Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - søtransport - karteller - aftale mellem rederier om containertransport i linjefart mellem Nordeuropa og USA samt om landtransport af containere til og fra havnene - det relevante marked - konkurrencebegrænsninger inden for fællesmarkedet - visse af de rederier, der er deltagere i aftalen, etableret uden for Fællesskabet - ingen betydning

(EF-traktaten, art. 85 (nu art. 81 EF))

2. Konkurrence - karteller - påvirkning af handelen mellem medlemsstater - kriterier

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF))

3. Konkurrence - søtransport - karteller - påvirkning af handelen mellem medlemsstater - aftale mellem rederier vedrørende vilkårene for sø- og landtransportydelser - påvirkning af handelen med havnetjenesteydelser og andre til godstransporten knyttede tjenesteydelser

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF))

4. Konkurrence - søtransport - forordning nr. 4056/86 - gruppefritagelse - anvendelsesområde

(Rådets forordning nr. 4056/86, art. 3)

5. Konkurrence - søtransport - forordning nr. 4056/86 - gruppefritagelse - restriktiv fortolkning - fritagelse for aftaler inden for linjekonferencer - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 og 3 (nu art. 81, stk. 1 og 3, EF); Rådets forordning nr. 4056/86, art. 3)

6. Fællesskabsret - begreber - fortolkning - begreb overført fra en international konvention - fortolkning i lyset af denne konvention

7. Konkurrence - søtransport - linjekonferencer - begreb - gruppefritagelse for aftaler inden for linjekonferencer - betingelser - fastsættelse af ensartede fragtrater for alle medlemmer af konferencen - prissystem, der er differentieret fra medlem til medlem - ulovligt

(Rådets forordning nr. 4056/86, art. 3)

8. Konkurrence - søtransport - forordning nr. 4056/86 - gruppefritagelse for aftaler inden for linjekonferencer - begrundelse - stabiliserende virkning som følge af, at der gælder ensartede fragtrater for alle medlemmer af konferencen - selvstændige foranstaltninger fra et medlem af konferencen - lovligt

(Rådets forordning nr. 4056/86, art. 3)

9. Annullationssøgsmål - Kommissionens beslutning om ikke at meddele en individuel fritagelse - kompliceret økonomisk vurdering - domstolsprøvelse - grænser

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF), og art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF))

10. Konkurrence - søtransport - karteller - forbud - fritagelse - betingelser - Kommissionens skøn

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF); Rådets forordning nr. 4056/86)

11. Konkurrence - karteller - forbud - fritagelse - betingelser - kumulativ karakter

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF))

12. Konkurrence - søtransport - karteller - forbud - fritagelse - det relevante marked - afgrænsning - kriterier - aftale mellem rederier om containertransport i linjefart mellem Nordeuropa og USA

13. Konkurrence - karteller - forbud - fritagelse - betingelser - mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter - helhedsvurdering nødvendig

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF))

14. Konkurrence - søtransport - karteller - forbud - fritagelse - betingelser - mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter - bedømmelseskriterier - aftale mellem rederier om fastsættelse af priserne på søtransport

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF); Rådets forordning nr. 4056/86, art. 12)

15. Retspleje - intervention - anbringende, der ikke er fremført af sagsøgeren - afvisning

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 4; Rettens procesreglement, art. 116, stk. 3)

16. Konkurrence - administrativ procedure - beslutning, der konstaterer en overtrædelse - påbud til de berørte virksomheder om at underrette deres kunder om muligheden for at genforhandle eller opsige kontrakterne - usædvanlig beslutningspraksis fra Kommissionen - ikke nævnt i meddelelsen af klagepunkter - tilsidesættelse af begrundelsespligten

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF); Rådets forordning nr. 1017/68, art. 11, og nr. 4056/86, art. 11)

Sammendrag

1. Med hensyn til en aftale mellem rederier om containertransport i linjefart over Atlanten, nemlig mellem Nordeuropa og USA, samt om landtransport af containere til og fra havnene, er de direkte påvirkede markeder markederne for transportydelser og ikke markedet for eksport af varer til USA. Konkurrencebegrænsningerne finder nemlig sted inden for fællesmarkedet, da det er her, de i aftalen deltagende rederier, hvoraf flere har hjemsted i Fællesskabet, konkurrerer om at sælge tjenesteydelser til kunderne, dvs. afskiberne, som er etableret i Fællesskabet. Den omstændighed, at nogle af de rederier, som deltager i aftalen, ikke har hjemsted i Fællesskabet, kan ikke ændre denne konklusion.

