DOMSTOLENS DOM AF 12. JUNI 1990. - FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - LANDBRUG - EUGFL - UDGIFTER AFVIST FINANSIERET. - SAG 8/88.



Samling af Afgørelser 1990 side I-02321



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Medlemsstater - forpligtelser - medlemsstat med forbundsstruktur - indfoerelse af overvaagningsforanstaltninger der skal sikre faellesskabsrettens anvendelse - Kommissionens kontrol - graenser

2 . Landbrug - faelles landbrugspolitik - finansiering via EUGFL - ydelse af praemier for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer og praemier til faarekoedsproducenter - medlemsstaternes forpligtelse til at indfoere et effektivt system med administrativ kontrol og kontrol paa stedet - ikke-paalidelige kontrolforanstaltninger - afslag paa finansiering via Fonden

( EOEF-Traktaten, art . 5; Raadets forordning nr . 729/70, art . 8 og 9; Kommissionens forordninger nr . 1244/82, art . 4, stk . 1, og nr . 3007/84, art . 5 )

Sammendrag

1 . Det paahviler samtlige medlemsstaters myndigheder, uanset om det drejer sig om centraladministrationen, en forbundsstats myndigheder eller andre lokale myndigheder, at sikre overholdelsen af faellesskabsrettens bestemmelser inden for rammerne af deres respektive kompetence . Derimod tilkommer det ikke Kommissionen at udtale sig om kompetencefordelingen i medlemsstaterne i henhold til deres institutionelle forskrifter eller om de forpligtelser, der i en forbundsstat kan paahvile henholdsvis forbunds - og delstatsmyndighederne . Kommissionen kan kun efterproeve, om samtlige de overvaagnings - og kontrolforanstaltninger, som er indfoert i national ret, er tilstraekkeligt effektive til at sikre en korrekt anvendelse af de faellesskabsretlige forskrifter .

2 . Det fremgaar af artiklerne 8 og 9 i forordning nr . 729/70 om finansiering af den faelles landbrugspolitik, af artikel 5 i forordning nr . 3007/84 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende praemien til faarekoedsproducenter, samt af artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 1244/82 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende praemieordningen for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, set i sammenhaeng med den forpligtelse til loyalt samarbejde med Kommissionen, som er indfoert ved Traktatens artikel 5, at medlemsstaterne, navnlig for saa vidt angaar spoergsmaalet om en forskriftsmaessig anvendelse af faellesskabsmidler, er forpligtet til at indfoere et system med administrativ kontrol og kontrol paa stedet, der goer det muligt at sikre en korrekt overholdelse af de materielle og formelle betingelser for ydelsen af de paagaeldende praemier .

Saafremt Kommissionen fastslaar, at der i en medlemsstat ikke eksisterer et saadant samlet kontrolsystem, eller saafremt det indfoerte system udviser saadanne mangler, at der bestaar tvivl med hensyn til opfyldelsen af de betingelser, der er fastsat for ydelsen af disse praemier, er Kommissionen berettiget til ikke at anerkende bestemte udgifter, som denne stat har afholdt .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 12 . januar 1988, har Forbundsrepublikken Tyskland i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning 87/541/EOEF af 21 . oktober 1987 om aendring af beslutning 87/468/EOEF og 87/469/EOEF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber med hensyn til de udgifter, der er blevet finansieret af Den Europaeiske Udviklings - og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, for regnskabsaarene 1984 og 1985 ( EFT L 324, s . 32 ), for saa vidt som Kommissionen herved udelukkede bestemte beloeb - som Forbundsrepublikken Tyskland havde betalt som praemier, der er foreskrevet i faellesskabsreglerne, til faarekoedsproducenter og til opretholdelse af besaetninger af ammekoeer for de naevnte regnskabsaar - fra faellesskabsfinansiering .

2 Regnskabsafslutningen i beslutningerne 87/468/EOEF og 87/469/EOEF omfattede ikke bestemte udgifter vedroerende Forbundsrepublikken Tyskland, for hvilke yderligere kontrol ansaas for noedvendig; den anfaegtede retsakt vedroerer disse udgifter .

