Forslag til afgørelse fra generaladvokat Cosmas fremsat den 20. februar 1997. - Locamion SA mod Directeur des services fiscaux d'Indre-et-Loire. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal de grande instance de Tours - Frankrig. - Direktiv 69/335/EØF - Regional afgift på registreringsbeviser for motorkøretøjer. - Sag C-8/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-07055



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Indledning

1 I denne sag har Tribunal de grande instance de Tours i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 4, 7, 10 og 12 i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter (1) (herefter »direktiv 69/335«).

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Locamion SA og Directeur des services fiscaux d'Indre-et-Loire (direktoeren for afgiftsmyndighederne i departementet Indre-et-Loire) vedroerende foreneligheden med direktiv 69/335 af visse bestemmelser i den franske lov om skatter og afgifter, der angaar opkraevning af en afgift paa registreringsbeviser for motorkoeretoejer, naar disse allerede er anvendt som apportindskud i forbindelse med en fusion ved overtagelse af et kapitalselskab foretaget af et andet kapitalselskab.

II - Retlig baggrund

A - Nationale bestemmelser

3 Forelaeggelsesdommen indeholder intet saerligt om de anfaegtede nationale bestemmelser.

Som Kommissionen har anfoert i sit skriftlige indlaeg, skal ejeren af ethvert motorkoeretoej i medfoer af artikel R-110 - R-119-1 i den franske faerdselslov afgive en erklaering om den foerste ibrugtagning til praefekturet i det departement, hvori han bor. Forvaltningen udsteder et registreringsbevis for koeretoejet, der benaevnes »registreringspapiret«, der angiver koeretoejets registreringsnummer. I tilfaelde af ejerskifte af koeretoejet skal den nye ejer, dersom han fortsat ville bruge det, senest to uger efter datoen for ejerskiftet anmode om at faa udstedt et nyt registreringsbevis for koeretoejet i sit navn (faerdselslovens artikel R-113).

4 Ved udstedelsen af »registreringspapiret« skal der betales dels en »registreringsafgift«, der er omhandlet i artikel 1599n til r i lov om skatter og afgifter, dels en »parafiskal afgift«, der er omhandlet i artikel 339 til 341 i bilag II til lov om skatter og afgifter.

5 Det fremgaar af de skriftlige indlaeg, der er indgivet af parterne i hovedsagen, at lov om skatter og afgifter i afsnit III, der har overskriften »stempelafgifter«, under »II - Afgift af registreringsbeviser for koeretoejer« bestemmer:

»Artikel 1599n:

Der betales til regionerne en afgift paa registreringsbeviser for motorkoeretoejer, der udstedes inden for deres geografiske omraade. Afgiften kan vaere proportional eller udgoere et fast beloeb, jf. bestemmelserne i artikel 1599o, p, q og r.

Afgiften beregnes og opkraeves som en stempelafgift.

Artikel 1599o bestemmer:

I.1. Ved udstedelsen af registreringsbeviser for motorkoeretoejer og alle andre former for motordrevne koeretoejer betales en proportional afgift. Satsen pr. afgiftspligtig hestekraft fastsaettes af regionen og stadfaestes hvert aar ved afgoerelse truffet af det regionale raad.

2. Enhedssatsen i nr. 1 nedsaettes med halvdelen for:

1_ erhvervskoeretoejer med en tilladt totalvaegt paa over 3,5 tons

2_ traktorer, der ikke anvendes i landbruget

3_ motorcykler.

3. De i nr. 1 og nr. 2 omhandlede enhedssatser nedsaettes med halvdelen for koeretoejer, der er over ti aar gamle.

...

I artikel 1599q hedder det

1. Udstedelse af:

1_ Alle genparter af registreringsbeviser.

2_ Foersteeksemplarer af registreringsbeviser, der udstedes i tilfaelde af aendring af stilling eller selskabsnavn uden stiftelse af en ny juridisk person, aendring vedroerende den fysiske eller juridiske person, der er ejer af koeretoejet, er undergivet betaling af en fast afgift.

2. Den i stk. 1 omhandlede afgift andrager:

a) en fjerdedel af den i nr. 1 i afsnit I i artikel 1599o omhandlede enhedssats for knallerter og motorcykler med et slagvolumen paa hoejst 125 cm3

b) ovennaevnte enhedssats for alle andre koeretoejer.

3. Der betales ikke afgift, naar udstedelsen af registreringsbeviset sker som foelge af en aendring i aegteskabelig stilling eller adresseaendring.«

6 Hvor der imidlertid er tale om den »parafiskale afgift«, bestemmer ovennaevnte artikel 339 i bilag II til lov om skatter og afgifter, at der foruden den i artikel 1599n i samme lov omhandlede afgift ved udstedelsen af registreringsbeviser for erhvervskoeretoejer til transport af varer, traktorer, der ikke anvendes i landbruget, og koeretoejer til kollektiv befordring af passagerer skal betales en afgift til tredjemand, i det her omhandlede tilfaelde »sammenslutningen for udvikling af erhvervsuddannelsen [for arbejdstagere] i transportsektoren«.

Denne afgift skal dog bl.a. ikke betales ved udstedelse af de registreringsbeviser, der er omhandlet i artikel 1599q i ovennaevnte lov om skatter og afgifter.

Endelig opkraeves ovennaevnte afgift (»parafiskale afgift«) ifoelge artikel 341 i samme bilag til ovennaevnte lov om skatter og afgifter efter de samme regler og i de samme tilfaelde som den i artikel 1599n i lov om skatter og afgifter omhandlede afgift.

B - Faellesskabsbestemmelser

7 Bestemmelserne i direktiv 69/335 foerer, saaledes som de er blevet fortolket i bl.a. domme af 20. april 1993, Ponente Carni og Cispadana Costruzioni (2), af 13. februar 1996, Bautiaa og Société française maritime (3), og af 11. juni 1996, Denkavit m.fl. (4), til foelgende betragtninger:

8 Som praeamblen til direktiv 69/335 viser, tilsigtede direktivet at fremme de frie kapitalbevaegelser, der betragtes som en grundlaeggende betingelse for tilvejebringelse af en oekonomisk union med lignende egenskaber som et internt marked. For at naa dette maal maatte man foerst og fremmest, hvor der var tale om ordningen vedroerende kapitaltilfoersler, afskaffe de indirekte skatter, som indtil da gjaldt i medlemsstaterne, og i stedet indfoere en afgift, som kun opkraeves én gang inden for det faelles marked og paa samme niveau i alle medlemsstaterne.

