Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 24. marts 1988. - CONFEDERAZIONE ITALIANA DIRIGENTI DI AZIENDA (CIDA) M. FL. MOD RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - UDNAEVNELSE AF MEDLEMMERNE AF DET OEKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG. - SAG 297/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 03531



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

A - Faktiske omstaendigheder

1 . Den sag, hvori jeg i dag fremsaetter forslag til afgoerelse, drejer sig om sammensaetningen af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ( OESU ) som fastlagt for perioden september 1986 - september 1990 ved afgoerelse truffet af Raadet den 15 . september 1986 ( 1 ) efter hoering af Kommissionen .

2 . OESU, der har hjemmel saavel i EOEF-Traktaten som i Euratom-Traktaten - i henhold til artikel 5 i konventionen vedroerende faelles institutioner for De Europaeiske Faellesskaber er der kun ét faelles udvalg - er sammensat af "repraesentanter for de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv, i saerdeleshed for producenter, landbrugere, fragtfoerere, arbejdstagere, handlende og haandvaerkere samt for liberale erhverv og almindelige samfundsinteresser" ( jfr . EOEF-Traktatens artikel 193, der i henhold til konventionen om faelles institutioner er det eneste retsgrundlag ). Endvidere foreskriver EOEF-Traktatens artikel 195 ( henholdsvis Euratom-Traktatens artikel 167 ), at der ved OESU' s sammensaetning skal tages hensyn til noedvendigheden af "at sikre de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv en passende repraesentation ". Udvalgets medlemmer udpeges paa grundlag af en liste, der forelaegges af den enkelte medlemsstat, og som indeholder et antal kandidater, der er dobbelt saa stort som det antal pladser, der er tildelt dens statsborgere ( EOEF-Traktatens artikel 195, Euratom-Traktatens artikel 167 ). For Den Italienske Republik, der ( i henhold til EOEF-Traktatens artikel 194 og Euratom-Traktatens artikel 166 ) har 24 pladser, skal den naevnte liste saaledes indeholde 48 kandidater . Da der i henhold til artikel 19 i OESU' s forretningsorden ( 2 ) kan oprettes tre grupper inden for OESU ( nemlig grupper, der repraesenterer arbejdsgiverne, arbejdstagerne og de oevrige oekonomisk-sociale kategorier ), foelges en tilsvarende opdeling ved opstillingen af medlemsstaternes kandidatlister; den italienske liste omfattede saaledes tre grupper, hver med otte primaere kandidater og samme antal sekundaere kandidater .

3 . Sagsoegerne i naervaerende sag, Confederazione italiana sirigenti di azienda (" CIDA ") - der ( som anfoert under sagen ) er den eneste italienske organisation, der repraesenterer overordnede funktionaerer - Fausto d' Elia, der er formand for CIDA og for tiden tillige formand for Confédération internationale des cadres, der omfatter alle nationale organisationer for ledende funktionaerer i Europa, og Pierluigi Marchesi, der er viceformand for CIDA, paataler det forhold, at den italienske kandidatliste indeholdt to repraesentanter for ledende funktionaerer, men kun blandt de sekundaere kandidater i den tredje gruppe, og at der af denne grund ikke blev optaget nogen italiensk repraesentant for de ledende funktionaerer i OESU i dets nuvaerende sammensaetning ( anderledes i 1982, fordi Fausto d' Elia dengang var blevet indstillet som primaer kandidat ).

4 . Efter sagsoegernes opfattelse foreligger der herved diverse overtraedelser af EOEF-Traktaten, og de har derfor anlagt sag ved Domstolen mod Raadet med paastand om, at afgoerelsen om udnaevnelse af medlemmerne af OESU for perioden 1986-1990 kendes ugyldig .

5 . Dette soegsmaal, hvorunder sagsoegte og intervenienten har nedlagt paastand om afvisning, subsidiaert frifindelse, giver efter min mening anledning til foelgende bemaerkninger .

B - Stillingtagen

I - Formaliteten

6 . Sagen paastaas afvist i forhold til organisationen som sagsoeger, idet denne - haevdes det - efter reglerne vedroerende nedsaettelsen af OESU overhovedet ikke er beroert af den anfaegtede afgoerelse eller i hvert fald ( som anfoert af den spanske regering ) ikke direkte beroert . For saa vidt angaar de to omtalte enkeltpersoner som sagsoegere, spoerges, om de faktisk kan betragtes som individuelt beroert, eller om dette maa benaegtes, fordi de ved afslaget paa OESU-medlemskab blev stillet som alle andre, der ikke blev udnaevnt .

