DOMSTOLENS DOM (FJERDE AFDELING) AF 10 JULI 1985. - WIRTSCHAFTSVEREINIGUNG EISEN- UND STAHLINDUSTRIE MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - PRODUKTIONSKVOTASYSTEMETS GENNEMSKUELIGHED. - SAG 27/84.



Samling af Afgørelser 1985 side 02385



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . EKSF _ principper _ offentlighed _ formaal _ beskyttelse af den lige adgang til produktionskilderne _ imoedegaaelse af forskelsbehandlende fremgangsmaader

( EKSF-traktaten , art . 3 , litra b ), art . 5 og art . 47 )

2 . EKSF _ institutioner _ Kommissionen _ pligt til at offentliggoere alle oplysninger til nytte for virksomhederne _ pligt til ikke at offentliggoere oplysninger som ifoelge deres natur er tjenestehemmeligheder _ indbyrdes afstemning af kravene noedvendig

( EKSF-traktaten , art . 47 )

3 . EKSF _ institutioner _ Kommissionen _ pligt til at offentliggoere alle oplysninger som kan vaere til nytte for virksomhederne _ staalproduktionskvoter _ meddelelse om tilpasninger i henhold til de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 _ raekkevidde

( EKSF-traktaten , art . 47 ; de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 , art . 10 , 14 , 14 , litra c ) og 16 )

Sammendrag

1 . Meddelelse af oplysninger , der er relevante for virksomhederne , skal baade sikre den lige adgang til produktionskilderne for alle forbrugerne i det faelles marked , som befinder sig under vilkaar , der kan sammenlignes , jfr . EKSF-traktatens artikel 3 , litra b ), og sikre , at diskrimine- rende fremgangsmaader imoedegaas . Offentlighedsprincippet og det principielle forbud mod forskelsbehandling er saaledes ifoelge deres formaal knyttet til hinanden .

2 . Naar Kommissionen er forpligtet til at offentliggoere oplysninger , der kan vaere til nytte for virksomhederne , og naar disse oplysninger , som Kommissionen har indhentet hos virksomhederne _ eventuelt efter at have foretaget den noedvendige kontrol _ omfattes af offentlighedskravet , drager traktaten ved artikel 47 omsorg for , at tjenestehemmeligheden overholdes , hvilket beskytter virksomhedernes legitime interesser og er modstykket til forpligtelsen til at meddele Kommissionen oplysninger . Det er derfor noedvendigt at afstemme kravene om den noedvendige gennemskuelighed paa markedet for jern- og staalprodukter med hensynet til beskyttelsen af de enkelte virksomheders forretningshemmeligheder ; ligevaegten kan kun findes ved at foretage en konkret undersoegelse af de beroerte virksomheders individuelle situation .

3 . Selv om Kommissionen ikke er berettiget til over for de beroerte virksomheder at afslaa at meddele de kvotatilpasninger , som man har bevilget paa grundlag af artiklerne 10 og 14 , litra c ) i de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 , alene med den begrundelse , at en saadan meddelelse pr . definition udgoer en kraenkelse af tjenestehemmeligheden , forholder det sig anderledes med hensyn til de kvotatilpasninger , der er bevilget paa grundlag af artiklerne 14 og 16 i de to foernaevnte beslutninger , idet disse tilpasninger kun kan gives i tilfaelde af »usaedvanlige vanskeligheder« i den paagaeldende virksomhed . I betragtning af Kommissionens praksis , hvorefter man kun bevilger saadanne tilpasninger i tilfaelde , hvor de usaedvanlige vanskeligheder er af oekonomisk art , kan offentliggoerelsen af virksomhedens identitet , af den bevilgede kvotatilpasning og af tilpasningens retsgrundlag vaere af en saadan karakter , at offentliggoerelsen alvorligt forstyrrer virksomhedens drift eller endog truer dens fremtid .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 25 . marts 1984 , har Wirtschaftsvereinigung Eisen- und Stahlindustrie , Duesseldorf , i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens individuelle beslutning , der blev tilstillet sagsoegeren ved skrivelse af 13 . januar 1984 , og hvorved sagsoegte afviser at meddele Wirtschaftsvereinigung tallene for de enkelte staalvirksomheder vedroerende fastsatte kvoter og tilpasninger af disse i forbindelse med det produktionskvotasystem , der er indfoert i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58 .

