ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/41

Appel iværksat den 17. august 2009 af Iride SpA, tidligere AMGA SpA, til prøvelse af dom afsagt den 11. juni 2009 af Retten i Første Instans (Ottende Udvidede Afdeling) i sag T-300/02, AMGA mod Kommissionen

(Sag C-329/09 P)

2009/C 267/72

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Iride SpA, tidligere AMGA SpA (ved avvocati L. Radicati di Brozolo og T. Ubaldi)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og A2A SpA, tidligere ASM Brescia SpA

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dommen i sagen T-300/02 ophæves, idet omstændighederne i henhold til sagens akter er gengivet urigtigt, og de retlige konklusioner, Retten har draget af disse forhold, er urigtige, for så vidt som den erklærer, at Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (AMGA) ikke er individuelt berørt af den anfægtede beslutning (1), og at det af denne anlagte søgsmål i sag T-300/02 ikke kan antages til realitetsbehandling.

— Stævningen indgivet i sag T-300/02 antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Retten i Første Instans med henblik på stillingtagen til realiteten i henhold til artikel 61 i Statutten for Domstolen.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for sin appel fremsat et enkelt appelanbringende vedrørende Rettens urigtige gengivelse af omstændighederne i henhold til sagens akter og de urigtige retlige følger, den har draget af de urigtige konstateringer i dommen i henhold til artikel 230, stk. 4, EF og den relevante fællesskabsretspraksis. Det er særligt Irides opfattelse, at Retten fuldstændig har fordrejet de forhold, som selskabet havde forelagt den for at bekræfte, at AMGA skal kvalificeres som den egentlige modtager af en individuel støtte, der er ydet i henhold til den anfægtede ordning, og som Kommissionen har krævet tilbagesøgt. Som følge af denne urigtige gengivelse af de i sagens akter beskrevne omstændigheder har Retten draget den urigtige retlige følge, at selskabet ikke er individuelt berørt af den anfægtede beslutning, og dermed at dets søgsmål måtte afvises.

(1) Kommissionens beslutning 2003/193/EF af 5.6.2002 om skattefritagelser og lån på lempelige vilkår, som Italien har indrømmet til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet (EUT 2003 L 77, s. 21).
1)

Skal en kontrakt om tjenesteydelser (i dette tilfælde vedrørende redningstjenesteydelser), hvorefter den ordregivende myndighed ikke umiddelbart skal udbetale et vederlag til leverandøren, men a) vederlaget for de ydelser, der skal præsteres, fastsættes ved forhandling mellem leverandøren og tredjemand, som selv er ordregivende myndigheder (i dette tilfælde socialsikringsinstitutioner), b) såfremt der ikke opnås enighed, træffes afgørelsen af en dertil indrettet voldgiftsinstans, hvis afgørelse er undergivet almindelig domstolsprøvelse, og c) vederlaget ikke betales direkte af brugerne, men af et centralt afregningskontor, som leverandøren ifølge lov er forpligtet til at benytte, ved regelmæssige, ratevise betalinger til leverandøren, alene af denne grund anses for en koncessionskontrakt om tjenesteydelser i henhold til direktivets artikel 1, stk. 4, til forskel fra en tjenesteydelseskontrakt i henhold til direktivets artikel 1, stk. 2, litra a) og d)?
1)

Artikel 14 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder med overskriften »Forbud mod diskriminering« bestemmer: »Nydelsen af de i denne konvention anerkendte rettigheder og friheder skal sikres uden forskel på grund af køn, race, farve, sprog, religion, politisk eller anden overbevisning, national eller social oprindelse, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel eller ethvert andet forhold.« Er der ikke tale om forskelsbehandling i den forstand, når der forskelsbehandles mellem arbejdstagere, der er afskediget af økonomiske årsager, og som har accepteret en personlig aftale om midlertidig økonomisk støtte, hvorefter muligheden for at anfægte bruddet på deres kontrakt henhører under den femårige forældelsesfrist, og arbejdstagere, der har afvist en sådan aftale, og som falder under den etårige forældelsesfrist i henhold til artikel L.1235-7 i code du travail?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/12

Sag anlagt den 4. august 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen

(Sag C-311/09)

2009/C 256/23

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og K. Herrmann)

Sagsøgt: Republikken Polen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 73, 168 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), idet den på den måde, der er angivet i afsnit 13, § 35, nr. 1, 3, 4 og 5, i finansministerens bekendtgørelse af 27. april 2004, opkræver moms af internationale vejtransportydelser, der leveres af afgiftspligtige med hjemsted eller fast bopæl uden for Polen.

— Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Internationale vejtransportydelser er merværdiafgiftspligtige i henhold til de principper, der er fastlagt i direktiv 2006/112/EF.

