ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Er princippet om, at »forureneren betaler«, i artikel 191, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og principperne om lighed og ikke-forskelsbehandling i artikel 20 og 21 i chartret om grundlæggende rettigheder samt artikel 3 og 5 i direktiv 2005/89/EF (2) — for så vidt som de har til formål at sikre, »at det indre marked for elektricitet fungerer tilfredsstillende«, og opfordrer medlemsstaterne til at sikre, »at foranstaltninger vedtaget i medfør af dette direktiv er ikke-diskriminerende og ikke påfører markedsaktørerne urimelige byrder« — til hinder for en national lovgivning, som vælter finansieringen af tarifunderskuddet over på alle virksomheder i elsektoren, men pålægger kernekraftvirksomheder (med undtagelse af dem, der producerer vandkraft, som anses for at være vedvarende energi), særligt tyngende afgifter, hvorved disse virksomheder pålægges en større afgiftsbyrde end andre virksomheder på energimarkedet, og virksomheder, der forurener mere, ikke bærer disse omkostninger, som begrundes i miljøbeskyttelseshensyn på grund af de risici og usikkerheder, der kendetegner nukleare aktiviteter, uden at udgifterne præciseres, og uden at det miljømæssige formål med indtægterne herfra fastlægges, idet håndteringen og oplagringen af affaldet er omfattet af andre afgifter, og kernekraftvirksomhederne bærer det civilretlige ansvar, og den frie konkurrence ifølge det liberaliserede indre markeds regler fordrejes, idet andre elproducenter, der ikke skal betale miljøafgifter, tilgodeses, selv om de anvender mere forurenende produktionskilder?
Sag C-205/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Piteşti (Rumænien) den 20. marts 2018 — Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv og Raluca-Marinela Traşcă mod Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Piteşti (Rumænien) den 20. marts 2018 — Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv og Raluca-Marinela Traşcă mod Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

(Sag C-205/18)

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Piteşti

Parter i hovedsagen

Appellanter: Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv og Raluca-Marinela Traşcă

Indstævnt: Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 114, stk. 3, TEUF, artikel 151 TEUF og artikel 153 TEUF samt bestemmelserne i rammedirektiv 89/391/EØF ( 1 ) og de efterfølgende særdirektiver fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat indfører frister og procedurer, som fratager adgangen til klage og domstolsprøvelse med henblik på en klassificering af arbejdssteder som havende særligt belastende forhold, med den følge, at nyansatte arbejdstagere ikke tilkendes den ret til sikkerhed og sundhed på arbejdsstedet, som en klassificering sikrer dem i henhold til de nationale bestemmelser?

( 1 ) – Rådets direktiv 89/391/EØF af 12.6.1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (EFT 1989 L 183, s. 1).
—

Kongeriget Spanien pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en daglig tvangsbøde på 123928,64 EUR med virkning fra datoen for afsigelse af den dom, hvorved det fastslås, at forpligtelsen til at vedtage eller under alle omstændigheder underrette Kommissionen om de bestemmelser, der er nødvendige for at opfylde direktiv 2014/26/EU, er blevet tilsidesat.
Sag C-208/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší soud České republiky (Den Tjekkiske Republik) den 23. marts 2018 — Jana Petruchová mod FIBO Group Holdings Ltd

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší soud České republiky (Den Tjekkiske Republik) den 23. marts 2018 — Jana Petruchová mod FIBO Group Holdings Ltd

(Sag C-208/18)

Den forelæggende ret

Nejvyšší soud České republiky

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jana Petruchová

Sagsøgt: FIBO Group Holdings Ltd

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 17, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 ( 1 ) af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område fortolkes således, at en person som sagsøgeren i hovedsagen, der handler på FOREX, det internationale valutamarked, ved aktivt selv at afgive ordrer, men dog gennem en tredjepart, der er beskæftiget med nævnte handel som erhvervsdrivende, skal anses for at være forbruger i henhold til bestemmelsen?