2 Sagsoegeren er en sammenslutning af tyske virksomheder inden for jern- og staalindustrien , der har til formaal at beskytte medlemmernes faelles interesser . Sagsoegeren vil med soegsmaalet udvirke , at der sikres fuldstaendig gennemskuelighed i det produktionskvotasystem , som Kommissionen indfoerte i 1980 og siden har opretholdt . Ifoelge sagsoegeren kraever gennemskueligheden , at Kommissionen offentliggoer alle tal vedroerende referenceproduktionen og referencemaengderne for de enkelte staalvirksomheder , samt tillaegs- og leveringskvoter , herunder eventuelle tilpasninger bevilget af Kommissionen .

3 Ved skrivelse af 3 . november 1983 henvendte sagsoegeren sig til Kommissionen og anmodede om , at de paagaeldende tal blev offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende . Wirtschaftsvereinigung gjorde gaeldende , at de virksomheder , der er omfattet af kvotasystemet , skal kunne kontrollere , om og i hvilket omfang Kommissionen ved fastsaettelsen af kvoterne og den eventuelle tilpasning af dem rent faktisk overholdt betingelserne i EKSF-traktatens artikel 58 , saerlig det rimelighedsprincip , der er knaesat i bestemmelsen .

4 I sit svar af 13 . januar 1984 fremlagde Kommissionen en oversigt i tabelform , hvori der for hver enkelt virksomhed under sammenslutningen Eurofer indgik en opstilling , ordnet efter staalproduktgruppe , over referenceproduktionerne , referencemaengderne , den del af kvoterne , der kunne leveres paa det faelles marked , og de tilpasninger af produktionskvoterne , som var bevilget i tredje kvartal 1983 , det sidste kvartal , hvorom der forelaa oplysninger . Hvad angaar virksomhederne uden for Eurofer fremlagde Kommissionen kun en samlet oversigt med angivelse af de paagaeldende tal for disse virksomheder ; den erklaerede sig imidlertid rede til at oplyse tallene for de enkelte virksomheder , hvis den kunne opnaa deres samtykke , hvilket maatte vaere en betingelse for at overholde kravet om beskyttelse af tjenestehemmeligheden i EKSF-traktatens artikel 47 , stk . 2 og 4 . Sondringen mellem disse to kategorier af virksomheder var ifoelge Kommissionen begrundet i det forhold , at Eurofer er en sammenslutning af store jern- og staalvirksomheder , hvor en vis gennemskuelighed allerede foreligger , medens de smaa virksomheder uden for Eurofer er i en mere saarbar stilling .

5 Sagsoegeren har anlagt denne sag for at anfaegte Kommissionens afvisende svar . Virksomhedssammenslutningen betragter svaret som en naegtelse af at efterkomme anmodningen , for saa vidt som Kommissionen ikke har villet meddele ,

_ hvad angaar virksomheder uden for Eurofer : de specifikke tal for den enkelte virksomhed , og

_ hvad angaar samtlige jern- og staalvirksomheder : tallene for kvotatilpasningerne , opdelt efter de forskellige relevante bestemmelser , saerlig artikel 7 , stk . 3 , artikel 8 , stk . 2 og 3 , artikel 10 , stk . 2 , artikel 11 , stk . 5 , artikel 13 , stk . 2 , artiklerne 14 , 14 , litra a ), 14 , litra b ), 14 , litra c ), 14 , litra d ), 14 , litra e ), 15 , 15 , litra a ), 16 og 17 i Kommissionens generelle beslutning nr . 2177/83 af 28 . juli 1983 om forlaengelse af systemet for produktionskvoter indtil den 31 . januar 1984 ( EFT L 208 , s . 1 ).

6 Kommissionen har i svarskriftet erklaeret , at man for at skabe stoerst mulig gennemskuelighed i kvotasystemet er rede til at oplyse referenceproduktionerne og referencemaengderne for alle virksomhederne i jern- og staalindustrien , herunder ogsaa for virksomheder uden for Eurofer . Kommissionen har i duplikken meddelt , at den har opfyldt dette loefte ved at tilstille Eurofer de naevnte oplysninger .

7 Sagsoegeren har i retsmoedet erklaeret , at det anfaegtede afslag herefter alene vedroerer oplysningen om tallene for kvotatilpasningerne . Da den generelle beslutning nr . 2177/83 i mellemtiden er blevet erstattet af Kommissionens generelle beslutning nr . 234/84 af 31 . januar 1984 om forlaengelse af kvotasystemet indtil den 31 . december 1985 ( EFT L 29 , s . 1 ), har sagsoegeren aendret sine paastande saaledes , at der ogsaa kraeves oplysning om tilpasningerne i henhold til sidstnaevnte beslutning .