Kommissionen gør gældende, at det er i strid med artikel 73, 168 og 273 i direktiv 2006/112/EF at opkræve og beregne merværdiafgift af internationale vejtransportydelser, der leveres af afgiftspligtige med hjemsted eller fast bopæl uden for Polen, på den måde, der er angivet i afsnit 13, § 35, nr. 1, 3, 4 og 5, i finansministerens bekendtgørelse af 27. april 2004. Tilsidesættelsen af artikel 73 i direktiv 2006/112/EF består i, at afgiftsgrundlaget for merværdiafgiften i alle tilfælde udgør 285 PLN, idet der hverken tages hensyn til den distance, den pågældende bus faktisk har tilbagelagt i Polen, eller til det vederlag, der faktisk skulle betales for den pågældende tjenesteydelse. Det polske system for opkrævning af merværdiafgift giver ikke afgiftspligtige, der leverer internationale personbefordringsydelser, mulighed for fradrag for merværdiafgiften på en vare, som i den pågældende momsperiode erhverves til brug for den afgiftspålagte befordringsydelse (f.eks. brændstof), hvilket er i strid med direktivets artikel 168. Det polske system for opkrævning af merværdiafgift er endvidere uforeneligt med artikel 273 i direktiv 2006/112/EF, da det pålægger de afgiftspligtige, når en bus med buspassagerer kører ind på polsk område, at indgive en angivelse til toldkontoret, hvori afgiftsbeløbet er angivet, og at betale den pågældende afgift på toldkontoret »på det tidspunkt, hvor bussen med buspassagerer kører ind i landet«, hvilket medfører formaliteter ved grænsepassagen.

Kommissionen er af den opfattelse, at det omtvistede system til opkrævning og beregning af merværdiafgift hverken har hjemmel i artikel 281 eller 395 i direktiv 2006/112/EF.

(1) EUT L 347, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/9

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 24. juli 2009 — Pace plc mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Sag C-289/09)

2009/C 256/17

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pace plc

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Præjudicielle spørgsmål

1) Skal en set-top boks med kommunikationsfunktion (herefter »STB«) og et harddiskdrev (herefter »HDD«) tariferes i underposition 8528 71 13 i den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«), således som anført i Kommissionens forordning nr. 1549/2006 (1) og Kommissionens forordning nr. 1214/2007 (2), der ændrer bilag I til Rådets forordning nr. 2658/87, på trods af de forklarende bemærkninger til KN (herefter »KNFK«), som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber vedtog den 7. maj 2008 (2008/C113/02) vedrørende KN-underposition 8521 90 00 og underposition 8528 71 13?

2) For det tilfælde, at en STB med en HDD med specifikationerne for en STB-HDD skal tariferes i KN underposition 8521 90 00, vil anvendelsen af en positiv toldsats da være ulovlig i henhold til fællesskabsretten som en følge af en tilsidesættelse af Fællesskabets forpligtelser i henhold til overenskomsten om handel med informationsteknologiprodukter og artikel II:1, litra b), i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, eller medfører tariferingen i position 8521 den konklusion, at det pågældende produkt ikke er omfattet af den relevante del af ITA?

3) Skal bestemmelserne i artikel 12, stk. 5, litra a), nr. i), forstås således, at BTO af 8. april 2005, som Pace plc støttede sig til, automatisk ophørte med at være gyldig efter den 31. december 2006, da den ikke længere var i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forordning nr. 1549/2006. Skal artikel 12, stk. 5, litra a), nr. i), navnlig fortolkes således, at Kommissionens forordning nr. 1549/2006 ikke er omfattet af begrebet en »forordning« hvad angår denne artikel, enten fordi den er en årlig opdatering af KN, eller fordi den ikke er en specifik tariferingsforordning?

4) Skal bestemmelserne i toldkodeksens artikel 12, stk. 6, forstås således, at når der vedtages en årlig KN-opdatering, som ikke indeholder bestemmelser, der bekræfter rækkevidden af en til rådighed værende skånefrist for indehavere af BTO’er, så er sådanne indehavere ikke berettiget til en skånefrist, eller bør de være berettiget til den sædvanlige skånefrist på seks måneder for Kommissionens tariferingsforordninger i henhold til princippet om den berettigede forventning?

