ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 234/42

Sag anlagt den 14. juni 2010 — LIS mod Kommissionen

(Sag T-269/10)

()

2010/C 234/77

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Tyskland) (ved Rechtsanwalt K.-P. Langenkamp)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens afgørelse af 12. april 2010 annulleres i henhold til artikel 264 TEUF.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, der nødvendigvis påløber, i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2010) 2198 endelig af 12. april 2010, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold, der var betalt i anledning af import af kompakt-lysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole med oprindelse i Folkerepublikken Kina.

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at Kommissionen ved anvendelsen af artikel 11, stk. 8, i forordning (EF) nr. 384/96 (1) tilsidesatte denne bestemmelses mål og formål og ikke anvendte logiske principper.

I denne forbindelse anføres bl.a., at der ikke var tale om dumping i det specifikke tilfælde, da produktionsprisen lå under den eksportpris, der var betalt, og at det samme produkt senere blev udbudt af en tysk virksomhed til en pris, som var lavere end den oprindelige kinesiske eksportpris.

Endvidere har sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke har taget hensyn til, at de pågældende produkter ikke er almindelige energisparepærer i foranstaltningens forstand.

Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at de tyske toldmyndigheders klassificering af produktet ikke — i modsætning til hvad Kommissionen har fremført — kunne kritiseres, da produktet ikke kunne indføres under andet klassifikationsnummer.

Desuden tog Kommissionen ikke hensyn til den omstændighed, at der på intet tidspunkt i det specifikke tilfælde forelå en risiko for skade inden for EU, da de elektriske pærer, der markedsføres af sagsøgeren, kun markedsføres af sagsøgeren i hele Europa, og af denne grund var der ikke andre fabrikanter, der krævede beskyttelse.

Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at det ikke er relevant for krav om tilbagebetaling, at den særlige dumpingmargen ikke er fjernet. Det er derimod afgørende, at der aldrig eksisterede en sådan dumpingmargen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1995 L 56, s. 1).
—

tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, navnlig retten til respekt for hjemmet, idet sagsøgerne ikke blev forelagt en retskendelse, hvorved de blev frataget enhver grundlæggende rettighed, såsom at få sagen forelagt for en dommer under kontrolundersøgelsens gennemførelse og mulighed for at anvende de almindelige retsmidler mod en sådan kendelse
—

en tilsidesættelse af begrebet statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har foretaget en urigtig retsanvendelse ved at anvende de fire kriterier fra den retspraksis, der følger af Altmark-dommen, i den foreliggende sag for så vidt som: — projekt THD 92 ikke forfølger et formål af almindelig økonomisk interesse, men et konkurrencemæssigt formål for departementet Hauts-de-Seine som internationalt erhvervscenter — projektet THD 92 griber ind i et »sort område« og ikke svarer til et markedssvigt og — kompensationen på 59 mio. EUR er uforholdsmæssig og er blevet tildelt på baggrund af udvælgelseskriterier, der ikke var kendt i forvejen
—

Tilsidesættelse af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder for så vidt som den anfægtede forordning tilsidesætter i) princippet om forbud mod forskelsbehandling ved at fastholde sagsøgerens navn på listen over sanktionerede personer på grund af sagsøgerens sociale baggrund, ii) retten til forsvar ved ikke at fastsætte en procedure for at underrette sagsøgeren om de omstændigheder, der lægges vedkommende til last, iii) adgangen til effektive retsmidler, idet Rådet ikke har oplyst sagsøgeren om klageadgangen, og iv) sagsøgerens ejendomsret.
For det tredje tilsidesatte sagsøgte sagsøgernes berettigede forventninger ved ikke at give selskaberne mulighed for at træde i stedet for det pågældende produkts oprindelige ansøger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/53

Sag anlagt den 16. juni 2010 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-264/10)

()

2010/C 221/84

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado Nuria Díaz Abad)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens beslutning af 10. maj 2010, hvorved den anmodning om mellemliggende betaling, som Spanien indgav den 18. december 2009, blev suspenderet, annulleres af de grunde, der er anført nedenfor.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale morarenter som følge af forsinkelsen med den effektive betaling af de mellemliggende anmodninger, der uretmæssigt blev suspenderet.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Denne sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning om at afbryde betalingsfristen for den mellemliggende betalingsanmodning, som Spanien indgav den 18. december 2009. Denne anmodning om mellemliggende betaling angår et beløb på 37 320 854,12 EUR vedrørende det operationelle program for Fællesskabets interventioner fra Den Europæiske Socialfond om bekæmpelse af forskelsbehandling 2007-2013 under konvergensmålet og målet om regional konkurrenceevne og beskæftigelse i Spanien (CCI 2007ESO5UPO002).