( 1 ) – EUT L 351, 20.12.2012, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/12

Sag anlagt den 23. marts 2018 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-209/18)

(2018/C 190/16)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og H. Tserepa-Lacombe, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Østrig

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 1, artikel 15, stk. 1, artikel 15, stk. 2, litra b) og c), artikel 15, stk. 3, og artikel 25 i servicedirektivet (1), og artikel 49 TEUF og 56 TEUF, idet den har opretholdt kravene vedrørende hjemstedet for patentagentselskaber i henhold til § 29a, nr. 7, sammenholdt med § 2, stk. 1, litra c), i Patentanwaltsgesetz (lov om patentagenter), og for civilingeniørselskaber i henhold til § 25, stk. 1, i Ziviltechnikergesetz (lov om civilingeniører), kravene vedrørende den retlige form og kapitalandele i civilingeniørselskaber i henhold til § 26, stk. 1, og § 28, stk. 1, i Ziviltechnikergesetz, i patentagentselskaber i henhold til § 29a, nr. 1, 2 og 11, i Patentanwaltsgesetz og i dyrlægeselskaber i henhold til § 15a, stk. 1, i Tierärztegesetz (lov om dyrlæger) samt har opretholdt begrænsninger for civilingeniørselskabers tværfaglige aktiviteter i henhold til § 21, stk. 1, i Ziviltechnikergesetz og for patentagentselskaber i henhold til § 29a, nr. 6, i Patentanwaltsgesetz.

— Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende:

Østrigsk ret kræver stadig, at hjemstedet for erhvervsdrivende civilingeniør- og patentagentselskaber opfylder krav i strid med servicedirektivets artikel 14, stk. 1, litra b). De omhandlede bestemmelser diskriminerer direkte som følge af selskabets vedtægtsmæssige hjemsted og indirekte som følge af selskabsdeltagernes nationalitet.

Kravene til retlig form og kapitalandele i civilingeniørselskaber, patentagentselskaber og dyrlægeselskaber udgør en hindring både for de østrigske tjenesteydere og for etablering af nye tjenesteydere fra andre medlemsstater, for så vidt som de begrænser sidstnævntes muligheder for at skabe et sekundært forretningssted i Østrig, medmindre deres organisationsstruktur tilpasses disse bestemmelser.

De østrigske bestemmelser, som pålægger de omhandlede erhvervsdrivende selskaber at begrænse sig til udøvelsen af henholdsvis patentagentvirksomhed eller civilingeniørvirksomhed, er i strid med servicedirektivets artikel 25, da de begrænser både det sekundære forretningssted i Østrig for virksomheder med tværfaglige aktiviteter fra andre medlemsstater og hovedforretningsstedet for østrigske erhvervsdrivende selskaber. Dette hindrer udviklingen af nye innovative forretningsmodeller, som gør det muligt for virksomhederne at tilbyde en bredere vifte af tjenesteydelser.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12.12.2006 om tjenesteydelser i det indre marked (EUT 2006, L 376, s. 36).
1.

Henset til a) Det Forenede Kongeriges meddelelse i henhold til artikel 50 TEU, b) usikkerheden med hensyn til de aftaler, der vil blive indgået mellem Den Europæiske Union og Det Forenede Kongerige med henblik på at regulere forholdene efter Det Forenede Kongeriges udtræden, og c) den deraf følgende usikkerhed for så vidt angår omfanget af KN's rettigheder i praksis i henhold til traktaterne, chartret eller relevant lovgivning, såfremt han bliver overgivet til Det Forenede Kongerige og forbliver fængslet, efter at Det Forenede Kongerige forlader Den Europæiske Union, skal den medlemsstat, som anmodningen rettes til, da i henhold til EU-retten nægte at foretage en overgivelse til Det Forenede Kongerige af en person, der er genstand for en europæisk arrestordre, og hvis overgivelse i øvrigt er påkrævet i henhold til medlemsstatens nationale ret, (i) i samtlige tilfælde, (ii) i visse tilfælde, henset til sagens særlige omstændigheder, eller (iii) i ingen tilfælde?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 19. marts 2018 — Raúl Vítor Soares de Sousa mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-196/18)

