FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

N. JÄÄSKINEN

fremsat den 27. oktober 2011 ( 1 )

Sag C-420/10

Söll GmbH

mod

Tetra GmbH

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland))

»Markedsføring af biocidholdige produkter — direktiv 98/8/EF — artikel 2, stk. 1 — begrebet »biocidholdige produkter« — algebekæmpelsesmiddel — produkt, som frembringer flokkulation af skadegørere uden at ødelægge, hindre eller uskadeliggøre dem — det aktive stof aluminiumhydroxidchlorid — begrebet »kemisk eller biologisk virkning««

I – Indledning

1. Denne sag giver for første gang Domstolen lejlighed til at beskæftige sig med definitionen af begrebet »biocidholdige produkter« og således med anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter (herefter »biociddirektivet«) ( 2 ).

2. Hovedsagens parter, Söll GmbH (herefter »Söll«) og Tetra GmbH (»Tetra«), er uenige om, hvorvidt algebekæmpelsesmidlet »TetraPond AlgoRem«, hvis aktive stof er aluminiumhydroxidchlorid, er et biocidholdigt produkt som omhandlet i biociddirektivet. Den forelæggende ret, Landgericht Hamburg (Tyskland), ønsker bl.a. oplyst, hvilken form for – direkte eller indirekte – virkning på skadegøreren, der kræves i forhold til de i direktivet krævede biologiske eller kemiske processer. Ifølge den forelæggende ret dræber det omhandlede produkt ikke algerne, men frembringer deres agglutination, hvilket letter deres mekaniske fjernelse som angivet i det omhandlede produkts brugsanvisning.

3. I henhold til det ved direktivet oprettede system tilkommer det medlemsstaterne at afgøre, om et produkt er omfattet af biociddirektivet. Dette indebærer ofte en meget detaljeret og kompleks vurdering af det pågældende produkt ( 3 ). Domstolen kan således ikke afklare eller præcisere den omhandlede definition med virkning for alle fremtidige sager, men udelukkende give den forelæggende ret og medlemsstaternes myndigheder, der er ansvarlige for biociddirektivets anvendelse, nogle nyttige anvisninger vedrørende fortolkningen af ovennævnte direktiv.

II – Retsforskrifter

A – EU-forskrifter

4. Biociddirektivet har til formål at indføre en fælles ordning for godkendelse og markedsføring i forbindelse med anvendelsen af biocidprodukter.

5. Det nævnte direktivs artikel 2, stk. 1, litra a), d) og f), bestemmer følgende: »1. I henhold til dette direktiv forstås ved: a) Biocidholdige produkter Aktive stoffer og præparater, som indeholder et eller flere aktive stoffer i den form, hvori de overdrages til brugeren, og som er bestemt til at kunne ødelægge, hindre, uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen af skadegørere kemisk eller biologisk. En udtømmende liste over 23 produkttyper med et sæt vejledende beskrivelser for hver produkttype findes i bilag V. […] d) Aktive stoffer Stoffer eller mikroorganismer, herunder vira eller svampe, med generel eller specifik virkning på eller imod skadegørere. […] f) Skadegørere Enhver organisme, hvis tilstedeværelse er uønsket eller skadelig for mennesker, menneskelige aktiviteter eller produkter, som mennesker anvender eller producerer, eller for dyr eller miljøet.«

6. I biociddirektivets bilag V med overskriften »Typer af biocidholdige produkter og beskrivelsen heraf i henhold til direktivets artikel 2, stk. 1, litra a)« fastsættes bl.a.: »Disse produkttyper omfatter ikke produkter, som er omfattet af de direktiver, der er nævnt i direktivets artikel 1, stk. 2, for så vidt angår gennemførelsen af disse direktiver og efterfølgende ændringer heraf. Hovedgruppe 1: desinfektionsmidler og biocidholdige produkter generelt […] Produkttype 2: desinfektionsmidler til privat brug og brug i det offentlige sundhedsvæsen og andre biocidholdige produkter […] samt produkter, der anvendes som algedræbende. Anvendelsesområderne omfatter bl.a. svømmebade, akvarier, badevand og andet vand; klimaanlæg; vægge og gulve på sundhedsinstitutioner og andre institutioner; kemiske toiletter, spildevand, hospitalsaffald, jord eller andet underlag (på legepladser). […]«

