ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Artikel 24, stk. 1, og artikel 34 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) skal fortolkes således, at en annullering af et rejsedokument, foretaget af en myndighed i et tredjeland, ikke automatisk medfører, at et ensartet visum, der er anbragt i dette dokument, er ugyldigt.
1)

Den Europæiske Unions Rets dom YKK m.fl. mod Kommissionen (EU:T:2012:322) ophæves for så vidt angår anvendelsen af et loft på 10 % med henblik på fastsættelsen af bødens maksimale størrelse i forbindelse med samarbejdet inden for Basel-Wuppertal og Amsterdam-kredsene på markedet for fastgørelsesartikler af metal og plast og påhæftningsmaskiner, hvilket loft blev beregnet på grundlag af YKK-koncernens omsætning i det år, der lå før vedtagelsen af Kommissionens beslutning K(2007) 4257 endelig af 19. september 2007 om en procedure efter artikel [81 EF] (sag COMP/39.168 — PO/Syartikler af metal: Luknings- og fastgørelsesartikler) for den overtrædelsesperiode, som YKK Stocko Fasteners GmbH er blevet holdt eneansvarlig for.
C 395/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 4. september 2014 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-114/12) (1)

((Annullationssøgsmål - Den Europæiske Unions optræden udadtil - internationale aftaler - beskyttelse af radio- og fjernsynsforetagenders beslægtede rettigheder - forhandlinger om en konvention fra Europarådet - afgørelse vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer om bemyndigelse til Unionens og medlemsstaternes fælles deltagelse i forhandlingerne - artikel 3, stk. 2, TEUF - Unionens eksterne enekompetence))

(2014/C 395/02)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, P. Hetsch, L. Gussetti og J. Samnadda, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Europa-Parlamentet (ved R. Passos og D. Warin, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved H. Legal, J.-P. Hix, F. Florindo Gijón og M. Balta, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, E. Ruffer, D. Hadroušek og J. Králová, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze, B. Beutler og N. Graf Vitzthum, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels og J. Langer, som befuldmægtigede), Republikken Polen (først ved M. Szpunar, B. Majczyna, M. Drwięcki og E. Gromnicka, som befuldmægtigede, herefter ved de tre sidstnævnte befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Murrell, som befuldmægtiget, bistået af barrister R. Palmer).

Konklusion

1) Afgørelse af 19. december 2011 vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om Den Europæiske Unions og medlemsstaternes deltagelse i forhandlingerne om en konvention fra Europarådet om beskyttelse af radio- og fjernsynsforetagendernes rettigheder annulleres.

2) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.

3) Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Nederlandene, Republikken Polen og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Parlamentet bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 138 af 12.5.2012.
1)

Med henblik på tariferingen i den kombinerede nomenklatur, som fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i de affattelser, der følger af henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 2388/2000 af 13. oktober 2000, (EF) nr. 2031/2001 af 6. august 2001, (EF) nr. 1832/2002 af 1. august 2002 og (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003, af skærme med de i hovedsagen omhandlede objektive kendetegn skal der tages hensyn til den bestemmelse, der hænger uløseligt sammen med skærmene, og som består i at gengive dels data fra en automatisk databehandlingsmaskine, dels kompositvideosignaler. Sådanne skærme skal tariferes i underposition 8471 60 90 i den kombinerede nomenklatur, såfremt de udelukkende eller hovedsageligt anvendes i forbindelse med et automatisk databehandlingsanlæg som omhandlet i bestemmelse 5 B, litra a), til den kombinerede nomenklaturs kapitel 84, eller i underposition 8528 21 90 i denne nomenklatur, såfremt dette ikke er tilfældet, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at fastlægge på grundlag af de objektive kendetegn for de i hovedsagen omhandlede skærme, og navnlig de kendetegn, der er anført i de forklarende bemærkninger vedrørende pos. 8471 i det harmoniserede system, som blev oprettet ved den i Bruxelles den 14. juni 1983 undertegnede internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem og ved ændringsprotokollen hertil af 24. juni 1986, særligt punkt 1-5 i den del af punkt D i kapitel I i dette harmoniserede system, der vedrører dataskærme til automatiske databehandlingsmaskiner.
1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, litra b) og d), samt artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«), idet det har udelukket udøvere af liberale erhverv samt tandlæger og fysioterapeuter fra anvendelsesområdet for lov af 14. juli 1991 om markedsføring samt om oplysning og beskyttelse af forbrugeren, som ændret ved lov af 5. juni 2007, der gennemfører direktiv 2005/29 i national ret — idet det har opretholdt artikel 20, 21 og 29 i lov af 6. april 2010 om handelspraksis og forbrugerbeskyttelse, og — idet det har opretholdt artikel 4, stk. 3, i lov af 25. juni 1993 om udøvelse og tilrettelæggelse af erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted og markedshandel, som ændret ved lov af 4. juli 2005, samt artikel 5, stk. 1, i kongelig anordning af 24. september 2006 om udøvelse og tilrettelæggelse af erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted.
2)

