RETSMØDERAPPORT

i sag C-348/88 ( *1 )

I — Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger

Den 4. juni 1987 foretog den tyske kontrolmyndighed, der har til opgave at kontrollere fiskeriet i Nordsøen, en kontrol på Hakvoorts kutter. Kontrollen vedrørte fiskeredskabernes maskestørrelse.

I henhold til artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne og bilag 1 hertil (EFT L 288, s. 1) fastsattes fiskeredskabers mindstemaskestørrelse for fiskeri i Nordsøen til 80 mm.

Artikel 5 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 om bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse (EFT L 194, s. 22) bestemmer, at »redskabets maskestørrelse udtrykkes i mm som gennemsnittet af størrelsen af det samlede antal masker, der udvalgt og målt... rundes op...«. Forordningens artikel 6 foreskriver følgende fremgangsmåde ved maskemåling:

»1. Kontrolmyndigheden måler en række på 20 masker, der er udvalgt i henhold til artikel 3, ved at indføre maskemåleren med hånden uden brug af lod eller dynamometer. Redskabets maskestørrelse bestemmes derefter i henhold til artikel 5. Viser udregningen af maskestørrelsen, at maskestørrelsen tilsyneladende ikke er i overensstemmelse med gældende regler, måles yderligere to rækker på 20 masker, der udvælges i henhold til artikel 3. Der foretages derefter en ny udregning af maskestørrelsen i henhold til artikel 5 på grundlag af de nu målte 60 masker. Dette er redskabets maskestørrelse, jf. dog stk. 2.

2. Bestrider fartøjets fører den i henhold til stk. 1 bestemte maskestørrelse, tages denne måling ikke i betragtning ved bestemmelse af maskestørrelsen, og redskabet skal måles igen. Målingen foretages med et lod eller et dynamometer fastgjort til maskemåleren. ... For redskaber med en maskestørrelse på 35 mm eller derunder som bestemt i henhold til stk. 1 anvendes en kraft på 19,61 newton (svarende til en masse på 2 kg), og for andre redskaber en kraft på 49,03 newton (svarende til en masse på 5 kg). Med henblik på bestemmelse af maskestørrelsen i henhold til artikel 5 måles der ved brug af lod eller dynamometer kun en række på 20 masker.«

Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at kontrolmyndigheden ved kontrollen af Hakvoorts fiskeredskab først med hånden målte 20 masker. Denne første måling viste, at maskestørrelsen var mindre end de i forordning nr. 3094/86 foreskrevne 80 mm. Herefter foretog kontrolmyndigheden endnu en måling af andre 20 masker, denne gang ved hjælp af et 5 kg-lod. Det fremgik også af denne måling, at maskestørrelsen, 73 mm, var mindre end den foreskrevne mindstestørrelse.

Herefter tvang kontrolmyndigheden Hakvoort til at gå ind i Cuxhaven havn, hvor der — igen ved hjælp af et 5 kg-lod — blev foretaget en tredje måling af 20 masker. Det fremgik også af denne tredje måling, at maskestørrelsen, 76 mm, var mindre end den foreskrevne mindstestørrelse.

Staatliches Fischereiamt Bremerhaven pålagde Jelle Hakvoort en bøde på 22000 DM for overtrædelse af bestemmelserne om fiskeredskabers maskestørrelse. Yderligere blev såvel fangsten som fiskeredskabet beslaglagt.

Hakvoort indbragte bødeafgørelsen for Amtsgericht Bremerhaven, idet han anførte, at de foretagne målinger ikke kunne lægges til grund for at antage, at der forelå en overtrædelse. Kontrolmyndigheden havde nemlig ikke fulgt den fremgangsmåde, der er beskrevet i artikel 6 i forordning nr. 2108/84, idet målingen blev foretaget ved hjælp af et lod uden forudgående måling med hånden af 60 masker, som foreskrevet i denne bestemmelse.

Heroverfor gjorde Staatliches Fischereiamt Bremerhaven gældende, at den af kontrolmyndigheden anvendte fremgangsmåde var uangribelig. Kontrolmyndigheden kan nemlig på et hvilket som helst tidspunkt beslutte at foretage en måling ved hjælp af et lod. Denne måling er mere nøjagtig end måling med hånden og mere fordelagtig for fartøjsføreren, da anvendelsen af loddet udvider maskerne.

