Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fusioner – Kommissionens kompetence – fastlæggelse for hele procedurens varighed på et tidspunkt, der er tæt forbundet med anmeldelsen

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 1, stk. 2 og 3, art. 5 og art. 8, stk. 2, andet afsnit)

2. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – proportionaliteten af de betingelser og påbud, der pålægges virksomhederne for at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2 og art. 8, stk. 2)

3. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – pligt til at tage hensyn til beslutninger fra de nationale myndigheder – foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 4064/89)

Sammendrag

1. Kommissionens kompetence til at undersøge en fusion i henhold til forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser skal fastslås for hele procedurens varighed på et bestemt tidspunkt. I betragtning af den betydning, som anmeldelsespligten har i den af fællesskabslovgiver indførte kontrolordning, må dette tidspunkt nødvendigvis være tæt forbundet med anmeldelsen. Såvel hensynet til retssikkerheden, der indebærer, at den konkurrencemyndighed, som er kompetent til at undersøge en given fusion, kan identificeres på forudsigelig vis, som det bydende krav om hurtighed, som karakteriserer opbygningen af forordning nr. 4064/89, og som indebærer, at Kommissionen har pligt til at overholde strenge tidsfrister for udstedelsen af den endelige beslutning, idet fusionen ellers anses for at være forenelig med fællesmarkedet, indebærer, at så snart Kommissionen med hensyn til en given fusion har fastslået, at den er kompetent efter kriterierne i forordningens artikel 1, stk. 2 og 3, og artikel 5 i forordning nr. 4064/89, kan denne kompetence ikke igen og igen kunne drages i tvivl eller underkastes stadige forandringer.

Selv om Kommissionen således mister sin kompetence til at undersøge en fusion i det tilfælde, hvor de deltagende virksomheder fuldstændigt opgiver fusionsprojektet, forholder det sig derimod anderledes, når parterne har begrænset sig til at foreslå delvise ændringer af projektet. Sådanne forslag kan ikke bevirke, at Kommissionen tvinges til på ny at undersøge, om den er kompetent, da man ellers risikerer at gøre det muligt for de pågældende virksomheder i betydelig grad at forstyrre afviklingen af proceduren og den af lovgiver ønskede effektive kontrol ved at forpligte Kommissionen til konstant at efterprøve sin kompetence til skade for prøvelsen af sagens realitet.

Denne fortolkning støttes af ordlyden af artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 4064/89, hvoraf det klart fremgår, at de af virksomhederne foreslåede eller trufne tilsagn alle er elementer, som Kommissionen skal tage i betragtning i forbindelse med undersøgelsen af spørgsmålet om sagens realitet, dvs. hvorvidt fusionen er forenelig med fællesmarkedet, men at disse tilsagn derimod ikke kan fratage Kommissionen dennes kompetence, da denne er blevet undersøgt i procedurens første fase.

(jf. præmis 38-43)

2. De materielle bestemmelser i forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, navnlig dens artikel 2, tillægger Kommissionen et vist skøn, herunder for så vidt angår økonomiske vurderinger. Følgelig skal Fællesskabets retsinstansers kontrol af udøvelsen af dette skøn, som er væsentligt som led i reglerne om fusioner, foretages under hensyntagen til den skønsmargen, som er knyttet til de bestemmelser med økonomiske aspekter, der indgår i regelsættet om fusioner.

Kontrollen af proportionaliteten af de betingelser og påbud, som Kommissionen kan pålægge parterne i en fusion i henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 4064/89, består ikke i at prøve, om fusionen, efter at disse er blevet opfyldt, stadig er af fællesskabsdimension, men i at sikre, at de nævnte betingelser og påbud er afpasset efter og i fuldt omfang vil identificere og løse konkurrenceproblemerne.

(jf. præmis 53 og 54)

3. Henset til den nøjagtige kompetencefordeling, som forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser bygger på, kan beslutninger fra de nationale myndigheder ikke binde Kommissionen i forbindelse med fusionskontrolprocedurer.

(jf. præmis 56)