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er identiske med dem, der er fremsat i sag T-263/10, Spanien mod Kommissionen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/53

Sag anlagt den 16. juni 2010 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-265/10)

()

2010/C 221/85

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado Nuria Díaz Abad)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens beslutning af 15. april 2010, hvorved den anmodning om mellemliggende betaling, som Spanien indgav den 11. december 2009, blev suspenderet, annulleres af de grunde, der er anført nedenfor.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale morarenter som følge af forsinkelsen med den effektive betaling af de mellemliggende anmodninger, der uretmæssigt blev suspenderet.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Denne sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning om at afbryde betalingsfristen for den mellemliggende betalingsanmodning, som Spanien indgav den 11. december 2009. Denne anmodning om mellemliggende betaling angår et beløb på 27 754 408,38 EUR vedrørende det operationelle program for Fællesskabets interventioner fra Den Europæiske Socialfond under konvergensmålet for den selvstyrende region Galicien (CCI 2007ES051PO004).

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er identiske med dem, der er fremsat i sag T-263/10, Spanien mod Kommissionen.
—

Sagen hjemvises til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og anmodningen om restitutio in integrum for EF-varemærkeansøgning nr. 942128 efterkommes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/16

Sag anlagt den 6. juli 2010 — Seven Towns Ltd mod KHIM

(Sag T-293/10)

()

2010/C 260/22

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Seven Towns Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved lawyer E. Schäfer)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Sagsøgerens påstande

— Delvis annullation af afgørelse truffet den 29. april 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1475/2009-1) i det omfang EF-varemærkeansøgning nr. 5650817 blev afvist.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger til advokatbistand.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Et rent farvevaremærke, som beskrives som »seks flader, der geometrisk opstilles i tre par parallelle flader, hvor hvert par opstilles vinkelret på to andre par, og som er karakteriseret ved, i) at hver af de flader, der støder op til hinanden, har forskellige farver, og ii) at hver flade består af en gitterstruktur, der er dannet af de sorte kanter, som opdeler fladen i ni lige store dele«. De anførte farver var rød (PMS 200C), grøn (PMS 347C), blå (PMS 293C), orange (PMS 021C), gul (PMS012C), hvid og sort for varer, der henhører under klasse 28 — EF-varemærkeansøgning nr. 5650817

Undersøgerens afgørelse: Afvisning af EF-varemærkeansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afvisning af EF-varemærkeansøgning nr. 5650817

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har fremført to anbringender til støtte for sin påstand.

På grundlag af sit første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse strider mod principperne om retfærdig rettergang, eftersom den strider mod artikel 80, stk. 1, og 80, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, sammenholdt med regel 53, litra a), i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, idet appelkammeret fejlagtigt undersøgte det materielle spørgsmål.

Med sit andet anbringende har sagsøgeren anført, at den anfægtede beslutning strider mod selskabets ret til retfærdig rettergang, eftersom den overtræder artikel 64, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret har baseret sin beslutning på et helt nyt anbringende, uden at ansøgeren er blevet opfordret til at fremsætte sine bemærkninger hertil.
For det andet har Kommissionen ved at handle således med urette set bort fra artikel 38, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002 (4), der har til formål at sikre, at der er en høj grad af åbenhed omkring udførelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets aktiviteter.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/22

Sag anlagt den 26. juli 2010 — Three-N-Products Private mod KHIM — Shah (AYUURI NATURAL)

(Sag T-313/10)

()

2010/C 260/30

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indien) (ved lawyer C. Jäger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mr S Shah, Mr A Shah, Mr M Shah — A Partnership t/a FUDCO (Wembley, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 1. juni 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1005/2009-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at stadfæste afgørelsen truffet den 2. juli 2009 af Indsigelsesafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og at afslå registrering af EF-varemærkeansøgning nr. 5 805 387 i sin helhed.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder dem, som er pådraget sagsøgeren i forbindelse med sagen for appelkammeret og Indsigelsesafdelingen, hvis parten beslutter at indtræde i sagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Mr S Shah, Mr A Shah, Mr M Shah — A Partnership t/a FUDCO

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AYUURI NATURAL«, for varer i klasse 3 og 5

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Three-N-Products Private Ltd

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 2 996 098 af figurmærket »Ayur« for bl. a. varer i klasse 3 og 5, EF-varemærkeregistrering nr. 5 429 469 af ordmærket »AYUR« for bl. a. varer i klasse 3 og 5.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen og afslag på ansøgningen i dens helhed

Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge, annullation af den anfægtede afgørelse og afvisning af indsigelsen

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har fremført to søgsmålsgrunde til støtte for sit søgsmål.

