Sag T-374/00 
Verband der freien Rohrwerke eV m.fl. 
mod 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
»Fusionskontrol — fusion henhørende under dels EKSF-traktaten, dels EF-trak-
taten — beslutning om tilladelse i henhold til artikel 66, stk. 2, KS — beslutning, 
hvorved fusionen erklæres forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 6, 
stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 4064/89 betingelser for, at sagen kan 
antages til realitetsbehandling i henhold til EKSF-traktaten og EF-traktaten — 
forbindelse mellem de fusionskontrolordninger, der er indført ved henholdsvis 
EKSF-traktaten og EF-traktaten begrundelsespligt — fejlvurdering« 
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 8. juli 2003 II - 2283 
Sammendrag af dom 
1 Aimullationssøgsmål — sag anlagt til prøvelse af en EKSF-bcshitning af en virksomhed, 
hvis aktiviteter ikke henhører under EKSF-traktaten — manglende søgs-
målskompetence 
(Art. 33, stk. 2, KS) 
II - 2275 
SAMMENDRAG — SAG T-374/00 
2 Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, der berører dem 
umiddelbart og individuelt — beslutning, hvorved en fusion erklæres forenelig med 
fællesmarkedet — udenforstående virksomhed, der er direkte konkurrent og har del­
taget aktivt i den administrative procedure — formaliteten 
(Art. 230, stk. 4, EF) 
3 Konkurrence — fusioner — Kommissionens undersøgelse — blandet fusion efter både 
EKSF- og EF-traktaten — anvendelsen af de to ordningers materielle og formelle regler 
— nødvendigt med to forskellige forhåndstilladelser — Kommissionen er berettiget til at 
vedtage to forskellige beslutninger 
(Art. 66, stk. 1 og 2, KS; art. 305, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 4064/89) 
4 Konkurrence — fusioner — Kommissionens undersøgelse — økonomiske vurderinger 
— skønsbeføjelse — domstolsprøvelse — grænser 
(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2) 
5 Konkurrence — fusioner og virksomhedsovertagelser — bedømmelse af foreneligheden 
med fællesmarkedet — skabelse af en kollektiv dominerende stilling, der mærkbart 
hindrer den effektive konkurrence inden for fællesmarkedet — betingelser 
(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 3) 
6 Institutionernes retsakter — begrundelse — pligt — rækkevidde — beslutning i henhold 
til reglerne om fusioner og virksomhedsovertagelser 
(Art. 253 EF) 
7 Konkurrence — fusioner og virksomhedsovertagelser — bedømmelse af foreneligheden 
med fællesmarkedet — relevant marked — geografisk afgrænsning 
(Rådets forordning nr. 4064/89) 
8 Konkurrence — fusioner og virksomhedsovertagelser — bedømmelse af foreneligheden 
med fællesmarkedet — det relevante tidspunkt 
(Art. 81 EF, Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2) 
II - 2276 
VERBAND DER FREIEN ROHRWERKE M.FL. MOD KOMMISSIONEN 
9 Konkurrence —fusioner og virksomhedsovertagelser — bedømmelse af foreneligheden 
med fællesmarkedet — forpligtelse til at tage hensyn til påvirkningen på den kon­
kurrencemæssige struktur af de økonomiske og strukturelle bånd, når der er tale om 
fælles kontrol med en fælles virksomhed 
(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 2 og 3) 
10 Institutionernes retsakter — begrundelse — pligt — rækkevidde — beslutning i henhold 
til reglerne om fusioner og virksomhedsovertagelser 
(Art. 253 EF, Rådets forordning nr. 4064/89, art. 6, stk. 1, litra b)) 
1. Opregningen i artikel 33, stk. 2, KS af 
de retssubjekter, som kan rejse annul-
lationssøgsmål, er udtømmende, såle­
des at retssubjekter, der ikke er nævnt 
deri, ikke kan anlægge et sådant søgs­
mål. Selskaber, der ikke udøver pro­
duktions- eller distributionsvirksomhed 
på kul- og stålområdet, har således ikke 
fornøden kompetence til at anlægge sag 
om annullation af en EKSF-beslutning. 
