DOMSTOLENS DOM (FJERDE AFDELING) AF 13. JULI 1989. - ALBERT ALEXIS M. FL. MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - ANSATTE I DEN EUROPAEISKE SAMMENSLUTNING FOR SAMARBEJDE (ESS) - ANERKENDELSE AF STATUS SOM TJENESTEMAND VED KOMMISSIONEN FRA TIDSPUNKTET FOR DERES ANSOETTELSE VED ESS. - SAG 286/83.



Samling af Afgørelser 1989 side 02445



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Tjenestemaend - soegsmaal - soegsmaalsret - personer der kraever status som tjenestemaend eller status som andet end lokalt ansatte

2 . Tjenestemaend - status som tjenestemaend - betingelserne herfor ikke opfyldt

Sammendrag

1 . Ikke blot personer, som har status som tjenestemaend eller som andet end lokalt ansatte, men ogsaa de, der haevder at have en saadan status, kan for Domstolen anfaegte en afgoerelse, der indeholder et klagepunkt mod dem .

2 . Der kan ikke tillaegges personalet i en international sammenslutning, der er underlagt en medlemsstats lovgivning, status som tjenestemaend eller midlertidigt ansatte i Faellesskaberne, da sammenslutningen ikke kan sidestilles med en administrativ enhed under Kommissionen, uanset hvilke relationer den end har til Kommissionen .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 21 . december 1983, har Albert Alexis og 181 andre ansatte i Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( herefter benaevnt "ESS "), som arbejder som delegerede, konsulenter eller attachéer ved Kommissionens delegationer i udviklingslande eller udfoerer bistands - eller tekniske samarbejdsopgaver sammesteds, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afslag af 11 . marts 1983 paa at udnaevne dem til tjenestemaend med virkning fra det tidspunkt, hvor de blev ansat ved ESS .

2 Da sagen blev anlagt, var sagsoegerne ansat som oversoeisk personale i ESS, der er en international almennyttig sammenslutning oprettet efter belgisk ret med henblik paa at lette samarbejdet mellem Faellesskabet og udviklingslandene . ESS raadede over tre kategorier af ansatte : personalet paa hovedsaedet, saerkontraktansatte og det oversoeiske personale, som sagsoegerne tilhoerer .

3 For at loese problemerne vedroerende ESS' s personale udstedte Raadet, for saa vidt angaar den foerste kategori, forordning nr . 3332/82 af 3 . december 1982 om fastsaettelse af saerlige overgangsforanstaltninger med henblik paa ansaettelse som tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber af 56 ansatte ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( EFT L 352, s . 5 ). Den anden kategori, dvs . de ansatte paa saerkontrakt, modtog samtidig en opsigelse fra ESS og et tilbud fra Kommissionen om at blive ansat som midlertidigt ansatte .

4 Med hensyn til den tredje kategori, det oversoeiske personale, udstedte Raadet forordning nr . 3018/87 af 5 . oktober 1987 om indfoerelse af saerlige overgangsbestemmelser vedroerende ansaettelse af oversoeisk personale ved ESS som tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( EFT L 268, s . 1 ). Det praeciseres i forordningen, at en person, der pr . 1 . januar 1988 har indgaaet en ansaettelseskontrakt med ESS, kan udnaevnes til tjenestemand i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber og ansaettes i en af de stillinger, der er opfoert paa listen over antallet af stillinger i Kommissionen for regnskabsaaret 1988 . Endvidere indplaceres tjenestemanden, uanset tjenestemandsvedtaegtens artikel 31 og 32, i den kategori og loenklasse og paa det loentrin, hvor grundloennen svarer til den grundloen, han har oppebaaret i ESS . Loenklasseanciennitet regnes fra den dag, han udnaevnes til tjenestemand .

5 Soegsmaalet har som primaert formaal at faa statueret, at sagsoegerne principalt har vaeret tjenestemaend, subsidiaert, at de har vaeret midlertidigt ansatte i Kommissionen fra det tidspunkt, hvor de blev ansat i ESS og at de i hvert fald har ret til de rettigheder, som de har opnaaet som ansatte ved ESS, for saa vidt som disse rettigheder er mere fordelagtige end dem, de har ret til ifoelge vedtaegten .

