ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har foretaget en fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF med hensyn til konklusionen om, at den midlertidige lejekontrakt for ringens aktiver ikke medførte statsstøtte, og at sælgerne ikke ulovligt øvede indflydelse på det senere salg af aktiverne til en russisk investor.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 311/53

Sag anlagt den 16. juli 2015 — Perfetti Van Melle Benelux mod KHIM — PepsiCo (3D)

(Sag T-390/15)

(2015/C 311/58)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nederlandene) (ved advokat P. Testa)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: PepsiCo, Inc. (New York, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Sagsøger: Perfetti Van Melle Benelux BV

Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke i sort og hvid, der indeholder ordbestanddelen »3D« — registreringsansøgning nr. 9 384 041

Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. maj 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 465/2014-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres, idet registreringsansøgning nr. 009384041imødekommes for følgende varer: Levering af chokolade; konditorivarer; konfekturevarer; søde sager; tyggeslik; bolsjer; tyggebolsjer; karamel; tyggegummi; bobletyggegummi; slikkepinde; lakrids; geleer (konfekturevarer); toffee; pebermyntebolsjer.

— PepsiCo, Inc. tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
—

Harmoniseringskontorets har ikke taget tilsidesættelsen af grundlæggende konkurrenceregler i betragtning og ikke taget hensyn til, at den ene part har ønsket at vanskeliggøre sagen for den anden part.
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at lægge til grund, at kriteriet for at opføre sagsøgeren på listen i artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 (som ændret) og i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 (som ændret) var opfyldt. Sagsøgeren er ikke blevet gjort til genstand for en straffesag »for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler eller aktiver«, og han er heller ikke blevet gjort til genstand for en straffesag »or som indehaver af offentligt hverv at misbruge offentligt embede med henblik på at skaffe sig selv eller en tredjemand en uberettiget fordel«.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen begik en fejl, da den fandt, at NCHZ’s fortsatte drift i henhold til kreditorudvalgets beslutning ikke udgjorde statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. — Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den fandt, at Novácké chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ) ikke havde opnået nogen fordel, mens selskabets drift blev fortsat efter kreditorudvalgets og de sikrede kreditorers beslutning.
2.

Sagsøgeren har til støtte for påstanden om annullation af SATCEN’s stiltiende afgørelse af 5. juli 2013 om afslag på at yde bistand i henhold til artikel 2.6 i vedtægten for de ansatte ved SATCEN fremført to anbringender. — Det første anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af pligten til at yde bistand i henhold til artikel 2.6 i vedtægten for de ansatte ved SATCEN og af sagsøgerens ret i henhold til artikel 31 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«). — Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 12a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og af sagsøgerens ret i henhold til chartrets artikel 31.
—

Europa-Kommissionen og eventuelle intervenerende tilpligtes at bære sagsøgers gebyrer og omkostninger i denne sag for et rimeligt beløb, som fastsættes af Retten.
1.

Første anbringende om, at Den Europæiske Centralbank (»ECB«) handlede under tilsidesættelse af artikel 14, stk. 4, i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker (»ESC«), idet ECB’s nægtelse af at imødekomme den anmodning, den græske nationalbank havde indgivet, om at forøge kriselikviditetsstøtten (Emergency Liquidity Assistance, herefter »ELA«) til de græske banker, ikke ville have grebet ind i ESC’s målsætninger og opgaver.
1.

