Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 11. juli 1995. - Automobiles Peugeot SA og Peugeot SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Fastsaettelse af sagsomkostninger. - Sager T-23/90 (92) og T-9/92 (92).



Samling af Afgørelser 1995 side II-02057



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse



Nøgleord

++++

Retspleje ° sagsomkostninger ° fastsaettelse ° udgifter, der kan kraeves erstattet ° begreb ° omstaendigheder, der skal tages i betragtning

[Rettens procesreglement, art. 91, litra b), og art. 92, stk. 1]

Sammendrag

I mangel af faellesskabsbestemmelser om salaertakster er Retten, naar den traeffer afgoerelse om fastsaettelse af udgifter i henhold til artikel 92, stk. 1, i Rettens procesreglement, frit stillet ved dens vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter faellesskabsretten og dens svaerhedsgrad, saavel som til den arbejdsbyrde, som de paagaeldende befuldmaegtigede og raadgivere har baaret i forbindelse med sagen, samt til parternes oekonomiske interesse i sagen, og den skal herved ikke tage hensyn til nationale salaertakster for advokater eller til en eventuel aftale herom indgaaet mellem den paagaeldende part og dennes befuldmaegtigede eller raadgivere.

Da Retten ved fastsaettelsen af de udgifter, der kan kraeves erstattet, tager hensyn til alle forhold i sagen indtil det tidspunkt, hvor den traeffer afgoerelse, skal der derfor ikke traeffes saerskilt afgoerelse om parternes udgifter i forbindelse med sagen om fastsaettelse af omkostninger.

Dommens præmisser

Retsforhandlinger

1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 24. april 1990 har selskaberne Automobiles Peugeot SA og Peugeot SA (herefter "Peugeot") i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 26. marts 1990 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/33.157 ° Eco System/Peugeot ° foreloebige forholdsregler). Ved den anfaegtede beslutning paalagde Kommissionen Peugeot at udsaette gennemfoerelsen af en rundskrivelse udsendt den 9. maj 1989, indtil der var truffet endelig beslutning i hovedproceduren, som var blevet indledt efter en klage fra Eco System. Rundskrivelsen indeholdt et paabud til Peugeot' s generalagenter og godkendte forhandlere i Frankrig, Belgien og Luxembourg om at indstille deres leveringer til Eco System og ikke laengere at modtage bestillinger paa nye biler fra dette selskab, uanset om det handler for egen regning eller for sine ordregiveres regning.

2 Ved saerskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor samme dag har Peugeot ligeledes i henhold til EOEF-traktatens artikel 186 indgivet en begaering om foreloebige forholdsregler i form af udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning.

3 Ved kendelse af 21. maj 1990 (sag T-23/90 R, Peugeot mod Kommissionen, Sml. II, s. 195) har praesidenten bestemt, at begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke kunne tages til foelge.

4 Ved Rettens kendelse (Foerste Afdeling) af 5. juli 1990 har Eco System faaet tilladelse til at intervenere til stoette for sagsoegtes paastande i sag T-23/90.

5 Ved dom af 12. juli 1991 (sag T-23/90, Peugeot mod Kommissionen, Sml. II, s. 653) frifandt Retten sagsoegte og doemte Peugeot til at betale sine egne omkostninger samt bl.a. intervenienten Eco System' s omkostninger.

6 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. september 1991 har Peugeot i henhold til artikel 49 i EOEF-statutten for Domstolen ivaerksat appel af denne dom (sag C-229/91 P).

7 Ved staevning indleveret til Justitskontoret den 10. februar 1992 har Peugeot i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 4. december 1991 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/33.157 ° Eco System/Peugeot, EFT 1992 L 66, s. 1), hvorved Kommissionen dels fastslog, at Peugeot' s udsendelse af rundskrivelsen af 9. maj 1989 til sine forhandlere i Frankrig, Belgien og Luxembourg og sidstnaevntes anvendelse heraf med det resultat, at leveringerne af koeretoejer af maerket Peugeot til Eco System er ophoert, udgoer en aftale eller i hvert fald en samordnet praksis, som er forbudt i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, dels paalagde Peugeot at bringe overtraedelsen til ophoer ved at sende en ny rundskrivelse, som ophaever rundskrivelsen af 9. maj 1989.

