ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Med det tredje anbringende har appellanterne med henvisning til, at der ikke blev foretaget en upartisk og effektiv domstolskontrol, således at deres ret til effektive retsmidler blev tilsidesat, gjort gældende: — for at første at den rapporterende dommer i den forberedende rapport fremkom med skadelige udtalelser, hvoraf fremgik, at den ikke var uvildig, og at udfaldet af appellanternes anbringende var afgjort på forhånd. — for det andet at Personalerettens formand undlod at fjerne dommeren og at henvise sagen til en anden afdeling samt at anerkende, at de anfægtede skadelige udtalelser var kopieret og indsat fra en anden sag med andre sagsøgere. — for det tredje at Personaleretten selektivt bortså fra og forkastede vigtige argumenter og beviser uden at tage hensyn hertil eller efterprøve disse. Endeligt har appellanterne gjort gældende, at deres ret til effektive retsmidler blev tilsidesat af Personaleretten, idet den fejlagtigt undlod at foretage en upartisk og effektiv domstolsprøvelse.
3.

Med det tredje anbringende har appellanten med henvisning til, at der ikke blev foretaget en upartisk og effektiv domstolsprøvelse, således at hans ret til effektive retsmidler blev tilsidesat, gjort gældende: — for at første at den rapporterende dommer i den forberedende rapport fremkom med skadelige udtalelser, hvoraf fremgik, at den ikke var uvildig, og at udfaldet af appellantens anbringende var afgjort på forhånd. — for det andet at Personalerettens formand undlod at fjerne dommeren og at henvise sagen til en anden afdeling samt at anerkende, at de anfægtede skadelige udtalelser var kopieret og indsat fra en anden sag med andre sagsøgere. — for det tredje at Personaleretten selektivt bortså fra og forkastede vigtige argumenter og beviser uden at tage hensyn hertil eller efterprøve disse. Endeligt har appellanten gjort gældende, at hans ret til effektive retsmidler blev tilsidesat af Personaleretten, idet den fejlagtigt undlod at foretage en upartisk og effektiv domstolsprøvelse.
C 441/31

Sag anlagt den 7. oktober 2016 — Pebagua mod Kommissionen

(Sag T-715/16)

(2016/C 441/36)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Spanien) (ved advokat A.J. Uceda Sosa)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede gennemførelsesforordning annulleres.

— Subsidiært annulleres opførelsen af arten Procambarus clarkii på den liste, der blev vedtaget ved den nævnte forordning.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Nærværende sag er rettet mod Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1141 af 13. juli 2016 om vedtagelse af en liste over invasive ikkehjemmehørende arter, som er problematiske på EU-plan, i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1143/2014 (EUT 2016, L 189, s. 4).

Til støtte for sagen har sagsøgeren anført, at for så vidt angår arten Procambarus clarkii opfylder denne ikke kriterierne i artikel 4 i forordning nr. 1143/2014, og der er ikke foretaget en risikovurdering i henhold til den nævnte forordnings artikel 5, stk. 1.
—

Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 22 000 EUR til Nicola Falcione og et beløb på 35 000 EUR til Giorgio Cocchi for det tab, som de har lidt.
—

Det gøres herved gældende, at den sagsøgende virksomhed har søgt at godtgøre, at de principper, som Domstolen har opstillet i sag C-280/00, Altmark Trans og Regierumspräsidium Magdeburg, er opfyldt i det foreliggende tilfælde. Virksomheden har endvidere gjort gældende, at der med den anfægtede afgørelse er foretaget et indgreb i en skønsmæssig vurdering, som er forbeholdt de nationale retter.
—

Hvad angår sagen i første instans, for så vidt som Retten finder, at sagen er moden til påkendelse, frifindes appellanten og sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger.
2.

Andet anbringende er, at begrundelsespligten er tilsidesat hvad angår selve begrundelsen for denne lønnedsættelse, en tilsidesættelse, som danner grundlag for en ulige behandling til skade for sagsøgeren.
2.

Andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten, for så vidt som ansættelsesmyndigheden har taget hensyn til hendes forfremmelse med tilbagevirkende kraft med henblik på at fastsætte hendes grundløn på datoen for anmodningen om overførsel af hendes pensionsrettigheder.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgers ret til at få prøvet lovligheden af Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråds handlinger henset til, at sagsøgte ikke besvarede sagsøgers administrative klage inden for den frist, der er fastsat i artikel 22, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EF) nr. 58/2003 (1).
—

Under alle omstændigheder tilpligtes ECB at kompensere sagsøgerne for de tab, der for hver sagsøger er anført i stævningen, og som hidrører fra den ulovlige udelukkelse af ESCB fra omlægningen af den græske statsgæld.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den begik en væsentlig retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med fortolkningen og anvendelsen af referencerammen for at bedømme, hvorvidt APA gav en selektiv fordel.
—

Annullation af afgørelse nr. 4310049 (Ref. Ares(2016) 4310049 — 10/08/2016) truffet af Europa-Kommissionens GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion og underskrevet af Direktøren for Sociale Anliggender, hvorved Kommissionen forkastede det finansieringsforslag af 3. december 2015, som blev indgivet af det konsortium, som sagsøger er hovedansvarlig for, med henblik på Europa-Kommissionens program for beskæftigelse og social innovation (EaSI) (Progress-aksen) 2014-2020 til gennemførelse af socialpolitiske innovationer med henblik på en reform af sociale tjenester med indkaldelses af forslag nr. VP/2 15/011e.
—

For at konstatere, at der forelå risiko for forveksling, støttede appelkammeret sig i det væsentlige på påståede ligheder, der tankemæssigt opstår, selv om disse ikke umiddelbart opstår for forbrugeren.
1.

Med det første anbringende anføres det, at Kommissionen, da den afslog at behandle sagsøgeren efter de markedsøkonomiske principper, tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra b) og c), i forordning (EU) 2016/1036 (1) og princippet om den berettigede forventning, samt pålagde en urimelig bevisbyrde i strid med princippet om god forvaltningsskik.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres og følgelig registreres varemærke nr. 13031612 for alle de ansøgte varer, uden at dette berører de allerede registrerede varer, eller subsidiært hjemvises sagen til EUIPO med henblik på, at dette omgør sin egen afgørelse og registrerer varemærket i henhold til Rettens afgørelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/29

Sag anlagt den 10. oktober 2016 — Pfizer og Pfizer Santé Familiale mod Kommissionen

(Sag T-716/16)

(2016/C 462/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Pfizer Ltd (Sandwich, Det Forenede Kongerige) og Pfizer Santé Familiale (Paris, Frankrig) (ved advokat L. Catrain González, og barrister-at-law E. Wright)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1140 af 8. juli 2016 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EUT 2016, L 189, s. 1) annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført et enkelt anbringende, med hvilket det er blevet gjort gældende, at Europa-Kommissionen har tilsidesat den kombinerede nomenklatur, idet den ved tariferingen af varer har undladt at følge den nøjagtige rækkefølge, som er foreskrevet i de almindelige tariferingsbestemmelser i del I, afsnit A, i den kombinerede nomenklatur.

— Kommissionen begik en retlig fejl ved at anvende den almindelige tariferingsbestemmelse 3 i forbindelse med tariferingen af en vare, der ikke umiddelbart kan tariferes i to eller flere positioner i den kombinerede nomenklatur.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/33

Sag anlagt den 13. oktober 2016 — VFP mod Kommissionen

(Sag T-726/16)

(2016/C 462/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Vlaamse Federatie van Persverkopers VZW (VFP) (Antwerpen, Belgien) (ved advokaterne P. de Bandt, J. Dewispelaere og J. Probst)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling

— Europa-Kommissionens afgørelse af 3. juni 2016, Statsstøttesag SA.42366 (2016/N) — Belgien — statslig kompensation til bpost for levering af offentlige tjenester i perioden 2016-2020 (1).

— Sagen hjemvises til Europa-Kommissionen med henblik på yderligere undersøgelse og fornyet afgørelse.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Der træffes sådanne andre eller yderligere foranstaltninger, som findes påkrævet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet påberåbt sig et enkelt anbringende om, at Europa-Kommissionen har tilsidesat virksomhedens processuelle rettigheder ved at vedtage den anfægtede afgørelse og at undlade at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, der er fastsat i artikel 108, stk. 2, TEUF.

