Forslag til afgørelse fra generaladvokat Sir Gordon Slynn fremsat den 8. marts 1988. - SHARP CORPORATION MOD RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - ANTIDUMPINGTOLD PAA ELEKTRONISKE SKRIVEMASKINER. - SAG 301/85.



Samling af Afgørelser 1988 side 05813



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

De relevante retsregler og sagens forhistorie m.v .

Med hensyn til de relevante retsregler i naervaerende sag, og hvad der har givet anledning til den, henviser jeg til mit forslag til afgoerelse i de forenede sager 260/85 og 106/86, Tokyo Electric Company mod Raadet ( herefter benaevnt "TEC-sagen ").

Sharp Corporation of Japan ( herefter benaevnt "Sharp ") er et japansk selskab, der fremstiller bl.a . regnemaskiner, fotokopieringsmaskiner og kasseapparater . Sharp begyndte at fremstille og markedsfoere elektroniske skrivemaskiner i 1982 . I hvert fald i den relevante periode solgte selskabet ikke elektroniske skrivemaskiner i Japan, men fremstillede dem udelukkende med henblik paa eksport . Sharps elektroniske skrivemaskiner importeres med henblik paa markedsfoering i Det Forenede Kongerige og Irland af datterselskabet Sharp Electronics ( UK ) Ltd ( herefter benaevnt "Sharp Det Forenede Kongerige ") og i medlemsstaterne paa det europaeiske kontinent af datterselskabet Sharp Electronics ( Europe ) GmbH ( herefter benaevnt "Sharp Tyskland ").

Ved forordningen om midlertidig told blev der indfoert en midlertidig told paa 21,1% for Sharps vedkommende . Ved forordningen om endelig told blev der truffet bestemmelse om endelig opkraevning af den midlertidige told efter denne sats og indfoert en endelig told med en sats paa 32 %.

Ved staevning, indgivet den 7 . oktober 1985, har Sharp anlagt sag mod Raadet med foelgende paastande :

1 ) annullation af forordningen om endelig told;

2 ) subsidiaert, annullation af forordningen, for saa vidt den beroerer Sharp;

3 ) mere subsidiaert, annullation af forordningen,

a ) for saa vidt der herved er blevet indfoert en endelig antidumpingtold paa 32% paa elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan, som fremstilles eller eksporteres af Sharp, eller

b ) for saa vidt der efter forordningen gaelder en saadan told, indtil faellesskabsinstitutionerne maatte have truffet effektive foranstaltninger til at bringe den ved den anfaegtede forordning skabte forskelsbehandling til ophoer, som Sharp udsaettes for i forhold til Nakajima;

4 ) mest subsidiaert, annullation af forordningen, for saa vidt der herved er truffet bestemmelse om en endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told paa de naevnte elektroniske skrivemaskiner, som fremstilles af Sharp og eksporteres til Faellesskabet,

a ) hvad angaar beloebene i deres helhed, eller

b ) for saa vidt beloebene overstiger en toldsats fastsat til 16,08%;

5 ) under alle omstaendigheder tilpligtes Raadet at betale Sharps omkostninger;

6 ) idet Domstolen i oevrigt tilsikrer Sharp den retsstilling, som efter samtlige de foreliggende omstaendigheder er hjemlet og rimelig .

Raadet har nedlagt paastand om frifindelse og om, at Sharp tilpligtes at betale sagens omkostninger .

Kommissionen og Cetma har interveneret til stoette for Raadets paastande .

Sharp har fremsat fem anbringender til stoette for sine paastande, nemlig foelgende :

1 ) Fejlagtig fastlaeggelse af den beregnede normale vaerdi ved inddragelse af en fortjenstmargen paa 47,91% af omkostningerne,

2 ) manglende fastlaeggelse af den normale vaerdi ab fabrik og fejlagtig sammenligning mellem den ikke ab fabrik fastlagte vaerdi og en ab fabrik fastlagt eksportpris,

3 ) fejlagtig nedsaettelse af eksportprisen, for saa vidt angaar kreditter ydet af Sharp Tyskland,

4 ) forskelsbehandling i forhold til Nakajima samt

5 ) retsstridig opkraevning af den midlertidige told efter en sats paa 21,1 %.