(2018/C 190/14)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Raúl Vítor Soares de Sousa

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielt spørgsmål

Er EU-retten, navnlig artikel 110 TEUF, til hinder for, at en afgiftsretlig bestemmelse som artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i Código do IUC pålægger køretøjer af samme mærke, model, forbrændingsmetode og alder en strengere afgift som følge af, at de har været indregistrerede i andre medlemsstater?
1)

I henhold til spansk ret skal der med henblik på beregning af alderspensionen på det beregningsgrundlag, som beregnes på grundlag af lønnen i de sidste år, anvendes en procentsats, der fastsættes i forhold til antallet af år med bidragspligt gennem hele arbejdslivet. Skal en bestemmelse i national ret som den, der fremgår af artikel 247.a og 248.3 i Ley General de la Seguridad Social (den almindelige lov om social sikring), som nedsætter antallet af år, der i tilfælde med deltidsansættelse kan medregnes med henblik på anvendelse af procentsatsen, anses for at være uforenelig med artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 (1)? Kræves det i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, at antallet af år med bidragspligt, der tages i betragtning med henblik på at fastsætte den procentsats, der skal gælde for beregningen af alderspensionen, bestemmes på samme måde for fuldtidsansatte og for deltidsansatte?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/15

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance de Liège (Belgien) den 3. april 2018 — Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton og Anissa Quotb mod Etat belge SPF Santé publique og Communauté française de Belgique

(Sag C-237/18)

(2018/C 190/20)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton og Anissa Quotb

Sagsøgte: Etat belge SPF Santé publique og Communauté française de Belgique

Præjudicielt spørgsmål

Er arret royal du 02/07/2009 établissant la liste des professions paramédicales (kongelig anordning af 2.7.2009 om fastsættelse af listen over paramedicinske erhverv) i strid med artikel 20, 21 og 45 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt artikel 15 i chartret om grundlæggende rettigheder, for så vidt som [denne kongelige anordning] ikke angiver psykomotorik som paramedicinsk erhverv, selv om der er indført en bachelorgrad i psykomotorik i Belgien, hvilket begrænser retten til fri bevægelighed for personer, retten til fri erhvervsudøvelse og retten til at arbejde?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/14

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 29. marts 2018 — GRDF SA mod Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie og Procureur général près la Cour d'appel de Paris

(Sag C-236/18)

(2018/C 190/19)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GRDF SA

Sagsøgt: Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie og Procureur général ved Cour d’appel de Paris

Præjudicielt spørgsmål

Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 (1), særlig artikel 41, stk. 11, fortolkes således, at det kræves, at en regulerende myndighed, der bilægger en tvist, har beføjelse til at træffe en afgørelse, der gælder for hele den periode, der er omfattet af den tvist, der er indbragt for den, uanset hvornår tvisten er opstået mellem parterne, navnlig ved at drage konsekvenserne af en kontrakts manglende overensstemmelse med direktivets bestemmelser ved en afgørelse, hvis virkninger dækker hele kontraktperioden?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF (EUT L 211, s. 94).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 5. marts 2018 — AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree mod Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas

(Sag C-172/18)

(2018/C 190/11)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree

Sagsøgt: Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas

Præjudicielle spørgsmål

Under omstændigheder, hvor en virksomhed er etableret og har hjemsted i medlemsstat A og har taget skridt til i dette område at reklamere for og udbyde varer til salg under et tegn, der er identisk med et EU-varemærke, på et websted, som er rettet mod erhvervsdrivende og forbrugere i medlemsstat B:

i) har en EU-varemærkedomstol i medlemsstat B da kompetence til at påkende en påstand om krænkelse af et EU-varemærke i forbindelse med annoncering og udbud til salg af varer i dette område?

