ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/8

Appel iværksat den 15. november 2013 af Intra-Presse til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-448/11 — Golden Balls Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-581/13 P)

2014/C 24/15

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Intra-Presse (ved advocaat P. Péters, avocat T. de Haan, og avocate M. Laborde)

De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Golden Balls Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dommen, der blev afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. september 2013 i sag T-448/11, ophæves.

— Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse i den sag, der blev anlagt af Intra-Presse i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (1).

— Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har nedlagt påstand om at den appellerede dom ophæves af følgende grunde:

For det første har Retten tilsidesat EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), idet den har defineret den relevante kundekreds, idet den har vurderet graden af begrebsmæssig lighed mellem varemærkerne ved at tilføje et krav om »intellektuel oversættelsesproces«, »begyndelse ved oversættelse«, eller »tidligere oversættelse«, og idet den har undladt at tage hensyn til den omstændighed, at det ældre varemærke er velkendt for tjenesteydelser i klasse 41. For det andet har Retten tilsidesat EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 5, idet den ikke har foretaget en helhedsvurdering og idet den har undladt at undersøge relevansen af appellantens ældre varemærkes velkendthed og eksistensen af en mulig forbindelse.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
3)

Retten har begået en retlig fejl ved at træffe en afgørelse, som tilsidesætter retten til effektiv domstolsbeskyttelse. Den appellerede kendelse anvender et rent teoretisk begreb herfor, som hindrer sagsøgeren adgang til — og uden at skulle tilsidesætte retsforskrifter — at anfægte den anfægtede afgørelse for domstolene ved hjælp af den præjudicielle procedure.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 7. november 2013 — Annegret Weitkämper-Krug mod NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts

(Sag C-571/13)

2014/C 24/10

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Annegret Weitkämper-Krug

Sagsøgt: NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 27, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) (EFT 2000 L 12, s. 1) fortolkes således, at den ret, som sagen senere indbringes for, og som i henhold til artikel 22 i forordningen har enekompetence, alligevel skal udsætte sagen, indtil det er afklaret endeligt, om den ret, som sagen er blevet indbragt for i første omgang, og som ikke har enekompetence i henhold til 22 i forordningen, har kompetence til at træffe afgørelse i sagen?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1).
1)

Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 (1) af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager fortolkes således, at et søgsmål, hvorved en person, der har erhvervet sagsøgtes statsobligationer, over for sagsøgte har gjort et betalingskrav gældende i form af opfyldelses- og skadeserstatningskrav, skal anses for en »civil og kommerciel sag« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens artikel 1, stk. 1, første punktum, når denne person ikke har accepteret det tilbud om ombytte, som sagsøgte fremsatte ultimo februar 2012, og som blev muliggjort ved den græske lov nr. 4050/2012 (»Greek-Bondholder-Act«)?
2)

Henviser udtrykkene »obblighi sostanziali«, »substantive requirements« og »exigences de fond« i de forskellige sprogversioner af Domstolens dom af 8. maj 2008, forenede sager C-95/07 og C-96/07 — for så vidt angår omvendt betalingspligt for moms — til pligten til at betale moms, overtagelsen af afgiftsgælden eller eksistensen af materielle betingelser, som begrunder, at den afgiftspligtige person pålægges den omhandlede afgift og som regulerer fradragsretten med henblik på at sikre det EU-retlige princip om momsens neutralitet, såsom eksempelvis sammenhæng, afgiftspligt og adgangen til fuldt fradrag?
4)

