ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Faelles toldtarif _ positioner _ tarifering af varer _ maskiner og apparater bestaaende af saerskilte bestanddele _ »funktionel enhed« ifoelge de forklarende bemaerkninger til TSR-nomenklaturen _ begreb

2 . Faelles toldtarif _ positioner _ »tilbehoer eller dele« efter pos . 92.13 D _ begreb _ tarifering af et apparat betegnet som en timer-tuner

Sammendrag

1 . Begrebet »funktionel enhed« i de forklarende bemaerkninger til TSR-nomenklaturen skal goere det muligt at henfoere de maskiner og apparater til én bestemt position , som bestaar af saerskilte bestanddele , der hver isaer henhoerer under flere forskellige positioner , naar disse bestanddele som helhed er bestemt til at skulle opfylde den eneste og ganske bestemte funktion , som er angivet i den paagaeldende position . Denne situation foreligger ikke , naar nogle af disse bestanddele , som tilsammen udgoer et produkt , kan anvendes uafhaengigt af hinanden og kan anvendes til andre end de funktioner , som de paagaeldende bestanddele tilsammen kan udfoere .

2 . Et som en timer-tuner betegnet apparat , der bestaar af en farvefjernsynsmodtagedel med et programlager til tolv TV-kanaler og et koblingsur beregnet til automatisk til- og frakobling af apparatet indtil ti dage forud , og som skal vaere tilsluttet en videobaandoptager af en naermere angiven konstruktion for at kunne gengive de modtagne udsendelser , skal tariferes som tilbehoer eller dele efter pos . 92.13 D i den faelles toldtarif .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Faelles toldtarif _ positioner _ tarifering af varer _ maskiner og apparater som bestaar af forskellige bestanddele _ »funktionel enhed« ifoelge de forklarende bemaerkninger til TSR-nomenklaturen _ begreb

2 . Faelles toldtarif _ positioner _ tarifering af varer _ »saet« ifoelge den almindelige tariferingsbestemmelse 3 b ) _ begreb

3 . Faelles toldtarif _ positioner _ »modtagere til radiofoni« ifoelge pos . 85.15 _ kombineret radiomodtager , pladespiller og kassettebaandoptager som frembydes til toldbehandling med hoejttalere _ omfattet _ betingelser

Sammendrag

1 . Det forhold , at varer er bestemt og endog konstrueret til at anvendes sammen , samt at de frembydes til toldbehandling sammen i en faelles emballage , er ikke tilstraekkeligt til at tarifere dem som »funktionel enhed« , jfr . de forklarende bemaerkninger til TSR-nomenklaturen , hvis de kan anvendes saerskilt .

Begrebet »funktionel enhed« skal nemlig goere det muligt at henfoere maskiner og apparater , som bestaar af forskellige bestanddele , som er omfattet af flere positioner , under én position , saafremt kombinationen af disses bestanddele er bestemt til at udfoere en klart defineret enkeltfunktion , som er omfattet af den paagaeldende position . Det er ikke tilfaeldet , naar enkelte af de bestanddele , som et produkt bestaar af , kan anvendes uafhaengigt af de andre bestanddele og til andre formaal end det , en kombination af samtlige bestanddele kan opfylde .

2 . Begrebet saet , jfr . den almindelige tariferingsbestemmelse 3 b ) vedroerende nomenklaturen i den faelles toldtarif , forudsaetter , at varerne med henblik paa salg indbyrdes er saa snaevert forbundne , at de ikke blot frembydes sammen til toldbehandling , men at de ligeledes i de forskellige handelsled , navnlig detailsalgsleddet , saedvanligvis udbydes som et hele i en faelles emballage for at daekke et behov eller udfoere en saerlig funktion .

Yderligere finder den almindelige tariferingsbestemmelse 3 b ) kun anvendelse , naar henfoersel under to eller flere positioner kan komme paa tale , og naar tariferingen ikke kan ske i medfoer af bestemmelse 3 a ), dvs . naar den ikke kan ske under en position med mere specificeret varebeskrivelse , som skal foretraekkes for positioner med mere almindelig varebeskrivelse .

