FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

P. VERLOREN VAN THEMAAT

fremsat den 5. juli 1984 ( 1 )

Høje Domstol,

1. Indledning

1.1. Et nyt problemkompleks

I den foreliggende sag berøres i forbindelse med fortolkningen af forordning (EØF) nr. 1798/75 om fritagelse for told af videnskabelige instrumenter og apparater et helt nyt problemkompleks. Dette udspringer af de enkelte bestemmelser vedrørende henholdsvis videnskabelige instrumenter og apparater, jfr. artikel 3, stk. 1, og vedrørende »komponenter, reservedele og tilbehør, som er nødvendige med henblik på, at de toldfrit indførte videnskabelige instrumenter og apparater kan fungere« jfr. artikel 3, stk. 2.

1.2. Omfanget af det nye problemkompleks

I det store og hele omfatter dette nye kompleks navnlig følgende spørgsmål :

a) Hvorledes skal videnskabelige instrumenter og apparater afgrænses over for deres »komponenter« osv., når der er tale om komplekse videnskabelige anlæg, der er opbygget af forskellige enheder? Dette spørgsmål synes i praksis først og fremmest at være af betydning i tilfælde, hvor disse videnskabelige anlæg som helhed er nødvendige til en bestemt, rent videnskabelig undersøgelse, men er opbygget af komponenter, der ved denne undersøgelse udøver selvstændige delfunktioner. Når enkelte komponenter fremstilles inden for Fællesskabet, andre ikke, er det i praksis vigtigt at vide, om det samlede anlæg skal anses som et apparat, eller om visse — og først og fremmest sådanne fremstillet uden for Fællesskabet — komponenter isoleret kan anses som videnskabelige instrumenter eller apparater. I sådanne tilfælde er det af betydning at vide, hvad der skal anses som apparat, og hvad der skal anses som komponent til et sådant. Ved besvarelsen af disse spørgsmål er det naturligvis afgørende at finde frem til forholdsvis enkle undersøgelseskriterier, der er egnede til at blive anvendt i praksis af toldmyndighederne ved toldekspeditionen.

b) Også når det — som her i sagen — ikke drejer sig om sådanne komplicerede anlæg, men om et apparat, der omfatter forskellige komponenter, kan den nævnte sondring være af praktisk betydning. I så fald rejser sig navnlig det spørgsmål, om man kan tale om et (inden for Fællesskabet fremstillet) videnskabeligt apparat, når visse for forskningen nødvendige komponenter af dette apparat netop ikke fremstilles inden for Fællesskabet.

c) For det tredje rejser der sig en række spørgsmål vedrørende den toldmæssige behandling, når det måtte være fastslået, at en bestemt genstand ikke selv udgør et videnskabeligt instrument eller videnskabeligt apparat, men i relation til forordningens artikel 3, stk. 2, kun udgør en komponent af et sådant. Foruden de fortolkningsspørgsmål, som derved kan opstå i relation til artikel 3, stk. 2. kan der endvidere opstå spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk. 4.

1.3. Den konkrete sag

Den konkrete sag, der danner baggrund for spørgsmålene til Domstolen, vedrører problemet, om de af sagsøgeren i hovedsagen importerede »rotorer« og »lamel-kontaktenheden«, der er bestemt til anvendelse i vedkommende ultracentrifuge (til undersøgelse af den molekylære vægtfordeling i syntetiske og naturlige polymerer) og den 23. september 1977 blev ekspederet toldmæssigt, er fritaget for told i henhold til den omtalte forordning.

Ultracentrifugen og de nævnte komponenter er udførligt beskrevet i forelæggelseskendelsen (side 4-7). Det må anses at ligge fast, at der på indførselstidspunktet i Fællesskabet hverken blev fremstillet komplette ultracentrifuger som den her i sagen omhandlede eller rotorer eller lamelkontaktenheder, som efter art eller ydeevne i relation til anvendelse til videnskabelige formål var ligeværdige med ultracentrifugemodel E fra firma Beckmann eller de importerede rotorer eller den importerede lameikontaktenhed, jfr. forelæggelseskendelsens side 7, 2. afsnit. Vi berører her hvad jeg har benævnt som afsnit b) af det tidligere beskrevne problemkompleks.