8 Sagens genstand er endvidere blevet begraenset ved , at Kommissionen i duplikken har erklaeret sig rede til at offentliggoere tallene for de kvotatilpasninger , der er bevilget virksomheder under Eurofer . Hvad angaar virksomhederne uden for Eurofer har Kommissionen foerst oplyst deres samlede tal , hvorefter den imidlertid har meddelt de specifikke tal for hver enkelt virksomhed uden for Eurofer , dog med undtagelse af tilpasningerne bevilget efter artiklerne 10 , 14 , 14 , litra c ) og 16 i de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 .

9 Kommissionen mener sig vedroerende disse fire arter af tilpasninger ikke berettiget til at roebe tallene for de enkelte virksomheder , dersom disse virksomheder er smaa eller mellemstore , saaledes som det er tilfaeldet med virksomheder uden for Eurofer . Det drejer sig nemlig her om oplysninger , der ifoelge deres beskaffenhed omfattes af tjenestehemmeligheden ; at roebe dem uden den paagaeldende virksomheds samtykke ville derfor kunne medfoere , at Kommissionen udsaetter sig for erstatningssoegsmaal .

10 Kommissionen har herved fremhaevet , at de tillaegskvoter , der hjemles ved artikel 14 i to generelle beslutninger , og de kvotatilpasninger , der er hjemlet ved artikel 16 heri , kun kan bevilges i tilfaelde af »usaedvanlige vanskeligheder for den paagaeldende virksomhed ; efter fast praksis anerkender Kommissionen kun saadanne vanskeligheder , dersom virksomheden arbejder med tab . Dersom anvendelsen af de to bestemmelser paa en individuel virksomhed blev roebet , ville den vaere vanskeligt stillet i forhold til sine kreditorer og konkurrenter . Lignende grunde kan anfoeres vedroerende anvendelsen af artiklerne 10 og 14 , litra c ) i de to generelle beslutninger . Disse bestemmelser hjemler kvotatilpasninger til virksomheder , der har problemer , dels med fremstillingen af en raekke halvfabrikata , dels med ordrer fra tredjelande ; at offentliggoere de paagaeldende tal ville kunne roebe den paagaeldende virksomheds markedsstrategi og saaledes give virksomhedens konkurrenter en fordel .

11 Efter sagsoegerens opfattelse misforstaar Kommissionen med dette standpunkt raekkevidden af tjenestehemmeligheden , fordi denne skal fortolkes under hensyn til den fundamentale betydning , som offentlighedsprincippet tillaegges i EKSF-traktaten . Paa omraadet for produktionskvoterne er anvendelsen af denne grundsaetning af saa meget stoerre betydning , som den kan bidrage dels til at tilvejebringe den gennemskuelighed paa markedet , der kraeves i henhold til EKSF-traktaten , dels til at forbedre den mulighed , der er givet virksomhederne , for at kontrollere Kommissionens forvaltning af kvotaordningen . Denne kontrol bliver saerlig noedvendig , fordi kvotaordningen som foelge af sin forlaengelse er blevet omformet til et system styret af Kommissionen , der saetter markedsmekanismen ud af kraft .

12 Det skal foerst bemaerkes , at ifoelge EKSF-traktatens artikel 47 , stk . 2 , er Den Hoeje Myndighed _ som Kommissionen traadte i stedet for ved indfoerelsen af en faelles Kommission for Faellesskaberne _ forpligtet til ikke at give oplysninger om forhold , som ifoelge deres natur er tjenestehemmeligheder , navnlig oplysninger om virksomheder og om deres forretningsforbindelser eller omkostningsforhold . Ifoelge den samme bestemmelse skal den med dette forbehold »offentliggoere alle oplysninger , som kan vaere til nytte for regeringerne eller for andre interesserede parter« .

13 Denne sag angaar raekkevidden af Kommissionens pligt til at offentliggoere saadanne oplysninger . Den tvivl , som Kommissionen oprindelig udtrykte om , hvorvidt sagen kan antages til realitetsbehandling , og som hvilede paa det synspunkt , at Kommissionen med sin skrivelse af 13 . januar 1984 blot havde besvaret en anmodning fra sagsoegeren om oplysninger , er saaledes ikke begrundet . Sagsoegeren har nemlig anfaegtet afslaget paa at give visse oplysninger , som ifoelge sagsoegeren pligtmaessigt skal gives i medfoer af EKSF-traktatens artikel 47 .

