Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — fastlæggelse af de relevante fællesskabsretlige regler — den nationale rets kompetence — konstatering og vurdering af sagens faktiske omstændigheder — anvendelse af bestemmelser, som Domstolen har fortolket — (Art. 234 EF)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne — fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter — direktiv 93/37 — tildeling af kontrakter — alternative bud indgivet af de bydende — pligt til i udbudsbetingelserne at angive, hvilke mindstekrav de alternative bud skal opfylde — rækkevidde — henvisning til en national retsforskrift — ulovligt — (Rådets direktiv 93/37, art. 19)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne — fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter — direktiv 93/37 — tildeling af kontrakter — anvendelse af tildelingskriterier kun på de alternative bud, som lovligt er taget i betragtning af den ordregivende myndighed — (Rådets direktiv 93/37, art. 19 og 30)

Sammendrag

1. Ifølge artikel 234 EF, som er baseret på en klar adskillelse mellem de nationale retters og Domstolens funktioner, har Domstolen alene kompetence til at træffe afgørelse vedrørende fortolkningen og gyldigheden af en fællesskabsbestemmelse på grundlag af de faktiske omstændigheder, sådan som de er beskrevet af den nationale ret, mens det derimod tilkommer den nationale ret at anvende de fællesskabsretlige bestemmelser på det konkrete tilfælde. En sådan anvendelse kan nemlig ikke finde sted uden en samlet vurdering af sagens faktiske omstændigheder. Domstolen har således ikke kompetence til at tage stilling til de faktiske omstændigheder i hovedsagen eller til at anvende de fællesskabsregler, den har fortolket, på nationale foranstaltninger eller forhold, idet disse spørgsmål udelukkende henhører under den nationale rets kompetence.

(jf. præmis 21)

2. Artikel 19 i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at kravet om, at den ordregivende myndighed skal angive de mindstekrav, de alternative bud skal opfylde for at blive taget i betragtning, ikke er opfyldt, når der i udbudsbetingelserne blot er henvist til en national retsforskrift, hvorefter det alternative bud skal sikre levering af en ydelse, som er ligeværdig med den udbudte ydelse med hensyn til kvaliteten.

Det er nemlig alene en angivelse i udbudsbetingelserne eller i udbudsbekendtgørelsen, som sikrer, at de bydende oplyses på samme måde om de mindstekrav, deres alternative bud skal opfylde, for at de kan tages i betragtning af den ordregivende myndighed. Der er reelt tale om en forpligtelse til gennemsigtighed, som skal sikre overholdelsen af princippet om ligebehandling af de bydende, som gælder for enhver udbudsprocedure, der er omfattet af direktivet.

(jf. præmis 29 og 30 samt domskonkl. 1)

3. Artikel 30 i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, hvilken bestemmelse opregner de tilladte tildelingskriterier, kan kun finde anvendelse på alternative bud, som lovligt er taget i betragtning af den ordregivende myndighed i overensstemmelse med direktivets artikel 19. Alternative bud kan således ikke lovligt tages i betragtning, heller ikke selv om det i udbudsbekendtgørelsen ikke var angivet, at alternative bud ikke var tilladte, jf. direktivets artikel 19, stk. 2, hvis den ordregivende myndighed ikke har overholdt de i denne bestemmelse fastsatte betingelser for så vidt angår angivelse af de mindstekrav, som de alternative bud skal opfylde.

(jf. præmis 31-34 og domskonkl. 2)