I dette anbringende er der redegjort for, at for så vidt som Kommissionen stod over for alvorlige vanskeligheder med hensyn til spørgsmålet, om kompensationen for pressedistribution som en tjeneste af generel økonomisk interesse er forenelig med det indre marked, var den retligt forpligtet til at træffe beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Det enkelte anbringende er opdelt i fire led. Det gøres navnlig gældende, at den omstændighed, at der består alvorlige vanskeligheder, følger af en række sammenfaldende omstændigheder vedrørende (i) varigheden af den indledende undersøgelse og de særlige omstændigheder, som støtten blev ydet under (første led), (ii) den omstændighed, at Kommissionens analyse af kvalifikationen af distributionen af anerkendte aviser og tidsskrifter som en tjeneste af generel økonomisk interesse er utilstrækkelig (andet led), (iii) den omstændighed, at Kommissionens analyse af modtagerne af den tjeneste af generel økonomisk interesse, der består i pressedistribution, er ufuldstændig (tredje led) og (iv) den omstændighed, at Kommissionens analyse af konkurrencefordrejningen og udviklingen i handelen er ufuldstændig og utilstrækkelig (fjerde led).

(1) EUT 2016, C 341, s. 5.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/29

Sag anlagt den 7. oktober 2016 — Asolo mod EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)

(Sag T-714/16)

(2016/C 462/37)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Asolo LTD (Limassol, Cypern) (ved advokat W. Pors)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Østrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Asolo LTD

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »FLÜGEL« — EU-varemærkeregistrering nr. 637 686

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. juli 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 282/2015-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Begæringen om ugyldighed forkastes.

— EUIPO og Red Bull tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 54, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den afslår varemærkeansøgningen for varerne »beklædningsgenstande, sko; hovedbeklædning«, og registrering af det ansøgte varemærke tillades for disse varer.
—

Den Europæiske Centralbank’s afgørelse truffet i henhold til afgørelse ECB/2004/3 den 31. august 2016 om ikke at give fuld aktindsigt i ECB’s afgørelse af 1. august 2014, der suspenderede Banco Espírito Santo S.A.’s status som pengepolitisk modpart i Eurosystemet og forpligtede denne bank til fuldt ud at tilbagebetale sin gæld til Eurosystemet, og om ikke at give fuld aktindsigt i de dertil knyttede dokumenter eller afgørelser truffet af ECB’s organer, annulleres.
3.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at den fortolkning, der er lagt til grund i den anfægtede forordning af betingelsen om »alvorlig undergravning af virkningerne«, som er fastsat i artikel 10, stk. 4, litra d), i antidumpinggrundforordningen (EU) 2016/1036, er urigtig og ulovlig. — Første led: Kommissionen har med urette foretaget en samlet vurdering af betingelsen om »alvorlig undergravning af virkningerne«, som er fastsat i grundforordningens artikel 10, stk. 4, litra d), hvorimod den burde have udført en individuel analyse af hver enkelt importørs handlemåde for at fastslå, hvorvidt dennes indførsel bidrog til den hævdede alvorlige undergravning af virkningerne af tolden. — Andet led: Den anfægtede forordning er mangelfuld, for så vidt som det heri konkluderes, at anvendelsen med tilbagevirkende kraft af told på indførsel, der fandt sted i registreringsperioden, skulle forhindre, at virkningerne af tolden blev alvorligt undergravet.
—

tilpligtes sagsøgte at betale et beløb, som foreløbigt er opgjort til 151 101 EUR, i erstatning for det af sagsøgeren lidte økonomiske tab.
—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale omkostningerne afholdt af sagsøgeren i forbindelse med sagen for Retten og appelkammeret.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/48

Sag anlagt den 7. november 2016 — Hercules Club de Fútbol mod Kommissionen

(Sag T-766/16)

(2017/C 006/60)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Hercules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Spanien) (ved advokaterne S. Rating og Y. Martínez Mata)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens afgørelse C(2016) 4060 final, annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den anfægtede afgørelse vedrører, for så vidt angår Hércules, et lån på 18 millioner EUR, der er ydet af en privat enhed til den private enhed Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, som anvendte en stor del af lånebeløbet til at tegne aktier i Hércules CF til en kapitalforhøjelse. Der blev stillet garanti for lånet af den offentlige finansielle enhed Institut Valencià de Finances.

Kommissionen har fastslået, at Hércules FC som følge af denne transaktion har modtaget statsstøtte svarende til den forskel på de faktiske omkostninger for lånet og de omkostninger, som det ville have givet under visse markedsbetingelser, der er opstået fra datoen for långivningen til datoen for afgørelsen.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

1. Første anbringende om urigtig anvendelse af Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier. — Det gøres i denne forbindelse gældende, at sagsøgeren ikke var en »kriseramt virksomhed« som omhandlet i retningslinjerne fra 2004, og at garantien faktisk tog højde for misligholdelsesrisikoen og for sikkerhedsstillelsen for lånet.

