ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 46/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. december 2012 — Krystyna Alder og Ewald Alder mod Sabina Orlowska og Czeslaw Orlowski (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Koszalinie — Polen)

(Sag C-325/11) (1)

(Forordning (EF) nr. 1393/2007 - forkyndelse af dokumenter - part, som har bopæl på en anden medlemsstats område - repræsentant, som har bopæl på det nationale område - foreligger ikke - processkrifter, der tilføres sagens akter - formodning om kendskab)

2013/C 46/12

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Koszalinie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Krystyna Alder og Ewald Alder

Sagsøgt: Sabina Orlowska og Czeslaw Orlowski

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Sąd Rejonowy w Koszalinie (Polen) — fortolkning af af artikel 18 TEUF og af artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 (EUT L 324 af 10.12.2007, s. 79) — nationale retsforskrifter, der, for en part, som har bopæl på en anden stats område, og som ikke har udpeget nogen befuldmægtiget, der er bosat på det nationale område, indfører en formodning om, at parten har kendskab til de processkrifter, der tilføres sagens akter

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter retslige dokumenter, der er rettet til en part, som har bopæl eller sædvanligt opholdssted i en anden medlemsstat, forbliver i sagsakterne med den følge, at dokumenterne betragtes som forkyndt, når denne part ikke har udpeget nogen befuldmægtiget, for hvem forkyndelse kan ske, som er bosiddende i den førstnævnte stat, hvor retssagen verserer.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 46/6

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. december 2012 — Europa-Kommissionen mod Planet AE

(Sag C-314/11 P) (1)

(Appel - beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser - fastsættelsen af risikoniveauet for en enhed - system for tidlig varsling - OLAF’s undersøgelse - afgørelser - anmodninger om aktivering af en W1a- og en W1b-varsling - anfægtelige retsakter - formaliteten)

2013/C 46/11

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Planet AE (ved dikigoros V. Christianos)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-320/09, Planet mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede den af Europa-Kommissionen nedlagte påstand om sagens afvisning under et sagsanlæg om ophævelse af Kommissionens beslutninger, truffet efter en undersøgelse ved Kontoret for Bekæmpelse af Svig (OLAF), om i det tidlige varslingssystem (»TV«) at aktivere et »W1a«-signal og senere et »W1b«-signal, til angivelse af sagsøgerens risikoniveau i sin egenskab af at have fået tildelt offentlige kontrakter vedrørende et institutionelt og sektorielt moderniseringsprojekt i Syrien, finansieret inden for rammerne af MEDA-rpogrammet (EUT 2005 S 203-199730)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 238 af 13.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 46/6

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. december 2012 — Grattan plc mod The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-310/11) (1)

(Skattelovgivning - moms - andet direktiv 67/228/EØF - artikel 8, litra a) - sjette direktiv 77/388/EØF - levering af goder - beskatningsgrundlag - kommission betalt af et postordreselskab til sin agent - eksterne kunders køb - afslag i prisen efter afgiftspligtens indtræden - direkte virkning)

2013/C 46/10

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Grattan plc

Sagsøgt: The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — fortolkning af artikel 8, litra a), i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse (EFT 1967, s. 14) — beskatningsgrundlag — kommission betalt af et postordreselskab til sin agent, der intervenerer som mellemmand ved leveringer af goder til slutforbrugeren — kommission i form af betaling i kontanter eller i form af kreditter på de beløb, der skyldes selskabet for goder, som agenten køber til eget brug — efterfølgende nedsættelse af beskatningsgrundlaget for leveringer foretaget før den 1. januar 1978 i medfør af den direkte virkning af direktivets artikel 8, litra a), og/eller i medfør af princippet om afgiftsneutralitet eller ligebehandlingsprincippet

Konklusion

Artikel 8, litra a), i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke giver en afgiftspligtig person ret til efterfølgende at anse afgiftsgrundlaget for en levering af varer for nedsat, når en agent efter varernes leveringstidspunkt modtog en kredit fra leverandøren, som vedkommende valgte at modtage enten i form af en betaling i kontanter eller i form af en kredit til modregning i de beløb, der skyldtes leverandøren for leveringer af varer, der allerede havde fundet sted.