Dette gør sig gældende for selskaber, 
der fremstiller stålrør, som, da de ikke 
er nævnt i bilag I til EKSF-traktaten, 
ikke er omfattet af denne. Selv om 
EKSF-traktatens bestemmelser om 
borgernes søgsmålsret skal fortolkes 
vidt for at sikre de pågældendes rets­
beskyttelse, kan denne vide fortolkning 
imidlertid ikke udstrækkes i en sådan 
grad, at det vil stride imod de klare 
bestemmelser i EKSF-traktaten. Det 
tilkommer nemlig ikke Fællesskabets 
retsinstanser at fravige traktaternes 
procesregler. 
(jf. præmis 33-38) 2. Det fremgår af artikel 230, stk. 4, EF, 
at en virksomhed kun kan anlægge en 
sag med påstand om annullation af en 
beslutning om fusion, som den ikke er 
adressat for, såfremt denne beslutning 
berører den umiddelbart og individuelt. 
En virksomhed, der er aktiv på det 
samme eller de samme markeder som 
fusionsparterne, er umiddelbart berørt 
af en sådan beslutning, når beslut­
ningen ved at muliggøre gennem­
førelsen af den planlagte fusion kan 
medføre en øjeblikkelig ændring af 
situationen på det eller de pågældende 
markeder, som således udelukkende 
beror på fusionsparternes vilje. 
Desuden er en virksomhed individuelt 
berørt af den nævnte beslutning, hvis 
den rammes på grund af visse egen­
skaber, som er særlige for den, eller på 
grund af en faktisk situation, der 
adskiller den fra alle andre og derfor 
individualiserer den på lignende måde 
som adressaterne. Dette gør sig gæl-
II - 2277 
SAMMENDRAG — SAG T-374/00 
dende for en virksomhed, der dels er i 
direkte konkurrence med fusions­
parterne på markedet for bestemte 
produkter, idet den omtvistede fusion 
så kan berøre den i dens egenskab af 
direkte konkurrent, dels anser den 
omtvistede fusion for ligeledes at berøre 
den i dens egenskab af indkøber af de 
nødvendige råvarer til fremstilling af 
disse produkter, når den flere gange har 
henvendt sig til en af fusionsparterne 
for at få dækket sit behov på dette 
område, og som desuden efter medde­
lelsen i henhold til artikel 4, stk. 3, i 
forordning nr. 4064/89 har deltaget 
aktivt i den administrative procedure, 
bl.a. ved at fremkomme med ind­
vendinger, som Kommissionen har 
taget hensyn til i sin beslutning. 
(jf. præmis 46-55) 
3. Da det fremgår af artikel 305, stk. 1, 
EF, at for så vidt angår fællesmarkedets 
funktion gælder reglerne i EKSF-trak-
taten og de til gennemførelse heraf 
udstedte bestemmelser fortsat uanset 
EF-traktaten, skal de aspekter af en 
blandet fusion, der er omfattet af EKSF-
traktaten, behandles på baggrund af 
reglerne i artikel 66 KS, mens samtlige 
øvrige aspekter af fusionen skal 
behandles inden for rammerne af den generelle fusionskontrolordning, der er 
indført ved forordning nr. 4064/89. 
I det omfang såvel artikel 66 KS som 
forordning nr. 4064/89 kræver for­
håndsgodkendelse af fusioner, inde­
bærer dette, at parterne i en blandet 
fusion kun kan gennemføre den 
anmeldte fusionsplan, såfremt de har 
fået to særskilte tilladelser, nemlig én 
tilladelse i henhold til artikel 66, stk. 2, 
KS for de dele af fusionen, der er 
omfattet af EKSF-traktaten, og én til­
ladelse i henhold til forordning 
nr. 4064/89 for de dele af fusionen, der 
er omfattet af EF-traktaten. 