3 Det i den anfaegtede beslutning - der blev udstedt efter yderligere kontrol - indeholdte afslag paa at finansiere praemier til faarekoedsproducenter vedroerer kun delstaten Nordrhein-Westfalen og angaar beloeb paa 1 681 980,64 DM for 1984 og 1 596 934,47 DM for 1985, mens afslaget paa at finansiere praemier for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer kun vedroerer delstaterne Nordrhein-Westfalen, Baden-Wuerttemberg og Bayern og angaar beloeb paa 222 376,22 DM for 1984 og 182 636,48 DM for 1985 .

4 Praemien til faarekoedsproducenter er foreskrevet i artikel 5 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1837/80 af 27 . juni 1980 om den faelles markedsordning for faare - og gedekoed ( EFT L 183, s . 1 ).

5 I henhold til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 872/84 af 31 . marts 1984 - om indfoerelse af almindelige regler for ydelse af praemien til faarekoedsproducenter og om ophaevelse af forordning ( EOEF ) nr . 2643/80 ( EFT L 90, s . 40 ) - skal den, der ansoeger om den paagaeldende praemie, med virkning fra den 1 . april 1984 vaere i besiddelse af mindst ti moderfaar, mens mindsteantallet af moderfaar blev fastsat af medlemsstaterne for perioden fra den 1 . januar til den 31 . marts 1984 .

6 Ifoelge artikel 2 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3007/84 af 26 . oktober 1984 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende den paagaeldende praemie ( EFT L 283, s . 28 ) skal ansoegeren siden udgangen af oktober 1984 have opretholdt det antal moderfaar, for hvilket der ansoeges om praemie, paa sin bedrift i mindst 100 dage fra den 30 . april hvert aar . Denne forpligtelse gjaldt ikke for 1984 .

7 Praemien for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer blev indfoert ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1357/80 af 5 . juni 1980 ( EFT L 140, s . 1 ).

8 Ifoelge denne forordning, som affattet ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1417/81 af 19 . maj 1981 ( EFT L 142, s . 4 ), skal de ammekoeer, for hvilke der ansoeges om den paagaeldende praemie, tilhoere en af de i forordningen naevnte koedracer . Desuden skal ansoegeren over for den kompetente myndighed fremlaegge tilfredsstillende bevis for, at "han paa ansoegningsdagen hverken leverede maelk eller mejeriprodukter hidroerende fra den forvaltede bedrift", og han skal endvidere forpligte sig til i tolv maaneder fra den dag, paa hvilken ansoegningen indgives, hverken at levere maelk eller mejeriprodukter, samt til i mindst seks maaneder fra samme dato paa sin bedrift at holde et antal ammekoeer, der mindst er lig med det antal, for hvilket der er ydet praemie .

9 I medfoer af bestemmelserne i forordning nr . 1357/80 og i Raadets direktiv 72/159/EOEF af 17 . april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter ( EFT 1972 II, s . 312 ), skal den, der ansoeger om praemie, desuden udoeve landbrugsvirksomhed som hovederhverv, det vil sige, at den del af vedkommendes indkomst, som hidroerer fra landbrugsbedriften, skal udgoere 50% eller derover af den samlede indkomst .

10 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb, de gaeldende retsforskrifter samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

11 Som begrundelse for den anfaegtede retsakt, hvorved Kommissionen udelukkede de omhandlede praemiebeloeb fra faellesskabsfinansiering, anfoeres uregelmaessigheder begaaet af de tyske myndigheder . Ifoelge Kommissionen bestaar disse uregelmaessigheder generelt i, at der ikke eksisterede noget passende system med administrativ kontrol og kontrol paa stedet, at der ikke forelaa beviser for, at der var blevet gennemfoert bestemte former for administrativ kontrol eller blevet gennemfoert tilfredsstillende kontrol paa stedet .

