Forslag til afgørelse fra generaladvokat Jacobs fremsat den 3. juli 1997. - Belgische Staat mod Banque Indosuez m.fl. og Det Europæiske Fællesskab. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen - Belgien. - Dumping - Plader af jern og stål med oprindelse i Jugoslavien - Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens uafhængighedserklæring - Retssikkerhed. - Sag C-177/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-05659



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Denne sag, der er forelagt af Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen (Belgien), vedroerer de foelger, som oploesningen af Den Socialistiske Foederative Republik Jugoslavien (herefter »SFRY« for Socialist Federal Republic of Yugoslavia) har for en kommissionsbeslutning om indfoerelse af antidumpingtold paa importen af visse jern- og staalprodukter »med oprindelse i Jugoslavien« (herefter »beslutningen om den endelige told« eller »beslutningen«) (1). Essensen i spoergsmaalet er, om beslutningen finder anvendelse paa import fra Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (herefter »FYROM« for Former Yugoslav Republic of Macedonia) efter FYROM's uafhaengighedserklaering.

De retlige omstaendigheder

2 Beslutningen blev vedtaget paa baggrund af en raekke foranstaltninger, som Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab har truffet siden 1977 (2) for at regulere proceduren for Kommissionens undersoegelser vedroerende dumping og subsidiering i henhold til EKSF-traktaten og Kommissionens befoejelser i den forbindelse. Foranstaltningerne foerte paa det relevante tidspunkt til Kommissionens beslutning nr. 2177/84/EOEF (herefter »grundbeslutningen«) (3). De regler, som ovennaevnte foranstaltninger har resulteret i, »blev vedtaget i overensstemmelse med de bestaaende internationale forpligtelser, isaer dem, som foelger af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (herefter 'GATT') [og] af aftalen om anvendelse af artikel VI i GATT (antidumpingkodeks af 1979)« (4).

3 Ifoelge artikel 1 i grundbeslutningen indeholder denne bestemmelser »vedroerende beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab«. Artikel 2 fastsaetter, hvorledes det skal afgoeres, om der har fundet dumping sted. Artikel 2 suppleres af artikel 4, som vedroerer det vigtige skadeaspekt. Klager i henhold til artikel 5 kan under visse omstaendigheder foere til en kommissionsundersoegelse, der skal gennemfoeres efter fremgangsmaaden i artikel 7. Medmindre proceduren afsluttes, f.eks. hvis beskyttelsesforanstaltninger findes unoedvendige (5), eller hvis de undersoegte parter giver tilsagn, som kan godtages (6), skal der paalaegges en midlertidig (7) eller en endelig (8) told.

4 Artikel 13 indeholder generelle toldbestemmelser. Det hedder i artikel 13, stk. 2:

»Saadanne [antidumping]foranstaltninger skal isaer indeholde oplysninger om stoerrelsen og arten af den paalagte told, den paagaeldende vare, oprindelses- eller eksportlandet og om muligt navnet paa leverandoeren samt begrundelse for den paagaeldende foranstaltning.«

Artikel 13, stk. 2, afspejler artikel 8, stk. 2, i aftalen om anvendelse af artikel VI i GATT, hvorefter:

»... myndighederne skal oplyse navnet paa leverandoeren eller leverandoererne af den paagaeldende vare. Er der imidlertid tale om mange leverandoerer fra samme land, og vil det vaere uigennemfoerligt at oplyse navnene paa dem alle, kan myndighederne oplyse navnet paa leverandoerlandet. Er der tale om mange leverandoerer fra mere end ét land, kan myndighederne enten oplyse navnene paa dem alle eller, hvis dette er uigennemfoerligt, alle de beroerte leverandoerlande«.

5 Ifoelge grundbeslutningens artikel 14 kan beslutninger om paalaeggelse af told tages op til fornyet undersoegelse enten paa en medlemsstats anmodning eller paa Kommissionens initiativ eller, mindst ét aar efter den oprindelige undersoegelse, af en »beroert part«. Det hedder videre i artikel 14:

»2. Bliver det efter konsultationen klart, at en fornyet undersoegelse er paakraevet, genoptages undersoegelsen i overensstemmelse med artikel 7, saafremt omstaendighederne kraever det. En saadan genoptagelse paavirker ikke i sig selv de gaeldende foranstaltninger.