(1) EUT C 282 af 24.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. marts 2013 — Jutta Leth mod Republik Österreich og Land Niederösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-420/11) (1)

(Miljø - direktiv 85/337/EØF - vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkninger på miljøet - godkendelse af et sådant projekt, når der ikke foreligger en behørig vurdering - denne vurderings formål - betingelser for, at der foreligger ret til erstatning - indbefatning eller ej af borgeres beskyttelse mod formuetab)

2013/C 141/09

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jutta Leth

Sagsøgte: Republik Österreich og Land Niederösterreich

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 3 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1977 (EFT L 73, s. 5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 (EUT L 156) — godkendelse af et projekt uden en passende vurdering af dets indvirkning på miljøet — en privatpersons søgsmål med henblik på at opnå erstatning for den ved projektet forårsagede formindskelse af værdien af hans faste ejendom — formålet med vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet — spørgsmålet om vurderingen også tjener til at beskytte private mod formuetab

Konklusion

Artikel 3 i Rådets direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, skal fortolkes således, at den vurdering af indvirkninger på miljøet, som er fastsat i denne artikel, ikke omfatter en vurdering af det omhandlede projekts indvirkninger på værdien af materielle goder. Formuetab er imidlertid, for så vidt som de er direkte økonomiske følger af et offentligt eller privat projekts indvirkninger på miljøet, omfattet af det beskyttelsesformål, der forfølges med dette direktiv.

Den omstændighed, at der ikke er blevet foretaget en vurdering af indvirkningerne på miljøet i strid med det pågældende direktivs krav, giver i princippet ikke i sig selv ifølge EU-retten og med forbehold for regler i national ret, der er mindre restriktive på området for statens ansvar, en borger ret til erstatning for et rent formuetab på grund af værdiforringelsen af borgerens faste ejendom forårsaget af det pågældende projekts indvirkninger på miljøet. Det tilkommer imidlertid den nationale ret at efterprøve, om de krav i EU-retten, der finder anvendelse på ret til erstatning, særligt kravet om, at der foreligger en direkte årsagsforbindelse mellem den påståede tilsidesættelse og det lidte tab, er opfyldt.

(1) EUT C 319 af 29.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2013 — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH mod Finanzamt Bayreuth (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-275/11) (1)

(Beskatning - merværdiafgift - direktiv 77/388/EØF - fritagelse for forvaltning af investeringsforeninger - rækkevidde)

2013/C 123/04

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH

Sagsøgt: Finanzamt Bayreuth

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelse for forvaltning af investeringsforeninger — rækkevidde

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at de ydelser vedrørende rådgivning om investering i værdipapirer, som af tredjemand leveres til et kapitalinvesteringsselskab, der administrerer en investeringsforening, er omfattet af begrebet »forvaltning af investeringsforeninger« med henblik på den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse, også selv om tredjemanden ikke har handlet i henhold til delegation som omhandlet i artikel 5g i Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/107/EF af 21. januar 2002.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/15

Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. februar 2013 — Helga Petersen og Peter Petersen mod Finanzamt Ludwigshafen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Tyskland)

(Sag C-544/11) (1)

(Fri udveksling af tjenesteydelser - arbejdskraftens frie bevægelighed - bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter indtægter oppebåret for beskæftigelse udøvet i en anden stat inden for rammerne af udviklingsbistanden kan skattefritages - betingelser - arbejdsgiver, der er etableret på det nationale område - afslag, når arbejdsgiveren er etableret i en anden medlemsstat)

2013/C 114/20

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Rheinland-Pfalz

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Helga Petersen og Peter Petersen

Sagsøgt: Finanzamt Ludwigshafen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Rheinland-Pfalz — fortolkning af artikel 56 TEUF — restriktioner for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for Unionen — lovgivning i en medlemsstat, hvorefter skattefritagelse for indtægter oppebåret for arbejde udført i udlandet inden for rammerne af udviklingsbistand — begrænsning af denne fritagelse til tilfælde, hvor arbejdsgiveren har hjemsted på det nationale område

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter indtægter fra lønnet beskæftigelse oppebåret af en fuldt skattepligtig person, der er hjemmehørende i denne medlemsstat, er fritaget for indkomstbeskatning, når arbejdsgiveren er etableret i den nævnte medlemsstat, men ikke er skattefritaget, når arbejdsgiveren er etableret i en anden medlemsstat.