Amtsgericht Bremerhaven, der fandt, at det for at træffe endelig afgørelse i sagen var nødvendigt at fortolke fællesskabsreglerne, besluttede ved kendelse af 25. oktober 1988 at udsætte sagen og anmode Domstolen om en præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

»1) Skal artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 (EFT L 288 af 11.10.1986, s. 1) fortolkes således, at der i bestemmelsens forstand kun er tale om en maskestørrelse, når den er fastsat under nøje iagttagelse af fremgangsmåden ifølge Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 (EFT L 194 af 24.7.1984, s. 22)?

2) Skal artikel 6 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 fortolkes således, at kontrolmyndigheden i hvert enkelt tilfælde først skal fastsætte et fiskeredskabs maskestørrelse på grundlag af en måling med hånden af 60 masker og først derefter, såfremt fartøjets fører anfægter maskemålingen, er beføjet til at fastsætte maskestørrelsen på grundlag af en måling med lod i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 2108/84, eller kan kontrolmyndigheden frit, uden den forudgående måling med hånden eller den fuldstændige måling med hånden af 60 masker ifølge artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 2108/84 og uden indsigelse fra fartøjets fører, vælge blot at foretage en måling med lod ifølge forordningens artikel 6, stk. 2, og alene på grundlag heraf afgøre, om artikel 2 i forordning nr. 3094/86 er overtrådt?

3) Har bestemmelserne i forordning nr. 2108/84 også til formål at beskytte den kontrollerede fartøjsfører?«

Amtsgericht Bremerhavens kendelse er blevet registreret på Domstolens Justitskontor den 29. november 1988.

I henhold til artikel 20 i protokollen vedrørende statutten for EØF-Domstolen er der den 28. februar 1989 indgivet skriftlige indlæg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Booß som befuldmægtiget, den 9. marts 1989 af J. Hakvoort ved advokat Peltzer, Bremen, og den 10. marts 1989 af Staatsanwaltschaft Bremen ved Staatsanwalt Bohlen.

På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse.

Ved afgørelse af 6. december 1989 har Domstolen henvist sagen til Første Afdeling, jf. procesreglementets artikel 95, stk. 1 og 2.

II — Skriftlige indlæg for Domstolen

Første spørgsmål (gældende bestemmelser)

Staatsanwaltschaft Bremen har anført, at bestemmelser vedrørende fremgangsmåden ved kontrollen af fiskeredskaber ikke kan være indeholdt i en fællesskabsforordning som forordning nr. 2108/84, idet Fællesskabet ikke har kompetence til at fastsætte bestemmelser vedrørende bevisførelse i nationale straffesager eller administrative bødesager.

Fællesskabet har nemlig alene kompetence til at fastsætte materielle bestemmelser på fiskeriområdet. Fællesskabet kan således afgrænse gerningsindholdet, in casu ved fastsættelse af forskrifter vedrørende fiskeredskabers maskestørrelse. Derimod har Kommissionen ingen kompetence til at fastsætte en fremgangsmåde, som de nationale myndigheder skal følge ved kontrollen af, om fiskeredskaberne er forskriftsmæssige.

Herefter har Staatsanwaltschaft Bremen foreslået, at Domstolen afviser at tage stilling til anmodningen om præjudiciel afgørelse, idet de forelagte spørgsmål vedrører ugyldige bestemmelser.

Hakvoort og Kommissionen har foreslået, at første spørgsmål besvares således, at begrebet maskestørrelse, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 3094/86, udelukkende skal opfattes som den maskestørrelse, der fastsættes under nøje iagttagelse af fremgangsmåden efter forordning nr. 2108/84.

Ifølge artikel 2 i Rådets forordning nr. 3094/86 er det forbudt at anvende fiskeredskaber med en maskestørrelse, der er mindre end den i bilaget angivne mindstemaskestørrelse. Ifølge forordningens artikel 3 skal de tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelse fastsættes af Kommissionen. De pågældende bestemmelser findes i forordning nr. 2108/84, der er udstedt på grundlag af Rådets forordning nr. 171/83 af 25. januar 1983 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 24, s. 14), som forordning nr. 3094/86 har afløst.

