ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 28. marts 2012 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung mod Kommissionen

(Sag T-296/08)

»Finansielt tilskud ydet inden for rammerne af INTI-programmet – fastsættelse af det beløb, som skal ydes til modtageren – fejlvurderinger«

1. Den Europæiske Unions budget – finansielt tilskud fra Fællesskabet – modtageren forpligtet til at overholde betingelserne for tildeling af tilskud – finansiering, der kun vedrører faktisk afholdte udgifter – påvisning af, at de angivne omkostninger rent faktisk er afholdt – foreligger ikke – ikke-støtteberettigede omkostninger (art. 274 EF) (jf. præmis 48-50 og 99)

2. Den Europæiske Unions budget – finansielt tilskud fra Fællesskabet – modtageren forpligtet til at overholde betingelserne for tildeling af tilskud – beslutning om at nedsætte det oprindelige tilskud som følge af uregelmæssigheder – hensyntagen til uregelmæssigheder, der ikke har haft en præcis finansiel virkning – lovlig (art. 274 EF) (jf. præmis 51)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 23. maj 2008 vedrørende delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af sagsøgeren inden for rammerne af programmet JLS/2004/INTI/077.

Konklusion

1) Kommissionens beslutning af 23. maj 2008 vedrørende delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV inden for rammerne af programmet JLS/2004/INTI/077 annulleres for så vidt angår omkostningerne i forbindelse med posterne B 9, B 10, B 37, B 38 og G 5.
49

Harmoniseringskontoret deler appelkammerets argumentation, således som den er gengivet ovenfor i præmis 47. Det foreslår imidlertid at fortolke regel 22, stk. 2, i forordning nr. 2868/95 således, at den uafhængigt af, om der foreligger »nye oplysninger«, gør det muligt for appelkamre at tillade beviser, der for første gang er fremlagt for dem, i den situation, hvor disse beviser er »rent supplerende«, dvs. kun har til formål at supplere de beviser, som inden for den fastsatte frist er blevet fremlagt i første instans. Denne fortolkning synes dels at opfylde de krav for at tillade for sent fremlagte beviser, som Domstolen fastsatte i dommen i sagen KHIM mod Kaul, nævnt ovenfor i præmis 42, dels at være i denne doms »ånd«. Harmoniseringskontoret erkender, at såfremt en sådan fortolkning skulle have været lagt til grund i den foreliggende sag, må det konstateres, at appelkammeret fejlagtigt fastslog, at det ikke rådede over nogen skønsbeføjelse på området, og følgelig må det andet anbringende tiltrædes og den anfægtede afgørelse annulleres. Under retsmødet har Harmoniseringskontoret tilføjet, at nævnte fortolkning går i retning af den tilgang, der blev anlagt af Retten i dennes dom af 29. september 2011, sag T-415/09, New Yorker SHK Jeans mod KHIM – Vallis K. – Vallis A. (FISHBONE) (ikke trykt i Samling af Afgørelser), og af 16. november 2011, sag T-308/06, Buffalo Milke Automative Polishing Products mod KHIM - Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automative Polishing Products) (Sml. II, s. 7881), og Harmoniseringskontoret har anført, at det overlader det til Rettens skøn at afgøre, om denne fortolkning også skal anvendes i den foreliggende sag.
Rettens dom (Femte Afdeling) af 15. marts 2012 – Mustang mod KHIM – Decathlon (Bølgelinje)

(Sag T-379/08)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om et EF-figurmærke, der gengiver en bølgelinje – ældre nationale og internationale figurmærker, der gengiver en hvid bølgelinje på en sort baggrund – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26-28 og 56-59)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 8. juli 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 859/2007-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Decathlon SA og Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
På grundlag af bl.a. disse betragtninger har Kommissionen efter at have fastslået, at samhandelen mellem medlemsstater var påvirket af de omhandlede bilaterale aftaler, og at betingelserne for anvendelse af artikel 81, stk. 3, EF og artikel 53, stk. 3, i EØF-aftalen ikke var opfyldt, uden at pålægge bøder fastslået følgende:

»Artikel 1

De [24] nedennævnte virksomheder har overtrådt artikel 81 [EF] og artikel 53 i EØS-aftalen ved i deres gensidige repræsentationsaftaler at have indføjet de medlemsbegrænsninger, der var indeholdt i § 11, [stk. 2,] i [standardkontrakten,] eller ved i praksis at have anvendt disse medlemsbegrænsninger:

[…]