Såfremt direktiv 2006/114 om vildledende og sammenlignende reklame finder anvendelse i henhold til spørgsmål 3, under hvilke grundlæggende forudsætninger udgør de foranstaltninger, som skal efterprøves ved Stockholms tingsrätt (brug eller påførelse af lægemidlets produktnavn, varenummer og ATC-kode, anvendelse af en fast pris for lægemidlet, udbredelse af oplysninger om lægemidlet i NPL, påførelse af NPL-identifikationsmærke på lægemidlet, spredning af et oplysningsblad om lægemidlet, udlevering af lægemidlet og oplysninger herom via en elektronisk bestillingstjeneste for sundhedsvæsenet og via egen hjemmeside, meddelelse af oplysninger om lægemidlet gennem en publikation, der udgives af en national brancheorganisation, meddelelse af oplysninger om lægemidlet i Apotekets Centrala Artikelregister og et hermed forbundet register (JACA), meddelelse af oplysninger om lægemidlet i en anden national oplysningsdatabase for lægemidler (SIL), meddelelse af oplysninger om lægemidlet via Apotekets Terminalsystem ATS eller et tilsvarende ekspeditionssystem, udlevering af oplysninger om ens egne og en konkurrerende leverandørs lægemidler i samarbejde med lægepraksisser og patientorganisationer, markedsføring af lægemidlet, foranstaltninger vedrørende den farmaceutiske kontrol af lægemidlet og konkurrerende lægemidler, undladelse af at oplyse om dokumenterede og relevante forskelle mellem produkterne, undladelse af at oplyse om det egne lægemiddels sammensætning og om Läkemedelsverkets vurdering af lægemidlet, undladelse af at oplyse sundhedsvæsenet om Läkemedelsverkets videnskabelige råds vurdering af det konkurrerende produkt, fastholdelse af et vist prisniveau for lægemidlet, angivelse af en gyldighedstid på tre (3) måneder for recepter, ekspedition af det pågældende lægemiddel — i stedet for det konkurrerende lægemiddel — på et apotek, selv om patienten har recept på det konkurrerende lægemiddel, forsvar og hindring af markedsoverføring af standardiserede tilberedninger til det konkurrerende lægemiddel, herunder at lokale apoteker har nægtet at leveret det konkurrerende lægemiddel, samt anvendelse af en fast pris som del af tilskudssystemet uden forudgående afgørelse fra den nationale myndighed) da reklame i direktiv 2006/114’s forstand?
1)

a) Såfremt et patent ved udstedelsen ikke indeholder et krav, som udtrykkeligt identificerer en sammensætning af to aktive ingredienser, men patentet kan ændres, således at det omfatter et sådant krav, kan der da, uanset om der foretages en sådan ændring eller ej, støttes ret på dette patent som et »grundpatent, der er i kraft« for et produkt, som indeholder denne sammensætning af ingredienser, i medfør af artikel 3, litra a), i forordning nr. 469/200[9]/EF (1) (herefter »forordningen«)? b) Kan der støttes ret på et patent, der er blevet ændret efter udstedelsen heraf og enten (i) før og/eller (ii) efter udstedelsen af det supplerende beskyttelsescertifikatet (herefter »SBC«), som et »grundpatent, der er i kraft« med henblik på at opfylde betingelsen i forordningens artikel 3, litra a)? c) Når en ansøger ansøger om et SBC for et produkt bestående af de aktive ingredienser A og B under omstændigheder, hvor i) det grundpatent, der er i kraft, efter datoen for SBC-ansøgningen, men før SBC’ets udstedelse, er et europæisk patent (UK) (herefter »patentet«), som ændres, således at det omfatter et krav, der udtrykkeligt identificerer A og B, og ii) ændringen i henhold til national ret altid anses for at have virkning fra patentets udstedelse, er SBC-ansøgeren da berettiget til at støtte ret på patentet i den ændrede udgave med henblik på at opfylde betingelsen i artikel 3, litra a)?
—

Andet appelanbringende: Urigtig fortolkning af artikel 8 sammenholdt med bilag I, nr. 8) og 9), til forordning nr. 1433/2003, idet der er anvendt et urigtigt kriterium for kravene til beskrivelsen af reklametiltag i et driftsprogram.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 3. december 2013 — Skatteverket mod Hilkka Hirvonen

(Sag C-632/13)

2014/C 31/09

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta förvaltningsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skatteverket

