ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. december 2007 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-137/05) (1)

(Forordning (EF) nr. 2252/2004 - pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder - standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer - gyldighed)

(2008/C 51/10)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Jackson og C. Gibbs, som befuldmægtigede og barrister A. Dashwood)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Irland (ved D. O'Hagan, som befuldmægtiget, bistået af A. Collins, SC, og P. McGarry, BL) og Den Slovakiske Republik (ved R. Procházka, J. Čorba og B. Ricziová, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J. Schutte, R. Szostak og G. Giglio, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (ved J. Rodríguez Cárcamo, som befuldmægtiget), Kongeriget Nederlandene (ved H.G. Sevenster, som befuldmægtiget) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. O'Reilly, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 385, s. 1)

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.

3) Kongeriget Spanien, Irland, Kongeriget Nederlandene og Den Slovakiske Republik samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 132 af 28.5.2005.
1)

Bestemmelserne i bilag VI, afsnit C, der har overskriften »Tyskland«, nr. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, er uforenelige med den frie bevægelighed for personer, og navnlig med artikel 42 EF, for så vidt som bestemmelserne giver adgang til, under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, med henblik på overførsel af alderspension, at underlægge hensyntagen til bidragsperioder, der er tilbagelagt mellem 1937 og 1945 på de dele af området, hvor Det Tredje Riges sociale sikringslovgivning fandt anvendelse, men som befinder sig uden for Forbundsrepublikken Tysklands område, en betingelse om, at modtageren har bopæl i denne medlemsstat.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, — idet den har fastsat retningslinjer med virkning for hele sit nationale område, der bl.a. udførligt fremgår af miljøministeriets cirkulære af 28. juni 1999 om forklarende bemærkninger vedrørende definitionen af begrebet affald og ved sundhedsministeriets meddelelse af 22. juli 2002 om instrukser vedrørende det sundhedshygiejniske område hvad angår anvendelse i dyrefoder af materialer og biprodukter hidrørende fra landbrugsfødevareindustrien, med henblik på fra anvendelsesområdet for lovgivningen om affald at udelukke fødevarerester hidrørende fra landbrugsfødevareindustrien, bestemt til fremstilling af dyrefoder, og — idet den ved artikel 23 i lov nr. 179 af 31. juli 2002 om miljø fra anvendelsesområdet for lovgivningen om affald har udelukket restprodukter hidrørende fra tilberedelse i køkkener af alle former for holdbare, kogte eller rå fødevarer, der endnu ikke indgår i distributionskæden for fødevarer, tiltænkt internater for selskabsdyr.
3)

Artikel 8, stk. 1, i Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter skal fortolkes således, at en ændring til et udkast til en teknisk forskrift, der allerede er meddelt Europa-Kommissionen i henhold til første afsnit i denne bestemmelse — som i forhold til det meddelte udkast kun indeholder lempede betingelser for at anvende den pågældende vare, og som dermed reducerer den tekniske forskrifts eventuelle påvirkning af samhandelen — ikke udgør en væsentlig ændring af udkastet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 8, stk. 1, tredje afsnit, og ændringen skal ikke forudgående meddeles Kommissionen. Når der ikke foreligger en sådan pligt til forudgående meddelelse, påvirker den manglende meddelelse til Kommissionen af en uvæsentlig ændring af en teknisk forskrift inden vedtagelsen heraf ikke denne forskrifts anvendelighed.
1)

Kongeriget Danmark har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, indtil den 31. maj 2000, og fra denne dato de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet Kongeriget Danmark har afvist at beregne og indbetale unddragne egne indtægter til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med toldfri import af militært materiel, og idet det har afvist at betale morarenter af egne indtægter, som Kongeriget Danmark har undladt at stille Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til rådighed.
1)

Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, og de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har afvist at beregne, fastslå og stille egne indtægter vedrørende indførsel af militært materiel i perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, og idet den har afvist at betale morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været stillet til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til dels artikel 26 EF, artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, og følgelig den fælles toldtarif, dels artikel 2, 9, 10 og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, og de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har toldfritaget indførsel af materiel til brug for både civile og militære formål i perioden fra den 1. januar 1999 til den 31. december 2002, og idet den har afvist at beregne, fastslå og stille de som følge af denne fritagelse unddragne egne indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber samt de skyldige morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været stillet til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber inden for fristerne.
1)

Kongeriget Sverige har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede det i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, indtil den 31. maj 2000, og fra denne dato de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet Kongeriget Sverige har undladt at fastslå og foretage indbetaling af unddragne egne indtægter til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med indførsel af krigsmateriel og goder til både civilt og militært brug, og idet det har undladt at betale morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været indbetalt til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
1)

