FORENEDE FORSLAGER TIL AFGOERELSE FRA GENERALADVOKAT GULMANN FREMSAT DEN 15. JULI 1993. - TERNI SPA OG ITALSIDER SPA MOD CASSA CONGUAGLIO PER IL SETTORE ELETTRICO. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: CONSIGLIO DI STATO - ITALIEN. - SAG C-99/92. - FONDERIA A. SPA MOD CASSA CONGUAGLIO PER IL SETTORE ELETTRICO. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: CONSIGLIO DI STATO - ITALIEN. - SAG C-100/92.



Samling af Afgørelser 1994 side I-00541



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. Dette forslag til afgoerelse omfatter to sager, hvor Consiglio di Stato har forelagt Domstolen praejudicielle spoergsmaal. Det er praktisk at behandle sagerne i et og samme forslag til afgoerelse, fordi de har en faelles baggrund, ogsaa selv om den juridiske problemstilling i sagerne er forskellig.

2. De vedroerer begge fortolkningen af beslutning nr. 83/396/EKSF af 29. juni 1983, hvori Kommissionen paa visse betingelser godkendte naermere bestemte italienske stoetteforanstaltninger til staalvaerker (1), og de vedroerer begge samme godkendte stoetteforanstaltning, nemlig en nedsaettelse af el-priserne for elektrostaalvaerker.

3. Sagerne har deres baggrund i forvaerringen i begyndelsen af 1980erne af krisen inden for staalsektoren. Strukturomlaegninger var noedvendige, og noedvendigheden af stoette hertil blev ogsaa accepteret. Saadan stoette kunne dog kun gives inden for rammerne af og paa de betingelser, der var fastsat i Kommissionens beslutning nr. 81/2320/EKSF om faellesskabsregler for stoette til jern-og staalindustrien (2). Denne beslutning bestemte bl.a., at stoette, som medlemsstaterne paataenkte at yde jern- og staalindustrien, skulle anmeldes til Kommissionen, og at de paataenkte stoetteforanstaltninger kun kunne gennemfoeres med Kommissionens godkendelse.

4. Den italienske regering meddelte i oktober 1981 Kommissionen sine planer om stoette til koncernen Finsider og virksomheden Sisma (der er datterselskaber af Istituto per la Ricostruzione Industriale), samt til alle de jern- og staalproducenter, hvis samlede aarlige forbrug af el-energi for mere end 50%' s vedkommende skyldes brug af elektroovne - de saakaldte elektrostaalvaerker. Efter langvarige forhandlinger, hvor Kommissionen navnlig kraevede aendringer for saa vidt angaar stoetten til Finsider, vedtog Kommissionen den ovennaevnte 1983-beslutning.

5. Kommissionen godkendte bl.a. i beslutningens artikel 1 den ovenfor naevnte stoette til nedsaettelse af el-priserne for elektrostaalvaerker.

6. Stoetten bestod i, at staten overtog en del af de udgifter, elektrostaalvaerkerne havde til betaling af et saerligt tillaeg til grundprisen for elektricitet - den saakaldte sovrapprezzo termico - der var blevet indfoert for at fremme energibesparelser og rationel energiudnyttelse, og som blev fastsat periodisk af "Det Interministerielle Prisudvalg".

7. Stoetten var blevet gennemfoert ved lovdekret nr. 495 af 4. september 1981 om hasteforanstaltninger til fordel for jern- og staalindustrien, hvis artikel 1, efter at vaere blevet aendret ved lov nr. 617 af 4. november 1981, bestemte, at der under visse betingelser kunne ydes stoette til elektrostaalvaerker, og at stoetten bestod i, at statskassen ville afholde de forhoejelser af "sovrapprezzo termico", som Det Interministerielle Prisudvalg fastsatte efter den 31. marts 1981.

Ad sag C-99/92

8. De to italienske virksomheder Società Terni SpA og Italsider SpA havde i en foerste periode faaet andel i stoetten, men stoetten blev dog senere kraevet tilbagebetalt af myndighederne, der henviste til, at det af Kommissionens 1983-godkendelse skulle fremgaa, at stoetten kun kunne ydes til private producenter, og at de to selskaber ikke opfyldte denne betingelse. Denne fortolkning af Kommissionens beslutning bestrides af de to selskaber.

Det er for at afgoere denne tvist, at Consiglio di Stato har anmodet om Domstolens fortolkning af Kommissionens beslutning.

