Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - direktiv om ivaerksaettelse af rammeaftalen om foraeldreorlov - generel karakter - soegsmaal anlagt af en sammenslutning, der paa europaeisk niveau repraesenterer og varetager smaa og mellemstore virksomheders interesser - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4, og art. 189; aftale om socialpolitikken, art. 3 og 4; Raadets direktiv 96/34)

2 Socialpolitik - aftale om socialpolitik - arbejdsmarkedets parters aftaler - ivaerksaettelse ved en afgoerelse truffet af Raadet paa forslag af Kommissionen - betingelser - iagttagelse af det demokratiske princip - repraesentationsevne for deltagere i aftalen

(Aftalen om socialpolitikken, art. 3, stk. 4, og art. 4)

Sammendrag

1 Et annullationssoegsmaal til anfaegtelse af direktiv 96/34 om den rammeaftale om foraeldreorlov, der er indgaaet af Union des confédérations de l'industrie et des employeurs d'Europe, Centre européen de l'entreprise publique og Confédération européenne des syndicats, som er anlagt af en europaeisk sammenslutning, der paa europaeisk plan repraesenterer og varetager smaa og mellemstore virksomheders interesser, skal afvises.

For direktiv 96/34, som blev vedtaget af Raadet i henhold til artikel 4, stk. 2, i den aftale om socialpolitikken, som Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater, undtagen Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, har indgaaet, har efter sin beskaffenhed generel karakter og udgoer ikke en beslutning i traktatens artikel 189's forstand.

Og rammeaftalen om foraeldreorlov, som skal ivaerksaettes ved direktivet, indeholder desuden minimumsforskrifter, der skal goere det lettere at forene arbejdsmaessigt og familiemaessigt ansvar for foraeldre, som arbejder og finder anvendelse paa alle arbejdstagere, saavel maend som kvinder, der har en arbejdskontrakt eller et ansaettelsesforhold, som er defineret ved lov, kollektiv overenskomst eller gaeldende praksis i den enkelte medlemsstat. Direktiv 96/34 opfylder endvidere kravene i henhold til traktatens artikel 189, idet det er stilet til medlemsstaterne, der er forpligtet til at traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for paa et hvilket som helst tidspunkt at sikre det resultat, der er foreskrevet i direktivet, og som ved rammeaftalen, hvortil det henviser, henhoerer under de nationale myndigheders kompetence for saa vidt angaar den form og de midler, ved hvilke dette resultat kan naas.

Endvidere er den sagsoegende sammenslutning ikke beroert af det anfaegtede direktiv paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for den, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller den fra alle andre, saaledes at den kan anses for individuelt beroert af dette direktiv.

Paa den ene side kan den ikke goere krav paa at have en almindelig ret til at deltage under forhandlingsfasen i den fremgangsmaade, der er fastlagt i artikel 4, stk. 2, i aftalen om socialpolitikken eller i det foreliggende tilfaelde en saerlig ret til at deltage i forhandlingerne om rammeaftalen. Der tillaegges saaledes ikke ved artikel 3, stk. 2, 3 og 4, og artikel 4 i aftalen om socialpolitikken nogen arbejdsmarkedspart en almindelig ret til at deltage i enhver forhandling, der er indledt i henhold til aftalens artikel 3, stk. 4, uden hensyn til, hvilke interesser den goer krav paa at repraesentere, selv om alle arbejdsmarkedsparter, der er blevet konsulteret i henhold til aftalens artikel 3, stk. 2 og 3, har adgang til at indlede en saadan forhandling. Den omstaendighed, at sagsoegeren i det foreliggende tilfaelde gentagne gange anmodede Kommissionen om at kunne deltage i de forhandlinger, som andre arbejdsmarkedsparter havde indledt, kan ikke alene aendre herved, for det er alene de beroerte arbejdsmarkedsparter og ikke Kommissionen, der er herre over den egentlige forhandlingsfase.

Paa den anden side adskiller den sagsoegende sammenslutning sig ikke i betragtning af sin repraesentationsevne fra alle de andre arbejdsmarkedsorganisationer, som Kommissionen konsulterede, og som ikke har deltaget i rammeaftalen, og den kan derfor ikke retmaessigt stille krav til Raadet om, at det modsaetter sig gennemfoerelse af rammeaftalen paa faellesskabsplan, og kan foelgelig heller ikke anses for individuelt beroert af direktivet.

Da det paahviler Kommissionen og Raadet at afgoere, om de arbejdsmarkedsparter, der har indgaaet en aftale i henhold til artikel 3, stk. 4, og artikel 4 i aftalen om socialpolitikken, paa baggrund af den omhandlede aftales indhold har en samlet repraesentationsevne, der er tilstraekkelig stor, og da en arbejdsmarkedspart, som Kommissionen har konsulteret i henhold til artikel 3, stk. 2 og 3, i aftalen om socialpolitikken, men som ikke har deltaget i den omhandlede aftale, og hvis egen repraesentationsevne, for saa vidt angaar dennes indhold, er noedvendig som et supplement til aftaledeltagernes samlede repraesentationsevne, retmaessigt kan forhindre, at Kommissionen og Raadet paatager sig dens ivaerksaettelse paa faellesskabsplan ved udstedelse af en retsakt, maa Kommissionen og Raadet i det foreliggende tilfaelde antages med foeje at vaere naaet til det resultat, at den samlede repraesentationsevne hos deltagerne i rammeaftalen var tilstraekkelig stor, for saa vidt angaar dennes indhold og i betragtning af deres tvaerfaglige karakter og almene sigte til, at den kunne gennemfoeres paa faellesskabsplan.

2 Kommissionen og Raadet er forpligtet til at kontrollere repraesentationsevnen hos arbejdsmarkedsparter, der har indgaaet en aftale i henhold til artikel 3, stk. 4, og artikel 4 i aftalen om socialpolitikken, og som Raadet anmodes om at ivaerksaette paa faellesskabsplan. Ved undersoegelsen heraf skal de tage stilling til, om de deltagende arbejdsmarkedsparter paa baggrund af den omhandlede aftales indhold har en tilstraekkelig stor samlet repraesentationsevne.

Disse to faellesskabsinstitutioners medvirken foerer nemlig til, at en aftale, der er indgaaet mellem arbejdsmarkedets parter, bliver et faellesskabsretligt lovgrundlag, uden at de i traktaten fastlagte saedvanlige lovgivningsprocedurer, der indebaerer Europa-Parlamentets deltagelse, benyttes.

Da den i artikel 3, stk. 4, og artikel 4, i aftalen omhandlede fremgangsmaade intet indeholder om Europa-Parlamentets medvirken, er det imidlertid - naar Europa-Parlamentet ikke medvirker ved en lovgivningsakts tilblivelse - af hensyn til iagttagelsen af det demokratiske princip, som er Unionens grundlag, noedvendigt at sikre, at folkeslagenes medvirken i dette forloeb sikres paa anden maade, hvilket her sker ved deltagelse af de arbejdsmarkedsparter, der har afsluttet den aftale, som Raadet, naar det traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, goer til et lovgrundlag paa faellesskabsplan.