RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(enedommer)

15. oktober 2014

Sag F-15/14

Evert Anton De Bruin

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag – prøveansat tjenestemand – vedtægtens artikel 34 – udtalelse ved prøvetidens udløb, hvori det fastslås, at den prøveansatte er uegnet – forlængelse af prøvetiden – afskedigelse ved prøvetidens udløb – begrundelse for afskedigelsen – indsats – hurtighed ved udfærdigelsen af opgaverne – åbenbart urigtige skøn – proceduren ulovlig – bedømmelsesudvalgets frist til at afgive en udtalelse«

Angående: Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratom-traktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Evert Anton De Bruin i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets ansættelsesmyndigheds afgørelse af 12. april 2013, hvorved denne afskedigede ham ved prøvetidens udløb, og følgelig om, at han genansættes ved Parlamentet, samt subsidiært om, at den sagsøgte institution i tilfælde af, at det ikke er muligt at genansætte ham, tilpligtes at betale et beløb på 45 000 EUR med tillæg af morarenter i erstatning for det tab, han mener at have lidt for følge af den angiveligt ulovlige afskedigelse.

Udfald: Europa-Parlamentet frifindes. Evert Anton De Bruin bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – afgørelse om afslag – hensyntagen til begrundelsen heri

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

2. Tjenestemænd – ansættelse – prøvetid – afgørelse om ikke at fastansætte en prøveansat tjenestemand – afgørelse om afskedigelse af en fastansat tjenestemand – forskel på den retlige karakter – bedømmelseselementer, der henholdsvis skal lægges til grund

(Tjenestemandsvedtægten, art. 34)

3. Tjenestemænd – ansættelse – prøvetid – bedømmelse af prøvetiden – vurdering af prøveansat tjenestemands egnethed – beståelse af en udvælgelsesprøve ikke en omstændighed, der er bindende for administration i forbindelse med dens vurdering

(Tjenestemandsvedtægten, art. 34)

4. Tjenestemænd – ansættelse – prøvetid – bedømmelse af prøvetiden – vurdering af prøveansat tjenestemands egnethed – administrationens skønsbeføjelse – prøveansat tjenestemand på oversættelsesområdet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 34)

5. Tjenestemænd – arbejde – stilling som oversætter – krævede kvalifikationer hvad angår overholdelse af oversættelsesfrister

6. Tjenestemænd – ansættelse – prøvetid – vilkårene for prøvetidens forløb – advarsel

(Tjenestemandsvedtægten, art. 34)

7. Tjenestemænd – ansættelse – prøvetid – udtalelse ved prøvetidens udløb – udarbejdelse af en ny udtalelse – udtalelse, som omfatter en periode på tre måneder – lovlig

(Tjenestemandsvedtægten, art. 34)

1. Henset til udviklingen af den administrative procedure skal der ligeledes tages hensyn til begrundelsen i afgørelsen om afslag på klagen med henblik på undersøgelsen af den oprindeligt bebyrdende retsakts lovlighed, idet denne begrundelse skal anses for sammenfaldende med sidstnævnte retsakt.

(jf. præmis 35)

Henvisning til:

Personaleretten: dom Mocová mod Kommissionen, F-41/11, EU:F:2012:82, præmis 21

2. En bestået ansøger fra en udvælgelsesprøve, der ansættes som prøveansat tjenestemand, kan kun udnævnes til fastansat tjenestemand, hvis han har gennemført den prøvetid, der er fastsat i vedtægtens artikel 34, tilfredsstillende, og i denne henseende påhviler det ansættelsesmyndigheden at give ham passende materielle vilkår for og bistand ved udførelsen af hans arbejdsopgaver.