6 Da udnaevnelsen af sagsoegerne til tjenestemaend i Kommissionen i henhold til Raadets forordning nr . 3018/87 havde virkning fra 1 . januar 1988, vedroerer sagen kun den tilbagevirkende kraft for deres udnaevnelser samt opretholdelsen af de rettigheder, de havde opnaaet som ansatte ved ESS .

7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Formaliteten

8 Kommissionen har gjort gaeldende, at Domstolen ikke er kompetent til at paakende sagen, for saa vidt som sagsoegerne ikke har status som tjenestemaend eller midlertidigt ansatte i Faellesskaberne .

9 Hertil har Domstolen gentagne gange haft lejlighed til at udtale ( jfr . navnlig dom af 11 . juli 1985, Salerno, forenede sager 87, 130/77, 22/83, 9 og 10/84, Sml . s . 2523 ), at ikke blot personer, som har status som tjenestemaend eller som andet end lokalt ansatte, men ogsaa de, der haevder at have en saadan status, kan for Domstolen anfaegte en afgoerelse, der indeholder et klagepunkt mod dem .

Realiteten

10 Sagsoegerne har principalt gjort gaeldende, at ESS er en fiktiv person, eller i hvert fald kun formelt er arbejdsgiver for sit personale, idet den egentlige arbejdsgiver er Kommissionen . Til stoette for denne opfattelse har sagsoegerne fremfoert de relationer af enhver art, som ESS havde til Kommissionen, samt at de har befundet sig i samme situation som den, tjenestemaend eller midlertidigt ansatte ved Kommissionen, befinder sig i, hvorfor sagsoegerne goer krav paa, at det anerkendes, at de har haft status som tjenestemaend eller midlertidigt ansatte i Kommissionen fra det tidspunkt, hvor de blev ansat ved ESS .

11 Det bemaerkes, at Domstolen i Salerno-dommen havde fastslaaet, at ESS var en international almennyttig sammenslutning efter belgisk ret og ikke kunne betragtes som en administrativ enhed under Kommissionen . Det foelger heraf, at ESS, og ikke Kommissionen, er sagsoegernes arbejdsgiver .

12 Sagsoegerne har subsidiaert gjort gaeldende, at Kommissionen ved at afslaa at anerkende dem som tjenestemaend eller midlertidigt ansatte ved Faellesskaberne har tilsidesat princippet om ligebehandling af Faellesskabets tjenestemaend og oevrige ansatte . Da de imidlertid senere er blevet ansat i medfoer af naevnte forordning 3018/87, bestrider sagsoegerne nu alene forordningens ikrafttraedelsesdato, idet udnaevnelsen af de 32 ansatte, der var stillet til raadighed for Generaldirektorat VIII, og af de 56 ansatte paa ESS' s hovedsaede fandt sted paa et langt tidligere tidspunkt end sagsoegernes udnaevnelse .

13 Det bemaerkes, at selv om Domstolen i domme af 11 . juli 1985 ( Appelbaum mod Kommissionen, sag 119/83, Sml . s . 2447, og Hattet m.fl . mod Kommissionen, forenede sager 66-68 og 136-140/83, Sml . s . 2461 ) konstaterede, at der var sket tilsidesaettelse af princippet om ligebehandling i forbindelse med ansaettelsen af de saerkontraktansatte og de ansatte paa ESS' s hovedsaede, annullerede den kun Kommissionens beslutninger om udnaevnelse af sagsoegerne, for saa vidt som de fastsatte deres loenklasser og loentrin .

14 I dom af 5 . oktober 1988 ( Szy-Tarisse og Feyaerts mod Kommissionen, forenede sager 314 og 315/86, Sml . s . 6013 ), praeciserede Domstolen, at de udtalelser, den havde fremsat i naevnte domme med hensyn til forskelsbehandlingen mellem de kontraktansatte og de ansatte paa ESS' s hovedsaede, kun vedroerer fastsaettelsen af sagsoegernes loenklasse og loentrin i de afgoerelser, hvorved sagsoegerne blev udnaevnt til tjenestemaend paa proeve, men ikke det tidspunkt, hvorfra afgoerelserne skulle have virkning .

15 Under henvisning hertil skal det bemaerkes, at der ikke i naervaerende sag er konstateret en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet .

16 Sagsoegte boer derfor frifindes .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( Fjerde Afdeling )

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Hver part baerer sine omkostninger .