Kommissionens beslutning K(2008) 1690 endelig af 30. april 2008 om nedsættelse af økonomisk støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) ydet til et operationelt program i mål nr. 1-regionen Land Thüringen (Tyskland) (1994-1999) i henhold til Kommissionens beslutning K(94) 1939/5 af 5. august 1994 og Kommissionens beslutning K(2008) 1615 endelig af 29. april 2008 om nedsættelse af økonomisk støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) ydet til et operationelt program i mål 1-regionen Øst-Berlin (Tyskland) (1994-1999) i henhold til Kommissionens beslutning K(94) 1973 af 5. august 1994 annulleres.
2)

Virkningerne af afgørelse 2011/708 opretholdes, indtil en ny afgørelse, der skal vedtages af Rådet for Den Europæiske Union i henhold til artikel 218, stk. 5 og 8, TEUF, træder i kraft inden for en rimelig frist at regne fra denne doms afsigelse.
1)

Artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 af 6. maj 2009, skal fortolkes således, at nævnte forordning ikke finder anvendelse på identitetskort, som en medlemsstat udsteder til sine statsborgere, såsom de nederlandske identitetskort, uden hensyn til såvel deres gyldighedsperiode som til muligheden for at anvende dem i forbindelse med rejser, der foretages uden for denne stat.
5)

Direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at når en medlemsstat i henhold til dette direktivs artikel 5, stk. 2, har besluttet inden for rammerne af denne bestemmelses materielle anvendelsesområde at udelukke enhver ret for rettighedshaverne til at tillade private reproduktioner af deres værker, kan en tilladelse givet af en rettighedshaver til brugen af filer, der indeholder den pågældendes værker, ikke have betydning for forpligtelsen om rimelig kompensation i henhold til undtagelsen fra retten til reproduktion for de reproduktioner, der er blevet foretaget i overensstemmelse med det nævnte direktivs artikel 5, stk. 2, litra b), ved hjælp af sådanne filer, og kan ikke i sig selv give anledning til en pligt for brugeren af de pågældende filer til at betale et eller andet vederlag til denne rettighedshaver.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 13. januar 2015 — Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen mod Vereniging Milieudefensie og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht

(Forenede sager C-401/12 P — C-403/12 P) (1)

(Appel - direktiv 2008/50/EF - direktiv om luftkvaliteten og renere luft i Europa - beslutning vedrørende Kongeriget Nederlandenes meddelelse om udsættelse af fristen for opnåelse af grænseværdien for nitrogendioxid og om undtagelsen fra forpligtelsen til at anvende grænseværdierne for PM10-partiklerne - anmodning om intern prøvelse af denne beslutning indgivet i henhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1367/2006 - Kommissionens afgørelse om at afvise anmodningen - individuel foranstaltning - Århuskonventionen - gyldigheden af forordning (EF) nr. 1367/2006 med hensyn til denne konvention)

(2015/C 073/02)

Processprog: nederlandsk

Parter

Appellanter: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Moore og K. Michoel, som befuldmægtigede), Europa-Parlamentet (ved L. Visaggio og G. Corstens, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved J.-P. Keppenne, P. Oliver, P. Van Nuffel, G. Valero Jordana og S. Boelaert, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Vereniging Milieudefensie og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (ved advocaat A. van den Biesen)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Tjekkiske Republik (ved D. Hadroušek, som befuldmægtiget)

Konklusion

1) Kontraappellen afvises.

2) Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret, Vereniging Milieudefensie og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht mod Kommissionen (T-396/09, EU:T:2012:301), ophæves.

3) Europa-Kommissionen frifindes i det annullationssøgsmål, der blev anlagt ved Den Europæiske Unions Ret af Vereniging Milieudefensie og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht.

4) Vereniging Milieudefensie og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht betaler in solidum de omkostninger, som Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet og Kommissionen har afholdt i første instans og i forbindelse med appelsagerne.

