14

Med den appellerede dom gav Retten Coppens medhold i det første anbringendes første led. Retten fastslog følgende i den appellerede doms præmis 28-32: »28 Hvad angår anbringendets første led er det ubestridt, at [Coppens’] aktive deltagelse i kartellet alene bestod i udstedelsen af proformatilbud (jf. 173. og 296. betragtning til [den omtvistede beslutning]). I henhold til Kommissionens konstateringer er Coppens således den eneste virksomhed, som ikke har deltaget i aftalen om kommissioner. 29 [Coppens] har imidlertid benægtet at have deltaget i en samlet og vedvarende overtrædelse. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at en virksomhed, der har deltaget i en forskelligartet overtrædelse af konkurrencereglerne ved egne handlinger, der udgør en aftale eller en samordnet praksis ifølge artikel 81, stk. 1, EF, og som har til formål at begrænse konkurrencen og at medvirke til gennemførelsen af overtrædelsen i sin helhed, også kan være ansvarlig for de handlinger, som andre virksomheder har foretaget som led i den samme overtrædelse, for så vidt angår hele det tidsrum, hvor virksomheden har deltaget i den, når der er ført bevis for, at den pågældende virksomhed er bekendt med de øvrige deltageres ulovlige adfærd eller med rimelighed kan forudse denne og er indstillet på at løbe den dermed forbundne risiko (Domstolens dom af 8.7.1999, sag C-49/92 P, Kommissionen mod Anic Partecipazioni, Sml. I, s. 4125, præmis 87 og 203). For at holde en virksomhed ansvarlig for en samlet og vedvarende overtrædelse er det således påkrævet, at virksomheden er bekendt (godtgjort eller formodet) med de øvrige deltageres ulovlige adfærd. 30 Det bemærkes i øvrigt, at den blotte omstændighed, at der i henseende til formålet er identitet mellem en aftale, som en virksomhed har deltaget i, og et mere omfattende kartel, ikke er tilstrækkeligt til at anse virksomheden for at have deltaget i det større kartel. Det er således kun, såfremt virksomheden i forbindelse med sin deltagelse i denne aftale vidste eller burde have vidst, at den dermed indgik i det mere omfattende kartel, at dens deltagelse i den pågældende aftale kan betragtes som udtryk for dens deltagelse i det mere omfattende kartel (Rettens dom af 20.3.2002, sag T-28/99, Sigma Tecnologie mod Kommissionen, Sml. II, s. 1845, præmis 45). 31 Imidlertid må det fastslås, at Kommissionen ikke har bevist, at [Coppens] i forbindelse med virksomhedens deltagelse i aftalen om proformatilbud var bekendt med de andre virksomheders konkurrencebegrænsende aktiviteter vedrørende kommissionerne, eller at den med rimelighed kunne forudse dem. Kommissionen har således udtrykkeligt anført, at for så vidt angår [Coppens’] kendskab til de øvrige deltageres ulovlige adfærd bygger [den omtvistede beslutning] ikke på konkrete beviser. Den har gjort gældende, at [Coppens] ikke har benægtet at have haft kendskab til aftalen om kommissioner og har undladt at anføre, i hvilket omfang den var informeret om de andre deltagere i overtrædelsens adfærd. [Coppens] er imidlertid på ingen måde forpligtet til af sig selv at angive, i hvilket omfang selskabet var informeret om de andre deltagere i overtrædelsens adfærd, idet bevisbyrden påhviler Kommissionen. Denne skal først bevise en omstændighed, før [Coppens] kan anfægte denne. [Coppens] har dog under retsmødet på anmodning fra Retten udtrykkeligt understreget, at selskabet ikke havde kendskab til aftalerne om kommissioner. Kommissionen har således ikke løftet bevisbyrden. 32 Under disse omstændigheder kunne Kommissionen ikke fastslå, at [Coppens] havde deltaget i en samlet og vedvarende overtrædelse.«