ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 179/51

Sag anlagt den 30. april 2010 — Stichting Woonpunt m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-203/10)

2010/C 179/87

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøgere: Stichting Woonpunt (Beek, Nederlandene), Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nederlandene), Woningstichting Haag Wonen (‘s-Gravenhage, Nederlandene), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nederlandene) (ved advocaten E. Henny, T. Ottervanger og P. Glazener)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Kommissionens beslutning vedrørende den eksisterende støtteordning annulleres i henhold til artikel 263 TEUF.

— Kommissionens beslutning vedrørende nye støtteordninger annulleres i henhold til artikel 263 TEUF.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 9963 endelig af 15. december 2009 vedrørende statsstøtte E-2/2005 og N 642/2009 (Nederlandene) — eksisterende støtte og støtte til et særligt projekt med henblik på sociale boligselskaber.

Sagsøgerne har påberåbt sig otte anbringender til støtte for deres indledende påstande. Disse anbringender svarer til dem, der er gjort gældende i sag T-202/10, Stichting Woonlinie m.fl. mod Kommissionen.

Til støtte for deres senere påstande har sagsøgerne påberåbt sig tre supplerende anbringender.

For det første har Kommissionen tilsidesat artikel 107 og 108 TEUF og forordning nr. 659/1999 (1), idet den fandt, at støtten til et projekt vedrørende byområder i tilbagegang var omfattet af en eksisterende støtteordning, og idet den formelt indførte krav uden at følge den procedure, der er foreskrevet i forordning nr. 659/1999.

For det andet anfører sagsøgerne, at Kommissionen med urette har antaget, at den fjerde betingelse i Altmark-dommen (2) ikke var opfyldt, idet de sociale boligselskaber ikke var udvalgt efter en udbudsprocedure. Ifølge sagsøgerne burde Kommissionen begrænse sig til at kontrollere, at foranstaltningen ikke fører til manglende effektivitet.

For det tredje anfører sagsøgerne, at Kommissionen burde have undersøgt, om der var en overkompensation til en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).

(2) Dom af 24.7.2003, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg (sag C-280/00, Sml. I, s. 7747).
—

Beslutningen truffet af direktøren for Direktorat D i GD Miljø om at give afslag på fuld aktindsigt i to dokumenter, hvori andre af Kommissionens generaldirektører afgiver udtalelse om udkastet til Kommissionens direktiv 2008/58/EF.
For det andet indeholder den anfægtede afgørelse fejlbedømmelser hvad angår undtagelsen i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001, da det heraf fremgår, at udbredelsen af de omhandlede dokumenter ville være til skade for privatlivets fred i forhold til de pågældende personer, og/eller den anfægtede afgørelse undlader at foretage en bedømmelse af det egentlige indhold af artikel 4, stk. 1, litra b), og/eller det fremgår af den anfægtede afgørelse, at den offentlige interesse i aktindsigt i offentlige registre over assistenter for medlemmer af Europa-Parlamentet mindskes, når personen ikke længere har en sådan stilling.
Sag anlagt den 7. april 2010 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen

(Sag T-167/10)

(2010/C 161/75)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyers N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Generalsekretariatets afgørelse af 27. januar 2010 — SG.E.3/FM/psi — Ares (2010)43764 — vedrørende afslag på en anmodning indgivet af sagsøgeren i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om en fornyet undersøgelse af den holdning, som Generaldirektoratet for Informationsteknologi indtog ved skrivelse af 18. september, efter sagsøgerens oprindelige begæring af 14. august 2009 om aktindsigt i alle indkaldelserne af tilbud vedrørende del 3A af ESP-DESIS, annulleres.

