DOMSTOLENS DOM AF 2. DECEMBER 1992. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD IRLAND. - FISKERI - BETINGELSER FOR FARTOEJER FRA EN ANDEN MEDLEMSSTAT. - SAG C-280/89.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06185



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Traktatbrud ° sagens genstand ° afgraensning i den begrundede udtalelse ° den for medlemsstaten fastsatte frist ° traktatbruddet ophoert senere ° interesse i at opretholde soegsmaalet ° medlemsstatens eventuelle ansvar

(EOEF-traktaten, art. 169)

2. Fiskeri ° faelles strukturpolitik ° farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion ° lige adgang for Faellesskabets fiskere ° forbud nedlagt af medlemsstaten over for visse fartoejer under en anden medlemsstats flag mod at fiske inden for landets fiskerigraenser ° ulovlighed

(Raadets forordning nr. 101/76, art. 2, stk. 1)

3. Frie varebevaegelser ° kvantitative restriktioner ° forbud nedlagt af en medlemsstat over for visse fartoejer under en anden medlemsstats flag mod at omlade fisk inden for landets fiskerigraenser og mod at lande fisk i det paagaeldende land ° ulovlighed

(EOEF-traktaten, art. 30)

Sammendrag

1. Genstanden for en i medfoer af traktatens artikel 169 anlagt sag fastlaegges i Kommissionens begrundede udtalelse, og selv i tilfaelde af, at traktatbruddet er blevet bragt ud af verden efter udloebet af den i henhold til artikel 169, stk. 2, fastsatte frist, har det betydning, at sagen fortsaettes med henblik paa at fastlaegge grundlaget for det ansvar, en medlemsstat som foelge af sit traktatbrud vil kunne have paadraget sig i forhold til andre medlemsstater, Faellesskabet eller private.

2. En medlemsstat handler i strid med sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 101/76, som fastslaar princippet om lige adgang til fangstpladserne og til fiskeri i de farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion, for alle fiskerfartoejer, som foerer en medlemsstats flag og er registreret inden for Faellesskabets omraade, saafremt den forbyder visse fartoejer, der foerer en anden medlemsstats flag, at fiske inden for landets fiskerigraenser. Det forhold, at det ikke er i strid med faellesskabsretten, at den paagaeldende anden medlemsstat har afskaaret de samme fartoejer fra at faa adgang til dette lands egne kvoter, kan ikke goere traktatbruddet berettiget.

3. Det udgoer en hindring for de frie varebevaegelser, som er forbudt i henhold til traktatens artikel 30, at en medlemsstat forbyder visse fartoejer under en anden medlemsstats flag at omlade fisk inden for landets fiskerigraenser og at lande fisk i det paagaeldende land.

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. september 1989 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Irland ved at indfoere Sea Fishing Boats Regulations 1986 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 30, artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 101/76 af 19. januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren (EFT L 20, s. 19) og artikel 27 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3796/81 af 29. december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer (EFT L 379, s. 1).

2 Det fremgaar af sagens akter, at det i Regulation 2 (1) i de irske Sea Fishing Boats Regulations 1986 (SI nr. 289) er bestemt, at fiskerfartoejer, der er registreret i Det Forenede Kongerige, paa Kanaloeerne eller paa oeen Man,

"... ikke [maa] anvendes til

a) fiskeri inden for Irlands fiskerigraenser

b) landing af fisk i Irland

c) omladning af fisk til eller fra et saadant fiskerfartoej, i havn eller paa anden maade, inden for de irske fiskerigraenser,

medmindre mindst 75% af besaetningsmedlemmerne paa det paagaeldende tidspunkt er irske statsborgere eller statsborgere i en anden af De Europaeiske Faellesskabers medlemsstater (... indtil den 1.1.1993 dog med undtagelse af spanske eller portugisiske statsborgere, som ikke er aegtefaeller til eller boern under 21 aar af ... spanske eller portugisiske arbejdstagere, der allerede er bosat i Det Forenede Kongerige, jf. overgangsordningerne vedroerende den frie bevaegelighed for arbejdstagere efter ... Spaniens og Portugals tiltraedelse af Faellesskaberne i henhold til de paagaeldende tiltraedelsestraktater), som har saedvanlig bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne; ved bopael forstaas bopael paa land, og i denne henseende regnes tjeneste om bord paa et britisk skib ikke som bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller paa Kanaloeerne".

3 Det fremgaar ligeledes af sagens akter, at de omtvistede regler blev vedtaget, efter at Det Forenede Kongerige med virkning fra den 1. januar 1986 havde indsat visse nye betingelser i fiskerilicenser. Der kunne i henhold hertil kun udstedes licenser til fartoejer under britisk flag, saafremt disse bl.a. opfyldte et nationalitetskrav og et bopaelskrav svarende til de krav, der opstilles i de omtvistede irske regler. Formaalet med de britiske foranstaltninger var at forhindre fartoejer, der var registreret i Det Forenede Kongerige, men var spansk ejede og havde en besaetning, der overvejende bestod af spanske statsborgere, i at fiske paa de britiske kvoter. Irland vedtog de omtvistede regler med henblik paa at udelukke sidstnaevnte fartoejer fra irsk fiskeriterritorium.