Hvis komponenterne til vedkommende ultracentrifuge ikke selv kan anses som videnskabelige instrumenter eller apparater, rejser sig imidlertid samtidig spørgsmålet, om de opfylder betingelserne for toldfritagelse (ifølge artikel 3, stk. 2 og 4, i forordningen) for komponenter etc. til videnskabelige instrumenter og apparater. I denne forbindelse må tillige tages stilling til afsnit c) i det ovenfor skildrede problemkompleks.

1.4. De forelagte spørgsmål

Den her i sagen relevante del b) af det af mig generelt skitserede problemkompleks svarer til spørgsmålene under I og del c) under II i forelæggelseskendelsen. Spørgsmålene under I er imidlertid i denne formuleret så bredt, at de principielt også omfatter del a) af det af mig generelt skitserede problemkompleks.

De af Finanzgericht München ved kendelse af 6. oktober 1983 forelagte spørgsmål har følgende ordlyd :

I. Hvorledes skal begrebet »videnskabelige instrumenter og apparater« i artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1798/75 af 10. juli 1975 (i den oprindelige affattelse) fortolkes? 1. Kan begrebet også omfatte genstande, som udgør komponenter, reservedele eller tilbehør til en apparturmæssig enhed? Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende : 2. Omfatter begrebet »instrumenter og apparater« alle former for varer eller kun genstande, der er således udrustet, at de kun kan benyttes til udførelse af en bestemt opgave eller fremkaldelse af bestemte virkninger på andre genstande? Hvilke andre kriterier gælder eventuelt for afgrænsningen af disse begreber? 3. Er spørgsmålet om, hvorvidt genstande, der udgør komponenter, reservedele eller tilbehør til en apparaturmæssig enhed, kan henføres under begrebet »instrument eller apparat«, afhængigt af, om de førstnævnte i forhold til den apparaturmæssige enhed, respektive dennes øvrige bestanddele, a) konstruktivt er selvstændige (f.eks. gennem en egen beholder, egen monteringsplade eller tilsvarende) og/eller b) udøver en selvstændig funktion? Såfremt spørgsmål 3 a) besvares benægtende og spørgsmål 3 b) bekræftende: c) er det, for så vidt angår en komponent, reservedel eller tilbehør, som udøver en selvstændig funktion i en apparaturmæssig enhed, afgørende, at den pågældende del er automatisk funktionsdygtig og således foruden den egentlige arbejdende komponent navnlig også indeholder indretningerne til dennes drivkraft? 4. Er det for den videnskabelige karakter af instrumenter og apparater, der udgør dele af en apparaturmæssig enhed, afgørende, om disse instrumenter og apparater isoleret betragtet, navnlig på grund af deres egne egenskaber og de af dem selv udøvede (delfunktioner, tjener videnskabelige, formål, eller har de videnskabelig karakter, når blot den apparaturmæssige enhed, de indgår i, har videnskabelig karakter, og de på grund af deres egenskab som specielle dele af denne enhed kun kan anvendes sammen med denne og derfor som denne udelukkende eller hovedsagelig bliver anvendt til udførelse af videnskabelige arbejder?

II. Hvorledes skal artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1798/75 fortolkes? 1. Betyder kriteriet »med henblik på, at ... videnskabelige instrumenter og apparater kan fungere« at a) instrumenterne og apparaterne uden den pågældende del, reservedel eller tilbehørsdel ikke er funktionsdygtige, eller er det afgørende, om b) dele og reservedele eller tilbehørsdele er blevet specielt konstrueret eller tilpasset de pågældende instrumenter og apparater, således at der er tale om specielle bestanddele, reservedele eller tilbehørsdele til disse instrumenter eller apparater? 2. Betyder udtrykket »toldfrit indførte«, at instrumenterne og apparaterne, til hvis funktion komponenterne, reservedelene og tilbehøret er nødvendige, a) selv er blevet eller bliver indført, eller er det tilstrækkeligt, at de b) opfylder betingelserne for at opnå fritagelse for told i henhold til den fælles toldtarif, således at artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1798/75 også finder anvendelse, hvis komponenterne til instrumenterne og apparaterne dels er indført fra tredjeland, dels er fremstillet i Fællesskabet, forudsat at instrumenter og apparater af samme videnskabelige værdi som sådanne, der er sammensat af disse komponenter, ikke fremstilles i Fællesskabet?