Republikken Finland har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til artikel 26 EF, artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og følgelig den fælles toldtarif, idet den fritog indførsel af militært materiel for told i årene 1998-2002, samt de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, og de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har afvist at beregne, fastslå og stille de dertilhørende egne indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, og idet den har afvist at betale morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været stillet til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, indtil den 31. maj 2000, og fra denne dato de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har afvist at foretage beregningen og betalingen af unddragne egne indtægter til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber for perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med toldfri indførsel af militært materiel, og idet den har afvist at betale morarenter af de nævnte egne indtægter, som den ikke har indbetalt til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
2)

Artikel 7, stk. 2, i nævnte direktiv skal fortolkes således, at det tilkommer parallelimportøren at give varemærkeindehaveren de oplysninger, der er nødvendige og tilstrækkelige for at give sidstnævnte mulighed for at efterprøve, at ompakningen af varen under dette varemærke er nødvendig for at markedsføre den i importmedlemslandet.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, 3, 4, 8 og 10 i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, idet den — ikke anerkender eksamensbeviser udstedt af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat efter uddannelser inden for rammerne af en aftale, i henhold til hvilken en uddannelse, der gives af et privat organ i Grækenland, godkendes af nævnte myndigheder — fastsætter udligningsforanstaltninger i flere tilfælde end tilladt i henhold til direktiv 89/48, som ændret ved direktiv 2001/19 — giver rådet for anerkendelse af eksamensbeviser for videregående uddannelser som erhvervsmæssigt ligestillede beføjelse til at undersøge, om »læreanstalten, ved hvilken ansøgeren har fuldført sin uddannelse, er en højere læreanstalt for videregående uddannelse«, og i hvilket omfang »ansøgeren har den nødvendige erhvervserfaring i tilfælde, hvor uddannelsens varighed er mindst et år kortere end det, der kræves i Grækenland, for udøvelsen af dette erhverv«, og — ikke tillader omplacering til en højere lønklasse i den offentlige sektor for personer, som blev ansat på et lavere niveau end det, de kunne have gjort krav på, såfremt deres eksamensbeviser var blevet anerkendt i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 89/48, som ændret ved direktiv 2001/19.
1)

Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 23. november 2004, Cantina sociale di Dolianova m.fl. mod Kommissionen (sag T 166/98), ophæves, for så vidt som det af Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla — Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl og Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari mod Kommissionen anlagte søgsmål støttet på ansvar uden for kontraktforhold blev antaget til realitetsbehandling, og idet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtedes at erstatte det tab, disse havde lidt som følge af Distilleria Agricola Industriale de Terralbas konkurs, idet der i forbindelse med den ordning, som var indført ved artikel 9 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2499/82 af 15. september 1982 om bestemmelserne vedrørende forebyggende destillation for vinproduktionsåret 1982/1983, ikke var fastsat regler til sikring af, at der skete udbetaling til de berørte producenter af den ved forordningen fastsatte fællesskabsstøtte.
1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 43 EF og 49 EF, idet den forbeholder retten til at levere den tjenesteydelse, der består i kunstig befrugtning af kvæg, for de godkendte centre for inseminering, som er tildelt en geografisk eneret, såvel som for personer, der er indehavere af en autorisation som inseminør, hvis udstedelse er betinget af, at der indgås en aftale med et af disse centre.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 223/3

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik

(Sag C-371/05) (1)

(Traktatbrud - direktiv 92/50/EØF - artikel 11 og artikel 15, stk. 2 - offentlige tjenesteydelsesaftaler - tildeling af kommunen Mantovas (Italien) it-tjenesteydelser - direkte tildeling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse)

(2008/C 223/03)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato G. Fiengo)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 11 og artikel 15, stk. 2, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler — tildeling af kommunen Mantovas it-tjenesteydelser — direkte tildeling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse

Konklusion

1) Den Italienske Republik frifindes.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 10 af 14.1.2006.
1)

Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret den 23. november 2004, Turco mod Rådet (sag T-84/03), ophæves, for så vidt den vedrører beslutningen truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 19. december 2002 om at give Maurizio Turco afslag på aktindsigt i udtalelse nr. 9077/02 fra Rådets Juridiske Tjeneste vedrørende et forslag til Rådets direktiv om fastsættelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, og for så vidt Maurizio Turco og Rådet ved dommen pålægges at betale hver halvdelen af omkostningerne i sagen.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 og 28 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/4/EF af 19. januar 2001, idet den har opretholdt en reduceret momssats på 5 % for bropenge for benyttelse af broerne over Tejo-floden i Lissabon.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 20. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-91/05) (1)