4 Kommissionen fandt, at det i de omtvistede regler indeholdte forbud mod fiskeri strider mod artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 101/76, og at forbuddene mod landing og omladning af fisk i Regulation 2 (1) (b) og (c) er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 og artikel 27, stk. 2, i forordning nr. 3796/81, hvorfor den indledte den i EOEF-traktatens artikel 169 foreskrevne procedure mod Irland.

5 Ved kendelse af 17. januar 1990 har Domstolen tilladt Kongeriget Spanien at intervenere i sagen til stoette for Kommissionens paastande.

6 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

7 Den irske regering har under retsmoedet oplyst, at de omtvistede regler er blevet ophaevet den 11. marts 1992. Det fremgaar imidlertid af fast retspraksis (jf. dom af 18.3.1992, sag C-29/90, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 1971, praemis 12), at genstanden for en i medfoer af traktatens artikel 169 anlagt sag fastlaegges i Kommissionens begrundede udtalelse, og selv i tilfaelde af, at traktatbruddet er blevet bragt ud af verden efter udloebet af den i henhold til artikel 169, stk. 2, fastsatte frist, har det betydning, at sagen fortsaettes med henblik paa at fastlaegge grundlaget for det ansvar, en medlemsstat som foelge af sit traktatbrud vil kunne have paadraget sig i forhold til andre medlemsstater, Faellesskabet eller private.

8 Der skal foerst foretages en undersoegelse af de af Kommissionen opstillede klagepunkter og derefter af den irske regerings argumenter.

Forbuddet mod fiskeri

9 Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 101/76 har foelgende ordlyd:

"De enkelte staters ordninger for udoevelsen af fiskeriet i det soeterritorium, der henhoerer under deres hoejhedsomraade eller jurisdiktion, maa ikke foere til forskelsbehandling af andre medlemsstater.

Medlemsstaterne sikrer isaer, at alle fiskerfartoejer, der foerer en medlemsstats flag og er registreret inden for Faellesskabets omraade, har lige adgang til fangstpladserne og til fiskeri i de i foerste afsnit naevnte farvande."

10 Det foelger heraf, at en medlemsstat ikke lovligt kan udelukke bestemte fartoejer, der foerer en anden medlemsstats flag, fra at faa adgang til fangstpladserne og til fiskeri inden for landets fiskerigraenser.

11 Det forbud mod fiskeri, der paalaegges visse fartoejer under britisk flag, udgoer derfor en hindring for den lige adgang til fangstpladserne og til fiskeri i de farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion, jf. artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning nr. 101/76.

Forbuddet mod landing og omladning

12 Kommissionen har anfoert, at fartoejer under britisk flag i visse henseender maa sidestilles med britisk territorium. Dette er kommet til udtryk i artikel 4, stk. 2, litra f), i Raadets forordning (EOEF) nr. 802/68 af 27. juni 1968 om den faelles definition af begrebet varers oprindelse (EFT 1968 I, s. 157), hvorefter "produkter fra havfiskeri og andre produkter" betragtes som fremstillet i et land, hvis de "optages fra havet af skibe, der er registreret i landet eller er anmeldt til landets skibsregister og foerer landets flag".

13 Det foelger efter Kommissionens opfattelse heraf, at det maa betragtes som en indfoersel til Irland, naar fisk, der befinder sig om bord paa et britisk fartoej, landes i Irland. Forbuddet herimod eller mod en omladning for visse britiske fartoejer udgoer saaledes en kvantitativ restriktion eller en foranstaltning med tilsvarende virkning i traktatens artikel 30' s forstand og strider mod artikel 27, stk. 2, i forordning nr. 3796/81, hvorefter fiskerfartoejer, der foerer en medlemsstats flag, under lige vilkaar skal have adgang til havne og anlaeg i foerste afsaetningsled samt til alle tekniske installationer og alt udstyr i forbindelse dermed.

14 Det bemaerkes herved, at det foelger af artikel 4, stk. 2, litra f), i forordning nr. 802/68, at fisk, der fanges af britiske fartoejer, er af britisk oprindelse, uanset hvor de er fanget. Forbuddet mod at lande fisk i Irland og forbuddet mod omladning for visse fartoejer under britisk flag udgoer saaledes en hindring for de frie varebevaegelser, som er forbudt i henhold til traktatens artikel 30.

15 Det er paa denne baggrund ikke noedvendigt at undersoege disse hindringer paa grundlag af artikel 27, stk. 2, i forordning nr. 3796/81.