3. Naar det i henhold til den fornyede undersoegelse ... findes paakraevet, aendres, tilbagekaldes eller ophaeves foranstaltningerne af Kommissionen.«

6 Endelig indeholder artikel 16 en bestemmelse om tilbagebetaling af fejlagtigt opkraevet told.

Baggrunden for den omtvistede antidumpingtold

7 I februar 1986 indledte Kommissionen en antidumpingprocedure over for visse jern- og staalprodukter »med oprindelse i Jugoslavien« (9).

8 Ved beslutning nr. 2767/86/EOEF (10) blev der indfoert en midlertidig told paa 68 ECU pr. 1 000 kg paa visse produkter »med oprindelse i Jugoslavien« (11). Denne beslutning henviste udtrykkeligt til Rudnici i Zelezarnica Skopje (herefter »Rudnici«), en producent og eksportoer fra det nuvaerende FYROM (12). Paa det tidspunkt kunne »Jugoslavien« naturligvis kun opfattes som det, der dengang var Den Socialistiske Foederative Republik Jugoslavien (herefter »SFRY« for Socialist Federal Republic of Yugoslavia).

9 I december 1986 godtog Kommissionen et tilsagn fra de paagaeldende jugoslaviske eksportoerer om ikke laengere at forvolde nogen skade med de produkter, der var genstand for dumping (13).

10 Som foelge af klager over misligholdelse af tilsagnet genindfoerte Kommissionen i januar 1988 ved beslutning nr. 229/88/EKSF (14) den midlertidige antidumpingtold paa 68 ECU pr. 1 000 kg paa visse jern- og staalprodukter »med oprindelse i Jugoslavien«.

11 Endelig vedtog Kommissionen den 18. juli 1988 beslutningen om den endelige told (15), hvorved der blev indfoert en endelig antidumpingtold paa 48 ECU pr. 1 000 kg paa importen af visse plader af jern og staal »med oprindelse i Jugoslavien«.

12 Beslutningen om den endelige told traadte i kraft den 20. juli 1988 (16) for en femaarig periode fra denne dato eller fra datoen for eventuelle senere aendringer eller bekraeftelser (17).

13 I februar 1990 anmodede den jugoslaviske Jern- og Staalsammenslutning Kommissionen om at tage den gaeldende antidumpingtold op til fornyet overvejelse paa grund af en paastaaet aendring af konkurrencevilkaarene. Kommissionen fandt disse aendringer tilstraekkelige til at retfaerdiggoere en fornyet overvejelse af beslutningen.

14 I 1992 fandt Kommissionen under den fornyede undersoegelse, at der fortsat udoevedes dumping, og at skaderne fortsat bestod, dog paa et lidt lavere niveau. Kommissionen aendrede foelgelig beslutningen ved beslutning nr. 2297/92/EOEF, som traadte i kraft (18) dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, dvs. den 7. august 1992 (19).

15 Beslutning nr. 2131/88, som aendret (herefter »den aendrede beslutning«), lagde antidumpingtold paa de samme kategorier af jern- og staalprodukter som dem, der er anfoert i beslutningen foer aendringen, for saa vidt disse produkter havde »oprindelse i Republikken Slovenien ... og de jugoslaviske republikker Makedonien ... Montenegro ... og Serbien« (20). Tolden blev fastsat til en lidt lavere sats, nemlig 44 ECU pr. 1 000 kg (21). Det fremgik af beslutningen, at den ikke fandt anvendelse paa produkter fra tre navngivne producenter, herunder Rudnici (22), som havde givet tilsagn til Kommissionen, og med hensyn til hvem Kommissionen havde besluttet at afslutte undersoegelsen uden at paalaegge endelig told.

Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger i hovedsagen

16 Den 17. september 1991 erklaerede FYROM sig selvstaendig; dette var en foelge af den gradvise oploesning af SFRY i en raekke geografisk mindre stater, som i det store og hele svarede til de individuelle republikker i den tidligere foederation (23).

17 Mellem den 1. maj 1992 og den 31. juli 1992 (dvs. foer aendringen af beslutningen om den endelige told) importerede Stahlhandel Schmitz GmbH, et tysk selskab, jern- og staalprodukter af en type, der var omfattet af beslutningen. Produkterne, som stammede fra producenten Rudnici i FYROM, blev importeret til Den Belgisk-Luxembourgske OEkonomiske Union. Det staar ikke klart, om sagsoegerne tidligere havde importeret varer, der stammede fra Rudnici. Den 31. juli 1992 havde de belgiske myndigheder allerede opkraevet og modtaget antidumpingtold paa i alt 14 863 825 BFR.