9 Ifoelge direktiv 69/335 opkraeves bl.a. en kapitaltilfoerselsafgift, og efter sjette og syvende betragtning skal denne afgift for ikke at forstyrre de frie kapitalbevaegelser harmoniseres inden for det faelles marked, baade med hensyn til dens struktur og med hensyn til dens satser. Denne afgift er reguleret ved bestemmelserne i direktivets artikel 2-9.

10 I artikel 3 fastlaegges de kapitalselskaber, paa hvilke bestemmelserne i direktiv 69/335 finder anvendelse. Artiklen naevner bl.a. det franske aktieselskab blandt disse kapitalselskaber.

11 Artikel 4, artikel 8, som aendret ved Raadets direktiv 85/303/EOEF af 10. juni 1985 om aendring af direktiv 69/335 (5), og artikel 9 opregner med forbehold af artikel 7 de dispositioner, der er omfattet af kapitaltilfoerselsafgiften, samt visse dispositioner, som medlemsstaterne kan fritage for denne afgift.

12 Naermere hedder det i artikel 4:

»1. Foelgende dispositioner er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften:

...

c) udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art

d) udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art, for hvilke der ikke indroemmes selskabsrettigheder, der repraesenterer nogen andel i kapitalen eller i selskabsformuen, men saadanne rettigheder, som indroemmes deltagere, som f.eks. stemmeret, ret til andel i overskuddet eller til likvidationsprovenu

...

2. Nedenstaaende dispositioner kan undergives kapitaltilfoerselsafgift (6)

...

b) udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved ydelser fra en deltager, der ikke medfoerer nogen udvidelse af kapitalen, men modsvares af en aendring af selskabsrettighederne eller er egnet til at oege selskabsandelenes vaerdi

...«

13 Artikel 5, som aendret ved Raadets direktiv 74/553/EOEF af 7. november 1974 (7), omhandler beregningen af kapitaltilfoerselsafgiften, som i store traek foregaar paa grundlag af den faktiske vaerdi eller efter omstaendighederne den nominelle vaerdi af de indskud, der ydes.

14 Yderligere foreskrev artikel 7 i direktiv 69/335 oprindelig en maksimums- og minimumssats, inden for hvilke medlemsstaterne frit kunne fastsaette de satser, der skulle anvendes paa deres omraader, og obligatorisk eller fakultativ anvendelse af reducerede satser, alt efter beskaffenheden af den beskattede disposition.

15 Denne bestemmelse blev aendret ved Raadets direktiv 73/79/EOEF (EFT L 103, s. 13), Raadets direktiv 73/80/EOEF (EFT L 103, s. 15) og Raadets direktiv 85/303, jf. ovenfor.

16 Domstolen har ved sine fortolkninger af bestemmelserne i artikel 7 for saa vidt angaar en registreringsafgift paa 1,20% af apportindskud i form af loesoere i forbindelse med fusioner af selskaber (artikel 810-1 og 816 i den franske lov om skatter og afgifter) fastslaaet foelgende:

»Da den omtvistede registreringsafgift opkraeves i forbindelse med kapitaltilfoersler, der er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, udgoer den en kapitaltilfoerselsafgift i direktivets forstand ...

Sidstnaevnte bestemmelse er blevet aendret flere gange. Den omstaendighed, at en medlemsstat i perioden 1. januar 1976 - 31. december 1985 fortsat opkraevede en kapitaltilfoerselsafgift som den i hovedsagerne omtvistede afgift, var uforenelig med artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 73/80, hvorefter de nedsatte satser i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), ikke kunne overstige 0,50%« (8).

17 Direktiv 69/335 omhandler ligeledes ifoelge ottende betragtning ophaevelse af andre afgifter med samme kendetegn som afgiften paa kapitaltilfoersler eller stempelafgiften paa vaerdipapirer, hvis opretholdelse kunne stride mod de forfulgte maal. Disse afgifter, som det er forbudt at opkraeve, er opregnet i direktivets artikel 10 og 11.

18 Artikel 10, som er af betydning i den foreliggende sag, bestemmer:

»Bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften opkraever medlemsstaterne af selskaber, personsammenslutninger eller juridiske personer med erhvervsformaal ingen andre skatter eller afgifter af nogen art paa:

a) de i artikel 4 naevnte dispositioner

b) indskud, laan eller ydelser i forbindelse med de i artikel 4 naevnte dispositioner

c) indregistrering eller andre formaliteter, der gaar forud for udoevelse af en virksomhed, og som et selskab, en personsammenslutning eller en juridisk person med erhvervsformaal kan underkastes paa grund af deres juridiske karakter.«

19 I artikel 12, stk. 1, i direktiv 69/335 opregnes udtoemmende de skatter og afgifter, bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften, som uanset artikel 10 eller 11 kan paalaegges kapitalselskaber i forbindelse med de i de sidstnaevnte bestemmelser omhandlede dispositioner. I direktivets artikel 12 omtales bl.a. i stk. 1 visse omsaetningsskatter [litra a) og litra b)] samt afgifter, der har karakter af vederlag [litra e)]. Artikel 12, stk. 2, forbyder visse former for forskelsbehandling med hensyn til de skatter og afgifter, der er omhandlet i stk. 1 i samme artikel.

III - Faktiske omstaendigheder

20 Som det fremgaar af forelaeggelsesdommen, har Locamion ved staevning af 22. april 1994 indstaevnet Directeur des services fiscaux d'Indre-et-Loire for Tribunal de grande instance de Tours paa foelgende faktiske grundlag:

Ved beslutning truffet paa en ekstraordinaer generalforsamling den 30. juni 1992 overtog Locamion ved en fusion selskabet France Location.

Denne disposition medfoerte, at alle France Location's aktiver og passiver blev overfoert til Locamion, herunder en vognpark paa 1 698 koeretoejer.

Som erhverver af de naevnte koeretoejer fremsendte Locamion den 28. august 1992 til praefekten i det departement, hvor virksomheden er beliggende i Tours, anmodninger om, at de 1 698 koeretoejer, som selskabet havde erhvervet ved ovennaevnte disposition, blev registreret i dets navn.

Disse registreringsbeviser, der blev udstedt i maanederne fra september til december 1992, gav anledning til betaling af den i artikel 1599q (eller noejagtigere artikel 1599o) i loven om skatter og afgifter omhandlede registreringsafgift og den i artikel 399 i bilag II til denne lov omhandlede parafiskale afgift for hvert koeretoej, der var blevet erhvervet.

Det samlede antal saaledes udstedte registreringspapirer androg 1 698, og dette bevirkede, at omregistreringen kom til at koste Locamion 2 391 761 FF.