Foerste anbringende : fejlagtig fastlaeggelse af den beregnede normale vaerdi ved inddragelse af en fortjenstmargen paa 47,91% af omkostningerne

Ved sit foerste anbringende til stoette for en annullation har Sharp gjort gaeldende, at naar en anden leverandoers angivelige fortjenstmargen paa 32,39% af omsaetningen ( 47,91% af omkostningerne ) blev lagt til grund ved fastlaeggelsen af den beregnede normale vaerdi af de af Sharp fremstillede elektroniske skrivemaskiner, a ) samtidig med at der blev regnet med sagsoegerens egne omkostninger, var dette aabenbart urimeligt, da man ikke, saaledes som det gaelder efter det underliggende princip for den anfaegtede forordning, kan se spoergsmaalet om den fortjenstmargen, som en leverandoer ville kunne forvente at opnaa, loesrevet fra spoergsmaalet om leverandoerens egne omkostninger og de priser, som denne ville kunne forvente for sine produkter, b ) idet fremgangsmaaden endvidere er udtryk for en tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet derved, at den goer det umuligt for eksportoerer at vide, hvad de skal goere for at undgaa, at det laegges til grund, at de har solgt deres produkter i Faellesskabet til dumpingpriser .

De naermere argumenter til stoette for denne opfattelse, der er refereret i retsmoederapporten, maa efter min opfattelse forkastes af de grunde, jeg har angivet i mine forslag til afgoerelse i TEC-sagen og i de forenede sager 277 og 300/85, Canon mod Raadet .

Andet anbringende : manglende fastlaeggelse af den normale vaerdi ab fabrik og fejlagtig sammenligning mellem den ikke ab fabrik fastlagte vaerdi og en ab fabrik fastlagt eksportpris

Ved sit andet anbringende til stoette for en annullation har Sharp henvist til Kommissionens og Raadets begrundelse for, at der ikke ved fastlaeggelsen af den beregnede normale vaerdi blev taget hoejde for samtlige omkostninger hos Sharps forhandlerselskab i Japan, nemlig at "sammensaetningen af kundekategorierne er den samme, for saa vidt angaar hjemmemarkeds - og eksportsalget", saaledes at "kravet om justering (( ikke )) kunne ... imoedekommes ". Dette raesonnement lider af to mangler, i hvert fald i Sharps tilfaelde . For det foerste anfoerer Sharp, at selv om kundekategorierne, for saa vidt angaar henholdsvis hjemmemarkedet og eksportmarkedet, maatte vaere de samme, kan dette ikke begrunde en inddragelse ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi af en del af det japanske forhandlerselskabs omkostninger, naar man samtidig ved fastlaeggelsen af eksportprisen ser bort fra alle omkostninger hos forhandlerselskaberne i EF . For det andet gaelder det, at da Sharp, og dermed Sharps japanske forhandlerselskab, havde en ubetydelig afsaetning paa hjemmemarkedet af elektroniske skrivemaskiner ( hvilket netop var aarsagen til, at den normale vaerdi i Sharps tilfaelde maatte fastlaegges i form af en beregnet vaerdi ), var der ingen "kundekategori" paa hjemmemarkedet, saaledes at der saa meget mere ikke kunne vaere tale om, at "sammensaetningen af kundekategorierne" var "den samme, for saa vidt angaar hjemmemarkeds - og eksportsalget", saaledes som det haevdes i betragtning 25 . Foelgelig savnedes der aabenbart belaeg og stoette for den i betragtning 25 til forordningen om endelig told angivne begrundelse for at afslaa Sharps anmodning paa dette punkt . Sharp goer gaeldende, at den paa det naevnte grundlag foretagne sammenligning mellem eksportprisen og den normale vaerdi var en urimelig sammenligning, at den ikke blev foretaget i samme handelsled, og at den ikke som kraevet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk . 9, var passende .

Af de grunde, jeg har angivet i mine forslag til afgoerelse i TEC - og Canon-sagerne, maa disse argumenter efter min opfattelse forkastes .

