ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til henholdsvis artikel 6, stk. 2, og artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004, idet den har undladt at træffe foranstaltninger, der skal tilskynde jernbaneinfrastrukturforvalteren til at nedbringe omkostningerne ved tilvejebringelse af infrastruktur og niveauet for afgifterne for adgang til infrastrukturen, og idet den har tilladt, at der medtages omkostninger, som ikke kan anses for at påløbe direkte som følge af togtjenesten, i beregningen af afgifterne for minimumsydelserne og sporadgangen til jernbaneinfrastrukturen.
1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 2, og artikel 5, nr. 1) og 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF af 30. maj 1994 om betingelser for tildeling og udnyttelse af tilladelser til prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter ved ikke at træffe passende foranstaltninger med henblik på at sikre, at adgangen til at udføre prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter kan ske uden nogen form for forskelsbehandling af de interesserede enheder, og at tilladelserne til disse aktiviteter udstedes efter en procedure, hvor alle interesserede enheder kan indgive en ansøgning på grundlag af kriterier, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, inden ansøgningsfristen begynder at løbe.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. april 2013 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Sverige

(Sag C-480/10) (1)

(Traktatbrud - beskatning - direktiv 2006/112/EF - artikel 11 - national lovgivning, der forbeholder muligheden for at danne en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt momspligtig person, for virksomheder på finans- og forsikringsområdet)

2013/C 171/02

Processprog: svensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og K. Simonsson, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved Falk og S. Johannesson, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte i sagen: Irland (ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget, bistået af G. Clohessy, SC, og N. Travers, BL) og Republikken Finland (ved H. Leppo, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 11 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, der begrænser anvendelsen af momsgrupper til virksomheder inden for den finansielle sektor

Konklusion

1) Kongeriget Sverige frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

3) Irland og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 328 af 4.12.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. marts 2013 — Bouygues SA og Bouygues Télécom SA mod Europa-Kommissionen m.fl. (sag C-399/10 P), Europa-Kommissionen og Den Franske Republik mod Bouygues SA m.fl. (sag C-401/10 P)

(Forenede sager C-399/10 P — C-401/10 P) (1)

(Appel - statsstøtte - finansielle foranstaltninger til fordel for France Télécom - forslag om et aktionærlån - offentlige erklæringer fremsat af et medlem af den franske regering - beslutning, hvorved støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet og ikke kræves tilbagesøgt - begrebet statsstøtte - begrebet økonomisk fordel - begrebet forpligtelse af statsmidler)

2013/C 156/02

Processprog: fransk

Parter

(Sag C-399/10 P)

Appellanter: Bouygues SA. og Bouygues Télécom SA (ved avocats C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau og D. Theophile)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, D. Grespan og S. Thomas, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede), France Télécom SA (først ved avocats S. Hautbourg, S. Quesson og L. Olza Moreno, dernæst ved avocats S. Hautbourg og S. Quesson) og Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

Intervenient til støtte for Den Franske Republik: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt U. Soltész)

(Sag C-401/10 P)

Appellant: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, D. Grespan og S. Thomas, som befuldmætigede)

De andre parter i appelsagen: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede), Bouygues SA og Bouygues Télécom SA (ved avocats C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau og D. Theophile), France Télécom SA (først ved avocats S. Hautbourg, S. Quesson og L. Olza Moreno, dernæst ved avocats S. Hautbourg og S. Quesson) og Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

Intervenient til støtte for Den Franske Republik: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt U. Soltész)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 21. maj 2010 (forenede sager T-425/04, T-444/04, T-450/04 og T-456/04), hvorved Retten annullerede artikel 1 i Kommissionens beslutning 2006/621/EF af 2. august 2004 om statsstøtte ydet af Frankrig til France Télécom (EUT L 257, s. 11) — erklæringer fremsat af et regeringsmedlem og aktionærlån kvalificeret som »støtte«.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 21. maj 2010, Frankrig m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-425/04, T-444/04, T-450/04 og T-456/04), ophæves.

