ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Frie varebevaegelser - kvantitative udfoerselsrestriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - forbud mod at benytte fremgangsmaaden for udstedelse af betalingspaalaeg, saafremt forkyndelsen for debitor skal ske i en anden medlemsstat - lovlighed

(EF-traktaten, art. 34 (efter aendring nu art. 29 EF))

2 Frie kapitalbevaegelser - frihed til at foretage betalinger - traktatens artikel 73 B, stk. 2 (nu artikel 56, stk. 2, EF) - raekkevidde - processuelle regler for soegsmaal om krav paa penge - ikke omfattet

(EOEF-traktaten, art. 106 (EF-traktaten, art. 73 H, ophaevet ved Amsterdam-traktaten); EF-traktaten, art. 73 B, stk. 2 (nu art. 56, stk. 2, EF))

Sammendrag

1 Traktatens artikel 34 (efter aendring nu artikel 29 EF) er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter det er forbudt at anvende reglerne om udstedelse af betalingspaalaeg i tilfaelde, hvor forkyndelsen for debitor skal ske i en af Faellesskabets oevrige medlemsstater.

En national bestemmelse herom medfoerer ganske vist, at en erhvervsdrivende processuelt stilles forskelligt alt efter, om han leverer varer til den paagaeldende medlemsstats hjemmemarked eller eksporterer dem til andre medlemsstater, men den omstaendighed, at personer, der er hjemmehoerende i den paagaeldende medlemsstat, som foelge heraf vil vaere mindre tilboejelige til at saelge varer til koebere i andre medlemsstater, er imidlertid alt for usikker og indirekte til, at naevnte bestemmelse kan betragtes som en foranstaltning, der er egnet til at hindre samhandelen mellem medlemsstaterne.

2 Ligesom EOEF-traktatens artikel 106 (EF-traktatens artikel 73 H, ophaevet ved Amsterdam-traktaten) har traktatens artikel 73 B, stk. 2 (nu artikel 56, stk. 2, EF), til formaal at goere det muligt for debitor for et pengebeloeb, som skyldes for levering af varer eller tjenesteydelser, frivilligt at opfylde denne kontraktlige forpligtelse uden ulovlige begraensninger og for kreditor frit at modtage en saadan betaling. Denne bestemmelse kan imidlertid ikke finde anvendelse paa processuelle regler for en kreditors soegsmaal med henblik paa at opnaa en modvillig debitors betaling af et pengebeloeb.

En national processuel bestemmelse, hvorefter det er forbudt at anvende fremgangsmaaden for udstedelse af betalingspaalaeg, saafremt forkyndelse for debitor skal ske i en anden medlemsstat, udgoer ikke en restriktion for friheden til at foretage betalinger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Praejudicielle spoergsmaal - den nationale rets kompetence - anvendelse af de af Domstolen fortolkede bestemmelser

(EF-traktaten, art. 177 (nu artikel 234 EF))

2 Tilnaermelse af lovgivningerne - varemaerker - direktiv 89/104 - ret for indehaveren af et registreret varemaerke til at modsaette sig uberettiget anvendelse af varemaerket - tegn, der anvendes paa varer af samme eller lignende art - en lydlig lighed mellem tegnet og varemaerket i sig selv udelukker ikke en risiko for forveksling - bedoemmelse af risikoen - kriterier - bedoemmelse af et varemaerkes saerpraeg - kriterier

[Raadets direktiv 89/104, art. 5, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1 Efter kompetencefordelingen i traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) er Domstolens rolle begraenset til at forsyne den nationale ret med de fortolkningsbidrag, der er noedvendige for afgoerelsen af den sag, der er indbragt for den, mens det tilkommer den nationale ret at anvende de faellesskabsretlige bestemmelser - saaledes som de er fortolket af Domstolen - paa de faktiske omstaendigheder i den konkrete sag.

