Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - direktiver - direkte virkning - foelger - mulighed for at goere nationale regler om soegsmaalsfrister gaeldende mod en borger foer direktivets korrekte gennemfoerelse - lovligt - betingelser

2 Faellesskabsret - direkte virkning - nationale afgifter i strid med faellesskabsretten - tilbagebetaling - naermere regler - anvendelse af national ret - erlaeggelse af renter

Sammendrag

1 Faellesskabsretten er ikke til hinder for, at en medlemsstat afskaerer tilbagebetalingskrav vedroerende afgifter, der er opkraevet i strid med et direktiv, under henvisning til en national, praeklusiv frist, der regnes fra det tidspunkt, hvor de paagaeldende afgifter blev betalt, selv om direktivet paa det paagaeldende tidspunkt endnu ikke var blevet korrekt gennemfoert i national ret. En saadan frist maa dog ikke vaere mindre gunstig med hensyn til soegsmaal, der stoettes paa faellesskabsretten, end for soegsmaal, der stoettes paa national ret, og den maa ikke i praksis goere det umuligt eller uforholdsmaessigt vanskeligt at udoeve de rettigheder, der tillaegges i henhold til Faellesskabets retsorden. De nationale myndigheders adfaerd, sammenholdt med, at den omtvistede frist har vaeret gaeldende, findes i oevrigt ikke at have vaeret ensbetydende med, at sagsoegeren har vaeret fuldstaendig afskaaret fra at goere sine rettigheder gaeldende ved de nationale domstole.

2 I mangel af faellesskabsretlige bestemmelser om tilbagesoegning af nationale afgifter, der er opkraevet med urette, tilkommer det hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at udpege de kompetente retter og fastsaette de processuelle regler for sagsanlaeg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som faellesskabsretten medfoerer for borgerne. Disse regler maa dog ikke vaere mindre gunstige end dem, der gaelder for tilsvarende soegsmaal paa grundlag af national ret (aekvivalensprincippet), og de maa heller ikke i praksis goere det umuligt eller uforholdsmaessigt vanskeligt at udoeve de rettigheder, der tillaegges i henhold til Faellesskabets retsorden (effektivitetsprincippet).

En national bestemmelse om tilbagebetaling er i overensstemmelse med aekvivalensprincippet, saafremt den finder anvendelse uden forskel paa soegsmaal, der vedroerer tilsidesaettelse af faellesskabsretten, og soegsmaal, der vedroerer tilsidesaettelse af national ret, og der er tale om afgifter eller gebyrer af samme art. Dette princip kan derimod ikke fortolkes saaledes, at en medlemsstat er forpligtet til at udvide den gunstigste nationale ordning om tilbagebetaling til at omfatte alle tilbagebetalingskrav vedroerende afgifter eller gebyrer, der er opkraevet i strid med faellesskabsretten.

Faellesskabsretten er derfor i tilfaelde af tilbagebetalingskrav vedroerende afgifter, der er opkraevet i strid med faellesskabsretten, ikke til hinder for, at der beregnes renter efter mindre gunstige regler end dem, som i almindelighed gaelder med hensyn til krav mellem private om tilbagebetaling af beloeb, der er erlagt i urigtig formening om skyld, forudsat at de paagaeldende regler finder anvendelse uden forskel paa soegsmaal vedroerende saadanne afgifter, der stoettes paa faellesskabsretten, og dem, der stoettes paa national ret.