Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 16. juli 1998. - Fédération belge des chambres syndicales de médecins ASBL mod Gouvernement Flamand, Gouvernement de la Communauté française og Conseil des ministres. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Cour d'arbitrage - Belgien. - Direktiv 93/16/EØF - Særlig uddannelse til alment praktiserende læge - Artikel 31. - Sag C-93/97.



Samling af Afgørelser 1998 side I-04837



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - laeger - direktiv 93/16 - saerlig uddannelse til alment praktiserende laege - adgangsbetingelser - forudgaaende erhvervelse af eksamensbeviset i henhold til direktivets artikel 3 - ingen betingelse

(Raadets direktiv 93/16, art. 3 og 31)

Sammendrag

Artikel 31 i direktiv 93/16 om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser goer ikke adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til direktivets artikel 3.

Det er hverken noget krav efter ordlyden af artikel 31 i direktiv 93/16 eller direktivets opbygning eller karakteren af de opgaver, som den paagaeldende skal udfoere under den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, at denne er i besiddelse af et basisbevis i henhold til direktivets artikel 3 for at kunne faa adgang til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

Det tilkommer medlemsstaterne at afgoere, om og i hvilket omfang deltagelsen for en person, som er under uddannelse til alment praktiserende laege, i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med under sin uddannelse, forudsaetter, at han er i besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til naevnte direktivs artikel 3.

Dommens præmisser

1 Ved dom af 19. februar 1997, indgaaet til Domstolen den 3. marts 1997, har Belgiens Cour d'arbitrage i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 31 i Raadets direktiv 93/16/EOEF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser (EFT L 165, s. 1).

2 Spoergsmaalene er rejst under en sag, som Fédération belge des chambres syndicales de médecins ASBL (herefter »den belgiske laegeforening«), der er en sammenslutning, som varetager interesserne for personer, der udoever virksomhed som laege i Belgien, har anlagt ved Cour d'arbitrage med paastand om annullation af artikel 4, stk. 2, i det flamske faellesskabs (Communauté flamande) dekret af 5. april 1995 om aendring af dekret af 12. juni 1991 om universiteter i det flamske faellesskab, der indeholder regler om en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege og andre bestemmelser vedroerende universiteterne (Moniteur belge af 29.7.1995, herefter »1995-dekretet«).

Faellesskabsretten

3 Direktiv 93/16 er en kodifikation af Raadets direktiv 75/362/EOEF af 16. juni 1975 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for laeger omfattende foranstaltninger, som skal lette den faktiske udoevelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 167, s. 1), og Raadets direktiv 75/363/EOEF af 16. juni 1975 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som laege (EFT L 167, s. 14); desuden er Raadets direktiv 86/457/EOEF af 15. september 1986 om en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege (EFT L 267, s. 26) indarbejdet i direktivet. Disse tre direktiver blev ophaevet ved artikel 44 i direktiv 93/16.

4 Ifoelge artikel 2 i direktiv 93/16 anerkender hver medlemsstat de i artikel 3 naevnte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som udstedes til medlemsstaternes statsborgere af de oevrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 23, ved at tildele dem den samme virkning paa sit omraade for saa vidt angaar adgang til og udoevelse af virksomhed som laege som de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den selv udsteder.

5 Artikel 3 i direktiv 93/16 indeholder for alle medlemsstaters vedkommende en liste over de eksamensbeviser, som er omhandlet i artikel 2. Disse er for Kongeriget Belgiens vedkommende foelgende: »Diplôme légal de docteur en médecine, chirurgie et accouchements/wettelijk diploma van doctor in de genees-, heel- en verloskunde, udstedt af universiteternes laegevidenskabelige fakulteter eller af det centrale bedoemmelsesudvalg eller statens bedoemmelsesudvalg for universitetsundervisning.«

6 Ifoelge artikel 23, stk. 1, i direktiv 93/16 skal medlemsstaterne goere adgangen til at optage og udoeve virksomhed som laege betinget af besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for laeger som omhandlet i artikel 3, der yder garanti for, at den paagaeldende gennem hele sin uddannelse har erhvervet det kendskab og den erfaring, som kraeves efter denne bestemmelses litra a)-d). Ifoelge artikel 23, stk. 2, skal den samlede medicinske uddannelse omfatte mindst seks aars studier eller 5 500 timers teoretisk og praktisk undervisning ved et universitet eller under tilsyn af et universitet.