2 Det kan ikke udelukkes, at en lydlig lighed mellem et varemaerke og et tegn, som anvendes for varer af samme eller lignende art, i sig selv kan skabe risiko for forveksling i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 5, stk. 1, litra b), i foerste direktiv 89/104 om varemaerker. Jo stoerre lighed, der er mellem de varer eller tjenesteydelser, der er omfattet af varemaerkerne, og jo stoerre grad af saerpraeg, det aeldre varemaerke har, desto stoerre er risikoen for forveksling.

For at kunne tage stilling til et varemaerkes saerpraeg og dermed, om det har en hoej grad af saerpraeg, skal der foretages en samlet vurdering af, om varemaerket er mere eller mindre egnet til at identificere de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, som hidroerende fra en bestemt virksomhed og dermed til at adskille disse varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders. Ved denne vurdering skal der tages hensyn til alle de relevante momenter, navnlig maerkets egentlige beskaffenhed, herunder om det indeholder elementer, der beskriver de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret. Det kan ikke generelt angives - f.eks. ved hjaelp af bestemte procentdele, der viser, hvor kendt maerket er i de paagaeldende omsaetningskredse - hvornaar et maerke har en hoej grad af saerpraeg.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - interne afgifter - ordning med differentieret afgift paa motorkoeretoejer - stigende progression over en bestemt motorstoerrelse udelukkende omfattende importerede koeretoejer - lovlig - betingelser - ingen begunstigende virkning for salget af indenlandsk fremstillede koeretoejer

(EF-traktaten, art. 95 (efter aendring nu art. 90 EF))

Sammendrag

Traktatens artikel 95 (efter aendring nu artikel 90 EF) er ikke til hinder for anvendelse af en national ordning, der indfoerer en differentieret afgift paa motorkoeretoejer, hvis stigningstakt for de forskellige afgiftsgrupper er hoejere for afgiftsgrupper for koeretoejer med motorer over en bestemt stoerrelse, under hvilke der kun henhoerer importerede koeretoejer, end for de lavere afgiftsgrupper, da denne oegede stigningstakt - selv hvis den kan afholde nogle forbrugere fra at koebe de koeretoejer, den angaar - ikke tilskynder til koeb af indenlandsk fremstillede koeretoejer, eftersom forbrugerne blandt tilsvarende koeretoejer henhoerende under en lavere afgiftsgruppe kan vaelge mellem en lang raekke importerede koeretoejer.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Miljoe - forurening af vandmiljoeet - direktiv 76/464 - begrebet »udledning« ifoelge direktivets artikel 1, stk. 2, litra d) - fortaetning af forurenet damp paa overfladevand - fortaetning paa jord og tage

[Raadets direktiv 76/464, art. 1, stk. 2, litra d)]

Sammendrag

1 Begrebet »udledning« i artikel 1, stk. 2, litra d), i Raadets direktiv 76/464 om forurening, der er foraarsaget af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe, skal fortolkes saaledes, at det omfatter udslip af forurenet damp, der fortaettes og slaar ned paa overfladevand. Afstanden mellem overfladevandet og det sted, hvor den forurenede damp slippes ud, er alene af betydning for vurderingen af, om det maa laegges til grund, at vandforureningen efter almindelig erfaring ikke kan anses for paaregnelig, saaledes at den ikke kan tilskrives den person, der slipper dampen ud.

Samme begreb skal fortolkes saaledes, at det omfatter udslip af forurenet damp, der foerst fortaettes paa jorden og paa tage og derefter kommer frem til overfladevand via en regnvandsledning. Det er herved uden betydning, om regnvandsledningen tilhoerer den paagaeldende virksomhed eller en tredjemand.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - protokollen vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen - præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser

(Konventionen af 27.9.1968; protokollen af 3.6.1971, art. 5; EF-statutten for Domstolen, art. 20)