Tredje anbringende : fejlagtig nedsaettelse af eksportprisen, for saa vidt angaar kreditter ydet af Sharp Tyskland

Ved sit tredje anbringende til stoette for en annullation har Sharp gjort gaeldende, at Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk . 8, litra b ), ved beregningen af eksportprisen ikke skulle have taget udgangspunkt i den vaerdi for kunden, som et laan i dennes nationale valuta repraesenterer, men i Sharp Tysklands udgifter ved at optage laan i DM ( eller have baseret sig paa de udgifter, som kunder fra andre medlemsstater ville have haft ved at optage laan i DM, som ville have vaeret de samme ).

Grundforordningens artikel 2, stk . 8, litra b ), indeholder ingen udtrykkelig bestemmelse vedroerende det af Sharp rejste spoergsmaal . Paa den ene side er det rigtigt, at der tales om "samtlige omkostninger, der er paaloebet mellem indfoersel og videresalg", og om "andre omkostninger", men paa den anden side maa det fremhaeves, at formaalet med bestemmelsen er at regulere spoergsmaalet om fastlaeggelsen af en beregnet eksportpris . Naar henses hertil, mener jeg, at der er styrke i argumentet om, at det afgoerende forhold er den vaerdi, som kreditten repraesenterer for koeberen, og ikke saelgerens omkostninger ved kreditten, idet udgangspunktet i grundforordningens artikel 2, stk . 8, litra b ), er varernes faktiske pris ved salg til den foerste uafhaengige koeber . Ud fra denne synsvinkel er saelgerens omkostninger ved kreditten irrelevant . Jeg er af den opfattelse, at det laa inden for graenserne af faellesskabsmyndighedernes befoejelser i denne forbindelse at laegge vaegt paa satserne, for saa vidt angaar den nationale valuta i de medlemsstater, som koeberne kom fra, idet der intet foreligger til stoette for, at disse ville have optaget laan i DM frem for - saaledes som det normalt er tilfaeldet - i deres egen medlemsstats valuta, saafremt de havde vaeret noedsaget til selv at skaffe kredit . Jeg mener herefter, at Sharps tredje anbringende til stoette for en annullation maa forkastes .

Fjerde anbringende : forskelsbehandling i forhold til Nakajima

Ved sit fjerde anbringende til stoette for en annullation har Sharp anfoert, at Raadet besluttede at udstede forordningen om endelig told og at indfoere antidumpingtold, for saa vidt angaar Sharp og andre eksportoerer, uden samtidig at indfoere en, i hvert fald midlertidig, told, for saa vidt angaar Nakajima All Co . Ltd ( herefter benaevnt "Nakajima ") paa grundlag af samme metode, hvad angaar spoergsmaalet om fortjenstmargenen, som den, der blev anvendt ved fastsaettelsen af den endelige antidumpingtold for Sharps vedkommende .

Jeg er af den opfattelse, at det af Sharp anfoerte hviler paa en misforstaaelse . Saafremt en eksportoer saelger til dumpingpriser, foreligger der dumping, og eksportoeren kan ikke frigoere sig fra foelgerne heraf ved at pege paa en anden eksportoer, der maaske eller maaske ikke goer sig skyldig i dumping . Af de grunde, jeg har redegjort for i mit forslag til afgoerelse i TEC-sagen, mener jeg, at Sharps fjerde anbringende til stoette for en annullation maa forkastes .

Femte anbringende : retsstridig opkraevning af den midlertidige told efter en sats paa 21,1%

Ved sit femte anbringende til stoette for en annullation har Sharp gjort gaeldende, at det var med urette, at Raadet traf bestemmelse om en endelig opkraevning, for saa vidt angaar Sharp, af den midlertidige told efter en sats, der gik ud over den nedsatte sats ( naermere bestemt 16,08 %), som ville blive resultatet, saafremt der var blevet taget hensyn til den regnefejl, som var blevet fundet ved den oprindelige beregning .