5) Den Tjekkiske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 9 af 12.1.2013.
2)

Virkningerne af afgørelse 2012/19/EU opretholdes, indtil en ny afgørelse, der er vedtaget på rette grundlag, dvs. artikel 43, stk. 2, TEUF, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), nr. v), TEUF, træder i kraft inden for en rimelig frist at regne fra datoen for denne doms afsigelse.
1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret, Guardian Industries og Guardian Europe mod Kommissionen (T-82/08, EU:T:2012:494), ophæves, for så vidt som den forkaster anbringendet om en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling med hensyn til beregningen af størrelsen af den bøde, som blev pålagt Guardian Industries Corp. og Guardian Europe Sàrl til solidarisk hæftelse, og for så vidt som den pålagde sidstnævnte at betale sagens omkostninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. november 2014 — Österreichischer Gewerkschaftsbund mod Verband Österreichischer Banken und Bankiers (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-476/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - rammeaftale om deltidsarbejde - princippet om forbud mod forskelsbehandling - børnetillæg fastsat ved kollektiv overenskomst - beregning af det tillæg, der udbetales til deltidsansatte, i henhold til princippet om pro rata temporis))

(2015/C 007/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Österreichischer Gewerkschaftsbund

Sagsøgte: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

Konklusion

§ 4, stk. 2, i rammeaftalen om deltidsarbejde, der blev indgået den 6. juni 1997, som findes i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved Rådets direktiv 98/23/EF af 7. april 1998, skal fortolkes således, at princippet om pro rata temporis finder anvendelse på beregningen af et børnetillæg, der udbetales af arbejdsgiveren til en deltidsansat i henhold til en kollektiv overenskomst, som den, der gælder for de ansatte i banker og hos bankierer i Østrig.

(1) EUT C 32 af 2.2.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/2

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. oktober 2014 — Welmory sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-605/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 44 - begrebet »fast forretningssted« for modtageren af en tjenesteydelse - det sted, hvor tjenesteydelserne hævdes at være leveret til de afgiftspligtige personer - transaktion inden for Fællesskabet))

(2014/C 462/03)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Welmory sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

Konklusion

En første momspligtig person, som har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed i en medlemsstat, og som modtager tjenesteydelser fra en anden afgiftspligtig person etableret i en anden medlemsstat, skal anses for, i denne anden medlemsstat, at råde over et »fast forretningssted« som omhandlet i artikel 44 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2008/8/EF af 12. februar 2008, med henblik på fastsættelse af disse tjenesteydelsers beskatningssted, hvis dette forretningssted er kendetegnet ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan modtage tjenesteydelser og anvende disse med henblik på dets økonomiske virksomhed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 79 af 16.3.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. oktober 2014 — Rita van Caster og Patrick van Caster mod Finanzamt Essen-Süd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-326/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - artikel 63 TEUF - beskatning af afkast fra investeringsfonde - en investeringsfonds forpligtelse til at meddele og offentliggøre visse oplysninger - fast beskatning af afkast fra investeringsfonde, der ikke opfylder meddelelses- og offentliggørelsesforpligtelserne))

(2014/C 439/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Rita van Caster og Patrick van Caster

Sagsøgt: Finanzamt Essen-Süd

Konklusion

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en ikke-hjemmehørende investeringsfonds manglende opfyldelse af en forpligtelse til at meddele og offentliggøre visse oplysninger, som er fastsat i denne lovgivning, og som finder anvendelse uden forskel på hjemmehørende og ikke-hjemmehørende investeringsfonde, medfører en fast beskatning af det afkast, som den skattepligtige får udbetalt fra nævnte investeringsfond, for så vidt som nævnte lovgivning ikke giver den skattepligtige mulighed for at fremlægge forhold eller oplysninger, der kan påvise den faktiske størrelse af dette afkast.

(1) EUT C 303 af 6.10.2012.
1)

Artikel 2, stk. 4, litra b), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet, som ændret ved Rådets direktiv 2004/74/EF af 29. april 2004, skal fortolkes således, at den omstændighed, at der anvendes dels kul som brændsel i sukkerfremstillingsprocessen, dels kuldioxid frembragt ved forbrændingen af energiproduktet med henblik på at fremstille kunstgødning, ikke udgør »dobbelt anvendelse« som omhandlet i denne bestemmelse. Derimod udgør den omstændighed, at der anvendes dels kul som brændsel i sukkerfremstillingsprocessen, dels kuldioxid frembragt ved forbrændingen af energiproduktet med henblik på samme fremstillingsproces, en sådan »dobbelt anvendelse«, såfremt det kan lægges til grund, at sukkerfremstillingsprocessen ikke kan gennemføres uden anvendelsen af den kuldioxid, der er frembragt ved forbrændingen af kul.
1)