2 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - specielle kompetenceregler - retten på opfyldelsesstedet for den kontraktmæssige forpligtelse - krav i henhold til ligestillede forpligtelser, som følger af samme kontrakt - forpligtelser, som skal opfyldes, for så vidt angår den ene forpligtelse i den stat, hvor retten er beliggende, men for så vidt angår den anden forpligtelse i en anden kontraherende stat - den ret, sagen er indbragt for, har ikke kompetence til at påkende hele sagen

(Konventionen af 27.9.1968, art. 5, nr. 1)

Sammendrag

1 På baggrund af kompetencefordelingen inden for rammerne af den præjudicielle forelæggelsesprocedure i henhold til protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, tilkommer det den nationale ret, for hvilken der er fremsat krav i henhold til forskellige forpligtelser, som følger af samme kontrakt, at bedømme, hvilken indbyrdes vægt der skal tillægges de kontraktmæssige forpligtelser, sagen angår med henblik på anvendelsen af konventionens artikel 5, nr. 1, mens det påhviler Domstolen at fortolke konventionen ud fra de konstateringer, den nationale ret har foretaget. En ændring af det af den nationale ret forelagte præjudicielle spørgsmåls indhold vil være uforenelig med Domstolens opgaver i henhold til protokollen og med Domstolens forpligtelse til at give medlemsstaternes regeringer samt andre berørte parter mulighed for at afgive indlæg i henhold til protokollens artikel 5 og artikel 20 i statutten for Domstolen, når henses til, at det i henhold til den sidstnævnte bestemmelse kun er forelæggelsesbeslutningerne, der meddeles de pågældende parter.

2 Artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, skal fortolkes således, at samme ret ikke har kompetence til at påkende hele sagen, i tilfælde hvor den støttes på to ligestillede forpligtelser, som følger af samme kontrakt, når forpligtelserne efter lovkonfliktreglerne i den stat, hvori retten er beliggende, skal opfyldes, for så vidt angår den ene forpligtelse i denne stat, men for så vidt angår den anden forpligtelse i en anden kontraherende stat. Selv om det er forbundet med ulemper, at forskellige retter pådømmer forskellige aspekter af samme sag, kan sagsøgeren dog i henhold til konventionens artikel 2 altid indbringe hele sit krav for retten på det sted, hvor sagsøgte har bopæl.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag for indgående afgift - udgifter af streng erhvervsmæssig karakter - undtagelser i henhold til nationale regler vedtaget forud for sjette direktiv - fradragsret ikke indrømmet for merværdiafgift, der er betalt ved køb af motorkøretøjer, der er selve genstanden for den afgiftspligtiges virksomhed - lovligt

(Rådets direktiv 67/228, art. 11, stk. 4, og direktiv 77/388, art. 17, stk. 6)

2 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag for indgående afgift - ikke omfattet af retten til fradrag - frist fastsat i sjette direktivs artikel 17, stk. 6, til udstedelse af fællesskabsregler - fristen udløbet, uden at sådanne regler er sat i kraft - medlemsstaternes mulighed for at opretholde de undtagelser, der var gældende på tidspunktet for sjette direktivs ikrafttræden

Sammendrag

1 Artikel 11, stk. 4, i andet direktiv 67/228 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter tillod medlemsstaterne at vedtage eller at opretholde, og artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 tillader dem at opretholde generelle undtagelser til fradragsretten for merværdiafgift, der er betalt ved køb af biler, der anvendtes af den afgiftspligtige person til afgiftspligtige transaktioner, selv om bilerne udgjorde driftsmidler, der var uundværlige for udøvelsen af den afgiftspligtige persons virksomhed, eller bilerne ikke i noget tilfælde kunne anvendes af den afgiftspligtige person til privat brug.

