DA Den Europæiske Unions Tidende C 194/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. april 2012 — Health Service Executive mod SC, AC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Ireland — Irland)

(Sag C-92/12 PPU) (1)

(Anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - forordning (EF) nr. 2201/2003 - barn med sædvanligt opholdssted i Irland, hvor det har været genstand for flere anbringelser - aggressiv adfærd med fare for, at barnet gør skade på sig selv - afgørelse om at anbringe barnet på en lukket institution i England - forordningens materielle anvendelsesområde - artikel 56 - hørings- og godkendelsesordning - forpligtelse til at anerkende afgørelsen om at anbringe barnet på en lukket institution eller til at erklære denne afgørelse for eksigibel - foreløbige forholdsregler - præjudiciel hasteprocedure)

2012/C 194/08

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Ireland

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Health Service Executive

Sagsøgt: SC, AC

Procesdeltager: Attorney General

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Ireland — fortolkning af artikel 56 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338, s. 1) — materielt anvendelsesområde — en irsk retsinstans’ afgørelse om at anbringe et barn, der har sit sædvanlige opholdssted i Irland, i lukket anbringelse på en institution i Det Forenede Kongerige, der yder terapi og uddannelse — hørings- og godkendelsesordning til sikring af en effektiv beskyttelse af barnet — forpligtelse hvorefter afgørelsen om at anbringe barnet i lukket anbringelse anerkendes og/eller erklæres eksigibel forud for anbringelsen?

Konklusion

1) En afgørelse fra en ret i en medlemsstat, der bestemmer, at et barn skal anbringes på en i en anden medlemsstat beliggende lukket institution, der yder terapi og uddannelse, hvor anbringelsen er forbundet med frihedsberøvelse af beskyttelseshensyn i en bestemt tidsperiode, er omfattet af det materielle anvendelsesområde for Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000.

2) Den godkendelse, der er omhandlet i artikel 56, stk. 2, i forordning nr. 2201/2003, skal meddeles af en kompetent offentligretlig myndighed, inden der træffes afgørelse om anbringelse af et barn. Det er ikke tilstrækkeligt, at den institution, hvor barnet skal anbringes, giver sin godkendelse. Under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor retten i den medlemsstat, der har truffet afgørelse om anbringelsen, er i tvivl om, hvorvidt en godkendelse er gyldigt meddelt i den anmodede medlemsstat, fordi det ikke er muligt at fastlægge med sikkerhed, hvilken myndighed der var kompetent i denne medlemsstat, er det muligt at foretage en berigtigelse med henblik på at sikre, at kravet om en godkendelse i artikel 56 i forordning nr. 2201/2003 er overholdt fuldt ud.

3) Forordning nr. 2201/2003 skal fortolkes således, at en afgørelse fra en ret i en medlemsstat om tvangsmæssig anbringelse af et barn på en lukket institution, der er beliggende i en anden medlemsstat, skal erklæres eksigibel i den anmodede medlemsstat, før den kan fuldbyrdes i denne medlemsstat. Med henblik på ikke at berøve forordningens dens effektive virkning skal afgørelsen fra retten i den anmodede medlemsstat vedrørende anmodningen om en erklæring om eksigibilitet træffes særligt hurtigt, uden at søgsmål, der er anlagt til prøvelse af en sådan afgørelse fra den anmodede medlemsstat, kan tillægges opsættende virkning.

4) En godkendelse af en anbringelse efter artikel 56, stk. 2, i forordning nr. 2201/2003 finder — når den er meddelt for en bestemt varighed — ikke anvendelse på afgørelser, der har til formål at forlænge varigheden af anbringelsen. Under sådanne omstændigheder skal der indgives en anmodning om en ny godkendelse. En afgørelse om anbringelse, der er truffet i en medlemsstat og erklæret eksigibel i en anden medlemsstat, kan alene fuldbyrdes i den sidstnævnte medlemsstat i den periode, der er angivet i afgørelsen om anbringelse.

(1) EUT C 133 af 5.5.2012.