21 Ved klage af 15. juni 1993 kraevede Locamion beloebet tilbagebetalt med henvisning til, at registreringsafgiften og den parafiskale afgift var i strid med direktiv 69/335 i forbindelse med en disposition i form af en fusion.

22 Ved afgoerelse af 26. januar 1994 afviste Directeur des services fiscaux d'Indre-et-Loire dette krav.

23 Under den sag, Locamion har anlagt ved den forelaeggende ret, har selskabet nedlagt paastand om ophaevelse af den af direktoeren for afgiftsmyndighederne i Tours den 26. januar 1994 trufne afgoerelse. Til stoette for sin paastand har selskabet gjort gaeldende, at opkraevning af registreringsafgiften saavel som den parafiskale afgift i forbindelse med en fusion strider mod direktiv 69/335.

Til stoette for sin paastand har Locamion gjort gaeldende dels, at fusioner ved overtagelse falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, dels at de opkraevede registreringsafgifter hoerer ind under kategorien indirekte skatter, hvorfor opkraevningen af disse i forbindelse med en fusion ved overtagelse strider mod direktivets artikel 10, der forbyder enhver beskatning under en hvilken som helst form bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften.

24 For saa vidt angaar beskaffenheden af registreringsafgiften og den parafiskale afgift har Locamion paa baggrund af fransk ret gjort gaeldende, at registreringsafgiften var tilknyttet stempelafgiften efter dens anbringelse i lov om skatter og afgifter og ifoelge selve bestemmelserne i artikel 1599n, stk. 2, hvori det hedder, at »afgiften beregnes og opkraeves som en stempelafgift.«

Locamion har ligeledes gjort gaeldende, at ordningen med den parafiskale afgift var kalkeret over ordningen for registreringsafgiften ifoelge artikel 339 i bilag II til lov om skatter og afgifter.

Selskabet konkluderede derfor paa baggrund af den almindelige opfattelse, der hersker med hensyn til faellesskabsretten, at afgiften, der ikke paahviler en indkomst, men en disposition, hoerer under den meget omfattende kategori af afgifter, til hvilke registreringsafgiften og stempelafgiften hoerer.

25 Til stoette for sin paastand om frifindelse har Directeur des services fiscaux d'Indre-et-Loire for den nationale ret gjort gaeldende, at registreringsafgiften for motorkoeretoejer, medmindre andet er bestemt i loven, skal betales i alle tilfaelde, hvor de kompetente myndigheder udsteder et registreringspapir, uanset hvilken disposition der ligger til grund for udstedelsen (overdragelse mod eller uden vederlag, skifte, fusion af selskaber), og uanset hvem (fysisk eller juridisk person) der er ejer af koeretoejet, og at disse afgifter er helt forskellige fra begrebet kapitaltilfoerselsafgift, hvorfor de ikke er omfattet af det her omhandlede direktiv.

26 Locamion har heroverfor gjort gaeldende, at staten i visse tilfaelde, som f.eks. ved aendring af selskabsnavn, alene opkraever en fast afgift, der har karakter af vederlag i medfoer af direktivets artikel 12, og at det som foelge heraf ikke er udstedelsen af registreringspapiret, men ejerskiftet som foelge af fusionen, der giver anledning til opkraevningen af den proportionale afgift.

27 Paa baggrund af det anfoerte har den forelaeggende ret, da fusion ved overtagelse er omfattet af direktivet af 17. juli 1969, skoennet det noedvendigt af soege oplyst, om dette direktiv forbyder paalaeggelse af afgifter paa visse goder, ikke som foelge af fusionen ved overtagelse, men paa grund af ejerskiftet, idet en fusion ved overtagelse alene er en omstaendighed, der er forbundet med ejerskiftet.

Ifoelge den forelaeggende ret kraever dette spoergsmaal en fortolkning af ikke blot artikel 10 i direktivet af 17. juli 1969, der forbyder enhver anden form for beskatning end kapitaltilfoerselsafgift, men tillige af artikel 12, der hjemler undtagelser fra forbuddet, bl.a. for saa vidt angaar ejerskifteafgifter.

IV - De praejudicielle spoergsmaal

28 Ud fra ovenstaaende betragtninger har den nationale ret skoennet det noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:

»1) Skal artikel 4 og 7 i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 fortolkes saaledes, at direktivet omfatter de dispositioner i forbindelse med fusioner ved overtagelse, der er defineret i artikel 371 - 372-2 i lov nr. 66.537 af 24. juli 1966 om handelsretlige selskaber?

2) Er det foreneligt med forbudsbestemmelsen i direktivets artikel 10, at der i Frankrig opkraeves en proportional afgift ved udstedelse af registreringsbeviser som foelge af en disposition i forbindelse med en fusion ved overtagelse? Saafremt dette spoergsmaal besvares benaegtende, er en saadan opkraevning da omfattet af bestemmelserne i artikel 12?«

V - Bemaerkninger vedroerende de praejudicielle spoergsmaal

A - Det foerste spoergsmaal

29 Med sit foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om en fusion ved overtagelse, der er omhandlet i artikel 371 til 372-2 i den franske lov om handelsretlige selskaber, som f.eks. den, der foreligger i hovedsagen, er omfattet af artikel 4 og 7 i direktiv 69/335.

30 I sit skriftlige indlaeg har sagsoegeren i hovedsagen under paaberaabelse af ovennaevnte dom i sagen Bautiaa og Société française maritime (9) gjort gaeldende, at den i sagen omhandlede fusion ved overtagelse er omfattet af direktivets artikel 4, stk. 1, litra c). Kommissionen deler denne opfattelse, idet den har tilfoejet, at dispositioner som de her omhandlede er fritaget for kapitaltilfoerselsafgift i medfoer af artikel 7, stk. 1, i samme direktiv med senere aendringer. Endelig finder den franske regering, at de paagaeldende dispositioner utvivlsomt er omfattet af direktivet.

31 Jeg er i tvivl om, hvorvidt de oplysninger, der fremgaar af forelaeggelsesdommen og i det hele taget af sagsakterne, goer det muligt at besvare det foerste spoergsmaal, og hvorvidt besvarelsen af dette ville vaere til nytte med henblik paa afgoerelsen af hovedsagen.

32 Man boer foerst og fremmest erindre den forelaeggende ret om, at det for at opnaa en fortolkning af faellesskabsretten, som denne kan bruge, er paakraevet, at den giver en beskrivelse af de faktiske omstaendigheder og de regler, som de forelagte spoergsmaal haenger sammen med, eller i alt fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spoergsmaal. Desuden skal de i forelaeggelsesbeslutningerne givne oplysninger og de deri stillede spoergsmaal ikke blot tjene til at saette Domstolen i stand til at give hensigtsmaessige svar, men ogsaa til at give medlemsstaternes regeringer samt andre beroerte parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i EF-statutten for Domstolen (10).

