Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler – Fællesskabets aftaler – indgåelse – aftale EF-Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser – retsgrundlag – artikel 133 EF

(Art. 133 EF; associeringsaftalen EF-Ungarn; aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser)

2. Internationale aftaler – Fællesskabets aftaler – aftale EF-Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser – ordning for enslydende betegnelser – betingelser for anvendelse – betegnelsen »Tocai« for italienske vine og »Tokaj« for ungarske vine – betegnelsen »Tocai« udgør ikke en beskyttet geografisk betegnelse – brevveksling, som indeholder et forbud mod anvendelse af denne betegnelse – tilsidesættelse af nævnte ordning – foreligger ikke

(Aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser, art. 4, stk. 5)

3. Internationale aftaler – aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen) – geografisk angivelse fra et tredjeland enslydende med en betegnelse, som angiver navnet på en druesort, der anvendes til betegnelse og præsentation af visse fællesskabsvine – ret ifølge aftalen til fortsat at anvende betegnelsen for producenter, af hvem den har været anvendt i god tro igennem længere tid – foreligger ikke

(TRIPs-aftalen, art. 22-24)

4. Fællesskabsret – principper – grundlæggende rettigheder – ejendomsret – begrænsninger – forbud mod at anvende betegnelsen »Tocai« for italienske vine – foreligger ikke – forbud, som forfølger et alment formål

(Første tillægsprotokol til den europæiske menneskerettighedskonvention, art. 1, stk. 1; aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser)

Sammendrag

1. Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Ungarn på den anden side udgør ikke retsgrundlaget for Rådets afgørelse 93/724/EF om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser.

Artikel 133 EF – hvortil der henvises i præamblen til afgørelse 93/724 og hvorefter Fællesskabet har kompetence på området for den fælles handelspolitik – udgør et egnet retsgrundlag for Fællesskabet til på egen hånd at indgå nævnte aftale. Aftalen indgår således blandt de aftaler, som er omhandlet i artikel 63 i forordning nr. 822/87 om den fælles markedsordning for vin, og dens hovedformål er dels at fremme samhandelen mellem de kontraherende parter ved på grundlag af gensidighed at fremme afsætningen af vin med oprindelse i Ungarn ved at sikre disse vine samme beskyttelse som den, der er fastsat for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder af fællesskabsoprindelse, dels at fremme afsætningen i Ungarn af vine med oprindelse i Fællesskabet.

(jf. præmis 70, 79, 80 og 83 samt domskonkl. 1 og 2)

2. Bestemmelserne om enslydende betegnelser i artikel 4, stk. 5, i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser (aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser) vedrører de geografiske betegnelser, der er beskyttet i medfør af samme aftale.

Da betegnelserne »Tocai friulano« og »Tocai italico« ikke – i modsætning til, hvad der gælder for de for ungarske vine anvendte betegnelser »Tokaj« og »Tokaji« – er nævnt i del A i bilaget til aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser, og da de udgør navnet på en druesort eller en vinstoksort, der er anerkendt i Italien som egnet til fremstilling af visse kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder, kan de ikke anses for geografiske angivelser i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i nævnte aftale.

Forbuddet mod at anvende betegnelsen »Tocai« i Italien efter overgangsperioden i henhold til aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser, som er fastsat i brevvekslingen vedrørende artikel 4 i aftalen, strider derfor ikke mod de bestemmelser om enslydende angivelser, som er fastsat i aftalens artikel 4, stk. 5.

Den fælles erklæring vedrørende artikel 4, stk. 5, i aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser – hvori de kontraherende parter med hensyn til aftalens artikel 4, stk. 5, litra a), noterede sig, at de på forhandlingstidspunktet ikke havde kendskab til særlige tilfælde, for hvilke nævnte bestemmelser kunne finde anvendelse – udgør derfor heller ikke en klart fejlagtig opfattelse af de faktiske forhold.

(jf. præmis 87, 88, 90, 92, 98 og 102 samt domskonkl. 3 og 4)

3. Artikel 22-24 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen), som er indeholdt i bilag I C til aftalen om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, skal fortolkes således, at hvad angår et tilfælde, hvor en geografisk betegnelse fra et tredjeland er enslydende med en betegnelse, som angiver navnet på en druesort, der anvendes til betegnelse og præsentation af visse fællesskabsvine, der er fremstillet på grundlag heraf, kræver disse bestemmelser heller ikke – selv om de ikke forbyder en fortsat og lignende brug af en sådan betegnelse – at betegnelsen fortsat kan anvendes i fremtiden, selv om den både er blevet anvendt i fortiden af de pågældende producenter i god tro eller i mindst ti år før den 15. april 1994, og selv om den klart angiver landet, regionen eller området, som den beskyttede vin hidrører fra, således at forbrugerne ikke vildledes .

(jf. præmis 110 og 115 samt domskonkl. 5)

4. Ejendomsretten er ikke til hinder for det forbud for visse erhvervsdrivende i en bestemt selvstyrende region i Italien mod at anvende udtrykket »Tocai« i betegnelsen »Tocai friulano« eller »Tocai italico« til betegnelse og præsentation af visse italienske kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder efter en overgangsperiode på tretten år, som er fastsat i brevvekslingen vedrørende anvendelsen af betegnelsen »Tocai«, der er indeholdt i bilaget til aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser, men ikke fremgår af aftalen.

Da dette forbud ikke udelukker enhver mulighed for en rimelig markedsføring af de pågældende italienske vine, udgør det ikke en ejendomsberøvelse i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 1, stk. 1, i første tillægsprotokol til den europæiske menneskerettighedskonvention. Selv om forbuddet imidlertid antages at udgøre en begrænsning i den grundlæggende ejendomsret, kan det være begrundet, da et sådant forbud mod anvendelse af nævnte betegnelse, som er enslydende med den geografiske betegnelse »Tokaj« for ungarske vine, forfølger et alment formål, som består i at fremme samhandelen mellem de kontraherende parter ved på basis af gensidighed at fremme afsætningen af vine, som betegnes eller præsenteres ved hjælp af en geografisk angivelse.

(jf. præmis 122, 127 og 134 samt domskonkl. 6)