7 . 1 . Efter min mening kan de anfoerte indsigelser ikke tages til foelge, for saa vidt angaar de to naevnte enkeltpersoners soegsmaal . Dette kan forholdsvis let paavises, og jeg skal derfor i min stillingtagen begynde med dette punkt .

8 . Der er faktisk ingen tvivl om, at de er beroert, da de jo er foreslaaet af den italienske regering, om end ikke udnaevnt af Raadet paa grundlag af den italienske liste . Man kan sige, at de er stillet paa samme maade som ansoegere ( der ikke er kommet i betragtning ) til en stilling, der er opslaaet ledig; for sagsoegernes vedkommende kan man saaledes tale om en forventning om at opnaa udnaevnelse ( derimod er det uden betydning, hvad der er anfoert for sagsoegeren Fausto d' Elia' s vedkommende, nemlig at han allerede tidligere har vaeret medlem af OESU; naturligvis har tidligere medlemmer af OESU intet retligt krav paa at blive genudnaevnt ).

9 . Det maa endvidere laegges til grund, at disse sagsoegere er individuelt beroert . Efter retspraksis er kriteriet herfor jo, om sagsoegerens retsstilling er beroert paa grund af faktiske omstaendigheder, der adskiller ham fra alle andre ( 3 ), eller om - som det udtrykkes i dommen i sag 169/84 ( 4 ) - sagsoegeren beroeres af en retsakt paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for sagsoegeren, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller ham fra alle andre . Saaledes forholder det sig givet i den foreliggende sag, eftersom de to sagsoegende personer jo var karakteriseret i forhold til alle de andre, der ikke blev udnaevnt, derved, at deres navne var optaget paa den italienske kandidatliste .

10 . 2 . Hvad angaar den italienske organisations soegsmaal forekommer de i denne forbindelse fremfoerte formalitetsindsigelser snarere at vaere berettigede .

11 . Retspraksis paa omraadet stiller faktisk ganske strenge krav i saa henseende . I sag 117/86 ( 5 ) blev en organisation ikke admitteret som sagsoeger i en sag vedroerende nogle faellesskabsforordninger, der fandtes at paavirke en hel gruppes generelle, oekonomiske interesser . En tilsvarende bedoemmelse blev anlagt i sag 282/86 ( 6 ), hvor Domstolen lagde vaegt paa, at den sagsoegende organisation ikke saas at have specifikke interesser, der beroertes af Kommissionens afgoerelse om en stoette til en hel erhvervsgren, saavel som i sag 135/81 ( 7 ), hvor en sammenslutning ikke ansaas for umiddelbart beroert, efter at den var blevet naegtet adgang til at afgive tilbud i henhold til Kommissionens indkaldelse af tilbud ( som den naevnte sag drejede sig om ).

12 . Man kunne endvidere tillaegge det betydning, at OESU alene bestaar af enkeltpersoner, der ikke udpeges qua medlemmer af en organisation . Dette fremgaar af EOEF-Traktatens artikel 194, hvorefter OESU' s medlemmer "har et personligt mandat" og ikke maa vaere "bundet af nogen instruktion ". I denne forbindelse har det endvidere interesse, at den italienske delegation i De Faste Repraesentanters moede den 14 . april 1958 ( hvorunder man forberedte den foerste nedsaettelse af OESU ) udtalte, at OESU' s medlemmer "ikke maa vaere bundet af nogen instruktion ".

13 . Endvidere er det jo en kendsgerning, at organisationerne i henhold til Rom-Traktaterne ikke medvirker paa samme maade ved beskikkelsen af OESU som efter EKSF-Traktaten; i medfoer af dennes artikel 18 udpeger Raadet de repraesentative producent - og arbejdstagerorganisationer, paa hvilke det fordeler de mandater, som skal besaettes, og det paalaegges hver organisation at opstille en kandidatliste, paa grundlag af hvilken udnaevnelsen sker . Efter Rom-Traktaternes system er organisationernes deltagelse i proceduren ganske perifer, for saa vidt som Raadet - jfr . artikel 195, stk . 2 - kan indhente udtalelser fra de europaeiske organisationer, der repraesenterer de forskellige oekonomiske og sociale sektorer .

