Sag C-344/01





Forbundsrepublikken Tyskland

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«EUGFL – udgifter udelukket fra fællesskabsfinansiering – ammekopræmie – kontrol foretaget af Kommissionen i visse delstater – ekstrapolering af resultatet til andre delstater – bevisbyrde – princippet om loyalt samarbejde»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Léger fremsat den 25. september 2003

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. marts 2004

Sammendrag af dom

1. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – afslag på afholdelse af udgifter på grund af retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter – vedkommende medlemsstats anfægtelse heraf – bevisbyrde – fordelt mellem Kommissionen og medlemsstaten – medlemsstat med føderal forfatningsstruktur

(Rådets forordning nr. 729/70, art. 8, stk. 1)

2. Medlemsstater – forpligtelser – forpligtelse til loyalt samarbejde med Fællesskabets institutioner – gensidighed – anvendelse på bestemmelserne om fordeling af bevisbyrden i tvister vedrørende regnskabsafslutningen for EUGFL

(Art. 10 EF)

1.

På området for EUGFL’s finansiering af den fælles landbrugspolitik tilkommer det Kommissionen at godtgøre, at der foreligger en tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende de fælles markedsordninger for landbruget. Det påhviler ikke Kommissionen udtømmende at godtgøre, at de nationale myndigheder har udført en mangelfuld kontrol, eller at de tal, som medlemsstaterne har meddelt, er fejlagtige, men Kommissionen skal fremlægge et bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til denne kontrol eller disse tal. Denne lempelse af beviskravet til Kommissionen skyldes, at en medlemsstat har bedre adgang til at indsamle og kontrollere de oplysninger, der er nødvendige for afslutningen af EUGFL-regnskaberne, og at staten skal føre det mere detaljerede og fuldstændige bevis for, at dens kontrol eller tal er rigtige, og efter omstændighederne for, at Kommissionens påstande er urigtige.

Disse regler om fordeling af bevisbyrden mellem Kommissionen og medlemsstaterne finder anvendelse uafhængigt af en medlemsstats interne struktur. Ansvaret for en tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende de fælles markedsordninger for landbruget påhviler således medlemsstaterne selv, således som det fremgår af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik. Ligesom det ikke tilkommer Kommissionen at udtale sig om den kompetencefordeling, der foretages i medlemsstaterne i henhold til deres institutionelle forskrifter eller om de forpligtelser, der i en medlemsstat med føderal forfatningsstruktur kan påhvile henholdsvis de føderale eller delstaternes myndigheder, kan denne kompetencefordeling følgelig ikke udgøre en tilstrækkelig grund til at regulere de forpligtelser, som medlemsstaterne har over for Kommissionen i forbindelse med fordelingen af bevisbyrden for en tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende de fælles markedsordninger for landbruget.

(jf. præmis 58-60)

2.

Det af artikel 10 EF følgende princip om loyalt samarbejde, som indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at træffe alle foranstaltninger, som er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft, men også, at medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner er gensidigt forpligtet til loyalt samarbejde, finder anvendelse i bestemmelserne om fordeling af bevisbyrden, der anvendes på tvister vedrørende regnskabsafslutningen for EUGFL. Nævnte bestemmelser tilskynder således gennem kravet om en aktiv deltagelse både fra Kommissionens og medlemsstaternes side til et loyalt samarbejde mellem disse instanser i forbindelse med fastlæggelsen af, hvorvidt der foreligger eller ikke foreligger en tilsidesættelse af bestemmelserne om de fælles markedsordninger for landbruget. Det følger heraf, at en korrekt anvendelse af bestemmelserne om fordeling af bevisbyrden i princippet indebærer en overholdelse af artikel 10 EF.