33 I denne sag har den forelaeggende ret, der alene har gengivet de synspunkter, der er fremfoert af hver af parterne i hovedsagen, ikke beskrevet noget faktisk forhold vedroerende Locamion's fusion ved overtagelse af France Location og ej heller anfoert indholdet af de artikler i den franske lov om aktieselskaber, hvortil der henvises i det praejudicielle spoergsmaal (11), der blot indirekte kunne have gjort det muligt for Domstolen at afgoere, hvilken form for fusion ved overtagelse der var tale om i denne sag, eller med andre ord skaffe sig kendskab til de betingelser, hvorpaa den havde fundet sted, og de retsvirkninger, den havde haft.

34 Under alle omstaendigheder er det skriftlige indlaeg, Locamion har indgivet til Domstolen, dog bilagt en udskrift af referatet fra selskabets generalforsamling den 30. juni 1992, der var omtalt i den klage, der har givet anledning til den afgoerelse, der er indbragt for den forelaeggende ret (12).

Det kan udledes af dette referat, at generalforsamlingen har truffet beslutninger, der bl.a. vedroerte en fusion ved overtagelse af dels France Location, der viser sig at vaere et aktieselskab, dels to datterselskaber af sidstnaevnte, nemlig Sleco og Garage Michel SA. For saa vidt angaar den foerste fusion, der er den, der har interesse i den foreliggende sag, hedder det naermere i referatet, at Locamion havde ejet alle aktierne i France Location siden 1991 som foelge af et apportindskud. Paa baggrund heraf skulle apportindskuddet i form af samtlige dette selskabs rettigheder og forpligtelser, hvorved fusionen ved overtagelse blev »gjort endelig«, som omtalt i referatet, ikke medfoere nogen udvidelse af Locamion's kapital. Ifoelge samme referat skulle fusionen ske med tilbagevirkende kraft til den 1. januar 1992, men referatet siger intet om et eventuelt vederlag for apportindskuddet i form af France Location's rettigheder og forpligtelser (13).

35 Den fragmentariske karakter af disse oplysninger goer det problematisk at henfoere den paagaeldende fusion ved overtagelse af France Location til noget af de typetilfaelde, der er omhandlet i den ovenfor citerede artikel 4 i direktivet.

36 Da overdragelsen af France Location's formue (herunder en vognpark paa 1 698 koeretoejer ifoelge forelaeggelsesdommen) ikke i det konkrete tilfaelde har medfoert en udvidelse af Locamion's kapital, saaledes som det udtrykkeligt fremgaar af ovennaevnte referat fra generalforsamlingen, ser jeg ikke, hvorledes denne disposition skulle kunne henfoeres under direktivets artikel 4, stk. 1, litra c), der omhandler udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art. Som en fortolkning af litra c) sammenholdt med det efterfoelgende litra d) desuden klart viser, skal indskud, der medfoerer en kapitaludvidelse, vederlaegges med selskabsrettigheder, men det fremgaar ikke klart, at der er tale herom i denne sag (14).

37 Saafremt man i oevrigt finder, at indskuddet af France Location's formue, og saerlig dets omtvistede vognpark, har oeget Locamion's selskabsformue (15), er henfoerelsen af det foreliggende tilfaelde til direktivets artikel 4, stk. 1, litra d), lige saa problematisk, idet denne bestemmelse udtrykkeligt kraever, at indskuddet skal vederlaegges med rettigheder af samme art som selskabsdeltagernes (og ikke andele i selskabskapitalen eller selskabsformuen), og det fremgaar ikke klart, at saadanne er blevet ydet i dette tilfaelde.

38 Det ville vaere endnu mere tvivlsomt at henfoere det foreliggende tilfaelde til artikel 4, stk. 2. Den udvidelse af selskabsformuen, der er omhandlet i denne bestemmelse, og som principielt ikke er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften, kan undergives en saadan, for saa vidt den pr. 1. juli 1984 har vaeret beskattet med en sats paa 1% (16), men forudsaetter dels, at indskuddet foretages af en person, der allerede er selskabsdeltager, dels at der ydes vederlag for dette indskud.

39 Under paaberaabelse af praemis 34, 35 og 36 i ovennaevnte dom i de forenede sager Bautiaa og Société française maritime har Locamion som tidligere naevnt gjort gaeldende, at spoergsmaalet om henfoerelse under bestemmelsen i direktivets artikel 4, stk. 1, litra c), er afgjort. Saavel den franske regering som Kommissionen er enige i dette synspunkt.

40 Det skal bemaerkes, at der i disse sager var tale om foreneligheden med faellesskabsretten af en kapitaltilfoerselsafgift, der ramte en fusion af selskaber, og som var omhandlet i visse bestemmelser i den franske lov om skatter og afgifter. Baade de faktiske omstaendigheder i hovedsagerne og de regler, de hang sammen med, var tilstraekkeligt klare til, at Domstolen kunne finde, at dispositioner som de i hovedsagerne omhandlede var omfattet af direktiv 69/335, og at de skulle bedoemmes paa grundlag af dettes artikel 4, stk. 1, litra c) (udvidelse af kapitalen ved indskud af enhver art), med de heraf foelgende virkninger med hensyn til afgiftssatsen i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b) (praemis 38). I samme doms praemis 36 udtalte Domstolen desuden, at »udtrykket 'fusion' i den nationale bestemmelse [aabenbart] betegner en disposition, hvorved der tilfoeres kapital i form af, at aktiekapitalen i et selskab ... udvides ved, at alle aktiver fra et andet selskab ... indskydes; for det andet er formaalet med kapitaltilfoerslen at styrke et allerede bestaaende selskab, det overtagende selskab, hvis kapital udvides gennem det indskud, det overtagne selskabs aktionaerer foretager ...«.

41 Efter min opfattelse kan man ikke af disse betragtninger udlede, at enhver form for fusion med eller indskud af aktiver fra et selskab i et andet selskab, der finder sted i forbindelse med en fusion, ifoelge dommen i sagerne Bautiaa og Société française maritime uden videre er omfattet af direktivets artikel 4, stk. 1, litra c). For at der kan antages at vaere tale om en fusion, skal der bl.a. ydes selskabsandele for indskuddet.

42 Jeg har naturligvis ikke til hensigt at haevde, at den fusion, der er tale om i det foerste spoergsmaal, ikke er omfattet af direktivets artikel 4. Jeg vil blot fremhaeve, at der ikke foreligger tilstraekkelige oplysninger om de faktiske og retlige omstaendigheder til, at man med sikkerhed kan henfoere dem til noget af de typetilfaelde, der er omhandlet i direktivets artikel 4.

