Rettens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2018 –

Haeberlen mod ENISA

(Sag T-632/16)

»Personalesag – løn – årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte – forordning (EU) nr. 422/2014 og forordning (EU) nr. 423/2014 – tilpasning af løn og pensioner for 2011 og 2012 – begrundelsespligt – proportionalitet – berettiget forventning – regler om social dialog«

1. Ulovlighedsindsigelse – rækkevidde – anfægtelige retsakter – generel retsakt, der er hjemmel for den anfægtede afgørelse – kravet om en retlig forbindelse mellem den anfægtede retsakt og den omtvistede generelle retsakt – retsvirkningen af en almengyldig retsakts ulovlighed (Art. 277 TEUF) (jf. præmis 54 og 55)

2. Institutionernes retsakter – procedure for udarbejdelse – traktatbestemmelser – tvingende karakter – en institution har mulighed for at indføre afledte retsgrundlag – foreligger ikke (jf. præmis 61 og 67)

3. Tjenestemænd – løn – justeringskoefficienter – gennemførelsesbestemmelser til vedtægten – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 samt bilag XI) (jf. præmis 80-83 og 89)

4. Tjenestemænd – løn – justeringskoefficienter – fastsættelse – domstolsprøvelse – grænser (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 samt bilag XI) (jf. præmis 104 og 105)

5. Tjenestemænd – løn – årlig tilpasning – fordeling af kompetencen mellem de forskellige institutioner (Tjenestemandsvedtægten, art. 65 og bilag IX, art. 3 og 10) (jf. præmis 106, 117 og 118)

6. Tjenestemænd – løn – årlig tilpasning – undtagelsesbestemmelse – institutionernes skønsbeføjelser – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, bilag XI, art. 3 og 10) (jf. præmis 109-113)

7. Annullationssøgsmål – dom om annullation – retsvirkninger – forpligtelse til at træffe foranstaltninger til opfyldelse heraf – rækkevidde – hensyntagen til såvel begrundelsen som domskonklusionen (Art. 266 TEUF) (jf. præmis 126 og 127)

8. Institutionernes retsakter – tidsmæssig anvendelse – øjeblikkelig anvendelse af den nye retsforskrift på endnu ikke indtrådte virkninger af en situation, der er opstået, mens den gamle regel var gældende – vedtagelse af forordning nr. 422/2014 og forordning nr. 423/2014 om tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte – tilsidesættelse af velerhvervede rettigheder – foreligger ikke (jf. præmis 134-137)

9. Tjenestemænd – løn – årlig tilpasning – undtagelsesbestemmelse – rækkevidde – justeringskoefficienter – overholdelse af proportionalitetsprincippet – domstolsprøvelse – grænser (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 samt bilag IX, art. 10) (jf. præmis 145-147)

10. Tjenestemænd – løn – årlig tilpasning – undtagelsesbestemmelse – rækkevidde – justeringskoefficienter – overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 samt bilag IX, art. 10) (jf. præmis 162, 163 og 165-167)

11. Grundlæggende rettigheder – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ret til information og høring af arbejdstagerne i virksomheden – ret til kollektive forhandlinger – kan ikke påberåbes i forholdet mellem EU-institutionerne og deres ansatte – grænser (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 27 og 28) (jf. præmis 189)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af ENISA’s afgørelse af 21. oktober 2015, hvori sagsøgeren blev pålagt at betale et beløb på 3133,19 EUR efter anvendelse på hans vederlag af den tilpasning på 0% for 2011, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 422/2014 af 16. april 2014 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EUT 2014, L 129, s. 5), og den tilpasning på 0,8% for 2012, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 423/2014 af 16. april 2014 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EUT 2014, L 129, s. 12), dels om erstatning for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af denne afgørelse.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA) frifindes.

2) Thomas Haeberlen bærer sine egne omkostninger og betaler de af ENISA afholdte omkostninger.