2) De forenede sager T-425/04, T-444/04 og T-450/04 hjemvises til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse vedrørende de anbringender og påstande, som er fremført for den, og som Domstolen ikke har taget stilling til.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 317 af 20.11.2010.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, artikel 11, artikel 13, stk. 2, og artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/58/EF af 23. oktober 2007, idet det ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme disse bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-556/10) (1)

(Traktatbrud - transport - udvikling af Fællesskabets jernbaner - direktiv 91/440/EØF - artikel 6, stk. 3, og bilag II - direktiv 2001/14/EF - artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2 - infrastrukturforvalter - uafhængighed med hensyn til organisation og beslutningstagning - holdingstruktur - direktiv 2001/14 - artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1 - fastlæggelse af afgifter på grundlag af de direkte omkostninger - fastsættelse af afgifter - direkte omkostninger - fulde omkostninger - direktiv 2001/14 - artikel 6, stk. 2 - manglende incitamenter til at nedbringe omkostningerne - direktiv 91/440 - artikel 10, stk. 7 - direktiv 2001/14 - artikel 30, stk. 4 - tilsynsorgan - beføjelser)

2013/C 114/07

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze, J. Möller og N. Graf Vitzthum, som befuldmægtigede, bistået af advocaat R. Van der Hout)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Očková og T. Müller, som befuldmægtigede) og Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Fiorentino)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme artikel 6, stk. 3, i og bilag II til Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237, s. 25), samt af artikel 2, artikel 6, stk. 2, artikel 7, stk. 3, artikel 8, stk. 1, artikel 14, stk. 2, og artikel 30, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29)

Konklusion

1) Forbundsrepublikken Tyskland frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

3) Den Tjekkiske Republik og Den Italienske Republik bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 38 af 5.2.2011.
1)

Ved ikke at have truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den enhed, hvortil udøvelsen af de i bilag II til Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/12/EF af 26. februar 2001, angivne væsentlige funktioner er overdraget, er uafhængig i forhold til den virksomhed, der leverer jernbanetransportydelserne, i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440 samt artikel 14, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/58/EF af 23. oktober 2007, og idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme artikel 11 i nævnte direktiv 2001/14, har Den Franske Republik tilsidesat sine forpligtelser i henhold til disse bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 108/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. februar 2013 — Refcomp SpA mod Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network og Climaveneta SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-543/10) (1)

(Retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - fortolkning af artikel 23 - aftale om værneting i en kontrakt indgået mellem en producent og den oprindelige køber af en vare - kontrakt, der indgår i en kæde af salgskontrakter - spørgsmålet, om denne aftale om værneting kan gøres gældende over for en senere køber af varen)

2013/C 108/02

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Refcomp SpA

Sagsøgte: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network og Climaveneta SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 5, stk. 1, og artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001, L 12, s. 1) — specielle kompetenceregel for kontraktforhold — tvist mellem den senere køber af en genstand og producenten — rækkevidden af en værnetingsbestemmelse i en række fællesskabskontrakter

Konklusion

Artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en aftale om værneting, der er indeholdt i en kontrakt indgået mellem en producent af en vare og varens køber, ikke kan gøres gældende over for en senere køber, der som den seneste i en række af på hinanden følgende salgskontrakter, som er indgået mellem parter med hjemsted i forskellige medlemsstater, har købt nævnte vare og ønsker at anlægge erstatningssag mod producenten, medmindre det er godtgjort, at denne tredjemand faktisk har givet samtykke til nævnte værnetingsaftale på de betingelser, der er anført i nævnte artikel.

(1) EUT C 46 af 12.2.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/6

Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-555/10) (1)

(Traktatbrud - transport - udvikling af Fællesskabets jernbaner - direktiv 91/440/EØF - artikel 6, stk. 3, og bilag II - direktiv 2001/14/EF - artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2 - infrastrukturforvalter - uafhængighed med hensyn til organisation og beslutningstagning - holdingstruktur - ufuldstændig gennemførelse)

2013/C 114/06

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun, B. Simon og R. Vidal Puig og H. Støvlbæk som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer og U. Zechner, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Fiorentino)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme artikel 6, stk. 3, i og bilag II til Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237, s. 25), samt af artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29)

Konklusion

1) Republikken Østrig frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

3) Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 30 af 29.1.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 355/7

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 13. oktober 2011 — Waypoint Aviation SA mod État belge — SPF Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Bruxelles — Belgien)

(Sag C-9/11) (1)

(Fri udveksling af tjenesteydelser - skattelovgivning - skattegodtgørelse på indkomst af lån ydet til erhvervelse af aktiver, som benyttes i indlandet - udelukkelse af aktiver, hvis brugsret er overdraget til en tredjemand, der er etableret i en anden medlemsstat)

2011/C 355/11

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d'appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Waypoint Aviation SA

