Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 13. juni 1989. - STRAFFESAG MOD H. F. M. NIJMAN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: GERECHTSHOF'S-GRAVENHAGE - NEDERLANDENE. - NATIONAL LOVGIVNING OM FORBUD MOD ANVENDELSE AF ET PLANTEBESKYTTELSESMIDDEL - FORANSTALTNINGER MED TILSVARENDE VIRKNING. - SAG 125/88.



Samling af Afgørelser 1989 side 03533



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Hr . Nijman forhandlede i Nederlandene produktet Improsol, som anvendes i byggeindustrien, idet det sproejtes ind i "sundt" facadetrae i huse .

2 . Han blev i foerste instans doemt den 25 . februar 1987 for overtraedelse af Bestrijdingsmiddelenwet 1962 ( den nederlandske lov af 1962 om plantebeskyttelsesmidler, herefter benaevnt "BSMW "), idet han havde solgt og opbevaret det paagaeldende produkt i strid med retsforskrifterne om godkendelse af plantebeskyttelsesmidler . Nijman indgav appel, og sagen verserer nu for Gerechtshof, Haag, der har anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse .

3 . Hr . Nijman har anfoert, at hans forsvar ved den nationale ret hovedsagelig gaar ud paa, at Improsol ikke er noget plantebeskyttelsesmiddel i den i BSMW forudsatte forstand .

4 . Hertil mener Gerechtshof, at man ved bedoemmelsen af dette anbringende maa tage hensyn til Raadets direktiv 79/117/EOEF af 21 . december 1978 om forbud mod markedsfoering og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler indeholdende visse virksomme stoffer ( 1 ) ( herefter benaevnt "direktivet "). Efter den forelaeggende ret udgoer Improsol et plantebeskyttelsesmiddel i direktivets forstand .

5 . Gerechtshof er videre af den opfattelse, at direktivet maa fortolkes saaledes, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder stoffer, der ikke er opregnet i direktivets bilag, kan bringes paa markedet og frit bruges uden nogen national tilladelse .

6 . Efter Gerechtshofs opfattelse ville dette i sagen betyde - idet de stoffer, som Improsol bestaar af, ammoniumbifluorid og kaliumbifluorid ikke er opregnet i direktivets bilag - at de i en medlemsstat til direktivets gennemfoerelse udstedte retsregler, som forbyder salg og anvendelse af et produkt som Improsol, ikke maa anvendes .

7 . Gerechtshof er dog ogsaa af den opfattelse, at det vil have vidtraekkende foelger, hvis det antages, at den nationale lov om forbud mod salg, besiddelse af eller brug af et ikke godkendt produkt er i strid med faellesskabsretten . Gerechtshof har derfor forelagt to praejudicielle spoergsmaal, der er gengivet i retsmoederapporten .

8 . Det foerste spoergsmaal er i det vaesentlige, om de "relevante begreber" i BSMW, som forudsaettes indfoert til gennemfoerelse af direktivet, skal fortolkes saaledes, at de svarer fuldstaendigt til de i direktivet definerede . Jeg opfatter dette spoergsmaal som et spoergsmaal om, hvorvidt faellesskabsretten i det foreliggende tilfaelde kraever, at man ved anvendelsen af den foernaevnte nationale ret skal anvende begrebet plantebeskyttelsesmiddel, saaledes som det er defineret i direktivets artikel 2 .

9 . Som hovedsagen foreligger, mener jeg, at en for afgoerelsen brugbar fortolkning forudsaetter, at man foerst definerer, hvor langt faellesskabsretten er naaet med hensyn til plantebeskyttelsesmidler, der indeholder stoffer, der ikke er opfoert i direktivets bilag . Er dette omraade maaske fuldstaendig harmoniseret af direktivet?

10 . Paa samme maade som Kommissionen og alle de regeringer, der er indtraadt i sagen, har jeg den opfattelse, at direktivet kun indeholder en begraenset harmonisering, nemlig et forbud mod plantebeskyttelsesmidler, som indeholder visse stoffer . Direktivet foreskriver blot, at medlemsstaterne "drager omsorg for, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder et eller flere af de i bilaget anfoert virksomme stoffer, hverken kan markedsfoeres eller anvendes ". Dette direktiv begraenser sig imidlertid

"udelukkende til at forbyde salget af visse saerligt farlige plantebeskyttelsesmidler" ( 2 ).

11 . For saa vidt angaar stoffer, der ikke er opfoert i bilag til direktivet, paalaegger den positive faellesskabsret hverken medlemsstaterne noget forbud eller giver den nogen bemyndigelse . Det paagaeldende omraade er saaledes ikke harmoniseret . Ganske vist har Raadet faaet forelagt et forslag herom; dette er dog indtil nu ikke blevet vedtaget ( 3 ).

12 . Det fremgaar af denne gennemgang, at det ikke er direktivets formaal at harmonisere begrebet plantebeskyttelsesmiddel som saadan, men at forbyde anvendelsen af visse produkter, der indeholder et eller flere af de i direktivet opregnede stoffer .

