ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Anvendelsen af nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten for så vidt angår en overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder optjent i en anden pensionsordning, som der blev anmodet om før vedtagelsen af de nævnte bestemmelser, men som blev gennemført efter disses ikrafttræden, er ikke i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

I denne forbindelse gælder, at ifølge et almindeligt anerkendt princip finder en ny regel, for så vidt som ikke andet er bestemt, øjeblikkelig anvendelse på situationer, der opstår, samt på fremtidige virkninger af situationer, der er opstået, uden imidlertid at være fuldstændigt konstituerede, under den tidligere regel. Der gælder kun noget andet for situationer, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende, som skaber velerhvervede rettigheder. En rettighed er velerhvervet, når dens retsstiftende forhold er opstået før lovændringen. Dette er imidlertid ikke tilfældet, hvis rettigheden er støttet på et retsstiftende forhold, der ikke faktisk er opstået, mens de retsforskrifter, der blev ændret, var gældende.

Dels er artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten ikke til hinder for en sådan øjeblikkelig anvendelse af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser.

Dels ændrer hverken fremsendelsen til den tjenestemand eller anden ansatte, som har indgivet en anmodning om overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder, der er optjent i forbindelse med en anden pensionsordning, af et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår eller endnu mindre den blotte indgivelse af en sådan anmodning den berørtes retsstilling og har ikke bindende retsvirkninger. Følgelig havde en tjenestemand eller en anden ansat ikke velerhvervede rettigheder, som kunne tilsidesættes ved anvendelsen af de nye bestemmelser.

En tjenestemand eller en anden ansat erhverver i øvrigt først fuldt ud ret til at få en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, når den kapital, der repræsenterer de rettigheder, som han har erhvervet i en anden ordning, er blevet overført til Unionens pensionsordning.

En borger kan desuden ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på at anfægte anvendelsen af en ny lovbestemmelse, navnlig ikke inden for et område, hvor lovgiver råder over et vidt skøn.

(jf. præmis 25-28, 30 og 36)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: dom af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 151-154 og 170 og den deri nævnte retspraksis
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (Første Afdeling)

18. juli 2016

Daniele Possanzini

mod

Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex)

»Personalesag — ansatte i Frontex — midlertidigt ansat — ingen forlængelse af kontrakten baseret på sagsøgerens karriereudviklingsrapport for 2009 — bevis for notifikation af rapporten — foreligger ikke — Personalerettens annullation — opfyldelse af dommen — notifikationen af bedømmelsesrapport — for sen udarbejdelse og fremsendelse af rapporten«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Daniele Possanzini har nedlagt påstand om annullation af hans bedømmelsesrapport for 2009, som er udarbejdet af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex), og som blev meddelt ham den 12. juli 2014 til opfyldelse af Personalerettens dom af 30. september 2013, Possanzini mod Frontex (F-124/11, EU:F:2013:137), for så vidt som den ændrer den oprindelige bedømmelsesrapport, samt om tilkendelse af en erstatning på 4000 EUR for det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt som følge af, at den nævnte rapport blev udarbejdet og fremsendt for sent.

Udfald:

Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) frifindes. Daniele Possanzini bærer sine egne omkostninger og betaler de af Frontex afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – anbringende om, at proceduren er ulovlig – anbringende irrelevant i mangel af indvirkning på afgørelsens indhold

En processuel fejl kan kun sanktioneres med annullation af den anfægtede afgørelse, hvis det er godtgjort, at denne processuelle fejl har kunnet påvirke afgørelsens indhold.

(jf. præmis 56)

Henvisning til:

Personaleretten: dom af 30. januar 2013, Wahlström mod Frontex,F-87/11, EU:F:2013:10, præmis 58
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (Første Afdeling)

18. juli 2016

Constant Dietrich

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag — kontraktansat — førtidig opsigelse af kontrakten — opsigelsesvarslets udløbsdato — udsættelse af opsigelsesvarslet — ny dato for opsigelsesvarslets udløb — akt, der ikke indeholder et klagepunkt — forsinket indgivelse af klage — formalitetsindsigelse — åbenbart afvisningsgrundlag — procesreglementets artikel 83«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i medfør af dennes artikel 106A, hvorunder Constant Dietrich principalt har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets ansættelsesmyndighed den 2. februar 2015 om opsigelse af hans kontrakt som kontraktansat, annullation af ansættelsesmundighedens afgørelse af 25. februar 2015 om fastsættelse af en ny dato for kontraktens ophør og annullation af afgørelsen om afslag på hans klage.

Udfald:

Sagen afvises. Constant Dietrich bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – dato for indgivelsen – administrationens modtagelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2)

Det er, for at en klage kan anses for gyldigt indgivet i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, nødvendigt, at den pågældende myndighed er i stand til at gøre sig bekendt med dens indhold inden for den fastsatte frist. Den dato, der skal tages hensyn til ved bedømmelsen af, om en klage er indgivet inden for den fastsatte frist, er følgelig datoen for den pågældende institutions modtagelse af klagen.