14 . Det maa imidlertid erkendes, at der kan findes vaegtige modargumenter i den af sagsoegerne naevnte dom i sag 66/76 ( 8 ), der vedroerte en lignende tvist inden for EKSF-omraadet ( og hvorunder en fransk organisation havde anlagt sag i anledning af, at den ikke blev henregnet til de repraesentative organisationer, der skal opstille lister med kandidater til Det Raadgivende Udvalg ). I denne dom fremhaevede Domstolen saaledes, at hensynet til privates retsbeskyttelse maa foere til en vid fortolkning af bestemmelserne om soegsmaal for Domstolen . Medens EKSF-Traktatens opbygning og indhold i den naevnte sag fandtes at vaere afgoerende til hinder for en saadan fortolkning ( fordi kun medlemsstaterne og Kommissionen kan anlaegge sag vedroerende Raadets beslutninger ), er der i naervaerende sag ingen grund til, at princippet ikke skulle gaelde fuldt ud, for saa vidt angaar EOEF-Traktatens artikel 173 .

15 . Endvidere bemaerkes, at der i naervaerende sag ikke - som i de tidligere naevnte sager 282/85 og 117/86 - er tale om en retsakt, der i foerste raekke beroerer organisationsmedlemmernes interesser og ikke organisationens egne interesser . Tvisten drejer sig jo om problemet om passende repraesentation af oekonomiske og sociale grupper i OESU, hvor afgoerelsen efter EOEF-Traktatens artikel 195 ligger hos Raadet . I forbindelse med en saadan tvist er intet imidlertid mere naturligt end at overlade det til de organiserede grupper, dvs . organisationerne, at forsvare deres interesser qua grupper i artikel 195' s forstand, saa meget mere som gruppernes individuelle medlemmer som hovedregel er afskaaret fra at anlaegge sag ved Domstolen, fordi de ikke er individuelt beroert .

16 . Endelig er der efter min mening heller ikke hold i det anbringende, som den spanske regerings repraesentant fremsatte under den mundtlige forhandling, nemlig at Kommissionen og medlemsstaterne kan ivaerksaette en judiciel proevelse af Raadets beslutning i henhold til EOEF-Traktatens artikel 194 . Saadanne muligheder, som det ikke altid let kan udnyttes i praksis - et soegsmaal vil i hvert fald ikke kunne indbringes for nationale retsinstanser - kan klart ikke sidestilles med en soegsmaalsadgang, der umiddelbart staar til raadighed for de reelt beroerte personer selv .

17 . Jeg er derfor af den opfattelse - og dette ikke mindst henset til CIDA' s betydning som interesseorganisation - at man uden stoerre toeven maa kunne tiltraede, at CIDA er individuelt og direkte beroert i den i EOEF-Traktatens artikel 173 forudsatte betydning, og at organisationens soegsmaal vedroerende Raadets tidligere naevnte afgoerelse om udnaevnelse af medlemmerne af OESU derfor kan admitteres .

II - Realiteten

1 . Tilsidesaettelse af Traktaten

18 . Selv om sagsoegerne har henvist til EOEF-Traktatens artikler 193 til 195, er spoergsmaalet i denne forbindelse formentlig i foerste raekke ( som med rette anfoert af den spanske regering ), om artikel 195, stk . 2, er overholdt, for saa vidt angaar paabudet om, at der skal sikres de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv en passende repraesentation .

19 . a ) For saa vidt som sagsoegerne i denne forbindelse har fremfoert det kritikpunkt, at den italienske kandidatliste ikke var afbalanceret, fordi repraesentanterne for gruppen ledende funktionaerer kun var opfoert blandt listens sekundaere kandidater, der normalt ikke kommer i betragtning ( uanset at den naevnte gruppes betydning er anerkendt i diverse italienske love saavel som i de overordnede retters praksis ), maa det efter min mening hertil foerst bemaerkes, at en saadan kritik - om overhovedet - maatte goeres gaeldende under et soegsmaal for nationale domstole, der rettes mod den af nationale myndigheder trufne afgoerelse vedroerende sammensaetningen af kandidatlisten ( hvis der da overhovedet kan rejses nogen kritik, naar henses til den naevnte liste som helhed, idet der jo er optaget CIDA-repraesentanter paa den italienske forslagsliste ).

