Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 16. september 1997. - Louisette Cordelle mod Office national des pensions (ONP). - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal du travail de Charleroi - Belgien. - Social sikring - Artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i forordning (EØF) nr. 1408/71 - Nationale antikumulationsregler - Ydelser af samme art. - Sag C-366/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-00583



Generaladvokatens forslag til afgørelse

A - Indledning

1 I den foreliggende praejudicielle sag har Tribunal du travail de Charleroi forelagt Domstolen et spoergsmaal om, hvorvidt nogle nationale antikumulationsregler er forenelige med faellesskabsretten.

2 Den tvist, der ligger til grund for sagen, er af den forelaeggende ret og sagens parter beskrevet som foelger: Sagsoegeren i hovedsagen, Louisette Cordelle, er unionsborger. Hun oppebaerer en efterladtepension fra den belgiske pensionsforsikring og tre alderspensioner, hvoraf to udbetales af den belgiske socialforsikring og én afholdes af den franske socialforsikring.

3 Louisette Cordelle oppebaerer sin efterladtepension paa grundlag af den samlede beskaeftigelsesperiode, som hendes afdoede aegtefaelle udelukkende havde tilbagelagt i Belgien. Pensionen er alene beregnet efter belgisk ret uden anvendelse af faellesskabsretten. Sideloebende med to belgiske alderspensioner oppebaerer sagsoegeren endvidere en fransk alderspension, der er beregnet paa grundlag af 27 kvartaler, som hun har haft beskaeftigelse i, og 48 kvartaler, som er tildelt hende, fordi hun har opdraget seks boern. Denne pension blev endvidere forhoejet med 10% paa grund af boernene. Den belgiske socialforsikring, Office national des pensions (herefter »ONP«), foretog i 1989 en beregning af pensionen og fastsatte i medfoer af den kongelige anordning af 21. december 1967 (herefter »den kongelige anordning«) et maksimumsbeloeb for den belgiske efterladtepension og den franske alderspension. Da ONP fik kendskab til stoerrelsen af den franske alderspension, nedsatte ONP i 1994 den belgiske efterladtepension i henhold til den kongelige anordning og kraevede allerede udbetalte beloeb paa i alt 42 460 BEF tilbagebetalt.

4 Sagsoegeren har anfaegtet denne afgoerelse. Hun har gjort gaeldende, at den nationale antikumulationsregel i artikel 52 i den kongelige anordning ikke kan anvendes paa hendes franske pension, idet det forhold, at denne pension blev forhoejet paa grundlag af hendes opdragelse af boern, udgoer en fordel, som ikke eksisterer i belgisk ret, og som derfor ikke kan tages i betragtning af den belgiske antikumulationsregel.

5 Artikel 52's formaal er for forsikringen at koordinere to forskellige risici, som vedroerer forskellige perioder, hvilket vil sige fastsaette en graensevaerdi for kumulationen af alderspensioner, som ydes paa grundlag af de forsikringsperioder, som den begunstigede har tilbagelagt, og en efterladtepension, som ydes paa grundlag af de forsikringsperioder, som en tredjemand har tilbagelagt. Bestemmelsen fastsaetter, at en arbejdstagers efterladtepension kun maa kumuleres indtil et bestemt maksimumsbeloeb med en eller flere alderspensioner, der ydes i henhold til en belgisk eller en udenlandsk ordning (1).

6 Den forelaeggende ret rejser spoergsmaalet, om den franske pension skal anses for alderspension i hele sin udstraekning, og om artikel 52 i den kongelige anordning finder anvendelse, naar faellesskabsforordningerne tages i betragtning.

7 Den har derfor forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»Finder antikumulationsreglen (2) i artikel 52 i kongelig anordning af 21. december 1967, naar henses til faellesskabsforordningerne, anvendelse paa de ydelser, der efter fransk ret betales af Caisse régionale d'assurance maladie Nord Picardie, og alderspensionen efter belgisk ret?«

B - Stillingtagen

8 Efter ONP's opfattelse kan det forelagte spoergsmaal ikke realitetsbehandles. Saaledes som det er formuleret, anmodes der ikke om en fortolkning af faellesskabsretten, hvorfor det praejudicielle spoergsmaal ikke falder ind under anvendelsesomraadet for EF-traktatens artikel 177, som fastlaegger Domstolens kompetence til at traeffe afgoerelse i forbindelse med praejudicielle spoergsmaal.

9 Ifoelge Domstolens faste praksis, som ogsaa Kommissionen har henvist til i denne sammenhaeng, er Domstolen ikke, naar den traeffer afgoerelse i medfoer af EF-traktatens artikel 177, kompetent til at anvende faellesskabsreglerne paa et konkret tilfaelde og foelgelig heller ikke til at bedoemme bestemmelser i national ret paa grundlag af disse regler. Den kan imidlertid forsyne den nationale ret med alle fortolkningsmomenter vedroerende faellesskabsretten, som kan komme denne instans til nytte ved vurderingen af naevnte bestemmelsers virkninger (3). Domstolen kan derfor fortolke faellesskabsreglerne for at afgoere, om de er til hinder for anvendelsen af nationale antikumulationsregler.

10 I den foreliggende sag er det isaer Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (4), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (5), henholdsvis ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 (6), der skal tages i betragtning (7).

11 Kommissionen har som den eneste af procesdeltagerne ytret sig om spoergsmaalet om, hvilken version af forordningen der skal undersoeges i naervaerende sag. Dette spoergsmaal spiller en rolle, fordi afgoerelsen om fastsaettelsen af alders- og efterladtepensionerne blev truffet foer ikrafttraedelsen af forordning nr. 1248/92 den 1. juni 1992, og fordi ONP's tilbagebetalingskrav vedroerer tiden efter ikrafttraedelsen. Under den mundtlige forhandling er Kommissionen kommet til den konklusion, at beregningen af pensionerne er underlagt ordningen fra foer 1992, dvs. den »tidligere« version af forordningen, idet pensionerne blev fastsat for sagsoegeren i 1989.

12 Anvendelsen af den »nye« version af forordningen er reguleret i artikel 95a, der blev indsat ved forordning nr. 1248/92. Stk. 1 bestemmer, at forordning nr. 1248/92 ikke giver ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forud for den 1. juni 1992. Ifoelge stk. 4 kan rettigheder, der tilkommer personer, som har faaet tillagt pension foer den 1. juni 1992, paa begaering tages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning nr. 1248/92. Det tidspunkt, fra hvilket disse rettigheder vil blive beregnet paa ny, bestemmes paa grundlag af datoen for begaeringen og er reguleret i artikel 95a, stk. 5 og 6. Det fremgaar af denne bestemmelse, at ikke alle pensioner automatisk vil blive omberegnet fra 1992.

13 Det er ikke Domstolen bekendt, om sagsoegeren havde indgivet en saadan begaering om omberegning. Det staar alene fast, at kumulationen af pensionerne ved anvendelse af artikel 52 i den kongelige anordning blev gennemfoert i 1989 og saaledes i henhold til den tidligere version af forordningen. Om berigtigelsen af den oprindelige pensionsfastsaettelse, henholdsvis den nye fastsaettelse i 1994 blev foretaget efter den nye version af forordningen, afhaenger bl.a. af, om sagsoegeren havde indgivet en begaering om omberegning i henhold til artikel 95a i forordning nr. 1408/71. Da det ikke entydigt er konstateret, hvilken version af forordningen der laa til grund for den anfaegtede afgoerelse, forekommer det mig hensigtsmaessigt at foretage undersoegelsen ud fra baade den tidligere og den nye version.

I - Den tidligere version af forordning nr. 1408/71

14 Som ovenfor anfoert har hverken ONP eller den belgiske regering udtalt sig om problemet vedroerende de forskellige versioner af forordning nr. 1408/71. Begge har gjort gaeldende, at efterladtepensionen er baseret paa de forsikringsperioder, der udelukkende og i deres helhed er tilbagelagt i Belgien af aegtefaellen, og saaledes udelukkende ydes i henhold til belgisk ret. Der maa sondres mellem tildelingen af en pension og beregningen af det, der i sidste ende - paa grund af begraensningen for en kumulation efter artikel 52 - bliver udbetalt til den ydelsesberettigede. Denne sondring spiller dog ingen rolle i naervaerende sag. Her drejer det sig om spoergsmaalet om, hvorvidt efterladtepensionen overhovedet kunne nedsaettes paa grund af alderspensionen fra Frankrig.

15 Den vigtigste bestemmelse for spoergsmaalet om anvendeligheden af nationale antikumulationsregler er artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71. Den foreskriver, at nationale bestemmelser, der ved sammenfald af en ydelse med andre ydelser paa omraadet for social sikring fastsaetter en nedsaettelse eller et bortfald af ydelserne, tillige finder anvendelse, naar det drejer sig om ydelser, der er opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning. Den i sagen omtvistede antikumulationsregel vil saaledes ogsaa vaere anvendelig paa den alderspension, som er opnaaet i henhold til fransk lovgivning. Under alle omstaendigheder fastsaetter artikel 12, stk. 2, andet punktum, en undtagelse for det tilfaelde, at den berettigede modtager ydelser af samme art, f.eks. ydelser ved alderdom. Dette betyder, at denne undtagelse kan finde anvendelse paa pensionskrav, men alene naar der er tale om sammenfald af ydelser af samme art. Dette medfoerer, at det er afgoerende for spoergsmaalet om anvendeligheden af nationale antikumulationsregler i henhold til artikel 12, stk. 2, om der er tale om ydelser af samme art.

16 I fast retspraksis om problemet vedroerende nationale antikumulationsregler paa pensionsomraadet har Domstolen udtalt, at »saafremt en vandrende arbejdstager oppebaerer pension alene i henhold til én medlemsstats lovgivning, er bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning, herunder antikumulationsreglerne, anvendes i sin helhed paa den paagaeldende arbejdstager« (8). Det fremgaar imidlertid ogsaa af denne retspraksis, at »saafremt anvendelse alene af lovgivningen i den paagaeldende medlemsstat viser sig at vaere mindre fordelagtig for arbejdstageren end anvendelsen af Faellesskabets ordning, saaledes som denne fremgaar af artikel 46 i forordning nr. 1408/71, skal bestemmelserne i denne artikel anvendes i deres helhed« (9).

17 Ved anvendelsen af artikel 46 maa det tages i betragtning, at nationale antikumulationsregler ikke er anvendelige, hvis den berettigede oppebaerer ydelser af samme art, f.eks. ydelser ved alderdom, hvilket er fastsat i artikel 12, stk. 2, andet punktum (10). Denne regel finder saaledes ikke anvendelse, hvis den berettigede oppebaerer ydelser af forskellig art. I et saadant tilfaelde er forordning nr. 1408/71 ikke til hinder for anvendelsen af nationale antikumulationsregler (11).

18 Dette betyder, at det ogsaa efter Domstolens praksis er sondringen mellem ydelser af samme art og ydelser af forskellig art, der er afgoerende. Ifoelge fast retspraksis skal sociale sikringsydelser betragtes som vaerende af samme art, naar deres genstand og formaal samt deres beregningsgrundlag og tildelingsbetingelser er identiske (12). Dette ansaa Domstolen ikke for at vaere opfyldt i tilfaelde af en personlig invalidepension, der var baseret paa den erhvervsmaessige loebebane, som den berettigede selv havde tilbagelagt i en medlemsstat, og en efterladtepension baseret paa den erhvervsmaessige loebebane, som den berettigedes afdoede aegtefaelle havde tilbagelagt i en anden medlemsstat (13).

19 Ogsaa i den foreliggende sag drejer det sig om ydelser, som vedroerer forskellige loebebaner og forsikringsperioder: Paa den ene side den personlige alderspension baseret paa sagsoegerens erhvervsmaessige loebebane og paa den anden side efterladtepensionen baseret paa den afdoede aegtefaelles erhvervsmaessige loebebane. Ydelserne i den foreliggende sag kan saaledes ikke anses for at vaere ydelser af samme art.

20 Et yderligere forhold, der taler herfor, er artikel 46a i forordning nr. 1408/71, der blev indsat ved forordning nr. 1248/92 (14). Som det fremgaar af 21. betragtning til forordning nr. 1248/92, er denne regel i overensstemmelse med Domstolens retspraksis. Indsaettelsen af artikel 46a er saaledes alene en tilpasning til Domstolens tidligere retspraksis og dens bestemmelser kan ogsaa paaberaabes i denne sag. Man taler om ydelser af samme art, naar ydelser ved invaliditet, alderdom eller til efterladte beregnes paa grundlag af forsikringsperioder, der er tilbagelagt af en og samme person. Da der i denne sag er sammenfald af ydelser, der beregnes paa grundlag af forsikringsperioder, der er tilbagelagt af forskellige personer, er der ikke tale om ydelser af samme art. Det maa derfor fastslaas, at forordning nr. 1408/71 ikke er til hinder for anvendelsen af en national antikumulationsregel som artikel 52 i den kongelige anordning.

II - Den nye version af forordning nr. 1408/71

21 Kommissionen har under den mundtlige forhandling gjort gaeldende, at de aendringer, der blev indfoert med forordning nr. 1248/92, ikke beroerte princippet i forordning nr. 1408/71, men derimod fastsatte graenserne for anvendelse af nationale antikumulationsregler ved beregningen af pensioner. Dette skal undersoeges i det foelgende.

22 Forordningens artikel 12 blev aendret, idet artikel 12, stk. 2, andet punktum, blev ophaevet, og reglen i stk. 2, foerste punktum, nu gaelder, »medmindre der er fastsat andre bestemmelser i denne forordning«. Herefter skal spoergsmaalet, om der i forordningens kapitel 3, der har overskriften »Alderdom og doedsfald (pensioner)«, gaelder en undtagelse i henhold til forordning nr. 1408/71 for anvendelsen af en national antikumulationsregel for efterladte- og alderspensioner, undersoeges saerskilt. I dette kapitel blev artikel 46a, 46b og 46c indsat.

23 Det kan paa forhaand udelukkes, at artikel 46b finder anvendelse i naervaerende sag, da den indeholder »saerlige bestemmelser om sammenfald af ydelser af samme art (15), der udbetales i henhold til lovgivningen i to eller flere medlemsstater«. Da naervaerende sag drejer sig om sammenfald af ydelser af forskellig art, er artikel 46b saaledes ikke relevant.

24 Noget tilsvarende gaelder for artikel 46c, der indeholder bestemmelser om sammenfald af en eller flere af de i artikel 46a, stk. 1, omhandlede ydelser - og dermed ydelser af samme art - med en eller flere ydelser af forskellig art.

25 Artikel 46a indeholder imidlertid under overskriften »Almindelige bestemmelser om nedsaettelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser ved invaliditet, alderdom eller til efterladte i henhold til medlemsstaternes lovgivning« regler, som vil kunne finde anvendelse her. For det foerste skal naevnes artikel 46a, stk. 3, litra a), som kun tillader anvendelsen af nationale antikumulationsregler, hvis disse tager hensyn til ydelser, der er erhvervet ret til efter lovgivningen i en anden medlemsstat, eller andre indtaegter, der er opnaaet i en anden medlemsstat. Da artikel 52 i den kongelige anordning tillader, at der ud over hensynet til indenlandske pensioner ogsaa tages hensyn til udenlandske pensioner, er stk. 3, litra a), saaledes ikke til hinder for anvendelsen af bestemmelsen.

26 Artikel 46a, stk. 3, litra d), bestemmer dog, at saafremt der anvendes nationale antikumulationsregler i henhold til en enkelt medlemsstats lovgivning, fordi den paagaeldende modtager ydelser af forskellig art i henhold til andre medlemsstaters lovgivning, kan ydelsen efter foerstnaevnte medlemsstats lovgivning kun nedsaettes med et beloeb, der svarer til beloebet af de ydelser, der skal udredes efter de andre medlemsstaters lovgivning. Dette medfoerer for den foreliggende sag, at den efterladtepension, der udredes efter belgisk lovgivning, hoejst kan nedsaettes til det beloeb, som udredes som alderspension efter fransk lovgivning. Disse bestemmelser udelukker saaledes ikke anvendelsen af nationale antikumulationsregler, men de begraenser den.

27 Det maa herefter konstateres, at nationale antikumulationsregler som artikel 52 ogsaa er anvendelige i henhold til den nye version af forordning nr. 1408/71 ved sammenfald af ydelser af forskellig art. De nedsaettelser, som fastsaettes i denne bestemmelse, er dog underlagt en begraensning.

28 Afslutningsvis skal jeg beroere det argument, som sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende om, at forhoejelsen af den franske pension paa grundlag af hendes opdragelse af boern ikke er en fordel, som eksisterer i Belgien, og at den derfor ikke kan falde ind under artikel 52. Som ONP og den belgiske regering med rette har gjort gaeldende, skal den nationale domstol ved anvendelsen af disse antikumulationsregler kvalificere de naevnte ydelser efter den anvendelige nationale lovgivning under hensyntagen til lovkonfliktreglerne, da faellesskabslovgivningen ikke er relevant (16). I oevrigt forekommer dette spoergsmaal mig at vaere uden betydning for besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal.

C - Forslag til afgoerelse

29 Paa grundlag af ovenstaaende betragtninger foreslaar jeg, at det forelagte spoergsmaal besvares som foelger:

»Bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at de ikke er til hinder for anvendelse af nationale antikumulationsregler som artikel 52 i den belgiske kongelige anordning af 21. december 1967, som ogsaa foreskriver, at der skal tages hensyn til ydelser, der er erhvervet i udlandet, ved sammenfald af en efter belgisk lovgivning udredt efterladtepension og en efter fransk lovgivning udredt alderspension. Det er dog muligt, at dens virkning begraenses af EOEF-forordningen, som aendret ved forordning nr. 1248/92.«BilagA - Ordlyden af de relevante bestemmelser i den version, der fremgaar af forordning nr. 2001/83 (EFT L 230, s. 6) (svarende til den »tidligere version« i naervaerende forslag til afgoerelse)Artikel 12, stk. 2, har foelgende ordlyd:»Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtaegter, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller om indtaegter, han har modtaget paa en anden medlemsstats omraade. Denne regel finder dog ikke anvendelse, saafremt den paagaeldende modtager ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i to eller flere medlemsstater i overensstemmelse med artiklerne 46, 50 og 51 eller artikel 60, stk. 1, litra b).«B - Ordlyden af de relevante bestemmelser i den version, der fremgaar af forordning nr. 1248/92 (EFT L 136, s. 7) (17) (svarende til den »nye version« i naervaerende forslag til afgoerelse)Artikel 12, stk. 2, har foelgende ordlyd:»Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero, eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtaegter af enhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andre bestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller om indtaegter, han har modtaget paa en anden medlemsstats omraade.«Den med forordningen indsatte artikel 46a indeholder almindelige bestemmelser om nedsaettelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser ved invaliditet, alderdom eller til efterladte i henhold til medlemsstaternes lovgivning. Stk. 1 og 2 i bestemmelsen har foelgende ordlyd:»1. Ved sammenfald af ydelser af samme art forstaas i dette kapitel: Sammenfald af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, som beregnes eller udredes paa grundlag af forsikrings- og/eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt af en og samme person.2. Ved sammenfald af ydelser af forskellig art forstaas i dette kapitel: Sammenfald af ydelser, der ikke kan betragtes som ydelser af samme art i den i stk. 1 naevnte forstand.«Den ligeledes nyindfoerte artikel 46b indeholder saerlige bestemmelser om sammenfald af ydelser af samme art, der udbetales i henhold til lovgivningen i to eller flere medlemsstater.