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17.10.2006 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 301, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20.9.2007 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286, s. 1).
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 2006/261/EF af 16. marts 2005 om Italiens støtteordning til fordel for nyligt børsnoterede selskaber (meddelt under nummer K(2005) 591, EUT L 94 af 1.4.2006, s. 42) samt i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for den fastsatte frist at have truffet de nødvendige foranstaltninger til at ophæve den støtteordning, der ved beslutningen blev erklæret ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet, og ved ikke at tilbagesøge den i henhold til denne ordning tildelte støtte hos modtagerne heraf.
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 5 og 6 i Kommissionens beslutning 2005/315/EF af 20. oktober 2004 om den støtteordning, som Italien har gennemført til fordel for virksomheder, der har foretaget investeringer i kommuner, der blev ramt af naturkatastrofer i løbet af 2002 (meddelt den 22.10.2004 under nummer K(2004) 3893, EUT L 100 af 20.4.2005 s. 46) samt i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for den fastsatte frist at have truffet de nødvendige foranstaltninger til at ophæve den støtteordning, der ved beslutningen blev erklæret ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet, og ved ikke at tilbagesøge den i henhold til denne ordning tildelte støtte hos modtagerne heraf.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 12. august 2009 — Secretary of State for the Home Department mod Maria Dias

(Sag C-325/09)

2009/C 256/26

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Secretary of State for the Home Department

Sagsøgt: Maria Dias

Præjudicielle spørgsmål

1) Såfremt en EU-statsborger, der opholder sig i en medlemsstat, hvor hun ikke er statsborger, før gennemførelsen af direktiv 2004/38/EF (1) var indehaver af en opholdstilladelse, der var gyldigt udstedt i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 68/360/EØF (2), men som i en periode i tilladelsens løbetid var frivilligt arbejdsløs, ikke selvforsørgende og ikke opfyldte betingelserne for udstedelsen af en sådan tilladelse, forblev pågældende da alene på grund af sin indehavelse af tilladelsen en person, som »har haft lovligt ophold« i værtsmedlemsstaten, således at der senere har kunnet opnås en tidsubegrænset ret til ophold i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2004/38/EF?

2) Såfremt fem års ophold i træk som arbejdstager før den 30. april 2006 ikke giver grundlag for den tidsubegrænsede ret til ophold, der er indført ved artikel 16, stk. 1 i, direktiv 2004/38/EF, medfører et sådant uafbrudt ophold som arbejdstager en tidsubegrænset ret til ophold direkte i henhold til EU-traktatens artikel 18, stk. 1, på baggrund af, at der er en mangel i direktivet?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77).

(2) Rådets direktiv 68/360/EØF af 15.10.1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabets for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (EFT 1968 II, s. 477).
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2006/88/EF af 24. oktober 2006 om dyresundhedsbestemmelser for akvakulturdyr og produkter deraf og om forebyggelse og bekæmpelse af visse sygdomme hos vanddyr (1), som ændret ved Kommissionens direktiv 2008/53/EF af 30. april 2008 om ændring af bilag IV til Rådets direktiv 2006/88/EF for så vidt angår forårsviræmi hos karper (SVC) (2), idet medlemsstaten ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
—

Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/9

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 24. juli 2009 — British Sky Broadcasting Group plc mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Sag C-288/09)

2009/C 256/16

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: British Sky Broadcasting Group plc

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Præjudicielle spørgsmål

1) Skal en set-top boks med specifikationerne for Sky+ set-top boks, model DRX 280, tariferes i underposition 8528 71 13, således som anført i Kommissionens forordning nr. 1214/2007 (1), der ændrer bilag I til Rådets forordning nr. 2658/87, på trods af de forklarende bemærkninger til KN, som Kommissionen vedtog den 7. maj 2008 (2008/C112/03) vedrørende underposition 8521 90 00 og underposition 8528 71 13?

2) Forpligter artikel 12, stk. 5, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (2), som ændret, en national toldmyndighed til at afgive bindende tariferingsoplysninger, som er i overensstemmelse med de forklarende bemærkninger til KN, medmindre og indtil det er blevet fastslået, at disse forklarende bemærkninger er i strid med ordlyden af de relevante bestemmelser i KN, herunder de almindelige regler for fortolkning af KN, eller kan den nationale toldmyndighed danne sin egen individuelle mening om sagen og se bort fra den forklarende bemærkning i det tilfælde, myndigheden er af den opfattelse, at der er en sådan uoverensstemmelse?

3) For det tilfælde, at en set-top boks med specifikationerne for Sky+ set-top boks, model DRX 280, skal tariferes i KN underposition 8521 90 00, vil anvendelsen af en positiv toldsats da være ulovlig i henhold til fællesskabsretten som en følge af en tilsidesættelse af Fællesskabets forpligtelser i henhold til overenskomsten om handel med informationsteknologiprodukter (herefter »ITA«) og artikel II:1, litra b), i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, eller medfører tariferingen i position Q8521 den konklusion, at det pågældende produkt ikke er omfattet af den relevante del af ITA?

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20.9.2007 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286, s. 1).