43 Man kunne eventuelt antage, at det indskud, der er omhandlet i den generalforsamlingsbeslutning, der blev truffet i Locamion, der er sagsoeger i hovedsagen, alene var et »led« (17) i hele fremgangsmaaden for den fusion ved Locamion's overtagelse af France Location, som var paabegyndt med »indskuddet« af foerstnaevntes andele i sidstnaevnte aaret foer (1991), og at denne fusion ved overtagelse indgik som et led i en fremtidig udvidelse af kapitalen i Locamion, dvs. i en kapitaltilfoersel, samt en styrkelse af det overtagne selskabs oekonomiske potentiale i direktivets forstand. I saa fald kunne det foerste spoergsmaal besvares saaledes, at en saadan fusion eventuelt kan vaere omfattet af direktivets artikel 4, stk. 1, litra c), med de foelger, dette har for den sats, der skal anvendes ifoelge direktivets artikel 7, stk. 1, litra b).

44 Jeg finder dog ikke dette svar fornoedent med henblik paa afgoerelsen af den sag, som den forelaeggende ret skal traeffe afgoerelse i. Denne sag udspringer ikke af paalaeggelsen af en kapitaltilfoerselsafgift, der rammer en disposition i forbindelse med en kapitaltilfoersel eller en fusion ved overtagelse, der goer det noedvendigt at tage stilling til spoergsmaalet om, hvorvidt fusionen er omfattet af artikel 4, og kraever end mindre, at man soeger at afgoere spoergsmaalet om, hvilken sats der skal anvendes i medfoer af direktivets artikel 7 (18). Tvisten udspringer af paalaeggelsen af en anden afgift, der vedroerer udstedelsen af registreringsbeviser for motorkoeretoejer, der formentlig indgik i selskabsformuen i det selskab, der blev overtaget af sagsoegeren, og angaar spoergsmaalet, om afgiften paa denne disposition er omfattet af direktivet. Som jeg senere skal komme tilbage til, er den omtvistede afgift i forbindelse med udstedelse af registreringsbeviser for motorkoeretoejer helt forskellig fra kapitaltilfoerselsafgiften og derfor ikke omfattet af direktivet, og da slet ikke af dettes artikel 10, uanset om den fusion, i forbindelse med hvilken koeretoejerne blev indskudt, er omfattet eller ikke er omfattet af samme direktivs artikel 4.

45 Da der faktisk er forbindelse mellem den i sagen omhandlede fusion ved overtagelse og direktivets artikel 4, vil jeg laegge dette til grund for besvarelsen af det andet spoergsmaal.

B - Det andet spoergsmaal

46 Med dette spoergsmaals foerste led oensker den forelaeggende ret naermere bestemt at faa oplyst, om en afgift paa registrering af motorkoeretoejer som den, der opkraeves i dette tilfaelde, er tilladt ifoelge direktivets artikel 10, naar de paagaeldende koeretoejer er blevet indskudt i forbindelse med en fusion ved overtagelse af selskaber, der er omfattet af direktivets artikel 4.

Med dette spoergsmaals andet led soeger den forelaeggende ret, saafremt spoergsmaalets foerste del besvares benaegtende, at faa oplyst, om opkraevningen af denne afgift er tilladt i medfoer af direktivets artikel 12.

47 Det skal indledningsvis anfoeres, at der alene er tale om en sidebemaerkning, naar den forelaeggende ret i sagsfremstillingen i forelaeggelsesdommen har anfoert, at der i det foreliggende tilfaelde ligeledes var blevet opkraevet en »parafiskal« afgift. I oevrigt angaar det andet spoergsmaal udtrykkeligt alene den proportionale afgifts forenelighed med direktivet. For saa vidt som Locamion og Kommissionen ligeledes i deres skriftlige indlaeg har behandlet spoergsmaalet om den »parafiskale« afgifts forenelighed med faellesskabsretten, kan der ikke tages hensyn hertil, idet disse indlaeg ukorrekt udvider genstanden for det praejudicielle spoergsmaal (19). Og denne konklusion maa man saa meget mere naa til, naar en af parterne i hovedsagen som i det foreliggende tilfaelde anmoder Domstolen om at tage stilling til et spoergsmaal, der er rejst ved den nationale ret, men som denne, eventuelt blot implicit, har naegtet at forelaegge Domstolen praejudicielt (20).

Det andet spoergsmaals foerste led

48 Med henblik paa besvarelsen af det andet spoergsmaals foerste led maa det afgoeres, om den omtvistede afgift er omfattet af direktivets artikel 10. Man maa derfor foerst fortolke denne artikel og derefter finde de karakteristiske traek ved afgiften ifoelge direktivet.

49 Indledningsvis bemaerkes, »at artikel 10 i direktiv 69/335 (ifoelge Domstolen), fortolket paa baggrund af sidste betragtning til direktivet, bl.a. forbyder afgifter med samme kendetegn som afgiften paa kapitaltilfoersler« (21).

Der er saaledes for det foerste tale om afgifter, der uanset deres form skal betales i forbindelse med de dispositioner, der er omhandlet i direktivets artikel 4 [artikel 10, litra a)], det vil bl.a. sige afgifter, som uanset deres form skal betales »... ved stiftelse af et kapitalselskab og udvidelse af dets kapital« (22).

For det andet er der tale om afgifter, der skal betales af indskud, laan eller ydelser i forbindelse med de dispositioner, der er naevnt i direktivets artikel 4 [artikel 10, litra b)], det vil, som man maa indroemme, sige dispositioner, der indgaar i stiftelsen af et kapitalselskab eller en udvidelse af dets kapital osv., eller som er absolut noedvendige for udfoerelsen eller gennemfoerelsen af de dispositioner, der er omhandlet i artikel 4.

For det tredje er der tale om enhver form for indregistrering eller andre formaliteter, der gaar forud for udoevelse af en virksomhed, og som et selskab, en personsammenslutning eller en juridisk person med erhvervsformaal kan underkastes paa grund af dens juridiske karakter [artikel 10, litra c)]. Som Domstolen har antaget i ovennaevnte dom i sagen Denkavit m.fl. under henvisning til punkt 44 i generaladvokat Jacobs' forslag til afgoerelse: »har det sidstnaevnte forbud sin berettigelse i det forhold, at uanset de paagaeldende afgifter ikke opkraeves af kapitaltilfoersler som saadanne, opkraeves de dog paa grund af formaliteter, der skyldes selskabets juridiske karakter, dvs. paa grund af dets egenskab af middel til at tilfoere kapital, saaledes at deres opretholdelse kan bringe de formaal i fare, der forfoelges med direktivet« (23).