2. Andet anbringende, som er fremsat subsidiært, om, at konkurrencen og samhandlen mellem medlemsstaterne ikke er påvirket. — Det gøres i denne forbindelse gældende, at Hércules CF ikke kunne udøve konkurrence i Europa, og at den angivelige støtte ikke gav Hércules CF nogen konkurrencemæssig fordel.
1.

Første anbringende vedrører den magtoverskridelse, som den anfægtede afgørelse er behæftet med. Ifølge sagsøgeren har Den Europæiske Centralbank (ECB) alene skønsbeføjelse til at undersøge, om de krævede betingelser er opfyldt — med henblik på at sikre den konkrete anvendelse af dem og uden at vurdere deres relevans — for at et institut kan omfattes af en fravigelse af reglerne for beregning af gearingsgraden, således som endeligt fastsat af Kommissionen på grundlag af en enekompetence og ved en delgeret forordning, hvorefter der tages hensyn til bankers og finansieringsinstitutters særlige kendetegn i Den Europæiske Union.
1.

Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 166 i Europa-Parlamentets forretningsorden, en tilsidesættelse af unionsborgernes tale- og ytringsfrihed — idet der er den særlige omstændighed, at de i afgørelsen omhandlede ytringer er blevet fremsat af et medlem af Europa-Parlamentet under udøvelsen af sine funktioner og i EU-institutionsregi — og en tilsidesættelse af princippet om, at EU-institutionernes retsakter skal begrundes.
1.

Første anbringende vedrører grov tilsidesættelse af afsnit I i bilaget til Kommissionens henstilling nr. 2003/361/EF af 6. maj 2003 og af artikel 2. nr. 28), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) Nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT 2013, L 347 s. 320), manglende hensyntagen til Rådets overslag af 17. december 2013 og tilsidesættelse af artikel 1, afsnit 821, i stabilitetsloven 2016. — Til støtte for det første anbringende gør sagsøgeren gældende, at en selvstændig erhvervsdrivende hvad angår adgangen til strukturfondene sidestilles med en virksomhed, uafhængigt af dens retlige form, og uanset om vedkommende er medlem af en erhvervssammenslutning. Selvstændige erhvervsdrivendes adgang til fondene gives med henblik på videnskabelig forskning, kulturel og industriel innovation. Sagsøgeren gør gældende, at der med den anfægtede foranstaltning ikke er taget hensyn til, at det med stabilitetsloven af 2016, der gennemfører en europæisk henstilling af 2013, endeligt blev afklaret, at erhvervsdrivende skal sidestilles med virksomheder. Sagsøgeren, som er selvstændig erhvervsdrivende og momsregistreret, skal anses for at være en kvalificeret ansøger.
3.

Det tredje anbringende vedrører den anfægtede afgørelses tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som den dels tilsidesætter det almindelige proportionalitetsprincip i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union, dels ikke overholder de specifikke krav til proportionalitetsprincippet inden for tilsyn, som kræver, at de tilsynsmæssige krav tilpasses bankens forretningsmodel og de risici, der er relateret hertil for den finansielle sektor og økonomien.
1.

Det første anbringende vedrører en kompetencemangel ved afgørelsen fra Den Europæiske Centralbank (ECB) af 24. august 2016, hvorved sagsøgerens anmodning om at blive omfattet af den udeholdelse af eksponeringer mod Caisse des Dépôts et Consignations — hvorfra de centraliserede midler, som er indsamlet i henhold til en lovpligtig opsparing, stammer — fra beregningen af gearingsgrad (herefter »den anfægtede afgørelse«) blev afvist, for så vidt som ECB ikke havde kompetence til at nægte at tildele den ansøgte udeholdelse efter at have konstateret, at de betingelser, der er fastsat i de gældende EU-bestemmelser, alle var opfyldt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/46

Sag anlagt den 31. oktober 2016 — PY mod EUCAP Sahel Niger

(Sag T-763/16)

(2017/C 006/58)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PY (Souffelweyersheim, Frankrig) (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Tymen)

Sagsøgt: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger)

Sagsøgerens påstande

— Søgsmålet antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

— Missionens ansvar i henhold til artikel 340 TEUF anerkendes.

