Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 18. april 2013 – Germanwings

(Sag C-413/11)

»Procesreglementets artikel 99 — lufttransport — forordning (EF) nr. 261/2004 — passagerers ret til en kompensation ved lange forsinkelser — princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union«

Transport — luftfart — forordning nr. 261/2004 — fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser — ret til kompensation ved forsinkelse — betingelser — Domstolens fortolkning af forordningen — princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union — uden betydning [art. 19, stk. 1 og stk. 3, litra b), og art. 13, stk. 2, TEU; art. 267 TEUF; Europa-Parlamentet og Rådets forordning nr. 261/2004, art. 5-7] (jf. præmis 18-23 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Landgericht Köln – fortolkning af artikel 5, 6 og 7 samt artikel 8, stk. 1, litra a), og artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EFT L 46, s. 1) – ret til kompensation ved forsinkelser – grænser for Domstolens kompetence – rækkevidden af den fortolkning, som Domstolen anlagde i dom af 19. november 2009 i de forenede sager C-402/07 og C-432/07, Sturgeon m.fl., hvorved den analogt udvidede retten til kompensation til forsinkelser.

Konklusion

Den fortolkning, som Domstolen anlagde af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, hvorefter passagerer på forsinkede flyafgange har ret til kompensation, når de ankommer til deres endelige bestemmelsessted tre timer eller mere efter det ankomsttidspunkt, som oprindeligt er planlagt, selv om forordningens artikel 6 om forsinkelser alene fastsætter, at der skal iværksættes foranstaltninger med henblik på at yde bistand til og sørge for passagererne, og der kun henvises til nævnte forordnings artikel 7 om kompensationsret i de situationer, der vedrører boardingafvisning og aflysning, er uden betydning for princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union.

Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 18. april 2013 – Germanwings

(Sag C-413/11)

»Procesreglementets artikel 99 — lufttransport — forordning (EF) nr. 261/2004 — passagerers ret til en kompensation ved lange forsinkelser — princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union«

Transport — luftfart — forordning nr. 261/2004 — fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser — ret til kompensation ved forsinkelse — betingelser — Domstolens fortolkning af forordningen — princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union — uden betydning [art. 19, stk. 1 og stk. 3, litra b), og art. 13, stk. 2, TEU; art. 267 TEUF; Europa-Parlamentet og Rådets forordning nr. 261/2004, art. 5-7] (jf. præmis 18-23 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Landgericht Köln – fortolkning af artikel 5, 6 og 7 samt artikel 8, stk. 1, litra a), og artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EFT L 46, s. 1) – ret til kompensation ved forsinkelser – grænser for Domstolens kompetence – rækkevidden af den fortolkning, som Domstolen anlagde i dom af 19. november 2009 i de forenede sager C-402/07 og C-432/07, Sturgeon m.fl., hvorved den analogt udvidede retten til kompensation til forsinkelser.

Konklusion

Den fortolkning, som Domstolen anlagde af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, hvorefter passagerer på forsinkede flyafgange har ret til kompensation, når de ankommer til deres endelige bestemmelsessted tre timer eller mere efter det ankomsttidspunkt, som oprindeligt er planlagt, selv om forordningens artikel 6 om forsinkelser alene fastsætter, at der skal iværksættes foranstaltninger med henblik på at yde bistand til og sørge for passagererne, og der kun henvises til nævnte forordnings artikel 7 om kompensationsret i de situationer, der vedrører boardingafvisning og aflysning, er uden betydning for princippet om kompetencefordeling i Den Europæiske Union.