Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – bevis for traktatbrud – Kommissionens bevisbyrde – formodninger – ulovligt – manglende overholdelse af den meddelelsespligt, som er pålagt medlemsstaterne ved et direktiv – følger

(Art. 10 EF og 226 EF)

2. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – fastlæggelse under den administrative procedure – senere ændring, således at sagens genstand indskrænkes – lovligt

(Art. 226 EF)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser – direktiv 98/44 – patentering af opfindelser, hvor der anvendes biologisk materiale – patentering af dele af det menneskelige legeme, der er isoleret eller på anden vis frembragt ved hjælp af en teknisk fremgangsmåde – national lovgivning, som blot opstiller nogle generelle betingelser for patentering af alle opfindelser – ikke lovligt, eftersom det ikke er fastslået i retspraksis, at disse opfindelser eller dele er patenterbare

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44, art. 3, stk. 1, og art. 5, stk. 2)

4. Tilnærmelse af lovgivningerne – retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser – direktiv 98/44 – forbud mod patentering af visse særlige fremgangsmåder, såsom kloning af mennesker og anvendelse af menneskelige embryoner til industrielle eller kommercielle formål – national lovgivning, som blot udelukker patentering af opfindelser, hvis udnyttelse ville være i strid med offentlig orden eller sædelighed – ikke lovligt

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44, art. 6, stk. 1 og 2)

Sammendrag

1. Selv om det under en traktatbrudssag i medfør af artikel 226 EF påhviler Kommissionen – som har bevisbyrden for, at der foreligger et traktatbrud – at fremføre de omstændigheder, som er nødvendige for, at Domstolen kan efterprøve, om der foreligger et traktatbrud, og selv om Kommissionen ikke kan påberåbe sig nogen formodning herfor, påhviler det samtidig medlemsstaterne i medfør af artikel 10 EF at lette Kommissionen i gennemførelsen af dens opgave. Det er i øvrigt med dette formål for øje, at en række direktiver pålægger medlemsstaterne en meddelelsespligt.

I mangel af sådanne oplysninger er Kommissionen ude af stand til at kontrollere, om medlemsstaten reelt og fuldt ud har gennemført et direktiv. En medlemsstats undladelse af at opfylde denne forpligtelse, det være sig ved slet ikke at give nogle oplysninger eller ved ikke at give tilstrækkelig klare og præcise oplysninger, kan i sig selv begrunde, at traktatbrudsproceduren efter artikel 226 EF indledes. Den pågældende medlemsstat kan således ikke kritisere Kommissionen for manglende klarhed i stævningen, når denne skyldes medlemsstatens egen adfærd.

(jf. præmis 26, 27 og 29)

2. Genstanden for et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF afgrænses af den administrative procedure, som er fastlagt i denne bestemmelse, således at søgsmålet skal støttes på de samme grunde og anbringender som den begrundede udtalelse. Kravet herom kan imidlertid ikke indebære, at der under alle omstændigheder skal være fuldstændigt sammenfald mellem klagepunkterne i åbningsskrivelsen, konklusionen i den begrundede udtalelse og de under søgsmålet nedlagte påstande, når sagsgenstanden ikke er blevet udvidet eller ændret.

Sagsgenstanden er ikke blevet udvidet eller ændret, hvis Kommissionen, efter at have foreholdt en medlemsstat, at den på ingen måde har gennemført et direktiv, herefter nærmere anfører, at den gennemførelse, som den pågældende medlemsstat for første gang har henvist til på et senere tidspunkt af proceduren, under alle omstændigheder er ukorrekt eller ufuldstændig hvad angår visse af direktivets bestemmelser. Et sådant klagepunkt må nødvendigvis være en del af klagepunktet om, at direktivet på ingen måde er blevet gennemført, og det er subsidiært i forhold hertil.

(jf. præmis 35, 39 og 40)

3. En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 2, i direktiv 98/44 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser, såfremt det ikke er udtrykkeligt fastsat i national patentret, at opfindelser, der gør brug af biologisk materiale, samt dele af det menneskelige legeme, der er isoleret eller på anden vis frembragt ved hjælp af en teknisk fremgangsmåde, er patenterbare, men blot opstiller nogle generelle betingelser for patentering af alle opfindelser, uden i øvrigt at henvise til en eneste retsafgørelse, der specifikt tildeler patent på sådanne opfindelser eller dele. Under disse omstændigheder fremgår det nemlig, at der på trods af direktivets formål om en klarere retstilstand fortsat er en vis uklarhed hvad angår muligheden for at få patent på bioteknologiske opfindelser i henhold til den pågældende medlemsstats ret.

(jf. præmis 59-61 og 71-73)

4. En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 98/44 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser, såfremt national patentret ikke indeholder et udtrykkeligt forbud mod patentering af visse særlige fremgangsmåder, såsom kloning af mennesker og anvendelse af menneskelige embryoner til industrielle eller kommercielle formål, men blot i generelle vendinger udelukker patentering af opfindelser, hvis udnyttelse ville være i strid med offentlig orden eller sædelighed, henholdsvis af handlinger, hvorved der rådes over det menneskelige legeme

I modsætning til direktivets artikel 6, stk. 1, der giver medlemsstaternes administrative myndigheder og domstole et vidt skøn ved iværksættelsen af udelukkelsen fra patentering af opfindelser, hvis kommercielle udnyttelse ville være i strid med offentlig orden og sædelighed, overlader artikel 6, stk. 2, ikke medlemsstaterne noget skøn hvad angår forbuddet mod patentering af de deri opregnede fremgangsmåder og anvendelser, idet denne bestemmelse netop har til formål at afgrænse skønnet i henhold til stk. 1.

(jf. præmis 78 og 80)