1.5. Indholdsmæssige og processuelle problemer i forbindelse med spørgsmålenes besvarelse

Besvarelsen af de forelagte spørgsmål indeholder, ud over de rent retlige elementer, også aspekter med hensyn til forskningsteknologi og -politik samt industri- og handelspolitik. Rent juridiske aspekter kan næppe behandles helt isoleret, dvs. uden hensyn til de nævnte andre aspekter. Dette fremgår både af den udførlige begrundelse i forelæggelseskendelsens og af Kommissionens skriftlige og mundtlige indlæg.

Beslutsomheden i forelæggelseskendelsens grunde og den kompleksitet af spørgsmålene, der følger af disse grunde, gør savnet af den kontradiktorisk behandling mærkbar.

I den mundtlige forhandling har også Kommissionen beklaget, at der ikke har kunnet ske en kontradiktorisk behandling. Den manglende oplysning gennem sagkyndige med hensyn til forskningsteknologi lader det f.eks. stå tilbage som særdeles usikkert, om Kommissionen har ret i, at de forelagte spørgsmål i praksis i 90 % af tilfældene er uden betydning. Dette synspunkt er støttet på den antagelse, at i disse — dvs. langt størsteparten — tilfælde gør kriterierne i forordningens artikel 3, stk. 2, det muligt på simpel vis at konstatere, om genstande, som udgør komponenter til et mere omfattende apparatur, kan opnå toldfritagelse. Måske også på grund af denne arbejdshypotese er Kommissionen ikke gået i dybden med de helt anderledes opbyggede bemærkninger fra den forelæggende ret i begrundelsen til spørgsmålene, hvilke bemærkninger kommer til et andet resultat. Kommissionen har således ikke engang udnyttet den med bemærkningerne i forelæggelseskendelsen indeholdte mulighed for en kontradiktorisk behandling. Dette er ikke alene af hensyn til den af Domstolen inden for rammerne af artikel 177 tilstræbte frugtbare dialog med de forelæggende retter beklageligt, men også fordi Kommissionen under den mundtlige forhandling udtrykkeligt har indrømmet, at enkelte væsentlige støttepunkter i dens fremstilling ikke er utvivlsomme, dvs. at også andre synspunkter muligt kunne anlægges. Dette skal jeg senere komme tilbage til.

På trods af de indholdsmæssige og processuelle vanskeligheder, som foreligger i relation til en bedst muligt behandling af de forelagte spørgsmål, skal jeg herefter indledningsvis behandle den første, dernæst den anden gruppe spørgsmål, som forelæggelsen vedrører.

2. Forelæggelseskendelsens første gruppe spørgsmål

2.1. Spørgsmål 1.1

I spørgsmål 1.1 stiller den forelæggende ret det spørgsmål, om kriteriet »videnskabelige instrumenter og apparater« i artikel 3, stk. 1, i vedkommende forordning også omfatter genstande, der udgør komponenter, reservedele og tilbehør til en apparaturmæssig enhed. Kommissionen har imidlertid i sine indlæg som udgangspunkt haft det synspunkt, at artikel 3, stk. 1 og 2, nødvendiggør en klar sondring mellem på den ene side instrumenter og apparater og på den anden side de til sådanne bestemte komponenter. Kommissionen har imidlertid tilføjet, at denne sondring i praksis er uden betydning for retten til toldfritagelse, når »komponenter« osv. er bestemt til instrumenter og apparater, som selv er blevet indført toldfrit. I praksis opstår spørgsmålet derfor kun, hvis instrumentet eller apparatet, hvortil vedkommende genstand er bestemt som komponent, selv ikke kan opnå toldfritagelse, fordi der i Fællesskabet fremstilles apparater af tilsvarende videnskabelig værdi. Med henblik på at opstille et for toldmyndighederne let anvendeligt kriterium i dette — efter Kommissionens mening sjældne — tilfælde, foreslår den med henblik på den konkrete situation, som denne sag vedrører ( 2 ), at besvare spørgsmål 1.1 som følger:

»Genstande, som er bestemt til at udgøre komponenter, reservedele og tilbehør til et videnskabeligt instrument eller apparat, kan ikke anses som videnskabelige instrumenter eller apparater som nævnt i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1798/75«.