Første anbringende vedrører en urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår anvendelsen af en generel formodning i forbindelse med undtagelsen vedrørende beskyttelsen af formålet med undersøgelser på EU-plan. Sagsøgeren har anført følgende fejl: — Kommissionen har begået en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af de generelle undtagelser. — Kommissionen har begået en retlig fejl for så vidt angår beskyttelsen af formålet med undersøgelser. — Kommissionen har begået en retlig fejl og udøvet et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår vurderingen af den mere tungtvejende offentlige interesse i at sikre adgang til en effektiv domstolsprøvelse (artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder), og — Kommissionen har begået en retlig fejl for så vidt angår anvendelsen af den grundlæggende ret til aktindsigt (artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 320/40

Sag anlagt den 27. juli 2015 — Bank Saderat mod Rådet

(Sag T-433/15)

(2015/C 320/58)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Bank Saderat plc (London, Det forenede Kongerige) (ved Solicitor S. Jeffrey, S. Ashley og A. Irvine og Barrister M-E. Demetriou og R. Blakeley)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådet tilpligtes at betale følgende beløb til sagsøgeren: — 8 8 9 06 191 EUR for økonomisk skade ind til datoen for dette søgsmål — 8 7 13 285 EUR i renter på det i ovenstående punkt 1) nævnte beløb plus en rente på 10 377 pr. dag ind til datoen for afgørelsen, subsidiært med anvendelse af Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner på + 2 % pr. år ind til datoen for afgørelsen, mere subsidiært med anvendelse af en rentesats og for en periode, som Domstolen fastsætter — en daglig takst på 54 716 EUR for økonomisk skade løbende fra datoen for anlæggelse af dette søgsmål ind til afslutningen af proceduren — renter på det samlede beløb, der beregnes i henhold til ovenstående punkt 3) med en rentesats på 4,2601 % pr. år ind til datoen for afgørelsen, subsidiært med anvendelse af Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner på + 2 % pr. år ind til datoen for afgørelsen, mere subsidiært med anvendelse af en rentesats og for en periode, som Domstolen fastsætter — 3 2 9 64 320 EUR for økonomisk skade fra datoen for afslutningen af proceduren — 1 0 00 000 EUR for ikke-økonomisk skade — renter for perioden efter afgørelsen på de i ovenstående punkt 1) — 6) nævnte beløb med anvendelse af en rentesats på 4,2601 % pr. år ind til betalingsdatoen, subsidiært med anvendelse af Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner på + 2 % pr. år ind til betalingsdatoen, mere subsidiært med anvendelse af en rentesats og for en periode, som Domstolen fastsætter — sagsøgers omkostninger i forbindelse med anlæggelse af dette søgsmål

— Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren gør gældende, at det forhold, at Rådet for Den Europæiske Union har indført restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, udgør en tilstrækkelig grov tilsidesættelse af de forpligtelser, der har til formål at tillægge sagsøgeren rettigheder, og EU ifalder følgelig ansvar uden for kontrakt.

Sagsøgeren er af den opfattelse, at denne tilsidesættelse var direkte årsag til, at sagsøgeren blev påført et betydelig økonomisk og ikke-økonomisk tab, som sagsøgeren har krav på at få erstattet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 320/39

Sag anlagt den 30. juli 2015 — Fruit of the Loom mod KHIM — Takko (FRUIT)

(Sag T-431/15)

(2015/C 320/56)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, De Forenede Stater) (ved Barrister S. Malynicz, og Solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Takko Holding GmbH (Telgte, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Indehaver af det omtvistede varemærke: Fruit of the Loom, Inc.

Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »FRUIT« — EF-varemærkeregistrering nr. 5 077 508

Sagen for Harmoniseringskontoret: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. maj 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1641/2014-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
DA Den Europæiske Unions Tidende C 320/46

Sag anlagt den 6. august 2015 — Trinity Haircare mod KHIM — Advance Magazine Publishers (VOGUE)

(Sag T-453/15)

(2015/C 320/64)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Trinity Haircare AG (Herisau, Schweiz) (ved advokaterne J. Kroher og K. Bach)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Indehaver af det omtvistede varemærke: Advance Magazine Publishers, Inc.

Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke i sort og hvidt, der indeholder ordbestanddelen »VOGUE« — EF-varemærke nr. 9 944 547

Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 27. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2426/2014-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres og EF-varemærke nr. 009 944 547 VOGUE erklæres ugyldigt.

— Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009.

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
—

Sagsøgeren anfører, at i det omfang ECHA har søgt at støtte sig på REACH-forordningens artikel 42, stk. 1, som juridisk autoritet og/eller hjemmel for den anfægtede afgørelse, tillægger REACH-forordningens artikel 42, stk. 1, ikke ECHA nogen retlig autoritet eller giver hjemmel til at vedtage den anfægtede afgørelse, og at ECHA ved at træffe den anfægtede afgørelse har handlet i strid med REACH-forordningens artikel 42, stk. 1. Sagsøgeren gør gældende, at ECHA i dette tilfælde ikke har truffet en passende afgørelse i henhold til REACH-forordningens artikel 42, stk. 1. Sagsøgeren gør gældende, at ifølge fast praksis ved ECHA fortolkes REACH-forordningens artikel 42, stk. 1, således, at den ikke giver tilladelse til udstedelsen af en Statement of Non-Compliance (erklæring om manglende overholdelse).
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (kodificeret udgave) forårsaget af Kommissionens åbenbart fejlagtige retlige og faktiske bedømmelse vedrørende eksistensen af samleprocesser hos sagsøgeren og tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu. — Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen var forpligtet til at anvende de faktiske oplysninger og data, som sagsøgeren fremlagde, som grundlag for bedømmelsen af sagsøgerens situation. I henhold til sagsøgeren er det derfor ikke tilladt at anvende tredjepart benchmarks til dette formål, når der fremlægges en rimelig og begrundet forklaring på de faktiske data. — Sagsøgeren har endvidere fremført, at Kommissionen endvidere tilsidesatte pligten til at vurdere sagsøgerens produktionsomkostninger korrekt, da den omkarakteriserede de dele, der blev anvendt til at foretage sagsøgerens første salg til Den Europæiske Unions marked, som værende af kinesisk oprindelse, selv om de var af vietnamesisk oprindelse. Kommissionen tilsidesatte derved angiveligt også sin pligt til at udvise omhu. — Sagsøgeren har også hævdet, at Kommissionen fejlberegnede de korrekte energi- og lejeomkostninger, idet den fejlagtigt anvendte forskellige faktorer ved allokeringen af disse respektive omkostninger. Den samme fejlberegning fandt angiveligt sted, da Kommissionen beregnede, at selskabet udnyttede 13 % af dets produktionskapacitet i den relevante periode. — Endelig har Kommissionen i henhold til sagsøgeren nægtet at anerkende nogen som helst afskrivningsomkostninger for anlægsaktiverne, selv om sagsøgeren fremlagde beviser for, at selskabets aktionær modtog tilbagebetaling fra sagsøgeren.
—

Den anfægtede afgørelse ændres med henblik på at konstatere, at betingelserne for anvendelse af den relative registreringshindring i artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 er opfyldt i den foreliggende sag, eller subsidiært annullere den anfægtede afgørelse.
2.

Andet anbringende om, at reglerne om betingelser for bevilling af medfinansiering med midler fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (»EFRU«), er blevet fortolket fejlagtigt, idet det blev antaget, at kun investeringer med det største potentiale for udbredelse (diffusion) af innovation kunne medfinansieres, og om at projektet er blevet vurderet fejlagtigt, idet det blev antaget, at projektet grundet manglende innovationsstyrke ikke var i overensstemmelse med det operationelle program »Innovativ økonomi«.
1.

Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, fuldstændig mangel på begrundelse, åbenbar mangel på logik og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet Sagsøgerne har gjort følgende gældende: — Europa-Kommissionen har, selv om den har taget hensyn til en række studier, der er gennemført i Europa, ikke offentliggjort resultaterne af disse studier og har dermed ikke givet mulighed for at vurdere, om de anvendte foranstaltninger er passende. Dette forklarer heller ikke årsagerne til, at den krævede en liste over mere end 180 specifikke planter, som, selv om Xylella fastidiosa abstrakt kunne være vært for disse, ikke er blevet fundet i Provincia di Lecce, ligesom den heller ikke har anført årsagerne til, at den fandt, at der i bilag I skulle angives et antal på mere end 180 arter, som ligeledes omfattede planter, der var følsomme over for de »ikke-europæiske«, som åbenbart ikke er relevante inden for det pågældende geografiske område. — Europa-Kommissionen har ikke forklaret årsagerne til, at den fandt, at den skulle anvende et ufravigeligt forbud mod flytning af planterne omhandlet i bilag I, hvorved den samtidig udelukkede muligheden for at anvende alternative foranstaltninger, som kan imødegå en sådan risiko for spredning. — Europa-Kommissionen har ikke forklaret, hvilken bestemmelse i Den Europæiske Union begrunder vedtagelsen af gennemførelsesafgørelsen, den har ikke forklaret årsagerne til, at den har fundet at skulle overskride subsidiaritetsprincippet i et tilfælde, hvor medlemsstaten ikke alene har kompetencen, men ligeledes har udøvet denne funktion, og Kommissionen har endvidere ikke forklaret årsagerne til, at anordningen fandtes forholdsmæssig i forhold til forfulgte formål, idet der mangler en sammenligning eller en udtrykkelig interesseafvejning.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvist for så vidt som appelkammeret under punkt 2 har afvist sagsøgerens begæring om bevis for brug af intervenientens ældre varemærker som for sent indgivet.
—

Europa-Kommissionens afgørelse C (2015) 1942 final af 25. marts 2015 i sag SA.38101 annulleres, for så vidt som det deri fastslås, at der ikke blev indrømmet statsstøtte til Aluminium SA, og at Kommissionen følgelig ikke var forpligtet til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF.
—

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse — under tilsidesættelse af retten til at blive hørt og de proceduremæssige garantier i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 (2) — gik langt videre end til afklaringen af de spørgsmål, der var blevet rejst ved indledningsbeslutningen. For det første når den anfægtede afgørelse til den konklusion, at det ikke er passende at bedømme støtten efter målestokken i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering, mens indledningsbeslutningen fremhæver, at disse udgør det »eneste retsgrundlag for at vurdere foreneligheden med det indre marked«. For det andet når den anfægtede afgørelse til den konklusion, at det undtagelsesvis er passende at vurdere støttens forenelighed direkte med målestokken i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, selv om indledningsbeslutningen ikke indeholder nogen henvisning til denne mulighed. Dette fratog sagsøgeren muligheden for at ytre sig om dette spørgsmål, som i sidste ende var afgørende for Kommissionen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 328/19

Sag anlagt den 29. juli 2015 — Kolachi Raj Industrial mod Kommissionen

(Sag T-435/15)

(2015/C 328/20)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karachi, Pakistan) (ved P. Bentley, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/776 (1) annulleres, i det omfang: — (i) der herved meddeles afslag på sagsøgerens anmodning om en fritagelse for enhver udvidelse af antidumpingforanstaltninger til også at omfatte import af cykler afsendt fra Pakistan, — (ii) den endelige antidumpingtold, der ved Rådets forordning (EU) nr. 502/2013 (2) blev pålagt importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, herved udvides til også at omfatte import af cykler afsendt af sagsøgeren fra Pakistan, og — (iii) det herved bestemmes, at den nævnte told på import, der er afsendt fra Pakistan og registreret i overensstemmelse med artikel 2 i forordning (EU) nr. 938/2014 (3), skal opkræves.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende, hvormed det gøres gældende, at sagsøgte har tilsidesat artikel 13, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51). Sagsøgte begik nærmere bestemt formelle og retlige fejl og gav en usammenhængende begrundelse ved anvendelsen af artikel 13, stk. 2, litra b).

