Domstolens Dom (Sjette Afdeling) af 29. maj 1997. - Süleyman Eker mod Land Baden-Württemberg. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Bundesverwaltungsgericht - Tyskland. - Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - Associeringsrådets afgørelse - Arbejdskraftens frie bevægelighed - Fornyelse af opholdstilladelse efter lovlig beskæftigelse i et år - Beskæftigelse udøvet successivt hos to arbejdsgivere. - Sag C-386/95.



Samling af Afgørelser 1997 side I-02697



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Internationale aftaler - associeringsaftalen EOEF-Tyrkiet - fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - tyrkiske statsborgeres ret til efter lovlig beskaeftigelse i et aar at faa forlaenget opholdstilladelsen - betingelser - udoevelse af lovlig beskaeftigelse i en uafbrudt periode paa et aar hos én og samme arbejdsgiver

(Associeringsraadet EOEF-Tyrkiets afgoerelse nr. 1/80, art. 6, stk. 1, foerste led)

Sammendrag

Artikel 6, stk. 1, foerste led, i associeringsraadet EOEF-Tyrkiets afgoerelse nr. 1/80 skal fortolkes saaledes, at den med hensyn til forlaengelse af en tyrkisk arbejdstagers opholdstilladelse i vaertsmedlemsstaten foreskriver, at han i en uafbrudt periode paa et aar skal have haft lovlig beskaeftigelse hos én og samme arbejdsgiver.

Dels er denne bestemmelse, som kraever kontinuerlig beskaeftigelse af en varighed paa et aar som betingelse for, at der kan erhverves ret til forlaengelse af arbejdstilladelsen hos samme arbejdsgiver, og som indebaerer, at arbejdstageren har opholdsret, saaledes at han faktisk kan udoeve sin beskaeftigelse, baseret paa den forudsaetning, at kun et kontraktforhold, som fortsat bestaar i en periode paa et aar, er udtryk for en tilstraekkelig konsolidering af arbejdsforholdet til at sikre den tyrkiske arbejdstager kontinuitet i hans beskaeftigelse hos samme arbejdsgiver.

Dels ville sammenhaengen i den ordning med gradvis integration af den tyrkiske arbejdstager paa vaertsmedlemsstatens arbejdsmarked, som er indfoert ved de tre led i artikel 6, stk. 1, blive forstyrret, hvis den paagaeldende havde ret til at tage beskaeftigelse hos en anden arbejdsgiver, endog foer han havde opfyldt betingelsen om et aars lovlig beskaeftigelse i stk. 1, foerste led, da det i henhold til denne bestemmelses andet led foerst er efter tre aars lovlig beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat, at den tyrkiske arbejdstager har mulighed for at tage beskaeftigelse hos en anden arbejdsgiver, paa den betingelse, at sidstnaevnte er tilknyttet samme fag som den foregaaende arbejdsgiver og overholder den fortrinsstilling, der skal gives arbejdstagere fra medlemsstaterne.

Parter

I sag C-386/95,

angaaende en anmodning, som Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Sueleyman Eker

mod

Land Baden-Wuerttemberg,

procesdeltagere: Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht og Vertreter des oeffentlichen Interesses bei den Gerichten der allgemeinen Verwaltungsgerichtsbarkeit in Baden-Wuerttemberg,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80, som det associeringsraad, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, traf den 19. september 1980 om udvikling af associeringen,

har

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, G.F. Mancini, og dommerne J.L. Murray, P.J.G. Kapteyn, H. Ragnemalm og R. Schintgen (refererende dommer),

generaladvokat: M.B. Elmer

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- Sueleyman Eker ved advokat Renate Becker, Titisee-Neustadt

- Land Baden-Wuerttemberg ved ekspeditionssekretaer Walter Scheifele (Landratsamt Waldshut), som befuldmaegtiget

- Vertreter des oeffentlichen Interesses bei den Gerichten der allgemeinen Verwaltungsgerichtsbarkeit in Baden-Wuerttemberg ved advokat Harald Fliegauf, som befuldmaegtiget

