Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - Kommissionens søgsmålsret - forudsætter ingen særlig retlig interesse

(Art. 211 EF og 226 EF)

2. Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeriet - medlemsstaternes forpligtelser - praktiske vanskeligheder - ingen betydning

(Rådets forordning nr. 2241/87, art. 11, stk. 2, og nr. 2847/93, art. 21, stk. 2)

3. Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeriet - kontrolforanstaltninger - medlemsstaternes sanktionsforpligtelse - rækkevidde

(Rådets forordning nr. 2847/93, art. 31, stk. 2)

Sammendrag

1. Under Kommissionens udøvelse af de beføjelser, den har i henhold til artikel 211 EF og 226 EF, skal Kommissionen, når den indbringer et traktatbrudssøgsmål, ikke påvise, at den har en retlig interesse i søgsmålet, da den i Fællesskabets almindelige interesse af egen drift skal påse, at medlemsstaterne anvender traktaten korrekt, og drage omsorg for, at det bliver fastslået, at eventuelle tilsidesættelser af heraf udspringende forpligtelser foreligger, med henblik på at bringe sådanne tilsidesættelser til ophør.

( jf. præmis 29 )

2. Det er nødvendigt, at de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i henhold til fællesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, overholdes for at beskytte fiskebankerne, bevare havets biologiske ressourcer og sikre en afbalanceret udnyttelse heraf på et varigt grundlag og på tilfredsstillende økonomiske og sociale betingelser.

Af disse grunde må den fortolkning, som er anlagt af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 2241/87 om fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri, og som går ud på, at medlemsstaterne er forpligtet til at træffe bindende foranstaltninger med henblik på et foreløbigt forbud mod enhver fiskeriaktivitet, allerede inden kvoterne er opbrugt, også gælde for artikel 21, stk. 2, i forordning nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, hvis ordlyd i det væsentlige svarer til ordlyden af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 2241/87, som den erstatter.

Endvidere kan en medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af en bestemmelse i fællesskabsretten, ikke overholdes.

Det følger heraf, at forsinkelser, der opstår som følge af frister for meddelelse af oplysninger eller i afventning af offentliggørelsen af en beslutning, ikke af en medlemsstat kan påberåbes som begrundelse for, at der ikke i rette tid er gennemført passende foranstaltninger til at forbyde fiskeriet. En medlemsstat er tværtimod forpligtet til at tage hensyn til sådanne administrative frister ved fastsættelsen af den dato, hvor fiskeriet suspenderes.

( jf. præmis 57-60 )

3. En national kontrolordning, som, for det tilfælde, at fællesskabsbestemmelserne om bevarelse af og kontrol med fiskeressourcerne tilsidesættes, går ud på, at der for de producentorganisationer, der er ansvarlige for en sådan kvoteoverskridelse, blot sker en justering for det følgende år, opfylder ikke kravene i henhold til artikel 31, stk. 2, i forordning nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, hvorefter en medlemsstats kompetente myndigheder er forpligtet til at anlægge straffesag eller træffe administrative foranstaltninger mod de ansvarlige for en kvoteoverskridelse, som står i rimeligt forhold til overtrædelsens omfang, og som modvirker yderligere overtrædelser.

( jf. præmis 62 og 65 samt domskonkl. )