18 Den 18. maj 1994 anlagde Stahlhandel Schmitz og selskabets kautionist, det schweiziske selskab Banque Indosuez, samt toldklarereren, det belgiske selskab NV Rijn- en Kanaalvaartexpeditie, ved de belgiske retter sag mod den belgiske stat med paastand om tilbagebetaling af den erlagte told, idet sagsoegerne tilsyneladende gjorde gaeldende, at beslutningen ikke fandt anvendelse paa deres jern- og staalimport, og at tolden derfor var opkraevet ulovligt. Ved udeblivelsesdom af 29. juni 1994 fastslog Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen, at tolden skulle tilbagebetales. Den belgiske stat gjorde indsigelse mod dommen efter en procedure, som en part, der ikke er repraesenteret under en retssag, kan anvende. Foelgelig blev sagen genoptaget, og Det Europaeiske Faellesskab blev adciteret, men gav dog ikke moede.

19 Det fremgaar, at sagsoegernes vigtigste argument i retten var, at beslutningen vedroerte import fra Jugoslavien og derfor ikke kunne anvendes paa deres import, som efter FYROM's uafhaengighedserklaering ikke laengere stammede fra Jugoslavien, men fra FYROM. Argumentet ses at vaere baseret paa de folkeretlige regler for statssuccession, idet sagsoegerne har gjort gaeldende, at Den Foederative Republik Jugoslavien (Serbien og Montenegro) (herefter »FRY« for Federal Republic of Yugoslavia) var den eneste successorstat efter det tidligere SFRY og saaledes - uden FYROM - var indtraadt i SFRY's toldforpligtelser. Efter det oplyste har sagsoegerne ogsaa gjort gaeldende, at den aendrede beslutning i modsaetning til beslutningen om den endelige told udtrykkeligt henviste til FYROM.

De forelagte spoergsmaal

20 Den 13. maj 1996 har Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen, besluttet at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»1) Omfatter betegnelsen 'Jugoslavien' i beslutning nr. 2131/88/EKSF ligeledes Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, efter at denne har loesrevet sig fra (Rest-)Jugoslavien?

2) Finder den antidumpingtold, der i henhold til beslutning nr. 2131/88/EKSF skal opkraeves ved import til Den Belgisk-Luxembourgske OEkonomiske Union af jern- og staalprodukter med oprindelse i Jugoslavien, ligeledes anvendelse paa import af saadanne produkter med oprindelse i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, der er foretaget i perioden fra den 1. maj 1992 til den 31. juli 1992?«

21 Den belgiske regering og Kommissionen har gjort gaeldende, at de to spoergsmaal er forbundet. Den belgiske regering har haevdet, at et bekraeftende svar paa det foerste spoergsmaal noedvendigvis indebaerer et bekraeftende svar paa det andet. Kommissionen har paapeget, at de to spoergsmaal i realiteten kan betragtes som ét. Jeg finder, at disse argumenter i det vaesentlige er rigtige, og at de to spoergsmaal boer omformuleres saaledes:

»Skal den antidumpingtold, der i henhold til Kommissionens beslutning nr. 2131/88/EKSF skulle opkraeves ved import af visse jern- og staalprodukter 'med oprindelse i Jugoslavien', betragtes som anvendelig paa de samme jern- og staalprodukter med oprindelse i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i perioden fra den 1. maj 1992 til den 31. juli 1992?«

22 Den belgiske regering og Kommissionen har indgivet skriftlige indlaeg. Selv om sagsoegerne har undladt at indgive indlaeg, kan deres holdning udledes af deres argumenter i hovedsagen, som er sammenfattet ovenfor. Det, der navnlig skiller sagsoegerne paa den ene side og den belgiske regering og Kommissionen paa den anden side, er spoergsmaalet om, hvorvidt de folkeretlige regler for statssuccession er relevante. Jeg vil foerst behandle dette spoergsmaal, som under de givne omstaendigheder ogsaa vil kraeve, at jeg ser naermere paa antidumpingtoldens karakter. Paa baggrund af min konklusion vedroerende dette spoergsmaal vil jeg gaa videre til fortolkningen af beslutningen; i den forbindelse vil jeg overveje spoergsmaalet om retssikkerhed.