12 De omhandlede kontrolordninger er i Forbundsrepublikken Tyskland ikke fastsat ensartet for hele statens omraade ved forbundsbeslutninger, men henhoerer under de enkelte delstaters ansvar . Kommissionen har kritiseret forbundsmyndighederne for ikke at have givet delstaterne detaljerede instrukser med hensyn til arten og hyppigheden af kontrollen, som kunne sikre overholdelsen af de betingelser, som gaelder efter faellesskabsordningen for ydelse af de omtvistede praemier . Kommissionen kritiserer delstaterne for ikke at have fastlagt og anvendt egnede kontrolforanstaltninger .

13 Det bemaerkes hertil, at det paahviler samtlige medlemsstaternes myndigheder, uanset om det drejer sig om centraladministrationen, en forbundsstats myndigheder eller andre lokale myndigheder, at sikre overholdelsen af faellesskabsrettens bestemmelser inden for rammerne af deres respektive kompetence . Derimod tilkommer det ikke Kommissionen at udtale sig om kompetencefordelingen i medlemsstaterne i henhold til deres institutionelle forskrifter eller om de forpligtelser, der kan paahvile henholdsvis Forbundsrepublikkens eller delstaternes myndigheder . Kommissionen kan kun efterproeve, om samtlige de overvaagnings - og kontrolforanstaltninger, som er indfoert i national ret, er tilstraekkelig effektive til at sikre en korrekt anvendelse af de faellesskabsretlige forskrifter .

14 Det er derfor ufornoedent at undersoege, om forbundsregeringen, som den haevder, havde givet delstaterne tilstraekkelige instrukser . Soegsmaalsgrundene skal derimod gennemgaas med henblik paa Kommissionens kritik vedroerende mangelen paa forskrifter om udformningen af kontrollen med overholdelsen af de betingelser, der er fastsat ved faellesskabsordningen, mangelen paa serioes administrativ kontrol og en konkret overvaagning af de underordnede udoevende tjenestegrene, mangelen paa eller utilstraekkelige konkrete instrukser til de tjenestemaend, der skulle foretage kontrol paa stedet, mangelen paa enhver forskrift om hyppigheden af denne kontrol og mangelen paa enhver skriftlig rapport om den paa stedet gennemfoerte kontrol og resultatet heraf . Ifoelge Kommissionen udgoer de paagaeldende forpligtelser mindstekrav i henhold til de relevante faellesskabsretlige bestemmelser .

15 Sagsoegeren har med sit principale anbringende i det vaesentlige gjort gaeldende, at de af Kommissionen opstillede krav udgoer supplerende forpligtelser for medlemsstaterne, som ikke har hjemmel i de relevante faellesskabsretlige forskrifter, og derfor heller ikke kan udgoere et gyldigt kriterium for vurderingen af, hvorledes de paagaeldende praemieordninger er blevet anvendt i de tre beroerte delstater .

16 Det skal herved understreges, at selv om den ovenfor gennemgaaede faellesskabsordning paa omraadet ikke udtrykkeligt forpligter medlemsstaterne til at indfoere overvaagnings - og kontrolforanstaltninger, som de af Kommissionen anfoerte, er det ikke desto mindre klart, at denne forpligtelse fremgaar forudsaetningsvis af den omstaendighed, at det efter den paagaeldende ordning paahviler medlemsstaterne at anvende de omtvistede praemieordninger og indfoere et kontrol - og overvaagningssystem .

17 Det bemaerkes herom, at artikel 8 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 729/70 af 21 . april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik ( EFT 1970 I, s . 196 ) paalaegger medlemsstaterne en konkret generel forpligtelse til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at de af EUGFL finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemfoert og paa behoerig maade, for at forhindre og forfoelge uregelmaessigheder og for at tilbagesoege beloeb, der er udbetalt med urette paa grund af uregelmaessigheder eller forsoemmelser; ifoelge samme forordnings artikel 9 skal medlemsstaterne desuden stille alle oplysninger, der er noedvendige for EUGFL' s funktion, til raadighed for Kommissionen og traeffe alle foranstaltninger, der er egnede til at lette de kontrolforanstaltninger, som Kommissionen finder formaalstjenlige .