9. Artikel 1 i beslutningen bestemmer:

"De i det foelgende opregnede former for stoette, som den italienske regering paataenker at yde til Finsider-koncernen, selskabet Sisma og de jern- og staalproducenter, hvis aarlige forbrug af el-energi for mere end 50%' s vedkommende skyldes brug af elektroovne, er forenelige med faellesmarkedets funktion, for saa vidt som de i artikel 2 til 5 fastsatte betingelser og retningslinjer overholdes:

1. Finsider:

- investeringsstoette: ... [rentegodtgoerelser mv.]

- driftsstoette: ... [rentegodtgoerelser mv.]

- stoette til forskning og udvikling, der kan naa op paa i alt 57 mia. lire; ...

2. Sisma:

- kapitalmidler: ...

3. Private producenter:

- statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico fastsat af Det Interministerielle Prisudvalg med virkning fra den 31. marts 1981 og til den 31. december 1982 ..."

10. Det foerste praejudicielle spoergsmaal er, om virksomhederne Terni SpA og Italsider SpA i Kommissionens beslutning anses for private eller offentlige producenter i betragtning af deres retlige struktur eller det offentliges besiddelse af dele af deres selskabskapital, saaledes at statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico for deres vedkommende er godkendt eller ikke er godkendt.

11. Det er klart, at opdelingen i artikel 1 af stoettemodtagerne i tre kategorier - henholdsvis Finsider-koncernen, selskabet Sisma og private producenter - netop er foretaget for at vise, hvilken stoette der kan ydes til virksomheder inden for hver af disse kategorier, og det maa ogsaa kunne laegges til grund, at opdelingen tillige indebaerer, at der ikke til de paagaeldende virksomheder kan ydes anden stoette end netop den, der er godkendt for virksomheder i den paagaeldende kategori. Dette resultat stoettes af punkt III i praeamblen, der foerst omtaler stoetteforanstaltninger til Finsider, dernaest stoetteforanstaltninger til Sisma og endelig stoetteforanstaltninger til "den private sektor". Kommissionen havde lagt vaegt paa de saerlige forhold, der gjorde sig gaeldende for hver af de tre grupper virksomheder, og godkendte for hver af disse netop de stoetteforanstaltninger, der blev naevnt i forhold til dem. Virksomheder - ogsaa selv om de selskabsretligt er oprettet som privatretlige selskaber - der indgaar i Finsider-koncernen kan saaledes ikke goere krav paa "statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo", der kun blev godkendt for den tredje gruppe virksomheder (producenter inden for den private sektor). Kommissionen gav i oevrigt i praeamblen udtryk for den betydning, det maatte tillaegges, at Finsider og Sisma var "kontrollerede" af staten, jf. praeamblens punkt IV.

Da det ligger fast, at Terni SpA og Italsider SpA i hvert fald paa det i hovedsagerne relevante tidspunkt var virksomheder i Finsider-koncernen, og at det i oevrigt af selskaberne er bekraeftet, at de har faaet andel i den stoette, som Kommissionen godkendte til fordel for Finsider, finder jeg det utvivlsomt, at artikel 1 i beslutningen maa fortolkes saaledes, at de to selskaber ikke i bestemmelsens forstand kan anses som "private producenter".

12. Da det allerede af beslutningernes eget indhold kan udledes, hvorledes den omtvistede bestemmelse skal fortolkes, er der ingen grund til at medinddrage fortolkningsbidrag hentet fra andre bestemmelser i faellesskabsretten, hvor sondringen mellem private og offentlige virksomheder har betydning.

13. Consiglio di Stato har stillet et yderligere spoergsmaal, der gaar ud paa at faa fastslaaet, om Italsider SpA og Terni SpA "er blevet udsat for forskelsbehandling i forhold til de private producenter, for saa vidt angaar statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico, naar de i henhold til beslutningen er blevet anset for offentlige producenter, der dog ikke faar del i de forskellige former for stoette, som er blevet godkendt for Finsider' s og Sisma' s vedkommende".

14. Spoergsmaalet bygger paa den forudsaetning, at Terni SpA og Italsider SpA er selskaber, der hverken nyder godt af de stoetteforanstaltninger, der er godkendt for saa vidt angaar Finsider og Sisma, eller de stoetteforanstaltninger, der er godkendt for saa vidt angaar private producenter.

Det fremgaar af det netop anfoerte, at denne forudsaetning ikke er rigtig. De to selskaber har faaet andel i den stoette, der er ydet til fordel for Finsider-koncernen.