Under den mundtlige forhandling har Kommissionen på et spørgsmål, som jeg stillede, indrømmet, at det svage led i dens argumentation er udgangspunktet, nemlig at vedkommende apparat også uden de for forskningen væsentlige komponenter (som ikke fremstilles i Fællesskabet) alligevel må anses som et apparat i artikel 3's forstand. Efter forordningens opbygning må jeg anse dette udgangspunkt for i høj grad tvivlsomt.

Efter dette system kan komponenter til sådanne apparater, der selv kan opnå toldfritagelse, som hovedregel også opnå fritagelse. Det samlede apparat, som hovedsagen angår (dvs. inklusive de to, under sagen omtvistede komponenter), er givetvis egnet til at opnå toldfritagelse, da det, som det fremgår af forelæggelseskendelsen, ikke fremstilles i Fællesskabet. Dette har Kommissionen udtrykkeligt anerkendt under sagen. Set ud fra et forsknings-, industri- og handelspolitisk synspunkt synes der kun at være lidt, der taler for at nægte toldfri import af komponenter, som sammen med komponenter fremstillet i Fællesskabet udgør det komplette apparat, som er nødvendigt til den pågældende forskning. Ved at nægte toldfritagelse ville man endog efter omstændighederne belønne import af et komplet apparat, selv om bestemte komponenter af dette også fremstilles i Fællesskabet. På side 23 i forelæggelseskendelsen henviser den forelæggende ret også til den større kontekst, i hvilken de forelagte spørgsmål skal ses. Kommissionen har under den mundtlige forhandling erkendt, at denne, mere omfattende, baggrund også kan begrunde et andet svar, end det af Kommissionen foreslåede.

Også rent begrebsmæssigt aner jeg den af Kommissionen foreslåede besvarelse af spørgsmål 1.1 for kritisabel. Hvis jeg betegner det komplette apparat med x og de af sagen omfattede, væsentlige komponenter med y og z, forekommer det mig indlysende, at x — y — z (dvs. den del af apparatet, der er fremstillet i Fællesskabet) ikke kan være lig med x.

Som jeg endelig allerede tidligere har nævnt vedrører spørgsmålene også komponenter til en apparaturmæssig enhed, der består af et stort antal, med hinanden mere eller mindre tydeligt forbundne, dele. Komponenterne kan tillige have en selvstændig videnskabelig funktion (eller en selvstændig mekanisk funktion). En selvstændig videnskabelig funktion foreligger blandt andet klart i det tilfælde, hvor delene også i forbindelse med apparaturmæssige enheder, som har helt andre videnskabelige forskningsmål, eller uden konstruktiv forbindelse med vedkommende apparaturmæssige enhed, er egnede til videnskabelig forskning. Komponenter med en selvstændig mekanisk funktion, som også er egnede til andre formål end videnskabelig forskning, kan af naturlige grunde aldrig være egnede til at opnå toldfritagelse som videnskabelige instrumenter og apparater, da de ikke opfylder den første grundbetingelse i forordningens artikel 3, stk. 1. For så vidt angår komponenter med en selvstændig videnskabelig funktion, er det forelagte spørgsmål dog afgjort af praktisk betydning.

På grundlag af mine bemærkninger i det foregående foreslår jeg, at den forelæggende rets spørgsmål LI besvares som følger:

»Det forhold, at genstande udgør komponenter, reservedele og tilbehør til en mere omfattende apparaturmæssig enhed til videnskabelig forskning, udelukker ikke i sig selv, at de også selv kan være ’videnskabelige instrumenter og apparater’ i den betydning, der anvendes i artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1798/75 af 10. juli 1975 (i den oprindelige affattelse).«

2.2. Spørgsmål 1.2, 3 og 4

På grund af sin besvarelse af spørgsmål LI anser Kommissionen de øvrige spørgsmål under I i forelæggelseskendelsen for genstandsløse. Med mit forslag til besvarelse bliver det naturligvis også fornødent at behandle de øvrige spørgsmål.

På grundlag af Domstolens dom og mit tidligere forslag til afgørelse i sag 300/82 (Gesamthochschule Essen, dom af 10. 11. 1983, Sml. 1983, s. 3643) og sag 45/83 (Ludwig-Maximilians-Universität München, dom af 26. 1. 1984, Sml. 1984, s. 267) forudsætter jeg, at det her ikke kan være afgørende, om den pågældende genstand kun kan benyttes til »udførelse af en bestemt opgave eller fremkaldelse af bestemte virkninger på andre genstande«. I spørgsmål 1.2 og begrundelsen hertil på forelæggelseskendelsens sider 12-15 går man derfor urigtigt ud fra, at dette kriterium skulle være afgørende.

