Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - beslutning om at indlede en kontradiktorisk procedure med henblik paa at undersoege, om en statsstoette er forenelig med faellesmarkedet (EF-traktaten, art. 93, stk. 2, og art. 173) 2 Statsstoette - Kommissionens undersoegelse - beslutning om at indlede en kontradiktorisk procedure med henblik paa at undersoege, om en statsstoette er forenelig med faellesmarkedet - meddelelse til de interesserede parter - genstand - Kommissionens pligter (EF-traktaten, art. 93, stk. 2) 3 Institutionens retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutninger (EF-traktaten, art. 190) 4 Statsstoette - tilbagesoegning af ulovlig stoette - stoette ydet under tilsidesaettelse af procedurereglerne i traktatens artikel 93 - foraeldelsesfrist - berettiget forventning - retssikkerhed - ganske saerlige omstaendigheder - foreligger ikke (EF-traktaten, art. 93) 5 Statsstoette - begreb - en medlemsstats finansielle stoette til en virksomhed - kriterium for bedoemmelsen - spoergsmaal om den fornuftige karakter af operationen for en privat investor, der forfoelger en politik paa kortere eller laengere sigt - judiciel kontrol - graenser (EF-traktaten, art. 92, stk. 1) 6 Statsstoette - forbud - undtagelser - stoette omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) - stoette til en virksomhed i vanskeligheder - fravaer af omstruktureringsforanstaltninger, der indebaerer en begraensning eller omlaegning af aktivitetsomraaderne - regionalstoette - afvejning mellem hensynet til den frie konkurrence og behovet for faellesskabssolidaritet - Kommissionens skoen [EF-traktaten, art. 92, stk. 3, litra a) og c)]

Sammendrag

1 Kommissionens beslutning om at indlede en kontradiktorisk procedure med henblik paa at undersoege, om en statsstoette er forenelig med faellesmarkedet, jf. traktatens artikel 93, stk. 2, har retsvirkninger, for saa vidt som den indebaerer et valg mellem at kvalificere stoetten som en allerede eksisterende eller en ny stoette, og et valg med hensyn til, hvilke bestemmelser om fremgangsmaaden der skal tages i anvendelse. Den udgoer foelgelig en retsakt, der kan goeres til genstand for soegsmaal i henhold til traktatens artikel 173. 2 Det fremgaar af traktatens artikel 93, stk. 2, at Kommissionen i statsstoettesager foerst traeffer beslutning efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger. Paa den baggrund tilsigter meddelelsen om at indlede den i denne artikel fastsatte procedure alene at fremskaffe alle oplysninger fra de paagaeldende, i samme artikels forstand, som kan klarlaegge forholdene for Kommissionen med henblik paa, hvad denne videre skal foretage sig. Det kan ikke laegges Kommissionen til last, at den i aabningsmeddelelsen i generelle vendinger har omtalt de paatalte stoetteforanstaltninger og ikke har angivet den praecise stoerrelse af denne stoette foer den endelige beslutning, naar Kommissionen i mangel af anmeldelse af stoetten og i mangel af en omstruktureringsplan, paa stadiet for indledningen af den ovennaevnte procedure har haft et klart overblik over den omhandlede statsstoette, men dog klart har beskrevet den naevnte stoette og herunder har givet de interesserede parter mulighed for at fremsaette deres bemaerkninger. 3 Den forpligtelse, der i medfoer af traktatens artikel 190 paahviler Faellesskabets institutioner til at begrunde deres beslutninger, skal goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at udoeve deres legalitetskontrol og for den beroerte at goere sig bekendt med begrundelsen for den trufne foranstaltning med henblik paa at kunne varetage sine interesser og afgoere, om beslutningen er lovlig. 4 Da faellesskabslovgiver ikke har fastsat nogen foraeldelsesfrist for Kommissionens handlinger i forbindelse med uanmeldt statsstoette, kan stoettemodtageren ikke, for at anfaegte en beslutning med krav om tilbagesoegning af ulovlig stoette, paaberaabe sig princippet om retssikkerhed, i henhold til hvilket en foraeldelsesfrist principielt skal fastsaettes forud. En stoettemodtager kan ikke undtagen i helt exceptionelle tilfaelde have nogen berettiget forventning om en stoettes lovlighed, med mindre stoetten er ydet under overholdelse af bestemmelserne i traktatens artikel 93. En medlemsstat maa under ingen omstaendigheder faa fordel af konsekvenserne af, at den har tilsidesat den i traktatens artikel 93, stk. 3, fastsatte anmeldelsespligt. 