7 Afsnit IV i direktiv 93/16 vedroerer den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

8 Artikel 30 lyder saaledes: »Hver medlemsstat, som paa sit omraade tilbyder det komplette uddannelsesforloeb, der omtales i artikel 23, indfoerer en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege, der mindst opfylder de krav, der er fastsat i artikel 31 og 32, saaledes at de foerste eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for denne uddannelse kan udstedes senest den 1. januar 1990.«

9 Artikel 31 og 32 i direktiv 93/16 fastsaetter de minimumsbetingelser, som denne uddannelse skal opfylde.

10 Artikel 31 bestemmer:

»1. Den i artikel 30 naevnte saerlige uddannelse til alment praktiserende laege skal mindst opfylde foelgende betingelser:

a) den kan foerst paabegyndes efter gennemfoerelse og godkendelse af mindst seks aars studier inden for den i artikel 23 omhandlede uddannelse

b) den omfatter mindst to aars uddannelse paa heltidsbasis og gennemfoeres under tilsyn af de kompetente myndigheder eller organer

c) den skal i hoejere grad vaere praktisk end teoretisk orienteret; den praktiske del af uddannelsen skal dels finde sted i mindst seks maaneder paa godkendte sygehuse, der raader over egnet udstyr og egnede afdelinger, dels omfatte mindst seks maaneder hos en godkendt alment praktiserende laege eller i et godkendt laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste; uddannelsen sker i samarbejde med andre institutioner eller organer inden for sundhedsomraadet, der beskaeftiger sig med almen medicin; med forbehold af ovennaevnte minimumsperioder, kan den praktiske uddannelse dog i en periode paa hoejst seks maaneder gives i andre godkendte institutioner eller organer inden for sundhedsomraadet, der beskaeftiger sig med almen medicin

d) den omfatter laegens personlige deltagelse i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med.

...

3. Medlemsstaterne goer udstedelsen af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af besiddelsen af et af de i artikel 3 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser.«

11 Artikel 32 i direktiv 93/16 er saalydende:

»Hvis der den 22. september 1986 i en medlemsstat fandtes en uddannelse til alment praktiserende laege, der bygger paa erfaringer inden for almen medicin, som laegen har opnaaet i sin egen praksis under tilsyn af en godkendt praktikvejleder, kan medlemsstaten opretholde denne uddannelse paa forsoegsbasis paa betingelse af, at den:

- er i overensstemmelse med artikel 31, stk. 1, litra a) og b), og stk. 3

- er af en varighed, der svarer til det dobbelte af forskellen mellem den varighed, der er omhandlet i artikel 31, stk. 1, litra b), og summen af de perioder, der er omhandlet i tredje led i naervaerende artikel

- mindst omfatter en periode paa et godkendt sygehus, der raader over egnet udstyr og egnede afdelinger, og en periode hos en godkendt alment praktiserende laege eller i et godkendt laegecenter inden for den primaere sundhedstjeneste; fra 1. januar 1995 skal disse to perioder hver vaere paa mindst seks maaneder.«

12 Ifoelge artikel 34 i direktiv 93/16 kan medlemsstaterne paa visse betingelser give tilladelse til, at der foranstaltes en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege paa deltidsbasis.

Belgiske lovforskrifter

13 Ifoelge artikel 2, stk. 1, i kongelig anordning nr. 78 af 10. november 1967 om udoevelse af laegegerning samt erhverv, der staar i forbindelse hermed, og om laegelige naevn (Moniteur belge af 14.11.1967) »maa ingen udoeve laegegerning uden at have opnaaet det lovhjemlede eksamensbevis for laeger i medicin, kirurgi og foedselshjaelp i overensstemmelse med reglerne om tildeling af akademiske grader og universitetseksamener, medmindre den paagaeldende er undtaget i henhold til lov ...«.