Andet spørgsmål (kontrollens forløb)

Staatsanwaltschaß Bremen har anført, at artikel 6 i forordning nr. 2108/84, såfremt forordningen er gyldig, skal fortolkes således, at kontrolmyndigheden når som helst kan afbryde målingen med hånden for at foretage den nøjagtigere måling med et lod, navnlig når fiskeredskabet klart er i strid med forskrifterne. Måling med hånden giver kontrolmyndigheden en mulighed for at forenkle fremgangsmåden. Kontrolmyndigheden kan nemlig nøjes med en måling med hånden, der ganske vist er nemmere, men samtidig mindre nøjagtig end måling ved brug af et lod. Yderligere kan kontrolmyndigheden kun foretage måling med et lod, såfremt fartøjets fører bestrider den ved måling med hånden bestemte maskestørrelse.

Selv om det måtte antages, at der i hvert enkelt tilfælde skal foretages måling med hånden, kan den forelæggende ret ifølge de tyske strafferetsplejeregler bestemme, at bevismidler, der hævdes at være ulovligt erhvervet, kan anvendes som bevis for, at der foreligger en overtrædelse.

Endelig kan den forelæggende ret på grundlag af en fremgangsmåde, den måtte finde passende, lade foretage nye målinger, da fiskeredskabet er blevet beslaglagt.

Hakvoort har gjort gældende, at en national forvaltningspraksis for måling af maskestørrelse, som afviger fra den i forordning nr. 2108/84 foreskrevne fremgangsmåde, er forbudt, diskriminerende og overflødig. Forbudt, fordi fremgangsmåden ved måling er fastsat i en forordning, således at de nationale myndigheder ikke kan fravige de i forordningen fastsatte regler uden at tilsidesætte princippet om fællesskabsreglernes forrang. Diskriminerende, fordi fiskerne herved undergives forskellige regler, alt efter hvilket farvand de fisker i. Overflødig, fordi Fællesskabet på dette område har fastsat udtømmmende regler.

Ifølge Hakvoort fremgår det af den fremgangsmåde, der er beskrevet i artikel 6 i forordning nr. 2108/84, at der først skal foretages en fuldstændig måling med hånden, inden der herefter kan foretages en måling ved brug af et lod. For det første kan måling med hånden ikke anses for vilkårlig, da den er undergivet de detaljerede regler i artikel 2 i forordning nr. 2108/84. Yderligere er en forudgående måling med hånden nødvendig, idet det kun er i de tilfælde, hvor fartøjets fører bestrider de første målinger, at kontrolmyndigheden skal foretage en ny måling ved brug af et lod. Det kan heller ikke af den pågældende forordning udledes, at fællesskabslovgiver ville give en af de to fremgangsmåder forrang. Endelig begrundes den forudgående måling med hånden i praktiske hensyn, idet denne måling er hurtigere end måling ved brug af et lod.

Kommissionen har anført, at den i artikel 6 i forordning nr. 2108/84 foreskrevne rækkefølge af de forskellige målinger skal overholdes af de nationale myndigheder. Dels fører de to forskellige fremgangsmåder ikke nødvendigvis til samme resultat, dels er måling ved brug af et lod ikke nødvendigvis mere fordelagtig for fartøjets fører end måling med hånden.

Ifølge Kommissionen har begge metoder såvel fordele som ulemper.

Måling med hånden er fordelagtig, for så vidt som der herved på kort tid kan måles flere masker, hvilket udvider beregningsgrundlaget ved fastsættelsen af den gennemsnitlige maskestørrelse. På den anden side er målingen upræcis, idet den afhænger af den kraft, hvormed kontrolmyndigheden indfører maskemåleren i masken.

Til gengæld er måling ved brug af et lod mere præcis, men ikke særlig praktisk, navnlig ikke på søen, da den er mere tidskrævende. Derfor er måling ved brug af et lod begrænset til en række på 20 masker.