(1) EUT C 25 af 28.1.2012.
—

Arbejdsgiverens begrundelse for lønforskellen, som viser en tilsyneladende forskelsbehandling på grundlag af køn, skal vedrøre de referencepersoner, der — på grund af, at deres situation er karakteriseret ved pålidelige statistiske oplysninger, som omfatter et tilstrækkeligt antal personer, som ikke er udtryk for rent tilfældige eller kortvarige omstændigheder, og generelt set viser sig at være væsentlige — er blevet taget i betragtning af den nationale ret med henblik på at konstatere nævnte forskelsbehandling.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. februar 2013 — Manfred Beker og Christa Beker mod Finanzamt Heilbronn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-168/11) (1)

(Frie kapitalbevægelser - indkomstskat - kapitalindtægter - dobbeltbeskatningsoverenskomst - udbytte, der er udloddet af selskaber med hjemsted i medlemsstater og tredjelande - fastlæggelse af det maksimale beløb for i udlandet opkrævet kildeskat, der kan modregnes i den nationale indkomstskat - manglende hensyntagen til de personlige udgifter og til de udgifter, som er knyttet til privat livsførelse - begrundelse)

2013/C 114/11

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Manfred Beker og Christa Beker

Sagsøgt: Finanzamt Heilbronn

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 56 EF — national lovgivning om indkomstskat for fysiske personer, hvorefter der i den i udlandet betalte skat kun kan fradrages den del af den indenlandske indkomstskat, der vedrører udenlandske indkomster — metode til fastlæggelse af denne del af den indenlandske indkomstskat, der medfører forholdsmæssig opdeling af særlige udgifter og ekstraordinære udgifter, der også kan fradrages i udenlandske indkomster og således medfører en tilsvarende nedsættelse af loftet for fradrag af udenlandsk skat

Konklusion

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter — når fuldt skattepligtige personers udenlandske indtægter i den stat, hvorfra indtægterne stammer, er underlagt en skat, der svarer til den indkomstskat, der opkræves i nævnte medlemsstat — den udenlandske skat i forbindelse med en ordning, der har til formål at begrænse dobbeltbeskatning, modregnes i indkomstskatten i denne medlemsstat ved at gange den skat, der skyldes i henhold til de indkomster, der er skattepligtige i samme medlemsstat, herunder udenlandske indtægter, med forholdet mellem nævnte udenlandske indtægter og summen af de samlede indtægter, idet sidstnævnte sum ikke tager hensyn til særlige eller ekstraordinære udgifter som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold.

(1) EUT C 211 af 16.7.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/12

Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. februar 2013 — straffesag mod Stefano Melloni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Constitucional Madrid — Spanien)

(Sag C-399/11) (1)

(Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - den europæiske arrestordre - procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne - afgørelser truffet efter en retssag, under hvilken den pågældende ikke selv var til stede - fuldbyrdelse af en dom afsagt in absentia - mulighed for fornyet prøvelse af dommen)

2013/C 114/16

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Constitucional Madrid

Parter i hovedsagen

Straffesag mod: Stefano Melloni

Den anden part: Ministerio Fiscal

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Constitucional Madrid — fortolkning af artikel 4a i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190, s. 1), som ændret ved Rådets Rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009 om ændring af rammeafgørelse 2002/584/RIA, rammeafgørelse 2005/214/RIA, rammeafgørelse 2006/783/RIA, rammeafgørelse 2008/909/RIA og rammeafgørelse 2008/947/RIA samt styrkelse af personers proceduremæssige rettigheder og fremme af anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse i forbindelse med afgørelser afsagt, uden at den pågældende selv var til stede under retssagen (EUT L 81, s. 24), og af artikel 47, 48 og 53 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — afgørelse truffet i en sag, hvor den berørte part ikke selv var til stede under retssagen — fuldbyrdelse af en straf pålagt i en udeblivelsesdom — mulighed for fornyet prøvelse af dommen

Konklusion

1) Artikel 4a, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den fuldbyrdende judicielle myndighed i de tilfælde, der er anført i denne bestemmelse, betinger fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf, af, at domfældelsen, afsagt in absentia, kan prøves på ny i den udstedende medlemsstat.

2) Artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, er forenelig med de krav, der følger af artikel 47 og artikel 48, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

3) Artikel 53 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den ikke tillader den fuldbyrdende medlemsstat at betinge overgivelsen af en person, der er dømt in absentia, af, at domfældelsen kan prøves på ny i den udstedende medlemsstat, med henblik på at undgå en tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang og af retten til forsvar, der er garanteret ved dens forfatning.

(1) EUT C 290 af 1.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. februar 2013 — ProRail NV mod Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV og FAG Kugelfischer GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)

(Sag C-332/11) (1)

(Forordning (EF) nr. 1206/2001 - samarbejde om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område - direkte bevisoptagelse - udpegelse af en sagkyndig - opgave, der udføres delvist på den forelæggende rets medlemsstats område og delvist på en anden medlemsstats område)

2013/C 114/15

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ProRail NV

Sagsøgte: Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV og FAG Kugelfischer GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 1 og 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EFT L 174, s. 1), og af artikel 33, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (»Bruxelles I«) (EFT 2001 L 12, s. 1) — den anmodende rets direkte udførelse af en undersøgelseshandling — udpegelse af en sagkyndig og tildeling af en opgave til denne af retterne i en medlemsstat, der dels skal udføres på disse retters område, dels på en anden medlemsstats område — spørgsmålet om obligatorisk anvendelse af den mekanisme, der er fastsat i artikel 17 i forordning nr. 1206/2001

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, litra b), og artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en ret i en medlemsstat, der ønsker, at en bevisoptagelse ved en sagkyndig udføres på en anden medlemsstats område, ikke nødvendigvis er forpligtet til at anvende den metode til bevisoptagelse, der er fastsat ved disse bestemmelser, for at kunne foranstalte denne bevisoptagelse.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
1)

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den nationale ret, der ex officio har konstateret, at der foreligger et urimeligt kontraktvilkår, ikke med henblik på at drage konsekvenserne af denne konstatering har pligt til at afvente, at den forbruger, der er blevet underrettet om sine rettigheder, anmoder om, at det pågældende vilkår annulleres. Kontradiktionsprincippet påbyder imidlertid som hovedregel den nationale ret, der ex officio har konstateret, at der foreligger et urimeligt kontraktvilkår, at meddele tvistens parter dette og give dem mulighed for kontradiktorisk at drøfte det i henhold til de former, der er fastsat herom i de nationale processuelle regler.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, sammenholdt med dette direktivs artikel 7, samt sine forpligtelser i henhold til artikel 3 og 4, stk. 1, og 3, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet den ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at undgå forringelsen af naturtyperne og levestederne for de arter, med hensyn til hvilke det særlige bevaringsområde 1220009 er blevet udpeget, og idet den ikke har tilvejebragt et kloaknet og anlæg til rensning af byspildevand for byområdet Langada.
2)

Princippet om afgiftsneutralitet, proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at modtageren af en faktura nægtes retten til at fradrage indgående merværdiafgift som følge af, at der ikke har fundet en faktisk afgiftspligtig transaktion sted, selv om der ikke i den berigtigede afgiftsansættelse, som er rettet til udstederen af denne faktura, er foretaget en berigtigelse af den merværdiafgift, som nævnte udsteder har angivet. Hvis der imidlertid, henset til svig eller uregelmæssigheder begået af udstederen eller et tidligere omsætningsled i forbindelse med den transaktion, der tjener som grundlag for at støtte fradragsretten, må anlægges det synspunkt, at denne transaktion ikke faktisk er blevet gennemført, skal det på grundlag af objektive forhold godtgøres, uden at det hermed kræves, at modtageren af fakturaen foretager kontroller, som ikke påhviler ham, at denne modtager vidste eller burde have vidst, at nævnte transaktion var led i merværdiafgiftssvig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.