3 . En kombineret radiomodtager , pladespiller og kassettebaandoptager , som frembydes til toldbehandling sammen med to hoejttalere , der er bestemt til anvendelse sammen med trekombinationen , er en vare i saet , der henhoerer under pos . 85.15 i den faelles toldtarif , saafremt varerne frembydes i en faelles emballage og udbydes til salg under ét for at daekke et bestemt behov .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser _ fuldbyrdelse _ sikrende retsmidler vedroerende den parts formuegoder mod hvem fulbyrdelsen begaeres _ ivaerksaettelse _ anvendelig lov

( Konventionen af 27 . september 1968 , art . 39 )

2 . Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser _ fuldbyrdelse _ sikrende retsmidler vedroerende den parts formuegoder mod hvem fulbyrdelsen begaeres _ noedvendigheden af en saerskilt tilladelse _ ingen _ frist for fuldbyrdelsesskridt i form af sikrende retsmidler _ noedvendigheden af en justifikationssag i overensstemmelse med national ret bestemmelser _ ingen

( Konventionen af 27 . september 1968 , art . 36 og art . 39 )

Sammendrag

1 . Artikel 39 i konventionen af 27 . september 1968 begraenser sig til at fastslaa princippet om , at den part , der har fremsat begaering om fuldbyrdelse , i det i artiklen naevnte tidsrum kan ivaerksaette sikrende retsmidler vedroerende den parts formuegoder , mod hvem fuldbyrdelse begaeres . Konventionen overlader afgoerelsen af spoergsmaal , der ikke er omfattet af saerlige bestemmelser i konventionen , til vedkommende rets nationale procesret . Det maa imidlertid tilfoejes , at anvendelsen af bestemmelserne i national procesret ikke paa nogen maade kan medfoere , at principper , der udtrykkeligt eller stiltiende er fastslaaet i selve konventionen , herunder i dennes artikel 39 , tilsidesaettes . Spoergsmaalet om , hvorvidt en bestemmelse i national procesret er anvendelig paa sikrende retsmidler , der ivaerksaettes i henhold til artikel 39 , beror saaledes paa indholdet af den enkelte nationale bestemmelse og dennes forenelighed med principperne i naevnte artikel .

2 . Efter bestemmelsen i konventionens artikel 39 kan den part , der har fremsat begaering om og opnaaet tilladelse til fuldbyrdelse , umiddelbart ivaerksaette sikrende retsmidler vedroerende den parts formuegoder , mod hvem fuldbyrdelsen begaeres , uden at der kan stilles krav om nogen saerskilt tilladelse hertil . Saadanne retsmidler kan bringes i anvendelse indtil udloebet af den i artikel 36 fastsatte frist for appel eller genoptagelse , eller , saafremt appel eller genoptagelse er ivaerksat , indtil der er truffet afgoerelse i appel- eller genoptagelsessagen .

Den part , der har ivaerksat de i konventionens artikel 39 omhandlede sikrende retsmidler , er ikke forpligtet til at anlaegge justifikationssag vedroerende disse retsmidler i overensstemmelse med vedkommende nationale lovgivning . Bestemmelsen i artikel 39 er dog ikke til hinder for , at den part mod hvem disse retsmidler er bragt i anvendelse , anlaegger sag efter de herom gaeldende internretlige regler for at opnaa en passende beskyttelse af de rettigheder , der paastaas kraenket ved saadanne sikrende retsmidler .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Landbrug _ monetaere udligningsbeloeb _ fastsaettelse _ foelgeprodukter _ beregning af incidensen af det monetaere udligningsbeloeb , der gaelder for basisproduktet _ Kommissionens skoensbefoejelse _ omfang

( Raadets forordning nr . 974/71 , art . 2 , stk . 2 )

2.Landbrug _ monetaere udligningsbeloeb _ fastsaettelse _ foelgeprodukter _ summen af monetaere udligningsbeloeb for foelgeprodukter forskellig fra udligningsbeloebet for basisproduktet _ forskellen beskeden _ lovligt

( Raadets forordning nr . 974/71 , art . 4 , stk . 2 ; Kommissionens forordninger nr . 746/79 og 3013/80 )