13 . I betragtning af direktivets formaal er det derfor i faellesskabsretlig henseende uden betydning, at en national lovs "relevante begreber" vedroerende produkter, som ikke er opfoert i direktivets bilag, afviger fra direktivets tilsvarende begreber . Da den forelaeggende ret har konstateret, at Improsol ikke indeholder stoffer, der er opfoert i bilaget, maa det paa grundlag heraf vaere muligt at give den nationale domstol et anvendeligt svar paa det foerste spoergsmaal .

14 . Gaar man videre ad dette tankespor, er ogsaa det andet spoergsmaal let at besvare, idet det drejer sig om problemet, om en lov som BSMW er forenelig med direktivet . Da direktivet helt klart ikke tilstraeber nogen harmonisering af produkter, som ikke er opfoert i bilaget, falder nationale foranstaltninger, som vedroerer andre produkter end de i direktivet opregnede, foelgelig uden for direktives anvendelsesomraade .

15 . Det maa derfor konstateres, at det med straf belagte forbud mod at saelge, vaere i besiddelse af eller anvende et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke er tilladt efter en national lov, udgoer en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ importrestriktion, jfr . Domstolens dom i Dassonville-sagen ( 4 ), som derfor kun kan begrundes efter artikel 36 .

16 . Det tilkommer derfor medlemsstaterne selv

"i medfoer af Traktatens artikel 36 ... at bestemme, paa hvilket niveau de vil sikre beskyttelsen af menneskers liv og sundhed, dog under iagttagelse af kravene som foelge af Traktatens princip om de frie varebevaegelser, herunder de krav der foelger af artikel 36, 2 . pkt .". ( 5 )

17 . Det fastslaas videre i Mirepoix-dommen, at

"myndighederne i importmedlemsstaten er ... forpligtet til paa ny at overveje forbuddet mod anvendelse af et bestemt pesticid eller paabuddet om et vist maksimalindhold, saafremt det viser sig, at grundlaget for de trufne foranstaltninger har aendret sig, f.eks . fordi det paagaeldende pesticid har faaet et stoerre anvendelsesomraade, eller fordi den videnskabelige forskning har bragt nye resultater for dagen", ( 6 )

og

"medlemsstaternes importmyndigheder er endvidere forpligtet til at sikre - under anvendelse af en fremgangsmaade, som er let tilgaengelig for de erhvervsdrivende - at der kan goeres undtagelse fra den vedtagne ordning, naar det viser sig, at en bestemt anvendelse af det paagaeldende pesticid ikke er forbundet med nogen risiko for den offentlige sundhed ." ( 7 )

Jeg mener, Domstolen boer have disse bemaerkninger for oeje, ogsaa selv om de ikke direkte er fremfoert i denne sag .

18 . En sidste bemaerkning maa jeg knytte til de foranstaltninger af handelspolitisk art, som har direkte virkning, og som findes i Traktatens Tredje del, Afsnit II, Kapitel 3, og som den nationale lov eventuelt strider mod efter den forelaeggende rets opfattelse .

19 . Naar den forelaeggende ret har rejst dette spoergmaal, haenger det uden tvivl sammen med, at Improsol er blevet indfoert fra Sverige . Som Kommissionen bemaerker, er artikel 20 i frihandelsoverenskomsten med denne stat efter sit indhold ( 8 ) lig med artikel 36 i EOEF-Traktaten . Selv om altsaa private ville kunne stoette ret ved de nationale domstole paa en bestemmelse i overenskomsten, kan artikel 20 selvfoelgelig ikke fortolkes saaledes, at den indskraenker medlemsstaternes befoejelser med hensyn til den offentlige sundhed staerkere end det efter EOEF-Traktaten selv er tilfaeldet .

20 . Jeg skal derfor foreslaa Domstolen at kende for ret :

- Henset til anvendelsesomraadet for direktiv 79/117/EOEF foelger det ikke af faellesskabsretten, at det i direktivets artikel 2 definerede begreb plantebeskyttelsesmiddel skal anvendes paa produkter, som ikke indeholder de stoffer, der er opfoert i direktivets bilag .

- Hverken EOEF-Traktatens artikler 30 eller 36 eller nogen anden bestemmelse i faellesskabsretten er til hinder for en national lov, hvorefter det under strafansvar er forbudt at saelge, vaere i besiddelse af, lagerfoere eller anvende et plantebeskyttelsesmiddel, som ikke er tilladt efter loven .

(*) Originalsprog : fransk .

( 1 ) EFT L 33 af 8.2.1979, s . 36 .

( 2 ) Forslag til afgoerelse fra generaladvokat Mancini i sag 54/85, Mirepoix ( dom af 13 . marts 1986 ), Sml . s . 1067, 1069 .

( 3 ) Jfr . forslag til Raadets direktiv ( EFT C 212 af 9.9.1976, s . 3 .

( 4 ) Dom af 11 . juli 1974 i sag 8/74, Sml . s . 837 .

( 5 ) Sag 54/85 a.st . praemis 13; jeg skal ogsaa henvise til dommen af 19 . september 1984 i sag 94/83, Heijn, Sml . s . 3263, og til dom af 17 . december 1981 i sag 272/80, Biologische Producten, Sml . s . 327, praemis 12 .

( 6 ) Sag 54/85, a.st ., praemis 16 .

( 7 ) A.st ., praemis 17 .

( 8 ) Overenskomst mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Kongeriget Sverige ( EFT 1972 af 31.12.1972, s . 98 ).