8 Efter beslutningen af 4. december 1991 haevede Peugeot sin appel af Rettens dom af 12. juli 1991. Ved kendelse af 6. april 1992 bestemte Domstolens praesident, at sag C-229/91 P skulle slettes af registeret.

9 Ved kendelse afsagt af formanden for Rettens Anden Afdeling den 9. juli 1992 har Eco System faaet tilladelse til at intervenere til stoette for sagsoegtes paastande i sag T-9/92.

10 Ved dom af 22. april 1993 (sag T-9/92, Peugeot mod Kommissionen, Sml. II, s. 493) frifandt Retten sagsoegte og doemte Peugeot til at betale sine egne omkostninger samt bl.a. intervenienten Eco System' s omkostninger.

11 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. juni 1993 har Peugeot i henhold til artikel 49 i EOEF-statutten for Domstolen ivaerksat appel af denne dom (sag C-322/93 P).

12 Ved dom af 16. juni 1994 har Domstolen forkastet appellen og doemt Peugeot til at betale samtlige sagens omkostninger.

13 Ved skrivelse af 23. december 1994 har det advokatfirma, som repraesenterede Eco System, anmodet Peugeot om at erstatte et samlet beloeb paa 530 651,46 FF som udgifter afholdt i sag T-23/90, herunder i sagen om foreloebige forholdsregler.

14 Ved skrivelse af samme dag har samme advokatfirma ligeledes anmodet Peugeot om at erstatte et samlet beloeb paa 283 691 FF som udgifter afholdt i sag T-9/92.

15 Da der ikke blev opnaaet enighed med Peugeot, har Eco System ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 24. april 1995 i henhold til procesreglementets artikel 92, stk. 1, fremsat begaering om, at Retten fastsaetter samtlige de udgifter, der kan kraeves erstattet som omkostninger og advokatsalaerer, til 814 342,46 FF.

16 Den 7. juni 1995 har Peugeot indgivet indlaeg vedroerende Eco System' s begaering om fastsaettelse af omkostninger, og har begaeret, at Retten fastsaetter disse til i alt 230 443,46 FF. De oevrige procesdeltagere har ikke indgivet indlaeg.

Sammenfatning af parternes argumentation

17 Eco System er af den opfattelse, at det beloeb, som selskabet begaerer, at Retten skal fastsaette som udgifter, der kan kraeves erstattet, er berettiget, ikke blot paa grund af den tid, som selskabets advokat har maattet bruge paa de paagaeldende sager i betragtning af de respektive sagers komplicerede karakter, men ogsaa paa grund af denne advokats omdoemme.

18 Med hensyn til sagernes komplicerede karakter har Eco System fremhaevet, at det var foerste gang begrebet mellemhandler, der har faaet fuldmagt, i den forstand det er anvendt i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (EFT 1985 L 15, s. 16, herefter "forordning nr. 123/85"), blev behandlet for Kommissionen og Retten. Peugeot' s argumentation har ikke blot foert til en meget detaljeret diskussion af faktiske omstaendigheder, men ogsaa en meget dybtgaaende undersoegelse af begrebet fuldmagt, dets raekkevidde og afgraensning i fransk ret, for at bevise, at Eco System' s adfaerd laa inden for rammerne af en fuldmaegtigs befoejelser efter den franske civillovbog.

19 Med hensyn til sin advokats timetakst paa 3 000 FF har Eco System som bilag til staevningen fremlagt en udtalelse fra formanden for Advokatsamfundet i Paris ° som efter national ret har kompetence til at fastsaette advokaters salaerer i tilfaelde af tvist med deres klienter ° hvorefter denne takst er fuldt ud berettiget i betragtning af saavel sagens art som denne advokats exceptionelle kompetence paa omraadet.