Sammendrag

1 . Det paahviler Kommissionen at loese de tekniske og oekonomiske problemer , som opstaar i forbindelse med beregningen af , hvilken incidens _ jfr . artikel 2 , stk . 2 , i forordning nr . 974/71 _ det monetaere udligningsbeloeb for et basisprodukt har paa priserne for biprodukterne , hvorved den inden for det paagaeldende omraade skal opretholde en vis sammenhaeng og et minimum af gennemskuelighed i ordningen om monetaere udligningsbeloeb . Kommissionen raader herved over en vid skoensmargen , der endog kan foere til , at den maa anvende faste vaerdier , hvorfor den ikke kan vaere forpligtet til at naa frem til en i matematisk henseende absolut ligevaegt mellem de monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet paa den ene side og foelgeprodukterne paa den anden .

2 . Hvis der i henhold til artikel 4 , stk . 2 , i forordning nr . 974/71 ikke skal fastsaettes monetaere udligningsbeloeb , naar de har ringe betydning i forhold til produkternes gennemsnitsvaerdi , kan det heller ikke kraeves , at de monetaere udligningsbeloeb fastsaettes paa en saadan maade , at der end ikke opstaar en afvigelse , som udgoer en beskeden procentdel af selve de monetaere udligningsbeloeb , og som derfor kun kan have ringe betydning i forhold til varens vaerdi .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Landbrug _ tilnaermelse af lovgivninger _ tilsaetningsstoffer til foderstoffer _ tilsaetningsstoffer _ begreb

( Raadets direktiv 70/524 , art . 2 , litra a ))

2 . Landbrug _ tilnaermelse af lovgivninger _ foderblandinger _ produktion og omsaetning reguleret ved en sammenhaengende og fuldstaendig helhed af direktiver _ ensidige nationale foranstaltninger _ ikke tilladt

( Raadets direktiver 70/524 , 74/63 og 79/373 )

Sammendrag

1 . Begrebet »tilsaetningsstoffer« , jfr . artikel 2 , litra a ), i direktiv 70/524 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer skal fortolkes saaledes , at det omfatter alle stoffer , der kan paavirke foderstoffets beskaffenhed , selv om de forekommer naturligt i visse af de raavarer , som indgaar i foderstoffet .

2 . Artikel 13 i direktiv 70/524 skal fortolkes saaledes , at medlemsstaterne ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer af den grund , at de ikke indeholder et bestemt stof , idet de opstiller et krav om , at maelkeerstatningsfoder skal have et vist mindsteindhold af jern .

Artiklerne 5 og 7 i direktiv 73/63 om fastsaettelse af stoersteindhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer skal fortolkes saaledes ,

_ at medlemsstaterne ved forekomst af et stof , som ikke er naevnt i direktivets bilag , principielt ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer , f.eks . ved et paabud om , at der i maelkeerstatningsfoder kun maa indgaa et vist stoersteindhold af natrium , og

_ at det kun undtagelsesvis i henhold til direktives artikel 5 , og kun under overholdelse af den i bestemmelsen fastsatte fremgangsmaade , er tilladt medlemsstaterne midlertidigt at fastsaette et stoersteindhold af natrium .

Begreberne i artikel 1 , stk . 2 , litra b ) og c ), i direktiv 79/373 om handel med foderblandinger , der afgraenser direktivets anvendelsesomraade , skal i forbindelse med direktivets artikel 3 fortolkes saaledes ,

_ at medlemssstaterne ikke paa grund af manglende forekomst af tilsaetningsstoffer , jfr . direktiv 79/524 , eller paa grund af forekomst af uoenskede stoffer , jfr . direktiv 74/63 , er befoejet til at undergive foderstoffer omsaetningsbegraensninger i henhold til direktiv 79/373 , som er forbudt ifoelge de to foerstnaevnte direktiver , og

_ at medlemsstaterne paa grund af manglende forekomst af et tilsaetningsstof eller paa grund af forekomst af et uoensket stof ikke efter artikel 3 i direktiv 79/373 er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer , selv ikke i tilfaelde , hvor de antager , at den manglende forekomst af tilsaetningsstoffer eller forekomsten af det uoenskede stof vil udgoere en fare for dyrs og menneskers sundhed , bortset fra de tilfaelde , hvor der foretages tilpasning efter proceduren i henhold til artikel 6 , stk . 2 , afsnit A , litra a ), i direktiv 70/524 eller i henhold til artikel 6 i direktiv 76/63 , hvorved det har sit forblivende ved den hasteprocedure , der er fastsat ved henholdsvis artikel 7 og artikel 5 i de naevnte direktiver .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Fiskeri _ bevarelse af havets ressourcer _ kvotaordning for sildefiskeri _ naermere regler om forvaltning af kvoterne _ medlemsstaternes kompetence _ nationale bestemmelser , hvorefter kun visse grupper af fiskere kan faa adgang til en kvota _ tilladelighed