De anbringender, der er fremfoert til stoette for de omtvistede regler

16 Den irske regering har fremfoert fire saadanne anbringender stoettet paa foelgende forhold: a) Kommissionens godkendelse af de tidligere gaeldende irske regler, som var identiske med de anfaegtede regler fra 1986; b) foreneligheden med faellesskabsretten af et nationalitetskrav, som Det Forenede Kongerige har indfoert for saa vidt angaar de britiske fiskerfartoejer, og som er identisk med det irske krav; c) formaalet med de omtvistede regler; d) reglernes forenelighed med folkeretten.

17 Den irske regering har for det foerste paaberaabt sig Kommissionens godkendelse af de tidligere gaeldende irske regler, nemlig Sea Fishing Boats Regulations 1983, og gjort gaeldende, at de omtvistede regler i alt vaesentligt er identiske med reglerne fra 1983.

18 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at Kommissionens holdning til de tidligere gaeldende irske regler ikke kan aendre noget ved den ovenfor fastslaaede kendsgerning, at de i de nugaeldende regler opstillede forbud mod fiskeri, landing og omladning er uforenelige med faellesskabsretten. Anbringendet maa derfor forkastes.

19 Den irske regering har dernaest anfoert, at nationalitetskravet i de omtvistede irske regler er en kopi af det krav, som Det Forenede Kongerige siden den 1. januar 1986 stiller til sine egne fiskerfartoejer, hvorfor det irske krav, for saa vidt som det vedroerer britiske fartoejers fiskeri, maa vaere berettiget i samme omfang som det britiske krav, jf. dommen af 14. december 1989 i Agegate-sagen (sag C-3/87, Sml. s. 4459). Nationalitetskravet vedroerende landing er berettiget, fordi det supplerer kravet angaaende fiskeri.

20 Anbringendet maa forkastes. Det forhold, at bestemte foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet over for fartoejer under landets flag, der fisker paa dets kvoter, maatte vaere forenelige med faellesskabsretten, kan nemlig ikke medfoere, at foranstaltninger, som er truffet af en anden medlemsstat over for samme fartoejer, bliver forenelige med faellesskabsretten.

21 Den irske regering har endvidere gjort gaeldende, at de omtvistede regler er berettigede, fordi de sigter mod at naa de samme maal som dem, der forfoelges med Faellesskabets kvoteordning for fiskeri, nemlig at beskytte den befolkning i kystomraaderne og de industrier, der er afhaengige af fiskeriet, mod forringelser af de normale betingelser for fiskeri i de irske farvande. Regeringen har tillige anfoert, at Domstolen i dommen af 14. december 1989 i Jaderow-sagen (sag C-216/87, Sml. s. 4509, praemis 24) fastslog, at kvoteordningen udgoer en fravigelse af hovedreglen om lige adgang til fiskeressourcerne, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 101/76.

22 Det bemaerkes herved, at de eneste foranstaltninger, der kan begrundes under henvisning til formaalet med Faellesskabets kvoteordning for fiskeri, er foranstaltninger, som en medlemsstat traeffer i forhold til fartoejer, der foerer landets eget flag, med henblik paa at beskytte landets egne kvoter. De i denne sag omhandlede irske regler vedroerer imidlertid fiskerfartoejer under britisk flag, hvis fangster af kvoteret fisk under ingen omstaendigheder kan belaste de irske kvoter. Ogsaa dette anbringende maa derfor forkastes.

23 Den irske regering har endelig anfoert, at de omtvistede regler er berettigede i henhold til folkeretten, hvorefter Irland kan afvise at anerkende nationaliteten af fartoejer, som ikke har en aegte forbindelse til det land, hvis flag de foerer. Dette er tilfaeldet for saa vidt angaar de fartoejer, som de omtvistede regler finder anvendelse paa.

24 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at et fartoej i henhold til folkeretten har den stats nationalitet, hvori fartoejet er registreret, og at det tilkommer denne stat frit at fastsaette betingelserne for tildeling af denne nationalitet (jf. dom af 24.11.1992, sag C-286/90, Poulsen og Diva Navigation, Sml. I, s. 6019, praemis 13, 14 og 15). Det foelger heraf, at der ikke kan findes stoette for de irske regler i folkeretten.

25 Det maa herefter fastslaas, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 30 i EOEF-traktaten og artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 101/76 af 19. januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren, ved at forbyde visse fartoejer under britisk flag at fiske og omlade fisk inden for de irske fiskerigraenser og at lande fisk i Irland.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

26 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Irland har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger. Intervenienten, Kongeriget Spanien, baerer sine egne omkostninger, jf. procesreglementets artikel 69, stk. 4.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 30 i EOEF-traktaten og artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 101/76 af 19. januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren, ved at forbyde visse fartoejer under britisk flag at fiske og omlade fisk inden for de irske fiskerigraenser og at lande fisk i Irland.

2) Irland betaler sagens omkostninger.

3) Kongeriget Spanien baerer sine egne omkostninger.