7. I henhold til biociddirektivets artikel 16, stk. 2, skal der gennemføres et arbejdsprogram med henblik på at undersøge alle aktive stoffer i biocidholdige produkter, som allerede var på markedet den 14. maj 2000 (herefter »eksisterende aktive stoffer«). Optagelse af eksisterende aktive stoffer i direktivets bilag I, I A og I B er en forudsætning for godkendelse og markedsføring af biocidprodukter, som indeholder disse stoffer.

8. Den indledende fase af arbejdsprogrammet blev fastlagt i Kommissionens forordning (EF) nr. 1896/2000 af 7. september 2000 om den første fase i det program, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF om biocidholdige produkter ( 4 ).

9. I henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1896/2000 skal hver enkelt producent af eksisterende aktive stoffer, der markedsføres til anvendelse i biocidholdige produkter, »identificere« dette aktive stof ved at indsende de i bilag I omhandlede oplysninger om det aktive stof til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.

10. I ovennævnte forordnings artikel 4 fastsættes bl.a., at producenter, middelproducenter og sammenslutninger, der ønsker at ansøge om »optagelse« af et eksisterende aktivt stof for en eller flere produkttyper i biociddirektivets bilag I eller IA, skal anmelde dette aktive stof til Kommissionen.

11. I henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1896/2000 skal der efter proceduren i biociddirektivets artikel 28 vedtages en forordning indeholdende bl.a. en udtømmende liste over eksisterende aktive stoffer, for hvilke Kommissionen har godkendt mindst én anmeldelse.

12. Artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2032/2003 af 4. november 2003 om den anden fase af det tiårs arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8 og om ændring af forordning nr. 1896/2000 ( 5 ), henviser til tre bilag, der vedrører eksisterende aktive stoffer, som er identificeret og anmeldt. Bilag II til forordning nr. 2032/2003 indeholder en udtømmende liste over eksisterende aktive stoffer, som er identificeret. Bilag II til den nævnte forordning indeholder en udtømmende liste over eksisterende aktive stoffer, for hvilke bl.a. Kommissionen har godkendt mindst én anmeldelse. Bilag III til denne forordning indeholder en liste over eksisterende aktive stoffer, som er identificeret, men hvoraf der ikke er godkendt nogen anmeldelse, og som ingen medlemsstat har tilkendegivet nogen interesse for.

13. Kommissionens forordning (EF) nr. 1451/2007 af 4. december 2007 om den anden fase af det tiårs arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i direktiv 98/8 ( 6 ), erstatter forordning nr. 2032/2003, som ændret flere gange.

B – National lovgivning

14. Bestemmelserne i biociddirektivet er blevet gennemført i tysk ret ved lov om biocidholdige produkter (Biozidgesetz) af 20. juni 2002 ( 7 ). Lovteknisk set blev bestemmelserne gennemført ved lov om beskyttelse mod farlige stoffer (Gesetz zum Schutz vor gefährlichen Stoffen, den såkaldte »Chemikaliengesetz«, herefter »ChemG«), og primært i denne lovs § 3b og §§ 12a og 12j.

15. Definitionen af biocidholdige produkter i biociddirektivets artikel 2, stk. 1, litra a), blev gennemført i tysk ret ved ChemG’s § 3b, stk. 1, nr. 1.

16. Den forelæggende ret har fastslået, at den skal lægge fortolkningen af biociddirektivets artikel 2, stk. 1, litra a), til grund for fortolkningen af ChemG’s § 3b, stk. 1, nr. 1.

