Forslag til afgørelse fra generaladvokat Jacobs fremsat den 17. oktober 1989. - FRANCOISE MULFINGER M. FL. MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - AMULLATION AF KONTRAKT MED SPROGLAERER. - SAG 249/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 04127



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . I denne sag klager syv sproglaerere over at vaere blevet ansat ved Kommissionen ved kontrakter, som udtrykkeligt udelukker muligheden for at anse dem som tjenestemaend eller oevrige ansatte i Faellesskaberne, og goer gaeldende, at de skulle vaere blevet ansat i henhold til vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten ")) eller ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i Faellesskaberne ( herefter benaevnt "ansaettelsesvilkaarene ").

2 . Alle sagsoegere har i adskillige aar givet sprogundervisning til Kommissionens personale . Ansaettelsesvilkaarene har varieret gennem aarene . Tilsyneladende blev der, i hvert fald i begyndelsen af 80' erne indgaaet individuelle kontrakter for undervisningen i de enkelte sprog, men siden 1983 efter forhandlinger mellem Kommissionen og fagforeningerne anvendtes standardkontrakter paa ubestemt tid, saaledes at laererne blev ansat til at udfoere de undervisningsopgaver, som blev dem betroet, normalt i 33 uger aarligt med 15 timers ugentligt arbejde . Begrundelsen for denne aendring var hovedsagelig, at laererne herved blev omfattet af den belgiske socialordning . Kontrakterne var undergivet belgisk lovgivning, men spoergsmaalet om, hvilke domstole der var kompetente i tilfaelde af tvist var ikke loest konsekvent, idet nogle kontrakter angav De Europaeiske Faellesskabers Domstol og andre belgiske retsinstanser . I 1986 forelagde Kommissionen laererne en ny standardkontrakt paa ubestemt tid, hvorefter de skulle praestere femten timers ugentlig arbejde i 33 uger pr . akademisk aar, og hvorefter belgisk lovgivning fandt anvendelse og med en vaernetingsaftale, hvorefter belgiske domstole var kompetente i tilfaelde af sagsanlaeg, men hvori der udtrykkeligt i artikel 5, stk . 2, blev bestemt foelgende :

"Henset til karakteren af de arbejdsopgaver kontrakten omfatter, kan underskriveren ikke anses for ansat ved Kommissionen ."

Kommissionen har anfoert, at 23 sproglaerere p.t . er ansat ved saadanne kontrakter .

3 . Sagsoegerne protesterede mod indsaettelsen af naevnte bestemmelse i kontrakten, men Kommissionen insisterede paa, at de nye kontrakter skulle underskrives uden noget forbehold, hvilket alle sagsoegerne gjorde den 6 . november 1986 eller omkring denne dato . Ved separat skrivelse angav de dog, at de opretholdt deres forbehold . Den 6 . februar 1987 indbragte sagsoegerne en klage over kontrakterne i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2, men trods en paamindelse fra sagsoegerne den 19 . maj besvarede Kommissionen ikke denne klage inden for den foreskrevne frist paa fire maaneder fra dens indbringelse . Sagsoegerne anlagde sag ved Domstolen den 19 . august 1987, og nedlagde bl.a . paastand om annullation af den stiltiende afvisning af klagen . I mellemtiden havde Kommissionen udtrykkeligt meddelt afslag paa klagen ved skrivelse af 31 . juli, men sagsoegerne modtog tilsyneladende foerst denne skrivelse, efter at de havde anlagt sag .

4 . Sagsoegerne har nedlagt paastand om, at Domstolen foerst annullerer Kommissionens afgoerelse om at paalaegge sagsoegerne standardkontrakten af november 1986 og den stiltiende afvisning af deres klage og dernaest, at Kommissionen tilpligtes at erstatte den anfaegtede kontrakt med et ansaettelsesforhold, der omfattes enten af vedtaegten eller af ansaettelsesvilkaarene .

5 . Jeg skal goere tre bemaerkninger vedroerende sagens realitet . For saa vidt angaar den anden del af sagsoegernes paastand, er det klart, at Domstolen ikke har kompetence til at anordne de af sagsoegerne kraevede foranstaltninger . Denne del af paastanden maa derfor uden videre afvises . Hvis Domstolen imidlertid skulle give sagsoegerne medhold i deres annullationspaastand, er Kommissionen forpligtet til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i henhold til EOEF-Traktatens artikel 176 .