Kommissionen har erkendt, at der som angivet blev begaaet en fejl . Kommissionen har anfoert foelgende : "Ved den foreloebige fastlaeggelse havde Kommissionen beregnet dumpingmargenen i forbindelse med Sharps afsaetning i foelgende lande : Belgien, Danmark, Nederlandene, Italien, Irland, Frankrig og Tyskland . Salget i samtlige lande blev afregnet i DM, bortset fra i Det Forenede Kongerige og Irland, hvor afregningen skete i UKL . Dumpingmargenen blev saaledes i alle tilfaelde udtrykt i DM, bortset fra hvad angaar Det Forenede Kongerige og Irland . Ved fastlaeggelsen af en vejet gennemsnitlig procentsats for dumpingen ... burde den dumpingmargen, der blev konstateret i Det Forenede Kongerige og Irland, have vaeret omregnet til DM . Der skete ikke en saadan omregning . Ved den endelige beregning blev der pr . UKL regnet med 1 DM, hvilket selvsagt foerte til et forkert resultat ." Jeg bemaerker endvidere, at Kommissionen og Raadet ikke har anfaegtet rigtigheden af den procentsats paa 16,08, som Sharp har regnet sig frem til .

Efter at Sharp havde paapeget fejlen over for Kommissionen, reagerede denne ved en skrivelse af 7 . februar 1985, hvori det hedder : "Kommissionen agter ikke at aendre den midlertidige told paa baggrund af den regnefejl, som Sharp henviser til . Der er saaledes blevet opdaget to yderligere beregningsfejl, denne gang til ugunst for Sharp, og der vil ligeledes blive taget hensyn til disse ved den endelige fastlaeggelse ". Domstolen har ikke faaet forelagt oplysninger om, hvad disse andre "beregningsfejl" bestod i, eller om, hvor betydelige de var . Hvorom alting er, fastsatte Kommissionen paa det naevnte grundlag den midlertidige told til 21,1 %.

Raadet har anfoert - og som jeg ser det, har Sharp ikke bestridt rigtigheden heraf - at der blev taget hensyn til begge grupper af fejl ved den endelige fastlaeggelse, saaledes som Kommissionen havde meddelt i sin skrivelse . Den endelige fastlaeggelse foerte til en betydeligt hoejere dumpingmargen end den, der var blevet regnet med ved forordningen om midlertidig told ( 52,98% mod 21,1 %). Det blev ogsaa lagt til grund, at Sharps dumpingimport havde paafoert industrien i EF en skade svarende til 32,38%, og denne procensats, der var den laveste af de to, var afgoerende for satsen for den endelige told, nemlig 32 %.

Efter min opfattelse maa det laegges til grund, at der ved forordningen om endelig told blev taget hensyn til den paapegede fejl . Da de omstaendigheder, der endeligt blev lagt til grund, gjorde det berettiget at indfoere en hoejere told end den midlertidige ( 32% mod 21,1 %), var faellesskabsmyndighederne ikke forpligtet til at traeffe bestemmelse om en mindre opkraevning, end hvad der svarede til den oprindelige sats for den midlertidige told .

Sharp goer endvidere gaeldende, at selskabet kunne have anlagt, og vundet, en sag om annullation af forordningen om midlertidig told, for saa vidt angaar regnefejlen, idet Sharp afstod herfra som foelge af Kommissionens tilsagn om, at der ville blive taget hensyn til regnefejlen ved den endelige fase af proceduren .

Det fremgaar af indholdet af den ovenfor refererede skrivelse fra Kommissionen, at denne ikke gav noget tilsagn om, at den midlertidige told ville blive opkraevet med mindre, end hvad der svarede til den fulde sats ( 21,1 %). Kommissionen anfoerte blot, at den af Sharp paapegede fejl ville blive taget i betragtning ved den endelige fastlaeggelse sammen med andre fejl, der gik i modsat retning, og dette skete . Der forelaa intet grundlag for nogen berettiget forventning hos Sharp, ligesom den naevnte omstaendighed ikke kunne binde faellesskabsmyndighederne paa den angivne maade . Jeg er endvidere uenig i, at Sharp noedvendigvis ville have vundet en sag anlagt til proevelse af forordningen om midlertidig told, idet der ikke for Domstolen foreligger oplysninger om omfanget af de andre "beregningsfejl ".

Jeg mener paa denne baggrund, at Sharps femte anbringende til stoette for en annullation maa forkastes .

Jeg skal herefter sammenfattende foreslaa, at sagsoegte frifindes i denne sag, og at Sharp doemmes til at betale Raadets, Kommissionens og Cetmas omkostninger .

(*) Oversat fra engelsk .