Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - sektoren for teletjenester - tilrådighedsstillelse af åbne net til telekommunikation - direktiv 90/387 - bestemmelse, der pålægger staterne at oprette klageinstanser - ingen gennemførelse - retsvirkninger - de nationale domstoles pligt til at undersøge, om gældende national ret indeholder en klagemulighed - uanvendelighed af en national bestemmelse, som udelukker kompetencen for en domstol, som ellers ville have været kompetent

(Art. 10 EF, Rådets direktiv 90/387, art. 5a, stk. 3)

2. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder - sektoren for teletjenester - national lovgivning, hvorefter der er adgang til at tildele yderligere frekvenser inden for et frekvensområde til en offentlig virksomhed med en dominerende stilling, uden at opkræve en særskilt afgift herfor, på trods af at en ny operatør har måttet betale en afgift for anvendelsen af samme frekvensbånd - foranstaltning, der gør det muligt at misbruge en dominerende stilling - ulovligt, medmindre den afgift, der tidligere er opkrævet hos den offentlige virksomhed, og som også omfatter tildeling af yderligere frekvenser, i økonomisk henseende svarer til den afgift, som virksomhedens konkurrent har betalt for at få adgang til markedet

(Art. 82 EF og art. 86, stk. 1, EF)

3. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder - sektoren for teletjenester - direktiv 96/2 - mobil- og personkommunikation - national lovgivning, hvorefter der er adgang til at tildele yderligere frekvenser inden for et frekvensområde til en offentlig virksomhed med en dominerende stilling, uden at opkræve en særskilt afgift herfor, på trods af at en ny operatør har måttet betale en afgift for anvendelsen af samme frekvensbånd - ulovligt, medmindre den afgift, der tidligere er opkrævet hos den offentlige virksomhed, og som også omfatter tildeling af yderligere frekvenser, i økonomisk henseende svarer til den afgift, som virksomhedens konkurrent har betalt for at få adgang til markedet, eller der foreligger fuld udnyttelse af de frekvenser, der oprindeligt blev tildelt

(Kommissionens direktiv 96/2, art. 2, stk. 3 og 4)

4. Tilnærmelse af lovgivningerne - sektoren for teletjenester - ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser - direktiv 97/13 - procedurer for udstedelse - forbud mod forskelsbehandling

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13, art. 9, stk. 2, og art. 11, stk. 2)

Sammendrag

$$1. Kravet om en fortolkning af national ret, der er i overensstemmelse med direktiv 90/387 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net til telekommunikation, og kravet om en effektiv beskyttelse af borgernes rettigheder indebærer, at de nationale retter efterprøver, om de relevante bestemmelser i national ret giver borgerne en klageadgang, der opfylder kriterierne i artikel 5a, stk. 3, i det nævnte direktiv, hvad angår afgørelser truffet af de nationale myndighedsorgan, som er kompetent til at udstede licenser til levering af teletjenester. Hvis en anvendelse af national ret i overensstemmelse med denne bestemmelse ikke er mulig, er en national domstol, der opfylder disse krav, og som ville være kompetent til at behandle sager om afgørelser truffet af den nationale tilsynsmyndighed, hvis den ikke havde været hindret heri som følge af en bestemmelse i national ret, der udtrykkeligt udelukker dens kompetence, forpligtet til at undlade at anvende denne bestemmelse.

Når en direktivbestemmelse, der skaber rettigheder for private, ikke er blevet gennemført i national ret, påhviler den pligt for medlemsstaterne, der følger af et direktiv, til at virkeliggøre dets mål, og pligten i medfør af artikel 10 EF til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af denne pligt, alle myndighederne i medlemsstaterne, herunder også domstolene inden for deres kompetence. Det følger heraf, at ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er ældre eller yngre end direktivet, er den nationale domstol forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat, og således handle i overensstemmelse med artikel 249, stk. 3, EF.

Såfremt en anvendelse af national ret i overensstemmelse med direktivet ikke er mulig, er den nationale domstol forpligtet til at anvende fællesskabsretten i sin helhed og beskytte de rettigheder, som denne giver private, og den skal herved om nødvendigt undlade at anvende enhver bestemmelse, som under de konkrete omstændigheder vil kunne føre til et resultat, som er i strid med det nævnte direktiv, for så vidt som undladelsen af at anvende bestemmelsen ville bringe national ret i overensstemmelse med direktivet.