18 Foruden disse generelle bestemmelser foreskriver artikel 5 i forordning nr . 3007/84, hvad angaar praemien til faarekoedsproducenter, at "de ansvarlige myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget" inden udloebet af den naevnte periode paa 100 dage skal gennemfoere "en administrativ kontrol suppleret med inspektioner paa stedet, systematiske eller i form af stikproever, af det antal praemieberettigede moderfaar, der er angivet i praemieansoegningen ".

19 Hvad angaar praemierne for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, forpligter artikel 4, stk . 1, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1244/82 af 19 . maj 1982 - om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende praemieordningen for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer ( EFT L 143, s . 20 ) - de af hver medlemsstat udpegede myndigheder til at foretage en administrativ kontrol suppleret med inspektion paa stedet ved stikproever eller om noedvendigt systematisk kontrol .

20 Det foelger af disse bestemmelser, set i sammenhaeng med den forpligtelse til loyalt samarbejde med Kommissionen, som er indfoert ved Traktatens artikel 5, at medlemsstaterne, navnlig for saa vidt angaar spoergsmaalet om en forskriftsmaessig anvendelse af faellesskabsmidler, er forpligtet til at indfoere et system med administrativ kontrol og kontrol paa stedet, der goer det muligt at sikre en korrekt overholdelse af de materielle og formelle betingelser for ydelsen af de paagaeldende praemier .

21 Saafremt der ikke eksisterer et saadant kontrolsystem, eller saafremt det af en medlemsstat indfoerte system udviser saadanne mangler, at der bestaar tvivl med hensyn til opfyldelsen af de betingelser, der er fastsat for ydelsen af de paagaeldende praemier, er Kommissionen berettiget til ikke at anerkende bestemte udgifter, som vedkommende medlemsstat har afholdt .

22 Foelgelig er sagsoegerens anbringende om, at de krav, som Kommissionen har stillet over for medlemsstaterne, udgoer forpligtelser, der ikke er foreskrevet i faellesskabsordningen, uden grundlag .

23 Det skal imidlertid fastslaas, at Kommissionen i hvert enkelt tilfaelde er forpligtet til at begrunde sin beslutning, hvis der heri fastslaas manglende kontrol eller mangler ved den kontrol, som vedkommende medlemsstat har gennemfoert .

24 Paa baggrund af disse betragtninger skal der herefter foretages en gennemgang af de anbringender, som er rettet mod de dele af den anfaegtede retsakt, der angaar anvendelsen af de paagaeldende praemieordninger i de tre beroerte delstater .

25 Hvad angaar de ved den anfaegtede retsakt ikke anerkendte beloeb for praemien til faarekoedsproducenter i Nordrhein-Westfalen, har Kommissionen anfoert, at denne delstats kompetente myndigheder, da Kommissionens tjenestemaend udfoerte kontrollen, end ikke var i stand til at fremlaegge oplysninger om den eventuelle eksistens af et administrativt kontrolsystem eller om de naermere betingelser for den kontrol, der skulle foretages paa stedet .

26 Disse myndigheder var isaer ikke i stand til at fremlaegge oplysninger om behandlingen af praemieansoegninger, om hyppigheden af kontrollen paa stedet, om den manglende udfaerdigelse af en skriftlig rapport i tilslutning til den i givet fald gennemfoerte kontrol og om kommunikationssystemet mellem tilsynsmyndighederne og de lokale myndigheder, der var ansvarlige for gennemfoerelsen .

27 Sagsoegeren har alene, uden at imoedegaa disse konstateringer ved fremlaeggelse af bevismidler, haevdet, at der faktisk blev foretaget en administrativ kontrol og kontrol paa stedet, og at det forhold, at der ikke forelaa nogen skriftlige rapporter, beror paa, at de tjenestemaend, der forestod kontrollen, ikke har fastslaaet uregelmaessigheder, eftersom der kun blev udfaerdiget skriftlige rapporter, naar dette var paakraevet, nemlig i tilfaelde af uregelmaessigheder .