Antidumpingtoldens karakter

23 Kommissionen har paapeget, at hovedformaalet med antidumpingforanstaltninger, nemlig at forhindre, at en etableret faellesskabsindustri tilfoejes skade som foelge af, at dumpede produkter overgaar til fri omsaetning i Faellesskabet, ville blive undergravet, saafremt en producent af produkter, der er paalagt antidumpingtold, kunne undgaa denne told, alene fordi myndighederne i det omraade, hvor virksomheden var beliggende, havde erklaeret omraadet uafhaengigt. Selv om denne producent efter folkeretten herefter henhoerer under en ny stat, er det ikke ensbetydende med, at producentens dumpingpraksis ikke laengere tilfoejer faellesskabsindustrien skade.

24 Den belgiske regering og Kommissionen har begge henvist til den maade, hvorpaa antidumpingtold fastsaettes og opkraeves, som bevis for, at antidumpingforanstaltninger ikke resulterer i statslige gaeldsposter, men i afgifter svarende til told, der skyldes af den enkelte importoer i Faellesskabet.

25 Jeg finder disse argumenter overbevisende. Det er klart, at der ved fortolkningen af den afgoerende vending, som er brugt, nemlig »med oprindelse i Jugoslavien«, maa tages hensyn til ikke alene selve ordlyden, men ogsaa den sammenhaeng, hvori den indgaar, og formaalet med beslutningen samt det retlige system, som beslutningen er del af (24). Indfoerelsen af antidumpingtold, enten ved forordninger i tilfaelde af EF-foranstaltninger eller ved beslutninger i tilfaelde af EKSF-foranstaltninger, har til formaal at beskytte faellesskabsindustrien mod produkter, der importeres til en lavere pris end deres normale vaerdi, hvilket derfor kan skade producenterne i Faellesskabet. En saadan skade forhindres ved at paalaegge importoerer af saadanne produkter antidumpingtold. Antidumpingforanstaltninger fokuserer paa produkter og deres oprindelse, idet der traeffes foranstaltninger over for import fra et bestemt land, saedvanligvis paa grundlag af undersoegelser af udvalgte producenter. Produkternes geografiske oprindelse er det eneste relevante kriterium i kommerciel eller oekonomisk henseende, idet en aendring af den politiske graensedragning eller af benaevnelsen ikke i sig selv har nogen betydning for det oekonomiske formaal med antidumpingtold.

26 I antidumpingforordninger eller -beslutninger er det saedvanlig praksis udtrykkeligt at saette navn paa producenterne af varer, som er paalagt antidumpingtold. Men som det fremgaar af grundbeslutningens artikel 13, stk. 2, kan man, saafremt en gruppe af leverandoerer er underkastet antidumpingforanstaltninger, og saafremt det i praksis ikke kan lade sig goere at oplyse navnet paa hver enkelt producent, anvende et mere generelt udtryk, som angiver territorial oprindelse (det er betegnende, at der i grundbeslutningen tales om et »land« og ikke en »stat«). At der anvendes et geografisk eller territorialt udtryk som en slags stenografisk betegnelse for samtlige producenter af de paagaeldende produkter, der er aktive i det paagaeldende omraade, aendrer paa ingen maade karakteren af beslutningen om den endelige told som et instrument rettet mod produkter importeret fra et bestemt omraade.

27 At et produkt beskrives ved sin territoriale oprindelse i en bestemt stat, goer ikke sagen til en sag om folkeretlige forpligtelser. Det er rigtigt, at repraesentanter for eksportlandet har ret til at blive underrettet om en kommissionsbeslutning om at ivaerksaette en antidumpingprocedure (25), og at disse repraesentanter har yderligere rettigheder under proceduren (26). Det er klart, at saafremt det haevdes, at disse rettigheder ikke er respekteret, kan der opstaa folkeretlige spoergsmaal som f.eks., hvem der er regeringsrepraesentant og med virkning fra hvilken dato, spoergsmaal, som maa besvares under henvisning til principperne om anerkendelse af stater og regeringer samt statssuccession (27). Den foreliggende sag rejser imidlertid ikke saadanne spoergsmaal. Proceduren bestrides ikke som saadan, og spoergsmaalet om fortolkning rejser sig alene i forbindelse med den dispositive del af den beslutning, som proceduren har foert til, og som fortsat er en retsakt rettet mod produkter med en saerlig oprindelse.

28 Endelig er jeg overbevist om, at der ikke kan udledes noget af den nye terminologi i den aendrede beslutning, som paavirker ovenstaaende analyse.

29 For det foerste er beslutningen om den endelige told, som paapeget af Kommissionen, under alle omstaendigheder gyldig, indtil eventuelle aendringer traeder i kraft (jf. grundbeslutningens artikel 14, stk. 2).