2 Artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, der bestemmer, at Rådet senest inden udløbet af en periode på fire år fra datoen for direktivets ikrafttræden skal fastsætte de udgifter, der ikke giver ret til fradrag i merværdiafgiften, og at indtil reglerne herom træder i kraft, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som på tidspunktet for direktivets ikrafttræden var gældende i henhold til deres nationale lovgivning, skal fortolkes således, at medlemsstaterne kan opretholde undtagelserne til fradragsretten for merværdiafgift, selv om Rådet ikke inden udløbet af den ovennævnte frist har fastsat regler om de udgifter, der ikke giver ret til fradrag i merværdiafgiften.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tjenestemænd - vederlag - justeringskoefficienter - formål - samme købekraft

(Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65)

2 Tjenestemænd - vederlag - justeringskoefficienter - indførelse af en specifik koefficient for et bestemt tjenestested i tilfælde af væsentlig afvigelse i leveomkostningerne, konstateret i samme land - pligt for Rådet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 65, stk. 2)

Sammendrag

1 Formålet med at anvende justeringskoefficienter på tjenestemændenes vederlag som fastsat i vedtægtens artikel 64 og 65 er, i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet, at sikre opretholdelse af samme købekraft for alle tjenestemænd uanset tjenestested.

2 Rådet skal i medfør af vedtægtens artikel 65, stk. 2, fastslå, om der består en væsentlig forskel i leveomkostningerne mellem de forskellige tjenestesteder, og i påkommende tilfælde drage konsekvenserne heraf. Rådet har ikke nogen skønsbeføjelse i henseende til, om det er nødvendigt at indføre en specifik justeringskoefficient for et bestemt tjenestested, såfremt leveomkostningerne dér er mærkbart lavere end i hovedstaden.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter - den berørte medlemsstats indsigelser - bevisbyrde

(Rådets forordning nr. 729/70, art. 8)

2 Landbrug - fælles landbrugspolitik - finansiering gennem EUGFL - principper - udgifternes overensstemmelse med fællesskabsreglerne - medlemsstaternes kontrolforpligtelse

(EF-traktaten, art. 5 (nu art. 10 EF); Rådets forordning nr. 729/70, art. 8, stk. 1)

Sammendrag

1 Når Kommissionen afslår at lade EUGFL afholde en række udgifter med den begrundelse, at udgifterne beror på, at medlemsstaten har tilsidesat Fællesskabets retsforskrifter, må medlemsstaten selv godtgøre, at de nødvendige betingelser er opfyldt for finansieringen gennem EUGFL af de udgifter, som Kommissionen har afslået finansieringen af. Samme bevisbyrde påhviler medlemsstaten, når Kommissionen er af den opfattelse, at medlemsstaten ikke har opfyldt forpligtelsen til at undersøge de pågældende forskellige transaktioner korrekt og at tilbagesøge de restitutions- og støttebeløb, der er udbetalt med urette til modtagerne.

2 Artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 729/70, som på landbrugsområdet er udtryk for medlemsstaternes forpligtelser i henhold til traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF), fastlægger de principper, hvorefter Fællesskabet og medlemsstaterne skal gennemføre fællesskabsretlige afgørelser om foranstaltninger på landbrugsområdet, der finansieres af EUGFL, og bekæmpelse af misbrug og uregelmæssigheder i forbindelse med disse foranstaltninger. Den pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de af EUGFL finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført og på behørig måde, selv om den konkrete fællesskabsretsakt ikke udtrykkeligt foreskriver vedtagelse af denne eller hin kontrolforanstaltning, og dette gælder så meget desto mere, når der foreligger forhold, som kan vække alvorlig mistanke om svig i forhold til fællesskabslovgivningen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

konomisk og social samhørighed - projekter inden for turisme og miljø - tilkendelse af finansiel fællesskabsstøtte - formodning om, at tjenestemænds indblanding kan have haft betydning for gennemførelsen af et projekt, der var finansieret af Kommissionen - bevisbyrden for, at de pågældende handlinger ikke havde betydning for projektets gennemførelse, påhviler Kommissionen