III – Tvisten i hovedsagen, de præjudicielle spørgsmål og retsforhandlingerne for Domstolen

17. Söll og Tetra er konkurrenter inden for handelen med algebekæmpelsesmidler, som tilsættes søer og damme, og navnlig kunstigt anlagte havebassiner, naturlige bassiner og svømmebassiner, og de er uenige om, hvorvidt et af disse produkter skal klassificeres som biocidholdigt produkt.

18. Ifølge Söll, der er sagsøger i hovedsagen, er algebekæmpelsesmidlet »TetraPond AlgoRem« et biocidholdigt produkt, der ikke må markedsføres. Det er sagsøgerens opfattelse, at Tetra har tilsidesat bestemmelserne om loyal konkurrence gennem en ulovlig markedsadfærd ved at udbyde algebekæmpelsesmidlet TetraPond AlgoRem på markedet, selv om produktet ikke må markedsføres. Söll har påberåbt sig § 3 og § 4, nr. 11, i lov om forbud mod illoyal konkurrence (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) sammenholdt med ChemG’s § 12a, stk. 1, og § 28, stk. 8.

19. Ifølge den forelæggende ret vil markedsføringen af produktet være ulovlig, såfremt det omhandlede produkt kan kvalificeres som et »biocidholdigt produkt« som omhandlet i biociddirektivet ( 8 ).

20. Det særlige ved produktet er, at det ikke har en direkte kemisk eller biologisk virkning på algerne. Det fremkalder derimod en agglutination af algerne, uden at de ødelægges. Denne agglutination eller flokkulation letter den mekaniske fjernelse af algerne i vandet.

21. Ifølge den forelæggende ret er det omhandlede aktive stof, aluminiumhydroxidchlorid, i henhold til artikel 3 i forordning nr. 1896/2000 blevet identificeret som et »eksisterende aktivt stof«, og det er allerede optaget i bilag I til forordning nr. 1451/2007 ( 9 ). Da det derimod ikke er blevet anmeldt i henhold til artikel 4 i forordning nr. 1896/2000, har det ikke været optaget i bilag II til forordning nr. 1451/2007, og det kan således ikke blive markedsført som aktivt biocidholdigt produkt i overensstemmelse med sidstnævnte forordnings artikel 4, stk. 1.

22. Da Landgericht Hamburg er af den opfattelse, at den ikke klart kan besvare de spørgsmål om fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten, der er rejst i forbindelse med den sag, som verserer for den, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) For at et produkt kan kvalificeres som et »biocidholdigt produkt« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i [biocid]direktivet, skal produktet da i sig selv kunne ødelægge, hindre, uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen af skadegøreren kemisk eller biologisk, eller er det allerede tilstrækkeligt, at produktet har en indirekte virkning på skadegøreren? 2) Såfremt Domstolen finder, at for at et produkt kan kvalificeres som et »biocidholdigt produkt« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i [biocid]direktivet, er en indirekte kemisk eller biologisk indvirkning på skadegøreren allerede tilstrækkelig, hvilke krav stilles da til produktets indirekte virkning på skadegøreren med henblik på at kunne kvalificere det som et »biocidholdigt produkt« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i [biocid]direktivet, eller er en hvilken som helst indirekte virkning tilstrækkelig til at godtgøre et produkts biocide egenskaber?«

23. Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgik til Domstolen den 23. august 2010. Söll, Tetra, Kongeriget Belgien og Kommissionen har afgivet skriftlige indlæg. Söll og Kommissionen var til stede under retsmødet den 22. juni 2011.

IV – Bedømmelse

24. De to præjudicielle spørgsmål, som den forelæggende ret har stillet, vedrører definitionen af begrebet »biocidholdige produkter«. Den forelæggende ret rejser således spørgsmålet, om det omhandlede produkt direkte skal kunne ødelægge, hindre, uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen af skadegøreren kemisk eller biologisk, eller om det allerede er tilstrækkeligt, at produktet har en indirekte virkning på ovennævnte skadegører.