Kommissionen har endelig tilføjet, at kontrolmyndigheden under hensyntagen til bevarelsen af fiskeressourcerne og den hurtige afvikling af målingen først skal foretage en måling af en række på 20 masker. Såfremt udregningen af maskestørrelsen viser, at maskerne er for små, skal kontrolmyndigheden herefter foretage endnu to målinger med hånden af to nye rækker på 20 masker, denne gang dels af hensyn til fiskeren, dels, igen, af hensyn til den hurtige afvikling af målingen. Såfremt det viser sig, at maskestørrelsen stadig ikke er i overensstemmelse med gældende regler, skal kontrolmyndigheden endelig — af hensyn til fiskeren — foretage en tredje måling, denne gang ved brug af et lod, for at ophæve den subjektive karakter af målingen med hånden, idet resultatet heraf er direkte afhængigt af den kraft, hvormed kontrolmyndigheden indfører maskemåleren.

Tredje spørgsmål (beskyttelse af fartøjets fører)

Staatsanwaltschaft Bremen har anført, at bestemmelserne i forordning nr. 2108/84 ikke har til formål at beskytte føreren af det fartøj, der kontrolleres, idet de alene skal sikre bevarelsen af fiskeressourcerne.

Ifølge Hakvoort og Kommissionen skal bestemmelserne i forordning nr. 2108/84 også beskytte føreren af det fartøj, der kontrolleres, for så vidt som kontrollen kan føre til, at fartøjets fører forfølges strafferetligt eller administrativt.

At der foretages flere målinger af forskellige masker, først med hånden og derefter ved brug af et lod, sikrer en sådan beskyttelse, idet det herved gøres muligt at fastsætte maskestørrelsen mere nøjagtigt.

R. Joliet

Refererende dommer

( *1 ) – Processprog: tysk.

DOMSTOLENS DOM (Første Afdeling)

2. maj 1990 ( *1 )

I sag C-348/88,

angående en anmodning, som Amtsgericht Bremerhaven (Forbundsrepublikken Tyskland) i medfør af EØF-Traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende bødesag mod

Jelle Hakvoort, Schelpenhoek 110, 8321 Urk (Nederlandene),

at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 288, s. 1) og af artikel 6 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 om bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse (EFT L 194, s. 22),

har

DOMSTOLEN (Første Afdeling),

sammensat af afdelingsformanden, Sir Gordon Slynn, dommerne R. Joliét og G. C. Rodríguez Iglesias,

generaladvokat: W. Van Gerven

justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühi

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

— Jelle Hakvoort ved advokat Peltzer, Bremen,

— Staatsanwaltschaft Bremen ved Staatsanwalt Bohlen og

— Kommissionen ved juridisk konsulent Booß som befuldmægtiget,

på grundlag af retsmøderapporten,

efter at Hakvoort og Kommissionen har afgivet mundtlige indlæg under retsmødet den 10. januar 1990,

og efter at generaladvokaten den 20. februar 1990 har fremsat forslag til afgørelse,

afsagt følgende

Dom

1 Ved kendelse af 25. oktober 1988, indgået til Domstolen den 29. november s.å., har Amtsgericht Bremerhaven i medfør af EØF-Traktatens artikel 177 forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 288, s. 1, herefter benævnt »bevarel-sesforordningen«) og af artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 2108/84 af 23. juli 1984 om bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse (EFT L 194, s. 22, herefter benævnt »maskestørrelsesforordningen«).

2 Spørgsmålene er blevet rejst under en bødesag mod Hakvoort, der er tiltalt for at have tilsidesat fællesskabsreglerne vedrørende fiskeredskabers maskestørrelse.

3 I juni 1987 foretog den tyske myndighed, der har til opgave at kontrollere fiskeriet i Nordsøen, en inspektion på Hakvoorts kutter for at kontrollere fiskeredskabernes maskestørrelse.

4 I bevarelsesforordningens artikel 2, stk. 1, og i bilag 1 hertil fastsættes maskestørrelsen for fiskeri i Nordsøen til mindst 80 mm. Ifølge forordningens artikel 3 skal Kommissionen vedtage de tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelse.