Sagsøgt: État belge — SPF Finances

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Bruxelles — fortolkning af artikel 10 EF (artikel 4, stk. 3, EU), og artikel 49 EF (artikel 56 TEUF) — national bestemmelse om indrømmelse af en skattegodtgørelse til modtagere af indkomst af fordringer eller lån ydet til et koordinationscenter — brugsret til aktiver erhvervet ved hjælp af lånte midler udøvet af et hjemmehørende selskab tilhørende samme koncern som koordinationscentret — udelukkelse af ikke hjemmehørende selskaber i samme koncern — begrænsninger for den frie udveksling af tjenesteydelser

Konklusion

Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter indrømmelse af en skattegodtgørelse på indkomst af lån ydet til visse selskaber med henblik på erhvervelse af nye aktiver, som benyttes i indlandet, er underlagt en betingelse om, at brugsretten ikke må overdrages til tredjemand af det selskab, som har erhvervet nævnte aktiv ved hjælp af det lån, der giver ret til skattegodtgørelsen, eller af ethvert andet selskab, der indgår i samme koncern, medmindre overdragelsen sker til andre koncernmedlemmer, der er etableret i denne medlemsstat.

(1) EUT C 95 af 26.3.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 186/8

Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. april 2011 — straffesag mod Hassen El Dridi, alias Soufi Karim (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte di Appello di Trento, Italien)

(Sag C-61/11) (1)

(Område for frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - artikel 15 og 16 - national lovgivning, som foreskriver en fængselsstraf for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold ved nægtelse af at efterkomme et påbud om at forlade en medlemsstats område - forenelighed)

2011/C 186/14

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte di Appello di Trento

Part i hovedsagen

Hassen El Dridi, alias Soufi Karim

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte di Appello di Trento — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) — tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold — betingelser for frihedsberøvelse med henblik på udsendelse — umiddelbar anvendelighed — national lovgivning, der fastsætter en fængselsstraf på mellem et og fire år for tredjelandsstatsborgere, som efter at være blevet underrettet om en udsendelsesafgørelse fortsat opholder sig ulovligt på det nationale område

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, herunder navnlig artikel 15 og 16, skal fortolkes således, at det er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, som foreskriver pålæggelse af en fængselsstraf for en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, alene fordi han i strid med et påbud om at forlade denne stats område inden for en bestemt frist forbliver på nævnte område uden gyldig grund.

(1) EUT C 113 af 9.4.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 174/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. maj 2012 — Legris Industries SA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-289/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer - Kommissionens beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - bøder - moder- og datterselskaber - tilregnelse af ulovlig adfærd)

2012/C 174/18

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Legris Industries SA (ved avocates A. Wachsmann og S. Thibault-Liger)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-376/06, Legis Industries mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38.121 — Fittings) — sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer — tilsidesættelse af retten til rettergang for en uafhængig og upartisk domstol — tilregnelse af ulovlig adfærd — tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, om personligt ansvar og om individuelle straffe — urigtig gengivelse af beviser

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Legris Industries SA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 174/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. maj 2012 — Comap SA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-290/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer - Kommissionens beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - bøder - overtrædelsens varighed - begrebet »vedvarende«)

2012/C 174/19

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Comap SA (ved avocates A. Wachsmann og S. de Guigné)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-377/06, Comap mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38.121 — Fittings) — sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer — tilsidesættelse af retten til rettergang for en uafhængig og upartisk domstol — tilsidesættelse af princippet om streng fortolkning af strafferetten — begrebet »offentlig afstandtagen« — urigtig gengivelse af beviser — manglende begrundelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Comap SA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
1)

Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 12. november 2010, Spanien mod Kommissionen (sag T-113/08), ophæves, for så vidt som den ved at anse skrivelsen AGR 16844 for en meddelelse som omhandlet i artikel 8, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2245/1999 af 22. oktober 1999, har anvendt datoen for meddelelsen af den nævnte skrivelse som reference for beregningen af den frist på 24 måneder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, litra c), femte afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1287/95 af 22. maj 1995, og artikel 7, stk. 4, femte afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1995 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, med henblik på den finansielle korrektion, som er foretaget i Kommissionens beslutning 2008/68/EF af 20. december 2007 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, i olivenoliesektoren på grund af den omstændighed, at de spanske myndigheder ikke i tilstrækkeligt omfang fulgte op på Olivenolieagenturets forslag efter kontrollen af møller.