6 . Dernaest skal jeg anfoere, at skoent vedtaegtens artikler 90 og 91 vedroerende Domstolens kompetence i tjenestemandssager finder anvendelse paa "enhver person, der er omfattet af denne vedtaegt", og saaledes ikke udtrykkeligt omfatter naervaerende sagsoegere, bestaar der alligevel ingen tvivl om, at de har soegsmaalskompetence . Naevnte udtryk har vaeret genstand for en omfattende fortolkning i mange sager, og i sag 123/84 ( Klein mod Kommissionen, Sml . 1985, s . 1907 ), som jeg senere skal referere til ved gennemgangen af sagens realitet, udtalte Domstolen, at ifoelge Domstolens faste praksis kan ikke kun personer med status som tjenestemaend eller ansatte ved Faellesskaberne paaberaabe sig vedtaegtens bestemmelser ved et sagsanlaeg for Domstolen, men ogsaa personer, som goer krav paa saadan status . Skoent Domstolen i sag 43/84 ( Maag mod Kommissionen, Sml . 1985, s . 2581 ), som jeg ogsaa senere skal referere til, afviste soegsmaalet, havde Domstolen inden afvisningen foerst behandlet selve realiteten i sagen, nemlig om sagsoegeren kunne goere krav paa at have status som ansat ved Faellesskabet . Dette spoergsmaal er efter min opfattelse et spoergsmaal, som omfattes af Domstolens kompetence .

7 . For det tredje skal jeg anfoere, at én af sagsoegerne, Penella-Rom, efter at have bestaaet en generel udvaelgelsesproeve nu har opnaaet fuldtidsansaettelse ved Kommissionen . Der bestaar imidlertid ingen tvivl om, at hans soegsmaal stadig kan fremmes til realitetsbehandling : Han har nemlig klart stadigvaek en soegsmaalsinteresse, idet hans fremtidige rettigheder, navnlig hans pensionsrettigheder, kan afhaenge af, om han skal anses for tjenestemand eller midlertidigt ansat inden hans nuvaerende ansaettelse .

8 . Til stoette for deres paastande har sagsoegerne fremsat fire anbringender, som jeg skal behandle i foelgende raekkefoelge : foerst tilsidesaettelsen af EOEF-Traktatens artikel 212 og/eller afsnit I i ansaettelsesvilkaarene; dernaest procedurefordrejning; som det tredje overtraedelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og som det fjerde administrationens tilsidesaettelse af sin omsorgspligt over for dens tjenestemaend og oevrige ansatte . Jeg skal foerst behandle de to foerste anbringender, idet de haenger noeje sammen .

9 . EOEF-Traktatens artikel 212 blev ophaevet ved artikel 24, stk . 2, i fusionstraktaten og sagsoegerne har tilsyneladende henvist til fusionstraktatens artikel 24, stk . 1, som bestemmer foelgende :

"Tjenestemaendene og de oevrige ansatte i Det Europaeiske Kul - og Staalfaellesskab, i Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og i Det Europaeiske Atomenergifaellesskab bliver samtidig med denne Traktats ikrafttraeden tjenestemaend og oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber og indgaar under den faelles administration for disse Faellesskaber .

Paa forslag af Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra de oevrige interesserede institutioner udfaerdiger Raadet med kvalificeret flertal vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og ansaettelsesvilkaarene for disse Faellesskabers oevrige ansatte ."

10 . Afsnit 1 i vedtaegten omfatter artiklerne 1-10a under overskriften almindelige bestemmelser . Artikel 1, stk . 1, bestemmer foelgende :

"Ved tjenestemand i Faellesskaberne forstaas i denne vedtaegt enhver, der i henhold til de i denne vedtaegt fastsatte betingelser er blevet ansat i en fast stilling i en af Faellesskabernes institutioner ved et ansaettelsesbrev fra denne institutions ansaettelsesmyndighed ."

11 . Afsnit 1 i ansaettelsesvilkaarene omfatter artiklerne 1-7a under overskriften Almindelige bestemmelser . Artikel 1 bestemmer foelgende :

"Disse ansaettelsesvilkaar gaelder for alle, der er ansat ved kontrakt i Faellesskaberne . Disse ansatte er : midlertidigt ansatte, hjaelpeansatte, lokalt ansatte, saerlige raadgivere ".