25. Den forelæggende ret ønsker med andre ord oplyst, om det kun er et produkt, som har en direkte virkning på selve skadegøreren, der falder ind under biociddirektivets anvendelsesområde, eller om et produkt, som alene påvirker den pågældende organismes omgivelser, ligeledes bør være omfattet heraf.

26. Definitionen af et biocidholdigt produkt i biociddirektivet består af tre væsentlige elementer, nemlig at der kræves et aktivt stof, at dette stof skal være bestemt til at kunne ødelægge, hindre, uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen af en skadegører, og endelig at virkningen af det pågældende stof skal være kemisk eller biologisk.

27. En læsning af direktivets ordlyd bekræfter, at de produkter, som er bestemt til direkte at påvirke selve skadegøreren, under alle omstændigheder er omfattet af direktivets anvendelsesområde. De første elementer af definitionen i biociddirektivet beskriver således en direkte neutraliserende virkning (aktive stoffer og præparater, »som er bestemt til at kunne ødelægge, hindre eller uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen«). Hvis et produkt, der indeholder en eller flere aktive stoffer, er bestemt til anvendelse med henblik på disse formål, og dette samtidig har en biologisk eller kemisk virkning, er der tale om et biocidholdigt produkt.

28. Hvorledes forholder det sig med de produkter, som alene påvirker skadegørerens omgivelser og ikke selve skadegøreren?

29. For det første kan det konstateres, at direktivets ordlyd ikke udelukker dets anvendelse på sådanne produkter.

30. I den foreliggende sag mener jeg, at man i forhold til formålet med det pågældende stof bør opholde sig ved første del af definitionens andet led og overveje betydningen af udtrykket »på anden vis bekæmpe« en skadegører.

31. Parterne har i denne henseende henvist til uoverensstemmelse mellem de forskellige sprogversioner af biociddirektivets artikel 2, stk. 1, litra a) ( 10 ). I visse versioner er sidstnævnte betingelse således formuleret på en lidt mere restriktiv måde, bl.a. den tyske version, som den forelæggende ret henviser til (»in anderer Weise zu bekämpfen«) og den franske version (»combattre de toute autre manière«) ( 11 ). En række andre versioner henviser derimod i bredere vendinger til en »kontrollerende« virkning, herunder den engelske version (»exert a controlling effect«) og den italienske version (»esercitare altro effetto di controllo«) ( 12 ).

32. Det forhold, at biociddirektivet forfølger formålet om at beskytte mennesker, dyr og miljø, mener jeg støtter den opfattelse, at fortolkningen af det omhandlede udtryk, således at det omfatter »kontrol« af skadegørere i bred forstand, er i overensstemmelse med direktivets formål i den sammenhæng, hvor produkter spredes i omgivelserne.

33. Denne tilgangsvinkel bekræftes af definitionen af et aktivt stof. I henhold til biociddirektivets artikel 2, stk. 1, litra d), drejer det sig om stoffer eller mikroorganismer, herunder vira eller svampe, med generel eller specifik virkning på eller imod skadegørere. Kvalificeringen af biocidholdige produkter er dermed ikke forbeholdt produkter, der indeholder aktive stoffer, som har en virkning på skadegøreren. Denne kvalificering omfatter ligeledes aktive stoffer, der har en generel eller specifik virkning imod skadegøreren.

34. Den omformulering, som Kommissionen har foreslået, forekommer mig relevant i denne henseende. Udtrykt mere abstrakt er spørgsmålet ifølge Kommissionen nemlig, om biociddirektivet også omfatter et produkt, der medfører en risiko for omgivelserne på grund af sin kemiske eller biologiske virkemåde, men hvis direkte virkning på målorganismerne hverken er biologisk eller kemisk.

35. Spørgsmålet er med andre ord, om produktet udløser en årsagskæde, som resulterer i, at skadegørerens liv bliver vanskeligere, at dens tilstedeværelse mindskes, eller at skadegøreren bedre kan kontrolleres. I disse tilfælde udgør det pågældende produkt en integrerende del af processen, der netop har til formål at bekæmpe eller at kontrollere skadegøreren. Det skal således kvalificeres som biocidholdigt, selv om den virkning, som det frembringer, ikke direkte berører skadegøreren ved en kemisk eller biologisk mekanisme.

