Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte – begreb – indførelse af en differentiering mellem virksomheder med hensyn til byrder, der følger af den pågældende byrdeordnings art og opbygning – ikke omfattet

(Art. 87 EF)

2. Statsstøtte – begreb – en støttes finansieringsmåde – omfattet – betingelse – finansieringsmåde, som er en integrerende del af foranstaltningen – nødvendig forbindelse mellem en skattelignende afgift og en støtte

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – foranstaltninger, der skal indføre et velfungerende indre marked for elektricitet – direktiv 96/92 – regel om adgang uden forskelsbehandling til det nationale transmissionssystem for elektricitet – en medlemsstats indførelse af en overgangsforanstaltning i form af en forhøjelse af tariffen for adgang til og brug af dette system, alene for visse virksomheder, der producerer og distribuerer elektricitet, for at udligne den fordel, der er skabt for disse virksomheder ved liberaliseringen af markedet – lovlig

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/82, art 7, stk. 5, art. 8, stk. 2, og art.16)

Sammendrag

1. Statsstøttebegrebet i artikel 87, stk. 1, EF er mere generelt end tilskudsbegrebet, fordi det ikke blot omfatter positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget. Imidlertid bemærkes, at begrebet støtte ikke omfatter foranstaltninger, der indfører en differentiering mellem virksomheder med hensyn til byrder, når denne differentiering følger af den pågældende byrdeordnings karakter eller forvaltning. Dette gælder en foranstaltning, der som en overgangsforanstaltning foreskriver, at tariffen for adgang til og brug af det nationale transmissionssystem for elektricitet alene forhøjes for virksomheder, der producerer og distribuerer elektricitet hidrørende fra hydroelektriske og geotermiske anlæg, for at udligne den fordel, der skabes for disse i overgangsperioden for liberaliseringen af markedet for elektricitet som følge af gennemførelsen af direktiv 96/92 om fælles regler for det indre marked for elektricitet Følgelig udgør denne differentiering ikke i sig selv en statsstøtte som omhandlet i artikel 87 EF.

(jf. præmis 38, 39 og 43 samt domskonkl. 1)

2. En støttes finansieringsmåde kan gøre hele den støtteordning, som den skal finansiere, uforenelig med det fælles marked. Følgelig kan undersøgelsen af en støtte ikke ske uafhængigt af virkningerne af metoden til støttens finansiering. Tværtimod skal Kommissionens undersøgelse af en støtteforanstaltning nødvendigvis også tage støttens finansieringsmåde i betragtning, såfremt denne er en integrerende del af foranstaltningen. For at en skattelignende afgift kan anses for at være en integrerende del af en støtteforanstaltning, må der imidlertid nødvendigvis være en nødvendig forbindelse mellem den skattelignende afgift og støtten i henhold til de relevante nationale bestemmelser i den forstand, at provenuet af den skattelignende afgift nødvendigvis anvendes til finansiering af støtten. Det er kun, såfremt der består en sådan forbindelse, at provenuet af den skattelignende afgift direkte har indflydelse på støttens størrelse og følgelig på vurderingen af, om den er forenelig med fællesmarkedet Det følger heraf, at såfremt der er en nødvendig forbindelse mellem forhøjelsen af afgiften for adgang til og brug af det nationale transmissionssystem for elektricitet og en national støtteordning i den forstand, at provenuet af forhøjelsen nødvendigvis anvendes til finansiering af denne støtte, er den nævnte forhøjelse en integrerende del af denne ordning og må følgelig vurderes sammen med denne.

(jf. præmis 45-47 og domskonkl. 1)

3. Artikel 7, stk. 5, artikel 8, stk. 2, og artikel 16 i direktiv 96/92 om fælles regler for det indre marked for elektricitet ligesom det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling, som de er et særligt udtryk for, forbyder, dels at forhold, der er sammenlignelige, behandles forskelligt, dels at forskellige situationer behandles på samme måde. Reglen om adgang uden forskelsbehandling til det nationale transmissionssystem for elektricitet, der er fastslået ved direktiv 96/92, er ikke til hinder for, at en medlemsstat træffer en overgangsforanstaltning, som kun for nogle virksomheder, der producerer og distribuerer elektricitet, fastsætter en forhøjelse af den afgift, der skal betales for adgang til og brug af dette system, for at udligne den fordel, der er skabt for disse virksomheder i overgangsperioden af det ændrede retlige grundlag efter liberaliseringen af markedet for elektricitet som følge af gennemførelsen af dette direktiv. En sådan foranstaltning behandler nemlig situationer, der ikke er sammenlignelige, forskelligt. Det påhviler dog den forelæggende ret at forvisse sig om, at tarifforhøjelsen ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at udligne denne fordel.

(jf. præmis 56-60 og domskonkl. 2)