12 . Sagsoegerne har under deres foerste anbringende gjort gaeldende, at de ovenfor naevnte bestemmelser alene omhandler tjenestemaend og oevrige ansatte, og at der ikke kan eksistere andre ansaettelsesforhold som f.eks . ansaettelse af personer ved privatretlige kontrakter paa ubestemt tid . De anfoerte at alle, der i henhold til saadanne kontrakter arbejder ved Faellesskaberne enten maa anses for at vaere omfattet af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene .

13 . Jeg mener, at det foerst maa undersoeges, om der bestaar et absolut forbud for Kommissionen mod, at saadanne ansaettelseskontrakter, som denne sag vedroerer, hverken omfattes af vedtaegten eller af ansaettelsesvilkaarene . Jeg mener klart, at der ikke bestaar et saadant forbud . Kommissionen har retsevne til at indgaa kontrakter ( EOEF-traktatens artikel 211 ) og til at acceptere, at saadanne kontrakter reguleres af national lovgivning, enten offentlig eller privatretlig ( EOEF-Traktatens artikel 181 ); jfr . endvidere praemis 11 i dom i sag 109/81, Pace, foedt Porta, mod Kommissionen ( Sml . 1982, s . 2469, 2480 ). Denne retsevne omfatter ogsaa indgaaelse af kontrakter med henblik paa udfoerelse af tjenesteydelser, der ikke omfattes af vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene, jfr . praemis 20 og 23 i dom i sag 43/84 ( Maag mod Kommissionen, Sml . 1985, s . 2581, 2601 og 2602; jfr . ogsaa praemis 9 og 13 i dom i sag 111/84 ( Institut national d' assurances sociales pour travailleurs indépendant mod Cantisani, Sml . 1985, s . 2671, 2677 og 2678 ), praemisserne 12-26 i dom i den allerede naevnte sag Klein mod Kommissionen ( Sml . ss . 1916-1918 ) og praemisserne 13 og 14 i dom i sag 432/85 ( Souna mod Kommissionen, Sml . 1987, ss . 2229-2247 ).

14 . Kommissionens kompetence til at indgaa kontrakter med henblik paa udfoerelse af tjenesteydelser, der ikke omfattes af vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene, er imidlertid ikke ubegraensede, og det naeste spoergsmaal, der skal afgoeres, er, om kontrakterne i denne sag falder inden for disse graenser . Jeg skal her understrege, at ansaettelseforholdet mellem en tjenestemand og en institution efter vedtaegten ikke er reguleret ved kontrakt, men ved vedtaegten, mens ansaettelsesforholdet i henhold til ansaettelsesvilkaarene er reguleret ved kontrakt .

15 . Klein-sagen vedroerte en kontrakt om ansaettelse af en laege, som 16 timer ugentlig skulle vaere til stede i Kommissionens lokaler, og som var timeloennet . Domstolen statuerede, at denne kontrakt var lovlig, med foelgende begrundelse ( dommens praemis 24 og 25 ):

"Under disse omstaendigheder kan Kleins ansaettelse ved en kontrakt, der udtrykkeligt henviser til belgisk ret, kun antages at stride mod artikel 1 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte, hvis Kommissionen har fastsat hans ansaettelsesvilkaar, ikke ud fra tjenestens behov, men med det formaal at unddrage sig anvendelsen af bestemmelserne i disse vilkaar og saaledes har gjort sig skyldig i en omgaaelse af bindende sagsbehandlingsforskrifter .

De indleverede aktstykker og forhandlingerne for Domstolen har ikke gjort det muligt at fastslaa, at dette er tilfaeldet i den foreliggende sag ."

16 . Det foelger heraf, at Kommissionen kan indgaa en saadan kontrakt, der ikke omfattes af ansaettelsesvilkaarene, saafremt der bestaar et tjenstligt behov herfor . Det blev ikke bevist, at den paagaeldende kontrakt i sagen Klein ikke tjente til opfyldelsen af tjenestens behov . Et andet eksempel foreligger i sagen Maag, som vedroerte freelance-tolke . De paagaeldende tjenstlige behov i denne sag blev beskrevet saaledes ( praemis 16 ) "lejlighedsvis behov, som svinger staerkt alt efter hyppigheden af moederne inden for Faellesskaberne og forhandlingerne med tredjelande, hvor der anvendes et stort reservepersonale, hvis kvalifikationer opfylder de akutte behov, og som kan genansaettes for meget korte perioder ". De kontrakter, der blev indgaaet for at opfylde disse behov, og som ikke var omfattet af ansaettelsesvilkaarene, blev ogsaa kendt lovlige : jfr . praemis 20 i dommen, loco citato .

