14

De relevante faktiske omstændigheder er gengivet således i den appellerede doms præmis 7-12: »7 Sagsøgeren var på tidspunktet for sagens anlæg tjenestemand i lønklasse LA5 og gjorde tjeneste i Kommissionens Generaldirektorat (GD) »Oversættelse«. 8 Den 11. marts 2003 om aftenen modtog sagsøgeren den karriereudviklingsrapport, som han havde været genstand for, for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002. Den 12. marts 2003 om morgenen meddelte han medbedømmeren, at han ønskede en samtale med denne i overensstemmelse med artikel 7, stk. 5, i [de almindelige gennemførelsesbestemmelser]. Om eftermiddagen tog han efterfølgende fri i to og en halv dag. Samme dag stadfæstede medbedømmeren den pågældende karriereudviklingsrapport, efter at han deri havde noteret, at »det ikke [havde] været muligt at afholde den samtale, [appellanten havde anmodet om], eftersom den pågældende [havde] taget fri fra den 12. marts 2003 om eftermiddagen«. 9 Den 25. marts 2003 havde sagsøgeren en samtale med medbedømmeren. Samme dag anmodede appellanten om, at rapporten blev indbragt for det paritetiske evalueringsudvalg. Den 11. april 2003 afgav [det paritetiske evalueringsudvalg] sin udtalelse. Heri var det anført, at »[det paritetiske evalueringsudvalg] konstaterer, at der ikke har fundet nogen officiel samtale sted, og bedømmeren i appelleddet opfordres følgelig til at anmode medbedømmeren om at afholde den officielle samtale«. Appellanten havde igen en samtale med bedømmeren den 14. april 2003. 10 Den 25. april 2003 fandt der et møde sted mellem appellanten og bedømmeren i appelleddet. Den 28. april 2003 traf appelbedømmeren en afgørelse. Han stadfæstede den pågældende karriereudviklingsrapport, idet han anførte dels, »at det [var] blevet præciseret, at [sagsøgeren] havde anmodet om, at der blev afholdt en officiel samtale den 12. marts [2003], men at denne samtale ikke havde fundet sted som følge af de fridage, den pågældende havde taget […], og henset til den oprindelige frist for afslutning af bedømmelsesrunden (15.3.2003)«, og dels at »to samtaler [havde] fundet sted efterfølgende med medbedømmeren den 25. marts 2003 og den 14. april 2003«. I et notat af samme dag gjorde bedømmeren i appelleddet formanden for [det paritetiske evalueringsudvalg] bekendt med sin afgørelse. I denne note angav han grundene til, at den officielle samtale, som appellanten havde anmodet om, ikke havde kunnet afholdes, og tilføjede, at »medbedømmerens bemærkninger [var] blevet formuleret under hensyn til disse omstændigheder, under hensyn til de grunde, den pågældende havde anført, og efter at have hørt den direkte foresatte«. Han nævnte desuden, at »to officielle samtaler [var blevet] afholdt den 25. marts 2003 og den 14. april 2003«. 11 Den 25. juli 2003 indgav sagsøgeren en klage i medfør af vedtægtens artikel 90 til prøvelse af afgørelsen af 28. april 2003, hvorved hans karriereudviklingsrapport blev stadfæstet. Ansættelsesmyndigheden afslog denne klage ved [den omtvistede afgørelse], der blev meddelt sagsøgeren den 2. februar 2004 […] 12 Efter invaliditetsudvalgets indstilling af 1. februar 2005, hvori det konstateredes, at appellanten »er ramt af vedvarende invaliditet, som anses for fuldstændig, og medfører, at den pågældende er ude af stand til at gøre tjeneste i en stilling i hans ansættelsesgruppe«, besluttede ansættelsesmyndigheden ved afgørelse af 15. februar 2005 at »pensionere sagsøgeren og indstille denne til invaliditetsydelse som fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i vedtægtens artikel 78, stk. 3«. Denne afgørelse fik virkning fra den 28. februar 2005.«