Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – lighed mellem de pågældende varemærker

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – bedømmelseskriterier – sammensat varemærke

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

5. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. For gennemsnitsforbrugeren i Portugal, Spanien, Det Forenede Kongerige, Østrig og Danmark er der risiko for forveksling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, mellem figurmærket 61 A NOSSA ALEGRIA, der er søgt registreret som EF-varemærke for »alkoholholdige drikke (dog ikke øl)« i klasse 33 i Nicearrangementet, og ordmærket CACHAÇA 51 og figurmærkerne Cachaça 51 og Pirassununga 51, der tidligere er registreret i Portugal, Spanien, Det Forenede Kongerige, Østrig og Danmark for varer af samme art.

De omtvistede varemærker fremkalder i de berørte forbrugeres bevidsthed et indtryk af svag lighed i visuel og fonetisk henseende og et indtryk af middelstor eller svag lighed i begrebsmæssig henseende.

De omhandlede varer kan købes overalt, og de sælges ikke udelukkende i specialbutikker, men også i store indkøbscentre. Den fonetiske opfattelse af de omtvistede varemærker skal derfor blot tillægges en sekundær betydning i det helhedsindtryk, som disse fremkalder. Den visuelle og begrebsmæssige opfattelse er derimod af afgørende betydning for dette helhedsindtryk.

Der skal tages hensyn til, at de omtvistede varemærker i visuel og begrebsmæssig henseende er baseret på en association mellem alkoholholdige drikke eller likører, som er fremstillet af sukkerrør, og nærmere bestemt for så vidt angår de ældre portugisiske varemærker, cachaça, og et bestemt tal, nemlig 51 i de ældre varemærker og 61 i det ansøgte varemærke, som ikke eller ikke umiddelbart leder den relevante kundekreds’ tanker hen på en særlig egenskab ved den omhandlede varetype. Dette tal er – på identisk vis i de omtvistede varemærker – et tocifret, ulige, naturligt og helt tal, hvis andet ciffer, på enernes plads, er 1. De visuelle og begrebsmæssige forskelle mellem de omtvistede varemærker, som følger af de grafiske forskelligheder og forskellene i værdien af tallene 50 og 60, opvejes af, at den grafiske udformning af tallet 5 mere ligner den grafiske udformning af tallet 6 end den grafiske udformning af andre tal og omvendt. Forskellen opvejes desuden af, at tallet 50 i den stigende rækkefølge af tiere ligger lige under tallet 60, og den almindeligt oplyste, rimeligt opmærksomme og velunderrettede relevante kundekreds vil derfor opfatte disse tal som havende nogenlunde samme værdi.

Hertil kommer, at de ældre varemærker og det ansøgte varemærke har eller, hvad angår det ældre portugisiske ordmærke, kan have det til fælles visuelt set, at deres tal er gengivet med store, enkle skrifttyper, som er centralt placeret i tegnet, i hvidt som kontrast til den sorte baggrund.

Hvad angår de figurative bestanddele i de omtvistede varemærker kan disse figurbestanddele ikke i tilstrækkelig grad i sig selv hjælpe til at adskille de ældre figurmærker og det ansøgte varemærke, således at enhver risiko for forveksling er udelukket.

Selv om den relevante kundekreds vil være i stand til at opfatte visse forskelle mellem de omtvistede varemærker, foreligger der, henset til det ovenfor anførte og til den omstændighed, at de varer, som er omfattet af de omhandlede varemærker, er identiske, en reel risiko for, at denne kundekreds vil skabe en forbindelse mellem de to varemærker. I sidste ende forekommer disse forskelle ikke at være tilstrækkeligt mærkbare til, at den relevante kundekreds, eller i det mindste en portugisisk gennemsnitsforbruger af alkoholholdige drikke, som udviser et middelhøjt opmærksomhedsniveau, og som stoler på et ufuldstændigt helhedsindtryk af disse varemærker, ikke skulle kunne foranlediges til at tro, at de varer, som de omtvistede varemærker betegner, hidrører fra den samme virksomhed eller fra økonomisk forbundne virksomheder.

(jf. præmis 39, 104, 106-110 og 112)

2. I henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker skal helhedsvurderingen af risikoen for forveksling for så vidt angår den visuelle, fonetiske eller begrebsmæssige lighed af de omtvistede tegn være støttet på det helhedsindtryk, disse giver, idet der navnlig skal tages hensyn til deres særprægede og dominerende bestanddele. Den opfattelse, som gennemsnitsforbrugeren har af de pågældende varer eller tjenesteydelser, spiller en afgørende rolle i helhedsvurderingen af den nævnte risiko. Gennemsnitsforbrugeren opfatter normalt et varemærke som en helhed og foretager ikke en undersøgelse af dets forskellige detaljer.

Med henblik på at vurdere det fornødne særpræg af en bestanddel, der udgør et varemærke, skal det vurderes, om denne bestanddel er mere eller mindre egnet til at bidrage til at identificere de varer, for hvilke varemærket er registreret, som hidrørende fra en bestemt virksomhed og dermed til at adskille disse varer fra andre virksomheders. Ved denne vurdering skal der bl.a. tages hensyn til den pågældende bestanddels egentlige egenskaber i forhold til spørgsmålet om, hvorvidt den beskriver de varer, for hvilke varemærket er registreret.

(jf. præmis 46 og 47)

3. Vurderingen af ligheden mellem to varemærker kan ikke begrænses til, at der alene tages hensyn til én bestanddel i et sammensat varemærke, og til at sammenligne denne bestanddel med et andet varemærke. Sammenligningen skal tværtimod foretages ved at undersøge de pågældende varemærker, hvorved hvert varemærke betragtes i sin helhed. Dette udelukker ikke, at det helhedsindtryk, som et sammensat varemærke fremkalder i erindringen hos den relevante kundekreds, under visse omstændigheder kan være domineret af en eller flere af varemærkets bestanddele. Det er kun, når alle de andre varemærkebestanddele er uden betydning, at bedømmelsen af ligheden alene kan afhænge af den dominerende bestanddel. Dette kan navnlig være tilfældet, når denne bestanddel i sig selv kan præge det billede af dette varemærke, som den relevante offentlighed har i erindringen, således at alle varemærkets andre bestanddele er uden betydning i helhedsindtrykket af mærket. Den omstændighed, at en bestanddel ikke er ubetydelig, indebærer ikke, at den er dominerende, ligesom den omstændighed, at en bestanddel ikke er dominerende, på ingen måde indebærer, at den er ubetydelig.

(jf. præmis 48)

4. Når visse bestanddele i et varemærke er beskrivende for de varer og tjenesteydelser, for hvilke varemærket er beskyttet, eller for de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af ansøgningen om registrering, har disse bestanddele kun en svag – endda meget svag – grad af særpræg. Ofte anses de kun for at have dette fornødne særpræg ved en kombination med varemærkets andre bestanddele. På grund af deres svage – endda meget svage – grad af særpræg kan et varemærkes beskrivende bestanddele almindeligvis ikke anses for at være dominerende i forbrugernes helhedsindtryk af varemærket, bortset fra tilfælde, hvor de bl.a. på grund af deres placering eller størrelse fremstår på en måde, hvorved de sandsynligvis vil kunne trænge ind i forbrugernes opfattelse og blive husket af disse. Dette indebærer imidlertid ikke, at et varemærkes beskrivende bestanddele nødvendigvis er ubetydelige i varemærkets helhedsindtryk. Det skal navnlig i denne forbindelse undersøges, om der er andre af varemærkets bestanddele, som i sig selv vil kunne dominere det billede, som den relevante kundekreds bevarer i erindringen.

(jf. præmis 49)

5. I forbindelse med undersøgelsen af en indsigelse, der er rejst af indehaveren af et ældre varemærke i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, er der intet til hinder for, at tilstedeværelsen af en visuel lighed mellem et ordmærke og et figurvaremærke bliver efterprøvet, eftersom disse to typer af mærker har en grafisk ydre form, som er i stand til at fremkalde et visuelt indtryk.

(jf. præmis 50)