28 Det bemaerkes hertil, at sagsoegeren ikke har foert bevis for, at Kommissionens konstateringer var urigtige . Disse konstateringer udgjorde forhold, der kunne give anledning til alvorlig tvivl med hensyn til indfoerelsen af et passende og effektivt system af foranstaltninger til overvaagning og kontrol med ydelsen af praemierne i den paagaeldende delstat .

29 Paa grundlag af disse betragtninger maa sagsoegerens soegsmaalsgrunde vedroerende udelukkelsen fra faellesskabsfinansiering af de beloeb, der var udbetalt som praemier til faarekoedsproducenter i Nordrhein-Westfalen for regnskabsaarene 1984 og 1985, forkastes .

30 Hvad angaar praemien for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, fremgaar det af den anfaegtede retsakt, af sagen, samt af retsforhandlingerne for Domstolen, at den kritik, der i denne henseende er blevet rettet mod de tre foernaevnte delstater, isaer vedroerer foelgende fire punkter, der ifoelge Kommissionens opfattelse hver isaer udgoer en manglende overholdelse af betingelserne for ydelse af praemien .

31 For det foerste eksisterer der i de tre paagaeldende delstater ingen regler for beregningen paa stedet af det antal ammekoeer, der holdes i en bedrift, og som ville muliggoere en effektiv overholdelse af forpligtelsen til i seks maaneder at holde mindst det antal ammekoeer, for hvilket der er blevet ydet praemie .

32 For det andet burde det have vaeret foreskrevet, at der skulle udfaerdiges en skriftlig rapport om resultaterne af den kontrol, der er gennemfoert paa stedet; en saadan forskrift findes heller ikke i de tre paagaeldende delstater .

33 For det tredje burde der i de tre delstater have vaeret opstillet regler med hensyn til kontrollen med overholdelsen af den forpligtelse, som praemieansoegeren har paataget sig, nemlig til hverken at levere maelk eller mejeriprodukter i tolv maaneder fra datoen for ansoegningens indgivelse .

34 Endelig burde der ogsaa have vaeret udstedt regler om kontrollen med betingelsen om, at praemieansoegeren skal udoeve landbrugsvirksomhed som hovederhverv, dvs . at den del af indkomsten, som hidroerer fra vedkommendes landbrugsbedrift, skal udgoere 50% eller derover af den samlede indkomst .

35 Sagsoegeren bestrider at have vaeret forpligtet til at indfoere regler af den art, som Kommissionen har anfoert .

36 Paa grundlag af de ovennaevnte generelle betragtninger maa det fastslaas, at faellesskabsreglerne ganske vist ikke foreskriver, at medlemsstaterne skal udstede detaljerede og strikte forskrifter paa dette omraade, men dog indeholder en forpligtelse til at indfoere en raekke sammenhaengende foranstaltninger, der indeholder konkrete retningslinjer for de tjenestemaend, der skal gennemfoere kontrollen paa stedet .

37 Saadanne foranstaltninger skal indeholde regler om beregningen af det antal ammekoeer, der holdes paa en landbrugsbedrift, om hyppigheden af den kontrol, der skal gennemfoeres, samt om de kriterier, der gaelder for udvaelgelsen af de landbrugsbedrifter, der skal kontrolleres . De skal endvidere foreskrive udarbejdelsen af en skriftlig rapport om resultaterne af den paa stedet gennemfoerte kontrol . I mangel af en saadan organisation vil den kontrol, der er foreskrevet i artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 1244/82, blive udhulet, og den kontrol, som Kommissionen skal gennemfoere i tilslutning hertil, vil i praksis blive umuliggjort .

38 Foelgelig kan sagsoegerens anbringende om, at Kommissionen ikke kunne anse de naevnte forpligtelser som krav, der foelger af de gaeldende faellesskabsbestemmelser, ikke laegges til grund .

