RETTENS DOM (Anden Afdeling)

26. januar 2000

Sag T-86/98

Dimitrios Gouloussis

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — forfremmelse — stilling i lønklasse A2 — annullationssøgs- mål«

Fuldstændig gengivelse på græsk II-23

Angående:

Påstand om annullation af afgørelsen om at udnævne Antonio Caeiro til ledende juridisk konsulent ved Kommissionen, af afgørelsen om ikke at efterkomme sagsøgerens ansøgning til stillingen samt af Kommissionens stiltiende afslag på sagsøgerens klage.

Udfald:

Frifindelse. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

I de tilfælde, hvor de beføjelser, der i henhold til vedtægten gives ansættelsesmyndighederne, udøves af kommissærkollegiet, kan det forhold, at udnævnelserne for tjenestemænd til lønklasse A2 er blevet forberedt af det rådgivende udvalg for udnævnelser og kommissærkabinetterne og senere godkendt af kommissærkollegiet, uden at de forskellige ansøgeres fortjenester har været genstand for en dybtgående diskussion, ikke anses for en formfejl ved ansættelsesproceduren. Hvis det krævedes af Kommissionens medlemmer, at de systematisk ved alle procedurer for udnævnelser af tjenestemænd i lønklasse A2 benytter sig af deres ret til at undersøge sagen og diskutere den i detaljer, ville de nemlig ikke kunne drage fordel af den lettelse af deres arbejdsbyrde, som den aktuelle tilrettelæggelse af det forberedende arbejde forud for deres møder i kabinetterne giver dem. Denne tilrettelæggelse af arbejdet, som er baseret på en åbenlys interesse i på forhånd at nå frem til en foreløbig enighed mellem de respektive kabinetter, skaber ikke tvivl om legitimiteten af de endelige afgørelser, Kommissionen måtte træffe, og gør heller ikke indgreb i kommissærkollegiets beslutningsfrihed. (jf. præmis 25 og 26) Henvisning til: Retten, 6. juli 1999, forenede sager T-112/96 og T-115/96, Séché mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 623, præmis 56.

Ved en forfremmelsesprocedure kan det forhold, at en tjenestemands udnævnelse eller forfremmelse er blevet forudsagt, også selv om forudsigelsen efterfølgende opfyldes, ikke på nogen måde bevise, at tjenestemanden er blevet valgt og udnævnt til den ledige stilling, uden at ansættelsesmyndigheden forudgående har foretaget en sammenligning af ansøgerne. (jf. præmis 42 og 43) Henvisning til: Retten, 8. juni 1995, sag T-496/93, Allo mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 405, præmis 46.

Bestemmelserne i vedtægtens artikel 27, stk. 3, om, at ingen stilling kan forbeholdes borgere fra en bestemt medlemsstat, skal også overholdes ved stillinger i lønklasse A1 og A2. Der foreligger dog ingen tilsidesættelse af bestemmelsen, såfremt den pågældende tjenestemand er blevet udnævnt i en ledig stilling, fordi han besidder bedre kvalifikationer end de øvrige ansøgere. (jf. præmis 45, 46 og 47) Henvisning til: Retten, 3. marts 1993, sag T-58/91, Booss og Fischer mod Kommissionen, Sml. II, s. 147, præmis 85, og den deri angivne retspraksis.

Formålet med den forudgående administrative procedure i vedtægtens artikel 90 og 91 er at give parterne mulighed for at finde en mindelig løsning på tvisten. Der er tale om en procedure, hvorved fællesskabsinstitutionen udøver en administrativ og ikke en dømmende funktion. Sidstnævnte kompetence tilkommer Retten og i givet fald Domstolen, ved hvilke retsinstanser parterne kan anlægge sag, såfremt de ikke finder en mindelig løsning på tvisten. (jf. præmis 61) Henvisning til: Retten, 26. september 1996, sag T-192/94, Maurissen mod Revisionsretten, Sml. Pers. II, s. 1229, præmis 60.