Artikel 2

De nedennævnte [17] virksomheder har overtrådt artikel 81 [EF] og artikel 53 i EØS-aftalen ved i deres gensidige repræsentationsaftaler at have indføjet eksklusivitetsklausuler som fastsat i § 1, [stk. 1 og 2,] i [standardkontrakten]:

[…]

Artikel 3

De nedennævnte [24] virksomheder har overtrådt artikel 81 [EF] og artikel 53 i EØS-aftalen ved at have samordnet de territoriale afgrænsninger på en måde, der begrænser en licens til hvert forvaltningsselskabs nationale område:

[…]

Artikel 4

1. De i artikel 1 og 2 nævnte virksomheder skal omgående bringe de i disse artikler fastslåede overtrædelser til ophør, i det omfang dette endnu ikke er sket, og underrette Kommissionen om enhver foranstaltning, de har truffet med henblik herpå.

2. De i artikel 3 nævnte virksomheder skal senest 120 dage efter meddelelsen af denne beslutning bringe den i artikel 3 fastslåede overtrædelse til ophør og inden for samme frist underrette Kommissionen om enhver foranstaltning, de har truffet med henblik herpå.

De i artikel 3 nævnte virksomheder skal med hver enkelt af de andre virksomheder, som er nævnt i artikel 3, bilateralt revidere den territoriale afgrænsning af deres mandater for så vidt angår viderespredning pr. satellit og kabel og udnyttelse af internet i alle deres gensidige repræsentationsaftaler og fremsende kopier af de reviderede aftaler til Kommissionen.

3. De virksomheder, denne beslutning er rettet til, skal i fremtiden afstå fra enhver handling eller adfærd som beskrevet i artikel 1, 2 og 3 og fra enhver handling eller adfærd med samme eller tilsvarende formål eller virkning

[…]«
22

Kommissionen præciserede i 25. betragtning til den anfægtede beslutning, at kontrakterne hvad angik tilsidesættelsen af artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 10, i direktiv 93/38 skulle anses for at være tiltænkt udførelsen af ét enkelt arbejde, når de, som i den foreliggende sag, er forbundet på en sådan måde, at en fællesskabsvirksomhed kan anse dem for at være én enkelt økonomisk operation, og den afgiver et bud for hele operationen. Kommissionen angav, at denne fortolkning stemte overens med formålet med direktiv 93/38, som er at drage omsorg for, at virksomheder fra andre medlemsstater kan byde på udbud, når de har en interesse deri af objektive grunde vedrørende kontrakternes værdi. En sådan virksomhed kunne have ønsket at blive informeret om værdien af alle de delarbejder, der udgjorde arbejderne, selv om den ikke havde været i stand til at udføre dem alle. Kommissionen tilføjede, at der var tale om den eneste mulighed for at anslå det nøjagtige omfang af kontrakten og tilpasse priserne efter det antal delarbejder, som det var påtænkt at afgive bud på.
230

Hvad dette angår er det tilstrækkeligt at bemærke, at det ikke pålægges Den Hellenske Republik at træffe nogen konkret foranstaltning i den anfægtede beslutning. I 248. betragtning til beslutningen begrænsede Kommissionen sig således til at anføre, at der bør træffes foranstaltninger til at sikre sagsøgerens konkurrenter tilstrækkelig adgang til brunkul. Kommissionen fremhævede, at det tilkommer Den Hellenske Republik at vælge, hvilke foranstaltninger der skal træffes i dette øjemed, og at det kun var vejledningsvis, at den anførte to eksempler. Blandt disse nævnte Kommissionen ganske vist overførsel til konkurrenterne af rettigheder til udnyttelse af nogle af sagsøgerens brunkulslejer og overførsel af de kraftværker, som ligger tæt på de pågældende lejer. Den nævnte dog i samme forbindelse også muligheden for at meddele sagsøgerens konkurrenter rettigheder til udnyttelse af endnu ikke tildelte lejer. Denne foranstaltning indebærer ikke nogen form for indgreb i sagsøgerens ejendomsrettigheder, selv om Kommissionen i 250. betragtning til den anfægtede beslutning anførte, at den skulle være ledsaget af overgangsforanstaltninger, der gjorde det muligt at bringe overtrædelsen til ophør inden for et kortere tidsrum end det, det kræver dels at påbegynde udnyttelsen af et endnu ikke tildelt leje, dels at opføre et kraftværk, som er knyttet til dette leje.
267