39 Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende, at der i virkeligheden er blevet gennemfoert behoerig kontrol, og at denne har vaeret tilstraekkelig .

40 Det fremgaar i denne henseende af sagen, at der i delstaterne Nordrhein-Westfalen og Bayern ikke eksisterede egentlige forskrifter om metoden til beregning af det antal ammekoeer, der holdes i en landbrugsbedrift, eller om noedvendigheden af at udfaerdige en skriftlig rapport i tilslutning til den gennemfoerte kontrol, og heller ikke om den naermere udformning af kontrollen med betingelsen om ikke-levering af maelk og kravet om, at praemieansoegerens indkomst hovedsagelig skulle hidroere fra landbrugsvirksomhed .

41 Kommissionen har til stoette for sine konstateringer af, at der ikke eksisterede et egentligt kontrolsystem i de paagaeldende delstater, anfoert en raekke enkelttilfaelde, hvor praemierne er blevet ydet med urette . Ifoelge sagsoegeren kan disse enkelttilfaelde, ogsaa selv om de anses for godtgjort, ikke begrunde den af Kommissionen trufne beslutning om at afslaa enhver finansiering gennem EUGFL, men kan alene begrunde afslag paa at anerkende udgifterne i disse enkelttilfaelde .

42 Dette anbringende kan ikke laegges til grund . De naevnte enkelttilfaelde, hvor der uberettiget var ydet praemier, udgoer nemlig kun et supplerende led i Kommissionen kritik, hvorefter der i de to naevnte delstater faktisk ikke fandtes et effektivt system til overvaagning af og kontrol med overholdelsen af betingelserne for ydelse af praemierne .

43 Anbringenderne vedroerende disse to delstater maa derfor forkastes .

44 Hvad derimod angaar Baden-Wuerttemberg - ogsaa selv om Kommissionens klagepunkt vedroerende undladelsen af at foreskrive udfaerdigelse af en skriftlig rapport efter foretagen kontrol paa stedet, er begrundet - findes det dog ikke godtgjort, at de oevrige ovennaevnte forpligtelser ikke er blevet overholdt . Det fremgaar nemlig af sagen, at der i denne delstat var blevet indfoert et bestemt kontrolsystem, som foreskrev en, omend ikke dybtgaaende, kontrol med betingelsen om ikke-levering af maelk og kravet om, at indkomsten hovedsagelig skulle hidroere fra landbrugsvirksomhed . Dette resultat bekraeftes af den omstaendighed, at Kommissionen med hensyn til denne delstat ikke har anfoert enkelttilfaelde, hvor praemien klart er blevet ydet med urette .

45 Foelgelig er den del af Kommissionens beslutning, hvorved den afslaar at lade EUGFL finansiere de i Baden-Wuerttemberg afholdte udgifter for praemier til opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, retsstridig og boer derfor annulleres .

46 Det foelger af de foregaaende betragtninger, at den anfaegtede kommissionsbeslutning kun boer annulleres, for saa vidt den fastslaar, at de beloeb, som er udbetalt i Baden-Wuerttemberg i regnskabsaarene 1984 og 1985 som praemier for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, ikke kan finansieres af EUGFL, og at sagsoegte i oevrigt boer frifindes .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

47 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Ifoelge artikel 69, stk . 3, foerste afsnit, kan Domstolen imidlertid ophaeve sagens omkostninger helt eller delvis, hvis hver af parterne taber eller vinder paa et eller flere punkter .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Kommissionens beslutning 87/541/EOEF af 21 . oktober 1987 om aendring af beslutning 87/468/EOEF og 87/469/EOEF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber med hensyn til de udgifter, der er blevet finansieret af Den Europaeiske Udviklings - og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, for regnskabsaarene 1984 og 1985, annulleres, for saa vidt den fastslaar, at de beloeb, som er udbetalt i Baden-Wuerttemberg i de omhandlede regnskabsaar som praemier for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, ikke kan finansieres af EUGFL .

2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .

3 ) Hver part betaler sine omkostninger .