Lige så lidt kan det efter min opfattelse være afgørende, om de pågældende genstande konstruktivt er selvstændige eller udøver en selvstændig funktion i den forstand, at de foruden den egentlige, arbejdende del også indeholder indretningerne til dennes drivkraft. Det er følgelig efter min opfattelse urigtigt, når disse kriterier i spørgsmål 1.3 og begrundelsen hertil (siderne 16-18) betragtes som muligvis afgørende. Efter teknikkens aktuelle stade er det efter min opfattelse klart, at den i spørgsmål Ī.3, litra a), nævnte kontruktive selvstændighed afhænger of overvejelser, der vedrører konstruktionens formålstjenlighed og udgiftbesparelsen. For en genstands selvstændighed forekommer det mig at være af større betydning, om den er egnet til adskillige former for forskning (eller andre formål) og kan leveres særskilt til forskellige apparaturmæssige enheder. Når en del af et mere omfattende apparatur drives ved samme drivkraft som andre bestanddele af dette apparatur (spørgsmål, 1.3, litra c)), så er også dette i første linje et spørgsmål om konstruktionens hensigtsmæssighed og besparelsesevne. Hvis man betragter dette kriterium som afgørende for et apparats selvstændighed, så måtte man anse alle apparater, der arbejdede med én og samme energikilde, som et samlet apparat. Jeg er enig med den forelæggende ret, for så vidt som dem i kendelsens grunde anførte, at det ved bedømmelsen af en genstands selvstændighed udelukkende kommer an på den selvstændige funktion af vedkommende komponent til det videnskabelige forskningsapparatur.

Svaret på spørgsmål 1.4 forekommer mig derfor ligeledes oplagt. Der kan således kun tales om videnskabelige instrumenter og apparater, når vedkommende komponent til en videnskabelig, apparaturmæssig enhed opfylder en selvstændig videnskabelig funktion i vedkommende videnskabelige forskning.

De til dyrkning og opbevaring af kræftceller særligt konstruerede glasflasker, som sag 45/83 vedrørte, kunne ikke anses som videnskabelige instrumenter allerede af den grund, at de gennem deres konstruktion blev gjort til en bestanddel af et videnskabeligt apparat. For så vidt angår den her i sagen drøftede lamelkontaktenhed kommer Finanzgericht på side 19 i sine grunde til et tilsvarende resultat.

Samlet følger det af den forelæggende rets grunde, at spørgsmålene 1.2, 3 og 4, andet alternativ, i forelæggelseskendelsen kun har til formål at foretage en fuldstændig opregning af alle abstrakt tænkelige løsninger. Som svar på disse »multiple-choice-spørgsmål« (der ville være egnet som akademisk, logisk opgave), synes efter eliminering af de mindre overbevisende besvarelser også i Finanzgericht's egne overvejelser kun én besvarelse at være virkelig relevant. Dette simple svar på et kompliceret spørgmål må som afgørende kriterium være den selvstændige videnskabelige funktion af en komponent til et mere omfattende videnskabeligt apparatur. At der er tale om en selvstændig videnskabelig funktion af en komponent til en mere omfattende apparaturmæssig enhed, er frem for alt forholdsvis simpelt at fastslå i tilfælde, hvor denne komponent også kan anvendes helt selvstændigt eller i sammenhæng med en anden videnskabelig undersøgelse eller i forbindelse med et andet videnskabeligt apparat end det her drøftede til videnskabelig forskning, det vil altså sige netop i de tilfælde, i hvilke ifølge Kommissionens opfattelse forskellen mellem instrumenter og apparater på den ene side og disses komponenter på den anden side er af praktiske betydning, da betingelsen i artikel 3, stk. 2, ikke altid er opfyldt.

På grundlag af mine bemærkninger i det foregående foreslår jeg derfor, at spørgsmålene 1.2, 3 og 4 under ét besvares som følger.

