Direktiv 1999/31 finder nemlig kun anvendelse på bortskaffet affald og ikke på affald, som har været genstand for nyttiggørelse, eftersom direktivets artikel 3, stk. 1, bestemmer, at direktivet gælder for alle deponeringsanlæg, der i direktivets artikel 2, litra g), er defineret som et affaldsbortskaffelsesanlæg til deponering af affald på eller i jorden. Heraf følger, at andet affald end udvindingsaffald kun kan være omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 1999/31, såfremt det deponeres med henblik på bortskaffelse, og ikke når dette affald er genstand for en nyttiggørelse. Det er således i denne retning, at dette direktivs artikel 3, stk. 2, andet led – som udelukker anvendelse af dertil egnet inert affald til terrænregulerings-/retablerings- og opfyldningsarbejde eller til byggeformål i deponeringsanlæg fra sit anvendelsesområde – skal fortolkes.

Artikel 10, stk. 2, i direktiv 2006/21 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien skal fortolkes således, at den ikke bevirker, at en operation med opfyldning af et stenbrud med andet affald end udvindingsaffald er underlagt kravene i direktiv 1999/31 om deponering af affald, når denne operation udgør en nyttiggørelse af dette affald, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.

Eftersom direktiv 1999/31 om deponering af affald ikke definerer ordet »nyttiggørelse«, skal der henvises til definitionen i artikel 3, nr. 15), i direktiv 2008/98 om affald. Artikel 3, nr. 15), i direktiv 2008/98 definerer bl.a. nyttiggørelse af affald som en operation, hvis hovedresultat er, at det omhandlede affald opfylder et nyttigt formål ved at erstatte anvendelsen af andre materialer, der ellers ville være blevet anvendt til at opfylde en bestemt funktion. Heraf følger, at hovedformålet med nyttiggørelse skal være en bevarelse af naturressourcerne. Når en bevarelse af råvarerne derimod kun udgør en sekundær effekt ved en operation, hvis hovedformål er bortskaffelse af affald, ændrer det ikke ved klassificeringen af operationen som en bortskaffelsesoperation.

I betragtning heraf skal alle former for behandling af affald kunne kvalificeres enten som bortskaffelse eller som nyttiggørelse, og som det fremgår af artikel 3, nr. 19), i direktiv 2008/98 kan én og samme operation ikke samtidig klassificeres som bortskaffelse og som nyttiggørelse. Når en metode til behandling af affald ikke ud fra beskrivelsen alene kan henføres til en enkelt af de operationer eller kategorier af operationer, der er opregnet i bilag I og II til dette direktiv, skal den klassificeres konkret i lyset af direktivets formål og definitioner. Hvad angår opfyldning af et stenbrud med andet affald end udvindingsaffald tilkommer det i denne forbindelse den nationale ret under hensyntagen til alle de relevante oplysninger i sagen og til målet om miljøbeskyttelse, som forfølges med direktiv 2008/98, at vurdere, om hovedformålet med en sådan opfyldning af et stenbrud er en nyttiggørelse af andet affald end det udvindingsaffald, som er bestemt til at skulle anvendes i forbindelse med denne opfyldning. Dette kan dels være tilfældet, såfremt opfyldningen af stenbruddet ville være blevet gennemført, selv om denne type affald ikke var tilgængeligt, og det derfor havde været nødvendigt at anvende andre materialer. Dels kan opfyldningen af det omhandlede stenbrud kun anses for en nyttiggørelse, såfremt affaldet i betragtning af den foreliggende videnskabelige og tekniske viden er egnet til dette formål.

(jf. præmis 36, 37, 39, 41-43 og 45)