DOMSTOLENS DOM

AF 6. APRIL 1962 ( 1 )

Robert Bosch GmbH

Anmodning om præjudiciel afgørelse, indgivet af appelretten i Haag

Sag 13/61

Sammendrag

Ifølge traktaten er Domstolens kompetence kun betinget af, at der foreligger en anmodning i henhold til artikel 177, uden at Fællesskabets Domstol behøver at undersøge, om den nationale dommers afgørelse er blevet retskraftig efter nationale regler.

Traktaten foreskriver hverken udtrykkeligt eller stiltiende, i hvilken form den nationale domsmyndighed skal forelægge sin anmodning om en præjudiciel afgørelse. Da udtrykket »fortolkningen af denne traktat« i artikel 177 selv kan være genstand for fortolkning, står det den nationale dommer frit at formulere sin anmodning på en konkret og enkel måde, hvorved det overlades til Domstolen at sørge for, at afgørelsen på grundlag af nævnte anmodning kun træffes inden for grænserne af dens kompetence, dvs. udelukkende i det omfang anmodningen indeholder spørgsmål om fortolkning af traktaten.

Selv hvis man antog, at anvendelsen af traktatens artikler 85 ff henhørte under de nationale myndigheder, ville artikel 177, som vedrører traktatens fortolkning, ikke desto mindre stadig være anvendelig, således at den nationale dommer alt efter omstændighederne havde beføjelse eller pligt til at anmode om en præjudiciel afgørelse. Denne slutning støttes såvel af ordlyden som af meningen i artikel 177. Dels indeholder denne bestemmelse nemlig intet forbehold vedrørende artiklerne 85 ff; dels er en sådan harmonisering af retspraksis, som artikel 177 har for øje, særlig påkrævet, hvor traktatens anvendelse er overladt de nationale myndigheder.

Domstolen er ikke kompetent til at foretage en forudgående undersøgelse og en bedømmelse af de faktiske omstændigheder, når den træffer afgørelse i henhold til traktatens artikel 177.

Traktatens artikler 88 og 89, der tillægger henholdsvis de nationale myndigheder og Kommissionen beføjelser med hensyn til anvendelsen af artikel 85, forudsætter, at denne bestemmelse er anvendelig fra traktatens ikrafttræden.

Det ville være i strid med det almindelige retssikkerhedsprincip — et retsprincip der skal overholdes ved traktatens anvendelse — at frakende visse aftaler retsvirkninger, endnu før det er blevet muligt at fastslå, hvilke aftaler artikel 85 finder anvendelse på i sin helhed.

Indtil ikrafttrædelsen af den i traktatens artikel 87, sammenholdt med artikel 85, stk. 3 nævnte forordning, indtræder virkningerne af artikel 85, stk. 2 kun for de vedtagelser og aftaler, om hvilke medlemsstaternes myndigheder i medfør af traktatens artikel 88 udtrykkeligt har fastslået, at de falder ind under artikel 85, stk. 1, og at de ikke kan fritages efter stk. 3, eller om hvilke Kommissionen ved en i henhold til artikel 89, stk. 2 vedtaget beslutning har fastslået, at de strider mod artikel 85.

De aftaler og vedtagelser, der falder ind under forbudet i artikel 85, stk. 1, og som allerede bestod ved ikrafttrædelsen af den første forordning om anvendelse af traktatens artikler 85 og 86, skal, hvis de er rettidigt anmeldt i henhold til denne forordnings artikel 5, kun anses for ugyldige, for så vidt som enten Kommissionen bestemmer, at de hverken kan føre til en beslutning efter artikel 85, stk. 3 eller en anvendelse af forordningens artikel 7, stk. 1, eller medlemsstaternes myndigheder selv gør brug af de beføjelser, som traktatens artikel 88, sammenholdt med forordningens artikel 9, tillægger dem.