DA Den Europæiske Unions Tidende C 252/14

Appel iværksat den 6. juni 2011 af Densmore Ronald Dover til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-149/09, Densmore Ronald Dover mod Europa-Parlamentet

(Sag C-278/11 P)

2011/C 252/28

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Densmore Ronald Dover (ved D. Vaughan, QC, barrister M. Lester og solicitor R. Collard)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— De anfægtede dele af Rettens dom i sag T-149/09 ophæves.

— Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele.

— Europa-Parlamentet tilpligtes at betale appellantens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

For det første fandt Retten urigtigt, at Parlamentet opfyldte sin pligt til at give en tilstrækkelig begrundelse for at søge tilbagebetaling af et beløb på GBP 345 289,00 i den anfægtede afgørelses punkt 24 og 25. Appellanten kunne ikke af den anfægtede afgørelses punkt 24 og 25 eller andre steder gøre sig bekendt med grunden til, at han blev pålagt at tilbagebetale disse beløb, således at kan kunne få prøvet begrundelsen ved domstolene eller således, at domstolene beehørigt kunne revidere denne begrundelse.

For det andet fandt Retten urigtigt, at Parlamentet havde tilstrækkeligt grundlag for at kræve tilbagebetaling af GBP 345 289,00 under henvisning til, at beløbet var blevet udbetalt »uretmæssigt« i henhold til artikel 14 i OGM-regulativet.

a) Europa-Parlamentet forklarede intet i den anfægtede afgørelse, hvorfor man fandt, at de mange dokumenter, som appellanten havde fremlagt, ikke godtgjorde, at de poster, der var angivet i punkt 25, blev anvendt i overensstemmelse med OGM-regulativet, eller for, i hvilken henseende Europa-Parlamentet anså dem for urigtigt påberåbt i henhold til artikel 14 i OGM-regulativet eller for brugt forkert eller brugt til ulovlige formål.

b) Appellanten havde rent faktisk redegjort for hver enkelt post i den anfægtede afgørelses punkt 25 og tillige anført, at hver enkelt post var afholdt fuldstændigt og præcist for alene at dække de omkostninger, der følger af ansættelsen eller af involveringen af MP Holdings som tjenesteyder. Appellanten havde fremskaffet omfattende dokumentation for at godtgøre, at betalingerne til MP Holdings rent faktisk blev anvendt til artikel 14-formål. Den dokumentation, som appellanten fremskaffede, oversteg langt omfanget af de dokumenter, som appellanten var pligtig at opbevare og fremlægge på ethvert relevant tidspunkt, navnlig dokumenter vedrørende appellantens første mandat. Denne dokumentation godtgjorde, at alle udgifter blev afholdt fuldt ud og udelukkende til parlamentariske assistanceydelser til appellanten. Europa-Parlamentet stillede særdeles byrdefulde krav til appellanten til fremskaffelse af dokumentation for, at alle omkostninger helt tilbage til 1999 var berettigede. Dette var ikke krav, der forelå på det tidspunkt, hvor udgifterne blev afholdt og har aldrig været forudsætning for godtgørelse i henhold til artikel 14 i OGM-regulativet.

For det tredje fandt Retten urigtigt, at Parlamentets uberettigede henvisning til en påstået »interessekonflikt« ikke skulle medføre annullation af den anfægtede afgørelse i det hele. Retten fastslog korrekt, at Parlamentet ikke kunne påberåbe sig en påstået interessekonflikt for at berettige et krav om tilbagebetaling af godtgørelsen af udgifter til parlamentarisk assistance. Eftersom Parlamentet udtrykkeligt og principielt henviste sig til denne grund for at berettige den anfægtede afgørelse i det hele, burde Rettens resultat være blevet, at den anfægtede afgørelse skulle annulleres i det hele.