Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – tilbagebetaling af afgift til afgiftspligtige, der ikke er etableret i indlandet

(Rådets direktiv 79/1072, art. 2 og 5)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – afgiftspligtige personer

(Rådets direktiv 77/388, art. 21, nr. 1)

3. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – berigtigelse af en fejlagtigt faktureret afgift

(Rådets direktiv 77/388)

Sammendrag

1. Artikel 2 og 5 i ottende direktiv 79/1072 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, skal fortolkes således, at den merværdiafgift, som ikke skyldes, men fejlagtigt er blevet faktureret hos ydelsesmodtageren og efterfølgende betalt til statskassen i den medlemsstat, hvor ydelsen er blevet præsteret, ikke kan tilbagebetales i henhold til disse bestemmelser.

Ottende direktiv, som ikke har til formål at anfægte den ordning, der er indført ved sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, har til formål at fastsætte nærmere bestemmelser for tilbagebetaling af den merværdiafgift, der er betalt i en medlemsstat af afgiftspligtige personer, der er etableret i en anden medlemsstat. Dets formål er således at harmonisere retten til tilbagebetaling, således som den fremgår af sjette direktivs artikel 17, stk. 3. Ottende direktivs artikel 2 og 5 henviser udtrykkeligt til sjette direktivs artikel 17. Eftersom fradragsretten i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte artikel 17, ikke kan omfatte den merværdiafgift, der fejlagtigt er blevet faktureret og indbetalt til skattemyndighederne, må det under disse omstændigheder fastslås, at den omhandlede merværdiafgift ikke kan tilbagebetales på grundlag af bestemmelserne i ottende direktiv.

(jf. præmis 25-28 og domskonkl. 1)

2. Bortset fra de tilfælde, som er udtrykkeligt fastsat i artikel 21, nr. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 92/111, er det kun leverandøren, der skal anses for at være merværdiafgiftspligtig i forhold til skattemyndighederne.

(jf. præmis 33 og domskonkl. 2)

3. Principperne om neutralitet, effektivitet og ligebehandling er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter alene leverandøren kan anmode om tilbagebetaling af beløb, som er betalt med urette i form af merværdiafgift til skattemyndighederne, og hvorefter aftageren af tjenesteydelserne kan fremsætte et civilretligt krav om tilbagesøgning af fejlagtigt betalte beløb over for leverandøren. Medlemsstaterne skal dog i de tilfælde, hvor tilbagebetaling af merværdiafgiften bliver umulig eller uforholdsmæssigt vanskelig, indføre de instrumenter, som er nødvendige for, at nævnte aftager kan få tilbagebetalt den fejlagtigt fakturerede afgift, for således at overholde effektivitetsprincippet.

Dette svar påvirkes ikke af den nationale lovgivning om direkte beskatning, idet det direkte skattesystem som helhed ikke er forbundet med merværdiafgiftssystemet.

(jf. præmis 42 og 45 samt domskonkl. 3)