Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fællesskabsret - principper - grundlæggende rettigheder - Fællesskabets retsinstansers pligt til at sikre overholdelsen heraf - hensyntagen til den europæiske menneskerettighedskonvention

(Traktaten om Den Europæiske Union, art. F, stk. 2 (nu art. 6, stk. 2, EU))

2. Konkurrence - administrativ procedure - begæring om oplysninger - ret til kontradiktion - absolut ret til at nægte at udtale sig - foreligger ikke - ret til at afslå at meddele oplysninger, der indebærer erkendelse af en overtrædelse - spørgsmål, der indeholder en opfordring til virksomheden om at beskrive formålet med visse møder, samt hvilke beslutninger der blev truffet under disse - tilsidesættelse af retten til kontradiktion

(EF-traktaten, art. 89 (efter ændring nu art. 85 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 11, stk. 5)

Sammendrag

1. Fællesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at vurdere lovligheden af en konkurrenceretlig undersøgelse i forhold til bestemmelserne i den europæiske menneskerettighedskonvention, da disse ikke umiddelbart er en del af fællesskabsretten. Grundrettighederne hører imidlertid til de almindelige retsgrundsætninger, som Fællesskabets retsinstanser skal beskytte. I den forbindelse lægger Domstolen og Retten de fælles forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne til grund samt de anvisninger i form af internationale traktater om beskyttelse af menneskerettighederne, som medlemsstaterne har været med til at udarbejde, eller som de senere har tiltrådt. Den europæiske menneskerettighedskonvention er herved af særlig betydning. Det fremgår i øvrigt af artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union (nu artikel 6, stk. 2, EU), at »Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved [den europæiske menneskerettighedskonvention], og således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten«.

( jf. præmis 59 og 60 )

2. En virksomhed, der er adressat for en begæring om oplysninger i henhold til artikel 11, stk. 5, i forordning nr. 17, har alene ret til at nægte at udtale sig, såfremt den derved tvinges til at afgive tilståelse om at have begået retsstridige handlinger, som det påhviler Kommissionen at føre bevis for. Anerkendelsen af en absolut ret til at nægte at udtale sig ville således være mere vidtgående end nødvendigt for at sikre virksomhedernes ret til kontradiktion og ville udgøre en ubegrundet hindring for Kommissionens opfyldelse af pligten til at påse, at konkurrencereglerne overholdes inden for fællesmarkedet, således som den følger af EF-traktatens artikel 89 (efter ændring nu artikel 85 EF).

Der er i øvrigt intet til hinder for, at adressaten senere under den administrative procedure eller under en sag for Fællesskabets retsinstanser ved at udøve sin ret til kontradiktion godtgør, at de faktiske omstændigheder, der omhandles i den pågældendes besvarelser eller i de fremlagte dokumenter, har en anden betydning end den, som Kommissionen har lagt til grund.

Spørgsmål, hvorved Kommissionen opfordrer en virksomhed til at beskrive formålet med møder, som denne har deltaget i, samt hvilke beslutninger der er truffet under disse, uanset at det klart fremgår, at Kommissionen nærer mistanke om, at formålet med disse møder har været at indgå aftaler om salgspriser, som kan hindre eller begrænse konkurrencen, vil kunne tvinge virksomheden til at vedgå sin deltagelse i en ulovlig aftale, der strider imod de fællesskabsretlige konkurrenceregler, og udgør følgelig en tilsidesættelse af retten til kontradiktion.

( jf. præmis 66, 67, 71, 73 og 78 )