Når den prøveansatte tjenestemand ved prøvetidens udløb enten har vist sig klart uegnet som omhandlet i vedtægtens artikel 34, stk. 2, eller ikke har udvist tilfredsstillende faglige kvalifikationer til at blive fastansat som omhandlet i vedtægtens artikel 34, stk. 3, tredje afsnit, afskediges han. En sådan afgørelse om ikke at fastansætte en tjenestemand på prøve adskiller sig ved sin karakter fra en egentlig afgørelse om »afskedigelse« af en person, der er udnævnt til fastansat tjenestemand. I sidstnævnte tilfælde skal der nemlig foretages en minutiøs undersøgelse af de angivne grunde til at bringe det fast etablerede ansættelsesforhold til ophør, mens undersøgelsen af afgørelser vedrørende fastansættelse af prøveansatte tjenestemænd skal være overordnet og angå spørgsmålet om, hvorvidt der under prøvetiden er fremkommet en helhed af positive og/eller negative forhold, hvoraf fremgår, at en fastansættelse eller en manglende fastansættelse er i tjenestens interesse.

(jf. præmis 42 og 45)

Henvisning til:

Domstolen: dom Tréfois mod Domstolen, 290/82, EU:C:1983:334, præmis 24 og 25

Personaleretten: dom BW mod Kommissionen, F-2/11, EU:F:2012:194, præmis 78

3. Hverken afgørelsen fra en udvælgelseskomité om at opføre en person på en reserveliste eller en gruppe af særlige fortjenester på denne liste, eller denne listes offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende er retsakter, som kan give ham ret til at blive udnævnt til tjenestemand. Udvælgelseskomitéens afgørelse om oprettelse af reservelisten giver nemlig ikke de beståede ansøgere fra en udvælgelsesprøve en ret til udnævnelse, men kun en mulighed for at blive udnævnt.

I tilfælde af udnævnelse af en bestået ansøger til prøveansat tjenestemand gælder i denne forbindelse, at den berørte ikke til prøvelse af en negativ prøvetidsudtalelse vil kunne påberåbe sig, at han har bestået udvælgelsesprøven, med henblik på at godtgøre, at karakteren af ansættelsesmyndighedens bedømmelse af de præstationer, som han har leveret under normale arbejdsvilkår i institutionen, er usammenhængende eller usandsynlig. Ved prøvetidens udløb træffer nævnte myndighed nemlig afgørelse om fastansættelse af den prøveansatte tjenestemand uden at være bundet af bedømmelserne i forbindelse med ansættelsen eller af gruppen af fortjenester på den reserveliste, som den berørte er opført på, men udelukkende ved, på grundlag af en samlet bedømmelse af den prøveansatte tjenestemands kvalifikationer og adfærd, at vurdere, om den prøveansatte tjenestemand fortjener at blive fastansat i den stilling, som han har ansøgt om.

(jf. præmis 53 og 54)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: dom Luxem mod Kommissionen, T-306/04, EU:T:2005:326, præmis 22 og den deri nævnte retspraksis

Personaleretten: dom Da Silva Pinto Branco mod Domstolen, F-52/09, EU:F:2010:98, præmis 59

4. Ansættelsesmyndighedens vide skøn ved bedømmelsen af en prøveansat tjenestemands egnethed og præstationer ifølge tjenestens interesse indebærer nødvendigvis, at det tilkommer hver institution at fastlægge niveauet for kvaliteten og hurtigheden ved udførelsen af de arbejdsopgaver, der påhviler institutionens tjenestemænd, især på et område som oversættelsesområdet, med forbehold af vedtægtsbestemmelserne. Det kan således ikke overlades til en angiveligt uafhængig tredjemand at sætte sig i stedet for institutionen med henblik på at fastlægge det kvalitetsniveau, der kan forventes af en prøveansat tjenestemand.

Hvad angår bedømmelsen af resultaterne for en prøveansat tjenestemand, der er udnævnt til en stilling som oversætter, kan ansættelsesmyndigheden i denne forbindelse ikke være bundet af de udtalelser, der er afgivet af et privat selskab, selv om det er specialiseret i oversættelse. Et sådant selskab, for hvilket begrebet den europæiske offentlige tjenestes interesse i øvrigt principielt er uvedkommende, kan nemlig ikke sætte sin opfattelse af, hvad der bør være en EU-institutions kvalitetskrav, i stedet for institutionen. Til gengæld kan undersøgelsen af den berørtes oversættelser, som er udført af bedømmelsesudvalget, med føje påberåbes af den pågældende institution, eftersom den henhører under den nævnte myndigheds udøvelse af bedømmelseskompetence på området.