14 Dernaest bemaerkes , at sagsoegeren med rette har fremhaevet den fundamentale rolle , som offentlighed spiller inden for EKSF-traktaten . Ifoelge traktatens artikel 5 oplyser og bistaar Faellesskabet vedkommende i deres virke ved at indhente oplysninger med henblik paa at varetage sin opgave . I henhold til traktatens artikel 3 , litra b ), skal Faellesskabets institutioner sikre alle forbrugerne i det faelles marked , som befinder sig under vilkaar , der kan sammenlignes , lige adgang til produktionskilderne . Det fremgaar af fast retspraksis , der hviler paa dommen af 21 . december 1954 ( regeringen for Den franske Republik mod Den Hoeje Myndighed for EKSF , sag 1/54 , Sml . 1954-1964 , s . 1 ), at denne lige adgang skal sikres , og diskriminerende fremgangsmaader imoedegaas ved , at der gives virksomhederne relevante oplysninger . Offentlighedsprincippet er saaledes ifoelge sit formaal knyttet til forbudet mod forskelsbehandling .

15 Naar Kommissionen saaledes paa grundlag af sammenhaengen mellem offentlighed og formaalene bag EKSF-traktaten er forpligtet til at offentliggoere oplysninger , der kan vaere til nytte for virksomhederne , og naar disse oplysninger , som Kommissionen har indhentet hos virksomhederne _ eventuelt efter at have foretaget den noedvendige kontrol _ omfattes af offentlighedskravet , drager traktaten ved artikel 47 omsorg for , at tjenestehemmeligheden overholdes , hvilket beskytter virksomhedernes legitime interesser og er modstykket til forpligtelsen til at meddele Kommissionen oplysninger .

16 Det er derfor noedvendigt ved loesningen af det problem , der er rejst under naervaerende sag , at afstemme kravene om den noedvendige gennemskuelighed paa markedet for jern- og staalprodukter med hensynet til beskyttelsen af de enkelte virksomheders forretningshemmeligheder . Ligevaegten kan kun findes ved at foretage en konkret undersoegelse af de beroert virksomheders individuelle situation .

17 Det fremgaar heraf , at Kommissionen ikke var berettiget til at afslaa at meddele de kvotatilpasninger , som man havde bevilget paa grundlag af artiklerne 10 og 14 , litra c ) i de to generelle beslutninger , alene med den begrundelse , at en saadan meddelelse pr . definition udgjorde en kraenkelse af tjenestehemmeligheden .

18 Derimod maa der gives Kommissionen medhold i dens synspunkt med hensyn til de kvotatilpasninger , der er bevilget paa grundlag af artiklerne 14 og 16 i de to generelle beslutninger . Disse tilpasninger kan kun gives i tilfaelde af »usaedvanlige vanskeligheder« i den paagaeldende virksomhed ; Kommissionen har uimodsagt anfoert , at den efter praksis alene bevilger saadanne tilpasninger i tilfaelde , hvor de usaedvanlige vanskeligheder er af oekonomisk art . I tilfaelde af den art kan offentliggoerelsen af virksomhedens identitet , af den bevilgede kvotatilpasning og af tilpasningens retsgrundlag vaere af en saadan karakter , at offentliggoerelsen alvorligt forstyrrer virksomhedens drift eller endog truer dens fremtid .

19 Heraf fremgaar det , at Kommissionen har tilsidesat EKSF-traktatens artikel 47 ved , at den har naegtet at oplyse tallene vedroerende de kvotatilpasninger , der i henhold til artiklerne 10 og 14 , litra c ) i de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 er bevilget virksomhederne uden for Eurofer , alene med den begrundelse , at en saadan oplysning pr . definition ville vaere en kraenkelse af tjenestehemmeligheden .

20 Foelgelig er den anfaegtede beslutning delvis retsstridig og vil vaere at annullere .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

21 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde dens omkostninger . Da Kommissionen i det vaesentlige har tabt sagen , paalaegges den at afholde sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )

1 ) Kommissionens beslutning , der blev meddelt sagsoegeren ved skrivelse af 13 . januar 1984 , annulleres , for saa vidt som det afslaas at oplyse tallene vedroerende de kvotatilpasninger , der i henhold til artiklerne 10 og 14 , litra c ) i de generelle beslutninger nr . 2177/83 og nr . 234/84 er bevilget de virksomheder , der ikke er tilsluttet Eurofer .

2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .