Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – betingelser for anordning – »fumus boni juris« – uopsættelighed – kumulativ karakter – rækkefølge for undersøgelse og undersøgelsesmetode – Fællesskabets retsinstansers skøn i sager om foreløbige forholdsregler

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – formalitetsbetingelser – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – betingelser for anordning – uopsættelighed – alvorligt og uopretteligt tab – bevisbyrde

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – betingelser for anordning – alvorligt og uopretteligt tab – økonomisk tab – situation, der kan true den sagsøgende virksomheds eksistens

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

1. En begæring om foreløbige forholdsregler skal angive de omstændigheder, der medfører uopsættelighed, såvel som de faktiske og retlige grunde til, at anordning af de foreløbige forholdsregler, som der er nedlagt påstand om, umiddelbart forekommer berettigede (fumus boni juris). Disse betingelser er kumulative, således at der ikke kan anordnes foreløbige forholdsregler, når en af dem ikke er opfyldt.

I forbindelse med vurderingen af hele sagen har Retten et vidt skøn, og den kan henset til sagens særlige omstændigheder vurdere den måde, hvorpå disse forskellige betingelser skal efterprøves, såvel som rækkefølgen af denne vurdering, eftersom der ikke er nogen fællesskabsregel, der pålægger Retten et forudbestemt analyseskema med henblik på at vurdere nødvendigheden af at anordne foreløbige forholdsregler.

(jf. præmis 18 og 19)

2. Spørgsmålet, om hovedsagen kan antages til realitetsbehandling, bør som hovedregel ikke behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, da afgørelsen i hovedsagen derved kan foregribes. Når det imidlertid gøres gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som åbenbart må afvises, kan det være nødvendigt at fastslå, at der foreligger omstændigheder, som viser, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning kan antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 21)

3. Spørgsmålet om, hvorvidt uopsættelighedsbetingelsen i forbindelse med en begæring om foreløbige forholdsregler er opfyldt, skal vurderes på baggrund af nødvendigheden af, at der træffes en foreløbig afgørelse for at undgå, at den begærende part udsættes for et alvorligt og uopretteligt tab. Den, der indgiver begæringen om udsættelse af gennemførelsen, skal dokumentere ikke at kunne afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført et sådant tab. Tabets truende nærhed skal ikke være godtgjort med absolut vished. Det er derimod tilstrækkeligt, navnlig når tabets indtræden afhænger af, at der foreligger en flerhed af faktorer, at det er forudseeligt med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.

(jf. præmis 50)

4. En økonomisk skade kan ikke, bortset fra ganske udsædvanlige tilfælde, betragtes som uoprettelig eller blot vanskeligt oprettelig, hvis der senere kan betales en økonomisk kompensation herfor.

I henhold til dette princip ville en begæret udsættelse kun være berettiget, hvis det fremgik, at sagsøgeren i mangel af en sådan foranstaltning ville blive udsat for en situation, der kunne bringe selve virksomhedens eksistens i fare eller uopretteligt ændre dens markedsandele.

(jf. præmis 53 og 54)