Sagsøgt: Hilkka Hirvonen

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 45 TEUF til hinder for bestemmelser i en medlemsstats lovgivning, der indebærer, at en person, der er bosiddende i en anden medlemsstat — som har oppebåret hele eller næsten hele sin indkomst i førstnævnte medlemsstat — kan vælge mellem to vidt forskellige beskatningsformer, nemlig enten beskatning i form af kildeskat med en lavere skattesats, men uden ret til sådanne skattelettelser som gælder for anvendelse af det almindelige indkomstskattesystem, eller beskatning af indkomsten i henhold til dette sidstnævnte system og dermed mulighed for at udnytte de omhandlede skattelettelser?
1)

Skal artikel 130 TEUF fortolkes således, at en national bestemmelse, der pålægger den pågældende medlemsstats centralbank at suspendere den 13. og 14. månedsløn, der udbetales til bankens pensionerede arbejdstagere, er i strid med nævnte artikel 130 TEUF, eftersom den indebærer, at regeringen (dvs. centraladministrationen) gør indgreb i bankens personalepolitiske beslutningsbeføjelser, hvilket tilsidesætter princippet om centralbankernes uafhængighed og autonomi?
1)

Når en national domstol, i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1), herunder navnlig direktivets artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet, finder, at et kontraktvilkår vedrørende morarenter er urimeligt, har det da til følge, at enhver form for morarenter er ugyldig, herunder også dem, der måtte følge af en subsidiær anvendelse af en national retsforskrift som f.eks. artikel 1108 i Código Civil, den anden overgangsbestemmelse i Ley 1/2013, sammenholdt med artikel 114 i Ley Hipotecaria, eller artikel 4 i RDL 6/2012, og uden at den er bundet af den genberegning, som den erhvervsdrivende måtte have foretaget i overensstemmelse med den anden overgangsbestemmelse i Ley 1/2013?
—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (1), idet den ikke enten på hele det østrigske område eller på en del af dette område har udstedt eller ikke har meddelt Kommissionen de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af dette direktivs artikel 2, litra a), b), d), f), g), h) og n), artikel 3, stk. 4, litra a) og b), artikel 5, artikel 13, stk. 1, litra e), og stk. 6, andet og tredje afsnit, artikel 14, stk. 2-5, artikel 16, stk. 1, andet punktum, stk. 3, første afsnit, stk. 4, andet punktum, og stk. 6-8, artikel 17, stk. 1, litra c), for så vidt angår biobrændstoffer, stk. 2, for så vidt angår flydende biobrændsler, stk. 3, litra b), nr. i), for så vidt angår medlemsstater og tredjelande, stk. 3, litra a), b), nr. ii), litra c), stk. 4, litra a)-c), og stk. 8, og artikel 18, stk. 1, for så vidt angår flydende biobrændsler samt bilag II-V til dette direktiv.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/6

Appel iværksat den 4. december 2013 af Kongeriget Spanien til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-2/07, Spanien mod Kommissionen

(Sag C-641/13 P)

2014/C 31/10

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Appellanten gives medhold i appellen, og dom afsagt af Retten den 16. september i sag T-2/07, Kongeriget Spanien mod Europa-Kommissionen, ophæves.

— Kommissionens beslutning K(2006) 5102 af 20. oktober 2006, hvorved den finansielle støtte, som blev tildelt fra Samhørighedsfonden til en projektgruppe med referencen 2001.ES.16.C.PE.050 vedrørende spildevandsafledning fra Júcars flodseng (Spanien), nedsættes, annulleres som angivet, i det omfang den fastslår, at en hensyntagen til erfaring som tildelingskriterium ikke er tilladt.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retlig fejl i forbindelse med konstateringen af, at erfaring udgør et tildelingskriterium, der er i strid med artikel 30 i direktiv 93/37 (1). Denne bestemmelse er ikke til hinder for anvendelsen af kriterier forbundet med tilbudsgiverens erfaring i forbindelse med tildeling af en kontrakt. Tværtimod kan der tages hensyn til tilbudsgiverens erfaring, forudsat at der er tale om et kriterium, som ikke tilsigter at vurdere tilbudsgiverens egnethed, adskiller sig fra solvenskravet og tilsigter at bedømme det økonomisk mest fordelagtige bud ved at påvise en forbindelse til kontraktens genstand og kvaliteten af dens opfyldelse.

(1) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, EFT L 199, s. 54.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 28. november 2013 — Ministre de l’Économie et des Finances mod Gérard de Ruyter

(Sag C-623/13)

2014/C 31/08

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministre de l’Économie et des Finances

Sagsøgt: Gérard de Ruyter

Præjudicielt spørgsmål

Har skatteopkrævninger af indtægter af formue, såsom det socialsikringsbidrag, der beregnes af indtægter af formue, bidraget til dækning af underskuddet på de sociale sikringsordninger, der beregnes af samme indtægter, det sociale bidrag på 2 % og det supplerende bidrag hertil, alene af den grund, at de bidrager til finansieringen af obligatoriske franske socialsikringsordninger, en direkte og relevant sammenhæng med visse af de sociale sikringsgrene, der er opregnet i artikel 4 i [Rådets] forordning [(EØF) nr. 1408/71] af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), og falder de således ind under denne forordnings anvendelsesområde?

(1) EFT 1971 II, s. 366.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/4

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 18. november 2013 — Coty Germany GmbH mod Stadtsparkasse Magdeburg

(Sag C-580/13)

2014/C 31/04

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Coty Germany GmbH

Sagsøgt: Stadtsparkasse Magdeburg

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 8, stk. 3, litra e), i direktiv 2004/48/EF (1) fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national ordning, der i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede giver et pengeinstitut ret til under påberåbelse af princippet om bankhemmelighed at nægte at give oplysning i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, litra c), om en kontoindehavers navn og adresse?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29.4.2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EUT L 157, s. 45).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/4

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 19. november 2013 — Directeur général des finances publiques og Mapfre warranty SpA mod Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros og Directeur général des finances publiques

(Sag C-584/13)

2014/C 31/05

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Directeur général des finances publiques og Mapfre warranty SpA

Sagsøgt: Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros og Directeur général des finances publiques

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2 og artikel 13, punkt B, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1) fortolkes således, at en tjenesteydelse, som består i, at en erhvervsdrivende, der er uafhængig af forhandleren af brugte køretøjer, mod betaling af et fast beløb yder garanti for en mekanisk skade, som kan ramme visse dele af det brugte køretøj, er omfattet af kategorien »forsikringstransaktioner«, som er fritaget for merværdiafgift, eller er den omfattet af kategorien »levering af tjenesteydelser«?

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).
2)

Kan artikel 25, stk. 2, i Rådets beslutning 2004/904/EF (4) af 2. december 2004 om Den Europæiske Flygtningefond for perioden 2005-2010 udgøre en hjemmel for, at de nationale myndigheder til ugunst for støttemodtageren kan ændre et allerede tildelt støttebeløb ydet af Den Europæiske Flygtningefond og søge dette tilbage hos støttemodtageren, uden at det herved er nødvendigt med et hjemmelsgrundlag i national ret?
2)

Grov fordrejning af de faktiske omstændigheder , idet det af dommen fremgår, at appellanten frit havde accepteret, at klagepunktmeddelelsen blev meddelt selskabet på et fremmedsprog, og at fremsendelsen af klagepunktmeddelelsen på dette sprog ikke havde betydning for selskabets ret til forsvar.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/3

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vergabekammer Arnsberg (Tyskland) den 22. oktober 2013 — Bundesdruckerei GmbH mod Stadt Dortmund

(Sag C-549/13)

2014/C 24/04

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Vergabekammer Arnsberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesdruckerei GmbH

Sagsøgt: Stadt Dortmund

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 56 TEUF og artikel 3, stk. 1, i direktiv 96/71/EF (1) til hinder for en national retlig bestemmelse og/eller en ordregivende myndigheds betingelse for tildeling, ifølge hvilken en tilbudsgiver, der ønsker at opnå en offentlig eller den offentlige kontrakt, som er udbudt, skal (1.) forpligte sig til at betale det personale, der skal udføre opgaven, den lovbestemte overenskomstmæssige løn eller mindsteløn og (2.) pålægge en faktisk eller påtænkt underleverandør den samme forpligtelse og forelægge den ordregivende myndighed en hertil svarende forpligtelseserklæring fra underleverandøren, når (a) lovbestemmelsen kun fastsætter en sådan forpligtelse for tildeling af offentlige kontrakter, men ikke for tildeling af private kontrakter, og (b) underleverandøren er hjemmehørende i en anden EU-medlemsstat, og underleverandørens arbejdstagere ved udførelsen af de i kontrakten omhandlede ydelser udelukkende skal arbejde i dennes hjemland?