20 Peugeot har gjort gaeldende, at Eco System for at naa til det beloeb, som selskabet begaerer, at Retten skal fastsaette, har taget et unormalt hoejt antal fakturerbare timer i betragtning og laegger en timetakst til grund, som absolut ikke svarer til de faktiske forhold paa markedet.

21 Med hensyn til antallet af fakturérbare timer har Peugeot indledningsvis fremhaevet, dels at Eco System altid har optraadt ved siden af sagsoegte og foelgelig kun har haft en ofte subsidiaer rolle i disse sager, dels at disse sager i ret vidt omfang har haft karakter af gentagelse. Peugeot mener, at det samlede antal fakturérbare timer, som med rimelighed kan tages i betragtning, under disse omstaendigheder er 125 timer og ikke 223 timer og 50 minutter, saaledes som Eco System haevder.

22 Med hensyn til den timetakst, der er lagt til grund, har Peugeot i det vaesentlige gjort gaeldende, at udtalelsen fra formanden for Advokatsamfundet i Paris ikke kan anses for en afgoerelse truffet af denne under udoevelsen af hans kompetence til at fastsaette salaerer, men blot for en udtalelse. Under alle omstaendigheder har praesidenten for Cour d' appel de Paris, den myndighed, som formandens afgoerelse paa dette omraade kan indbringes for, ifoelge Peugeot aldrig godkendt en timetakst over 1 800 FF, selv for komplicerede sager og for en advokat med et godt omdoemme. Endelig har Peugeot henvist til Rettens kendelse af 8. marts 1995 (sag T-2/93, Air France mod Kommissionen, Sml. II, s. 533), hvorved de udgifter, som intervenienten TAT SA kunne kraeve erstattet, blev fastsat til 220 000 FF; efter Peugeot' s opfattelse er den af Eco System kraevede fastsaettelse af udgifter urealistisk saavel i henhold til national ret som i henhold til Rettens praksis.

Rettens bemaerkninger

23 Ifoelge procesreglementets artikel 91 "[kan] foelgende udgifter ... kraeves erstattet ... noedvendige udgifter, som parterne har afholdt med henblik paa sagens behandling, isaer rejse- og opholdsudgifter og vederlag til befuldmaegtigede, raadgivere eller advokater".

24 Indledningsvis bemaerkes, at ifoelge fast retspraksis og i mangel af faellesskabsbestemmelser om salaertakster er Faellesskabets retsinstanser frit stillet ved deres vurdering af de foreliggende oplysninger, idet de dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter faellesskabsretten og dens svaerhedsgrad, saavel som til den arbejdsbyrde, som de paagaeldende befuldmaegtigede og raadgivere har baaret i forbindelse med sagen, samt til parternes oekonomiske interesse i sagen, og at de herved ikke skal tage hensyn til nationale salaertakster for advokater eller til en eventuel aftale herom indgaaet mellem den paagaeldende part og dennes befuldmaegtigede eller raadgivere (Domstolens kendelse af 26.11.1985, sag 318/82, Leeuwarder Papierwarenfabriek mod Kommissionen, Sml. s. 3727, og senest Rettens kendelse af 7.6.1995, sag T-36/92 (92), SFEI m.fl. mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 33 og 34).

25 I denne sag bemaerkes foerst, at de omtvistede beslutninger er blevet udstedt efter en klage indgivet til Kommissionen af Eco System den 19. april 1989 med det formaal at faa fastslaaet, at Peugeot i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, hindrede Eco System i at udoeve sin virksomhed som fuldmaegtig, der handlede paa vegne af de endelige franske forbrugere, der oenskede at koebe Peugeot-koeretoejer gennem Eco System.

