelse af 26. marts 1996 udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal:

»1) Skal artikel 15, stk. 4, i [gennemfoerelsesforordningen] fortolkes saaledes, at der ved 'det afgiftsbeloeb, de skylder' skal forstaas det beloeb i [afgift], der skulle erlaegges, hvis de faktiske oplysninger, som laegges til grund for fastsaettelsen af de afgifter, der forfalder som foelge af overskridelser ved levering af referencemaengderne, var blevet opstillet korrekt og var blevet lagt til grund for opkoeberens beregning af [afgiften],

eller

angiver denne ordlyd blot det beloeb, der - uden hensyntagen til rigtigheden af oplysningerne - fremgaar af de faktiske omstaendigheder, som opkoeberen har angivet og som er lagt til grund for beregningen af [afgiften]?

2) Saafremt bestemmelsen skal forstaas paa den foerstnaevnte maade, rejser det spoergsmaalet, om det samlede beloeb i [afgift], som skyldes i henhold til lovgivningen, forfalder paa det i forordningen naevnte tidspunkt - dengang: 30. juni - saaledes, at skyldneren for [afgiften] (i Tyskland er dette maelkeproducenten) ved kun delvis erlaeggelse - som foelge af for lave angivelser fra opkoeberens side - fra 1. juli at regne skal betale renter af differencebeloebet i henhold til de nationale regler herom?«

Stillingtagen

10 Med de forelagte spoergsmaal oensker den nationale ret i realiteten at faa oplyst, om artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen skal fortolkes saaledes, at udtrykket »det afgiftsbeloeb, de eventuelt skylder« i relation til anvendelsen af formel A henviser til det beloeb, maelkeproducenten i relation til de rent faktisk leverede maengder objektivt skylder, eller til det beloeb, der paa baggrund af de maengder, som opkoeberen har anmeldt, er blevet fastsat. Hvis udtrykket henviser til det beloeb, der objektivt skyldes, oensker retten svar paa, om beloebet forfalder paa det tidspunkt, der er naevnt i gennemfoerelsesforordningens artikel 15, stk. 4, idet dette spoergsmaal har betydning for, hvornaar der efter national ret kan opkraeves renter.

11 Hartmut Simon har gjort gaeldende, at udtrykket »det afgiftsbeloeb, de eventuelt skylder« i artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen henviser til det afgiftsbeloeb, som er fastsat paa baggrund af opkoeberens angivelser. Sagen angaar saaledes ikke et faellesskabsretligt problem, som Domstolen har kompetence til at fortolke, og sagen boer derfor afvises.

12 Kommissionen er heroverfor af den opfattelse, at der ved dette udtryk skal forstaas det afgiftsbeloeb, som maelkeproducenten efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder i relation til de rent faktisk leverede maengder objektivt skylder. Dette beloeb, der rent objektivt skyldes, forfalder til betaling paa det i gennemfoerelsesforordningens artikel 15, stk. 4, fastsatte tidspunkt, dvs. paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i den foreliggende sag, den 30. juni.

13 Det synes at fremgaa af de stillede spoergsmaal, at den nationale ret gaar ud fra, at problemstillingerne skal loeses ud fra en fortolkning af faellesskabsretten. Jeg er enig heri. For at sikre, at situationen er ens for maelkeproducenter i alle medlemsstaterne, maa afgoerelsen af, hvilket beloeb der skyldes, og hvornaar dette beloeb forfalder til betaling, foelge af faellesskabsretlige bestemmelser og ikke af national ret. Der kan saaledes ikke rejses tvivl om, at Domstolen har kompetence til at besvare de stillede spoergsmaal.

14 Det foelger af artikel 5c, stk. 1, i grundforordningen, at i relation til formel A skal enhver maelkeproducent »erlaegge en afgift for de maengder maelk og/eller maelkeaekvivalenter, som han har leveret til en opkoeber, og som i det paagaeldende mejeriaar overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes«. Beregningsgrundlaget for afgiften fremgaar af artikel 4a, stk. 3a, og artikel 10, stk. 3, i anvendelsesforordningen, hvorefter »afgiften opkraeves for alle maengder, der overstiger de individuelle referencemaengder efter en eventuel korrektion af disse«. Det foelger af artikel 9, stk. 1, i samme forordning, at »ved anvendelsen af formel A ... opkraeves afgiften ved aarlige betalinger. Med henblik herpaa fastsaettes der for hver afgiftspligtig en opgoerelse efter udloebet af den paagaeldende tolvmaaneders-periode paa grundlag af den faktiske overskridelse i samme periode af den afgiftspligtiges aarlige referencemaengde«. Efter artikel 15, stk. 1, i gennemfoerelsesforordningen skal der endvidere hvert halvaar for hver maelkeproducent angives »de maengder maelk eller maelkeaekvivalent, der blev leveret ...«, og efter artikel 15, stk. 2, skal der for hver tolvmaaneders-periode angives »de maengder maelk eller maelkeaekvivalent, der blev leveret ...« (4).

15 De citerede formuleringer viser efter min opfattelse, at det afgoerende for beregningen af afgiftsbeloebet er de rent faktisk leverede maengder maelk i en tolvmaaneders-periode, der overstiger den fastsatte referencemaengde. Det fastsaettes i artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen, at opkoeberen, efter at have opkraevet afgiften hos producenten, jf. artikel 9, stk. 2, i anvendelsesforordningen, skal indbetale det skyldige beloeb til det kompetente organ paa et naermere fastsat tidspunkt.

16 Forordningernes bestemmelser maa antages at vaere skrevet ud fra den forudsaetning, at der ikke er nogen uoverensstemmelse imellem de maengder, som opkoeberne angiver, og de rent faktisk leverede maengder. Forordningernes bestemmelser »passer til« den normale situation, hvor opkoeberen angiver de rent faktisk leverede maengder, hvor det skyldige afgiftsbeloeb fastsaettes paa baggrund heraf, og hvor det skyldige beloeb derefter forfalder til betaling. I normalsituationen kan der saaledes ikke vaere nogen tvivl om, at udtrykket »det beloeb, de eventuelt skylder« henviser til det beloeb, der paa baggrund af de leverede maengder rent objektivt skyldes.

17 Efter min opfattelse kan det forhold, at det paa et senere tidspunkt viser sig, at den rent faktisk leverede maengde var en anden end den, som oprindelig blev angivet af opkoeberen, ikke goere nogen forskel for fortolkningen af udtrykket »det beloeb, de eventuelt skylder«. Den faktisk leverede maengde udgoer fortsat alene det grundlag, hvorpaa afgiften og dermed det skyldige beloeb skal beregnes. Der er ingen holdepunkter i bestemmelserne for, at fejlagtige angivelser fra opkoeberen over for den kompetente myndighed skulle kunne have nogen indflydelse paa det skyldige beloeb, der skal indbetales paa det fastsatte tidspunkt.

18 Det kunne anfoeres, at det ikke er maelkeproducentens fejl, at den kompetente myndighed har modtaget fejlagtige angivelser af de leverede maengder, men at dette derimod skyldes fejl fra opkoeberens side. Maelkeproducenten har imidlertid selv haft mulighed for og god grund til at kontrollere, hvor meget maelk han har leveret til opkoeberen, og dermed at vide, hvor meget den fastsatte referencemaengde var overskredet. Maelkeproducenten har jo naturlig anledning til ikke blot at kontrollere, at han faar betaling for den leverede maelk, men tillige til at sikre sig imod at komme i den modsatte situation af den, som foreligger i denne sag, nemlig hvor opkoeberen angiver en for stor maengde leveret maelk, saaledes at producenten kommer til at betale en for hoej afgift.

19 Efter artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen skal det beloeb, der skyldes, indbetales til det kompetente organ senest tre maaneder efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder. Paa tidspunktet for den foreliggende sag udloeb hver periode paa tolv maaneder den 31. marts, hvorfor det skyldige beloeb skulle vaere indbetalt senest den 30. juni. Bestemmelsen regulerer saaledes, hvornaar det rent objektivt skyldige beloeb skal betales, dvs. hvornaar det forfalder til betaling. Saafremt dette beloeb ikke indbetales rettidigt, kan der opkraeves renter.