Der er i oevrigt intet fremfoert i sagen, der tyder paa, at Kommissionen ved sin godkendelse af de italienske stoetteforanstaltninger skulle have overtraadt forbuddet i EKSF-Traktatens artikel 4, litra b), mod at vedtage forholdsregler eller fremgangsmaader, som medfoerer en forskelsbehandling af producenter (3). Det fremgaar tvaertimod af beslutningens praeambel, at Kommissionen har vurderet stoettebehovet for hver enkelt kategori af virksomheder ud fra de kapacitetsnedskaeringer, der i lyset af strukturomlaegningen var noedvendige.

Ad sag C-100/92

15. Virksomheden Fonderia A. havde som privat producent ubestrideligt ret til den af Kommissionen godkendte statsstoette, der bestod i statens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico.

16. Virksomhedens tvist med de italienske myndigheder vedroerer alene dens ret til denne stoette i foerste halvaar af 1983. Den mener, at den har en saadan ret paa grundlag af den italienske lovs klare ordlyd. Myndighederne har afslaaet at yde stoetten for denne periode under henvisning til, at Kommissionen i sin beslutning alene skulle have godkendt ydelse af stoetten til slutningen af 1982.

17. Det praejudicielle spoergsmaal vedroerer fortolkningen af Kommissionens beslutning med henblik paa at loese denne tvist.

18. Den bestemmelse, paa grundlag af hvilken stoetten ydes, har foelgende indhold:

"Paa baggrund af energiomkostningernes saerlige betydning i den italienske jern- og staalindustri afholder statskassen med virkning fra dette dekrets ikrafttraedelsesdato og til den 30. juni 1983 ... de af Det Interministerielle Prisudvalg efter den 31. marts fastsatte forhoejelser af 'sovrapprezzo termico' ."

Bestemmelsen fastlaegger saaledes:

- for det foerste, at stoetten bestaar i, at staten overtager de forhoejelser af elektricitetstillaegget, det interministerielle udvalg har vedtaget efter den 31. marts 1981 og

- for det andet, at stoetten ydes for saa vidt angaar virksomhedernes energiforbrug i perioden fra den 6. september 1981 (tidspunktet for stoettens ikrafttraeden) til den 30. juni 1983.

Dette bekraeftes af, at artikel 2 i ministerielt dekret af 26. januar 1982 fastslog, at den i artikel 1 i loven omhandlede godtgoerelse "... er en godtgoerelse ... af de forhoejelser af 'sovrapprezzo termico' , som [Det Interministerielle Prisudvalg] har fastsat efter den 31. marts 1981, og som vedroerer energiforbruget paa vaerket i tiden fra den 6. september 1981 til den 30. juni 1983 ...".

19. Kommissionen godkendte i sin beslutning "statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico fastsat af Det Interministerielle Udvalg med virkning fra den 31. marts 1981 og til den 31. december 1982".

Bestemmelsen lyder i den italienske version, som er den eneste retskraftige, saaledes:

"Assunzione a carico del Tesoro degli aumenti del sovrapprezzo termico fissati dal comitato interministeriale dei prezzi, dal 31 marzo 1981 sino al 31 dicembre 1982".

20. Kommissionen og den italienske regering goer gaeldende, at denne godkendelse indebaerer, at stoetten kun kunne ydes indtil den 31. december 1982, og Kommissionen goer gaeldende, at dette var udtryk for en bevidst stillingtagen til den tilladelige stoettes omfang.

21. Det goer naturligvis indtryk, naar ophavsmanden til den omtvistede bestemmelse og dens adressat er enige om denne fortolkning.

22. Heroverfor staar dog, at denne fortolkning betyder en betragtelig begraensning af den stoette, der til fordel for de private erhvervsdrivende er givet af den italienske lovgiver - en 6 maaneders begraensning af en stoette, der kun skulle gaelde ca. 22 maaneder - og at der i en saadan situation maa gaelde i hvert fald rimelige krav til den klarhed, hvormed en saadan begraensning er udtrykt.

23. Af betydning for fortolkningen er det ogsaa, at der i beslutningens omfattende begrundelse ikke er nogen antydning af, at der er foretaget en begraensning i den italienske stoettes tidsmaessige anvendelse.

24. Men vigtigst for mig er, at bestemmelsen efter min mening naturligt kun kan forstaas saaledes, at den ikke indeholder en begraensning af den periode, inden for hvilken stoetten efter den italienske lovs klare ordlyd kunne ydes (4).

