DA Den Europæiske Unions Tidende C 274/13

Sag anlagt den 30. juli 2010 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-383/10)

()

2010/C 274/20

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 og 63 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere henholdsvis EF-traktatens artikel 49 og 56) samt artikel 36 og 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet det har indført og opretholdt en ordning, der medfører en diskriminerende beskatning af renter, der udbetales af ikke-hjemmehørende banker ved anvendelse af en skattefritagelse, der alene gælder for renter, der udbetales af belgiske banker

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen anfører, at de omhandlede nationale bestemmelser har som virkning at afholde belgiske bosiddende fra at anvende tjenesteydelser udbudt af banker, der er etablerede i andre EU-medlemslande, idet renter, der udbetales af sidstnævnte, ikke er omfattet af skattefritagelsen, der alene finder anvendelse på renter, der udbetales af belgiske banker.

Kommissionen afviser indledningsvist sagsøgtes argumentation om, at den direkte beskatning henhører under medlemsstaternes enekompetence, og gør gældende, at dette område underforstået men nødvendigvis er omfattet af kompetencen vedrørende det indre marked og således henhører under en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne.

Kommissionen gør som svar på de belgiske myndigheders indsigelser for det første gældende, at den omstændighed, at finanssektoren ikke har indgivet en klage herom, er uden betydning, da et traktatbrudssøgsmål har en objektiv karakter og således ikke kan være betinget af en klage. Kommissionen bestrider for det andet og for det tredje dels argumentationen om, at de ovenfor omhandlede foranstaltninger er begrundet i tvingende almene hensyn for at sikre skattekontrollen en effektiv virkning, dels påstanden om, at den omhandlede lovgivning er en socialpolitisk foranstaltning til beskyttelse af offentlighedens interesse. Sagsøger afviser for det fjerde de belgiske myndigheders begrundelse om, at en udvidelse af denne fritagelse ville have en begrænset virkning, og gør gældende, at den gruppe af skattepligtige, som denne foranstaltning vedrører, også kunne være interesserede i de tjenesteydelser, der udbydes af banker, der er etableret i andre medlemsstater. Kommissionen anfægter for det femte sagsøgtes argumentation om de eksisterende forskelle i Unionen for så vidt angår forbrugerbeskyttelsesområdet med hensyn til bankkonkurs og henleder opmærksomheden på, at dette område er genstand for harmonisering inden for Den Europæiske Union. Kommissionen påberåber sig endelig den omstændighed, at Belgien har tre officielle sprog (hollandsk, fransk og tysk), og at de påberåbte indsigelser om risiko for utilstrækkelig oplysning ved brug af et sprog, der ikke tales i Belgien, af en bank, der er etableret uden for Belgien, ikke er begrundede.