Sammendrag

$$Når en modtager af en finansiel støtte, der er tildelt til gennemførelse af et projekt vedrørende oprettelse af en databank om miljøvenlig turisme i Europa, har sandsynliggjort, at tjenestemænd i Kommissionen har blandet sig i dette projekt, og at denne indblanding kan have haft betydning for projektets rette gennemførelse, påhviler det Kommissionen at godtgøre, at støttemodtageren trods denne adfærd fortsat har været i stand til at gennemføre projektet på tilfredsstillende måde. Det kan således ikke kræves, at modtageren af den finansielle støtte skal godtgøre, at denne adfærd har afholdt ham fra at indlede et effektivt samarbejde med sine partnere i projektet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte - begreb - delvis nedsættelse af socialsikringsbidrag, der følger af en normal anvendelse af det almindelige sociale forsorgssystem - omfattet - statslige foranstaltninger med henblik på at dække udgifter, der er en følge af virksomhedernes kollektive overenskomster

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

Sammendrag

$$Begrebet støtte omfatter de fordele, der indrømmes af offentlige myndigheder, og som under forskellige former letter de byrder, der normalt belaster en virksomheds budget. En delvis nedsættelse af socialsikringsbidrag, som påhviler virksomheder i en bestemt industrisektor, udgør støtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1 EF), såfremt foranstaltningen delvis tilsigter at fritage virksomhederne for byrder, der følger af en normal anvendelse af det almindelige sociale forsorgssystem, når undtagelsen ikke berettiges ved systemets karakter eller opbygning. Den omstændighed, at statslige interventioner har et socialt formål, kan ikke uden videre medføre, at de falder uden for begrebet statsstøtte i traktatens artikel 92.

Den omstændighed, at formålet med de omtvistede foranstaltninger er en nedtrappelig nedsættelse af de sociale sikringsbidrag for arbejdsgivere i visse særlige industrisektorer, kan ikke medføre, at de falder uden for begrebet statsstøtte i traktatens artikel 92, når foranstaltningerne skal dække de udgifter for virksomhederne, der beror på kollektive overenskomster mellem arbejdsgiverne og de faglige sammenslutninger, som virksomhederne skal overholde, og som efter deres art skal afholdes over virksomhedernes budget.

Med hensyn til vurderingen af disse udgifter udgør de aftaler, som arbejdsmarkedets parter har indgået, et hele, og kan ikke vurderes under hensyntagen alene til visse af deres positive eller negative virkninger for den ene eller anden part. Når henses til de forskellige årsager, som foranlediger arbejdsmarkedets parter til at forhandle, samt til at resultatet af deres forhandlinger er resultatet af et kompromis, hvor hver part gør indrømmelser på visse områder for at opnå fordele på andre områder, der ikke nødvendigvis er forbundne, er det umuligt at vurdere de endelige udgifter, som disse aftaler medfører for virksomhederne, tilstrækkelig nøjagtigt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 EF-traktaten - udloeb af fristen for oprettelsen af det indre marked - retsvirkninger - forpligtelse for medlemsstaterne til at afskaffe kontrollen af personer ved Faellesskabets indre graenser - udelukket uden lovindgreb fra Raadets side

(EF-traktaten, art. 7 A (efter aendring nu art. 14 EF))

2 Unionsborgerskab - ret til at faerdes og opholde sig frit paa medlemsstaternes omraade - udoevelse i mangel af faelles eller harmoniserede regler betinget af, at den paagaeldende person kan godtgoere at vaere statsborger i en medlemsstat

(EF-traktaten, art. 8 A (efter aendring nu art. 18 EF))

3 Unionsborgerskab - krav om bevis for statsborgerskab ved overskridelse af Faellesskabets indre graenser - lovlighed i mangel af faelles eller harmoniserede regler om overskridelse af de ydre graenser - sanktioner i tilfaelde af manglende overholdelse - betingelser for lovlighed

(EF-traktaten, art. 7 A og 8 A (efter aendring nu art. 14 EF og 18 EF))

Sammendrag

1 Traktatens artikel 7 A (efter aendring nu artikel 14 EF), som bestemmer, at Faellesskabet vedtager foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992, kan ikke fortolkes saaledes, at den omstaendighed, at Raadet ikke inden denne dato har vedtaget regler, hvorefter der paalaegges medlemsstaterne pligt til at afskaffe kontrollen af personer ved Faellesskabets indre graenser, automatisk indebaerer, at der efter udloebet af denne periode bestaar pligt hertil.