ii) hvis dette ikke er tilfældet, hvilke andre kriterier skal den pågældende EU-varemærkedomstol da tage hensyn til ved afgørelsen af, om den har kompetence til at behandle denne påstand?
3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: a) Hvorledes skal retten i domsstaten i forbindelse med en afgørelse, der indeholder en eksigibel forpligtelse, og som er blevet anfægtet i domsstaten ved ordinær appel, eller fristen herfor endnu ikke er udløbet, forholde sig henset til formularen i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, såfremt afgørelsen i henhold til selve dommen eller ifølge loven først må fuldbyrdes i domsstaten, når der er stillet sikkerhed? b) Skal retten i domsstaten i så fald udstede attesten ved brug af formularen i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, uden at give de i nr. 4.4.1.-4.4.4. nævnte oplysninger? c) Kan retten i domsstaten i så fald udstede attesten ved brug af formularen i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, på en sådan måde, at der — f.eks. i nr. 4.4.1 eller 4.4.3. i formularen — gives yderligere oplysninger om den påkrævede sikkerhedsstillelse, og den relevante lovtekst vedlægges formularen?
—

Appellen tiltrædes, den appellerede dom afsagt af Retten den 1. februar 2018 i sag T-506/15 ophæves i overensstemmelse med det i appelskriftet udtrykkeligt anførte, Den Hellenske Republiks søgsmål iværksat den 29. august 2015 tiltrædes i overensstemmelse med appelskriftet, Kommissionens afgørelse 2015/1119/EU af 22. juni 2015 annulleres, for så vidt som der herved pålagdes a) faste finansielle engangskorrektioner for i alt 313 483 531,71 EUR for ansøgningsårene 2009, 2010 og 2011 i sektoren for direkte arealrelateret støtte og b) en fast finansiel korrektion på 2 % hvad angår krydsoverensstemmelsen for ansøgningsåret 2011, og Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 5. marts 2018 — Safeway Ltd mod Andrew Richard Newton og Safeway Pension Trustees Ltd

(Sag C-171/18)

(2018/C 190/10)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Appellant: Safeway Ltd

Appelindstævnte: Andrew Richard Newton og Safeway Pension Trustees Ltd

Præjudicielt spørgsmål

Under omstændigheder, hvor reglerne i en pensionsordning i henhold til national ret i forbindelse med en ændring af ordningens »Trust deed« (trustdokument) tillægger en beføjelse til at begrænse værdien af optjente pensionsrettigheder for både mænd og kvinder med tilbagevirkende kraft for en periode mellem datoen for en skriftlig meddelelse om de påtænkte ændringer af ordningen og den dato, hvor trustdokumentet faktisk ændres, kræver artikel 157 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere og på tidspunktet for de faktiske omstændigheder Rom-traktatens artikel 119) da, at både mænd og kvinders optjente pensionsrettigheder anses for ikke at kunne fortabes i denne periode, således at deres pensionsrettigheder beskyttes imod begrænsninger med tilbagevirkende kraft i henhold til denne beføjelse i national ret?
1.

Skal artikel 4 i forordning nr. 1346/2000 (1) fortolkes således, at den omfatter et søgsmål, som ved en svensk ret anlægges af kurator for et polsk selskab — der er genstand for en insolvensbehandling i Polen — mod et svensk selskab med henblik på betaling af leverede varer ifølge en aftale, som selskabet har indgået før konkursen?
1)

Skal bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/23/EF (1) fortolkes således, at en overførsel såsom den under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder udførte, som omfattede kundernes finansielle instrumenter og andre aktiver (i den konkrete situation værdipapirer), regnskabet over kundernes immaterielle værdipapirer, andre finansielle og accessoriske tjenesteydelser samt arkivet, også skal kvalificeres som overførsel i retlig forstand af virksomhed eller dele af virksomhed henset til, at ordregiverne (kunderne) efter ophøret af den første sagsøgtes aktiviteter i form af formidling af børsforretninger selv besluttede, om de ønskede levering af disse tjenesteydelser fra den anden sagsøgte?
2)

Såfremt den test, der skal anvendes, kræver en konkret vurdering af den eftersøgte persons reelle risiko for en åbenlys manglende adgang til domstolsprøvelse, og når den nationale ret har konkluderet, at der sker en systemisk tilsidesættelse af retsstatsprincippet, har den nationale ret som fuldbyrdende judicielle myndighed da pligt til at anmode den udstedende judicielle myndighed om yderligere nødvendige oplysninger, som kan sætte den nationale ret i stand til [at] udelukke, at der er en risiko for en uretfærdig rettergang, og hvis det er tilfældet, hvilke garantier for en retfærdig rettergang kræves der da?
2.

Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 296, stk. 2, TEUF ved konklusionen om, at den anden og den fjerde foranstaltning gav appellanten en fordel. Hvad angår den anden foranstaltning (2008-garantien): urigtig fortolkning af det tidsmæssige kriterium for begrebet kriseramt virksomhed. Urigtig fortolkning af kriteriet om vederlag for garantien. Hvad angår den fjerde foranstaltning (2010-garantien): a) begrundelsesmangel vedrørende garantistillelsen som almindelig praksis; b) begrundelsesmangel vedrørende det uoprettelige tab, som appellanten havde lidt; c) begrundelsesmangel og tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF samt af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning hvad angår garantivilkårene og kommissionsenheden; d) begrundelsesmangel hvad angår den særlige stilling for National Bank of Greece SA (ETE) som privat aktionær.
2)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, er det da foreneligt med Den Europæiske Unions regler for postsektoren at stille krav om, at private postvirksomheder råder over fysiske etablissementer, der er åbne for offentligheden, for at kunne distribuere og markedsføre andre frankeringsmidler end frimærker?
3)

Skal momsdirektivets bestemmelser samt det grundlæggende princip om overholdelse af retten til forsvar og artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at de er til hinder for en national praksis i henhold til hvilken konklusionerne i forbindelse med kontrollen af parterne i retsforholdet, som den afgiftsmæssige forpligtelse vedrører, som afgiftsmyndigheden foretager ved en gennemførelsesprocedure hos udstederen af en faktura, og som indebærer, at det konstateres, at nævnte udsteder har deltaget i aktiv skattesvig, skal tages i betragtning ex officio af afgiftsmyndigheden i forbindelse med kontrollen af fakturamodtageren, således at nævnte modtager i den kontrolprocedure, der gennemføres hos udstederen, ikke har rettigheder som part i sagen, og heller ikke kan udøve retten til forsvar i forbindelse med en kontrolprocedure, hvori resultaterne skal tages i betragtning ex officio af afgiftsmyndigheden i kontrollen vedrørende modtagerens afgiftsmæssige forpligtelse, og kan lægges sidstnævnte til last, og således at [afgiftsmyndigheden] ikke stiller den dokumentation, der er relevant for den kontrol, som foretages hos udstederen, herunder navnlig de bilag, der ligger til grund for resultaterne, mødeprotokollerne og de administrative afgørelser, til rådighed for modtageren, men kun fremsender dokumentationen til en part i forkortet form, idet afgiftsmyndigheden således kun giver den anden part indirekte kendskab til dokumentationen, idet den foretager en udvælgelse på baggrund af dens egne kriterier, som den anden part ikke har nogen kontrol over?
1)

Kan en kvæggrossist, som erhverver levende dyr fra en landbruger og transporterer dem til et slagteri i en afstand af op til 100 km, som han sælger dyrene til, påberåbe sig undtagelsen i artikel 13, stk. 1, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (herefter forordning (EF) nr. 561/2006) ( 1 ) — »køretøjer, der anvendes til transport af levende dyr fra gårde til lokale markeder og omvendt eller fra markeder til lokale slagterier inden for en radius på op til 100 km« — idet der ved erhvervelsen fra landbrugeren er tale om et »marked« i denne bestemmelses forstand, eller kvæghandelsvirksomheden selv skal anses for et »marked«? Såfremt der ikke er tale om et »marked« i denne bestemmelses forstand: