Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel anbringender rettergangsfejl retsafgørelse baseret på faktiske forhold, der ikke er kommenteret af appellanterne retsspørgsmål formaliteten

(EKSF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

2. Appel anbringender rettergangsfejl retsafgørelse baseret på faktiske omstændigheder eller dokumenter, som en af parterne ikke havde kendskab til tilsidesættelse af retten til kontradiktion appellanten givet medhold

(EKSF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

3. Annullationssøgsmål sager anlagt af virksomheder eller sammenslutninger heraf i medfør af EKSF-traktatens artikel 33, stk. 2 søgsmålsberettigelse søgsmålsinteresse virksomheder som omhandlet i traktatens artikel 80 virksomheder, der ikke længere havde stilling som virksomhed på tidspunktet for sagsanlæg

(EKSF-traktaten, art. 33, stk. 2, og art. 80)

4. Institutionernes retsakter meddelelse afvisning af en klage indgivet af en virksomhedssammenslutning, der handler på vegne af sine medlemmer meddelelse til sammenslutningen gælder som meddelelse til samtlige medlemmer sammenslutning, der blot udgør et kollektivt navn ingen betydning

(EKSF-traktaten, art. 33, stk. 2 og 3)

5. Annullationssøgsmål frister begyndelsestidspunkt retsakt, der ikke er offentliggjort eller meddelt appellanten nøjagtigt kendskab til indhold og begrundelse

(EKSF-traktaten, art. 33, stk. 3)

Sammendrag

1. Spørgsmålet om, hvorvidt Retten med støtte i faktiske forhold, der ikke er kommenteret af appellanterne, kan afvise deres sag, er et retsspørgsmål. Undersøgelsen af spørgsmålet om, i hvilket omfang den i den appellerede afgørelse indeholdte afvisning af sagen faktisk er støttet på sådanne forhold, henhører under Domstolens kontrol inden for rammerne af en appel. Der er således tale om en undersøgelse af den for Retten fulgte procedure og ikke om en fornyet undersøgelse af de faktiske omstændigheder, der vedrører sagens realitet.

( jf. præmis 20 )

2. Man ville krænke en elementær retsgrundsætning, hvis en retsafgørelse baseredes på faktiske omstændigheder eller dokumenter, som parterne eller en af disse ikke har kunnet skaffe sig kendskab til, og som de ikke har kunnet tage stilling til. Derfor begår Retten, når den baserer sig på sådanne forhold og afviser et søgsmål, en rettergangsfejl, der skader appellantens interesser, som omhandlet i artikel 51 i EKSF-statutten for Domstolen.

( jf. præmis 24 og 34 )

3. Det forhold, at appellanterne, for hvem det gælder, at det er ubestridt, at de havde stilling som virksomhed som omhandlet i EKSF-traktatens artikel 80 på tidspunktet for de handlinger, der påtaltes i den klage, der blev afvist ved den anfægtede beslutning, efterfølgende har mistet denne stilling, kan ikke fratage dem deres interesse i at få fastslået en tilsidesættelse af de konkurrenceregler, hvis virkninger berørte dem, da de havde denne stilling, og i forhold til hvilken de var berettiget til at indgive en klage.

( jf. præmis 44 )

4. I det tilfælde, hvor en klage indgives af en EKSF-virksomhedssammenslutning, der handler på vegne af sine medlemmer, gælder meddelelsen til sammenslutningen om afslag på klagen som meddelelse til samtlige dens medlemmer.

Det vil være uforholdsmæssigt og i strid med princippet om god forvaltning at kræve af Kommissionen, at den enten meddeler en beslutning individuelt til samtlige medlemmer af en sammenslutning, der har anmodet herom, eller offentliggør enhver beslutning adresseret til en sammenslutning.

Det forhold, at en sammenslutning blot udgør et »kollektivt navn«, kan ikke ændre denne vurdering. Ved at benytte et kollektivt navn af praktiske grunde, der også kan være til deres fordel, skal de klagere, der grupperer sig, acceptere, at dette kollektive navn gælder både for deres korrespondance adresseret til Kommissionen og for den korrespondance, Kommissionen adresserer til sammenslutningen.

( jf. præmis 45-47 )

5. Når det ikke er muligt med sikkerhed at fastlægge datoen for, hvornår appellanten fik fuldt kendskab til indholdet af og begrundelsen for den retsakt, han har anfægtet, hvilken retsakt hverken var blevet offentliggjort eller meddelt, må det fastslås, at søgsmålsfristen begyndte at løbe senest den dag, hvor det kan godtgøres, at appellanten allerede havde et sådant kendskab.

( jf. præmis 49 )