20 . For det andet kan det klart ikke haevdes, at paabudet i artikel 195, stk . 2, kun er overholdt, saafremt ogsaa medlemsstaternes kandidatlister er udformet i overensstemmelse med denne forskrift . Saaledes vil mindre lande, der kun har faa medlemmer, efter omstaendighederne have vanskeligt ved at opfylde dette krav, og man var derfor - som det er fremgaaet under sagens behandling - allerede i 1958 opmaerksom paa, at pladserne i OESU maatte fordeles saaledes paa de forskellige grupper og lande, at kravet i artikel 195, stk . 2, totalt set blev opfyldt ( jeg henviser herved til bilag I til Raadssekretariatets notits af 11 . marts 1958, hvoraf det i oevrigt ogsaa fremgaar, at selv de store medlemslande ikke var repraesenteret med medlemmer i hver gruppe ). Desuden er det jo ved ordningen for udnaevnelse af medlemmerne af OESU ( paa grundlag af medlemsstaternes lister, der indeholder det dobbelte antal kandidater ) klart forudsat, at man paa faellesskabsplan ikke laegger medlemsstaternes lister til grund en bloc, men at der - efter omstaendighederne - under hensyn til artikel 195 skal foretages et sagligt motiveret valg paa grundlag af listerne .

21 . b ) Hvad dernaest angaar spoergsmaalet, hvorvidt Raadet har overholdt artikel 195, stk . 2, da det udnaevnte medlemmerne af OESU, bemaerkes, at under hensyn til, at artikel 193 alene naevner de repraesentationsberettigede grupper som eksempler, samt henset til ordlyden af artikel 195 (" passende repraesentation" for de forskellige grupper ) er det uafviselige udgangspunkt, at artikel 195 hjemler et ganske vidt skoen . En overtraedelse af bestemmelsen - for saa vidt angaar de repraesentationsberettigede grupper og deres respektive stoerrelse - vil saaledes alene kunne foreligge i tilfaelde af et aabenbart fejlagtigt skoen .

22 . Efter alt, hvad der er fremfoert vedroerende dette spoergsmaal, kan der dog konkret naeppe vaere tale herom .

23 . aa ) Artikel 195 kan givet ikke anses for tilsidesat, fordi - dette var sagsoegernes oprindelige begrundelse - OESU i dets nuvaerende sammensaetning er uden repraesentanter for de ledende funktionaerer .

24 . Som paavist under sagen er denne gruppe faktisk repraesenteret af et medlem fra den franske Confédération générale des cadres ( der sammen med CIDA og en tysk organisation i 1949 stiftede Confédération internationale des cadres, som Fausto d' Elia stadig er formand for ). Som uimodsagt anfoert af Raadets repraesentant under den mundtlige forhandling kan man tillige til denne gruppe henregne medlemmet af bestyrelsen for den luxembourgske Fédération des employés privés ( den luxembourgske fagforening for privatansatte ), dvs . en forening, der ogsaa er medlem af den netop naevnte Confédération internationale des cadres . Det er derfor i sidste ende ikke noedvendigt at tage stilling til det af Raadet rejste spoergsmaal, nemlig om man faktisk kan anse de ledende funktionaerer for en relevant gruppe, eftersom de aabenbart aldrig har konstitueret sig som saadan inden for OESU ( som oplyst under sagen var Fausto d' Elia placeret i arbejdstagergruppen, mens han var medlem ).

25 . bb ) Det kan dernaest heller ikke betragtes som udslag af en fejlagtig skoensudoevelse, at CIDA ikke laengere er repraesenteret i OESU .

26 . Raadet har i denne forbindelse med rette understreget, at Traktaten ikke taler om repraesentation af organisationer, men om repraesentation af oekonomiske og sociale grupper ( for saa vidt angaar de ledende funktionaerer er en saadan repraesentation som anfoert faktisk sikret ). Sagsoegernes argumentation giver intet grundlag for at antage, at gruppen ledende funktionaerer ikke laengere har en passende repraesentation ( denne er jo fortsat sikret via repraesentanten for den luxembourgske forening og repraesentanten for den franske organisation, der som oplyst under sagen er langt stoerre end CIDA ). Sagsoegerne har derimod koncentreret deres kritik om det forhold, at der savnes en begrundelse for, at CIDA ikke kom i betragtning ved sammensaetningen af OESU . Det er klart, at dette forhold i sig selv ikke godtgoer en mangelfuld skoensudoevelse .