( Raadets forordninger nr . 170/83 , art . 5 , stk . 2 , og nr . 1353/83 )

2 . Fiskeri _ faelles markedsordning _ regler om produktion og afsaetning _ medlemsstaternes kompetence begraenset _ bearbejdning og forarbejdning af sildefangst _ national ordning _ utilladelighed

( Raadets forordning nr . 3796/81 , art . 5 , stk . 1 , andet afsnit )

Sammendrag

1 . Faellesskabsretten , herunder forordning nr . 170/83 om en faellesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne og forordning nr . 1353/83 om fastsaettelse af midlertidige kvoter for sildebestandene i den nordlige og centrale del af Nordsoeen , er ikke til hinder for , at et organ , som henhoerer under den faglige sammenslutning i en medlemsstat , og som handler i det offentliges interesse , vedtager bestemmelser , hvorefter kun fiskere , paa hvis fartoejer sildefangsten kan renses og saltes om bord , kan opnaa licens til sildefiskeri .

2 . I henhold til forordning nr . 3796/81 om den faelles markedsordning for fiskerivarer har alene producentorganisationerne kompetence til at fastsaette afsaetningsregler , der er ufravigelige for deres medlemmmer . Medlemsstaterne kan goere dem ufravigelige for ikke-medlemmer , men har ikke laengere kompetence til over for de fiskere , der er etableret paa deres omraade , at fastsaette regler for bearbejdningen eller forarbejdningen af fiskerivarer . Forordningen og navnlig dens artikel 5 , stk . 1 , andet afsnit , er derfor til hinder for , at et organ , som henhoerer under den faglige sammenslutning i en medlemsstat , og som handler i det offentliges interesse , udsteder bestemmelser , hvorefter sildefangsten obligatorisk skal enten renses , saltes eller dybfryses om bord paa fartoejet .
Sag 266/84

Denkavit France SARL

mod

Fonds d'orientation et de régularisation des marchés agricoles (FORMA)

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal administratif de Rouen

»Monetære udligningsbeløb — forældelse — force majeure«

Sammendrag

Ved afgørelsen af, om en EF-retlig bestemmelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, må det først undersøges, om de foranstaltninger, der iværksættes til gennemførelse af bestemmelsens formål, er afpasset efter formålets betydnings og for det andet, om foranstaltningerne er nødvendige for at gennemføre dette formål.

Indførelsen af ufravigelig frist for indgivelse af ansøgninger om udbetaling af monetære udligningsbeløb er en nødvendig foranstaltning for at få afsluttet de administrative formaliteter uden urimelige forsinkelser. Fastsættelsen af en sådan frist til seks måneder er endvidere ikke urimelig henset dels de erhvervsdrivendes interesser dels til den almindelige administrative praksis i medlemsstaterne. Der er ikke grundlag for at antage, at forældelsesfristen i artikel 15 i forordning nr. 1380/75 står i urimeligt forhold til sit formål, dels i betragtning af, at den forældelsesvirkning, der indtræffer ved en forsinket indgivelse af dokumenterne, som hovedregel er den normale konsekvens, når en ufravigelig frist udløber, og ikke udgør nogen sanktion, dels i betragtning af, at der efter forordningen kan tages hensyn til ekstraordinære omstændigheder, når de har karakter af force majeure.

