Sag T-273/16

(offentliggørelse i uddrag)

Sun Media Ltd

mod

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

»EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket METAPORN - de ældre EU-ordmærker META4, det ældre EU-figurmærke meta4, det ældre nationale ordmærke META4 og det ældre nationale figurmærke meta4 - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - lighed mellem tjenesteydelser - begrebet supplerende tjenesteydelser - lighed mellem tegnene - risiko for forveksling«

Sammendrag – Rettens dom (Tredje Afdeling) af 16. januar 2018

EU-varemærker – definition og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de berørte varer eller tjenesteydelser – bedømmelseskriterier – varer eller tjenesteydelser, der supplerer hinanden – underholdningsvirksomhed for voksne og spredningstjenester og telekommunikationsvirksomhed

[Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)]

Underholdningsvirksomhed for voksne i klasse 41 har ganske rigtigt en anden karakter og et andet formål end tjenesteydelser i klasse 38. Imidlertid kan en sådan konstatering ikke i sig selv rejse tvivl om disse tjenesteydelsers eventuelt supplerende karakter.

Hvad angår det supplerende forhold mellem underholdningsvirksomhed for voksne i klasse 41 og spredningstjenester i klasse 38 er det allerede blevet fastslået, at tjenesteydelser vedrørende filmproduktion i klasse 41 har en vis lighed med spredningstjenester i klasse 38 på grund af deres supplerende karakter. Dette gør sig så meget desto mere gældende, når tjenesteydelserne i klasse 41 og spredningstjenesterne i klasse 38 har det fælles kendetegn, at de udbydes elektronisk, i givet fald på internettet, for så vidt som denne spredningsmåde kan styrke ligheden mellem de nævnte tjenesteydelser.

Det skal endvidere konstateres, at det nu er mere og mere almindeligt, at radio- og fjernsynsprogrammer spredes via internetforbindelser eller via bredbånd.

Hvad angår det supplerende forhold mellem underholdningsvirksomhed for voksne og telekommunikationsvirksomhed, der »navnlig« leveres elektronisk via internettet, bemærkes, at de tjenesteydelser i klasse 41, der leveres via internettet, allerede er blevet anset for at ligne tjenesteydelserne »telekommunikationsvirksomhed; kommunikation via computerterminaler, transmission af meddelelser og billeder ved hjælp af computer« i dom af 12. juli 2012, bluepod MEDIA.

Retten har ligeledes i samme dom bekræftet appelkammerets konklusion i den pågældende sag, hvorefter forbrugeren, selv om visse telekommunikationsoperatører leverer visse underholdningstjenester i klasse 41 via særlige filialer, generelt ikke forventer, at der er en forbindelse mellem levering af underholdningstjenester og tjenesteydelser, der er forbundet med overførsel af data via computere og netværk.

Der skal imidlertid tages hensyn til de faktiske økonomiske forhold på markedet i dag med henblik på at undersøge, om den faktuelle konstatering i den sag, der gav anledning til den nævnte dom, stadigvæk gælder. Det må konstateres, at disse faktiske forhold er meget forskellige fra dem, der forefandtes for blot få år siden, navnlig på grund af den hurtige teknologiske udvikling, der radikalt har ændret måden, hvorpå audiovisuel underholdning forbruges. Selv om de traditionelle leverandører af telekommunikationstjenester desuden tidligere kun lejlighedsvis var aktive i udviklingen af underholdningsmedier, er de det almindeligvis i dag, mens underholdningsvirksomheder udbyder tjenester, der tidligere var forbeholdt telekommunikationsvirksomheder. Visse virksomheder tilbyder endvidere en samlet pris til forbrugerne for levering af en telekommunikationsforbindelse og adgang til underholdningsmedier via denne forbindelse. Forbrugere af telekommunikationstjenester kan således føres til at tro, at det underholdningsmedie, der udbydes via deres internetforbindelse, leveres af én og samme virksomhed.

(jf. præmis 36-42)