( jf. præmis 72 )

2. For at en aftale kan påvirke handelen mellem medlemsstater, må det på grundlag af en flerhed af objektive, retlige eller faktiske omstændigheder med tilstrækkelig sandsynlighed kunne forudses, at den kan udøve en direkte eller indirekte, aktuel eller potentiel indflydelse på handelen mellem medlemsstaterne på en måde, der kan være til skade for virkeliggørelsen af målene for et mellemstatsligt enhedsmarked. Navnlig kræves det ikke, at den anfægtede adfærd rent faktisk har påvirket handelen mellem medlemsstater mærkbart. Det er tilstrækkeligt at bevise, at den er egnet hertil.

( jf. præmis 79 og 90 )

3. En aftale, som er indgået mellem rederier, hvoraf flere har hjemsted i Fællesskabet, og som vedrører vilkårene for salg af sø- og landtransportydelser til afskibere med hjemsted i forskellige medlemsstater i Fællesskabet, kan påvirke handelen mellem medlemsstater i den i traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF), forudsatte betydning.

En sådan aftale kan desuden ændre strømmene af varer, der transporteres via havne, som betjenes af de rederier, der deltager i aftalen. Aftalen må derfor anses for at påvirke handelen mellem medlemsstater ud over den handel, som udelukkende består af søtransportydelser, idet også havnetjenesteydelser og andre til godstransporten knyttede tjenesteydelser påvirkes.

Endelig påvirker aftalen, eller kan i det mindste påvirke, varehandelen mellem medlemsstater, om end mere indirekte, eftersom de i aftalen fastsatte transportpriser repræsenterer en del af de transporterede varers endelige salgspris.

( jf. præmis 80-82 )

4. En aftale kan kun være omfattet af fritagelsen efter artikel 3 i forordning nr. 4056/86 om fastsættelsen af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport, hvis det er en aftale inden for rammerne af en linjekonference.

For at der kan være tale om linjekonference i den i forordning nr. 4056/86 forudsatte betydning, skal medlemmerne anvende »ensartede eller fælles fragtrater«.

( jf. præmis 140 og 143 )

5. Da konkurrencebegrænsende karteller principielt er forbudt i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF), må undtagelsesbestemmelser i en gruppefritagelsesforordning efter deres karakter fortolkes restriktivt. Det gælder i særdeleshed bestemmelserne i forordning nr. 4056/86, der omhandler søtransport, idet denne forordning har ubegrænset varighed, og de tilladte konkurrencebegrænsninger har karakter af undtagelser (horisontale aftaler om fastsættelse af priser). Heraf følger, at gruppefritagelsen efter artikel 3 i forordning nr. 4056/86 ikke kan fortolkes vidt og evolutivt, således at den omfatter alle aftaler, linjerederierne finder det hensigtsmæssigt, eller endog nødvendigt, at indgå for at tilpasse sig markedsvilkårene. Fritagelsen kan kun gælde de former for aftaler, som Rådet, på tidspunktet for udstedelsen af forordning nr. 4056/86 og på baggrund af de indhøstede erfaringer, fandt opfyldte betingelserne i traktatens artikel 85, stk. 3. Ud over, at Rådet om nødvendigt kan ændre forordning nr. 4056/86, kan de berørte virksomheder i øvrigt altid ansøge om individuel fritagelse for at råde bod på eventuelle ulemper ved gruppefritagelsens iboende begrænsninger.

( jf. præmis 146 )

6. Definitionen af »linjekonference« i artikel 1, stk. 3, litra b), i forordning nr. 4056/86 har nøjagtig samme ordlyd som den, der findes i De Forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer. Kodeksen er derfor et vigtigt udgangspunkt for fortolkningen af begrebet »linjekonference« i forordning nr. 4056/86.

( jf. præmis 147 )

7. En linjekonference, der, når den er i overensstemmelse med Rådets definition, er omfattet af gruppefritagelsen i forordning nr. 4056/86, kan efter sin karakter og ud fra sit formål anses for en kollektiv enhed, der fremtræder som sådan på markedet i forhold til såvel brugere som konkurrenter.

Konferencen fremstår som en enhed på markedet, eftersom den fastsætter ensartede fragtrater for samtlige medlemmer, således at forstå, at der gælder én og samme pris for transport af den samme vare fra punkt A til punkt B, uanset hvilket medlem af konferencen der varetager transporten.

Derimod kan en aftale mellem søtransportvirksomheder, hvori der foreskrives et system med differentierede priser, der varierer fra medlem til medlem, ikke anses for at være en linjekonference, som er omfattet af forordning nr. 4056/86.

