25

Det er under disse omstændigheder, at Audiencia Provincial de Barcelona har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Skal bestemmelsen i artikel 12, stk. 2, i [forordning nr. 1984/83] om, at »[d]ersom aftalen vedrører en tankstation, som leverandøren har overladt videreforhandleren i henhold til en forpagtningsaftale eller inden for rammerne af et andet retligt eller faktisk brugsforhold, kan der uanset bestemmelsen i stk. 1, litra c), pålægges videreforhandleren de i dette afsnit omhandlede eksklusive købsforpligtelser og konkurrenceforbud for hele det tidsrum, hvori han rent faktisk driver tankstationen«, fortolkes således, at den henviser til en situation, hvor leverandøren, som bortforpagter tankstationen, fra starten er ejer af grunden og bygningerne, eller således at henvisningen til en aftale om forpagtning af tankstationen derimod omfatter ethvert adkomstdokument, i henhold til hvilket ejendomsretten til alene tankstationen juridisk overdrages til leverandøren, som herefter kan bortforpagte den til ejeren af selve grunden uden at skulle overholde den tidsbegrænsning, som forordningen fastsætter for eksklusive købsaftaler? 2) Hvis [forordning nr. 2790/1999] finder anvendelse på den foreliggende sag, skal artikel 5 heri, som bestemmer, at fritagelsen ikke gælder, hvis den eksklusive købsaftale har en varighed på over fem år, men at »tidsbegrænsningen på fem år [dog ikke gælder], såfremt kontraktsvarerne eller -tjenesterne sælges af køberen fra grunde og lokaler, der ejes af leverandøren, eller som leverandøren lejer af en tredjemand, der ikke er forbundet med køberen, forudsat at konkurrenceklausulens varighed ikke overstiger den periode, hvori køberen benytter grundene og lokalerne«, da fortolkes således, at bestemmelsen med henvisningen til et lejemål tager sigte på en situation, hvor leverandøren, som bortforpagter tankstationen, også fra starten er ejer af grunden og bygningerne, eller således at henvisningen til forpagtningen af tankstationen omfatter ethvert adkomstdokument, i henhold til hvilket ejendomsretten til alene tankstationen juridisk overdrages til leverandøren, som herefter kan bortforpagte den til ejeren af selve grunden uden at skulle overholde den tidsbegrænsning, som bestemmelsen fastsætter for eksklusive købsaftaler? 3) Skal forbuddet i artikel 81, stk. 1, litra a), EF mod indirekte fastsættelse af købs- eller salgspriser og henvisningen i ottende betragtning til [forordning nr. 1984/83] til, at »yderligere konkurrencebegrænsende forpligtelser, især sådanne, som begrænser videreforhandlerens frihed til selv at fastsætte sine priser og salgsbetingelser eller begrænser hans valg af kunder, [ikke kan] fritages i medfør af denne forordning«, henset til, at fastsættelse af videresalgspriser ikke er blandt de konkurrencebegrænsninger, som er tilladt i henhold til forordningens artikel 11, da fortolkes således, at ethvert middel herved er omfattet, som begrænser videreforhandlerens frihed til at fastsætte salgsprisen, som f.eks. leverandørens fastsættelse af forhandleravancen for den, der driver tankstationen, ved at fastsætte prisen på de motorbrændstoffer, som selskabet leverer til videreforhandleren, på lige så gunstige vilkår, som selskabet har aftalt med andre forhandlere, der kan etablere sig i Barcelona, idet prisen under alle omstændigheder ikke kan være højere end gennemsnittet af de priser, som er fastsat af andre større leverandører på markedet, og til denne pris lægge den mindsteavance, som findes passende, hvorefter man har den [detailsalgspris], som leverandøren ikke direkte pålægger videreforhandleren, men anbefaler denne at anvende? 4) Skal forbuddet i artikel 81, stk. 1, litra a), EF mod indirekte fastsættelse af købs- eller salgspriser, henset til, at bindende videresalgspriser i henhold til denne artikel 4, litra a), i [forordning nr. 2790/1999] udgør en alvorlig konkurrencebegrænsning, fortolkes således, at ethvert middel herved er omfattet, som begrænser videreforhandlerens frihed til at fastsætte salgsprisen, som f.eks. leverandørens fastsættelse af forhandleravancen for den, der driver tankstationen, ved at fastsætte prisen på de motorbrændstoffer, som selskabet leverer til videreforhandleren, på lige så gunstige vilkår, som selskabet har aftalt med andre forhandlere, der kan etablere sig i Barcelona, idet prisen under alle omstændigheder ikke kan være højere end gennemsnittet af de priser, som er fastsat af andre større leverandører på markedet, og til denne pris lægge den mindsteavance, som findes passende, hvorefter man har den [detailsalgspris], som leverandøren ikke direkte pålægger videreforhandleren, men anbefaler denne at anvende?«