Der er imidlertid ikke noget, der gør det muligt at antage, at sagsøgerens begæringer om aktindsigt skulle forstås således, at de indeholdt en anmodning i henhold til afgørelse 2006/291, idet de begrænsede sig til at henvise til muligheden for en offentliggørelse af dokumenter uden at henvise til den nævnte afgørelse. Som Kommissionen har gjort gældende, forudsætter anvendelsen af denne afgørelse i øvrigt, at de omhandlede dokumenter er præcist identificerede og offentliggjorte. Sidst, men ikke mindst, skal det bemærkes, at selv hvis det blev antaget, at sagsøgerens begæringer om aktindsigt kunne fortolkes således, at de omfattede en anmodning i henhold til afgørelse 2006/291, og at den omtvistede klausul kunne forstås således, at den indebar en stiltiende afgørelse om afslag på aktindsigt fra OLAF’s side, og ikke som en simpel underretning om, at en videreanvendelse af de omhandlede dokumenter forudsatte Kommissionens godkendelse, har sagsøgeren ikke anfægtet denne afgørelse på grundlag af afgørelse 2006/291. [udelades]
370

I 602. betragtning til den anfægtede beslutning anførte Kommissionen følgende: »Total har udtalt, at virksomheden ikke deltog i noget teknisk møde efter mødet den 11. og 12. maj 2004, og tilføjet, at dens repræsentant ifølge en intern besked aflyste sin rejse til mødet den 3. og 4. november 2004 efter råd fra sin overordnede. Det bemærkes, at der ikke foreligger noget bevis for en eventuel udtræden af kartellet. Når der er tale om komplekse overtrædelser, indebærer den omstændighed, at en virksomhed ikke er til stede på et møde eller er uenig i, hvad der drøftes på et møde, ikke, at virksomheden er ophørt med at deltage i en vedvarende overtrædelse. For at bringe overtrædelsen til ophør skal virksomheden klart tage afstand fra kartellet. Total har [imidlertid] ikke fremlagt noget konkret bevis for, at virksomheden, fuldstændig uafhængigt, anlagde en ensidig strategi på markedet og klart og åbent tog afstand fra kartellets aktiviteter. Tværtimod viser de beviser, Kommissionen er i besiddelse af, at Total modtog de officielle indbydelser til de tre følgende tekniske møder (dvs. de sidste tre tekniske møder, før kontrolundersøgelserne blev foretaget). Det bemærkes, at Totals repræsentant bekræftede, at han ville deltage i mødet den 3. og 4. november 2004, selv om det fremgår, at han senere aflyste sin rejse. På samme måde havde Sasol hvad mødet den 23. og 24. februar 2005 angår allerede reserveret et værelse til Totals repræsentant på det hotel, hvor mødet fandt sted, om end reservationen senere blev aflyst. Kommissionen udleder heraf, at det stod klart for Sasol og de øvrige deltagere, at Total havde deltaget i kartellet, indtil det ophørte. Det bemærkes ligeledes, at de drøftelser, som blev ført på møderne, ikke var fundamentalt anderledes end dem, der var blevet ført på de foregående møder, men at deltagerne fortsatte med at diskutere prisforhøjelser uden at henvise til en eller anden form for forsøg fra Totals side på at forlade kartellet (jf. 175., 176. og 177. betragtning), og at det ikke var usædvanligt, at nogle virksomheder ikke deltog i visse møder, mens kartellet varede. De nævnte to omstændigheder beviser, at Total ikke blev anset for at have forladt kartellet efter mødet i maj 2004. Den interne besked fra Totals repræsentant om grundene til, at denne ikke deltog i et møde, kan under ingen omstændigheder anses for at være en offentlig afstandtagen. Eftersom ingen andre oplysninger tyder på, at Total tog afstand fra kartellet, finder Kommissionen, at Totals deltagelse i det ikke var ophørt før kontrolundersøgelserne.«
51

Dernæst skal bemærkes, som Kongeriget Nederlandene har gjort gældende, at Retten har bemærket, at interessen for en virksomhed, som Kommissionen har pålagt en bøde for overtrædelse af konkurrenceretten, i, at detaljerne i den retsstridige adfærd, der bebrejdes den, ikke gøres tilgængelige for offentligheden, ikke fortjener en særlig beskyttelse, henset dels til offentlighedens interesse i at få kendskab til begrundelsen for enhver foranstaltning fra Kommissionen i videst muligt omfang, de erhvervsdrivendes interesse i at få oplyst, hvilken adfærd der kan udsætte dem for sanktioner, interessen i for de personer, der har lidt skade på grund af en overtrædelse, at få kendskab til detaljerne for i givet fald at kunne gøre deres krav gældende mod de virksomheder, der er pålagt sanktioner, dels til denne virksomheds mulighed for at lade en sådan beslutning underkaste retslig prøvelse (Rettens dom af 12.10.2007, sag T-474/04, Pergan Hilfsstoffe für industrielle Prozesse mod Kommissionen, Sml. II, s. 4225, præmis 72).
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

definition på og erhvervelse af et EF-varemærke

–

absolutte registreringshindringer

–

varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32, 37 og 44)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 70/2006-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket EURO AUTOMATIC CASH som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

>lt>13

Afgørelse

Konklusion

1) Afgørelse truffet den 18. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 70/2006-4) annulleres.