30 For det andet paavirker aendringerne i den aendrede beslutning, som afspejler den stoerre geografiske praecision, der blev muliggjort ved Kommissionens fornyede undersoegelse (som viste, at der ikke var nogen dumpede jern- og staalprodukter fra republikkerne Bosnien-Hercegovina eller Kroatien), og den gradvise oploesning af SFRY, ikke fortolkningen af beslutningen om den endelige told foer aendringerne.

31 Foelgelig er sagsoegernes argumenter om statssuccession stort set irrelevante. Naar man foerst har forstaaet meningen med beslutningens terminologi, nemlig et middel til at anvende staters territoriale eller geografiske graenser som en form for stenografisk angivelse, saaledes at man undgaar at identificere de enkelte producenter, der opererer inden for disse graenser, er det klart, at terminologien ikke aendrer noget ved antidumpingforanstaltningernes produktorienterede karakter.

32 At der er benyttet en saadan stenografisk betegnelse, aendrer ikke noget, der i bund og grund er en toldforanstaltning, til en transaktion mellem stater; antidumpingtold er ikke statsgaeld. Selv om man meget vel kan forestille sig, at uberettigede antidumpingforanstaltninger kan have folkeretlige foelger, er rutineforanstaltninger, som er i overensstemmelse med antidumpingkodeksen, ikke noget, der vedroerer eller rejser spoergsmaal om forholdet mellem stater. Derfor behoever jeg ikke overveje realiteten i sagsoegernes argumenter vedroerende statssuccession, som synes at bygge paa den forudsaetning, at FRY er eneste successor i FRY's internationale forpligtelser. Jeg kan tilfoeje, at der fra et folkeretligt synspunkt kan saettes spoergsmaalstegn ved denne forudsaetning. Men, som jeg har naevnt, finder jeg ingen grund til at behandle spoergsmaalet yderligere i dette forslag til afgoerelse.

Retssikkerhed

33 Det sidste udestaaende spoergsmaal vedroerer retssikkerhed, nemlig hvorvidt udtrykket »med oprindelse i Jugoslavien« var tilstraekkelig klart og utvetydigt til at muliggoere paalaeggelse af antidumpingtold paa alle jern- og staalprodukter med oprindelse i det tidligere SFRY, herunder FYROM. Kernen i Kommissionens og den belgiske regerings argumentation er, at udtrykket »med oprindelse i Jugoslavien« i den relevante periode skal forstaas som »med oprindelse i enhver successorstat efter SFRY«, dvs. inklusive FYROM. Det territoriale beskrivende udtryk »Jugoslavien«, der blev benyttet i beslutningen om den endelige told, skal fortolkes som omfattende alle disse stater under ét.

34 Selv om sagsoegerne ikke ses udtrykkeligt at have paaberaabt sig retssikkerhedsprincippet, indgaar dette princip efter min opfattelse i deres paastande, da det er en anden maade at betragte deres argumenter om statssuccession og den paastaaede kontinuitet mellem SFRY og FRY paa. Princippet ligger ogsaa bag den nationale rets spoergsmaal om fortolkning. Selv om man accepterer Kommissionens og den belgiske regerings argumenter om antidumpingtoldens karakter og om, at spoergsmaalet om statssuccession er irrelevant, rejser der sig stadig det spoergsmaal, om det er foreneligt med retssikkerhedsprincippet at opfatte navnet »Jugoslavien« som omfattende »alle successorstater efter SFRY«.

35 I sagen Van Es Douane Agenten, der vedroerte landbrugsafgifter og importtold, fastslog Domstolen foelgende:

»Retssikkerhedsprincippet er et grundlaeggende faellesskabsretligt princip ... som kraever, at en ordning, der paalaegger en afgiftspligtig byrder, er klar og utvetydig, for at han ikke skal vaere i tvivl om sine rettigheder og pligter, saaledes at han kan handle derefter« (28).