»Genstande, der udgør komponenter, reservedele eller tilbehørsdele til en apparaturmæssig enhed, skal navnlig anses som videnskabelige instrumenter eller apparater i tilfælde, hvor de enten selvstændigt eller i forbindelse med en anden videnskabelig undersøgelse eller i forbindelse med et andet videnskabeligt eller teknisk apparatur end det i vedkommende tilfælde foreliggende apparatur kan opfylde en selvstændig videnskabelig funktion eller delfunktion i den rent videnskabelige forskning.«

3. Forelæggelseskendelsens anden gruppe spørgsmål

3.1. Ordlyden af vedkommende retsforskrift

Alle spørgsmål under II i forelæggelseskendelsen vedrører ordlyden af artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1798/75, der er affattet som følger:

»Den i stk. 1 omhandlede toldfritagelse gælder med forbehold af fremlæggelse af alle fornødne bevisligheder, for komponenter, reservedele og tilbehør, som er nødvendige med henblik på, at de toldfrit indførte videnskabelige instrumenter og apparater kan fungere.«

3.2. Afvigelser mellem henholdsvis den tyske, engelske, franske og nederlandske affattelse

Som det fremgår af forelæggelseskendelsen er det sidste led i sætningen i den tyske version af denne bestemmelse snævrere formuleret end den nederlandske (»de zelf met vrijstelling van rechten kunnen worden ingevoerd«). Den engelske og den franske affattelse er derimod lige så vidt formuleret som den nederlandske. Efter disse er det afgørende ikke (som betinget i den tyske affattelse), om vedkommende instrumenter eller apparater rent faktisk er blevet indført toldfrit, men om en sådan toldfri import ville være hjemlet.

Ifølge Kommissionens opfattelse (skriftlig indlæg, side 9) er der i den senere forordning (EØF) nr. 1027/79 i samtlige sproglige versioner klart blevet valgt en betydning svarende til den mere restriktive tyske affattelse af den forordning, som finder anvendelse her i sagen. Den nye forordning fra 1979 støtter sig imidlertid på en i 1976 ratificeret ændring af UNESCO-konventionen. Efter min opfattelse er det i strid med grundlæggende fortolkningsprincipper på grund af en senere indsnævrende ændring at anlægge en mere snæver fortolkning på den her i sagen anvendelige bestemmelse, end den som kan udledes af den i de fleste medlemsstater gældende version. Som den forelæggende ret på side 22 i kendelsens grunde med rette har bemærket vedrørende spørgsmålene, støtter også den pågældende forordnings formål en fortolkning svarende til den engelske og franske affattelse af artikel 3, stk. 2. Der tales der om instrumenter og apparater, »which qualify for duty-free admission« og »admissibles eux-même en franchise«. Som tidligere nævnt er den nederlandske version af samme indhold.

Som en sidebemærkning vil jeg i øvrigt gerne tilføje, at også den nye affattelse af artikel 3, stk. 2, efter min opfattelse ikke nødvendigvis fører til en anden fortolkning. Ifølge det afgørende afsnit litra a) i den nye bestemmelse gælder toldfritagelsen »for reservedele, dele eller tilbehør, der er særligt tilpasset til videnskabelige instrumenter og apparater, såfremt disse reservedele, dele eller tilbehør indføres samtidig med sådanne instrumenter og apparater, eller når det, såfremt de indføres senere, klart fremgår, at de er bestemt til instrumenter og apparater, der allerede er indført eller vil kunne indføres toldfrit«. Den af mig fremhævede passus i denne nye affattelse tillader også efter den nye forordnings ikrafttræden efter min opfattelse udmærket samme fortolkning, som jeg har anlagt på den oprindelige affattelse. Foruden de i forelæggelseskendelsen og i de i Domstolens skriftlige spørgsmål til Kommissionen nævnte argumenter af industri- og handelspolitisk art taler også omstændighederne i den foreliggende sag herfor. Som jeg allerede har sagt, ligger det nemlig fast (og anerkendes også af Kommissionen), at det komplette apparat, hvortil de omstridte komponenter er bestemt, kan indføres toldfrit, men i den foreliggende sag ikke er blevet indført toldfrit. Jeg har endvidere tidligere nævnt, at de for forskningen nødvendige komponenter i et apparat begrebsmæssigt vanskeligt kan anses som komponenter til et ukomplet apparat, som endnu mangler disse komponenter, og som ikke kan indføres toldfrit tiden disse, da der inden for Fællesskabet fremstilles et produkt, der er ligeværdigt med dette ukomplette apparat (hvorved forudsættes, at dette ukomplette apparat dog kan betragtes som et apparat). Den af Kommissionen foreslåede fortolkning af den nye forordning tilbyder imidlertid ikke nogen løsning navnlig for så vidt angår komplekse videnskabelige apparater med mange komponenter, ved hvilke enkelte nødvendige komponenter (som selv ikke udgør videnskabelige apparater) fremstilles inden for Fællesskabet, mens andre derimod (som heller ikke udgør videnskabelige apparater) må indføres. Efter min opfattelse er det klart, at formålet at lette højtkvalificeret videnskabelig forskning på forskningsteknologiens seneste internationale niveau også kræver mulighed for toldfritagelse for sådanne komponenter tilhørende et komplekst apparatur. Den nye forordnings ordlyd udelukker efter min opfattelse ikke en toldfritagelse i denne forstand for så vidt angår de sidstnævnte komponenter. I den foreliggende sag behøver Domstolen imidlertid i sin besvarelse ikke at tage stilling hertil, hvis den her i sagen gældende bestemmelse alene anses for afgørende.