Loven indeholdt som naevnt to praeciseringer af stoettens anvendelsesomraade, dels hvad angaar stoettens materielle indhold og dels hvad angaar dens tidsmaessige anvendelse.

Det blev for det foerste fastslaaet, at stoetten kun bestaar i statens overtagelse af de forhoejelser af sovrapprezzo termico, Prisudvalget havde fastsat efter en vis dato, in casu den 31. marts 1981, hvorved det blev klargjort, at stoetten ikke bestod i en fuldstaendig overtagelse af pristillaegget.

Det blev for det andet fastslaaet, at stoetten kun skulle ydes for et begraenset tidsrum, in casu fra reglens ikrafttraeden i september 1981 til den 30. juni 1983.

Kommissionsbeslutningens henvisning til perioden mellem den 31. marts 1981 og den 31. december 1982 kan rimeligvis kun vedroere den periode, der er afgoerende for, hvilken stoette der ydes - nemlig de i den paagaeldende periode vedtagne prisforhoejelser - og ikke den periode, inden for hvilken den saaledes fastlagte stoette ydes.

Henvisningen til datoen den 31. marts 1981 giver kun mening, hvis denne fortolkning laegges til grund. Det er i oevrigt i sagen oplyst, at der ikke blev vedtaget prisforhoejelse for foerste halvaar af 1983, saa det giver god mening, at Kommissionen, der vedtog sin beslutning den 29. juni 1983, henviste til den stoette, der bestod i statens overtagelse af de pristillaeg, der var vedtaget af Prisudvalget i perioden mellem den 31. marts 1981 og den 31. december 1982.

25. Det maa paa denne baggrund vaere rigtigt at fortolke bestemmelsen paa den maade, at Kommissionen godkendte stoetten saaledes, at den i overensstemmelse med italiensk lovgivning kunne udbetales indtil den 30. juni 1983.

Forslag til afgoerelse

26. Paa grundlag af disse betragtninger skal jeg foreslaa Domstolen

i sag C-99/92 at besvare de stillede spoergsmaal saaledes:

- Artikel 1 i Kommissionens beslutning nr. 83/396/EKSF skal fortolkes saaledes, at virksomheder, der indgaar i Finsider-koncernen, ikke kan anses som "private producenter" omfattet af artiklens nr. 3.

- Der er efter det foreliggende intet, der tyder paa, at Kommissionens beslutning indebaerer en ulovlig forskelsbehandling mellem private og offentlige virksomheder.

og

i sag C-100/92 at besvare det stillede spoergsmaal saaledes:

Artikel 1, nr. 3, i Kommissionens beslutning nr. 83/396/EKSF skal fortolkes saaledes, at statskassens overtagelse af forhoejelserne af sovrapprezzo termico er godkendt ogsaa for saa vidt angaar tidsrummet fra den 1. januar til den 30. juni 1983.

(*) Originalsprog: dansk.

(1) - Beslutning nr. 83/396/EKSF om stoette, som den italienske regering paataenker at yde til visse jern- og staalproducenter, EFT L 227, s. 24.

Domstolen er kompetent til at besvare praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af EKSF-retsakter, jf. dom af 22.2.1990 i Busseni-sagen (sag C-221/88, Sml. I, s. 495).

(2) - EFT 1981 L 228, s. 14.

(3) - Domstolen har i sin dom af 24.2.1987 i Falck-sagen (sag 304/85, Sml. s. 871) fastslaaet, at Kommissionen ikke kan give tilladelse til stoette, som ville kunne medfoere en aabenbar forskelsbehandling mellem den offentlige og den private sektor (praemis 27).

(4) - Kommissionen og den italienske regering har henvist til, at der i den omtvistede bestemmelse er et komma foran dal marzo 1981 sino al 31 dicembre 1982 , og har gjort gaeldende, at dette komma viser, at den angivne periode knytter sig til ordene forhoejelserne af sovrapprezzo og ikke til ordene fastsat af Det Interministerielle Udvalg . Dette argument kan efter min mening ikke tillaegges vaesentlig betydning. Dels forekommer det mig tvivlsomt, om kommaets placering kan tages til indtaegt for den paastaaede fortolkning, dels boer argumenter, der stoetter sig paa kommatering, generelt tillaegges relativ begraenset betydning. At argumentet i oevrigt er tvivlsomt, synes bekraeftet ved, at Consiglio di Stato i sin forelaeggelseskendelse uanset kommaet har fundet den angivne periode tilfaeldigt placeret i bestemmelsen og uden logisk forbindelse til nogen af de foregaaende led.