36 Sagen Van Es Douane Agenten vedroerte erstatningen af den faelles toldtarifs nomenklatur med den nye kombinerede nomenklatur. Der var i henhold til forordningen om den tidligere ordning i henhold til den faelles toldtarifs nomenklatur blevet vedtaget forordninger om en saerlig klassificering af visse majsprodukter. Men da den faelles toldtarifs nomenklatur blev ophaevet, blev disse forordninger ikke erstattet, og deres klassificeringer blev ikke tilpasset den kombinerede nomenklaturs terminologi. Domstolen blev reelt anmodet om at oplyse, om tidligere forordninger kan benyttes til at omklassificere produkter, som ellers ville vaere fritaget fra told og afgifter, saaledes at produkterne bliver told- og afgiftspligtige. Domstolen fastslog, at Kommissionen var forpligtet til

»at aendre de forordninger udstedt paa grundlag af [forordningen om den faelles toldtarifs nomenklatur], der har bevaret konkret betydning ved overgangen til den kombinerede nomenklatur, saaledes at borgerne ikke er i tvivl om deres rettigheder og pligter og kan handle derefter. Foretages der ikke saadanne tilpasninger, vil det kunne vaere vanskeligt for borgerne at faa noejagtigt kendskab til deres retsstilling« (29).

37 Selv om princippet i denne formulering kan forekomme at vaere tilstraekkelig bredt til at finde anvendelse i den foreliggende sag, er sagen Van Es Douane Agenten efter min opfattelse helt forskellig fra den foreliggende sag. I sagen Van Es Douane Agenten var Kommissionen udtrykkeligt forpligtet til at aendre lovgivningen, og Domstolen fastslog, at den uaendrede lovgivning ikke kunne anvendes. Der var endvidere reel usikkerhed med hensyn til retsstillingen, da der var vaesentlige forskelle mellem den tidligere og den nye klassificering, saaledes at borgerne ikke kunne vide, hvad deres retsstilling var. I den foreliggende sag er der derimod ikke nogen saadan udtrykkelig forpligtelse, og som man vil kunne se nedenfor, er der af en raekke grunde ingen tvivl om sagsoegernes retsstilling.

38 For det foerste fremgaar det efter min opfattelse klart saavel af selve beslutningens ordlyd som af dens lovgivningsmaessige sammenhaeng, at beslutningen fandt anvendelse paa de produkter, der er tale om i denne sag. I beslutning nr. 2767/86 (30), som var den foerste, der paalagde visse produkter »med oprindelse i Jugoslavien« midlertidig told, blev Rudnici specifikt naevnt blandt de undersoegte eksportoerer (31). Rudnici var anfoert som en af de jugoslaviske eksportoerer, hvis tilsagn til Kommissionen senere foerte til undersoegelsens afslutning (32). Beslutning nr. 229/88 (33), som genindfoerte midlertidig told paa de paagaeldende produkter, fandt klart anvendelse paa Rudnici, idet den udtrykkeligt anfoerer, at Kommissionen trak sin godtagelse af de i afgoerelse 86/639 omhandlede tilsagn, herunder Rudnici's, tilbage (34). Samtidig genoptog Kommissionen sin antidumpingundersoegelse. Igen fremgaar det klart af meddelelsen om genoptagelse af undersoegelsen (35), som henviser til de jugoslaviske eksportoerer, hvis tilsagn blev godtaget i afgoerelse 86/639, at Rudnici var en af de eksportoerer, der blev undersoegt. Selv om Rudnici ikke udtrykkeligt naevnes i beslutningen, fremgaar det klart af de tidligere foranstaltninger, som der henvises til i praeamblen, og af den gennemgaaende henvisning til »de jugoslaviske eksportoerer/de paagaeldende producenter/producenter, som Kommissionen vidste var beroert«, at beslutningen omfattede produkter produceret og eksporteret af Rudnici (36).

39 For det andet er der efter min opfattelse heller ingen tvivl om, at beslutningen om den endelige told skulle gaelde hele SFRY's omraade, idet udtrykket »Jugoslavien«, som benyttes i beslutningen og i de forudgaaende beslutninger, paa tidspunktet for beslutningens udarbejdelse og under de undersoegelser og fastsaettelser af midlertidig told, der foerte til beslutningen, ikke kunne opfattes paa anden maade. Selv om den jugoslaviske stat eller SFRY ikke laengere bestaar, har ordet i det store og hele stadig den samme stenografiske funktion som foer. Det angiver noejagtigt det samme territoriale eller geografiske omraade (selv om »Jugoslavien« i dag nok snarere betragtes som et primaert regionalt eller historisk beskrivende udtryk, der i sig selv er en stenografisk betegnelse for en samling stater). Under denne beskrivende etiket gemmer sig de samme territoriale graenser og det samme geografiske indhold.