Begrebet »force majeure« betegner de usædvanlige og uforudsigelige omstændigheder, som den erhvervsdrivende ikke har nogen indflydelse på, og som han ikke har mulighed for at afværge, selv om han udviser den størst mulige påpasselighed. Anvendes begrebet i en forordning, må det vurderes på baggrund af den sammenhæng, hvori det forekommer.
Sag 250/84

Eridania zuccherifici nazionali SpA m.fl.

mod

Cassa conguaglio zucchero, finansministeriet og ministeriet for statskassen

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Roma

»Fælles markedsordning — afgift på sukkerproduktionen«

Sammendrag

Landbrug – felles landbrugspolitik – formål – rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen – fordeling af omkostningerne ved afsætning af produktionsoverskuddet af sukker til garanteret pris – hensyntagen til de forskellige producenters ansvar for overproduktionen – uforeneligt med princippet om et fælles marked

Inden for rammerne af kvotaordningen for sukkerproduktionen, indført ved Rådets forordning nr. 1785/81, har Rådet ved at fordele kvoterne mellem de forskellige virksomheder på grundlag af deres faktiske produktion blot handlet i overensstemmelse med principperne om den regionale specialisering og om solidaritet mellem producenterne, og der er således ikke tale om forskelsbehandling i strid med traktatens artikel 7 og artikel 40, stk. 3. Selv om fordelingen af omkostningerne ved denne kvotaordning indebærer, at Italien tildeles en A-kvota, der er lavere end forbruget på hjemmemarkedet, samt at forholdet mellem de opkrævede produktionsafgifter og B-kvoten er særlig højt, kan der heller ikke her tales om forskelsbehandling, da der foreligger en naturlig følge af kravet om, at produktionen i de enkelte medlemsstater i et fælles marked, som er præget af regional specialisering, skal kunne udvikle sig uafhængigt af forbruget i medlemsstaterne. Der kan yderligere ikke være tale om forskelsbehandling, selv om der ved fordelingen af kvoter mellem de forskellige erhvervsdrivende ikke tages hensyn til forskelle mellem medlemsstaternes produktionsomkostninger, da kvotaordningen ikke skal begunstige mindre rentable virksomheder, men i nogen grad begrænse produktionen og samtidig sikre en omlægning heraf på grundlag af efterspørgslen.

Interventionsmekanismen og den fælles finansiering, som er indført i henhold til forordning nr. 1785/81 for at sikre afsætningen af produktionsoverskuddet af sukker til garanteret pris, varetager samtlige EF-sukkerproducenters interesser, herunder de italienske producenters. De byrder, som påhviler dem ifølge ordningen, kan herefter ikke antages at stride mod formålet efter traktatens artikel 39, stk. 1, litra b). Den opfattelse, at en medlemsstats producenter ikke skulle være forpligtet til at deltage i finansieringen af overskud, som de ikke er ansvarlige for, er uforeneligt med selve princippet om et fælles marked, hvor det ikke er muligt at afgøre, hvilke virksomheder eller medlemsstater der er ansvarlige for en eventuel overproduktion.
Sag 44/84

Derrick Guy Edmond Hurd

mod

Kenneth Jones (Her Majesty's Inspector of Taxes)

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissioners for the special purposes of the Income Tax Acts

»Europaskole — national beskatning af lærerpersonalets løn«

Sammendrag

Domstolen er i medfør af artikel 1, stk. 3, i tiltrædelsestraktaten af 1972 kompetent til at træffe præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 3 i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene. Ifølge denne kompetence kan den kun fortolke de retsakter, der er omfattet af artikel 3, for at fastlægge artiklens anvendelsesområde. Domstolen kan ikke udtale sig om, hvilke forpligtelser der påhviler medlemsstaterne i henhold til sådanne retsakter.

Artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten af 1972 skal fortolkes således, at den finder anvendelse på de beskatningsregler for lærerne ved Europaskolen, som den 25., 26. og 27. januar 1957 blev vedtaget af repræsentanterne for de seks oprindelige EKSF-medlemsstater, der konstituerede sig som Det øverste Råd for Europaskolen i Luxembourg, uden at beslutningens retsvirkninger dog herved udvides.