27 . cc ) Endelig kan anbringendet om mangler ved skoensudoevelsen heller ikke begrundes med, at to andre italienske grupper inden for det oekonomiske og sociale liv skulle have vaeret overrepraesenteret paa de italienske kandidatlister . Dette er som bekendt sagsoegernes opfattelse, som begrundes med, dels at tre italienske fagforeninger hver fik tre repraesentanter optaget i OESU, selv om de er af meget forskellig stoerrelse ( en af fagforeningerne er saaledes lige saa stor som de to oevrige tilsammen ), dels, at tre repraesentanter for de offentlige virksomheder i Italien ogsaa har faaet saede i OESU .

28 . Heroverfor maa det faktisk anfoeres, at det efter EOEF-Traktaten er uden betydning, om organisationerne er passende repraesenteret ( under hensyn til deres stoerrelse ); afgoerende er derimod de sociale gruppers repraesentation . Det skal i denne forbindelse endvidere understreges, at paabudet i EOEF-Traktatens artikel 195 ikke vedroerer forholdene i den enkelte medlemsstat, men paa faellesskabsplan . Intet af det anfoerte indicerer imidlertid, at arbejdstagere og offentlige virksomheder - der utvivlsomt er vigtige grupper - skulle vaere overrepraesenteret i OESU paa grund af sammensaetningen af den italienske kandidatliste, der skal ses i lyset af de foretagne medlemsudnaevnelser paa grundlag af andre lister . Hertil kommer yderligere, at selv om de to naevnte grupper maatte anses for overrepraesenteret paa den italienske kandidatliste ( et soegsmaal i denne anledning maatte i givet fald vaere foert for nationale retsinstanser ), er det ikke allerede hermed bevist, at netop de ledende funktionaerer ikke var rimeligt repraesenteret . Disses repraesentation skal reelt ses i forhold til alle andre grupper ( herom er intet naermere blevet oplyst ), og det kan jo paa ingen maade udelukkes, at en eventuel overrepraesentation for arbejdstagere og offentlige virksomheder er sket paa bekostning af en anden gruppe end de ledende funktionaerer .

29 . c ) Det maa herefter laegges til grund, at sagsoegerne ikke har fremfoert tilstraekkeligt overbevisende argumenter til stoette for, at Raadet skulle have tilsidesat EOEF-Traktatens artikel 195, stk . 2, ved uden videre at have lagt den primaere italienske kandidatliste til grund .

2 . Magtfordrejning

30 . Sagsoegerne har som den anden soegsmaalsgrund gjort gaeldende, at Raadet ved slet og ret at acceptere de primaert foreslaaede italienske kandidater uden at kontrollere, at der var sikret de forskellige grupper en passende repraesentation, har anvendt sine befoejelser i strid med reglerne, hvorved Raadet reelt har overladt udnaevnelsen af medlemmerne af OESU til de enkelte medlemsstaters regeringer .

31 . a ) Efter den gaengse definition af magtfordrejning ( anvendelse af en befoejelse til andre formaal end forudsat i loven ) kunne man allerede for saa vidt bemaerke, at det forekommer tvivlsomt, om de paatalte forhold faktisk skal rubriceres som magtfordrejning, eller om der ikke snarere skulle vaere procederet paa en tilsidesaettelse af Traktaten ( manglende kontrol med overholdelsen af artikel 195, stk . 2 ).

32 . b ) Det har imidlertid endnu stoerre betydning - og jeg foregriber hermed resultatet af min stillingtagen - at der heller ikke for saa vidt angaar sagsoegernes andet anbringende ses at foreligge forhold, der giver en tilstraekkelig tungtvejende begrundelse for at annullere Raadets afgoerelse .

33 . aa ) Efter min opfattelse er det saaledes givet, at den blotte omstaendighed, at en medlemsstats primaere kandidatliste blev accepteret uaendret, ikke noedvendigvis betyder, at den ikke er blevet materielt efterproevet, og det er ogsaa aabenbart, at selv om medlemsstaternes primaere forslag tiltraedes en bloc, kan artikel 195' s krav om passende repraesentation af de forskellige oekonomiske og sociale grupper vaere fuldt opfyldt .