3.3. Andet fortolkningsproblem

Den citerede bestemmelse i den nye forordning kan dog eventuelt efter almindelige fortolkningsprincipper som den for de berørte gunstigere ordning efter omstændighederne også spille en rolle ved besvarelsen af det andet spørgsmål fra den forelæggende ret. Dette spørgsmål (spørgsmål ILI) vedrører fortolkningen af kriteriet »med henblik på, at ... videnskabelige instrumenter og apparater kan fungere« i den her i sagen gældende affattelse af artikel 3, stk. 2. Kommissionen har foreslået, at denne bestemmelse i lyset af den nye forordning skal fortolkes således, at begrebet »med henblik på« i den her anvendte betydning foreligger, når de pågældende komponenter er blevet specielt konstruerede eller tilpassede til det pågældende (komplette) apparat. Efter min opfattelse kan en sådan fortolkning efter omstændighederne imidlertid også være endnu mere restriktiv end det, der forlanges af ordlyden af den oprindelige affattelse af artikel 3, stk. 2. Teknologisk og sprogligt er det efter min opfattelse mere nærliggende at fortolke det her drøftede kriterium således, at de i betragtning kommende komponenter skal være nødvendige til vedkommende komplette apparats bedst mulige funktion (for den tilsigtede forskning), hvilket blandt andet, men ikke udelukkende, er tilfældet, når komponenterne er blevet specielt konstrueret eller tilpasset til vedkommende komplette apparat. Også selv om komponenterne samtidig er egnede til andre forskningsopgaver eller til andre apparater end det i den konkrete sag omhandlede, kan man principielt udmærket tænke sig, at de alligevel er nødvendige for det komplette apparats bedst mulige funktion. Et yderligere indicium for nødvendigheden kan være konstateringen af, at tilsvarende komponenter ikke fremstilles inden for Fællesskabet. En sådan konstatering opstilles imidlertid ikke som yderligere betingelse i forordningens artikel 3, stk. 2.

3.4. Besvarelsen af spørgsmål II. 1

Den forelæggende rets spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1798/75 vedrører udelukkende de uklarheder, som jeg har behandlet i underafsnittene 3.2 og 3.3 i dette forslag til afgørelse. Henset til de svar, jeg har foreslået vedrørende spørgsmålene under I, vil Domstolens besvarelse af spørgsmålene under II i den foreliggende sag formodentlig i første række være af betydning for den af sagen omfattede »multikontaktenhed«

Spørgsmål II. 1 i forelæggelseskendelsen kan på grundlag af mine bemærkninger i underafsnit 3.3 besvares som følger:

»Kriteriet ’med henblik på, at ... videnskabelige instrumenter og apparater kan fungere’ skal fortolkes således, at de pågældende komponenter, reservedele og tilbehør skal være nødvendige for vedkommende komplette instrument eller apparat ifølge forskningsteknologiens seneste internationale stade, hvilket blandt andet, men ikke udelukkende, er tilfældet, hvis de pågældende genstande er blevet specielt konstrueret eller tilpasset til vedkommende komplette instrument eller apparat.«

Imod en sådan fortolkning kan ikke henvises til grundsætningen om gensidighed, som Kommissionen har omtalt i sin skriftlige besvarelse af 12. april 1984 af Domstolens skriftlige spørgsmål. Fællesskabet bærer udelukkende selv ansvaret for sin egen videnskabs-, industri- og handelspolitik. Når bestræbelserne på rent videnskabelig forskning på et højt niveau kræver det, og industri- og handelspolitiske synspunkter ikke stiller sig hindrende i vejen, er Fællesskabet i sin fulde ret til at indrømme yderligere toldfritagelser, end sådanne som er obligatoriske ifølge vedkommende UNESCO-konvention. Afgørende er følgelig alene ordlyden af en ordning, når denne er blevet indført af de kompetente fællesskabsorganer efter afvejning af politikken på de nævnte områder.