( jf. præmis 38, 40 og 42 samt domskonkl. 1 )

2. En medlemsstat tilsidesætter forbuddene i artikel 86, stk. 1, EF, sammenholdt med artikel 82 EF, når den ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser skaber en situation, hvor en offentlig virksomhed eller en virksomhed, som den har indrømmet særlige eller eksklusive rettigheder, nødvendigvis kommer til at misbruge sin dominerende stilling. Der vil være tale om et sådant misbrug, når en virksomhed med en dominerende stilling udviser en adfærd, som gennem en fordrejet konkurrence, dvs. en konkurrence, hvor de forskellige operatørers lige muligheder ikke er sikret, tilsigter at styrke denne stilling eller at udvide den til et beslægtet, men selvstændigt marked.

Herefter er artikel 82 EF og artikel 86, stk. 1, EF principielt til hinder for en national lovgivning, hvorefter der kan tildeles yderligere frekvenser inden for et frekvensområde til en offentlig virksomhed med en dominerende stilling, der allerede er indehaver af en licens til levering af de samme teletjenester inden for et andet frekvensbånd, uden at der opkræves en særskilt afgift herfor, mens en ny operatør på det omhandlede marked har måttet betale en afgift for erhvervelse af en licens til levering af teletjenester inden for det første frekvensbånd. De nævnte bestemmelser er imidlertid ikke til hinder for en sådan national lovgivning, hvis den afgift, der er opkrævet hos den offentlige virksomhed for dennes licens, og som uden yderligere betaling omfatter den senere tildeling af yderligere frekvenser, i økonomisk henseende svarer til den afgift, der er pålagt den nye operatør.

( jf. præmis 80-83 og 95 samt domskonkl. 2 )

3. Det fremgår af artikel 2, stk. 3 og 4, i direktiv 96/2 vedrørende ændring af direktiv 90/388 om liberalisering af markedet for teletjenester, for så vidt angår mobil- og personkommunikation, at medlemsstaterne kun må udvide eksisterende licenser til at omfatte digitale mobilkommunikationstjenester ved kombination af digitale mobilkommunikationssystemer inden for henholdsvis GSM 900- og DCS 1800-standarden, hvis denne udvidelse er begrundet i kravet om at sikre en effektiv konkurrence mellem de operatører, der konkurrerer på de relevante markeder.

Det følger heraf, at bestemmelserne principielt er til hinder for en national lovgivning, hvorefter der kan tildeles yderligere frekvenser inden for frekvensområder, som er reserveret til DCS 1800-standarden, til en offentlig virksomhed med en dominerende stilling, der allerede er indehaver af en licens til levering af digitale mobilkommunikationstjenester baseret på GSM 900-standarden, uden at der opkræves en særskilt afgift herfor, mens en ny operatør på det omhandlede marked har måttet betale en afgift for erhvervelse af en licens til levering af digitale mobilkommunikationstjenester baseret på DCS 1800-standarden. De nævnte bestemmelser er imidlertid ikke til hinder for en sådan lovgivning, hvis den afgift for GSM 900-licensen, der er opkrævet hos den offentlige virksomhed, og som uden yderligere betaling omfatter den senere tildeling af yderligere frekvenser inden for frekvensområder, som er reserveret til DCS 1800-standarden, i økonomisk henseende svarer til den afgift, der er pålagt den konkurrent, som er blevet tildelt DCS 1800-licensen. Bestemmelserne er heller ikke til hinder for en lovgivning, som gør en sådan begrænset tildeling af yderligere frekvenser mulig, når der er forløbet en periode på mindst tre år fra tildelingen af DCS 1800-licensen eller inden udløbet af den nævnte periode, når den offentlige virksomhed, som er indehaver af en GSM 900-licens, har udnyttet sin kapacitet til at betjene flere kunder fuldt ved anvendelse alle økonomisk forsvarlige tekniske muligheder.

( jf. præmis 98, 105 og 112 samt domskonkl. 3 og 4 )

4. Forbuddet mod forskelsbehandling af operatører, der er fastsat i artikel 9, stk. 2, og artikel 11, stk. 2, i direktiv 97/13 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester, er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter der kan tildeles yderligere frekvenser inden for et frekvensområde, til operatører, der allerede er indehavere af en licens inden for et andet frekvensområde, uden at der opkræves en særskilt afgift herfor, selv om en afgift blev pålagt den operatør, som blev tildelt en licens til levering af teletjenester inden for det første frekvensområde, såfremt den afgift, der er opkrævet hos de eksisterende operatører for deres licens, og som uden yderligere betaling omfatter den senere tildeling af yderligere frekvenser, i økonomisk henseende svarer til den afgift, der er pålagt den nye operatør.

( jf. præmis 118 og domskonkl. 5 )