17 . Hvis omvendt et ansaettelsesforhold klart omfattes af en af de kategorier, der er defineret i ansaettelsesvilkaarene, vil det vaere procedurefordrejning ikke at henfoere det under en af disse kategorier eller ved kontrakt bringe det uden for anvendelseomraadet for ansaettelsesvilkaarene, saafremt det ikke var noedvendigt af hensyn til tjenesten, men alene tjente til at undgaa en korrekt anvendelse af ansaettelsesvilkaarene : jfr . Klein, loco citato; jfr . endvidere sag 17/78 ( Deshormes mod Kommissionen, Sml . 1979, s . 189 ). Sagsoegernes anden paastand vedroerer dette problem ( procedurefordrejning ).

18 . Naevnte kriterier maa anvendes ved bedoemmelsen af naervaerende sags faktiske omstaendigheder, og det maa dels undersoeges, om ansaettelsesforholdet mellem sagsoegerne og Kommissionen objektivt, under hensyn til karakteren af de udfoerte arbejdsopgaver, henhoerer under vedtaegten eller under en af de i ansaettelsesvilkaarene definerede grupper; dels maa det undersoeges, om denne ansaettelsesordning tilgodesaa institutionens behov, eller om den tvaertimod var indfoert for at udelukke anvendelsen af vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene .

19 . Det staar uden videre klart, at sagsoegerne efter deres nuvaerende ansaettelsesordning ikke paa nogen maade kan henfoeres under nogen af de personalegrupper, der er angivet i vedtaegten eller i ansaettelsesvilkaarene . De kan ikke anses for "tjenestemaend" efter betydningen i vedtaegtens artikel 1, idet de ikke er ansat i en "fast stilling" som angivet heri . Desuden er det klart, at tjenestemandsbegrebet i princippet omfatter dem, som besaetter en fast stilling paa fuld tid . Som jeg skal forsoege at paavise, kan sagsoegernes arbejdsydelse, der er femten ugentlige timer i 33 uger aarligt ikke anses for fuldtidsbeskaeftigelse efter den i vedtaegten forudsatte betydning ( heller ikke selv om de, som de haevder, undertiden arbejder laengere ). Sagsoegerne omfattes heller ikke af bestemmelserne om halvtid i vedtaegtens artikel 55a og bilag IVa . Disse bestemmelser er kun beregnet til at gaelde for tidsbegraensede perioder og gaelder udtrykkeligt kun i undtagelsestilfaelde; sagsoegerne udfoerer ikke det timeantal arbejde, der kraeves i disse bestemmelser og de noedvendige administrative formaliteter er ikke blevet opfyldt . Disse bestemmelser ville ogsaa indebaere, at sagsoegerne ikke kunne udoeve nogen anden betalt beskaeftigelse, hvilket de efter deres kontrakter ikke er forhindret i .

20 . I henhold til ovennaevnte artikel 1 i ansaettelsesvilkaarene gaelder disse vilkaar for flere grupper : "midlertidigt ansatte, hjaelpeansatte, lokalt ansatte, saerlige raadgivere ". Artikel 2-5 definerer disse grupper og det staar klart, at sagsoegernes kontrakter ikke omfattes af nogen af dem . Sagsoegerne kan ikke defineres som "midlertidigt ansatte", idet de klart ikke assisterer en person, der udfoerer et i Traktaten fastsat hverv ( artikel 2, litra c ), og da deres kontrakter gaelder paa ubestemt tid, er de heller ikke midlertidigt ansat i en stilling efter artikel 2, litra a ), litra b ) eller litra d ) ( jfr . ogsaa dommen i sagen Maag, praemis 17 ). De er heller ikke "hjaelpeansatte" som anfoert i artikel 3 og 52, idet de dels ikke er ansat for at erstatte en tjenestemand eller en midlertidigt ansat, og deres aktuelle ansaettelsesperiode overstiger et aar . De omfattes heller ikke af begrebet "lokalt ansatte" som defineret i artikel 4, idet de ikke er ansat med henblik paa at udfoere "manuelt arbejde eller goer tjeneste i en paa institutionens budget opfoert stilling", men med henblik paa intellektuelt arbejde . Endelig kan de heller ikke anses for "saerlige raadgivere" efter artikel 5, idet de ikke er blevet engageret for at bistaa den paagaeldende institution paa grund af deres "saerlige kvalifikationer ". Jeg skal understrege, at den franske udgave af artikel 5 taler om "qualifications exceptionelles", og i sagen Maag udtalte Domstolen ( i praemis 8 ), at ansaettelse af en saerlig raadgiver kun kunne ske i undtagelsestilfaelde .