— Generalsekretariatets afgørelse af 11. marts 2010 — SG.E.3/FM/MIB/rc/psi — Ares(2010)131966 — vedrørende afslag på en anmodning indgivet af sagsøgeren i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om en fornyet undersøgelse af de holdninger, som Generaldirektoratet (GD) for Informationsteknologi, Den Europæiske Unions Publikationskontor (OP, tidligere OPOCE) og GD for Budget indtog ved deres respektive skrivelser af 11. december 2009 efter sagsøgerens oprindelige begæringer af 9. oktober 2009 om aktindsigt i alle indkaldelserne af tilbud vedrørende alle dele af kontrakterne ESP, ESP-DIMA og ESP-DESIS (behandlet af GD for Informationsteknologi), OPOCE’s rammekontrakter nr. 6011, 6102, 6103, 6020, 10042, 6121, 6031, 10030 og GD for Budgets rammekontrakt nr. BUDG/O101, annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale alle sagsøgerens omkostninger, både retlige og andre, samt udgifter pådraget ved sagsøgerens anmodning, selv hvis den foreliggende anmodning afslås.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat forordning (EF) nr. 1049/2001 ved ikke at foretage en konkret og individuel undersøgelse af de dokumenter, som der var henvist til i begæringen om aktindsigt, således at den kunne vurdere, om de påberåbte undtagelser fandt anvendelse, eller om der kunne gives delvis aktindsigt. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at de af Kommissionen anførte begrundelser vedrørende beskyttelsen af EU’s økonomiske politik, beskyttelsen af forretningsmæssige interesser og begrundelser om den offentlige sikkerhed skal forkastes som ugrundede, idet de af Kommissionen påberåbte begrundelser ifølge sagsøgeren er af generel og abstrakt art, og ikke påviser, at Kommissionen foretog en specifik, individuel undersøgelse af de begærede dokumenters indhold.
—

tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, princippet om ligebehandling af de bydende og princippet om fri konkurrence ved oveni datoen for fristen for fremsendelse af buddene at fastsætte et klokkeslæt som frist for indgivelsen til postkontoret
—

Sagsøgte har fremført en selvmodsigende argumentation om forholdet mellem priserne i USA og EU, eftersom argumentationen synes på én gang at tale for, at højere priser i EU giver amerikanske producenter et incitament til at skifte til salg i EU, og at lavere priser i EU tvinger amerikanske producenter til sælge til dumpingpriser i EU.
—

Tilsidesættelse af de af Kommissionen godkendte kontrolstrategier, for så vidt som Kommissionen afbrød betalingsfristen for disse mellemliggende betalinger med den begrundelse, at den manglede systemrevision udgør en væsentlig forsinkelse i gennemførelsen af strategierne, for så vidt som disse strategier gjorde det muligt for Kongeriget Spanien at fremlægge denne systemrevision senest den 30. juni 2010.
Sag anlagt den 19. april 2010 — AISCAT mod Kommissionen

(Sag T-182/10)

(2010/C 161/85)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Associazione Italiana delle Società Concessionarie per la costruzione e l’esercizio di Autostrade e Trafori stradali (AISCAT) (Rom, Italien) (ved avvocato M. Maresca)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens beslutning af 10. februar 2010 annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Denne sag angår en påstand om annullation af Kommissionens beslutning, som er indeholdt i skrivelse af februar 2010, hvori det antages, at det kan udelukkes, at Den Italienske Republik, idet den har overdraget anlæg og drift af en motorvejsstrækning (benævnt Mestre-omvejen) til en halvoffentlig virksomhed, CAV S.p.A. (et aktieselskab, hvis aktier er ligeligt fordelt mellem NAS S.p.A. og regionen Veneto) uden udbud, og finansieret dette anlæg gennem prisforhøjelser ved de opkrævningsstationer, der er beliggende på den parallelle og konkurrerende motorvejsstrækning, har overtrådt artikel 87 EF (nu artikel 107 TEUF).

Der er fremført to anbringender til støtte for, at Den Italienske Republik har overtrådt artikel 87 EF (i dag artikel 107 TEUF).

For det første udgør det forhold, at Den Italienske Republik direkte har tildelt CAV en koncessionskontrakt om anlæg og drift af Mestre-omvejen ved artikel 2, stk. 290, i lov nr. 244 af 24. december 2007, statsstøtte, for så vidt som betingelserne for tildeling af de såkaldte in-house kontrakter ikke var opfyldt og tildelingen blev foretaget til fordel for en halvoffentlig virksomhed, hvis vedtægts- og driftsmæssige karakteristika indebærer en ugrundet konkurrencefordel. CAV ejede i virkeligheden en 50 %-andel i ANAS, der — selv om det spiller en offentligretlig rolle som tilsynsmyndighed — også udfører entreprenørvirksomhed (anlæg og drift af motorveje) på det marked, som den selv regulerer, og i relation til hvilket den selv er koncessionsgiver.