- den tyske regering ved afdelingschef Ernst Roeder, Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtiget

- den graeske regering ved kommitteret Aikaterini Samoni-Rantou, Sekretariatet for EF-ret, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, bistaaet af Lydia Pnevmatikou og Georgios Karipsiadis, begge specialiserede videnskabelige medarbejdere i Sekretariatet,

- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmaegtig Claude Chavance, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede

- den oestrigske regering ved kontorchef Wolf Okresek, Forbundskanslerens Kontor, som befuldmaegtiget

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Joern Sack, som befuldmaegtiget,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der i retsmoedet den 30. januar 1997 er afgivet mundtlige indlaeg af Sueleyman Eker, af Vertreter des oeffentlichen Interesses bei den Gerichten der allgemeinen Verwaltungsgerichtsbarkeit in Baden-Wuerttemberg, af den tyske regering, af den franske regering og af Kommissionen,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 6. marts 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved dom af 29. september 1995, indgaaet til Domstolen den 11. december 1995, har Bundesverwaltungsgericht i henhold til EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 6, stk. 1, foerste led, i assoceringsraadets afgoerelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen (herefter »afgoerelse nr. 1/80«). Associeringsraadet blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara dels af Republikken Tyrkiet, dels af EOEF's medlemsstater og Faellesskabet, og som blev indgaaet, godkendt og bekraeftet paa Faellesskabets vegne ved Raadets afgoerelse 64/732/EOEF af 23. december 1963 (Samling af Aftaler Indgaaet af De Europaeiske Faellesskaber, bind 3, s. 541).

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem en tyrkisk statsborger, Sueleyman Eker, og Land Baden-Wuerttemberg vedroerende afslag paa forlaengelse af hans opholdstilladelse i Tyskland.

3 Det fremgaar af akterne i hovedsagen, at Eker indrejste illegalt til Tyskland den 1. december 1988, og at han blev udvist den 13. februar 1989.

4 Den 17. januar 1991 indgik Eker aegteskab i Tyrkiet med en tysk statsborger og indrejste med indrejsetilladelse den 6. april 1991 paa ny til Tyskland.

5 Han blev den 17. april 1991 meddelt arbejdstilladelse uden geografisk begraensning, som omfattede enhver form for beskaeftigelse, og dernaest den 24. juli 1991 opholdstilladelse, der udloeb den 24. juli 1992.

6 Fra den 15. juni til den 30. september 1991 havde Eker loennet beskaeftigelse paa et hotel i Schluchsee (Tyskland).

7 Han arbejdede dernaest i en kur- og revalideringsklinik i Hoechenschwand (Tyskland) fra den 1. oktober 1991 til den 15. november 1992. Den 1. februar 1993 genoptog han sidstnaevnte beskaeftigelse.

8 Ifoelge Eker's oplysninger blev aegtefaellerne separeret den 24. juli 1991. I april 1992 bekraeftede han over for de tyske udlaendingemyndigheder, at der var indledt skilsmissesag.

9 Den 22. juli 1992 ansoegte Eker om forlaengelse af sin opholdstilladelse i Tyskland.

10 Landratsamt Waldshut udstedte derefter en attest, der var gyldig indtil den 11. august 1992, men gjorde dog opmaerksom paa, at man havde til hensigt at afslaa ansoegningen. Ved afgoerelse af 12. august 1992 afslog Landratsamt at forlaenge Eker's opholdstilladelse og paalagde ham at udrejse under trussel om tvangsmaessig udsendelse.

11 Under den sag, som Eker anlagde til proevelse af afgoerelsen, fik han medhold i foerste instans, men ikke under appelsagen for Verwaltungsgerichtshof Baden-Wuerttemberg, som afsagde dom den 30. november 1994. Sidstnaevnte ret fandt for det foerste, at tysk ret ikke hjemlede selvstaendig opholdsret for en tyrkisk statsborger, der er separeret fra sin tyske hustru. Desuden kunne Eker ikke paaberaabe sig artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80, fordi denne bestemmelse kraever, at den tyrkiske arbejdstager har haft lovlig beskaeftigelse i et aar hos samme arbejdsgiver, hvilken betingelse Eker ikke opfyldte paa den dato, da hans opholdstilladelse udloeb.