( jf. præmis 157 og 167 )

8. Linjekonferencer er omfattet af en gruppefritagelse på grund af den stabiliserende rolle, de spiller. Denne stabilitet sikres bedre, hvis samtlige medlemmer af en konference anvender ensartede fragtrater, end hvis der findes flere priser, som hver især afhænger af, hvilket medlem der er tale om. Når der gælder et ensartet fragtrateniveau inden for konferencen, kan brugerne - hensyntagen til deres interesser er ligeledes en betingelse for fritagelsen - i øvrigt være sikre på, at de kan opnå en transportydelse til den samme pris, uanset hvilket medlem af konferencen de henvender sig til. Det er betydeligt mindre interessant for afskiberne således at råde over en referencepris for en given vare, hvis konferencens medlemmer ikke anvender én, men to, eller flere, priser for den samme vare.

Denne fortolkning af begrebet »linjekonference« er ikke uforenelig med, at et medlem af konferencen kan træffe selvstændige foranstaltninger. Sådanne foranstaltninger adskiller sig grundlæggende fra systemet med differentierede priser. At træffe en selvstændig foranstaltning, som gør det muligt for konferencens medlemmer med et vist varsel at tilbyde en lavere fragtrate end konferencetariffens for et bestemt produkt, skaber nemlig ikke et andet prisniveau, der kan finde anvendelse generelt, for den pågældende foranstaltning vedrører kun en enkeltstående, konkret transaktion. Den stabiliserende virkning af, at der findes fragtrater, som er ensartede eller fælles for alle deltagerne i konferencen, består derfor, selv om der træffes en selvstændig foranstaltning, hvorimod den undergraves, hvis konferencetariffen, hvori alle gældende fragtrater er angivet, udskiftes med et system med differentierede priser, der varierer fra medlem til medlem.

Adgangen til at fastsætte forskellige prisniveauer gør det i øvrigt muligt binde rederier til en gruppe, som uden denne fleksibilitet ville være forblevet uafhængige, og denne omstændighed kan føre til udelukkelse af den eksterne konkurrence. Derimod er forpligtelsen til at fastsætte ensartede fragtrater for samtlige medlemmer af konferencen ikke egnet til at fremme, at samtlige rederier tilslutter sig konferencen, og dette sikrer, at der findes en ekstern konkurrence.

( jf. præmis 158, 159 og 162 )

9. Den kontrol, som Fællesskabets retsinstanser udøver under et annullationssøgsmål i henhold til traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) vedrørende komplicerede økonomiske vurderinger, der er foretaget af Kommissionen som led i udøvelsen af den skønsbeføjelse, den har i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), i relation til hver af de fire betingelser heri, skal begrænses til en efterprøvelse af, at formforskrifterne er overholdt, at begrundelsen er tilstrækkelig, at de faktiske omstændigheder er materielt rigtige, samt at der ikke foreligger et åbenbart fejlskøn eller magtfordrejning.

( jf. præmis 257 )

10. Selv om stabilitet inden for søtransportsektoren kan bidrage til at sikre afskiberne pålidelige tjenesteydelser og dermed udgøre en fordel i den betydning, der forudsættes i den første betingelse i traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), kan Kommissionen ikke være forpligtet til at indrømme individuel fritagelse for enhver aftale mellem rederier, som efter parternes opfattelse kan bidrage til en sådan stabilitet. Kommissionen bevarer sin skønsbeføjelse ved anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 3, inden for de i forordning nr. 4056/86 fastsatte grænser.

( jf. præmis 262 )

11. De fire betingelser for indrømmelse af fritagelse efter traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), er kumulative. At blot én af disse betingelser ikke er opfyldt, er derfor tilstrækkeligt til, at der må gives afslag på fritagelse.

( jf. præmis 264 )

12. Ved vurderingen af en aftale med henblik på en eventuel fritagelse i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), omfatter det marked, der skal tages i betragtning, alle de produkter, som på grund af deres egenskaber er særligt egnede til at opfylde vedvarende behov, og som kun i ringe omfang kan erstattes af andre produkter.

Med hensyn til en aftale mellem rederier om containertransport i linjefart over Atlanten, mellem Nordeuropa og USA, er det relevante marked markedet for containertransport i linjefart. At andre former for sø- eller lufttransport for en begrænset række varer kan udøve en marginal konkurrence på markedet for containertransport i linjefart, er dog ikke ensbetydende med, at de kan anses for at være en del af det samme marked.