(Annullationssøgsmål - artikel 47 EU - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - afgørelse 2004/833/FUSP - gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP - bekæmpelse af udbredelsen af håndskydevåben og lette våben - Fællesskabets kompetence - udviklingssamarbejdet)

(2008/C 171/03)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P.J. Kuijper, J. Enegren og M. Petite, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøger: Europa-Parlamentet (ved P. Passos, K. Lindahl og D. Gauci, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-C. Piris, R. Gosalbo Bono, S. Marquardt og E. Finnegan, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (ved A. Jacobsen, C. Thorning og L. Lander Madsen, som befuldmægtigede), Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget), Den Franske Republik ved G. de Bergues, E. Belliard og C. Jurgensen, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved M. de Grave, C. Wissels og H.G. Sevenster, som befuldmægtigede), Kongeriget Sverige (ved A. Falk, som befuldmægtiget), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved R. Caudwell og E. Jenkinson, som befuldmægtigede, og barrister A. Dashwood)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2004/833/FUSP af 2. december 2004 om gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP med henblik på et bidrag fra Den Europæiske Union til Ecowas i forbindelse med moratoriet for håndskydevåben og lette våben (EUT L 359, s. 65) og om, at det fastslås, at Rådets fælles aktion 2002/589/FUSP af 12. juli 2002 om Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben og om ophævelse af fælles aktion 1999/34/FUSP (EFT L 191, s. 1) er ulovlig.

Konklusion

1) Rådets afgørelse 2004/833/FUSP af 2. december 2004 om gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP med henblik på et bidrag fra Den Europæiske Union til Ecowas i forbindelse med moratoriet for håndskydevåben og lette våben annulleres.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.

3) Kongeriget Danmark, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Parlamentet bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 82 af 14.4.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 8. maj 2008 — Ferriere Nord SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Den Italienske Republik

(Sag C-49/05 P) (1)

(Appel - statsstøtte - formel undersøgelsesprocedure - fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse - de interesserede parters ret - opfordring til at fremsætte bemærkninger - artikel 88, stk. 2, EF - forordning (EF) nr. 659/1999 - berettiget forventning - retssikkerhed - et miljømæssigt formål med investeringen)

(2008/C 158/02)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Ferriere Nord SpA (ved avvocati W. Viscardini og G. Donà)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci), Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato M. Fiorilli)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) den 18. november 2004 i sag T-176/01, Ferriere Nord mod Kommissionen, i hvilken Retten frifandt Kommissionen for en påstand en påstand om dels annullation af Kommissionens beslutning 2001/829/EF, EKSF af 28. marts 2001 om Italiens påtænkte statsstøtte til fordel for Ferriere Nord SpA (EFT L 310, s. 22), hvorved en anmeldt støtte til miljøbeskyttelse, som den selvstyrende region Friuli-Venezia Giulia (Italien) påtænker at yde sagsøgeren i form af økonomisk tilskud til investeringer til erhvervelsen af et valseværk til fremstilling af svejsede stålarmeringsnet, som gør det muligt at reducere støj og mængden af udledninger af affald i form af jernoxyd, erklæres for uforenelig med fællesmarkedet, dels erstatning for det tab, som appellanten hævder at have lidt som følge af vedtagelsen af denne beslutning.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Ferriere Nord SpA betaler sagens omkostninger.

3) Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 82 af 2.4.2005.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. november 2007 — Beatriz Salvador García mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-7/06 P) (1)

(Appel - tjenestemænd - løn - udlandstillæg - betingelsen i artikel 4, stk. 1, litra a), andet led, i vedtægtens bilag VII - begrebet »tjeneste for en anden stat«)

(2008/C 22/08)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Beatriz Salvador García (ved abogados R. García-Gallardo Gil Fournier, D. Domínguez Pérez og A. Sayagués Torres)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall, som befuldmægtiget, bistået af abogados J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés og M. Canal)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 25. oktober 2005 i sag T-205/02, Salvador García mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for appellantens påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 27. marts 2002 om afvisning af at yde appellanten det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt de dertil knyttede ydelser

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Beatriz Salvador García betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 60 af 11.3.2006.
2)

Forordning nr. 2201/2003, som ændret ved forordning nr. 2116/2004, skal fortolkes således, at en ensartet national lovgivning vedrørende anerkendelse og fuldbyrdelse af administrative afgørelser om forsorg for og anbringelse af personer, som er vedtaget inden for rammerne af det nordiske samarbejde, ikke kan finde anvendelse på en afgørelse om fjernelse af et barn, som henhører under anvendelsesområdet for denne forordning.