14 Dekretet af 12. juni 1991 om universiteterne i det flamske faellesskab (Moniteur belge af 4.7.1991) vedroerer bl.a. tilrettelaeggelsen af universitetsundervisningen.

15 1995-dekretet vedroerer tilrettelaeggelsen af den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege. Ved dennes artikel 2a er der indsat foelgende afsnit i artikel 7 i dekretet af 12. juni 1991:

»Den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege er en universitetsuddannelse, som foelger efter universitetsuddannelsen for laeger. Den afsluttes med en universitetsgrad som alment praktiserende laege.«

16 Ved artikel 3 i 1995-dekretet er der endvidere indsat foelgende bestemmelser i artikel 11 i dekretet af 12. juni 1991:

»Det faelles undervisningsprogram for medicinstudiets foerste del og de tre foerste aar af studiets anden del skal opfylde de krav, der er fastsat i ... direktiv ... 93/16/EOEF, afsnit IV ... Til studerende, der har bestaaet eksamen efter tre aars studier paa anden del, udsteder universitetet et certifikat som bevis for, at de har fuldfoert den i direktivets artikel 23 ... omhandlede undervisning...

Paa fjerde aar af medicinstudiets anden del kan universitetet tilbyde forskellige valgmuligheder, der skal omfatte 'almen medicin'. Vaelges 'almen medicin' paa fjerde studieaar, udgoer dette foerste aar af den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege som omhandlet i afsnit IV i ... direktiv 93/16/EOEF ...«.

17 Ved artikel 4, stk. 2, i 1995-dekretet er der foejet et stk. 4 til artikel 14 i dekretet af 12. juni 1991, der bestemmer:

»Uddannelsen til alment praktiserende laege omfatter i alt tre aars studier, bestaaende af det fjerde aar af medicinstudiets anden del samt to aars studier i almen medicin.«

18 Uddannelsen til alment praktiserende laege i Flandern omfatter altsaa seks aar, som udgoeres af de to dele, der er medicinstudiets basis. Hertil kommer et syvende aar, som svarer dels til det fjerde og sidste aar af medicinstudiets anden del, dels til det foerste aar af den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, og endelig et ottende og et niende aar, som svarer til tredje del, og som vedroerer den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

19 Den belgiske laegeforening er af den opfattelse, at artikel 4, stk. 2, i 1995-dekretet udgoer en undtagelse fra direktiv 93/16, idet den giver studerende, som endnu ikke er berettiget til at udoeve laegegerning, adgang til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, hvorved den skaber forskelsbehandling mellem laegestuderende, som er berettiget til at paabegynde denne uddannelse i det flamske faellesskab, og laegestuderende fra de andre faellesskaber.

20 Da Cour d'arbitrage fandt, at tvisten vedroerer spoergsmaalet om, fra hvilket aar den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege kan begynde, og naermere bestemt, om adgangen til denne uddannelse forudsaetter, at den paagaeldende er i besiddelse af et eksamensbevis, et certifikat eller et andet kvalifikationsbevis som omhandlet i artikel 3 i direktiv 93/16 (herefter »basisbeviset i henhold til artikel 3«), har retten besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»1) Skal artikel 31, stk. 1, litra a), i Raadets direktiv 93/16/EOEF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, sammenholdt med artikel 3 og 23 samt de oevrige bestemmelser i direktivets afsnit IV, fortolkes saaledes, at den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege foerst kan paabegyndes, naar den paagaeldende efter mindst seks aars studier har opnaaet det i artikel 3 omhandlede eksamensbevis?

2) Skal direktivets artikel 31, stk. 1, litra d), fortolkes saaledes, at udtrykket 'laegens personlige deltagelse i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med' indebaerer, at den paagaeldende udfoerer opgaver, der henhoerer under laegegerningen, hvilket er forbeholdt personer, der har opnaaet de i direktivets artikel 2 og 3 omhandlede eksamensbeviser?