(1) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/776 af 18.5.2015 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EU) nr. 502/2013 over for importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af cykler afsendt fra Cambodja, Pakistan og Filippinerne, uanset om varen er angivet med oprindelse i Cambodja, Pakistan og Filippinerne (EUT L 122, s. 4).

(2) Rådets forordning (EU) nr. 502/2013 af 29.5.2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 990/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (EUT L 153, s. 17).

(3) Kommissionens forordning (EU) nr. 938/2014 af 2.9.2014 om indledning af en undersøgelse vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved Rådets forordning (EU) nr. 502/2013 på importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina ved import af cykler afsendt fra Cambodja, Pakistan og Filippinerne uanset om varen er angivet med oprindelse i Cambodja, Pakistan og Filippinerne eller ej, og om at gøre denne import til genstand for registrering (EUT L 263, s. 5).
—

Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at Kommissionen med urette fandt, at den restriktive foranstaltning, som Letland havde vedtaget, var berettiget. De lettiske myndigheder har nemlig bestridt formodningen om, at plæneklipperen Stiga Collector 35 EL C350 297352654/S13 opfyldte sikkerheds- og sundhedskravene som omhandlet i bilag I til direktiv 2006/42/EF, da denne maskine ikke opfyldte den harmoniserede standard EN 60335-2-77:2010. På det tidspunkt, hvor sagsøgeren producerede og markedsførte den pågældende maskine, havde den mest udviklede standard EN 60335-2-77:2010 dog endnu ikke fået bindende virkning som den eneste egnede standard til at give en formodning for, at den opfylder kravene til sikkerhed og beskyttelse af sundheden, idet standard EN 60335-2-77:2006 (som den pågældende maskine var i overensstemmelse med) under den i denne bestemmelse fastsatte gennemførelsesperiode fortsat var gældende.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren under denne sag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 328/19

Sag anlagt den 27. juli 2015 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines m.fl. mod Rådet

(Sag T-434/15)

(2015/C 328/19)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teheran), Irinvestship Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og IRISL Europe GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved solicitor M. Taher, M. Malek, QC, og barrister R. Blakeley)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Rådet tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning i en størrelsesorden, der skal fastsættes under behandlingen af nærværende sag, og som ikke udgør mindre end 57 1 0 40 504 USD med tillæg af renter.

— Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført et anbringende om, at Rådet for Den Europæiske Unions vedtagelse af restriktive foranstaltninger over for sagsøgerne var en tilstrækkelig grov tilsidesættelse af forpligtelser, der skal tillægge sagsøgerne rettigheder, og dermed ifalder EU ansvar uden for kontraktforhold. Denne tilsidesættelse var den direkte årsag til, at sagsøgerne led betydelig økonomisk og ikkeøkonomisk skade, som de er berettiget til erstatning for.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er afholdt under sagen for Harmoniseringskontoret.
—

Kommissionen har tilsidesat sagsøgernes ret til effektiv domstolsbeskyttelse og effektive retsmidler, idet den på grundlag af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 773/2004 har afvist sagsøgernes klage i en situation, hvor der var sket en tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og 102 TEUF til skade for sagsøgerne, men hvor den kompetente nationale konkurrencemyndighed ikke har kunnet indlede en overtrædelsesprocedure, fordi den i den nationale lovgivning fastsatte frist for at indlede en sag om overtrædelse af konkurrencelovgivningen var udløbet, og sagsøgerne heller ikke har haft mulighed for effektivt at kræve skadeserstatning ved at anlægge sag for en national ret.
1.

Første anbringende om manglende begrundelse, for så vidt som sagsøgte kun har begrundet afgørelserne om annullation af 29. maj 2015 og 11. juni 2015 med, at de andre modtagne bud, herunder sagsøgernes, væsentligt oversteg den skønnede værdi af udbuddet, som den ordregivende myndighed forinden havde lagt til grund, uden at sagsøgte angav dette beløb i disse afgørelser. Sagsøgte angav således først dette skønnede beløb i en senere skrivelse af 18. juni 2015.