2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler fire femtedele af de af parterne afholdte omkostninger for Retten.

3) Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) betaler en femtedel af de af parterne afholdte omkostninger for Retten.

4) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler de for sagen for Harmoniseringskontorets appelkammer nødvendige omkostninger, som Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) har afholdt.
Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:

EF-varemærkeregistrering nr. 1107747 af ordmærket JACK & JONES for varer i klasse 3, 18 og 25; det i Det Forenede Kongerige under nr. 2063437 registrerede ordmærke JACK & JONES for varer i klasse 25; det i Beneluxlandene under nr. 474622 registrerede ordmærke JACK & JONES for varer i klasse 25; det i Danmark under nr. VR 199006569 registrerede ordmærke JACK & JONES for varer i klasse 25
Rettens dom (Anden Afdeling) af 9. februar 2010 — PromoCell bioscience alive mod KHIM (SupplementPack)

(Sag T-113/09)

»EF-varemærker — ansøgning om SupplementPack som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31, 37, 42 og 48)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. januar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2008-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet SupplementPack som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket SupplementPack for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 5, 41 og 42 (ansøgning nr. 5433883) Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 9. februar 2010 — PromoCell bioscience alive mod KHIM (SupplementPack)

(Sag T-113/09)

»EF-varemærker — ansøgning om SupplementPack som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31, 37, 42 og 48)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. januar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2008-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet SupplementPack som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket SupplementPack for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 5, 41 og 42 (ansøgning nr. 5433883) Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

afkald, fortabelse og ugyldighed

–

relative ugyldighedsgrunde

–

registrering i strid med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 53, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 19 og 30)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. juni 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1012/2008-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Vallegre, Vinhos do Porto, SA og Sociedade Quinta do Portal, SA.

Oplysninger vedrørende sagen

>lt>26

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sociedade Quinta do Portal, SA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje

–

indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul (art. 238 EF) (jf. præmis 46, 50-60, 79-82 og 85)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om, at Antiche Terre tilpligtes at tilbagebetale de af Det Europæiske Fællesskab forudbetalte beløb til gennemførelsen af kontrakt BM/188/96 af 23. december 1996, indgået med tre selskaber, herunder Antiche Terre, inden for rammerne af Thermieprogrammet.

Afgørelse

Konklusion

1) Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa betaler Europa-Kommissionen 479 332,40 EUR med tillæg af renter efter den italienske lovbestemte sats, beregnet i henhold til den sats, der var gældende fra den 4. januar 2004, indtil faktisk tilbagebetaling, fratrukket 461 979 EUR, som Kommissionen inddrev efter ikrafttrædelsen den 25. januar 2005 af en til fordel for Kommissionen stillet bankgaranti.

2) I øvrigt frifindes Antiche Terre.

3) Antiche Terre betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn – betingelser (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 18)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme – beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme til at omfatte ikke-lignende varer eller tjenesteydelser – betingelser – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 45 og 47-51)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. januar 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 237/2008-1 og sag R 236/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Valigeria Roncato SpA og Roncato Srl.

Oplysninger vedrørende sagen

>lt>7

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Valigeria Roncato SpA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – søgsmålsprocedure – sag ved Fællesskabets retsinstanser – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – formaliteten [statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c); Rådets forordning nr. 40/94, art. 63] (jf. præmis 29)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 52-59)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme – beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme til at omfatte ikke-lignende varer eller tjenesteydelser (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 66-79)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. marts 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 462/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Amen Corner, SA og Comercio Electrónico Ojal, SL.

Oplysninger vedrørende sagen

>lt>9

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Amen Corner, SA betaler sagens omkostninger
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

definition på og erhvervelse af et EF-varemærke

–

absolutte registreringshindringer

–

varemærker uden fornødent særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 29 og 42)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af to afgørelser truffet den 30. marts 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1184/2008-1 og R 1196/2008-1) vedrørende ansøgninger om registrering af et tredimensionalt varemærke, udformet som formen af et facetteret hus til en elektrisk motor og et figurmærke, der gengiver grønne facetter.

Oplysninger vedrørende sagen

>lt>10

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Wilo SE betaler sagens omkostninger.