50 Af det anfoerte kan udledes, at sidstnaevnte forbud ikke vedroerer enhver form for indregistrering eller formalitet, der maatte vaere fornoeden for udoevelsen af selskabets virksomhed. Formaalet med direktivet, og saerlig artikel 10, var ikke generelt at fritage selskaberne for enhver form for afgifter i anledning af, at de fik tilfoert kapital. I typetilfaeldene i artikel 10 kraeves det yderligere udtrykkeligt, at den paagaeldende indregistrering eller formalitet er paalagt selskabet paa grund af dets juridiske karakter, dvs. i dets egenskab af kapitalselskab.

51 Registreringer eller formaliteter af denne art omfatter noedvendigvis bekendtgoerelser, og saerlig den lovpligtige optagelse i selskabsregistrene, hvori tillige skal indfoeres grundlaeggende aendringer vedroerende selskaberne (hvilket goer det muligt for de offentlige myndigheder at foelge disse aendringer), som f.eks. stiftelsen, udvidelser af selskabskapitalen, vedtaegtsaendringer mv., formaliteter, der er paabudt i almenhedens interesse, af hensyn til tredjemand, der indgaar aftaler med selskabet, og i oevrigt tillige i selskabsdeltagernes egen interesse. Yderligere er foerelsen af denne form for registre og iagttagelsen af disse formaliteter ogsaa paabudt i faellesskabsretten ifoelge Raadets direktiv 68/151/EOEF af 9. marts 1968 (24) (jf. direktivets artikel 1 og 2).

52 For at konstatere, om den registreringsafgift vedroerende motorkoeretoejer, der er omhandlet i artikel 1599n ff. i den franske lov om skatter og afgifter, er omfattet af direktivets artikel 10, maa man som naevnt ovenfor fastslaa, om den begivenhed, der udloeser registreringsafgiften, dvs. den forudgaaende eller efterfoelgende registrering af motorkoeretoejet, er omfattet af noget af de typetilfaelde, der er opregnet i direktivets artikel 10.

53 Det skal her erindres, at Domstolen i dommen i sagen Ponente Carni og Cispadana Costruzioni under henvisning til forbuddet mod at paalaegge kapitaltilfoersler andre afgifter end kapitaltilfoerselsafgiften (jf. sidste betragtning til direktiv 69/335) har bemaerket: »De indirekte afgifter, der ikke maa opkraeves, er opregnet i direktivets artikel 10 og 11« (25). Disse artikler, saerlig artikel 10, der er den, vi her beskaeftiger os med, fastlaegger de grundlaeggende kendetegn ved de forbudte afgifter, dvs. de afgiftspligtige dispositioner og de afgiftspligtige selskaber mv., der er omfattet af de forbudte afgifter. Opregningen skal saaledes betragtes som udtoemmende og ikke som eksemplificerende, idet artikel 10 og 11 konkretiserer sidste betragtning til direktivet. Heraf foelger, at en paalaeggelse af en afgift, der ikke har de samme kendetegn som de afgifter, der er naevnt i artikel 10 og 11, ikke er omfattet af direktivet (og saaledes tilladt), uden at det er fornoedent at tage stilling til, om de eventuelt havde andre kendetegn, der ligner dem, som findes ved kapitaltilfoerselsafgiften eller stempelafgiften, dvs. spoergsmaalet om, hvorvidt den eventuelt ikke er omfattet af dette under hensyntagen til ovennaevnte sidste betragtning til dette.

54 Det er beklageligt, at der hverken i forelaeggelsesdommen eller i de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, findes flere oplysninger om artikel R-110 til 119-1 i den franske faerdselslov, der ifoelge Kommissionen regulerer registreringen af de motorkoeretoejer, der er omhandlet i den foreliggende sag. De foreliggende oplysninger goer det muligt at naa frem til foelgende slutninger: Alle motorkoeretoejer skal registreres i et saerligt register, foerend de tages i brug for foerste gang eller tages i brug af en ny ejer. Med henblik herpaa indgiver den gamle eller den nye ejer en erklaering til forvaltningen, der udsteder et registreringsbevis, hvilket giver anledning til opkraevning af den i sagen omhandlede proportionale registreringsafgift i form af en stempelafgift. Det indlaeg, som det franske generaldirektorat for skatter og afgifter har indgivet til den forelaeggende ret, er bilagt et af de registreringsbeviser, der blev udstedt til Locamion. I dette bevis er anfoert den nye ejers navn, motorkoeretoejets nummer og datoen for dets ibrugtagning samt dets saerlige tekniske kendetegn, som f.eks. dets art, maerke og type, motor- og chassisnummer, vaegt, motoreffekt udtrykt i afgiftspligtige hestekraefter mv. Beviset har endelig et kvadreret felt, der er forbeholdt registreringer af syn af koeretoejet samt en paategning vedroerende datoen for det naeste syn.

55 Det fremgaar klart af disse oplysninger, at formaalet med registreringen af motorkoeretoejer ikke blot er at foelge ejerskifter, men tillige regelmaessigt at foelge koeretoejernes tekniske stand med henblik paa varetagelse af aabenbare offentlige interesser, som f.eks. hensynet til brugernes og befolkningens sikkerhed. Det er ligeledes logisk at antage, at registreringen og den periodiske kontrol af data vedroerende betegnelsen af koeretoejet har til formaal at konstatere eventuelle aendringer af disse oplysninger i det tidsrum, hvori de er i brug, eller i anledning af ejerskifter.

56 Paa baggrund af disse oplysninger forekommer det mig indlysende, at den registrering af et koeretoej, der giver anledning til opkraevning af den omtvistede afgift, ikke i det foreliggende tilfaelde er omfattet af hverken det foerste eller det andet og ej heller det tredje typetilfaelde i direktivets artikel 10. Ingen af de betingelser, der gaelder ifoelge sidstnaevnte bestemmelse, er nemlig opfyldt i dette tilfaelde, hvilket vil sige, at registrering eller enhver anden form for formalitet i sidstnaevnte bestemmelses forstand har de formaal, jeg har omtalt ovenfor (i punkt 45), og som er helt forskellige fra de formaal, der er omhandlet i den foreliggende sag. For saa vidt angaar direktivet, er der tale om formaliteter, der udelukkende vedroerer juridiske personer, der driver virksomhed med erhvervsformaal, medens enhver fysisk eller juridisk person, der er ejer af et motorkoeretoej, skal anmode om at faa udstedt et registreringsbevis, uanset om han driver erhverv eller handler privat, saaledes som den franske regering med rette har bemaerket i sit skriftlige indlaeg. Den registrering og de oevrige formaliteter, der er omhandlet i direktivets artikel 10, litra c), vedroerer aendringer, der foelger af indskud af alle former for formuevaerdier, medens den her omhandlede registrering alene vedroerer motorkoeretoejer. Endelig beskattes de registreringer eller andre former for formaliteter, der er omhandlet i typetilfaeldene i direktivet, alene hos den juridiske person paa grund af dennes selskabsform, medens dette kriterium er uden betydning, naar der er tale om et motorkoeretoej.