36. Det skal desuden tilføjes, at det ikke i henhold til biociddirektivet kræves, at der sker nedbrydningen af skadegørere frembragt af produktets aktive stof. I den foreliggende sag understreges det af såvel parterne af som den forelæggende ret, at algerne ikke dør som følge af behandlingen, men fortsætter deres fotosyntese, og at den flokkulation, som det aktive stof skaber, kan blive ødelagt, når det tilsættes vandet. I den forbindelse bemærkes, at der i biociddirektivets bilag V under produkttype 19 (»Afskræknings- og tiltrækningsmidler«) bl.a. nævnes »Bekæmpelse af skadelige organismer […] ved at afskrække eller tiltrække«. Hvis et produkt, der afskrækker skadelige organismer, er nævnt blandt biocidholdige produkter, betyder det, at nedbrydningen af skadegørere ikke er en nødvendig betingelse for, at produktet kan kvalificeres som biocidholdigt produkt.

37. Der skal således foretages en udvidende fortolkning af begrebet »biocidholdige produkter« i biociddirektivet og dermed anerkendes, at ovennævnte begreb ikke udelukker produkter, hvis kemiske eller biologiske virkning berører skadegørerens omgivelser og ikke selve organismen.

38. Hvis biociddirektivet imidlertid kan anvendes på biocidholdige produkter som defineret i artikel 2, stk. 1, litra a), udelukker det til gengæld produkter, der er defineret i eller omfattet af anvendelsesområdet for de øvrige direktiver, der er opregnet i artikel 2, stk. 1. Der må således tages hensyn til den omstændighed, at biociddirektivet indgår i sammenhæng med en snes andre direktiver. Dets anvendelsesområde skal således fortolkes på en måde, som ikke medfører, at der sker en overlapning med de andre direktiver, der er nævnt i artikel 1, stk. 2 ( 13 ).

39. Biociddirektivets anvendelsesområde bør desuden kunne defineres i konkrete tilfælde på grundlag af objektive elementer. I den foreliggende sag skal to konkrete elementer fremhæves.

40. For det første er det omhandlede aktive stof ifølge den forelæggende ret nævnt i biociddirektivets bilag I. Det følger heraf, at dette aktive stof er blevet identificeret som et eksisterende aktivt stof, der anvendes i biocidholdige produkter.

41. For det andet bemærkes det, at algebekæmpelsesmidler som en produkttype, der er omfattet af direktivet, er nævnt som eksempel i biociddirektivets bilag V (under produkttype 2). Det må derfor fastslås, at EU-lovgiver havde til hensigt at lade produkter til bekæmpelse af alger være omfattet af biociddirektivets anvendelsesområde. Der bør tages behørigt hensyn til de af lovgiver angivne eksempler, der klart fremgår af direktivet, i fortolkningen af de kriterier, som definerer dets anvendelsesområde.

42. Der er herved imidlertid blot tale om objektive indicier, som ikke kan anvendes rent mekanisk ( 14 ). Det bemærkes, at biociddirektivet finder anvendelse på meget forskellige områder, hvilket tydeligt fremgår af de eksempler, der er nævnt i den håndbog over afgørelser, som Kommissionen har udarbejdet til medlemsstaternes myndigheder om biociddirektivets anvendelse ( 15 ). På baggrund af ovennævnte eksempler er det klart, at hver enkelt sag skal undersøges nøje af de nationale myndigheder ( 16 ).