12 Eker indgav herefter revisionsanke til Bundesverwaltungsgericht og gjorde til stoette herfor gaeldende, at artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 blot foreskriver, at der ansoeges om fornyelse af arbejds- og opholdstilladelse med henblik paa at udoeve beskaeftigelse hos samme arbejdsgiver, og at han opfyldte denne betingelse, da han indgav sin ansoegning.

13 Bundesverwaltungsgericht har fastslaaet, at afslaget paa fornyelsen af opholdstilladelsen var i overensstemmelse med tysk ret, men har samtidig rejst det det spoergsmaal, om artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 kunne indebaere en mere fordelagtig loesning for Eker.

14 Artikel 6, stk. 1, som er indeholdt i kapitel II (bestemmelser paa det sociale omraade), afsnit 1 (beskaeftigelsesforhold og arbejdskraftens frie bevaegelighed) i afgoerelse nr. 1/80, er affattet saaledes:

»Med forbehold af artikel 7 vedroerende familiemedlemmers frie adgang til beskaeftigelse har tyrkiske arbejdstagere med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en bestemt medlemsstat:

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i et aar, ret til fornyelse af deres arbejdstilladelser i denne medlemsstat hos samme arbejdsgiver, saafremt der er beskaeftigelse

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i tre aar, ret til i denne medlemsstat med forbehold af den fortrinsstilling, som arbejdstagere fra Faellesskabets medlemsstater har, at modtage tilbud om anden beskaeftigelse hos en arbejdsgiver efter eget valg, saafremt dette tilbud er afgivet under normale vilkaar og er registreret ved den paagaeldende medlemsstats arbejdsmarkedsmyndigheder

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i fire aar i den paagaeldende medlemsstat fri adgang til enhver form for loennet arbejde efter eget valg.«

15 Bundesverwaltungsgericht finder det tvivlsomt, om den tyrkiske arbejdstager kun kan goere krav paa forlaengelse af sin arbejds- og opholdstilladelse i henhold til artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80, hvis han har haft lovlig beskaeftigelse i en uafbrudt periode paa et aar hos samme arbejdsgiver, eller om det tvaertimod er tilstraekkeligt med hensyn til anvendelsen af denne bestemmelse, at arbejdstageren kontinuerligt i et aar og med gyldige arbejds- og opholdstilladelser har haft loennet beskaeftigelse hos flere arbejdsgivere, og at han oensker at fortsaette beskaeftigelsen hos sin seneste arbejdsgiver.

16 Bundesverwaltungsgericht, som fandt, at en afgoerelse af tvisten derfor kraevede en fortolkning af denne bestemmelse, udsatte sagen og stillede Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»Opfylder en tyrkisk arbejdstager betingelserne i artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 fra Associeringsraadet EOEF/Tyrkiet, naar han under det foerste aars beskaeftigelse ganske vist har vaeret beskaeftiget uafbrudt med de nationale myndigheders samtykke, men hos forskellige arbejdsgivere og vil fortsaette beskaeftigelsen hos sin seneste arbejdsgiver?«

17 Med dette spoergsmaal spoerger den forelaeggende ret reelt, om artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 skal fortolkes saaledes, at den goer forlaengelse af en tyrkisk arbejdstagers opholdstilladelse i vaertsmedlemsstaten betinget af, at han i en uafbrudt periode paa et aar har lovlig beskaeftigelse hos én og samme arbejdsgiver, eller om denne bestemmelse blot kraever uafbrudt beskaeftigelse i et aar med behoerige arbejds- og opholdstilladelser, selv hos flere arbejdsgivere, naar den paagaeldende ansoeger om forlaengelse af sin opholdstilladelse med det formaal at fortsaette med at arbejde for den arbejdsgiver, hos hvem han har beskaeftigelse.

