Forslag til afgørelse fra generaladvokat Tesauro fremsat den 1. december 1988. - JACOBUS STEMPELS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMANDSVEDTAEGTEN - TILBAGEBETALING AF UBERETTIGET OPPEBAARET BELOEB. - SAG 310/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 00043



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Det spoergsmaal, som Domstolen skal tage stilling til i denne sag, giver efter min mening ikke anledning til stoerre vanskeligheder, naar henses til det klare indhold af de paaberaabte bestemmelser og til Domstolens tidligere afgoerelser paa dette omraade . Sagsoegerens og Kommissionens anbringender, der allerede blev klart fremfoert under skriftvekslingen og er praecist gengivet i retsmoederapporten - hvortil jeg skal henvise - er heller ikke blevet aendret i det netop afholdte retsmoede . Sagen drejer sig i det vaesentlige om, hvorvidt en fraskilt tjenestemand, der fortsat har faaet udbetalt husstandstillaeg efter det tidspunkt, da hans forsoergerpligt over for boern ophoerte, skal tilbagebetale de fejlagtigt modtagne beloeb .

Jeg skal i al korthed fremlaegge min opfattelse for Domstolen - i al korthed, som sagt, da jeg ikke mener, at sagen efter sin beskaffenhed og sagsoegerens paastande kan goere krav paa nogen laengere behandling . I oevrigt kunne sagen have vaeret undgaaet, dersom sagsoegeren havde sat sig ordentlig ind i Domstolens praksis, der er aldeles klar .

2 . Med hensyn til sagens realitet henviser jeg i det hele til min forgaenger, generaladvokat Mayras' bemaerkninger i sagen Broe mod Kommissionen ( 252/78, dom af 11 . juli 1979, Sml . s . 2393 ), som jeg generelt kan tilslutte mig uanset sagsoegerens kritiske bemaerkninger under retsmoedet . Dels er spoergsmaalene vedroerende tilbagesoegning af fejlagtigt udbetalte beloeb i medlemsstaternes tjenestemandsret reguleret paa en maade, der er mindre gunstig for tjenestemanden end bestemmelsen i vedtaegtens artikel 85; dels er det klart, at faellesskabslovgiver i forbindelse med vedtaegtsaendringen i 1972 oenskede at fastslaa princippet om, at fejlagtigt udbetalte beloeb som hovedregel skal tilbagebetales, naar betingelserne herfor er opfyldt, hvorimod det er undtagelsen, at tjenestemanden kan beholde de fejlagtigt modtagne beloeb .

3 . Idet jeg fremdeles anskuer forholdet alment, er der ikke tvivl i mit sind om, at Domstolen boer fastholde praksis og navnlig afgoerelsen i Broe-sagen . Artikel 85 skal anvendes saaledes, at beloeb, der er modtaget med urette, normalt skal tilbagebetales . Det er isaer ikke rimeligt, at tjenestemaendene til deres undskyldning paaberaaber sig, at de ikke selv kender vedtaegten, saaledes at det bliver administrationen og i sidste ende medlemsstaternes skatteborgere, der kommer til at haefte for administrationens fejl ved beregningen af en raekke ydelser, naar sagen udelukkende drejer sig om tjenestemandens kendskab til en bestemmelse i vedtaegten, der er klar og utvetydig, og hvorom der ikke er nogen diskussion; bestemmelsen kan forstaas af enhver, der kan laese .

Jeg anser det endeligt ikke for noedvendigt at gaa ind paa, at sagsoegeren skulle vaere blevet "vildledt", som han haevdede under retsmoedet, uden dog at anfoere noget bevis herfor .

4 . Der vil selvsagt vaere graensetilfaelde, hvor tjenestemanden, selv om han udviser den omhu, som normalt forventes af en tjenestemand, ikke kan opdage fejlen i forbindelse med de modtagne beloeb . I saadanne tilfaelde paahviler det tjenestemanden at paavise forhold, som relevant begrunder, at han ikke blev opmaerksom paa administrationens vildfarelse; i den foreliggende sag har sagsoegeren ikke givet en saadan begrundelse, og han kunne - paa basis af den klare bestemmelse - heller ikke have givet den .

5 . Det fremgaar efter min opfattelse utvetydigt af Domstolens praksis, at spoergsmaalet, om der er udvist den fornoedne omhu, ikke skal bedoemmes generelt, men konkret ( Broe-dommen, praemis 14 ). Jeg mener derfor ikke, at sagsoegeren i den foreliggende sag kan haevde, at han har udvist den omhu, som man kan forvente af en tjenestemand med hans rang ( A 2 ) og hans anciennitet ( 28 aar ), kvalifikationer, som han selv demonstrerede under retsmoedet . For det foerste modtog han hver maaned loensedlen, som angav et beloeb for husstandstillaeg; for det andet maa det - for en tjenestemand med sagsoegerens rang og med hans administrative ansvarsomraade - ved en umiddelbar laesning af artikel 1 i bilag VII til vedtaegten staa klart, at naar en tjenestemand ikke laengere har forsoergerpligt over for boern, bortfalder grundlaget for husstandstillaegget .

Sammenfattende finder jeg saaledes, at sagsoegeren ikke har godtgjort at have udvist en saadan normal omhu, svarende til hans rang og arbejdsopgaver; et saadant bevis er en forudsaetning for, at undtagelsesbestemmelsen og ikke hovedreglen i artikel 85 kan anvendes, og Kommissionen har derfor anvendt artikel 85 korrekt paa sagsoegeren .

6 . Jeg foreslaar derfor, at sagsoegte frifindes, og at procesreglementets artikel 70 bringes i anvendelse .

(*) Originalsprog : italiensk .