(2) EFT L 302, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/7

Sag anlagt den 22. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien

(Sag C-281/09)

2009/C 256/14

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Lozano Palacios og C. Vrignon, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Spanien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (1), sammenholdt med EF-traktatens artikel 10, idet det har tilladt åbenbare, gentagne og alvorlige overtrædelser af bestemmelserne i direktivets artikel 18, stk. 2.

— Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen er af den opfattelse, at Kongeriget Spaniens indskrænkende fortolkning af begrebet reklamer, som medfører, at visse former for reklamevirksomhed (særligt infomercials, telepromotionsindslag, sponsorreklamer og korte indslag med reklame som formål) ikke anses for reklamer og derfor ikke underkastes de tidsmæssige begrænsninger, der er fastsat ved direktiv 89/552/EF, er i strid med nævnte direktiv.

(1) EFT L 298, s. 23.
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/48

Sag anlagt den 11. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien

(Sag C-363/09)

2009/C 267/80

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Parpala og F. Jimeno Fernández, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Spanien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 i direktiv 91/414/EØF (1), idet det har opretholdt artikel 38 i lov nr. 43/2002 af 20. november 2002 om plantesundhed.

— Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Direktiv 91/414/EØF er blevet udstedt i erkendelse af nødvendigheden af at harmonisere de nationale bestemmelser om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler. I dette øjemed er der i direktivet fastsat ensartede forskrifter for betingelserne og fremgangsmåden for godkendelse af disse produkter.

I direktivets artikel 13 fastsættes regler dels om de oplysninger, der skal fremlægges af de virksomheder, der søger om godkendelse af et bestemt plantebeskyttelsesmiddel, dels om anvendelsen og beskyttelsen af sådanne oplysninger, idet det, bortset fra konkrete undtagelsestilfælde, sikres, at disse oplysninger behandles fortroligt.

Ved direktivet indføres en totalharmonisering, og en medlemsstat kan følgelig ikke vedtage en national lovgivning, hvorefter de erhvervsdrivende er forpligtet til at dele de oplysninger, der fremlægges af den virksomhed, der først indgiver en ansøgning om godkendelse, medmindre det sker på de betingelser, der er fastsat i artikel 13, stk. 7.

Dette til trods giver artikel 38 i lov nr. 43/2002 adgang til oplysninger hidrørende fra undersøgelser og forsøg i videre omfang end i de tilfælde, der udtrykkeligt er fastsat i direktivet.

Kommissionen er af den opfattelse, at eftersom den spanske stat ikke havde nogen skønsbeføjelse i relation til gennemførelsen af artikel 13 i direktiv 91/414/EØF i national ret, og den ikke har indledt nogen procedure med henblik på at få bestemmelsen annulleret, udgør indsættelsen af en undtagelse fra ordningen med adgang til de oplysninger, der er indeholdt i sager vedrørende godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, en tilsidesættelse af fællesskabsretten, i tilfælde hvor en sådan undtagelse ikke er hjemlet i direktivet.

(1) Rådets direktiv af 15.7.1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1)
2.

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er der da tale om en med en tjenestemand ligestillet person, i den betydning, der forudsættes i artikel 13, stk. 2, litra d), i forordning nr. 1408/71, når personen i medfør af en arbejdskontrakt er ansat hos en arbejdsgiver i den offentlige sektor og i henhold til den nationale lovgivning om social sikring er omfattet af visse sociale sikringsgrene, jf. artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, og således er omfattet af den almindelige ordning for social sikring, mens personen hvad angår andre sociale sikringsgrene som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra e), falder under særlige regler for tjenestemænd?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/51

Sag anlagt den 22. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Malta

(Sag C-376/09)

2009/C 267/85

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og E. Depasquale, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Malta

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, nr. v), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (1), idet den ikke har taget brandslukningssystemer og brandslukkere, der indeholder haloner, og som ikke er til kritiske anvendelser, ud af brug på skibe, og ved ikke at genvinde disse haloner.

— Republikken Malta tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det følger af forordningens artikel 4, stk. 4, nr. v), og artikel 16 sammenholdt med tiltrædelsesaktens artikel 2, at Republikken Malta — med undtagelse af de i bilag VII til forordningen opregnede kritiske anvendelser — inden den 1. maj 2004 skulle tage brandslukningssystemer og brandslukkere, der indeholdt haloner, ud af brug og genvinde disse haloner ved hjælp af egnede teknologier.

I mangel på oplysninger om, at Republikken Malta har taget brandslukningssystemer og brandslukkere, der indeholdt haloner, og som ikke er til kritiske anvendelser, ud af brug på alle de skibe, der var opregnet på den formular, der var vedlagt dennes svar på åbningsskrivelsen, og om at Republikken Malta har genvundet disse haloner, konkluderer Kommissionen, at Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til forordningens artikel 4, stk. 4, nr. v), og artikel 16.

(1) EFT L 244, s. 1.