Alene på grund af disse særlige 
omstændigheder kan Kommissionen 
således vedtage to særskilte beslut­
ninger om tilladelse til at gennemføre 
en blandet fusion, idet denne frem­
gangsmåde er så meget desto mere 
berettiget, som reglerne i artikel 66 KS 
og i forordning nr. 4064/89 såvel 
materielt som formelt adskiller sig fra 
hinanden. Denne konklusion ændres 
ikke af, at der er tale om én og samme 
udelelige fusion. Selv om en anmeldt 
blandet fusion ud fra et økonomisk 
synspunkt generelt af anmelderne anses 
for et udeleligt hele, kan dette ikke 
forhindre, at fusionen fra et retligt 
II - 2278 
VERBAND DER FREIEN ROHRWERKE M.FL. MOD KOMMISSIONEN 
synspunkt kræver to særskilte til­
ladelser fra Kommissionen. 
I denne forbindelse er den blotte 
omstændighed, at Kommissionen ved­
tager to særskilte beslutninger som led i 
kontrollen af en blandet fusion, imid­
lertid ikke i sig selv i strid med Kom­
missionens forpligtelse til at undgå 
manglende sammenhæng i gennem­
førelsen af de forskellige fællesskabs­
retlige bestemmelser. Muligheden for, 
at vedtagelsen af særskilte beslutninger 
eventuelt fører til, at Kommissionen 
tillader en fusion helt eller delvis hvad 
angår EKSF-aspekterne og forbyder 
samme fusion helt eller delvis hvad 
angår EF-aspekterne, er ikke udtryk for 
manglende sammenhæng, men snarere 
en følge af, at fusioner eller dele heraf er 
underkastet forskellige formelle og 
materielle regler afhængigt af, om de 
henhører under EKSF-traktaten eller 
EF-traktaten. Noget lignende gør sig i 
øvrigt gældende med hensyn til mulig­
heden for, at en sag, der er anlagt til 
prøvelse af beslutninger, hvori der gives 
tilladelse til en blandet fusion, fører til 
et andet resultat for den beslutning, det­
er vedtaget i henhold til artikel 66 KS, 
end for den beslutning, der er vedtaget i 
henhold til forordning nr. 4064/89. 
Uanset om Kommissionen vedtager én 
fælles beslutning eller to særskilte 
beslutninger, påhviler det nemlig nød­
vendigvis Fællesskabets retsinstanser at 
prøve lovligheden af beslutningerne på baggrund af de indbyrdes afvigende 
regler, der er fastsat i de to traktater. 
(jf. præmis 68-70, 75 og 76) 
4. I det omfang de materielle bestem­
melser i forordning nr. 4064/89 om 
kontrol med fusioner og virk­
somhedsovertagelser, navnlig dens 
artikel 2, tillægger Kommissionen et 
skøn, herunder for så vidt angår øko­
nomiske vurderinger, skal Fælles­
skabets retsinstansers kontrol af udø­
velsen af dette skøn, der er væsentligt 
som led i reglerne om fusioner, fore­
tages under hensyntagen til den skøns-
margen, som er knyttet til de bestem­
melser med økonomiske aspekter, der 
indgår i regelsættet om fusioner. 
(jf. præmis 105) 
5. Der er tre betingelser for, at der kan 
skabes en situation med kollektiv 
dominerende stilling: For det første skal 
hvert medlem af det dominerende oli-
gopol kunne skaffe sig kendskab til 
andre medlemmers adfærd med henblik 
på at kunne kontrollere, om de følger 
den samme adfærd eller ikke; for det 
andet er det nødvendigt, at situationen 
med stiltiende koordinering kan opret-
Il - 2279 
SAMMENDRAG — SAG T-374/00 
holdes over en vis periode, dvs. at der 
skal være en tilskyndelse til ikke at 
fravige den fælles adfærd på markedet; 
for det tredje må de nuværende og 
potentielle konkurrenters forudsigelige 
reaktion samt forbrugernes reaktion 
ikke så tvivl om de forventede resultater 
af den fælles adfærd. 