(jf. præmis 26)

Henvisning til:

Personaleretten: kendelse af 29. juni 2011, Schuerewegen mod Parlamentet,F-125/10, EU:F:2011:98, præmis 22 og 25
En skrivelse, hvorved den berørte person underrettes om, at hans ansøgning er under behandling, og altså er registreret, medfører ikke, at den pågældende ansøgning godkendes, selv om det i den pågældende skrivelse antydes, at ansøgningen sandsynligvis imødekommes. I et sådant tilfælde gælder, at den omstændighed, at der ikke foreligger et endeligt svar på ansøgningen inden for den frist, der er fastsat i vedtægtens artikel 90, stk. 1, anses for en stiltiende afvisning, der kan gøres til genstand for en klage i henhold til samme artikels stk. 2.

(jf. præmis 34)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: dom af 3. juli 2012, Marcuccio mod Kommissionen,T-594/10 P, EU:T:2012:336, præmis 21
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS TREDJE AFDELING

6. juni 2016

Sven Matzke

mod

Europa-Kommissionen

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 91, stk. 1 — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen af 25. august 2014 truffet af den fælles sygeforsikringsordnings afregningskontor i Bruxelles om afslag på at forlænge anerkendelsen af, at sagsøgerens datters handicap har status af alvorlig sygdom, samt af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. marts 2015 om afslag på hans klage og påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.

Udfald:

Sag F-87/15 slettes af Personalerettens register efter forlig mellem Sven Matzke og Europa-Kommissionen. Parterne betaler sagens omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 5)
I henhold til afsnit II, kapitel 3, nr. 2.1., litra b), i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende godtgørelse af lægeudgifter, der er vedtaget af Kommissionen, kræves det ikke, at sygeplejere i alle tilfælde har en tilladelse i henhold til loven. Disse bestemmelser fastsætter tværtimod udtrykkeligt, at i de lande, hvor hvervet som sygeplejer ikke er lovreguleret, eller når det ikke er muligt at finde en sygeplejer, der er officielt godkendt, kan den forsikrede person fremsende en henvisning fra den behandlende læge, der angiver navnet på sygeplejeren, og som bekræfter, at denne person er i besiddelse af de krævede kvalifikationer til at yde den pågældende pleje, til afregningskontoret. En forsikret person, der har behov for »nursing«-ydelser som omhandlet i afsnit II, kapitel 3, nr. 2.1., litra a), i de nævnte almindelige gennemførelsesbestemmelser, er derfor ikke forpligtet til at anvende ydelser fra en sygeplejer, der har en tilladelse i henhold til loven, når den nationale gældende lovgivning ikke kræver en sådan tilladelse.

Med andre ord forholder det sig således, at når en forsikret person indgiver en ansøgning om forudgående tilladelse til sygepleje-ydelser, der er omfattet af anvendelsesområdet for den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, som det er præciseret i de nævnte almindelige gennemførelsesbestemmelser, påhviler det det kompetente afregningskontor af hensyn til beskyttelse af folkesundheden at undersøge, om disse ydelser er omfattet af specifikke nationale bestemmelser vedrørende de personer, der er beføjet til at udføre sådanne ydelser.

Afsnit II, kapitel 3, nr. 2.1, litra b), i de nævnte almindelige gennemførelsesbestemmelser har derfor ingen betydning for medlemsstaternes kompetence til at fastsætte de betingelser, som de fysiske personer eller institutioner, der leverer sygepleje-ydelser eller »nursing«-ydelser, skal overholde. Disse bestemmelser tager tværtimod netop hensyn til de uensartede regler, der kan findes på området blandt disse medlemsstater, således at de ikke pålægger en identisk behandling af situationer, der er lovgivningsmæssigt forskellige.

(jf. præmis 46-48)
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Tredje Afdeling)

15. juni 2016

Gabrio Marinozzi

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — kontraktansatte — pensioner — overførsel af nationale pensionsrettigheder — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — akt, der ikke indeholder et klagepunkt — afvisning af sagen — anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes — procesreglementets artikel 83«

Angående:

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, som finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Gabrio Marinozzi har nedlagt påstand om annullation af »afgørelsen af 15. oktober 2014 om fastlæggelse af beregningen af godskrivningen [i Den Europæiske Unions pensionsordning] af hans pensionsrettigheder optjent inden indtrædelsen i tjenesten« inden for rammerne af en anden ordning og, om fornødent, ligeledes af afgørelsen truffet den 29. januar 2015 af Europa-Kommissionens ansættelsesmyndighed om afslag på hans klage over »afgørelsen« om fastsættelse af den nævnte godskrivning.

Udfald:

Sagen afvises. Gabrio Marinozzi bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder, der er optjent inden indtræden i Unionens tjeneste – ikke omfattet

(Personalevedtægten, art. 91, stk. 1, og bilag VIII, art. 11, stk. 2)

Et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, der meddeles en tjenestemand med henblik på overførsel til Den Europæiske Unions pensionsordning af pensionsrettigheder, der er optjent inden for rammerne af en anden ordning, har ikke retligt bindende virkninger, der berører modtagerens retsstilling direkte og umiddelbart gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling. Følgelig udgør forslaget ikke en retsakt, der går den pågældende imod, som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1.

(jf. præmis 16)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: domme af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 62, og Teughels mod Kommissionen, T-131/14 P, EU:T:2015:778, præmis 58
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Første Afdeling)

8. juni 2016

François Massoulié

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag — tjenestemænd — Parlamentet — interinstitutionel overførsel — forfremmelsesåret 2014 — ansøgning om konvertering af bedømmelsesrapporter til point for fortjeneste — ændring af en klage til en ansøgning — vedtægtens artikel 90 — åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående:

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, som finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder François Massoulié har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 8. april 2015 om afslag på hans ansøgning om konvertering af de bedømmelsesrapporter, der er udarbejdet efter dennes forfremmelse til lønklasse AD 12, til point for fortjeneste.

Udfald:

François Massouliés søgsmål afvises. François Massoulié bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – indgivelse af to klager over den samme akt, der går klageren imod – antagelse af den første klage til realitetsbehandling

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2)

En akt, der går klageren imod, kan alene være genstand for én klage. Når to klager har samme genstand, er det kun en af dem, nemlig den først indgivne, der udgør klagen i den i vedtægtens artikel 90, stk. 2, omhandlede forstand, mens den anden, den senere indgivne, blot skal anses for et notat, der gentager klagen, og som ikke kan forlænge proceduren.

(jf. præmis 31)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: kendelse af 7. juni 1991, Weyrich mod Kommissionen, T-14/91, EU:T:1991:28, præmis 41, og af 25. februar1992, Torre mod Kommissionen, T-67/91, EU:T:1992:23, præmis 32, og dom af 11. december 2007, Sack mod Kommissionen, T-66/05, EU:T:2007:370, præmis 37 og 41
En udsættelse af gennemførelsen af en negativ administrativ afgørelse, for så vidt som denne afslår godtgørelse af lægeudgifterne til en midlertidigt ansats ægtefælle, gør det imidlertid ikke muligt for den pågældende at få ret til den nævnte behandling, hvilket kræver en positiv afgørelse fra administationen.

I forbindelse med en begæring om foreløbige forholdsregler er den omstændighed, at Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i artikel 31 bestemmer, at enhver arbejdstager har ret til sunde, sikre og værdige arbejdsforhold, eller at chartret i artikel 35 sikrer enhver ret til at modtage lægehjælp på de betingelser, der er fastsat ved national lovgivning og praksis samt et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved gennemførelsen af alle Unionens politikker og aktiviteter, irrelevant. Henvisningen i vedtægtens artikel 1e, hvorefter tjenestemænd i aktiv tjeneste skal have adgang til »foranstaltninger af social art, herunder specifikke foranstaltninger til at forene arbejds- og familieliv«, er ligeledes irrelevant.

Sådanne argumenter kan nemlig under alle omstændigheder ikke begrunde den uopsættelighed, der skal foreligge i forbindelse med udsættelsen af gennemførelsen af afgørelsen om afslag på godtgørelse af lægeudgifterne, idet den omstændighed, at en administrativ afgørelse er ulovlig, principielt er uden betydning for bedømmelsen af betingelsen om uopsættelighed.

(jf. præmis 35 og 36)

Henvisning til:

Personaleretten: kendelse af 12. september 2013, De Loecker mod EEAS, F-78/13 R, EU:F:2013:134, præmis 25 og 29
DA Den Europæiske Unions Tidende C 178/43

Sag anlagt den 16. juni 2006 — Kyriazi mod Kommissionen

(Sag F-66/06)

(2006/C 178/80)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af afgørelsen af 12. september 2005 om at udnævne sagsøgeren til tjenestemand på prøve med indplacering i lønklasse C*1, løntrin 2, og af alle efterfølgende og/eller hermed forbundne afgørelser, såsom afgørelsen om at ophæve sagsøgerens sekretariatstillæg og om ikke at genindføre det efter hendes fastansættelse.

— Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 6. marts 2006 om afslag på sagsøgerens klage med påstand om annullation af ovennævnte afgørelse.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren, som bestod den interne udvælgelsesprøve med henblik på overgang til kategori KOM/PC/04, var midlertidigt ansat ved Kommissionen i lønklasse C*2 (tidligere lønklasse C5) på tidspunktet for hendes optagelse på listen over egnede ansøgere fra nævnte udvælgelsesprøve og frem til den 31. juli 2004. Dernæst arbejdede hun som vikar ved samme institution frem til den 1. november 2004, hvor hun på ny blev ansat som midlertidig ansat og indplaceret i lønklasse C*1, uden at oppebære det sekretariatstillæg, hun havde modtaget i henhold til den foregående kontrakt. Den 16. april 2005 blev hun udnævnt til prøveansat tjenestemand med samme indplacering.

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført, at administrationen har tilsidesat vedtægtens artikel 31, stk. 1, og artikel 25, stk. 2, samt artikel 5 og 18 i vedtægtens bilag XIII. Sagsøgeren har ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og af bestemmelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, samt af en række almindelige retsprincipper, navnlig principperne om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhed, god forvaltningsskik og ligebehandling.

Sagsøgeren er desuden af den opfattelse, at Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (1) er ulovlig med hensyn til den del, der indføjer artikel 5, stk. 4, i vedtægtens bilag XIII, for så vidt som ansættelsesmyndigheden fortolker denne bestemmelse således, at den er berettiget til at indplacere sagsøgeren i lønklasse C*1, løntrin 2, i strid med ordlyden af vedtægtens artikel 31 og med flere retsprincipper.

(1) EUT L 124, af 27.4.2004, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 131/50

Sag anlagt den 13. marts 2006 — Perez-Minayo Barroso og Pino mod Kommissionen

(Sag F-31/06)

(2006/C 131/92)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Isabelle Perez-Minayo Barroso (Bruxelles, Belgien) og Marco Pino (Bruxelles, Belgien) (ved avocat S. Orlandi)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Det fastslås, at artikel 5 og 12 i vedtægtens bilag XIII er ulovlige.

— Annullation af de individuelle afgørelser om udnævnelse af sagsøgerne til en stilling som fuldmægtig, for så vidt som sagsøgernes indplacering herved fastsættes i medfør af artikel 5, stk. 2, i vedtægtens bilag XIII.

— Annullation af de individuelle afgørelser om at slette de points, sagsøgerne har optjent i deres tidligere kategori og som udgør deres »optjente points«.

— Annullation af de individuelle afgørelser om anvendelse af en multiplikationsfaktor, der er mindre end 1, med henblik på fastsættelse af sagsøgernes løn.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne bestod den interne udvælgelsesprøve med henblik på overgang til kategori KOM/PA/04, hvis meddelelse blev offentliggjort inden den nye vedtægts ikrafttrædelsestidspunkt. Sagsøgerne blev efter dette tidspunkt af Kommissionen udnævnt til en højere kategori, men med opretholdelse af samme lønklasse, løntrin og multiplikationsfaktor som tidligere. Til gengæld blev sagsøgernes forfremmelsespoints nulstillet.

Sagsøgerne har i stævningerne først anført, at de anfægtede afgørelser tilsidesætter den retlige ramme, som er fastsat ved meddelelsen om den udvælgelsesprøve, de har bestået, samt vedtægtens artikel 5, 29 og 31, princippet om ret til karriere og proportionalitetsprincippet.

Sagsøgerne har dernæst anført, at nævnte afgørelser ligeledes tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling. Dels bliver indplaceringerne af beståede ansøgere fra samme udvælgelsesprøve eller fra udvælgelsesprøver på samme niveau fastsat på forskellige niveauer alt efter, om ansættelsen finder sted før eller efter ikrafttrædelsen af den nye vedtægt. Dels diskrimineres sagsøgerne i forhold til de tjenestemænd, som blev udnævnt til en stilling som fuldmægtig i forbindelse med certificeringsproceduren, henset til den omstændighed, at sidstnævnte fortsat råder over deres forfremmelsespoints, mens sagsøgernes optjente points er blevet nulstillet.

Endelig tilsidesætter de anfægtede afgørelser ifølge sagsøgerne princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som de kunne forvente at blive udnævnt i de lønklasser, der var angivet i meddelelsen om udvælgelsesprøven.
—

Ansættelsesmyndigheden oplyses om retsvirkningerne af annulleringerne, nemlig at ansættelsesmyndigheden med tilbagevirkende kraft fra datoen for sagsøgernes overgang fra kategori C til kategori B: 1) udnævner sagsøgerne i lønklasse B*5/B*6 i medfør af artikel 2 i vedtægtens bilag XIII, 2) tilkender sagsøgerne den grundløn, de har ret til i henhold til artikel 2, stk. 2, i vedtægtens bilag XIII uden multiplikationsfaktor, 3) efter sagsøgernes overgang til kategori B opretholder de points for fortjeneste og de overgangspoints, som sagsøgerne har optjent, da de gjorde tjeneste i kategori C.