DOMSTOLENS DOM (FJERDE AFDELING) AF 9. NOVEMBER 1989. - SAS BRIANTEX OG A. DI DOMENICO MOD DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKABS OG KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - ANSVAR UDEN FOR KONTRAKT FOR AFGIVELSE AF URIGTIGE OPLYSNINGER. - SAG 353/88.



Samling af Afgørelser 1989 side 03623



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Erstatningssoegsmaal - soegsmaal mod den institution der paastaas at have paadraget Faellesskabet ansvar - formaliteten

( EOEF-Traktaten, art . 178 og 215, stk . 2 )

2 . Ansvar uden for kontraktsforhold - betingelser - retsstridighed - tab - aarsagssammenhaeng

( EOEF-Traktaten, art . 215, stk . 2 )

Sammendrag

1 . Naar Faellesskabet ifalder ansvar som foelge af en af sine institutioners handlinger, repraesenteres det for Domstolen af den eller de institutioner, som det ansvarspaadragende forhold laegges til last . Det kan imidlertid ikke paa grundlag heraf fastslaas, at udtagelse af staevning direkte mod den institution, som den ansvarspaadragende handling laegges til last, kan medfoere sagens afvisning, idet sagsoegte ifoelge en saadan staevning maa antages at vaere Faellesskabet og vedkommende institution dets repraesentant .

2 . Ansvar uden for kontrakt for Faellesskabet og opfyldelsen af et krav om erstatning for det lidte tab forudsaetter, at der foreligger en af en faellesskabsinstitution udstedt retsstridig akt, der har forvoldt reel skade, og at der er aarsagssammenhaeng mellem retsakten og skaden .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 9 . december 1988, har selskabet Briantex SAS, Seregno ( Italien ), der producerer og forhandler daekketoej og lignende varer, og dette selskabs generaldirektoer Antonio Di Domenico i medfoer af EOEF-Traktatens artikler 178 og 215, stk . 2, anlagt erstatningssoegsmaal mod Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . De har herved nedlagt paastand om erstatning for det tab, de har lidt i forbindelse med Kommissionens afholdelse af en "handelsuge EOEF-Kina" i Bruxelles .

2 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at Kommissionen over for dem har paadraget sig et ansvar uden for kontrakt for Faellesskabet ved at udbrede eller lade udbrede fejlagtige og ufuldstaendige oplysninger, som vildledte sagsoegerne og paafoerte dem et tab .

3 Sagsoegeren Di Domenico var i tillid til disse oplysninger rejst til Bruxelles med henblik paa dér at afgive ordrer til tilstedevaerende kinesiske erhvervsrepraesentanter . Disse oplyste ham imidlertid om, at den kvote til import af tekstiler hidroerende fra Kina, Italien havde faaet tildelt, allerede var helt opbrugt . Sagsoegerne har anfoert, at deres tab udgoer de i forbindelse hermed unoedvendigt afholdte rejse - og opholdsudgifter, vaerdien af 4 arbejdsdage, der maa anses for spildt som foelge af Di Domenico' s unoedvendige rejse samt tabet ved ikke at kunne afslutte de forretninger, de havde regnet med .

4 Vedroerende sagens retlige baggrund, de faktiske omstaendigheder og parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Formaliteten

5 De sagsoegte har gjort gaeldende, at sagen delvis skal afvises, dels fordi den er anlagt i Di Domenico' s navn, selv om han ikke har soegsmaalskompetence, og dels fordi den er anlagt mod Kommissionen, der ikke har status som juridisk person .

6 Med hensyn til Di Domenicos soegsmaalskompetence bemaerkes, at Di Domenico rejste til Bruxelles som generaldirektoer, dvs . som organ for selskabet Briantex eller som dette selskabs befuldmaegtigede . Det paastaaede tab som foelge af denne rejse og hans deltagelse i den paagaeldende handelsuge er altsaa tilfoejet selskabet Briantex . Di Domenico har saaledes ikke nogen personlig interesse i sagen, hvorfor denne skal afvises i det omfang, den er anlagt i hans navn .

7 Med hensyn til den del af formalitetsindsigelsen, der gaelder Kommissionens retsstilling som sagsoegt, bemaerkes, at naar Faellesskabet ifalder ansvar som foelge af en af dets institutioners handlinger, repraesenteres det for Domstolen af den eller de institutioner, som det ansvarspaadragende forhold laegges til last ( jfr . dom af 13 . november 1973, Werhahn, forenede sager 63-69/72 . Sml . s . 1229 ). Det kan imidlertid ikke paa grundlag heraf fastslaas, at udtagelse af staevning direkte mod den institution, som den ansvarspaadragende handling laegges til last, kan medfoere sagens afvisning, idet sagsoegte ifoelge en saadan staevning maa antages at vaere Faellesskabet, og vedkommende institution dets repraesentant . Denne del af sagsoegtes formalitetsindsigelse kan derfor ikke tages til foelge .

Realiteten

8 Ifoelge Domstolens faste praksis forudsaetter ansvar uden for kontrakt for Faellesskabet og opfyldelsen af et krav om erstatning for det lidte tab, at der foreligger en af en faellesskabsinstitution udstedt retsstridig akt, der har forvoldt reel skade, og at der er aarsagssammenhaeng mellem retsakten og skaden .

9 I det foreliggende tilfaelde bestaar Kommissionens paastaaede retsstridige handling i udbredelsen af oplysninger om handelsugen EOEF-Kina, der dannede grundlag for sagsoegernes urigtige antagelse om, at de kunne afslutte kontrakter med kinesiske partnere . Sagsoegerne har navnlig lastet Kommissionen for ikke at have meddelt dem, at den italienske kvota var opbrugt .

10 Det fremgaar af sagen og af besvarelserne af Domstolens spoergsmaal i retsmoedet, at sagsoegerne alene stoettede deres antagelse om at kunne afslutte kontrakter paa en saetning i en skrivelse fra det italienske institut for udenrigshandel, hvorefter 10 kinesiske import-eksport-sammenslutninger samt repraesentanter for kinesiske regioner og provinser med aftalebefoejelser ville vaere til stede .

11 Det bemaerkes i den forbindelse, at de slutninger, sagsoegerne mente at kunne drage paa grundlag af naevnte skrivelse, er uholdbare . Skrivelsen udgoer nemlig kun en almindelig meddelelse, der ikke paa nogen maade kan give det indtryk, at de kinesiske repraesentanter ville indgaa aftaler om bestemte typer varer . Desuden er en handelsuge, som Kommissionen korrekt har anfoert, foerst og fremmest en lejlighed for erhvervsfolk til at moedes uden at have sikkerhed for, at de kan indgaa kontrakter . Kommissionen kan herefter ikke antages at have vaeret forpligtet til at meddele deltagerne i et saadant arrangement, at visse kvoter for tekstilvarer var opbrugt .

12 Det kan herefter ikke fastslaas, at Kommissionen ved at udsende de paagaeldende oplysninger som sket har gjort sig skyldig i en retsstridig handling, hvorfor den vil vaere at frifinde .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

13 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Sagsoegerne har tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( Fjerde Afdeling )

1 ) Sagen afvises, for saa vidt den er anlagt af Di Domenico .

2 ) I oevrigt frifindes de sagsoegte .

3 ) Sagsoegerne tilpligtes at afholde sagens omkostninger .