3) Saafremt spoergsmaalet besvares bekraeftende, oenskes det oplyst, om bestemmelsen skal fortolkes saaledes, at den paagaeldende har adgang til at udoeve virksomhed som laege fra det tidspunkt, hvor den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege paabegyndes, uanset om uddannelsen gennemfoeres som heltidsuddannelse, som omhandlet i direktivets artikel 31, eller som deltidsuddannelse ifoelge artikel 34.«

21 Indledningsvis bemaerkes, at direktiv 93/16, som det fremgaar af enogtyvende betragtning, alene har til formaal at indfoere en saerlig uddannelse til alment praktiserende laege, som opfylder visse minimumskrav ud fra baade et kvalitativt og et kvantitativt synspunkt, og som supplerer den minimumsgrunduddannelse, som laeger skal have i medfoer af direktivet. Selv om medlemsstaterne kan fastsaette yderligere krav, er de efter artikel 2 i direktiv 93/16 forpligtet til gensidigt at anerkende de udstedte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som opfylder minimumskravene i henhold til direktiv 93/16.

Foerste spoergsmaal

22 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om artikel 31, stk. 1, litra a), i direktiv 93/16 goer adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3.

23 Den belgiske laegeforening goer gaeldende, at dette spoergsmaal boer besvares bekraeftende. Det er en betingelse for at udoeve virksomhed som laege, at den paagaeldende har erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3, og kun dette eksamensbevis kan sikre, at den paagaeldende har erhvervet de noedvendige kundskaber og den noedvendige erfaring under sin uddannelse.

24 Heroverfor anfoerer den flamske regering, regeringen for det franske faellesskab, den belgiske regering og Kommissionen, at det staar medlemsstaterne frit for at bestemme, at uddannelsen til alment praktiserende laege begynder, naar de seks aars studier, som kraeves efter artikel 31, stk. 1, litra a), i direktiv 93/16, er gennemfoert og godkendt, hvorfor det ikke er en noedvendig betingelse, at laegen har erhvervet basisbeviset i henhold til artikel 3. Medlemsstaterne har derfor mulighed for, men er ikke forpligtet til at goere adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et saadant basisbevis.

25 Vedroerende det anfoerte bemaerkes, at artikel 31 i direktiv 93/16, som det fremgaar af dets ordlyd, sondrer mellem betingelsen om, at der skal vaere gennemfoert seks aars medicinstudier, og betingelsen om, at den paagaeldende skal vaere i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3. Den foerste betingelse, som er omhandlet i artikel 31, stk. 1, litra a), vedroerer adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, mens den anden betingelse, som er omhandlet i artikel 31, stk. 3, vedroerer udstedelsen af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

26 Det maa derfor fastslaas, at de to betingelser i artikel 31 i direktiv 93/16 har forskellig raekkevidde og ikke kan ligestilles med hinanden.

27 Hvad angaar betingelserne for adgangen til en uddannelse, der goer det muligt at erhverve eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis som speciallaege, bemaerkes, at artikel 24 i direktiv 93/16 bygger paa samme sondring som artikel 31 mellem gennemfoerelsen og godkendelsen af mindst seks aars medicinstudier, paa den ene side, og besiddelsen af et basisbevis i henhold til artikel 3, paa den anden side.

28 Foelgelig er det, i modsaetning til, hvad den belgiske laegeforening har gjort gaeldende, hverken noget krav efter artikel 31's ordlyd eller efter opbygningen af direktiv 93/16, at den paagaeldende er i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3 for at kunne faa adgang til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

29 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 31, stk. 1, litra a), i direktiv 93/16 ikke goer adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3.

Andet og tredje spoergsmaal

30 Med det andet og tredje spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt oplyst, om det efter karakteren af de opgaver, som den paagaeldende skal udfoere under den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege i henhold til artikel 31, stk. 1, litra d), maa anses for en forudsaetning, at han har erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3, foer han paabegynder denne uddannelse.

31 Den belgiske laegeforening goer gaeldende, at kravet i artikel 31, stk. 1, litra d), i direktiv 93/16 om, at den uddannelsessoegende deltager personligt i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, han arbejder sammen med, maa forstaas saaledes, at den paagaeldende skal udfoere opgaver, som er forbeholdt personer, der har erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3.