(1) Europa-Parlamentet og Rådets Direktiv 96/71/EF af 16.12.1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997 L 18, s. 1).
1)

Repsol har for det første gjort gældende, at der foreligger en retlig fejl med hensyn til den metode, der blev anvendt i dommen med henblik på at vurdere beviserne til støtte for datterselskabet Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A.’s fulde og faktiske uafhængighed, eller subsidiært en begrundelsesmangel.
Retten har for det tredje undladt at tage hensyn til, at appelindstævnte burde have anvendt sin skønsbeføjelse i medfør af punkt 37 i retningslinjerne af 2006, således at appelindstævnte for enkeltproduktvirksomheder burde have fastsat bødens størrelse til under grænsen på 10 %.
1)

Er EU-retten, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, EUT L 26 af 28. januar 2012, s. 1-12, (herefter »direktiv 2011/92«) (1), navnlig direktivets artikel 11, til hinder for en national lovgivning, hvorefter en afgørelse, ved hvilken det fastslås, at der ikke skal foretages en vurdering af et bestemt projekts indvirkninger på miljøet, også får bindende virkning for naboer, som i den forudgående kontrolprocedure ikke havde partsstatus, og kan gøres gældende over for disse i efterfølgende tilladelsesprocedurer, selv om disse har mulighed for at rejse deres indsigelser mod projektet i disse tilladelsesprocedurer (i hovedsagen nærmere betegnet, at projektets indvirkninger udgør en trussel mod deres liv, sundhed eller ejendom, eller at de udsættes for urimelige gener i form af lugt, støj, røg, støv, vibrationer eller på anden måde)? Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
1)

Skal artikel 2 i direktiv 90/232/EØF (1), som ændret ved artikel 4 i direktiv 2005/14/EF (2), fortolkes således, at parterne i en forsikringsaftale ikke har ret til at træffe bestemmelse om en geografisk begrænsning af forsikringsdækningen for den forsikrede (med henblik på at opkræve forskellige forsikringspræmier afhængig af, hvor køretøjet anvendes — enten i hele Den Europæiske Union eller kun i Republikken Litauen), dog uden at begrænse de skadelidtes dækning, dvs. at bestemme, at anvendelsen af et køretøj i en anden EU-medlemsstat end Republikken Litauen er en faktor, der øger forsikringsrisikoen, således at der skal betales en ekstra forsikringspræmie?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/9

Appel iværksat den 15. november 2013 af Intra-Presse til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-437/11 — Golden Balls Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-582/13 P)

2014/C 24/16

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Intra-Presse (ved advocaat P. Péters, avocat T. de Haan, og avocate M. Laborde)

De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Golden Balls Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dommen, der blev afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. september 2013 i sag T-437/11, ophæves.

— Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse i den sag, der blev anlagt af Intra-Presse i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (1).

— Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har nedlagt påstand om at den appellerede dom ophæves af følgende grunde:

For det første har Retten tilsidesat EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), idet den har defineret den relevante kundekreds og idet den har vurderet graden af begrebsmæssig lighed mellem varemærkerne ved at tilføje et krav om »intellektuel oversættelsesproces«, »begyndelse ved oversættelse«, eller »tidligere oversættelse«. For det andet har Retten tilsidesat EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 5, idet den ikke har foretaget en helhedsvurdering og idet den har undladt at undersøge relevansen af appellantens ældre varemærkes velkendthed og eksistensen af en mulig forbindelse.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
1)

Med det første anbringende gøres det gældende, at Retten har fordrejet beviser, idet den med urette ikke har taget hensyn til af appellanten anførte — og efter dennes opfattelse relevante — omstændigheder, der er blevet drøftet for Retten under den mundtlige forhandling.