57 Det fremgaar af det anfoerte, at to af de grundlaeggende kendetegn ved fiskale afgifter i almindelighed, nemlig den afgiftspligtige og den begivenhed, der udloeser den omtvistede afgift, er forskellige fra de tilsvarende kendetegn ved de afgifter, der er forbudt i medfoer af direktivets artikel 10. Som den franske regering med rette har bemaerket, er dette tilstraekkeligt til, at man ikke kan anse den omtvistede afgift for omfattet af denne artikel.

58 Jeg skal, maaske til overmaal, tilfoeje, at den proportionale afgift ifoelge de nationale bestemmelser beregnes paa grundlag af motorkoeretoejets motoreffekt, udtrykt i afgiftspligtige hestekraefter, medens kapitaltilfoerselsafgiften (og afgifter, der, som det maa erkendes, sidestilles med denne) efter omstaendighederne beregnes af de indskudte formuegenstandes faktiske eller nominelle vaerdi (jf. direktivets artikel 5 og punkt 13 ovenfor).

Yderligere nedsaettes satsen for den omtvistede proportionale afgift ifoelge lov om skatter og afgifter i adskillige tilfaelde (bl.a. som foelge af motorkoeretoejets alder, art, vaegt mv.), hvilket viser, at afgiften alene paahviler motorkoeretoejer, og ikke noedvendigvis formuegenstande, der indskydes i forbindelse med en fusion ved overtagelse eller i det hele taget en disposition i forbindelse med en kapitaltilfoersel. Foelgelig har den omtvistede afgift paa registrering af motorkoeretoejer ingen forbindelse med de afgifter, der er omhandlet i direktivet.

59 De argumenter, der er fremsat af Locamion og Kommissionen, er ikke overbevisende. Jeg skal kort tage stilling til et par af disse.

60 Det argument, hvorefter den omtvistede afgift er omfattet af direktivets artikel 10, der forbyder enhver anden form for skatter eller afgifter end kapitaltilfoerselsafgiften, hviler paa en fejlagtig antagelse, idet nemlig forbuddet ifoelge denne artikel som anfoert ovenfor alene omfatter afgifter, der har de samme kendetegn som kapitaltilfoerselsafgiften og vedroerer de dispositioner, der er opregnet i litra a) til c) i denne artikel, men disse betingelser er ikke opfyldt i det foreliggende tilfaelde.

61 Af samme grund er det uden betydning, naar Kommissionen haevder, at den omtvistede afgift udgoer en »afgiftsbyrde« for virksomheden, fordi opkraevningen af den rammer en disposition i forbindelse med kapitaltilfoersel. Dette skyldes, at direktivet alene tilsigter ophaevelse af fiskale og oekonomiske byrder, der har de samme kendetegn som kapitaltilfoerselsafgiften i almindelighed, men ikke fritagelse for enhver anden afgift paa de formuevaerdier, der indskydes.

62 Det haevdes endelig, at udstedelsen af et registreringspapir i medfoer af artikel 1599q i lov om skatter og afgifter som foelge af aendring i aegteskabelige forhold eller civilstand (for saa vidt angaar fysiske personer) eller blot aendring af navn (for saa vidt angaar juridiske personer) gav anledning til opkraevning, ikke af en proportional afgift, men af en fast afgift. Man har heraf soegt at udlede, at den proportionale afgift blev paalagt i anledning af ejerskifte (i det foreliggende tilfaelde af motorkoeretoejet) og derfor var omfattet af direktivet.

Disse argumenter kan ikke godtages. For det foerste opkraeves den omtvistede afgift paa grund af den foerste ejers ibrugtagning af motorkoeretoejet eller den nye ejers senere ibrugtagning af dette, og ikke alene i tilfaelde af dets salg. I alle tilfaelde er ejerskiftet dog som saadant ikke afgoerende for den omtvistede afgifts forbindelse med direktivet. Det siger sig selv, at ethvert indskud forudsaetter et ejerskifte, men direktivet vedroerer ikke enhver form for ejerskifte, eller med andre ord: Det vedroerer ikke harmonisering af ejerskifteafgifter. Det angaar en saerlig form for ejerskifte, nemlig i det foreliggende tilfaelde indskud af kapital og andre formuegoder med henblik paa kapitaltilfoersel til selskaber. Dette formaal er forskelligt fra formaalet med overdragelse af motorkoeretoejer (salg, gave, arv).

Heraf foelger, at kapitaltilfoerselsafgiften (og afgifter, der sidestilles hermed) i direktivets forstand og registreringsafgiften paa motorkoeretoejer, betragtet paa baggrund af deres objektive kendetegn, uden hensyn til, hvorledes de er betegnet i national ret (26), er af forskellig beskaffenhed og ikke paa nogen maade indbyrdes forbundne.

Da den omtvistede registreringsafgift desuden ej heller efter sine objektive kendetegn er omfattet af direktivet, men hoerer under den nationale lovgivers kompetence, er den omstaendighed, at sidstnaevnte i saerlige tilfaelde (som f.eks. ved aendringer i fysiske personers civilstand eller familieforhold eller ved aendring af juridiske personers navn) undergiver registrering af motorkoeretoejer en lempeligere afgiftsordning, ikke tilstraekkelig til at aendre beskaffenheden af denne afgift eller anse den for omfattet af direktivet.

Det andet spoergsmaals andet led

63 Domstolen har udtalt, at der »i artikel 12, stk. 1 ... opstilles en udtoemmende liste over de skatter og afgifter, bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften, som uanset artikel 10 eller 11 kan paalaegges kapitalselskaber i forbindelse med de i de sidstnaevnte bestemmelser omhandlede dispositioner« (27). Foelgelig tillader artikel 12 afgifter, der principielt er forbudt, eller med andre ord, afgifter, der principielt er omfattet af artikel 10 og 11.

64 Da den omtvistede afgift ikke er omfattet af artikel 10 og ikke har nogen forbindelse med formaalet med artikel 11 (28), strider paalaeggelsen af denne ikke mod direktivet. Det er herefter ufornoedent at tage stilling til spoergsmaalet om, hvorvidt denne afgift er eller ikke er omfattet af artikel 12, lige saa lidt som der er grund til at tage stilling til det andet praejudicielle spoergsmaals andet led.