5 Maskestørrelseforordningens artikel 6 om fremgangsmåden ved maskemåling lyder således : »1. Kontrolmyndigheden måler en række på 20 masker, der er udvalgt i henhold til artikel 3, ved at indføre maskemåleren med hånden uden brug af lod eller dynamometer. Redskabets maskestørrelse bestemmes derefter i henhold til artikel 5. Viser udregningen af maskestørrelsen, at maskestørrelsen tilsyneladende ikke er i overensstemmelse med gældende regler, måles yderligere to rækker på 20 masker, der udvælges i henhold til artikel 3. Der foretages derefter en ny udregning af maskestørrelsen i henhold til artikel 5 på grundlag af de nu målte 60 masker. Dette er redskabets maskestørrelse, jf. dog stk. 2. 2. Bestrider fartøjets fører den i henhold til stk. 1 bestemte maskestørrelse, tages denne måling ikke i betragtning ved bestemmelse af maskestørrelsen, og redskabet skal måles igen. Målingen foretages med et lod eller et dynamometer fastgjort til maskemåleren. Valget mellem lod og dynamometer foretages af kontrolmyndigheden. Loddet fastgøres med en krog i hullet i maskemålerens spids. Dynamometret kan fastgøres enten i hullet i maskemålerens spids eller i maskemålerens bredeste del. Loddets og dynamometrets nøjagtighed skal godkendes af den pågældende nationale myndighed. For redskaber med en maskestørrelse på 35 mm eller derunder som bestemt i henhold til stk. 1 anvendes en kraft på 19,61 newton (svarende til en masse på 2 kg), og for andre redskaber en kraft på 49,03 newton (svarende til en masse på 5 kg). Med henblik på bestemmelse af maskestørrelsen i henhold til artikel 5 måles der ved brug af lod eller dynamometer kun en række på 20 masker.«

6 Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at kontrolmyndigheden ved målingen af Hakvoorts fiskeredskab først med hånden målte 20 masker. Denne første måling viste, at maskestørrelsen var mindre end de i bevarelsesforordningen foreskrevne 80 mm. Derefter foretog kontrolmyndigheden endnu en måling af andre 20 masker, denne gang ved hjælp af et 5 kg-lod. Her fremgik det også, at maskestørrelsen var mindre end den foreskrevne mindstemaskestørrelse. Herpå tvang kontrolmyndigheden Hakvoort til at gå ind i Cuxhaven havn, hvor der — igen ved hjælp af et 5 kg-lod — blev foretaget en tredje måling af 20 masker. Det fremgik også af denne tredje måling, at maskestørrelsen var mindre end den foreskrevne mindstestørrelse.

7 Staatliches Fischereiamt Bremerhaven pålagde Hakvoort en bøde på 22000 DM for at have anvendt fiskeredskaber, hvis maskestørrelse var mindre end den i bevarelsesforordningen foreskrevne mindstemaskestørrelse. Herudover inddrog Fischereiamt Bremerhaven indtægten fra nødsalget af den beslaglagte fangst, ligesom det omtvistede fiskeredskab blev beslaglagt.

8 Hakvoort indbragte bødeafgørelsen for Amtsgericht Bremerhaven, idet han anførte, at man ved konstateringen af overtrædelsen havde anvendt en retsstridig fremgangsmåde. Kontrolmyndigheden havde nemlig ikke fulgt den fremgangsmåde, der er beskrevet i maskestørrelsesforordningens artikel 6, idet målingen blev foretaget ved hjælp af et lod uden forudgående måling med hånden af 60 masker som foreskrevet i denne bestemmelse.

9 Heroverfor gjorde Staatsanwaltschaft Bremen gældende, at den af kontrolmyndigheden anvendte fremgangsmåde var i overensstemmelse med maskestørrelsesforordningen. Kontrolmyndigheden kan nemlig på et hvilket som helst tidspunkt beslutte at foretage en måling ved brug af et lod. Denne måling er mere nøjagtig end måling med hånden og mere fordelagtig for fartøjsføreren, da anvendelsen af loddet udvider maskerne.