Vedrørende den første søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7 og 8 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret urigtigt fastslog, at der ikke er risiko for forveksling, og at de ældre varemærker indeholder en indirekte hentydning, der giver associationer til de omhandlede varer, hvilket giver de ældre varemærker en lavere grad af særpræg.

Med sin anden søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 65, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret begik magtfordrejning ved at træffe den anfægtede afgørelse, idet den ikke er objektiv og er uden hjemmel.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/17

Sag anlagt den 30. juni 2010 — CBp Carbon Industries mod KHIM

(Sag T-294/10)

()

2010/C 260/23

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: CBp Carbon Industries, Inc. (New York, USA) (ved solicitor J. Fish og barrister S. Malynicz)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 21. april 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1361/2009-1) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CARBON GREEN« for varer i klasse 17 — EF-varemærkeansøgning nr. 973531

Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har fremført to anbringender til støtte for sit søgsmål.

Med sit første anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret har foretaget en fejlagtig vurdering af det omhandlede ordmærkes særpræg i forhold til de relevante varer.

Med sit andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7, stk. 1, litra C), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret i) tog fejl i forhold til det omhandlede ordmærkes betydning og syntaks samt i forhold til, hvorvidt varemærket var egnet eller ikke til at være et umiddelbart og direkte beskrivende ord for de omhandlede varer ii) på den ene side korrekt konkluderede, at den relevante kundekreds bestod af fagfolk, men dog på den anden side undlod af egen drift at fastlægge de faktiske omstændigheder, som viste, at varemærket i forhold til denne kundekreds var beskrivende, og iii) undlod på grundlag af beviserne at nå frem til, at der i den relevante kreds af fagfolk var en begrundet risiko for, at andre handlende i denne kreds i fremtiden kunne have ønske om at bruge det omhandlede EF-varemærke.
For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at ved ikke at anvende Kommissionens meddelelse om løsningsforslag og dermed at undlade at markedsteste tilsagnene har Kommissionen tilsidesat væsentlige formkrav og sagsøgerens berettigede forventninger ved at fratage denne sin mulighed for formelt at fremsætte sine bemærkninger vedrørende Oracles tilsagn.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/24

Sag anlagt den 2. august 2010 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt mod KHIM — Castel Frères (CASTEL)

(Sag T-320/10)

()

2010/C 260/33

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Fürstlich Castell’sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Tyskland) (ved solicitor R. Kunze, lawyers G. Würtenberger og T. Wittmann)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Castel Frères SA (Blanquefort, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 4. maj 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 962/2009-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »CASTEL« for varer i klasse 33 — EF-varemærkeregistrering nr. 2678167

Indehaver af EF-varemærket: Castel Frères SA

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Fürstlich Castell’sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell

Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Indgiveren af begæring om ugyldighed har baseret sin begæring på absolutte registreringshindringer i henhold til artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009

Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt

Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7 i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret i) på den ene side korrekt erkendte, at »CASTEL« var en anerkendt oprindelsesbetegnelse for vin, og dog på den anden side urigtigt vurderede, at det anfægtede varemærke »CASTEL« var åbenbart forskelligt fra »Castell«, og således fastslog, at det anfægtede varemærke kunne registreres, ii) fastslog, at »CASTEL« var et almindeligt brugt ord for »slot« i vinindustrien, men herved undlod at konkludere, at »CASTEL« følgelig ikke kunne registreres; tilsidesættelse af artikel 63, 64, 75 og 76 i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret ikke tog hensyn til de fremførte faktiske omstændigheder og argumenter; tilsidesættelse af artikel 65 i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret handlede ultra vires ved at begrunde sin afgørelse med henvisning til en »samtidig ukontroversiel tilstedeværelse«, selv om denne doktrin ikke er relevant ved registreringen af et varemærke.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/20

Sag anlagt den 23. juli 2010 — Yusef mod Kommissionen

(Sag T-306/10)

()

2010/C 260/28

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister E. Grieves og solicitor H. Miller)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kommissionens undladelse af at fjerne sagsøgerens navn fra bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 er ulovlig.