26 Det bemaerkes for det andet, at Kommissionen i betragtningerne til sin foerste beslutning som begrundelse for at traeffe foreloebige forholdsregler har henvist til, at det er konstateret paa grundlag af omstaendigheder, som er bevist, at der er sandsynlighed for, at Eco System' s oekonomiske interesser kan blive paafoert alvorlige og uoprettelige skader, hvis der ikke traeffes saadanne foreloebige forholdsregler.

27 Det bemaerkes for det tredje, at nogle af de spoergsmaal, som opstaar i de paagaeldende sager, umiddelbart rejser alvorlige fortolkningsproblemer, navnlig begrebet mellemhandler, der skriftligt har faaet fuldmagt, som omhandlet i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85. I denne henseende har tvisten en vis betydning ud fra faellesskabsrettens bestemmelser om konkurrence, da et saadant begreb spiller en vaesentlig rolle med henblik paa at sikre parallelimport og fjernelse af opdelingen af de nationale markeder inden for rammerne af et distributionssystem for biler, som er omfattet af en gruppefritagelse.

28 Selv om fortolkningen af dette begreb imidlertid har rejst vanskeligheder, bl.a. i sammenligning med begrebet virksomhed, der kan sidestilles med salgsvirksomhed, som er indfoert ved en fortolkende meddelelse fra Kommissionen, har omfanget af det arbejde, som sagen har kunnet paafoere Eco System' s advokat, ikke vaeret uforholdsmaessigt. Dels var der nemlig let adgang til henvisninger til retspraksis vedroerende fortolkningsmetoden med hensyn til en bestemmelse som artikel 3, nr. 11, samt vedroerende forholdet mellem faellesskabsretsnormer og fortolkende retsakter. Dels har parterne droeftet begrebet mellemhandler, der har faaet fuldmagt, i vid udstraekning under henvisning til national ret, hvor den retlige konstruktion fuldmaegtig er blevet udtoemmende undersoegt. I oevrigt har det ikke kunnet kraeve arbejde af stort omfang for Eco System' s advokat at fastslaa de faktiske omstaendigheder i denne henseende, da de ikke var saerlig komplicerede.

29 Det maa under alle omstaendigheder fastslaas, at i denne sag og til forskel fra den foernaevnte sag T-2/93, Air France mod Kommissionen, som Peugeot udtrykkeligt henviser til som argument for at anfaegte det af Eco System kraevede beloeb, er der tale om en sag om foreloebige forholdsregler samt om to hovedsager.

30 Imidlertid fremgaar det af gennemgangen af sagerne, at Eco System ikke har fremfoert argumenter, der er afgoerende for tvistens udfald, som er vaesentligt forskellige fra dem, der findes i Kommissionens indlaeg. Desuden er den vaesentlige del af Eco System' s argumentation vedroerende fortolkningen af begrebet mellemhandler, der har faaet fuldmagt, fremfoert i sag T-23/90. Retten maa herved fastslaa, at de paagaeldende sager i retligt omfang har haft karakter af gentagelser. Som sagsoegeren selv har erkendt, var de problemer, der blev rejst i sag T-9/92, allerede blevet behandlet tidligere.

31 I betragtning af samtlige de foregaaende bemaerkninger finder Retten, at det vil vaere en korrekt vurdering af de udgifter, der kan kraeves erstattet i sagerne T-23/90 R, T-23/90 og T-9/92, at fastsaette deres samlede beloeb til 320 000 FF.

32 Retten har ved fastsaettelsen af de omkostninger, der skal erstattes, taget hensyn til alle forhold i sagen indtil tidspunktet for naervaerende kendelse, og der skal derfor ikke traeffes saerskilt afgoerelse om parternes udgifter i forbindelse med denne del af sagen (jf. kendelsen i sagen Air France mod Kommissionen).

Afgørelse

Af disse grunde

bestemmer

RETTEN (Foerste Udvidede Afdeling)

De omkostninger, Peugeot skal erstatte Eco System, fastsaettes til 320 000 FF.

Saaledes bestemt i Luxembourg den 11. juli 1995.