10 Amtsgericht Bremerhaven fandt, at det for at afgøre sagen er nødvendigt at fortolke fællesskabsreglerne om fiskeredskabers maskestørrelse, hvorfor retten har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Skal artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 (EFT L 288 af 11.10.1986, s. 1) fortolkes således, at der i bestemmelsens forstand kun er tale om en maskestørrelse, når den er fastsat under nøje iagttagelse af fremgangsmåden ifølge Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 (EFT L 194 af 24.7.1984, s. 22)? 2) Skal artikel 6 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2108/84 af 23. juli 1984 fortolkes således, at kontrolmyndigheden i hvert enkelt tilfælde først skal fastsætte et fiskeredskabs maskestørrelse på grundlag af en måling med hånden af 60 masker og først derefter, såfremt fartøjets fører anfægter maskemålingen, er beføjet til at fastsætte maskestørrelsen på grundlag af en måling med lod i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 2108/84, eller kan kontrolmyndigheden frit, uden den forudgående måling med hånden eller den fuldstændige måling med hånden af 60 masker ifølge artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 2108/84 og uden indsigelse fra fartøjets fører, vælge blot at foretage en måling med lod ifølge forordningens artikel 6, stk. 2, og alene på grundlag heraf afgøre, om artikel 2 i forordning nr. 3094/86 er overtrådt? 3) Har bestemmelserne i forordning nr. 2108/84 også til formål at beskytte den kontrollerede fartøjsfører?«

11 Vedrørende sagens faktiske omstændigheder, de relevante fællesskabsregler, retsforhandlingernes forløb samt skriftvekslingen for Domstolen henvises i øvrigt til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.

Første spørgsmål

12 Den nationale ret har med sit første spørgsmål i det væsentlige ønsket afgjort, om Fællesskabet har enekompetence til at fastsætte tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelsen, og, i bekræftende fald, om de tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelsen, jf. Rådets bevarelsesforordning nr. 3094/86, er dem, der fremgår af Kommissionens maskestørrelsesforordning nr. 2108/84.

13 Det bemærkes indledningsvis, at Domstolen i dommen af 14. juli 1976, Kramer (3/76, 4/76 og 6/76, Sml. s. 1279, præmis 30) fastslog, at Fællesskabet på det interne plan har kompetence til at træffe enhver foranstaltning til bevaring af havets biologiske ressourcer. En sådan bevaringspolitik indebærer fastsættelsen af særlige regler for fiskeredskabers maskestørrelse, da sådanne regler har til formål at silo-e bevarelsen af fiskeressourcerne. Fællesskabet har således enekompetence til at fastsætte bestemmelser, der foreskriver anvendelsen af fiskeredskaber med en maskestørrelse, der er mindre end en bestemt mindstestørrelse, samt bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse.

14 Det bemærkes yderligere, at Kommissionens maskestørrelsesforordning nr. 2108/84 af 23. juli 1984 blev udstedt under henvisning til artikel 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 171/83 af 25. januar 1983 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 24, s. 14). Ifølge artikel 6 skulle Kommissionen efter at have indhentet en udtalelse fra Forvaltningskomitéen fastsætte bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse.

15 Rådets forordning nr. 171/83 blev ophævet og erstattet af Rådets bevarelsesforordning nr. 3094/86 af 7. oktober 1986. Hovedindholdet af forordningens artikel 3 er, at Kommissionen skal fastsætte de tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelse under anvendelse af forvaltningskomitéproceduren. Forordningens artikel 16, stk. 2, bestemmer imidlertid, at henvisningerne til forordning nr. 171/83 skal forstås som henvisninger til bevarelsesforordning nr. 3094/86 i henhold til en sammenlignende oversigt i et bilag til sidstnævnte forordning. Ifølge denne oversigt er artikel 6 i Rådets forordning nr. 171/83 identisk med bevarelsesforordningens artikel 3. Heraf følger, at bestemmelserne om måling af maskestørrelse fastsat af Kommissionen med hjemmel i artikel 6 i Rådets forordning nr. 171/83 således også må anses for at have hjemmel i bevarelsesforordningens artikel 3.