En saadan pligt forudsaetter harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger om overskridelse af Faellesskabets ydre graenser, immigration, udstedelse af visa, asyl og udveksling af oplysninger om disse spoergsmaal.

2 Udoevelse af de rettigheder, der er givet unionsborgerne ved traktatens artikel 8 A (efter aendring nu artikel 18 EF) til at faerdes og opholde sig frit paa medlemsstaternes omraade, forudsaetter, saa laenge der ikke er vedtaget faellesskabsbestemmelser om kontrol ved Faellesskabets ydre graenser, som ogsaa forudsaetter faelles eller harmoniserede regler om bl.a. betingelserne for indrejse, visa og asyl, at de paagaeldende personer kan godtgoere at vaere statsborgere i en medlemsstat.

3 Saa laenge der hverken findes faelles regler eller harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger, navnlig vedroerende kontrol ved Faellesskabets ydre graenser, immigrationspolitik, visa og asyl, er hverken traktatens artikel 7 A eller dens artikel 8 A (efter aendring nu artikel 14 EF og 18 EF) til hinder for, at en medlemsstat under strafansvar forpligter en person, uanset om denne er borger i Den Europaeiske Union, til at godtgoere sit statsborgerskab ved indrejse paa denne medlemsstats omraade via en af Faellesskabets indre graenser, saafremt sanktionerne er sammenlignelige med dem, der gaelder for lignende nationale overtraedelser, og ikke er uforholdsmaessige, saaledes at de indebaerer en hindring for den frie bevaegelighed for personer.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser - begraensninger - national lovgivning, der henlaegger driften af spilleautomater under et offentligt organ - berettigelse - beskyttelse af forbrugerne og samfundsordenen

(EF-traktaten, art. 59 (efter aendring nu art. 49 EF))

Sammendrag

En national lovgivning, som tillaegger et enkelt offentligt organ enerettigheder til at drive spilleautomater paa det nationale omraade, og som derved direkte eller indirekte forhindrer de erhvervsdrivende fra andre medlemsstater i selv at stille apparater til disposition for offentligheden med henblik paa benyttelse mod vederlag, udgoer en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser, selv om den finder anvendelse uden forskel.

I det omfang den omhandlede lovgivning ikke indebaerer nogen forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, kan denne hindring imidlertid vaere berettiget af hensyn til beskyttelse af forbrugerne og samfundsordenen. Selv om den naevnte lovgivning ikke forbyder brugen af spilleautomater, men henlaegger driften af dem under et autoriseret offentligt organ, er fastlaeggelsen af omfanget af det beskyttelsesniveau, som en medlemsstat oensker at yde paa sit omraade med hensyn til lotterier og andre pengespil, omfattet af det skoen, der tilkommer de nationale myndigheder. Det tilkommer saaledes disse at vurdere, hvorvidt det med henblik paa det forfulgte maal er noedvendigt helt eller delvis at forbyde virksomhed af denne art eller blot at begraense den og herved fastsaette mere eller mindre strenge kontrolforanstaltninger. Den omstaendighed, at en medlemsstat har valgt en anden beskyttelsesordning end den, en anden medlemsstat har indfoert, kan under disse omstaendigheder ikke i sig selv paavirke bedoemmelsen af, om de beslutninger, der er truffet paa omraadet, er noedvendige og forholdsmaessige. Bedoemmelsen af beslutningerne skal alene foretages under hensyn til de maal, der forfoelges af de nationale myndigheder i den paagaeldende medlemsstat, og under hensyn til det beskyttelsesniveau, som de oensker at sikre.