(1) - Den fuldstaendige bestemmelse lyder ifoelge oplysning fra den belgiske regering saaledes: »... une pension de survie (de travailleur salarié) ne peut être cumulée avec une ou plusieurs pensions de retraite ou tout autre avantage en tenant lieu, octroyés en vertu d'une législation belge ou étrangère ou en vertu d'un régime de pension du personnel d'une institution de droit international public, qu'à concurrence d'une somme égale à 110% du montant de la pension de survie accordée au conjoint survivant, multipliée par la fraction inverse de celle, limitée le cas échéant à l'unité, qui a été utilisée pour le calcul de la pension de retraite servant de base au calcul de la pension de survie«.

(2) - I den franske original: »la norme prohibitive de cumul«.

(3) - Dom af 24.9.1987, sag 37/86, Coenen, Sml. s. 3589, praemis 8.

(4) - EFT 1971 II, s. 366.

(5) - Forordning om aendring og ajourfoering af forordning nr. 1408/71 og af forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT L 230, s. 6).

(6) - Forordning om aendring af forordning nr. 1408/71 og af forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning nr. 1408/71 (EFT L 136, s. 7).

(7) - Reglerne, der kan finde anvendelse i sagen, er gengivet i de to versioner i bilaget til dette forslag til afgoerelse.

(8) - Dom af 2.8.1993, sag C-31/92, Larsy, Sml. I, s. 4543, praemis 11, jf. ogsaa dom af 11.6.1992, forenede sager C-90/91 og C-91/91, Di Crescenzo og Casagrande, Sml. I, s. 3851, praemis 15, af 18.2.1992, sag C-5/91, Di Prinzio, Sml. I, s. 897, praemis 16, af 5.5.1983, sag 238/81, Van der Bunt-Craig, Sml. s. 1385, praemis 15, af 2.7.1981, forenede sager 116/80, 117/80, 119/80, 120/80 og 121/80, Celestre, Sml. s. 1737, praemis 9, og af 5.10.1978, sag 26/78, Viola, Sml. s. 1771, praemis 16 til 19.

(9) - Dom i sag C-31/92 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 12), jf. ogsaa dom i de forenede sager C-90/91 og C-91/91 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 16), i sag C-5/91 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 17), i sag 238/81 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 15), i de forenede sager 116/80, 117/80, 119/80, 120/80 og 121/80 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 9) og i sag 26/78 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 20 og 21).

(10) - Dom af 6.10.1987, sag 197/85, Stefanutti, Sml. s. 3855, praemis 12.

(11) - Jf. herom ogsaa mit forslag til afgoerelse af 4.5.1995 i sag C-98/94, Schmidt, Sml. I, s. 2559 og 2561, punkt 22 og 25.

(12) - Dom i sag 197/85 (a.st., naevnt i fodnote 10, praemis 12), og dom af 11.8.1995, sag C-98/94, Schmidt, Sml. I, s. 2559, praemis 24.

(13) - Dom i sag 197/85 (a.st., naevnt i fodnote 10, praemis 13).

(14) - Jf. bilaget til naervaerende forslag til afgoerelse, punkt B.

(15) - Min fremhaevelse.

(16) - Dom i sag 26/78 (a.st., naevnt i fodnote 8, praemis 16-19).

(17) - Forordningen traadte ifoelge sin artikel 4 i kraft den 1.6.1992.