Selv om det i øvrigt antages, at der er flere tilladte måder at oversætte samme tekst på, kan visse gentagne fejl, såsom fejl vedrørende tegnsætning eller grammatik, og visse forglemmelser ikke, som følge af deres karakter, anses for at henhøre under den frihed med hensyn til oversættelsesstilen, som er uløseligt forbundet med ethvert oversættelsesarbejde.

Hvad endelig angår den systematiske brug af revisorer i oversættelsesprocessen kan disses eksistens ikke have indvirkning på det kvalitetsniveau, der forventes af de grundoversættelser, som skal revideres. Et sådant argument ville nemlig dels betyde, at det accepteres, at prøveansatte tjenestemænd, uanset ringe præstationer, fastansættes som oversættere med den begrundelse, at revisorer vil kunne afhjælpe deres utilstrækkelighed, dels at den omstændighed, at det generelt forventes af enhver oversætter, især efter prøvetiden forud for fastansættelsen, at han på mellemlangt sigt ligeledes vil være i stand til at oversætte tekster, som ikke alle nødvendigvis er genstand for en systematisk revision, underkendes.

(jf. præmis 57 og 59-61)

5. En oversætter skal i egenskab af administrator være i stand til at opdage, at en oversættelsesfrist i forbindelse med et dokument, som han har til opgave at oversætte, er nært forestående, og han kan følgelig ikke dække sig bag en eventuel fejl, som er begået af en person, der tilhører kategorien assistenter, og som er sket forud for oversætterens arbejde.

(jf. præmis 72)

6. En prøveansat tjenestemands ret til at gennemføre sin prøvetid under normale vilkår er netop sikret ved en advarsel, uanset om den er mundtlig eller skriftlig, som gør det muligt for ham rettidigt at tilpasse og forbedre sine præstationer efter tjenestens krav.

I denne forbindelse gælder, at en sådan advarsel ville miste sin berettigelse, hvis den blev fremsat for sent i prøveperioden, eftersom den ikke længere ville gøre det muligt for den berørte at tilpasse kvaliteten og hurtigheden af hans præstationer med henblik på ved prøveperiodens udløb at godtgøre faglige kvalifikationer, som kan begrunde hans fastansættelse.

Følgelig er ansættelsesmyndighedens tiltag om at advare en prøveansat tjenestemand to måneder efter hans tiltrædelse af stillingen fuldt ud i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler den i medfør af princippet om god forvaltningsskik og omsorgspligten.

(jf. præmis 77-79)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: dom Rozand-Lambiotte mod Kommissionen, T-96/95, EU:T:1997:25, præmis 100 og 102

Personaleretten: domme Doktor mod Rådet, F-73/07, EU:F:2008:42, præmis 36 og Giannini mod Kommissionen, F-49/08, EU:F:2009:76, præmis 84

7. Eftersom den anden prøvetidsudtalelse dækker en prøveansat tjenestemands faglige præstationer i en periode på næste tre måneder mellem datoen for ansættelsesmyndighedens vedtagelse af afgørelsen om at forlænge hans prøvetid og datoen for den nævnte udtalelse, er en sådan varighed tilstrækkelig til at kontrollere, om nævnte prøveansatte tjenestemand har forbedret sine faglige præstationer med henblik på at kunne blive fastansat.

I øvrigt gælder, at hvis bedømmelsesudvalget er af den opfattelse, at denne frist udgør en hindring for udarbejdelsen af en udtalelse, der er i overensstemmelse med de vedtægtsmæssige krav, kan udvalget anmode om supplerende oplysninger eller en yderligere frist.

(jf. præmis 96 og 98)