18 Ved besvarelsen af dette spoergsmaal skal det for det foerste bemaerkes, at Domstolen siden dommen af 20. september 1990 (sag C-192/89, Sevince, Sml. I, s. 3461) til stadighed har fastslaaet, at artikel 6, stk. 1, i afgoerelse nr. 1/80 har direkte virkning i medlemsstaterne, saaledes at tyrkiske statsborgere, som opfylder betingelserne deri, direkte kan goere de rettigheder gaeldende, som bestemmelsens forskellige led giver dem (jf. senest dom af 23.1.1997, sag C-171/95, Tetik, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 22).

19 For det andet skal der henvises til fast retspraksis, hvorefter de rettigheder, som de tre led i artikel 6, stk. 1, giver den tyrkiske arbejdstager med hensyn til beskaeftigelse, uundgaaeligt indebaerer, at arbejdstageren i det mindste har opholdsret, da retten til adgang til arbejdsmarkedet og til beskaeftigelse ellers ville vaere helt illusorisk (jf. senest Tetik-dommen, praemis 24).

20 For det tredje bemaerkes, at artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 kraever, for at den tyrkiske arbejdstager kan erhverve ret til fornyelse af arbejdstilladelsen, at han forud har haft lovlig beskaeftigelse af en varighed paa et aar, uden dog at praecisere, om der skal vaere tale om en beskaeftigelsesperiode hos den arbejdsgiver, med hensyn til hvem, der ansoeges om forlaengelse af tilladelsen, eller om der kan vaere tale om en sammenlagt periode med beskaeftigelse hos forskellige arbejdstagere.

21 Det maa herved fastslaas, at de tre led i artikel 6, stk. 1, giver den tyrkiske arbejdstager rettigheder, som er forskellige og er undergivet betingelser, der varierer i forhold til varigheden af den lovlige beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat (jf. senest Tetik-dommen, praemis 23).

22 Det maa antages dels, at naar bestemmelsen kraever kontinuerlig beskaeftigelse af en varighed paa et aar som betingelse for, at der kan erhverves ret til forlaengelse af arbejdstilladelsen hos samme arbejdsgiver, er artikel 6, stk. 1, foerste led, baseret paa den forudsaetning, at kun et kontraktforhold, som fortsat bestaar i en periode paa et aar, er udtryk for en tilstraekkelig konsolidering af arbejdsforholdet til at sikre den tyrkiske arbejdstager kontinuitet i hans beskaeftigelse hos samme arbejdsgiver.

23 Dels ville sammenhaengen i den ordning med gradvis integration af den tyrkiske arbejdstager paa vaertsmedlemsstatens arbejdsmarked, som er indfoert ved de tre led i artikel 6, stk. 1, blive forstyrret, hvis den paagaeldende havde ret til at tage beskaeftigelse hos en anden arbejdsgiver, endog foer han havde opfyldt betingelsen om et aars lovlig beskaeftigelse i stk. 1, foerste led. I henhold til denne bestemmelses andet led er det nemlig foerst efter tre aars lovlig beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat, at den tyrkiske arbejdstager har mulighed for at tage beskaeftigelse hos en anden arbejdsgiver, paa den betingelse, at sidstnaevnte er tilknyttet samme fag som den foregaaende arbejdsgiver og overholder den fortrinsstilling, der skal gives arbejdstagere fra medlemsstaterne.

24 Paa denne baggrund kan artikel 6, stk. 1, foerste led, som hverken giver den paagaeldende ret til at vaelge en anden arbejdsgiver eller indeholder de forbehold, som findes i bestemmelsens andet led, ikke forstaas saaledes, at den tyrkiske arbejdstager kan opfylde betingelserne heri og foelgelig paaberaabe sig de rettigheder, som bestemmelsen giver, naar han, foer det foerste aars lovlige beskaeftigelse hos en bestemt arbejdsgiver er udloebet, tager beskaeftigelse hos en ny arbejdsgiver.

