Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - Faellesskabets retsinstansers kompetence - paastand om, at det paalaegges sagsoegte at traeffe foranstaltninger til opfyldelse af en dom om annullation af en beslutning - afvisning

(EF-traktaten, art. 173 og 176)

2 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - beslutning om at afslutte sagen - ingen berettiget interesse for klageren

[Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 2, litra c)]

3 Konkurrence - dominerende stilling - misbrug - postmonopol - naegtelse af at viderebefordre udenlandsk remail-post af typen ABA - begrundelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 86)

4 Institutionernes retsakter - formodning for gyldighed - nullitet - begreb

(EF-traktaten, art. 189)

5 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning i henhold til konkurrencereglerne

(EF-traktaten, art. 190)

6 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - pligt for Kommissionen til at traeffe afgoerelse om, hvorvidt der foreligger en overtraedelse - ingen pligt - hensyntagen til Faellesskabets interesse i at behandle en sag - bedoemmelseskriterier - den paaklagede adfaerd bragt til ophoer

[EF-traktaten, art. 3, litra g), art. 85 og 86, art. 89, stk. 1, og art. 189; Raadets forordning nr. 17, art. 3]

7 Annullationssoegsmaal - anbringender - magtfordrejning - begreb

(EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

1 En paastand, der nedlaegges under et annullationssoegsmaal, og som gaar ud paa, at Kommissionen paalaegges at traeffe de foranstaltninger, som er noedvendige med henblik paa at overholde forpligtelserne i henhold til traktatens artikel 176, maa afvises. Det paahviler i henhold til denne bestemmelse den paagaeldende institution at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom i et annullationssoegsmaal, men Faellesskabets retsinstanser kan ikke rette paabud til institutionerne eller traeffe afgoerelser paa disses vegne i forbindelse med den legalitetskontrol, de foretager.

2 I henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning nr. 17 kan fysiske eller juridiske personer, som kan godtgoere en berettiget interesse, indgive en klage over overtraedelse af traktatens artikel 85 og 86. Heraf foelger, at Kommissionen lovligt og uanset dens ret til i givet fald paa eget initiativ at indlede en procedure med henblik paa at konstatere, om der foreligger en overtraedelse, kan undlade at imoedekomme en klage fra en virksomhed, som ikke godtgoer at have en berettiget interesse. Det er derfor uden betydning, paa hvilket tidspunkt i forbindelse med sagens behandling Kommissionen fastslog, at denne betingelse ikke var opfyldt.

3 Det kan ikke anses for lovligt efter traktatens artikel 86, at offentlige posttjenester naegter at viderebefordre udenlandsk remail-post af typen ABA, som hidroerer fra et geografisk omraade, hvor én af disse posttjenester har et monopol, og som af private virksomheder er blevet transporteret og overgivet til postsystemet i et andet land med henblik paa tilbagesendelse gennem det klassiske internationale postsystem til oprindelseslandet, idet dette

- ikke kan anses for begrundet alene i postmonopolet og omgaaelsen heraf ved hjaelp af ABA-remail

- ikke kan anses for begrundet i en eventuel uligevaegt mellem omkostningerne ved en offentlig posttjenestes udlevering af indgaaende post og vederlaget herfor, naar uligevaegten er resultatet af en aftale, som de offentlige posttjenester selv har indgaaet, og

- naar Kommissionen ikke har foert bevis for det modsatte, ikke kan anses for den eneste maade, hvorpaa den offentlige posttjeneste i bestemmelseslandet kan faa daekket omkostningerne ved udlevering af denne post.

4 Kun retsakter udstedt af institutionerne, der er behaeftet med en mangel, hvis grovhed er saa aabenlys, at den ikke kan tolereres af Faellesskabets retsorden, kan anses for nulliteter. De konsekvenser, som er forbundet med konstateringen af, at en retsakt fra Faellesskabets institutioner er en nullitet, er saa alvorlige, at det af retssikkerhedsmaessige grunde maa kraeves, at denne konstatering forbeholdes fuldstaendig ekstreme tilfaelde.

5 Begrundelsen for en individuel beslutning skal dels goere det muligt for den beroerte part at goere sig bekendt med begrundelsen for den trufne foranstaltning med henblik paa at kunne varetage sine interesser og afgoere, om beslutningen er lovlig, dels goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at udoeve deres kontrol. Endvidere afhaenger omfanget af begrundelsespligten af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget.

6 Naar for det foerste henses til det generelle formaal med Faellesskabets virke inden for konkurrenceretten, der er fastlagt i traktatens artikel 3, litra g), til den tilsynsfunktion, som inden for dette omraade er tillagt Kommissionen ved traktatens artikel 89, stk. 1, og til, at der ikke ved artikel 3 i forordning nr. 17 tillaegges den, der indgiver en klage i henhold til denne artikel, en ret til at opnaa en beslutning som omhandlet i traktatens artikel 189 med hensyn til, om der foreligger en overtraedelse af traktatens artikel 85 og/eller 86, kan Kommissionen, saafremt den begrunder dette, lovligt beslutte, at det ikke er hensigtsmaessigt at imoedekomme en klage over former for praksis, som efterfoelgende er bragt til ophoer.

Navnlig kan Kommissionen under Faellesskabets retsinstansers kontrol fastslaa, at naar henses til de forpligtelser, de i klagen omhandlede virksomheder har paataget sig, og naar der ikke foreligger bevis fra klageren for, at disse forpligtelser er blevet tilsidesat, er der, efter at Kommissionen har foretaget en grundig undersoegelse af de faktiske omstaendigheder, ikke grundlag for yderligere at undersoege klagen.

Endvidere er Kommissionen ikke forpligtet til udtrykkeligt at henvise til begrebet »Faellesskabets interesse«. Det er i denne forbindelse tilstraekkeligt, at dette begreb ligger til grund for argumentationen for den paagaeldende beslutning.

7 En beslutning er kun behaeftet med magtfordrejning, naar det paa grundlag af objektive, relevante og samstemmende indicier maa antages, at den er truffet for at forfoelge andre maal end dem, der er angivet.