Artikel 263 TEUF skal fortolkes således, at i forbindelse med et operationelt program i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1080/2006 af 5. juli 2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1783/1999, som tilsigter at fremme det europæiske territoriale samarbejde, henhører et søgsmål til prøvelse af et overvågningsudvalgs afgørelse, hvorved der gives afslag på en ansøgning om støtte, ikke under Den Europæiske Unions Rets kompetence.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 421/5

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. september 2014 — Juzgado Contencioso-Administrativo mod Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo — Spanien)

(Sag C-487/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Den Europæiske Union - forordning (EF) nr. 1008/2008 - fri prisfastsættelse - indtjekning af bagage - pristillæg - begrebet »flybilletpriser« - forbrugerbeskyttelse - bøde pålagt luftfartsselskabet som følge af et urimeligt kontraktvilkår - national bestemmelse, hvorefter transport af passageren og indtjekning af bagage skal være inkluderet i flybillettens grundpris - forenelighed med EU-retten))

2014/C 421/06

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Juzgado Contencioso-Administrativo

Sagsøgt: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

Konklusion

Artikel 22, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der forpligter luftfartsselskaber til under alle omstændigheder i flybillettens pris at inkludere transport ikke blot af passageren, men ligeledes af dennes indtjekkede bagage, for så vidt som denne bagage opfylder visse krav, der bl.a. vedrører bagagens vægt, uden at der kan kræves noget pristillæg for transporten af bagagen.

(1) EUT C 26 af 26.1.2013.
1)

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person foretager fradrag af merværdiafgift, der er anført på fakturaer, som er udstedt af en leverandør, såfremt det viser sig, at selv om tjenesteydelsen er blevet leveret, er den reelt ikke blevet leveret af denne leverandør eller af dennes underleverandør, bl.a. eftersom disse ikke rådede over det nødvendige personale, det nødvendige materiale og de nødvendige aktiver, eftersom omkostningerne i forbindelse med ydelsen ikke er blevet dokumenteret i deres regnskaber, eller at identiteten på personer, der har underskrevet visse dokumenter som leverandører, har vist sig at være ukorrekt, såfremt to betingelser er opfyldt, nemlig at sådanne faktiske omstændigheder udgør svigagtig adfærd, og at det, henset til de objektive forhold, som skattemyndighederne har fremlagt, er godtgjort, at den afgiftspligtige person vidste eller burde have vidst, at den transaktion, der er påberåbt som grundlag for fradragsretten, var led i denne svig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
1)

Selv om den nationale ret med henblik på gennemførelse af en beslutning fra Europa-Kommissionen, der erklærer en støtteordning ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagebetaling af den pågældende støtte, men ikke identificerer de enkelte modtagere af denne støtte eller fastlægger de nøjagtige beløb, der skal tilbagesøges, er bundet af denne beslutning, er den derimod ikke bundet af de synspunkter, som den nævnte institution giver udtryk for inden for rammerne af gennemførelsen af denne beslutning. Den nationale ret skal dog, henset til princippet om loyalt samarbejde i henhold til artikel 4, stk. 3, TEU, anvende disse synspunkter som et af de forhold, der indgår i vurderingen i forbindelse med den sag, som er indbragt for den.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/15

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières mod Humeau Beaupreau SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-2/13) (1)

(Den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - kapitel 64 - import af nødvendige komponenter til fremstilling af sportsfodtøj - pos. 6404 - fodtøj med ydersål af gummi, plast, læder eller kunstlæder og overdel af tekstilmaterialer - pos. 6406 - dele til fodtøj - punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur - ukomplette eller ufærdige varer, der »fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer« - varer, der »foreligger i adskilt eller ikke samlet stand« - forklarende bemærkning til fortolkning af det harmoniserede system - »samlefunktioner« med undtagelse af »bearbejdninger for, at de enkelte dele kan indgå i den færdige vare«)

2014/C 93/24

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

Sagsøgt: Humeau Beaupreau SAS

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — cour de cassation — fortolkning af den almindelige tariferingsbestemmelse 2 a) vedrørende den kombinerede nomenklatur og punkt 7 i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system — den fælles toldtarif — tariferingen — den kombinerede nomenklatur — skofremstillingsproces — samlefunktioner eller bearbejdninger for at kunne indgå i den færdige vare

Konklusion

Punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den version, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, skal fortolkes således, at en overdel, en ydersål og en indlægssål, som en vare, der fremtræder i ikke samlet stand og i det væsentlige fremtræder som fodtøj, henhører under pos. 6404 i nævnte kombinerede nomenklatur, når det forholder sig således, at der efter importen af disse komponenter skal indsættes en hælkap i overdelen, og ydersålen og overdelen skal gøres til genstand for kartning med henblik på samlingen.

(1) EUT C 71 af 9.3.2013.