25 Det foelger heraf, at i et tilfaelde som det i hovedsagen foreliggende, hvor de nationale myndigheder har tilladt den tyrkiske arbejdstager at skifte arbejdsgiver, foer han havde haft et aars lovlig beskaeftigelse hos den foerste arbejdsgiver, med hensyn til hvem arbejds- og opholdstilladelserne er udstedt, erhverves der foerst ret til fornyelse af disse tilladelser, som omhandlet i artikel 6, stk. 1, foerste led, efter udloebet af en ny periode med lovlig beskaeftigelse paa et aar.

26 Denne fortolkning stoettes af Domstolens praksis.

27 I dommen af 5. oktober 1994 (sag C-355/93, Eroglu, Sml. I, s. 5113) har Domstolen nemlig fortolket artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 saaledes, at den ikke giver en tyrkisk statsborger ret til fornyelse af arbejdstilladelsen med henblik paa beskaeftigelse hos den foerste arbejdsgiver, naar vedkommende har vaeret beskaeftiget i over et aar hos denne arbejdsgiver og derefter i ca. ti maaneder hos en anden arbejdsgiver.

28 I samme dom har Domstolen fremhaevet, at denne bestemmelse alene skal sikre fortsat beskaeftigelse hos samme arbejdsgiver og derfor kun kan finde anvendelse, naar den tyrkiske arbejdstager anmoder om fornyelse af arbejdstilladelsen med henblik paa fortsat beskaeftigelse hos samme arbejdsgiver ud over den lovlige beskaeftigelses oprindelige varighed paa et aar (praemis 13).

29 Domstolen tilfoejede, at en udvidelse af denne bestemmelses anvendelsesomraade til at omfatte en tyrkisk arbejdstager, som efter afslutningen af et aars lovlig beskaeftigelse, har skiftet arbejdsgiver, og som ansoeger om fornyelse af arbejdstilladelsen for paa ny at arbejde i den foerste arbejdsgivers virksomhed, dels ville give arbejdstageren mulighed for at skifte arbejdsgiver i henhold til denne bestemmelse foer udloebet af den i andet led indeholdte treaarsperiode, dels fratage arbejdstagere fra medlemsstaterne den fortrinsstilling, som de har i henhold til andet led, naar den tyrkiske arbejdstager skifter arbejdsgiver (praemis 14).

30 Selv om de faktiske omstaendigheder i naevnte sag adskiller sig fra omstaendighederne i hovedsagen, idet Eroglu havde skiftet arbejdsgiver efter et aars lovlig beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten og ansoegt om fornyelse af sin arbejdstilladelse for paa ny at tage beskaeftigelse hos sin foerste arbejdsgiver, maa den fortolkning, som Domstolen har anlagt i naevnte dom af artikel 6, stk. 1, foerste led, saa meget desto mere gaelde i et tilfaelde som Eker's, hvor den tyrkiske arbejdstager har skiftet arbejdsgiver inden udloebet af det foerste aars beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat og ansoeger om forlaengelse af sin opholdstilladelse for at fortsaette med at arbejde hos sin nye arbejdsgiver, endog foer han har tilbagelagt en periode med et aars lovlig beskaeftigelse hos sidstnaevnte.

31 Paa grundlag af alle de anfoerte betragtninger skal det praejudicielle spoergsmaal besvares med, at artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 skal fortolkes saaledes, at den med hensyn til forlaengelse af en tyrkisk arbejdstagers opholdstilladelse i vaertsmedlemsstaten foreskriver, at han i en uafbrudt periode paa et aar skal have haft lovlig beskaeftigelse hos én og samme arbejdsgiver.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

32 De udgifter, der er afholdt af den tyske, den graeske, den franske og den oestrigske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved dom af 29. september 1995, for ret:

Artikel 6, stk. 1, foerste led, i afgoerelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, truffet af det associeringsraad, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, skal fortolkes saaledes, at den med hensyn til forlaengelse af en tyrkisk arbejdstagers opholdstilladelse i vaertsmedlemsstaten foreskriver, at han i en uafbrudt periode paa et aar skal have haft lovlig beskaeftigelse hos én og samme arbejdsgiver.