Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – restriktioner

(Art. 43 EF og 48 EF)

2. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – restriktioner

(Art. 43 EF og 48 EF)

Sammendrag

1. En mulig dobbeltbeskatning som følge af en virksomheds forpligtelse til at betale dels en national erhvervsuddannelsesafgift på grundlag af en beregning, som medtager lønomkostningerne vedrørende virksomhedens filial i en anden medlemsstat, og dels bidrag til den statslige arbejdsmarkedspolitik i denne anden medlemsstat for så vidt angår de ansatte i denne filial, udgør ikke i sig selv en restriktion, som er forbudt i henhold til traktaten, idet en sådan skattemæssig ulempe følger af, at to medlemsstater udøver deres beskatningskompetencer parallelt. Der er således ikke på EU-rettens nuværende udviklingstrin hvad angår en situation som denne fastsat generelle kriterier for fordelingen af medlemsstaternes kompetence vedrørende ophævelsen af dobbeltbeskatning inden for Den Europæiske Union. Det følger heraf, at medlemsstaterne på EU-rettens nuværende udviklingstrin har en vis autonomi på området, forudsat at EU-retten overholdes, og at de derfor ikke er forpligtede til at tilpasse deres eget skattesystem til de forskellige beskatningssystemer i de øvrige medlemsstater med henblik på navnlig at undgå dobbeltbeskatning, som opstår ved, at medlemsstaterne parallelt udøver deres beskatningskompetence.

(jf. præmis 25 og 27-29)

2. Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en medlemsstats lovgivning, ifølge hvilken en virksomhed, der er hjemmehørende i denne medlemsstat, er forpligtet til at betale en afgift som erhvervsuddannelsesafgiften, hvis beløb beregnes på grundlag af lønomkostningerne, herunder omkostningerne, som vedrører en filial af denne virksomhed oprettet i en anden medlemsstat, hvis en sådan virksomhed med hensyn til en sådan filial i praksis er forhindret i at nyde godt af de i denne lovgivning foreskrevne muligheder for at nedsætte denne afgift eller i at have adgang til disse muligheder.

Den praktiske vanskelighed, som et selskab, der er hjemmehørende på det nationale område, har for vedrørende et forretningssted i en anden medlemsstat at drage fordel af de muligheder, som den nationale lovgivning foreskriver for at nedsætte bruttobeløbet for den skyldige erhvervsuddannelsesafgift, bringer dette selskab i en situation, som er mindre fordelagtig, end den er for et selskab, som begrænser sin aktivitet til det nationale område. Denne vanskelighed kan således afholde dette selskab fra at udnytte etableringsfriheden i henhold til artikel 43 EF og 48 EF og udgør en begrænsning af denne frihed.

En sådan hindring kan ikke begrundes i nødvendigheden af at bevare sammenhængen i en ordning som erhvervsuddannelsesafgiften, hvis medregningen af den samlede lønsum for et forretningssted i en anden medlemsstat for et selskab, der er hjemmehørende på det nationale område, ikke modsvares af nogen praktisk mulighed for, at dette selskab kan nyde godt af de muligheder, som den nationale lovgivning foreskriver for at nedsætte bruttobeløbet for den skyldige erhvervsuddannelsesafgift med hensyn til uddannelsesomkostninger, som et sådant forretningssted har pådraget sig. Hvad i øvrigt angår formålet om at forbedre uddannelsesniveauet for medarbejderne på det nationale arbejdsmarked er situationen den, at selv om en nedsættelse af det skyldige bruttobeløb for uddannelsesudgifter afholdt uden for det nationale område utvivlsomt vil kunne føre til en begrænsning af de midler, som vil kunne anvendes til virkeliggørelsen af dette formål, er et sådant hensyn imidlertid af rent økonomisk art og kan således i overensstemmelse med fast retspraksis ikke udgøre et tvingende alment hensyn, der vil kunne begrunde en sådan hindring.

(jf. præmis 43, 44 og 47-49 samt domskonkl.)