34 . bb ) Anbringendet om, at Raadet ikke har foretaget den paabudte proevelse, kan heller ikke stoettes paa det forhold, at den oprindeligt forelagte italienske kandidatliste kun indeholdt navne, men ingen yderligere oplysninger om de anfoerte personer . Saaledes blev det under den mundtlige forhandling anfoert - med belaeg i form af en telex - at Raadet havde vaeret fuldt ud opmaerksom paa denne mangel og havde kraevet listen suppleret . Da udnaevnelsen af medlemmerne af OESU fandt sted, forelaa der saaledes for de italienske kandidater oplysning om, hvilke erhvervsorganisationer de tilhoerte, og det fremgik heraf, hvilken gruppe - i betydningen i EOEF-Traktatens artikel 193 - de skulle indplaceres i .

35 . cc ) Det kan endvidere ikke betragtes som et moment, der stoetter sagsoegernes anbringende, at referatet af Raadets moede, som er fremlagt for Domstolen, intet indeholder om en kontrol af listerne eller om nogen droeftelse i denne forbindelse . Som tidligere anfoert blev Raadets afgoerelse truffet under de saakaldte A-punkter paa dagsordenen, dvs . at Raadet i denne forbindelse i det vaesentlige henholdt sig til de forberedende droeftelser i De Faste Repraesentanters Komité . Intet tyder imidlertid paa, at disse ikke varetog deres opgave samvittighedsfuldt, selv om det naturligvis havde vaeret mere tilfredsstillende, hvis der havde foreligget noget skriftligt herom . I henhold til det under den mundtlige forhandling fremkomne blev OESU' s sammensaetning kontrolleret i 1986 lige saa vel som ved tidligere lejligheder . Herved fremkom imidlertid intet, der var i uoverensstemmelse med medlemsstaternes forslag . Det af Raadet saaledes anfoerte blev ikke bestridt .

36 . dd ) Jeg anser det endvidere ikke for vaesentligt, at der ikke blev indhentet en udtalelse fra de repraesentative europaeiske organisationer i henhold til artikel 195, stk . 3; sagsoegerne har herved anfoert, at Raadet bevidst undlod at hoere disse organisationer ( CIDA ville med sikkerhed have afgivet udtalelse ), fordi Raadet ikke oenskede at foretage en kritisk bedoemmelse af medlemsstaternes forslag .

37 . Bortset fra, at artikel 195 alene vedroerer europaeiske organisationer ( som en national organisation kunne CIDA derfor naeppe have kraevet at blive hoert paa grundlag af denne bestemmelse ), bemaerkes hertil foerst og fremmest, at saadanne hoeringer efter artikel 195' s ordlyd ikke er praeceptiv paabudt, men beror paa et skoen . Der kan imidlertid naeppe foreligge en mangelfuld skoensudoevelse, for saa vidt som det efter indlaegget fra Raadets repraesentant under den mundtlige forhandling maa laegges til grund, at Raadet afstod fra at anvende hoeringsbestemmelsen, fordi man havde haft "skuffende resultater" ( 9 ) af tidligere aars henvendelser via pressen med opfordring til de relevante grupper om at udtale sig .

38 . ee ) Endelig kan Raadets fremgangsmaade ved hoeringen af Kommissionen heller ikke kritiseres . Formaalet med at hoere Kommissionen er, at den kan bistaa Raadet med at opfylde forpligtelsen til at sikre de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv en passende repraesentation . Kommissionen er i saa henseende saerligt kvalificeret, fordi den paa grund af sin opbygning har mulighed for at skaffe sig et overblik over forholdene i de enkelte medlemsstater og dermed ogsaa i Faellesskabet som helhed og herved vaerne Faellesskabets interesse i, at bestemmelserne om en passende repraesentation af de forskellige grupper i OESU efterleves . Raadet fulgte ved hoeringen af Kommissionen den procedure, at det oversendte de af medlemsstaterne fremlagte lister enkeltvis eller flere sammen . Ved denne fremgangsmaade gav Raadet Kommissionen mulighed for saa tidligt som muligt at goere sig bekendt med medlemsstaternes forslag, uden at Kommissionen imidlertid herved bandt sig til en bestemt holdning . Efter min mening kan den af Raadet anvendte fremgangsmaade derfor ikke kritiseres .