21 . Den omstaendighed, at sagsoegerne ikke omhandles af de eksisterende grupper af tjenestemaend eller oevrige ansatte indebaerer imidlertid ikke, at deres anbringende bliver uden grundlag . De kan med foeje haevde, at Kommissionen i givet fald var forpligtet til at aendre deres ansaettelsesforhold, saaledes at de blev omfattet af disse grupper - f.eks . ved i givet fald at tilbyde dem fuldtidsbeskaeftigelse - eller endog at Kommissionen burde have foreslaaet aendringer til vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene, saaledes at sproglaerere blev omfattet heraf . Det afgoerende spoergsmaal er, om sagsoegerne kan kraeve, at de paa grund af karakteren af de arbejdsopgaver, de udfoerer, skal behandles som tjenestemaend eller som oevrige ansatte i Faellesskaberne .

22 . Ved gennemgangen af dette spoergsmaal maa man efter min mening foerst se paa, i hvilket omfang de af sagsoegerne udfoerte arbejdsopgaver er noedvendige for, at institutionen kan udfoere sin hovedfunktion, i hvilket omfang disse arbejdsopgaver kan udfoeres paa fuldtidsbasis og i hvilket omfang de tilgodeser institutionens permanente behov . Efter min mening kan ogsaa arbejdsydelser, som tjener til opfyldelse af institutionens permanente behov ogsaa tilvejebringes ved kontraktordninger, der ikke omfattes af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene, naar de paagaeldende ydelser - skoent de utvivlsomt er vigtige - dog er af underordnet betydning i forhold til de hovedopgaver, der udfoeres af Faellesskabets tjenestemaend .

23 . I et flersproget faellesskab, er det klart oenskeligt, at personalet i Faellesskabets institutioner har kendkab til mere end ét faellesskabssprog . Minimumskravet med hensyn til sprogkundskaber fremgaar af vedtaegtens artikel 28, litra f ), og for saa vidt angaar midlertidigt ansatte af artikel 12, stk . 2, litra e ) i ansaettelsesvilkaarene, og er foelgende :

"indgaaende kundskaber i et af Faellesskabernes sprog og tilfredsstillende kundskaber i et andet af Faellesskabernes sprog i det omfang, dette er noedvendigt for (( det paagaeldende )) hverv ".

Dette er minimumskravene, men mere omfattende sprogkundskaber er klart oenskvaerdige, eller endog noedvendige .

24 . Sagsoegerne har til stoette for deres paastand henvist til, at det er en absolut noedvendighed for Faellesskabets tjenestemaend at laere andre sprog, for at de kan udfoere deres arbejdsopgaver . Det blev under retsmoedet kraftigt understreget, at hvis tjenestemaendene ikke kunne kommunikere sammen i Kommissionens Berlaymont-bygning, ville denne blive et babelstaarn . Det maa dog fastholdes, at hovedopgaven for Kommissionens tjenestemaend er at udarbejde og ivaerksaette Faellesskabets politik . Naturligvis skal de vaere i stand til at kommunikere indbyrdes, men det er ogsaa noedvendigt for dem at spise, at have et kontor, at have et godt helbred osv . Kommissionen er befoejet til at indgaa kontrakt med henblik paa udfoerelse af tjenesteydelser i personalets restauranter og med henblik paa kontorernes rengoering, og som det fremgik af sagen Klein, laegebehandling . Jeg kan ikke se nogen grund til, at Kommissionen ikke skulle kunne goere det samme, for saa vidt angaar sprogundervisningen af dens tjenestemaend : Den kunne vaelge at sende sine tjenestemaend til en privat sprogskole eller som en anden loesning indgaa en kontrakt med et privat firma .

