Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter — valg af hjemmel — kriterier — fællesskabsretsakt, der har et dobbelt formål eller består af to led — det principielle eller fremherskende formål eller led afgørende — uadskillelige formål — anvendelse af dobbelt hjemmel

2. Internationale aftaler — indgåelse — EF/Bulgarien-aftale og EF/Ungarn-aftale om vejgodstransport og om kombineret transport — aftaler, der hovedsageligt henhører under transportpolitikken — hovedvægt på harmonisering af afgiftslovgivningerne — hjemmel — artikel 71 EF sammenholdt med artikel 300, stk. 3, EF — indgåelse på grundlag af artikel 93 EF — ulovligt — (Art. 71 EF, 93 EF og art. 300, stk. 3, EF, EF/Bulgarien-aftale, EF/Ungarn-aftale)

3. Annullationssøgsmål — annullationsdom — virkninger — Domstolens begrænsning af virkningerne — afgørelse vedrørende indgåelse af en international aftale — (Art. 231, stk. 2, EF; Rådets afgørelse 2001/265 og 2001/266)

Sammendrag

1. Valget af hjemmel for en fællesskabsretsakt skal ske på grundlag af objektive forhold, som gør det muligt at foretage en domstolskontrol, herunder navnlig af retsaktens formål og indhold. Hvis en gennemgang af en fællesskabsretsakt viser, at den har et dobbelt formål, eller at den består af to led, og det ene af disse kan bestemmes som principielt eller fremherskende, mens det andet kun er sekundært, skal retsakten have en enkelt hjemmel, nemlig den, der kræves af det principielle eller fremherskende formål eller led. Hvis det godtgøres, at der med retsakten samtidig forfølges flere formål, der på uadskillelig måde er indbyrdes forbundne, uden at et af disse formål er sekundært og indirekte i forhold til det andet, bør en sådan retsakt dog undtagelsesvis vedtages med de dertil svarende forskellige hjemmeler.

(jf. præmis 38-40)

2. Selv hvis det antages, at tilnærmelsen af medlemsstaternes lovgivninger ved artikel 8 i aftalerne indgået mellem Det Europæiske Fællesskab og henholdsvis Republikken Bulgarien og Republikken Ungarn om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport er nødvendig for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion, således som det er påkrævet i artikel 93 EF, for at denne artikel kan anvendes som hjemmel for en fællesskabsretsakt, er det aspekt i aftalerne, der vedrører harmoniseringen af afgiftslovgivningerne, henset til aftalernes formål og indhold under alle omstændigheder kun sekundært og indirekte i forhold til det transportpolitiske formål, de forfølger. Princippet om forbud mod forskelsbehandling i forbindelse med køretøjsafgifter og andre brugerafgifter, der er fastsat i artikel 8, nr. 1, samt diverse afgiftsfritagelser fastsat i artikel 8, nr. 2 og 4, er nemlig tæt forbundet med forenklingen af transit gennem Bulgarien og Ungarn for at lette godstransporten mellem Grækenland og de øvrige medlemsstater. I øvrigt kvalificerer aftalernes artikel 2 om deres anvendelsesområde de afgiftsmæssige foranstaltninger som »støtteforanstaltninger«. Det følger heraf, at Rådet udelukkende burde have anvendt artikel 71 EF, sammenholdt med artikel 300, stk. 3, EF, som hjemmel for afgørelserne om indgåelse af aftalerne.

Da artikel 93 EF er nævnt som hjemmel for de omhandlede afgørelser, bør disse annulleres, da den fejlagtige anvendelse af en traktatbestemmelse som hjemmel med den konsekvens, at enstemmighed erstattes med kvalificeret flertal i Rådet, principielt ikke kan betragtes som en ren formel mangel, da en ændring af afstemningsmåden kan have konsekvenser for indholdet af den vedtagne retsakt.

(jf. præmis 48-50, 52 og 53)

3. For at undgå enhver retsusikkerhed med hensyn til anvendeligheden i Fællesskabets retsorden af de internationale forpligtelser, som Fællesskabet har indgået, bør retsvirkningerne af afgørelse 2001/265 og 2001/266 om indgåelse af aftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og henholdsvis Republikken Bulgarien og Republikken Ungarn om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport opretholdes, indtil de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af den dom, hvorved de annulleres, er truffet. Indholdet af internationale aftaler kan nemlig ikke ændres ensidigt, uden at der indledes nye forhandlinger mellem de kontraherende parter.

(jf. præmis 55 og 57)