Den her foreslåede fortolkning af den pågældende bestemmelse er efter min opfattelse korrekt, da den er i overensstemmelse med de i Domstolens praksis sædvanlige fortolkningsmetoder.

3.5. Spørgsmål II. 2

Under hensyn til mine tidligere bemærkninger i underafsnit 3.2 må spørgsmål II.2 i forelæggelseskendelsen besvares som følger:

»Kriteriet ’toldfrit indførte’ skal fortolkes således, at vedkommende komplette instrumenter og apparater enten selv er blevet indført toldfrit eller opfylder betingelserne for en sådan toldfritagelse, således at artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1798/75 også finder anvendelse, når komponenterne til komplette instrumenter eller apparater delvis indføres fra et tredjeland og delvis fremstilles i Fællesskabet, forudsat at der i Fællesskabet ikke fremstilles instrumenter eller apparater af tilsvarende videnskabelig værdi som de komplette instrumenter eller apparater, der fremstilles ved sammenbygning af disse komponenter.«

Imod denne fortolkning kan hverken påberåbes en senere, efter omstændighederne mere restriktiv forordning, eller grundsætningen om gensidighed. Sidstnævnte gælder også navnlig for dette spørgsmål, idet intet i betragtningerne til ordlyden af den her i sagen anvendelige forordning ikke indeholder støttepunkter for, at det har været tilsigtet, at denne forordning kun finder anvendelse, i det omfang de øvrige kontraherende parter i tilsvarende sager ligeledes indrømmer toldfritagelse. Af første begrundelse følger tværtimod, at hovedbegrundelsen for ordningen har været Fællesskabets forsøg på at støtte den videnskabelige forskning. Af tredje betragtning kan desuden kun udledes en begrænsning af toldfritagelsens rækkevidde til (komplette) instrumenter eller apparater. Hverken i denne eller andre betragtninger til forordningen endsige i dennes ordlyd er der derimod støtte for en eventuel hensigt, hvorefter toldfritagelsen for nødvendige komponenter til sådanne instrumenter eller apparater skal gøres afhængig af, at komponenter af samme værdi ikke kan fremskaffes inden for Fællesskabet eller at andre betingelser end de i artikel 3, stk. 2, i forordningen udtrykkeligt nævnte er opfyldt.

Endelig har Kommissionens argumenter, der er støttet på det — også af mig anerkendte — forhold, nemlig at det er nødvendigt med en i praksis forholdsvis enkel administrering af anvendelseskriterierne i artikel 3, stk. 2, heller ikke gjort videre indtryk på mig. Som regel vil det ved efterprøvelsen af de af mig her foreslåede fortolkningskriterier til artikel 3, stk. 2, være tilstrækkeligt at konstatere, at de pågældende komponenter er bestemt til et mere omfattende apparat, der anvendes til forskning på højere læreanstalter eller som er bestemt til et sådant formål. Et supplerende bevis for, at dette apparat også selv er blevet indført toldfrit, er derimod ikke nødvendigt. De af mig foreslåede kriterier må derfor formentlig anses for lettere at praktisere end de af Kommissionen foreslåede.

( 1 ) – Oversat fra nederlandsk.

( 2 ) – Især ser Kommissionen således bort fra det af mig i afsnit 1.2 i dette forslag skildrede problemkompleks a), der dog er omfattet af den forelæggende rets spørgsmål 1.1. Kommissionen mener, at et svar på dette yderligere spørgsmål kun kan gives konkret for det enkelte tilfælde. Kommissionen har imidlertid i sit skriftlige indlæg indrømmet, at det også i andre tilfælde kan være tvivlsomt (og altså fra sag til sag må efterprøves), om en genstand virkelig skal tjene som komponent til et bestemt videnskabeligt apparat.