25 . Den omstaendighed, at sprogundervisning kan anses for at have underordnet betydning i forhold til en tjenestemands normale arbejdsopgaver, fremgaar ogsaa af, at sprogundervisning delvis ligger uden for normal arbejdstid : om morgenen, i frokosten eller om aftenen . Normalt anses halvdelen af den tid, vedkommende bruger paa sprogundervisning, som arbejdstid, mens den anden halvdel anses for at vaere tjenestemandens fritid . Derfor ligger undervisningstiden som regel fra 8.30-10.30 fra 11.30-13.30 og fra 16.30.-18.30 . Undervisningen finder saaledes sted i begyndelsen af arbejdsdagen, i frokosten og ved afslutningen af arbejdsdagen . En tjenestemand vil normalt foelge undervisningen paa et af disse tidspunkter én gang om ugen eller mere, hvis der er tale om intensive kurser . Undervisningsperioden foelger hovedsagelig skoleferierne, saaledes at undervisningen afbrydes i julen, i paasken og om sommeren . Derfor er det vanskeligt at anse sprogundervisningen inden for Faellesskaberne for andet end et deltidsarbejde og en bifunktion .

26 . Ifoelge Kommissionen underviser de fleste af laererne tolv timer ugentligt, hvortil skal laegges tre timers arbejde i forbindelse med undervisningen . Sagsoegerne har haevdet, at de reelt har fuldtidsbeskaeftigelse . De har anfoert, at de foruden undervisningen i den i deres kontrakter fastsatte periode yderligere kan paatage sig individuelle undervisningsopgaver, nogle gange i henhold til en saerlig tillaegskontrakt, og ogsaa bruger meget tid paa at forberede kurserne, rettelse af opgaver, afholdelse af kurser til bestemmelse af elevernes niveau og fremskaffelse af undervisningsmateriale og paa at koordinere deres indbyrdes virksomhed . De anslog under retsmoedet, at de arbejdede mindst mellem 22-27 timer ugentligt ( hvilket efter belgisk lovgivning udgoer fuldtidsbeskaeftigelse ). Dette timeantal ligger imidlertid langt fra det maksimum paa 42 timer, der er normal arbejdsuge, som angivet i vedtaegtens artikel 55, og de 37 1/2 arbejdstimer, som tjenestemaend efter aftale med fagforeningen normalt praesterer . Skoent visse laerere nu foruden den periode, der er aftale i deres kontrakt, paatager sig yderligere arbejdsopgaver, er de principielt kun ansat 33 uger aarligt .

27 . Kommissionen har anfoert, at behovet for sprogundervisning varierer meget fra tid til anden, og at det ikke kan vaere anderledes . Det er klart, at der altid vil vaere et behov for sprogundervisning, men efterspoergslen efter saerlige sprog varierer efter omstaendighederne . Efterspoergsel for et saerligt sprog kan variere betydeligt efter omstaendighederne saasom nye medlemsstaters medlemskab, antallet af nyansaettelser, personalerokeringer og den enkelte tjenestemands oenske om at forbedre sit kendskab til andet sprog . Man kan maaske haevde, at der er et vist permanent behov, f.eks . for undervisning i skriftlig udtryksmaade i en saerlig institutions arbejdssprog ( skoent disse paa et eller andet tidspunkt ogsaa kan aendres ), men det fremgaar af de kontrakter, som er blevet fremlagt som eksempel, og af, hvad Kommissionen anfoerte under retsmoedet, at saadanne kurser er faa i forhold til de generelle sprogkurser . Sagsoegerne haevder ikke, at de kan undervise i alle faellesskabssprogene, og man maa derfor erkende, at i takt med behovet for forskellige sprog opstaar der ogsaa behov for at ansaette nye laerere . Det er derfor tvivlsomt, om der altid vil vaere behov for en fuldtidsbeskaeftiget laerer i et sprog . Ud fra dette tidspunkt kan en laerers hverv altsaa ikke anses for permanent, selv om der bestaar et permanent behov for undervisning i flere forskellige sprog .

28 . Jeg skal derfor konkludere, at ud fra den underordnede, delvise og forbigaaende karakter af de paagaeldende hverv, bestod der ingen forpligtelse for Kommissionen til at bringe ansaettelsesforholdet ind under vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene, og at ansaettelseskontrakterne af de samme grunde maa anses for at tilgodese institutionens behov .