5 For at afgoere, om offentlige myndigheders indgreb i en virksomheds kapital, uanset under hvilken form dette indgreb sker, udgoer statsstoette efter betydningerne i traktatens artikel 92, maa det undersoeges, om en privat investor under tilsvarende omstaendigheder kunne taenkes at ville have indskudt en kapital af den omhandlede stoerrelse. Herved skal der vel foretages en sammenligning mellem de indgreb, som ivaerksaettes af en offentlig investor, naar den forfoelger visse formaal med hensyn til oekonomiske politik, og den fremgangsmaade, der forfoelges af en privat investor, men denne behoever ikke noedvendigvis at vaere en almindelig investor, som placerer kapital til forrentning paa kortere eller laengere sigt, men skal dog i det mindste vaere et privat holdingselskab eller en privat koncern af virksomheder, som foelger en global eller sektorbestemt strukturpolitik, og som lader sig lede af mere langsigtede rentabilitetsudsigter. En privat virksomhed kan saaledes rimeligvis fremskaffe den noedvendige kapital for at sikre, at en virksomhed, der er kommet i forbigaaende vanskeligheder, kan overleve og paa ny blive rentabel. Ligeledes kan et moderselskab i et begraenset tidsrum paatage sig at daekke tabene i et af dets datterselskaber, saaledes at datterselskabet kan standse driften paa de bedst mulige betingelser. Naar en offentlig investors kapitalindskud foretages uden skelen overhovedet til selv langsigtede rentabilitetsmuligheder, maa der imidlertid antages at vaere tale om stoette efter betydningen i traktatens artikel 92. Kommissionens undersoegelse af, om en bestemt foranstaltningen kan anses for stoette i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1, fordi staten ikke har handlet »som en almindelig erhvervsdrivende«, indebaerer i oevrigt en kompliceret oekonomisk bedoemmelse. Kommissionen raader over et skoen, naar den vedtager en retsakt, der indebaerer saadanne vurderinger. Domstolsproevelsen maa derfor begraense sin kontrol af, om procedure- og begrundelsesforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstaendigheder, paa grundlag af hvilke det anfaegtede valg er foretaget, er materielt rigtigt, samt til, om der foreligger en aabenbar fejl ved vurderingen af de naevnte faktiske omstaendigheder, eller om der er begaaet magtfordrejning. Navnlig kan Retten ikke saette sit skoen med hensyn til de oekonomiske forhold i stedet for det, som er anlagt af den institution, der har vedtaget beslutningen. Under udoevelsen af det vide skoen, der tilkommer Kommissionen paa omraadet, har Kommissionen ikke pligt til at forbedre det negative resultat, den var kommet frem til ved vurderingen af samtlige de anfaegtede foranstaltninger, ved at tage hensyn til de ringe tegn paa og udsigter til forbedring, som sagsoegeren har paaberaabt sig, naar disse kunne anses for ubetydelige eller endog kunstigt skabt i forhold til den stoettemodtagne virksomheds oekonomiske og finansielle situation. Der foreligger statsstoette i den i traktatens artikel 92, stk. 1's forstand, saafremt en medlemsstat finansielt griber ind i en virksomheds kapital, naar virksomhedens oekonomiske og finansielle situation generelt er usikker, og der ikke foreligger en omstruktureringsplan, som vil kunne goere virksomheden rentabel. 6 For at kunne erklaeres forenelig med traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), skal stoette til virksomheder i vanskeligheder vaere knyttet til en omstruktureringsplan, der skal begraense eller omlaegge virksomhedernes aktivitetsomraader. Foelgelig er statsstoette til en virksomhed, som anvendes til at daekke virksomhedens tab uden at indgaa i noget tilfredsstillende omstruktureringsprogram, af en saadan karakter, at den ikke kan vaere omfattet af den undtagelse for forbuddet mod stoette, der er fastsat i naevnte bestemmelse. Med hensyn til regionalstoetten gaelder der efter traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), to undtagelser fra princippet om fri konkurrence under hensyn til faellesskabssolidariteten, der er et grundlaeggende maal for traktaten, saaledes som det fremgaar af praeamblen. Det tilkommer Kommissionen ved udoevelsen af sine befoejelser at soerge for den noedvendige afvejning mellem hensynet til den frie konkurrence og behovet for solidaritet under iagttagelse af proportionalitetsprincippet. I denne forbindelse skal Kommissionen vurdere den paataenkte regionalstoettes sektorbestemte virkninger, selv for saa vidt angaar regioner, der kan vaere omfattet af stk. 3, litra a), for at undgaa, at der paa faellesskabsplan gennem en stoetteforanstaltning skabes et sektorproblem, der er alvorligere end det oprindelige regionale problem. Saaledes faar levedygtighedskriteriet ogsaa relevans i denne gennemgang. I oevrigt kan forskellen i formulering af artikel 92, stk. 3, litra a), og artikel 92, stk. 3, litra c), ikke foere til den antagelse, at Kommissionen overhovedet ikke maa tage hensyn til Faellesskabets interesse, naar den anvender artikel 92, stk. 3, litra a), og at den skal begraense sig til at efterproeve, om de paagaeldende foranstaltninger har en saerlig regional karakter uden at vurdere deres virkning paa det eller de relevante markeder inden for Faellesskabet som helhed. Kommissionen har foelgelig ikke udoevet et aabenbart urigtigt skoen ved at naegte at anvende denne undtagelsesbestemmelse paa en virksomhed, der - selv om den er etableret i et omraade, som er en del af de regioner, der i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), kan modtage stoette med regionalt sigte - helt aabenbart ikke var levedygtig og arbejdede i en sektor praeget af en uhyre overkapacitet. Naar den virksomhed, der har modtaget ulovlig stoette, alene har kunnet holde sig paa markedet paa grund af denne stoette, kan regionale hensyn saaledes ikke betragtes som stoette til fremme af den oekonomiske udvikling.