(jf. præmis 121) 
6. For så vidt angår Kommissionens for­
pligtelse til at begrunde sine beslut­
ninger kræves det ikke, at den i sin 
begrundelse anfører samtlige faktiske 
og retlige omstændigheder, idet 
spørgsmålet, om begrundelsen for en 
retsakt opfylder kravene efter arti­
kel 253 EF, skal vurderes ikke blot i 
forhold til ordlyden, men ligeledes i 
forhold til den sammenhæng, hvori den 
indgår, samt under hensyn til alle de 
retsregler, som gælder på det pågæl­
dende område. Dette indebærer, at når 
en beslutningstagende myndighed har 
kompetence til i parallelle sager at 
vedtage to særskilte beslutninger, som 
vedrører de samme faktiske omstæn­
digheder, kan hver af de to beslut­
ninger, såfremt de inden for kort tid 
bringes til samme berørte persons 
kendskab, hvad angår begrundelses­
pligten i forhold til denne person, anses 
for en del af baggrunden for den anden 
beslutning og således betragtes som en 
supplerende begrundelse. I et tilfælde, hvor Kommissionen i to 
parallelle sager har vedtaget to sær­
skilte beslutninger om tilladelse til én 
og samme fusion, der både henhører 
under EKSF-traktaten og EF-traktaten, 
og hvor disse beslutninger samtidig 
meddeles, skal begrundelsen for den 
ene af beslutningerne derfor nødven­
digvis vurderes på baggrund af 
begrundelsen for den anden beslutning. 
Selv om den kontrol, Kommissionen 
udøver gennem disse beslutninger, er 
baseret på forskellige materielle og 
formelle regler, må det nemlig i et 
sådant tilfælde fastslås, at disse sær­
skilte beslutninger vedrører én og 
samme fusion, således at Kommis­
sionens vurdering i visse henseender er 
den samme. 
(jf. præmis 123 og 124) 
7. I forbindelse med bedømmelsen af en 
fusions indvirkning på konkurrencen er 
det relevante geografiske marked et 
nærmere afgrænset geografisk område, 
hvor det omtvistede produkt markeds­
føres, og hvor konkurrencevilkårene er 
tilstrækkeligt ensartede for alle de 
erhvervsdrivende til, at der kan fore­
tages en rimelig vurdering af den 
II - 2280 
VERBAND DER FREIEN ROHRWERKE M.FL. MOD KOMMISSIONEN 
anmeldte fusions virkninger på kon­
kurrencen. 
(jf. præmis 141) 
8. I sin vurdering af en anmeldt fusions 
forenelighed med fællesmarkedet kan 
Kommissionen ikke være forpligtet til i 
henhold til artikel 81 EF at undersøge 
den hypotetiske risiko for, at fusions­
parterne efter fusionen kan blive fristet 
til at indgå konkurrencebegrænsende 
aftaler. I artikel 81, stk. 1, EF er det 
klart fastsat, at forbuddet i denne 
bestemmelse alene finder anvendelse, 
når der faktisk er indgået kon­
kurrencebegrænsende aftaler. Kommis­
sionens bedømmelse af en fusions for­
enelighed med fællesmarkedet skal 
endvidere udelukkende foretages på 
grundlag af de faktiske og retlige 
omstændigheder, der foreligger på 
tidspunktet for anmeldelsen af fusio­
nen, og ikke på grundlag af hypotetiske 
forhold, hvis økonomiske rækkevidde 
ikke kan vurderes på det tidspunkt, 
hvor beslutningen træffes. 
(jf. præmis 170) 
9. Under udøvelsen af den fælles kontrol 
med en fælles virksomhed må moder­selskaberne til denne virksomhed nød­
vendigvis blive enige om, hvorledes 
virksomheden skal drives, og til en vis 
grad om deres egen stilling i forhold til 
den fælles virksomhed på visse marke­
der. Det kan således ikke udelukkes, at 
sådanne indirekte bånd kan påvirke 
den konkurrencemæssige adfærd på 
visse markeder. At der foreligger 
sådanne indirekte økonomiske og 
strukturelle bånd, er således noget, der 
skal tages hensyn til ved vurderingen af 
en fusion i henhold til artikel 2, stk. 2 
og 3, i forordning nr. 4064/89. 