39 . Kommissionen reaktion paa Raadets hoering kan heller ikke kritiseres . Kommissionen har i en raekke skrivelser udtalt sig om medlemsstaternes forslag . Den sidste udtalelse afsendte Kommissionen dagen foer det moede i De Faste Repraesentanters Komité, hvor afgoerelsen skulle traeffes . Paa dette tidspunkt forelaa alle kandidatlister for Kommissionen, og den havde i naesten en maaned haft den sidste kandidatliste, med supplerende oplysninger der var blevet eftersendt nogle dage senere . Raadets moede, hvorunder afgoerelsen om OESU' s sammensaetning blev truffet, blev afholdt den 15 . og 16 . september 1986, dvs . mere end fire uger efter modtagelsen af den sidste meddelelse fra en medlemsstat . Det maa herefter laegges til grund, at Kommissionen havde mulighed for at afgive sin udtalelse paa grundlag af et fuldt kendskab til OESU' s sammensaetning som helhed, og dette navnlig da Kommissionen udtalte sig om kandidatlisten fra den italienske regering . Sagsoegerne har vel ret i, at der ikke i akterne findes nogen dokumentation for, at Kommissionen har foretaget en saadan samlet vurdering; som anfoert af Raadets repraesentant kan man dog ikke paa dette grundlag drage den slutning, at en saadan vurdering ikke blev foretaget, netop fordi proceduren mellem Raadet og Kommissionen for en dels vedkommende ikke er skriftlig . I hvert fald under de foreliggende omstaendigheder kan det forhold, at der ikke findes et saadant dokument i sagen, ikke begrunde den antagelse, at Kommissionen traktatstridigt har undladt at foretage en helhedsbedoemmelse .

40 . ff ) Henset til det allerede anfoerte turde det vaere unoedvendigt tillige at tage stilling til de anbringender, der ligeledes er fremfoert i denne sammenhaeng, nemlig at fagforeningerne og de offentlige virksomheder var overrepraesenteret paa de italienske kandidatlister .

41 . c ) Jeg skal saaledes konkludere, at anbringendet om magtfordrejning er uden grundlag, og resultatet bliver herefter i det hele, at sagsoegerne ikke kan gives medhold .

C - Forslag til afgoerelse

Mit forslag til afgoerelse er herefter som foelger :

42 . Sagsoegte frifindes i den af Confederazione italiana dirigenti di azienda, Fausto d' Elia og Pierluigi Marchesi anlagte sag, og sagsoegerne doemmes til at betale sagens omkostninger, herunder intervenientens .

(*) Oversat fra tysk .

( 1 ) EFT 1986 C 244, s . 2 .

( 2 ) EFT 1986 L 354, s . 1 f .

( 3 ) Dom af 18 . november 1975 i sag 100/74, firma CAM SA mod Kommissionen, Sml . s . 1393 .

( 4 ) Jfr . dom af 28 . januar 1986 i sag 169/84, Compagnie française de l' azote ( Cofaz ) SA m.fl . mod Kommissionen, Sml . s . 408 .

( 5 ) Jfr . Domstolens kendelse af 10 . juli 1986 i sag 117/86, Union de Federaciones Agrarias de Espana ( UFADE ) mod Raadet, Sml . s . 2483 .

O.a .: Ved kendelsen fik UFADE afslag paa en begaering om foreloebige forholdsregler; afvisningskendelsen blev afsagt den 5 . november 1986, Sml . s . 3255 .

( 6 ) Jfr . dom af 10 . juli 1986 i sag 282/85, Comité de développement et promotion du textile et de l' habillement ( DEFI ) mod Kommissionen, Sml . s . 2469 .

( 7 ) Jfr . dom af 28 . oktober 1982 i sag 135/81, Groupement des agences de voyages, Asbl, mod Kommissionen, Sml . s . 3799 .

( 8 ) Dom af 17 . februar 1977 i sag 66/76, Confédération française démocratique du travail ( CFDT ) mod Raadet, Sml . s . 309, praemis 8 .

( 9 ) "des résultats quelque peu décevants ".