— Kommissionen tilpligtes omgående at fjerne sagsøgerens navn fra nævnte bilag.

— Kommissionen tilpligtes, foruden sine egne omkostninger, at betale sagsøgerens omkostninger samt ethvert beløb udbetalt af Domstolens kasse i forbindelse med fri proces.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand i henhold til artikel 265 TEUF om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1629/2005 af 5. oktober 2005 om 54. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al Qaida-organisationen og Taliban (1), for vidt som den vedrører ham.

Til støtte for påstanden har sagsøgeren anført tre anbringender.

For det første har han gjort gældende, at Kommissionen har undladt at foretage en selvstændig bedømmelse i nogen henseende af grundlaget for optagelsen af sagsøgeren i bilag I eller at kræve en begrundelse for denne optagelse.

For det andet har han gjort gældende, at Kommissionen har undladt at give sagsøgeren en begrundelse for optagelsen af ham i bilag I i strid med retten til en effektiv domstolsprøvelse, retten til forsvar og ejendomsretten i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention.

For det tredje har han gjort gældende, at Kommissionens undladelse af at fjerne sagsøgerens navn fra bilag I er urimelig, eftersom der ikke foreligger nogen begrundelse, der opfylder de relevante kriterier for optagelse i bilag I, og United Kingdom Foreign and Commonwealth Office er af den opfattelse, at sagsøgeren ikke længere opfylder de relevante kriterier.

(1) EUT L 260, s. 10.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/21

Sag anlagt den 28. juli 2010 — ELE.SI.A mod Kommissionen

(Sag T-312/10)

()

2010/C 260/29

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA (Guidonia Montecelio, Italien) (ved avvocato S. Bariatti, avvocato P. Tomassi og avvocato P. Caprile)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at ELESIA fuldt ud har opfyldt sine forpligtelser efter kontrakten.

— Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat forpligtelserne efter kontrakten, idet den ikke har sørget for at udbetale det, den skylder for ELESIAs aktiviteter, og har forlangt det tilbagebetalt, der allerede er blevet udbetalt.

— Kommissionen tilpligtes derfor at betale 83 627,68 EUR med tillæg af renter til dækning af de udgifter, som ELESIA har afholdt inden for rammerne af projektet, og som Kommissionen endnu ikke har refunderet.

— De debetnotaer, ved hjælp af hvilke Kommissionen har forlangt det allerede udbetalte til ELESIA tilbagebetalt samt krævet erstatning, annulleres eller tilbagekaldes — eventuelt via udstedelse af tilsvarende kreditnotater — eller under alle omstændigheder fastslås det, at de var retsstridige.

— Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det konsortium, som det sagsøgende selskab i den foreliggende sag er koordinator for, og Kommissionen har indgået en kontrakt om udførelse af projektet »I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety«, der er finansieret med midler bevilget inden for rammerne af det »sjette FTU-rammeprogram«.

Da Kommissionen fandt, at der var begået alvorlige uregelmæssigheder ved gennemførelsen af det pågældende projekt, besluttede den at ophæve kontrakten.

Sagsøgeren er af den opfattelse, dels at Kommissionens adfærd er i strid med de relevante bestemmelser i kontrakten og de gældende retsgrundsætninger herom, proportionalitet og god forvaltningsskik, dels at Kommissionen — efter at selskabet fuldt ud har opfyldt samtlige kontraktlige forpligtelser i næsten hele den periode på 36 måneder, der er fastsat i kontrakten — ikke har til hensigt at anerkende, at sagsøgeren har krav på vederlag, idet den henholder sig til en revisionsrapport, som på flere punkter er mangelfuld, og dette uagtet at sagsøgeren har samarbejdet i god tro på alle tidspunkter i kontraktforholdet og tillige efterfølgende.

Til støtte for påstandene har sagsøgeren nærmere bestemt gjort gældende, at selskabet fuldt ud og på hvert et tidspunkt har opfyldt sine kontraktlige forpligtelser, hvorimod Kommissionen har tilsidesat artikel II.1.11, II.16.1, II.16.2 og II.29 i de almindelige kontraktbetingelser, samt sagsøgerens ret til forvar og bestemmelserne i forordning nr. 2185/96 (1).

(1) Rådets Forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11.11.1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (EFT L 292, s. 2).