( jf. præmis 272 og 273 )

13. Muligheden for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende tjenesteydelser, som omhandlet i traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), skal nødvendigvis underkastes en helhedsvurdering, hvorunder der navnlig skal tages hensyn til det relevante markeds særlige træk, de af aftalen affødte konkurrencebegrænsninger, aftaleparternes markedsandele samt udstrækningen og intensiteten af både den aktuelle og den potentielle eksterne konkurrence. Ud fra en sådan helhedsbetragtning er disse faktorer nemlig tæt forbundet med eller kan opveje hinanden. Jo alvorligere interne konkurrencebegrænsninger mellem parterne der er tale om, jo nødvendigere er det nemlig for, at aftalen kan være berettiget til fritagelse, at den eksterne konkurrence er stærk og betydningsfuld. På samme måde skal den potentielle konkurrence være stærkere, jo større markedsandele aftaleparterne råder over.

( jf. præmis 300 )

14. For at fastslå, om en aftale giver de kontraherende parter mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende tjenesteydelser i den i traktatens artikel 85, stk. 3, litra b) [nu artikel 81, stk. 3, litra b), EF], forudsatte betydning, kan Kommissionen principielt ikke alene lægge til grund, at aftalen udelukker konkurrencen mellem de pågældende parter, og at disse repræsenterer en væsentlig del af det relevante marked. Dels er forbuddet mod udelukkelse af konkurrencen et snævrere begreb end tilstedeværelsen eller erhvervelsen af en dominerende stilling. En aftale kan således anses for ikke at udelukke konkurrencen i den i traktatens artikel 85, stk. 3, litra b), forudsatte betydning, og dermed være berettiget til fritagelse, selv om den giver deltagerne en dominerende stilling. Dels skal den potentielle konkurrence tages i betragtning, inden det fastslås, at en aftale udelukker konkurrencen i den i traktatens artikel 85, stk. 3, forudsatte betydning.

En hensyntagen til og undersøgelse af både den aktuelle og den potentielle eksterne konkurrence er så meget mere nødvendig, når det skal fastslås, om en aftale mellem rederier om fastsættelse af priser på søtransport er berettiget til individuel fritagelse i henhold til artikel 12 i forordning nr. 4056/86.

( jf. præmis 330 og 331 )

15. Da intervenienter i medfør af procesreglementets artikel 116, stk. 3, skal indtræde i sagen, som den foreligger ved deres intervention, og da påstande, der fremsættes i begæringen om intervention, i henhold til artikel 37, stk. 4, i statutten for Domstolen kun kan gå ud på at understøtte en af parternes påstande, er en intervenient ikke berettiget til at fremføre et anbringende, som sagsøgeren ikke har fremført.

( jf. præmis 382 )

16. I en beslutning, hvorved det fastslås, at bestemmelserne i en aftale mellem rederier om fastsættelse af priser og de nærmere vilkår for søtransport udgør en overtrædelse af traktatens konkurrenceregler, er et påbud om, at de berørte virksomheder skal underrette de kunder, med hvem de har indgået servicekontrakter og andre kontraktrelationer inden for rammerne af aftalen, om, at »de pågældende kunder efter ønske kan genforhandle eller straks opsige kontrakterne«, ikke åbenbart nødvendigt og er ikke i overensstemmelse med Kommissionens normale beslutningspraksis. Under de omstændigheder tilkommer det Kommissionen udførligt at gøre rede for sin argumentation.

Skønt et sådant påbud kan anses for nødvendigt for at sikre, at de tilsidesatte regler blev overholdt, og for omfattet af Kommissionens beføjelser til i overensstemmelse med artikel 11 i forordning nr. 4056/86 og forordning nr. 1017/68 at pålægge de berørte virksomheder at »bringe de konstaterede overtrædelser til ophør«, burde meddelelsen af klagepunkter under alle omstændigheder have indeholdt en, om så kun kortfattet, men dog tilstrækkeligt klart formuleret, redegørelse for de foranstaltninger, Kommissionen agtede at træffe for at bringe overtrædelserne til ophør, og givet sagsøgerne alle de oplysninger, der var nødvendige for, at de i rette tid kunne fremkomme med deres bemærkninger, inden Kommissionen vedtog en endelig beslutning på dette punkt. Dette gælder så meget mere, når de individuelle servicekontrakter repræsenterer en væsentlig del af de berørte virksomheders omsætning, og forpligtelsen til at genforhandle med kunderne derfor kunne have betydelige konsekvenser for virksomhederne eller endog udgøre en mere alvorlig sanktion end en bøde.

( jf. præmis 411, 415 og 418 )