29 . Der foreligger heller ikke efter min mening noget tilstraekkeligt bevis for, at de reelle formaal med denne ansaettelsesordning er at undgaa anvendelse af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene . Sagsoegerne har paa dette punkt henvist til et internt dokument fra Kommissionen, hvoraf det skulle fremgaa, at Kommissionens maal er at undgaa enhver mulighed for, at ansoegerne nogen sinde skulle blive tjenestemaend eller ansatte ved Faellesskaberne . Kommissionen har ikke benaegtet eksistensen af dette dokument, men anfoert, at den ikke kan finde det, og har bekraeftet, at selv om dokumentet eksisterer, kan det ikke tages som udtryk for Kommissionens reelle politik . Jeg mener ikke, at man under henvisning til dette dokument, som ikke blev fremlagt for Domstolen, kan aendre den konklusion, at ansaettelsesordningen var sket i tjenestens insteresse . Jeg kan derfor ikke give sagsoegerne medhold i deres to foerste anbringender .

30 . Under deres tredje anbringende har sagsoegerne anfoert, at de havde en berettiget forventning om, at de forskellige moeder mellem fagforeningerne og Kommissionen ville foere til, at de blev tilkendt status som tjenestemaend eller midlertidigt ansatte . Dette anbringende kan jeg goere kort proces med . Som Kommissionen efter min opfattelse med rette har anfoert, indebaerer den omstaendighed, at man indleder forhandlinger, ikke i sig selv en garanti for et tilfredsstillende resultat, og Kommissionen synes ikke paa noget tidspunkt udtrykkeligt at have stillet sproglaererne i udsigt, at de ville opnaa en saerlig status eller en saerlig kontraktmaessig stilling som tjenestemaend eller oevrige ansatte . Fagforeningerne var faktisk i hvert fald indtil 1986, tilsyneladende tilfreds med resultatet, som var, at Belgiens lovgivning skulle regulere kontrakterne, og deres hovedinteresse indtil dette tidspunkt var ganske enkelt at sikre, at sproglaererne var korrekt daekket, for saa vidt angaar social sikring og andre ydelser . Under disse forhold kan jeg ikke se, at der overhovedet opstaar noget spoergsmaal om en berettiget forventning .

31 . Sagsoegerne har endelig under deres fjerde anbringende anfoert, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt over for personalet . Sagsoegerne stoetter tilsyneladende hovedsagelig dette anbringende paa, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at tilvejebringe den egnede undervisning af personalet til dettes skade . Kommissionen har med foeje hertil svaret, at kun det personale, der er angiveligt er skadet, kan paaberaabe sig en saadan tilsidesaettelse : jfr . f.eks . sag 85/82 ( Schloh mod Raadet, Sml . 1983, s . 2105 ). Under alle omstaendigheder er der intet, der tyder paa, at det personale i Kommissionen, der blev undervist af sagsoegerne, er blevet skadet, fordi sagsoegerne hverken er tjenestemaend eller ansatte, eller fordi deres undervisning gives i henhold til de paagaeldende anfaegtede kontrakter .

32 . For saa vidt sagsoegerne soeger at paaberaabe sig, at der eksisterer en saadan forpligtelse over for dem, er det min opfattelse, at denne forpligtelse kun eksisterer over for personalet i streng forstand, men ikke omfatter personer, som praesterer tjenesteydelser i henhold til kontrakter, der ikke omfattes af vedtaegten eller af ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte, og saa meget desto mindre ikke kan medfoere, at disse personer omfattes af gruppen "personale ". Det kan for saa vidt angaar disse personer hoejst efter min mening kraeves af Kommissionen, at de, naar de har et betydeligt antal ugentlige arbejdstimer, i henhold til kontrakten kan blive omfattet af den nationale sociale sikringsordning . Hvis de anfaegtede kontrakter tilsyneladende goer det muligt for sagsoegerne at vaere omfattet af den belgiske sociale sikringsordning, er dette efter min opfattelse tilstraekkelig til at opfylde sagsoegernes krav . Kommissionen har i sin besvarelse af spoergsmaalet for Domstolen anfoert, at den i sociale sikringsbidrag betaler et beloeb, der svarer til 35% af laerernes loen . Sagsoegerne har ikke anfoert noget andet forhold, som giver dem grund til at haevde, at Kommissionen skulle have tilsidesat deres interesser . Jeg mener derfor, at ogsaa sagsoegernes sidste anbringende er uden grundlag .

33 . Paa grundlag af ovenstaaende skal jeg foreslaa, at sagsoegte frifindes, og at parterne i henhold til procesreglementets artikel 70 hver baerer deres omkostninger .

(*) Originalsprog : engelsk .