De forpligtelser, der pålægges medlemsstaterne ved EØF-traktatens artikel 5, der i sig selv blot er udtryk for den mere almindelige regel om, at der påhviler medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne en gensidig pligt til loyalt samarbejde og loyal bistand, hviler på traktaterne og kan ikke gælde for andre overenskomster mellem medlemsstaterne, der er indgået uden for traktatområdet. Noget andet må imidlertid antages, dersom anvendelsen af en traktatbestemmelse eller en bestemmelse i afledt ret eller fællesskabsinstitutionernes virksomhed vanskeliggøres af en foranstaltning i forbindelse med gennemførelsen af en sådan overenskomst, indgået mellem medlemsstaterne uden for traktaternes anvendelsesområde. I så fald vil den pågældende foranstaltning kunne anses for at være i strid med de pligter, der følger af EØF-traktatens artikel 5, stk. 2.

En medlemsstat tilsidesætter sine pligter efter EØF-traktatens artikel 5, hvis den ifølge national skattelovgivning beskatter de lønninger, der udbetales af Europaskolerne til deres lærere, dersom den ved en sådan beskatning opstået byrde skal dækkes af Fællesskabets budget. Pligterne efter artikel 5 skaber imidlertid ikke direkte virkninger, som kan påberåbes i retsforholdet mellem medlemsstaterne og deres retsundergivne.
En medlemsstat, som er adressat for en beslutning truffet i medfør af traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit, kan efter udløbet af den ved traktatens artikel 173, stk. 3, fastsatte frist ikke anfægte beslutningens gyldighed under en sag, anlagt i medfør af samme bestemmelses andet afsnit.

Under disse omstændigheder er den eneste indsigelse, som en medlemsstat kan gøre gældende over for traktatbrudspåstanden, at det er absolut umuligt at gennemføre beslutningen korrekt.
I henhold til traktatens artikel 51 skal der ske en samordning af medlemsstaternes lovgivninger, hvorimod bestemmelsen ikke opstiller noget krav om en harmonisering, hvorfor den ikke er til hinder for, at der gælder forskellige sociale sikringsordninger i de forskellige medlemsstater og dermed forskellige rettigheder for arbejdstagere, alt efter hvor de er beskæftiget. Traktatens artikel 51 er således ikke til hinder for, at de sociale sikringsordninger i de forskellige medlemsstater indeholder forskellige materielle og formelle regler, således at arbejdstagere har forskellige rettigheder, alt efter hvor de er beskæftiget. Virkeliggørelsen af princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, jfr. traktatens artikler 48-51, bringes imidlertid i fare, og dets gennemførelse bliver vanskeliggjort, såfremt der gennem fællesskabsretten indføres unødvendige forskelle med hensyn til reglerne om social sikring. Det følger heraf, at der ikke gennem de fællesskabsretlige regler om social sikring, der udstedes i henhold til traktatens artikel 51, må skabes yderligere forskelle ud over dem, der allerede består på grund af den manglende harmonisering af de nationale lovgivninger.

Ligebehandlingsprincippet indebærer ikke alene et forbud mod åbenlyse former for forskelsbehandling, begrundet i nationalitet, men også mod alle skjulte former for forskelsbehandling, hvorved det samme faktisk bliver resultatet, selv om forskelsbehandlingen udøves på grundlag af andre formelle kriterier.

Dette er tilfældet, såfremt der i fællesskabsretten indføres bestemmelser, hvorefter familiemedlemmernes bopælsland er afgørende for, hvilken lovgivning den vandrende arbejdstager med hensyn til børnetilskud er omfattet af. Selv om arbejdstagere, der er beskæftiget i den medlemsstat, hvori de er statsborgere, efter dennes lovgivning er underlagt det samme kriterium i forbindelse med fastlæggelsen af retten til børnetilskud, har dette kriterium langt fra den samme betydning for disse arbejdstagere, idet det først og fremmest må antages at være vandrende arbejdstagere, der har familiemedlemmer, som bor uden for den medlemsstat, hvori arbejdstageren er beskæftiget. Det nævnte kriterium kan derfor ikke anses for at bidrage til virkeliggørelsen af det i traktatens artikel 48 opstillede ligebehandlingsprincip, hvorfor det savner hjemmel, at det er blevet opstillet i forbindelse med gennemførelsen af den i traktatens artikel 51 omhandlede samordning af de nationale lovgivninger med henblik på at fremme arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 48.

Det følger heraf, at artikel 73, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 er ugyldig, for så vidt arbejdstagere, der er omfattet af fransk lovgivning, ikke er berettiget til franske børnetilskud for de af deres familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstats område.