(jf. præmis 173 og 174) 
10. Når Kommissionen erklærer en fusion 
forenelig med fællesmarkedet på 
grundlag af artikel 6, stk. 1, litra b), i 
forordning nr. 4064/89, er det en i 
relation til begrundelsespligten i medfør 
af artikel 253 EF nødvendig, men også 
tilstrækkelig, forudsætning, at denne 
beslutning klart og utvetydigt angiver, 
hvorfor Kommissionen ikke rinder, at 
den omtvistede fusion giver anledning 
til alvorlig tvivl med hensyn til dens 
forenelighed med fællesmarkedet. Det 
kan dog ikke af denne forpligtelse 
II - 2281 
SAMMENDRAG — SAG T-374/00 
udledes, at Kommissionen i et sådant 
tilfælde er forpligtet til at begrunde sin 
vurdering af samtlige retlige eller fak­
tiske omstændigheder, der eventuelt 
kan have en forbindelse med den 
anmeldte fusion, og/eller som er blevet 
rejst under den administrative proce­
dure. Ikke alene vil et sådant krav være 
vanskeligt at forene med den hurtighed, 
Kommissionen har krævet af sig selv 
ved udøvelsen af sin fusionskontrol, 
især ved godkendelsen af en fusion på 
grundlag af artikel 6, stk. 1, litra b), i 
forordning nr. 4064/89, men derudover 
vil kravet være vanskeligt at retfærdig­
gøre i betragtning af selve karakteren af 
denne beføjelse. Som led i den ordning, 
der er indført ved forordning 
nr. 4064/89, skal Kommissionen nem­
lig på grundlag af en analyse af den 
forventede situation på reference­
markederne vurdere, om den fusion, 
den skal tage stilling til, skaber eller 
styrker en dominerende stilling, som 
bevirker, at den effektive konkurrence 
hæmmes betydeligt inden for fælles­
markedet eller en væsentlig del heraf. 
Dette forudsætter en omhyggelig 
undersøgelse, bl.a. af omstændigheder, 
som i den konkrete situation findes 
relevante med henblik på vurderingen 
af fusionens virkninger på kon­
kurrencevilkårene på reference­
markedet. Hvis en fusion ikke ændrer 
eller kun ændrer konkurrence­situationen på et bestemt marked i 
ubetydelig grad, kan det således ikke 
kræves, at Kommissionen begrunder 
dette nærmere. Af samme årsager til­
sidesætter Kommissionen ikke sin 
begrundelsespligt, hvis den i sin 
beslutning ikke giver en nøjagtig 
begrundelse for sin vurdering af en 
række forhold i forbindelse med fusio­
nen, der er åbenbart uvedkommende, 
uden betydning eller klart af under­
ordnet relevans for vurderingen af 
fusionen. Det følger heraf, at den 
omstændighed, at en beslutning, hvor­
ved en fusion erklæres forenelig med 
fællesmarkedet på grundlag af artikel 6, 
stk. 1, litra b), i forordning 
nr. 4064/89, ikke giver nogen begrun­
delse for en række faktiske eller retlige 
omstændigheder, ikke i sig selv inde­
bærer, at Kommissionen har tilsidesat 
den begrundelsespligt, der påhviler den, 
når den vedtager en sådan beslutning. 
Denne manglende begrundelse kan 
nemlig ligeledes fortolkes således, at det 
efter Kommissionens opfattelse er ude­
lukket, at disse omstændigheder kan 
give anledning til alvorlig tvivl med 
hensyn til den omtvistede fusions for­
enelighed med fællesmarkedet. 
(jf. præmis 184-187) 
II - 2282