For det andet udgør det forhold, at Den Italienske Republik har godkendt den aftale, der er indgået mellem ANAS (som koncessionsmyndighed) og CAV, angående finansieringen af Mestre-omvejen gennem prisforhøjelser ved de opkrævningsstationer, der er beliggende på den parallelle og konkurrerende motorvejsstrækning, statsstøtte til fordel for CAV.

Stigningen var i virkeligheden tænkt som et middel til at omdirigere biltrafikken til det nye anlæg (Mestre-omvejen) og har samtidigt forårsaget reduktion af trafikken på den konkurrerende strækning (Mestre-omvejen), som den nævnte forhøjelse vedrører. Statsstøtten udgøres således ikke af størrelsen af den omhandlede stigning i sig selv, men af den konkurrencefordel, som CAV har heraf, der modsvares af det tab, som koncessionsselskaberne i Tangenziale-ringvejen har lidt.
—

Personaleretten har foretaget en urigtig retsanvendelse og forsynet dommen med en selvmodsigende begrundelse, idet den fandt, at det er tilstrækkeligt udelukkende at konsultere appellantens personlige aktmappe for at få kendskab til grundene til en afgørelse, og dette ikke medfører, at afgørelsen annulleres, på trods af den omstændighed, at institutionen hverken i afgørelsen om afskedigelse eller i afslaget på appellantens klage har redegjort for sine grunde.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, og der gives følgelig afslag på indsigelsen indgivet af MOTIVE S.r.l., det fastslås, at EF-design nr. 000625702-001 kan registreres for »reduktionsgear«.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 195/28

Sag anlagt den 18. maj 2010 — Banco Santander mod Kommissionen

(Sag T-227/10)

2010/C 195/43

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Banco Santander, SA (Santander, Spanien) (ved abogados J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan og R. Calvo Salinero)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, annulleres, for så vidt som den erklærer, at artikel 12, stk. 5, i TRLIS (lovbekendtgørelse af selskabsskatteloven) indeholder elementer af statsstøtte.

— Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, for så vidt som den erklærer, at artikel 12, stk. 5, i TRLIS indeholder elementer af statsstøtte, når den finder anvendelse på erhvervelse af kapitalandele, som forudsætter kontrolovertagelse.

— Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 4, for så vidt den kræver, at operationer foretaget, inden den endelige beslutning, der er genstand for søgsmålet, blev offentliggjort i EUT, tilbagesøges.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Beslutningen i den foreliggende sag er den samme som i sag T-219/10, Autogrill España mod Kommissionen, sag T-221/10, Iberdrola mod Kommissionen og sag T-225/10, Banco Bilbao Vizcaya mod Kommissionen.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som påberåbt i disse sager.

Det gøres navnlig gældende, at der er foretaget urigtig retsanvendelse ved retligt at kvalificere foranstaltningen som statsstøtte, ved identificeringen af den af denne foranstaltning begunstigede og ved fastsættelsen af skæringsdatoen for at anerkende en berettiget forventning. Sagsøgeren har påberåbt sig det sidste anbringende for så vidt som den anfægtede beslutning anerkender, at der findes en berettiget forventning, mens der samtidig sondres mellem operationer foretaget efter ikrafttrædelsen af foranstaltningen, inden beslutningen om at indlede den formelle undersøgelse blev offentliggjort, og operationer foretaget herefter.
—

Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder dem, som er pådraget sagsøgeren i forbindelse med sagen for appelkammeret, hvis parten beslutter at indtræde i sagen.
—

Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 4, for så vidt som den kræver, at operationer, der er foretaget inden den endelige beslutning, der er genstand for søgsmålet, blev offentliggjort i EUT, tilbagesøges.
Endelig tilsidesatte Kommissionen principperne om god forvaltningsskik og om beskyttelse af sagsøgerens berettigede forventninger samt retsstatsprincippets iagttagelse i administrationen, da den gav afslag på aktindsigt i oplysninger, der var nødvendige for at finde ud af, hvordan Kommissionen anvender artikel 35 i retningslinjerne for beregningen af bøder (2).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 179/42

Sag anlagt den 22. april 2010 — Sviluppo Globale mod Kommissionen

(Sag T-183/10)

2010/C 179/75

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Sviluppo Globale GEIE (Rom, Italien) (ved avvocati F. Sciaudone, R. Sciaudone og A. Neri)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 14. februar 2010 annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning af 14. februar 2010, hvorved Kommissionen som ordregivende myndighed meddelte sagsøgeren, at buddet fra virksomhedssammenslutningen ledet af Sviluppo Globale GEIE var udelukket fra den short-list, der blev skabt ved det begrænsede udbud EUROPEAID/129038/C/SER/SYR vedrørende leveringen af tjenesteydelser i form af teknisk bistand til den syriske regering med henblik på at fremme decentraliseringen og del lokale udvikling.

Sagsøgeren har til støtte for sin påstand om annullation gjort gældende, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn og en åbenbar urigtig anvendelse af udvælgelseskriterierne fastsat i udbudsbekendtgørelsen. Særligt har Kommissionen ikke anvendt de kriterier, der er forbundet med den tekniske kapacitet, der er fastsat i udbudsbekendtgørelsen, rigtigt, idet den ikke har short-listet den virksomhedssammenslutning, der er ledet af sagsøgeren, på trods af at sammenslutningen besad de egenskaber, der var fastsat i selve bekendtgørelsen. Denne åbenbare fejl, som den ordregivende myndighed har begået, fremgår klart af en enkelt sammenligning af indholdet af kravene om teknisk kapacitet, der er fastsat for at blive short-listet i det pågældende udbud, og den faktiske beskaffenhed af den tekniske kapacitet hos den sammenslutning, der er ledet af sagsøgeren.

Endvidere har sagsøgeren under alle omstændigheder gjort gældende, at udelukkelsesbeslutningen af 14. februar 2010 er ubegrundet, idet det på ingen måde forklares, hvorfor sagsøgerens bud ikke opfylder de udvælgelseskriterier, der er forbundet med den tekniske kapacitet som fastsat i udbudsbekendtgørelsen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 179/44

Sag anlagt den 20. april 2010 — GEA Group mod Kommissionen

(Sag T-189/10)

2010/C 179/77

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: GEA Group AG (Bochum, Tyskland) (ved Rechtsanwälte A. Kallmayer, I. du Mont og G. Schiffers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1 i ændringsbeslutningen annulleres, idet sagsøgeren deri pålægges en bøde.

— Subsidiært: Bøden, der er pålagt sagsøgeren i henhold til artikel 1 i ændringsbeslutningen, nedsættes.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2010) 727 endelig af 8. februar 2010, ved hvilken Kommissionen bl.a. for så vidt angår sagsøgeren har ændret sin beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 i sagen COMP/38589 — varmestabilisatorer (herefter »ændringsbeslutningen«). Ændringen vedrører artikel 2, punkt 31 og 32 i Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig om sagsøgerens solidariske hæftelse.

Sagsøgeren har gjort fem anbringender gældende til støtte for søgsmålet.

For det første har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, idet sagsøgeren hverken er blevet hørt eller på anden måde involveret i proceduren. For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at ændringsbeslutningen indeholder en utilstrækkelig begrundelse: Denne beslutning bygger udelukkende på, at man havde undladt at tage hensyn til overholdelsen af den i artikel 23, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1) fastsatte maksimumgrænse, hvilket skulle være sket ex officio; der mangler tillige en konkret begrundelse i forhold til sagsøgeren. Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at der mangler et retsgrundlag i ændringsbeslutningen, som allerede er blevet endelig i forhold til visse adressater eller er gjort til genstand for søgsmål. For det fjerde har sagsøgeren fremført, at ændringen af bøden til sagsøgerens ugunst er retsstridig. Endelig påberåber sagsøgeren sig forældelse, idet ændringsbeslutningen er blevet vedtaget efter udløbet af forældelsesfristen fastsat i artikel 25, stk. 6 i forordning nr. 1/2003.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
—

