PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

8. september 2011

Sag F-89/10

François-Carlos Bovagnet

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag – tjenestemænd – løn – familietillæg – uddannelsestillæg – skoleudgifter – begreb«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, som finder anvendelse på Euratom-traktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder François-Carlos Bovagnet har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afslag på at godtgøre den del af de af ham afholdte skoleudgifter, der er forbundet med hans deltagelse i drifts- og anlægsudgifterne til den privatskole, som hans to børn går i.

Udfald: Kommissionens afgørelse af 17. december 2009 annulleres, for så vidt som sagsøgeren derved fik afslag på godtgørelse af den del af de af ham afholdte skoleudgifter, der er forbundet med hans deltagelse i drifts- og anlægsudgifter til den privatskole, som hans to børn går i. Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren forskellen mellem størrelsen af det uddannelsestillæg, som han har fået tildelt, og det beløb, der fremkommer ved en beregning heraf under hensyntagen til de afholdte udgifter i forbindelse med hans deltagelse i drifts- og anlægsomkostningerne til den privatskole, som hans to børn går i, med overholdelse af det loft, der er fastsat i artikel 3 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – løn – familietillæg – uddannelsestillæg – skoleudgifter – begreb

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 3, stk. 1)

2. Tjenestemænd – søgsmål – fuld prøvelsesret – tvister, der angår pengebeløb som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1 – begreb

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1)

1. Det vedtægtsmæssige begreb »skoleudgifter« er et selvstændigt begreb, hvis indhold ikke kan afhænge af eksisterende benævnelser eller klassifikationer, der foretages på nationalt plan, men afhænger af selve karakteren af og de elementer, som indgår i den udgift, der skal godtgøres.

I overensstemmelse med de af Kommissionen vedtagne almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende ydelse af det uddannelsestillæg, der er fastsat i artikel 3 i bilag VII til vedtægten, dækker skoleudgifter udgifter til indskrivning ved og undervisning i en uddannelsesinstitution. Således formuleret dækker skoleudgifter imidlertid såvel udgifter, som gør det muligt for en elev at få adgang til uddannelsesinstitutionen (udgifter til indskrivning), som udgifter, der gør det muligt for eleven at følge undervisningen og med fordel deltage i samme uddannelsesinstitutions programmer (udgifter til undervisning). Eftersom skoleundervisningen kun kan foregå i dertil indrettede bygninger, som kræver driftsudgifter, er udgifter i forbindelse med disse bygninger og denne drift udgifter, som gør det muligt for en elev først at have adgang til en skole og derefter gå i denne. Sådanne udgifter, som svarer til deltagelsen i drifts- og anlægsudgifterne til en privatskole, er således, ved deres formål og anvendelse, skoleudgifter, der kan godtgøres i form af uddannelsestillæg, for så vidt som det samlede uddannelsestillæg ikke overstiger det månedlige loft, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, i bilag VII til vedtægten.

(jf. præmis 22, 23 og 32)

2. En påstand om, at en institution til en af dens tjenestemænd udbetaler et beløb, som denne mener at være berettiget til i henhold til vedtægten, henhører under begrebet »tvister, der angår pengebeløb« som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1, andet punktum, idet den adskiller sig fra erstatningssøgsmål, som ansatte har anlagt imod en institution med påstand om erstatning. I henhold til samme artikel har Personaleretten i disse tvister fuld prøvelsesret, som indebærer, at den skal finde en fuldstændig løsning og således træffe afgørelse vedrørende alle tjenestemandens rettigheder og forpligtelser, eller overlade den pågældende institution under retsinstansens kontrol opfyldelsen af denne del af dommen på de præcise betingelser, som retsinstansen fastsætter. Det følger heraf, at Personaleretten i tvister, der angår pengebeløb, råder over en kompetence, som gør det muligt for den at tilpligte den sagsøgte institution at betale bestemte beløb, i givet fald med tillæg af morarenter.

(jf. præmis 35)

Henvisning til:

Domstolen:18. december 2007, sag C-135/06 P, Weiβenfels mod Parlamentet, præmis 65, 67 og 68

Retten i Første Instans: 23 marts 2000, sag T-197/98, Rudolph mod Kommissionen, præmis 33 og 92 og den deri nævnte retspraksis

Personaleretten: 2. juli 2009, sag F-49/08, Giannini mod Kommissionen, præmis 39-42; 13. april 2011, sag F-105/09, Scheefer mod Parlamentet, præmis 68