20 Det er i oevrigt ogsaa kun ved at antage, at det er det rent objektivt skyldige beloeb, der forfalder til betaling paa det tidspunkt, der er angivet i artikel 15, stk. 4, at det kan sikres, at alle maelkeproducenter behandles ens. Den maelkeproducent, der af opkoeberen er blevet afkraevet en for lav eller slet ingen afgift, ville ellers i perioden frem til efteropkraevningen af forskelsbeloebet mellem det oprindeligt fastsatte beloeb og det rent objektivt skyldige beloeb (i den foreliggende sag mere end 4 aar) opnaa en berigelse i forhold til andre maelkeproducenter, hvis opkoebere fra begyndelsen har angivet de korrekte leverede maengder og dermed det rigtige afgiftsbeloeb over for de kompetente myndigheder.

21 Domstolen har tidligere haft lejlighed til at tage stilling til et lignende spoergsmaal. Den paagaeldende sag drejede sig om en afgift, som en maelkeproducent skulle betale paa grund af nedsaettelse med tilbagevirkende kraft af referencemaengden. Referencemaengden var paa baggrund af en fejlagtig beregning, som maatte tilregnes selskabet, for hoejt ansat. Domstolen udtalte i dom af 14. juli 1994 (5):

»... har producenten fortsat pligt til at betale det forfaldne forskelsbeloeb, saafremt det beloeb, der er betalt i tillaegsafgift, er lavere end det, som faktisk skulle betales.

Ifoelge ... maa det vaere muligt at fravige denne ordning i tilfaelde af, at en opkoeber begaar uregelmaessigheder ved beregningen af de oprindeligt tildelte referencemaengder.

Et saadant resultat kan ikke accepteres.«

22 Jeg er paa denne baggrund af den opfattelse, at de stillede spoergsmaal maa besvares med, at artikel 15, stk. 4, i gennemfoerelsesforordningen skal fortolkes saaledes, at udtrykket »det afgiftsbeloeb, de eventuelt skylder« i relation til anvendelsen af formel A henviser til det afgiftsbeloeb, maelkeproducenten efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder paa grundlag af den i dette tidsrum rent faktisk leverede maengde, der overstiger den individuelle referencemaengde, objektivt skylder, og at dette afgiftsbeloeb forfalder til betaling paa det tidspunkt, der er naevnt i bestemmelsen.

Forslag til afgoerelse

23 Jeg skal herefter foreslaa Domstolen at besvare de stillede spoergsmaal saaledes:

Artikel 15, stk. 4, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, skal fortolkes saaledes, at udtrykket »det afgiftsbeloeb, de eventuelt skylder« i relation til anvendelsen af formel A henviser til det afgiftsbeloeb, maelkeproducenten efter udgangen af hver periode paa tolv maaneder paa grundlag af den i dette tidsrum rent faktisk leverede maengde, der overstiger den individuelle referencemaengde, objektivt skylder. Dette afgiftsbeloeb forfalder til betaling paa det tidspunkt, der er naevnt i bestemmelsen.

(1) - EFT 1968 I, s. 169, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31.3.1984 om aendring af forordning (EOEF) nr. 804/68 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter, EFT L 90, s. 10.

(2) - Om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter, EFT L 90, s. 13, som aendret ved Raadets forordninger (EOEF) nr. 590/85 af 26.2.1985, EFT L 68, s. 1, (EOEF) nr. 1305/85 af 23.5.1985, EFT L 137, s. 12 og (EOEF) nr. 774/87 af 16.3.1987, EFT L 78, s. 3, om aendring af forordning (EOEF) nr. 857/84 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 68, s. 1).

(3) - Om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, EFT L 139, s. 12.

(4) - Mine fremhaevelser.

(5) - Sag C-352/92, Milchwerke Koeln/Wuppertal, Sml. I, s. 3385, praemis 18, 19 og 20.