40 Yderligere stoette for det synspunkt, at »Jugoslavien« i beslutningen omfatter alle SFRY's omraader, findes i det forhold, at beslutningen, som paavist ovenfor, uden nogen som helst tvivl fandt anvendelse paa produkter importeret fra en producent i det, der nu hedder FYROM, nemlig Rudnici. Endvidere fandt beslutningen tydeligvis ogsaa anvendelse paa produkter importeret fra en producent i det, som i dag hedder Slovenien (37).

41 Hertil kommer, at der ikke findes nogen tilbagebleven successorstat, som med nogen rimelighed kan forveksles med det tidligere »Jugoslavien« eller SFRY. Der maa saettes lighedstegn mellem »Jugoslavien« og de fem successorstater. Under alle omstaendigheder er selve navnet, »Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien«, en oplysning til enhver, der maatte vaere uvidende om regionens noejagtige historie, om, at FYROM tidligere var en republik i SFRY.

42 For det tredje ses der ikke at vaere noget tegn paa nogen faktisk forvirring eller usikkerhed, hvilket ikke kan overraske i betragtning af ovenstaaende. I modsaetning til sagen Van Es Douane Agenten og de tidligere sager Gondrand samt Kommissionen mod Frankrig og Det Forenede Kongerige (38) har der ikke vaeret antydning af uindfriede forventninger eller almindelig forvirring med hensyn til udtrykkets betydning. Ganske vist indebaerer kravet om retssikkerhed en objektiv test, men det er ikke desto mindre klart, at der ikke er tale om forvirring og usikkerhed. I den foreliggende sag synes alle parter at vaere gaaet ud fra, at der fortsat skulle betales told af produkter importeret fra alle tidligere jugoslaviske republikker. Foerst laenge efter erlaeggelsen af en betydelig told gjorde sagsoegerne indsigelse. Faktisk synes det, som om kravet alene blev udloest af de terminologiske aendringer i den aendrede beslutning.

43 Efter min opfattelse viser det ovenfor anfoerte, at beslutningen om den endelige told var tilstraekkelig klar og utvetydig til at goere det helt klart for sagsoegerne, at de skulle betale antidumpingtold af de produkter, de importerede fra FYROM i den periode, der er tale om i den foreliggende sag.

Forslag til afgoerelse

44 Foelgelig foreslaar jeg Domstolen at besvare de af Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen, forelagte spoergsmaal saaledes:

»Den antidumpingtold, som i henhold til Kommissionens beslutning nr. 2131/88/EKSF skulle opkraeves paa importen af visse jern- og staalprodukter 'med oprindelse i Jugoslavien', finder anvendelse paa de samme jern- og staalprodukter med oprindelse i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i perioden mellem den 1. maj 1992 og den 31. juli 1992.«

(1) - Kommissionens beslutning nr. 2131/88/EKSF af 18.7.1988 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af visse plader af jern og staal med oprindelse i Jugoslavien og om endelig opkraevning af den midlertidige antidumpingtold paa denne import (EFT L 188, s. 14).

(2) - Kommissionens henstilling 77/329/EKSF af 15.4.1977 om beskyttelse mod dumping, praemier eller subventioner fra lande, der ikke tilhoerer Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (EFT L 114, s. 6).

(3) - Beslutning af 27.7.1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (EFT L 201, s. 17). Denne beslutning blev fra den 5.8.1988 ophaevet og erstattet af Kommissionens beslutning nr. 2424/88/EKSF af 29.7.1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (EFT L 209, s. 18), hvis bestemmelser paa det relevante omraade i det vaesentlige svarer til de tilsvarende bestemmelser i ovennaevnte grundbeslutning. Beslutning nr. 2424/88/EKSF blev igen erstattet, med virkning fra den 2.12.1996, af Kommissionens beslutning nr. 2277/96/EKSF af 28.11.1996 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (EFT L 308, s. 11).

(4) - Ottende betragtning til beslutning nr. 2177/84, der er naevnt i fodnote 3.

(5) - Artikel 9.

(6) - Artikel 10.

(7) - Artikel 11.

(8) - Artikel 12.

(9) - EFT C 38, s. 3.

(10) - Kommissionens beslutning af 5.9.1986 om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af visse plader af jern og staal med oprindelse i Jugoslavien (EFT L 254, s. 18).

(11) - Artikel 1, stk. 1 og 2.

(12) - 14. betragtning.

(13) - Kommissionens afgoerelse 86/639/EKSF af 23.12.1986 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingundersoegelsen vedroerende importen af visse plader af jern og staal med oprindelse i Jugoslavien og om afslutning af denne undersoegelse (EFT L 371, s. 84).

(14) - Beslutning af 25.1.1988 om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af visse plader af jern og staal med oprindelse i Jugoslavien (EFT L 23, s. 13). Beslutning nr. 229/88 blev aendret ved Kommissionens beslutning nr. 980/88/EKSF af 13.4.1988 (EFT L 98, s. 33) for at tage hensyn til den aendrede beskrivelse og klassificering af de paagaeldende produkter som foelge af den nye kombinerede nomenklatur i den faelles toldtarif, og ved Kommissionens beslutning nr. 1321/88/EKSF af 11.5.1988 (EFT L 123, s. 20) om forlaengelse af den midlertidige told.

(15) - Omhandlet i fodnote 1.

(16) - Artikel 3.

(17) - Grundbeslutningens artikel 15, stk. 1.

(18) - Jf. artikel 3.

(19) - Beslutning af 31.7.1992 om aendring af beslutning nr. 2131/88/EKSF om godtagelse af tilsagn afgivet i forbindelse med importen af visse plader af jern og staal med oprindelse i Republikken Slovenien og i de jugoslaviske republikker Makedonien, Montenegro og Serbien og om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende Republikken Kroatien og Republikken Bosnien-Hercegovina (EFT L 221, s. 36).

(20) - Artikel 1, stk. 1, i den aendrede beslutning. De paagaeldende produkter blev ikke fremstillet og eksporteret til Faellesskabet af Republikken Kroatien eller Republikken Bosnien-Hercegovina. Kommissionen fandt derfor, at proceduren vedroerende disse lande kunne afsluttes uden fastsaettelse af beskyttende foranstaltninger, jf. punkt 34 og artikel 2 i beslutning nr. 2297/92.

(21) - Artikel 1, stk. 2.

(22) - Artikel 1, stk. 3.

(23) - Se udtalelserne fra det jugoslaviske Voldgiftsudvalg (Badinter-udvalget) om de spoergsmaal, som Jugoslaviens oploesning rejser, og som blev offentliggjort i International Legal Materials, bind 31, s. 1488 (1992), saerlig udtalelse nr. 8, s. 1521, fjerde betragtning, s. 1523. En naermere redegoerelse for den politiske udvikling efter FYROM's uafhaengighedserklaering findes i mit forslag til afgoerelse i sag C-120/94, Kommissionen mod Graekenland (Sml. 1996 I, s. 1513, saerlig punkt 2-17), hvori Domstolen afsagde kendelse den 19.3.1996. Et udvalg af de vigtigste internationale dokumenter vedroerende situationen i det tidligere Jugoslavien er offentliggjort i International Legal Materials, bind 31, s. 1421-1594.

(24) - Dom af 30.7.1996, sag C-84/95, Bosphorus, Sml. I, s. 3953, praemis 11, og af 17.10.1995, sag C-83/94, Leifer m.fl., Sml. I, s. 3231, praemis 22.

(25) - Grundbeslutningens artikel 7, stk. 1, litra b).

(26) - Artikel 7, stk. 4, litra a) og b).

(27) - Retten i Foerste Instans har beroert visse af disse spoergsmaal i sin dom af 28.9.1995, sag T-164/94, Ferchimex mod Raadet, Sml. II, s. 2681, saerlig praemis 155.

(28) - Dom af 13.2.1996, sag C-143/93, Sml. I, s. 431, praemis 27. Jf. ogsaa dom af 9.7.1981, sag 169/80, Gondrand Frères og Garancini, Sml. s. 1931, og af 22.2.1989, forenede sager 92/87 og 93/87, Kommissionen mod Frankrig og Det Forenede Kongerige, Sml. s. 405.

(29) - Dommens praemis 29.

(30) - Naevnt i fodnote 10.

(31) - 14. betragtning.

(32) - Artikel 1 i afgoerelse 86/639, der er naevnt i fodnote 13.

(33) - Naevnt i fodnote 14.

(34) - Ottende betragtning.

(35) - EFT 1988 C 22, s. 10.

(36) - Jf. f.eks. foerste, fjerde, femte, niende, ellevte, sekstende, attende, nittende, toogtyvende og femogtyvende betragtning.

(37) - Se henvisningerne til Zelezarna i samme bestemmelser som henvisningerne til Rudnici, som er naevnt i fodnote 31-36.

(38) - Begge naevnt i fodnote 28.