Afgørelse truffet den 5. marts 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 322/2009-2) annulleres delvist, og kun for så vidt der herved blev givet afslag på registrering af varemærket »LA VICTORIA DE MÉXICO« for varer i klasse 32, og det fastslås dermed, at varemærket kan registreres.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 179/53

Sag anlagt den 30. april 2010 — Vesteda Groep BV mod Kommissionen

(Sag T-206/10)

2010/C 179/90

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Vesteda Groep BV (Maastricht, Nederlandene) (ved advocaten G. van der Wal og T. Boesman)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 15. december 2009 annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 26 endelig af 15. december 2009 vedrørende støtteordningerne E-2/2005 et N-642/2009 (Nederlandene) — eksisterende støtte og støtte til et særligt projekt med henblik på sociale boligselskaber. Sagsøgeren har fremført tre anbringender til støtte for sit søgsmål.

For det første anfører sagsøgeren, at Kommissionen i punkt 25-37 i den anfægtede beslutning med urette har antaget, at den nederlandske finansieringsordning til sociale boligselskaber og alle ændringerne til denne ordning udgør en eksisterende støtte, og at Kommissionens vurdering på denne baggrund er foretaget i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF og kapitel 5 i forordning nr. 659/1999 (1), hvorved Kommissionen har lagt en urigtig retsopfattelse til grund. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen foretaget et urigtigt skøn ved ikke at indhente tilstrækkelige oplysninger om ændringerne i ordningen og har ikke begrundet den anfægtede beslutning tilstrækkeligt.

For det har andet har Kommissionen ifølge sagsøgeren med urette godtaget de foranstaltninger, som Nederlandene har foreslået i henhold til artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 659/1999, efter artikel 19 i denne forordning, hvorved Kommissionen har lagt en urigtig retsopfattelse til grund i den anfægtede beslutning. De af Kommissionen tiltrådte passende foranstaltninger er utilstrækkelige og/eller uegnede til at sikre, at støtten er forenelig med artikel 107 TEUF, sammenholdt med artikel 106 TEUF. Desuden har Kommissionen fejlagtigt anvendt betingelserne i artikel 106, stk. 2, TEUF, og har ikke begrundet den anfægtede beslutning tilstrækkeligt.

For det tredje anfører sagsøgeren, at Kommissionen med urette har undladt at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF, og til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999, hvorved den har lagt en urigtig retsopfattelse til grund.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2001 af 2. marts 2001 — om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår proceduren for finansielle korrektioner af interventioner under strukturfondende (3) — som fastsætter en forhøjelse med 1,5% i forhold til Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, for så vidt som den anfægtede debetnota fastsætter en rentesats i overensstemmelse med den, der er offentliggjort i EUT af 1. april 2010, forhøjet med 3,5%.
—

Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, som forpligter den til omhyggeligt, indgående og upartisk at undersøge alle de relevante elementer i sagen, idet den ikke har fulgt proceduren (som den har gjort vedrørende erhvervelser uden for fællesskabet) for at godtgøre, at foranstaltningen angiveligt er selektiv, og efterprøve den præcise rækkevidde af de praktiske hindringer for fusionen inden for fællesmarkedet, inden den tager den for givet.
—

Afgørelse truffet den 24. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1590/2008-1) annulleres, for så vidt som den erklærede EF-varemærke nr. 3693116 for varer i klasse 9, 14 og 18 for ugyldigt.
—

Kommissionens beslutning K(2010) 580 af 27. januar 2010 om finansiel støtte til forslag indgivet under udvælgelsesproceduren i 2009 vedrørende EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer (Marco Polo II-programmet) (1) annulleres, for så vidt som den vælger at støtte forslag nr. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, G2G@2XL-projektet, med et tilskud på 2 190 539 EUR.
Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der for Kommissionen ikke forelå de vigtige og afgørende elementer for at konkludere, at fusionen ikke ville rejse alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet, uden at indlede en procedure i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c). Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at disse mangler tillige påvirker beslutningen om ikke at henvise sagen til de belgiske konkurrencemyndigheder, da Kommissionen ikke var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, om de belgiske konkurrencemyndigheder var den myndighed, der bedst var i stand til at håndtere den anmeldte fusion.