V – Forslag til afgørelse

43. På baggrund af ovennævnte betragtninger foreslår jeg, at Domstolen besvarer de præjudicielle spørgsmål fra Landgericht Hamburg (Tyskland) således: »1) For at et produkt kan kvalificeres som et »biocidholdigt produkt som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter, skal produktet ikke nødvendigvis have en direkte biologisk eller kemisk virkning på skadegøreren. 2) En indirekte biologisk eller kemisk virkning på eller imod skadegøreren er tilstrækkelig til, at den udgør en integrerende del af en årsagskæde, hvis formål er at bekæmpe skadegøreren på anden vis.«

( 1 ) – Originalsprog: fransk.

( 2 ) – EUT L 123, s. 1. Retspraksis vedrørende dette direktiv er ikke overvældende. Jf. eksempelvis dom af 15.7.2004, sag C-443/02, Schreiber, Sml. I, s. 7275.

( 3 ) – Jf. f.eks. sagen, der er beskrevet i »Manual of Decisions for Implementation of Directive 98/8/EC concerning the placing on the market of biocidal products«, senest ændret den 6.1.2011, som er tilgængelig på engelsk på netstedet http://ec.europa.eu/environment/biocides/index.htm

( 4 ) – EFT L 228, s. 6.

( 5 ) – EFT L 307, s. 1.

( 6 ) – EFT L 325, s. 3.

( 7 ) – BGBl. I, s. 2076.

( 8 ) – Den forelæggende ret anfører, at der i national retspraksis gives divergerende besvarelse af dette spørgsmål.

( 9 ) – Af klarhedshensyn bemærkes, at aluminiumhydroxidchlorid ikke synes at fremgå af denne betegnelse i bilag I til forordning nr. 1451/2007. Ovennævnte direktiv nævner imidlertid stoffer med et lignende navn, bl.a. basisk aluminiumchlorid (nr. EF 215-477-2, nr. CAS 1327-41-9) og dialuminiumchloridpentahydroxid (nr. EF 234-933-1, nr. CAS 12042-91-0).

( 10 ) – Det fremgår af fast retspraksis, at i tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sprogversioner af den samme bestemmelse skal den pågældende bestemmelse fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i (jf. senest dom af 3.3.2011, sag C-41/09, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. I, s. 831, præmis 44).

( 11 ) – Jf. ligeledes den danske og den nederlandske version.

( 12 ) – Jf. ligeledes den spanske, den portugisiske, den finske og den svenske version.

( 13 ) – Blandt de i artikel 1, stk. 2, nævnte direktiver findes bl.a. Rådets direktiv 76/768/EØF af 27.7.1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (EFT L 262, s. 169). Under henvisning til dette direktiv vedtog Kommissionen afgørelse 96/335/EF af 8.5.1996 om oprettelse af en fortegnelse og en fælles nomenklatur for bestanddele i kosmetiske produkter (EFT L 132, s. 1). Denne afgørelse, som ændret ved kommissionens afgørelse 2006/257/EF af 9.2.2006 om ændring af afgørelse 96/335/EF om oprettelse af en fortegnelse og en fælles nomenklatur for bestanddele i kosmetiske produkter (EUT L 97, s. 1), nævner også dialuminiumchloridpentahydroxid (jf. fodnote 9 i nærværende forslag til afgørelse).

( 14 ) – Et produkt, der indeholder koffein, er således eksempelvis ikke automatisk omfattet af biociddirektivets anvendelsesområde, selv om koffein er optaget som aktivt stof i bilag I til forordning nr. 1451/2007, for så vidt som anvendelsen af det ovennævnte produkt ikke er omfattet af de former for brug, der er reguleret i biociddirektivet.

( 15 ) – Nævnt ovenfor, jf. fodnoten på s. 3.

( 16 ) – Jeg bemærker desuden, at revisionen af biociddirektivet er blevet foreslået af Kommissionen, jf. bl.a. dokumenterne KOM(2008) 620 og KOM(2009) 267. Kommissionen foreslår, at biociddirektivet erstattes med en forordning. Som et led i lovgivningsproceduren er der foreslået præciseringer af definitionen af biocidholdige produkter (jf. punkt 31 i dette forslag til afgørelse). Imidlertid er denne revision ikke tilendebragt.