Sag C-429/02

Bacardi France SAS

mod

Télévision française 1 SA (TF1) m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig))

»EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) – direktiv 89/552/EØF – fjernsyn uden grænser – tv-radiospredningsvirksomhed – reklame – national foranstaltning, som forbyder fjernsynsreklame for alkoholholdige drikkevarer, der markedsføres i den pågældende stat, når der er tale om indirekte fjernsynsreklame som følge af, at der optræder reklameskilte på skærmen under retransmissionen af visse sportsbegivenheder – Evin-loven«

Sammendrag af dom

1. Fri udveksling af tjenesteydelser – udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed – direktiv 89/552 – anvendelsesområde – begrebet »fjernsynsreklame« – ordning for indirekte fjernsynsreklame som følge af, at der optræder reklameskilte på skærmen under retransmissionen af visse sportsbegivenheder, der finder sted på andre medlemsstaters område – ikke omfattet

[Direktiv 89/552, art. 1, litra b), art. 2, stk. 2, og art. 10 og 11]

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – forbud mod reklame for alkoholholdige drikkevarer under fjernsynsudsendelser af sportsbegivenheder – begrundet i hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed

(EF-traktaten, art. 56, stk. 1, og art. 59 (efter ændring nu art. 46, stk. 1, EF og art. 49 EF))

1. Artikel 2, stk. 2, første afsnit, første punktum, i direktiv 89/552 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, som indeholder en forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre modtagefrihed og til ikke at hindre retransmission på deres område af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de ved direktivet samordnede områder, er ikke til hinder for, at en medlemsstat forbyder fjernsynsreklame for alkoholholdige drikkevarer, som markedsføres i denne stat, når der er tale om indirekte fjernsynsreklame som følge af, at der optræder reklameskilte på skærmen under retransmissionen af binationale sportsbegivenheder, der afholdes på andre medlemsstaters område.

En sådan form for indirekte fjernsynsreklame skal således ikke kvalificeres som »fjernsynsreklame« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 1, litra b), og artikel 10 og 11, for så vidt som der ikke er tale om meddelelser, der kan individualiseres, og som er udsendt over fjernsyn for at fremme afsætning af varer eller tjenesteydelser.

(jf. præmis 27 og 29 samt domskonkl. 1)

2. Traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) er ikke til hinder for, at en medlemsstat forbyder fjernsynsreklame for alkoholholdige drikkevarer, som markedsføres i denne stat, når der er tale om indirekte fjernsynsreklame som følge af, at der optræder reklameskilte på skærmen under retransmissionen af binationale sportsbegivenheder, der afholdes på andre medlemsstaters område.

En sådan ordning for fjernsynsreklame udgør ganske vist en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser i henhold til traktatens artikel 59. Den indebærer således for det første en restriktion for den frie udveksling af reklametjenesteydelser, eftersom ejere af reklameskilte af præventive årsager skal nægte enhver reklame for alkoholholdige drikkevarer adgang til reklameskilte, såfremt sportsbegivenheden skal retransmitteres i den pågældende medlemsstat. For det andet er denne ordning til hinder for udveksling af tjenesteydelser på området for udsendelse af fjernsynsprogrammer, idet tv-stationerne i denne medlemsstat skal nægte at retransmittere enhver sportsbegivenhed, hvor reklameskilte med reklamer for alkoholholdige drikkevarer, der markedsføres i medlemsstaten, er synlige, og idet arrangører af sportsbegivenheder, der finder sted i udlandet, ikke kan sælge retransmissionsrettighederne til disse tv-stationer, såfremt udsendelsen af disse begivenheder på tv kan indeholde indirekte fjernsynsreklame for alkoholholdige drikkevarer.

Imidlertid forfølger en sådan ordning for fjernsynsreklame et mål til beskyttelse af den offentlige sundhed i henhold til traktatens artikel 56, stk. 1 (efter ændring nu artikel 46, stk. 1), idet foranstaltninger, som begrænser mulighederne for at reklamere for alkoholholdige drikkevarer, og således er et led i bekæmpelsen af alkoholmisbrug, tilgodeser hensyn vedrørende den offentlige sundhed.

Desuden er ordningen egnet til at sikre virkeliggørelsen af dette mål og går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå målet. Denne ordning begrænser således de situationer, hvor reklameskilte for alkoholholdige drikkevarer vises i fjernsynet, og kan derfor hindre udsendelse af sådanne meddelelser, hvorved der bliver færre tilfælde, hvor tv-seere påvirkes til forbrug af alkoholholdige drikkevarer.

(jf. præmis 35, 37, 38 og 41 samt domskonkl. 2)