VI - Forslag til afgoerelse

Under hensyn til foranstaaende betragtninger foreslaar jeg foelgende besvarelse af det foerste led af det andet spoergsmaal:

»Artikel 10 i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter skal fortolkes saaledes, at den ikke forbyder, at der afkraeves et kapitalselskab en proportional afgift paa registrering af motorkoeretoejer som den i hovedsagen omhandlede, selv i tilfaelde af, at disse koeretoejer tidligere har tilhoert et andet kapitalselskab, der er blevet optaget i det foerste ved indskud af samtlige sine aktiver og passiver.«

(1) - EFT 1969 II, s. 405.

(2) - Forenede sager C-71/91 og C-178/91, Sml. I, s. 1915, praemis 19 ff.

(3) - Forenede sager C-197/94 og C-252/94, Sml. I, s. 505, praemis 6 ff.

(4) - Sag C-2/94, Sml. I, s. 2887, praemis 16 ff.

(5) - EFT L 156, s. 23.

(6) - Indledningen til stk. 2 er blevet erstattet af foelgende tekst ved direktiv 85/303: »2. Foelgende dispositioner kan, for saa vidt de den 1.7.1984 var paalagt 1%-satsen, fortsat paalaegges kapitaltilfoerselsafgift«.

(7) - EFT L 303, s. 9.

(8) - Jf. dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime, a.st., praemis 40 og 41.

(9) - Jf. fodnote 3 ovenfor.

(10) - Jf. bl.a. kendelse af 2.2.1996, sag C-257/95, Bresle, Sml. I, s. 233, henholdsvis praemis 16 og 19, og af 21.12.1995, sag C-307/95, Max Mara, Sml. I, s. 5083, henholdsvis praemis 6 og 7.

(11) - I sit skriftlige indlaeg citerer Kommissionen foelgende uddrag af artikel 371 i code de commerce (lov nr. 88.17 af 5.1.1988): »Et eller flere selskaber kan ved fusion overdrage deres formue til et allerede bestaaende selskab eller et nyt selskab, som de stifter.« Jeg antager, at der i det foreliggende tilfaelde er tale om en bestemmelse i lov af 24.7.1966, der som aendret i 1988 er indsat i code de commerce. Men selv i saa tilfaelde kan det ikke antages, at de regler, som de forelagte spoergsmaal haenger sammen med, er Domstolen bekendt, ikke mindst fordi de tre oevrige artikler, den omtaler, ikke er medtaget.

(12) - Det skal bemaerkes, at de dokumenter vedroerende sagen, der er forelagt Domstolen, ikke omfatter det paagaeldende referat. Jeg ved derfor ikke, om den forelaeggende ret har haft kendskab til dette.

(13) - Derimod fremgaar det udtrykkeligt af samme referat, at fusionen med datterselskaberne Sleco og Garage Michel (der som foelge af den foerste fusion var blevet datterselskaber af Locamion) skulle medfoere en udvidelse af Locamion's kapital, samt udstedelse af nye aktier for indskuddet, der var bestemt til at skulle tilfalde de oevrige aktionaerer i de to datterselskaber.

(14) - Jf. punkt 22 og fodnote 16 i mit forslag til afgoerelse i ovennaevnte sager Bautiaa og Société française maritime.

(15) - Selskabsformuen, der er et oekonomisk begreb, der er forskelligt fra selskabskapitalen, undergaar forandringer, der eventuelt, men ikke noedvendigvis, kan foere til en udvidelse af selskabskapitalen.

(16) - Jf. fodnote 6 ovenfor.

(17) - Jf. ovennaevnte dom i sagerne Bautiaa og Société maritime française m.fl., praemis 37.

(18) - Det skal bemaerkes, at der ikke foreligger nogen oplysning, der goer det muligt at afgoere, om fusionen er undergivet kapitaltilfoerselsafgift, eller om den er fritaget herfor.

(19) - Jf. dom af 9.12.1965, sag 44/65, Hessische Knappschaft, Sml. 1965-1968, s. 137, org. ref.: Rec. s. 1191, af 15.6.1972, sag 5/72, Grassi, Sml. 1972, s. 107, org. ref.: Rec. s. 443, praemis 4, af 15.7.1982, sag 270/81, Felicitas Rickmers-Linie, Sml. s. 2771, praemis 9, af 3.10.1985, sag 311/84, CBEM, Sml. s. 3261, praemis 10, af 14.11.1985, sag 299/84, Neumann, Sml. s. 3663, praemis 11 og 12, af 5.10.1988, sag 247/86, Alsatel, Sml. s. 5987, praemis 7 og 8, af 9.1.1990, sag C-337/88, SAFA, Sml. I, s. 1, praemis 20, af 11.10.1990, sag C-196/89, Nespoli og Crippa, Sml. I, s. 3647, praemis 23, af 24.3.1992, sag C-381/89, Syndesmos Melon tis Eleftheras Evangelikis Ekklisias m.fl., Sml. I, s. 2111, praemis 18 og 19, af 12.11.1992, forenede sager C-134/91 og C-135/91, Kerafine - Keramische und Finanz-Holding og Vioktimatiki, Sml. I, s. 5699, praemis 16, og af 2.6.1994, sag C-30/93, AC-ATEL Electronics Vertriebs, Sml. I, s. 2305, praemis 18 og 19. Jf. ligeledes dom af 21.5.1987, sag 97/85, Deutsche Lebensmittelwerke m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 2265, praemis 12.

(20) - Jf. dommene i sagerne Alsatel, praemis 8, og AC-ATEL Electronics Vertriebs, praemis 19, fodnote 19.

(21) - Jf. dommen i Denkavit-sagen, praemis 23, fodnote 4.

(22) - Samme dom, samme praemis.

(23) - Stadig samme dom, samme praemis.

(24) - EFT 1968 I, s. 41. Jf. i denne retning generaladvokat Jacobs' forslag til afgoerelse i ovennaevnte sag Ponente Carni og Cispadana Costruzioni, punkt 10 ff.

(25) - Praemis 23.

(26) - Jf. dommen i sagerne Bautiaa og Société française maritime, praemis 39.

(27) - Jf. ovennaevnte dom i sagen Denkavit m.fl. (fodnote 4), praemis 21. Jf. ligeledes dom af 2.2.1988, sag 36/86, Dansk Sparinvenst, Sml. s. 409, praemis 9.

(28) - Forbuddet mod paalaeggelse af afgifter paa aktier, andelsbeviser, laan eller andre omsaettelige vaerdipapirer af samme beskaffenhed.