Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik ° beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed ° direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden ° hjemmel ° traktatens artikel 118 A ° graenser ° fastsaettelse af den ugentlige hviledag til soendag ° annullation af direktivets artikel 5, stk. 2

(EF-traktaten, art. 100, 100 A og 118 A; Raadets direktiv 93/104, art. 5, stk. 2)

2. Institutionernes retsakter ° valg af hjemmel ° kriterier ° praksis i en institution ° ikke relevant for traktatens regler

3. EF-traktaten ° artikel 235 ° raekkevidde

4. Faellesskabsret ° principper ° proportionalitet ° raekkevidde ° tilsidesaettelse ved direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden ° foreligger ikke

(Raadets direktiv 93/104)

5. Annullationssoegsmaal ° anbringender ° magtfordrejning ° begreb ° Raadets direktiv 93/104 ° lovlighed

(Raadets direktiv 93/104)

6. Institutionernes retsakter ° begrundelse ° pligt ° raekkevidde

(EF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

1. Traktatens artikel 118 A er den rette hjemmel for Faellesskabets vedtagelse af foranstaltninger, der har til hovedformaal at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, uanset hvilke foelgevirkninger saadanne foranstaltninger kan faa paa det indre markeds oprettelse og funktion. Eftersom bestemmelsen vedroerer sikring af denne beskyttelse, er den mere specifik end traktatens artikel 100 og 100 A ° disse bestemmelser begraenser ikke anvendelsesomraadet for artikel 118 A ° og artikel 118 A skal undergives en vid fortolkning med hensyn til, paa hvilket omraade faellesskabslovgiveren kan traeffe foranstaltninger vedroerende arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Disse foranstaltninger kan vaere generelle og er ikke begraenset til foranstaltninger for visse grupper af arbejdstagere, og de skal vaere minimumsforskrifter i den forstand, at det fortsat staar medlemsstaterne frit for at udstede regler, der sikrer en bedre beskyttelse.

Direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden kunne derfor baade paa grund af sit indhold og formaal vedtages med hjemmel i artikel 118 A, undtagen for saa vidt angaar direktivets artikel 5, stk. 2, hvorefter soendag er den ugentlige hviledag, og som derfor maa annulleres.

2. Inden for rammerne af kompetencefordelingen i Faellesskabet skal valget af hjemmel for en retsakt foretages paa grundlag af objektive forhold, som Domstolen kan efterproeve. Saadanne forhold omfatter bl.a. retsaktens formaal og indhold.

En praksis i Raadet kan ikke aendre traktatens bestemmelser og kan saaledes ikke have en praecedensvirkning, der binder institutionerne, idet det paahviler dem inden vedtagelsen af en foranstaltning at afgoere, hvad der er den rette hjemmel hertil.

3. Traktatens artikel 235 kan kun vaere hjemmel for en retsakt, hvis ingen anden traktatbestemmelse giver faellesskabsinstitutionerne den fornoedne kompetence til at udstede den paagaeldende retsakt.

4. Raadets vedtagelse af direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden udgjorde ikke en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet.

Den begraensede kontrol, som Domstolen kan foere med Raadets udoevelse af det vide skoen, som det har med hensyn til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, et omraade, hvor der traeffes visse socialpolitiske valg og foretages komplicerede vurderinger, har ikke paavist, at direktivets foranstaltninger ° bortset fra bestemmelsen i artikel 5, stk. 2 ° ikke skulle vaere egnede til at virkeliggoere det maal, der bestaar i at sikre arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, og heller ikke, at disse foranstaltninger, der indeholder en vis fleksibilitet, skulle gaa ud over, hvad der er noedvendigt for at naa dette maal.

5. En retsakt udstedt af en faellesskabsinstitution er tilblevet ved magtfordrejning, hvis den er udstedt udelukkende eller dog i det mindste overvejende med det formaal at forfoelge andre maal end dem, der er angivet, eller for at omgaa en fremgangsmaade, der saerligt er fastsat i traktaten for at imoedegaa konkret foreliggende vanskeligheder.

Dette er ikke tilfaeldet for saa vidt angaar Raadets direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden, idet det ikke er godtgjort, at direktivet skulle vaere vedtaget udelukkende eller dog i det mindste overvejende med det formaal at forfoelge et andet maal end at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, idet dette er maalet med traktatens artikel 118 A, som udgoer hjemmelen for direktivet.

6. Selv om det af den begrundelse, der kraeves efter traktatens artikel 190, klart og utvetydigt skal fremgaa, hvilke betragtninger den faellesskabsmyndighed, som har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, saaledes at de beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol, kraeves det ikke, at en retsakts begrundelse angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter.

Det er overfloedigt at kraeve en saerlig begrundelse for de enkelte afgoerelser af teknisk art, som institutionen har truffet i den anfaegtede retsakt, naar det maal, der forfoelges af institutionen, i det vaesentlige fremgaar af retsakten.