— Sagsøgeren tilkendes erstatning for sit økonomiske tab.

— Sagsøgeren tilkendes erstatning for sit ikke-økonomiske tab, vurderet til 70 000 EUR.

— EUCAP Sahel Niger tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sagen anfører sagsøgeren et enkelt anbringende vedrørende de kontraktmæssige fejl, som missionen EUCAP Sahel Niger (herefter »missionen«) har begået, og som medfører et kontraktansvar for sidstnævnte i henhold til artikel 340 TEUF.

Sagsøgeren, der er tidligere ansat ved missionen anfægter missionens kontraktmæssige fejl i forbindelse med procedurerne for den interne undersøgelse og beskyttelsen af ofre i tilfælde af anmeldelse af mobning på arbejdspladsen. På grund af missionens træghed og fordi den ikke indledte en intern undersøgelse, fortsatte den mobning, som sagsøgeren havde anmeldt, den tog til, og den skadede sagsøgerens sundhedstilstand alvorligt, hvilket førte til hastehjemsendelse af denne. Sagsøgeren har ikke på noget tidspunkt kunnet genoptage sine funktioner inden udløbet af kontrakten.

Som følge af den omstændighed, at sagsøgeren i flere måneder måtte finde sig i en mobning, der imidlertid var blevet anmeldt, og som missionen kunne have forhindret, har sagsøgeren nedlagt påstand om erstatning for ikke-økonomisk skade, henset til, at sagsøgeren blev tvunget til at ophøre med sine erhvervsaktiviteter, og at dennes sundhedstilstand blev forringet, herunder navnlig at sagsøgeren fik en depression, der fortsat varer ved. Sagsøgeren har endvidere nedlagt påstand om erstatning for det økonomiske tab, der er en følge af tabet af den løn, der ikke blev udbetalt efter 30 dage fra sygemeldingen, og af tabet af muligheden for at få ansættelseskontrakten forlænget.
3.

Det tredje anbringende består af fire led og vedrører den omstændighed, at de enkelte afgørelser er ulovlige. — Det første led vedrører tilsidesættelse af velerhvervede rettigheder, sagsøgernes berettigede forventninger, retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som enhver af sagsøgerne besluttede sig for at tage familien med til delegationen i det pågældende land under den forudsætning, at skoleudgifterne ville blive godtgjort med 100 %. — Det andet led vedrører tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, henset til, at en ordning med supplerende godtgørelse af et fast beløb begrænset til 10 000 EUR, der er indført uden hensyn til den konkrete situation ved hver enkelt delegation, indebærer, at forskellige situationer behandles ens. — Det tredje led vedrører tilsidesættelse af barnets rettigheder, retten til familieliv og retten til uddannelse, for så vidt som EU-Udenrigstjenesten pålægger visse tjenestemænd eller andre ansatte en tung økonomiske byrde, henset til, at disse familier kan vælge enten at lade deres børn få en skolegang, der svarer til den, som deres kollegers børn får, eller at lade sig separere og tilbyde børnene en sådan skolegang i et af Den Europæiske Unions stater, hvor den er mindre omkostningsfuld. — Det fjerde led vedrører en manglende interesseafvejning og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i hver af de trufne afgørelser, navnlig henset til, at sagsøgte ikke har godtgjort, at det forfulgte mål berettiger tilsidesættelsen af sagsøgernes grundlæggende rettigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 475/21

Sag anlagt den 25. oktober 2016 — Stips mod Kommissionen

(Sag T-740/16)

(2016/C 475/32)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Adolf Stips (Besozzo, Italien) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionen tilpligtes fuldt ud at erstatte det af sagsøgeren lidte tab som følge af forsinkelsen i forbindelse med tilrettelæggelsen af omklassificeringsåret 2013.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt et enkelt anbringende om det tab, han har lidt og som udelukkende kan tilskrives Kommissionens tilsidesættelse af dens pligt til god forvaltning, knæsat i artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at listen over de omklassificerede ansatte ikke blev vedtaget af Kommissionen inden for en rimelig frist, dvs. før den 31. december 2013. Sagsøgeren har for det andet anført, at det økonomiske tab, som han angiveligt har lidt, er reelt og kan opgøres, og for det tredje, at der er årsagsforbindelse mellem Kommissionens tjenstlige fejl og det tab, som han har lidt.