16 Herefter må det første spørgsmål besvares således, at Fællesskabet har enekompetence til at fastsætte tekniske bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse, og at de tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelse, der er nævnt i Rådets forordning nr. 3094/86, findes i Kommissionens maskestørrelses-forordning nr. 2108/84.

Tredje spørgsmål

17 Den nationale ret har med sit tredje spørgsmål i det væsentlige ønsket afgjort, om maskestørrelsesforordningens bestemmelser ud over formålet at bevare de biologiske ressourcer også har til formål at beskytte føreren af det kontrollerede fartøj.

18 Det skal her fremhæves, at medlemsstaterne ifølge artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 2057/82 af 29. juni 1982 — om fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol med fiskeri fra fartøjer hjemmehørende i medlemsstaterne (EFT L 220, s. 1) — var forpligtet til, på det i sagen relevante tidspunkt, at sikre, at de gældende regler vedrørende bevarelsen af fiskeressourcerne overholdtes, og, såfremt det konstateredes, at reglerne var overtrådt, at indlede straffesag eller træffe administrative foranstaltninger mod skipperen på det pågældende fartøj.

19 Da konstateringen af en for lille maskestørrelse er et væsentligt led i gerningsindholdet, afgrænser maskestørrelsesforordningen ved at fastsætte den fremgangsmåde, kontrolmyndighedens skal følge, overtrædelsens gerningsindhold.

20 Det tredje spørgsmål skal herefter besvares således, at maskestørrelsesforordningen ikke blot skal beskytte de biologiske ressourcer, men også føreren af det kontrollerede fartøj.

Andet spørgsmål

21 Med sit andet spørgsmål har den nationale ret ønsket afgjort, om kontrolmyndigheden er forpligtet til at følge den fremgangsmåde, der er foreskrevet i maskestørrelsesforordningens artikel 6.

22 Det bemærkes indledningsvis, at det fremgår af selve bestemmelsens ordlyd, at der først kan foretages måling med et lod, efter at målingen med hånden har afsløret, at maskestørrelsen er for lille, og såfremt fartøjets fører har bestridt resultatet af denne måling.

23 Som Kommissionen har anført, fører de to målemetoder ikke nødvendigvis til samme resultat. Selv om måling med hånden er mindre nøjagtig end måling med et lod, indebærer den navnlig den fordel, at den omfatter en repræsentativ stikprøve af fiskeredskabet, nemlig 60 masker, mens kontrolmyndigheden kun er forpligtet til at undersøge 20 masker, når målingen foretages med et lod. Det er således muligt, at måling med hånden af et bestemt fiskeredskab viser en større maskestørrelse end ved måling med lod. Da sidstnævnte metode ikke nødvendigvis er mere fordelagtig for fartøjets fører end måling med hånden, og maskestørrelsesforordningen som nævnt ovenfor også skal beskytte fartøjets fører, er en fuldstændig gennemførelse af målingen med hånden en betingelse for, at kontrolmyndigheden eventuelt kan foretage måling med et lod.

24 Herefter skal det andet spørgsmål besvares således, at kontrolmyndigheden er forpligtet til at følge den fremgangsmåde, der er foreskrevet i maskestørrelsesforordningens artikel 6.

Sagens omkostninger

25 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser kender DOMSTOLEN (Første Afdeling) vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af Amtsgericht Bremerhaven ved kendelse af 25. oktober 1988, for ret:

1) Fællesskabet har enekompetence til at fastsætte tekniske bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse. De tekniske bestemmelser for måling af maskestørrelse, der er nævnt i Rådets forordning nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne, findes i Kommissionens forordning nr. 2108/84 af 23. juli 1984 om bestemmelser for måling af fiskeredskabers maskestørrelse.

2) Kommissionens bestemmelser i forordning nr. 2108/84 skal ikke blot beskytte de biologiske ressourcer, men også føreren af det kontrollerede fartøj.

3) Kontrolmyndigheden er forpligtet til at følge den fremgangsmåde, der er foreskrevet i artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 2108/84.

Slynn Joliét Rodríguez Iglesias Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 2. maj 1990. J.-G. Giraud Justitssekretær Gordon Slynn Formand for Første Afdeling

( *1 ) – Processprog: tysk.