32 Til stoette herfor henviser laegeforeningen for det foerste til udtrykket »laege« i artikel 32, som vedroerer de medlemsstater, hvori der den 22. september 1986 fandtes en uddannelse til alment praktiserende laege, der bygger paa erfaringer inden for almen medicin, som »laegen har opnaaet« i sin egen praksis under tilsyn af en godkendt praktikvejleder.

33 Vedroerende det anfoerte bemaerkes, at den formulering, der anvendes i artikel 32 i direktiv 93/16, hvori der tales om en laege, som arbejder i sin egen praksis under tilsyn af en godkendt praktikvejleder, og som derfor skal vaere i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3, er forskellig fra den formulering, der anvendes i artikel 31, stk. 1, litra d), hvori der tales om en person, som deltager i de »ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med«, eftersom de sidstnaevnte personer er berettiget til at udoeve virksomhed som laege. Den sidstnaevnte bestemmelse taler ikke, i modsaetning til hvad der gaelder efter artikel 32, om de erfaringer, »som laegen har opnaaet i sin egen praksis«.

34 For det andet goer den belgiske laegeforening gaeldende, at de omstaendigheder i forbindelse med den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, som er beskrevet i artikel 31, stk. 1, litra c) og d), ogsaa forudsaetter, at den paagaeldende er »laege« paa det tidspunkt, hvor han paabegynder denne saerlige uddannelse, og dermed forudsaetter, at han er i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3.

35 Som Kommissionen med rette har gjort gaeldende, indebaerer uddannelsen til alment praktiserende laege ikke, at den paagaeldende udoever uafhaengig virksomhed som laege med den hertil knyttede befoejelse til at stille en diagnose og foreskrive en behandling. Artikel 31, stk. 1, litra d), kraever blot, at den paagaeldende deltager i opgaver, som paahviler fuldt kvalificerede laeger. Hvad angaar artikel 31, stk. 1, litra b), i direktiv 93/16, foreskriver denne, at uddannelsen skal gennemfoeres »under tilsyn af de kompetente myndigheder eller organer«.

36 Hvad angaar deltagelsen i de faglige arbejdsopgaver, som er omhandlet i artikel 31, stk. 1, litra d), forudsaetter direktiv 93/16 altsaa ikke, at den paagaeldende er i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3.

37 Da direktiv 93/16 ikke forudsaetter, at den paagaeldende er i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3 for at kunne paabegynde den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, men blot stiller krav herom paa tidspunktet for udstedelsen af eksamensbeviset, certifikatet eller et andet kvalifikationsbevis for den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, og i betragtning af, at dette krav er et minimumskrav, kan medlemsstaterne efter direktiv 93/16 selv frit bestemme, om personen paa et tidligere tidspunkt skal vaere i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3.

38 Det andet og tredje spoergsmaal maa herefter besvares med, at det efter karakteren af de opgaver, som den uddannelsessoegende skal udfoere under den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege i henhold til artikel 31, stk. 1, litra d), i direktiv 93/16, ikke er nogen ubetinget forudsaetning, at den paagaeldende har erhvervet et basisbevis i henhold til artikel 3, foer han paabegynder denne uddannelse. Det tilkommer medlemsstaterne at afgoere, om og i hvilket omfang deltagelsen for en person, som er under uddannelse til alment praktiserende laege, i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med under sin uddannelse, forudsaetter, at han er i besiddelse af et basisbevis i henhold til artikel 3.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

39 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Belgiens Cour d'arbitrage ved dom af 19. februar 1997, for ret:

1) Artikel 31, stk. 1, litra a), i Raadets direktiv 93/16/EOEF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser goer ikke adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et basisbevis i henhold til direktivets artikel 3.

2) Efter karakteren af de opgaver, som en uddannelsessoegende skal udfoere under den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege i henhold til artikel 31, stk. 1, litra d), i direktiv 93/16, er det ikke nogen ubetinget forudsaetning, at den paagaeldende har erhvervet et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til direktivets artikel 3, foer han paabegynder denne uddannelse. Det tilkommer medlemsstaterne at afgoere, om og i hvilket omfang deltagelsen for en person, som er under uddannelse til alment praktiserende laege, i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med under sin uddannelse, forudsaetter, at han er i besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til naevnte direktivs artikel 3.