Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Appel ° anbringender ° anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten paaberaabte ° urigtig bedoemmelse af faktum ° formalitetsmangel ° afvisning

[EF-traktaten, art. 168 A, EF-statutten for Domstolen, art. 51, Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Appel ° anbringender ° urigtig bedoemmelse af beviser, der er forskriftsmaessigt tilvejebragt ° formalitetsmangel ° afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 51)

3. Appel ° anbringender ° anbringende, der fremsaettes foerste gang under appellen ° afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Det fremgaar af EF-traktatens artikel 168 A, artikel 51 i EF-statutten for Domstolen og procesreglementets artikel 112, stk. 1, litra c), at et appelskrift praecist skal angive, hvilke elementer der anfaegtes i den dom, som paastaas ophaevet, samt de retlige argumenter, der saerligt stoetter denne paastand.

Dette krav er ikke opfyldt, naar appelskriftet blot gentager eller noejagtigt gengiver de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremfoert for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der er stoettet paa faktiske omstaendigheder, som Retten udtrykkeligt har afvist at laegge til grund. En saadan appel har i realiteten kun til formaal at opnaa, at de i staevningen for Retten fremsatte paastande paadoemmes endnu en gang, hvilket falder uden for Domstolens kompetence.

Appel kan kun stoettes paa, at Retten har overtraadt visse retsregler, idet enhver bedoemmelse af faktisk karakter er udelukket. Det er saaledes alene Retten, der er kompetent til dels at fastlaegge de faktiske omstaendigheder i sagen, naar bortses fra tilfaelde, hvor den indholdsmaessige urigtighed af dens konstateringer foelger af akterne i den sag, den har behandlet, dels til at tage stilling til disse faktiske omstaendigheder. Domstolen har i henhold til traktatens artikel 168 A kompetence til at gennemfoere en kontrol med den retlige vurdering af disse faktiske omstaendigheder og de retlige konsekvenser, Retten har draget.

2. Det fremgaar af artikel 113, stk. 2, i Domstolens procesreglement og artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement, at Domstolen under en appel ikke har kompetence til at fastlaegge de faktiske omstaendigheder og i princippet heller ikke til at bedoemme de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlaeggelsen af de faktiske omstaendigheder. Naar disse beviser er blevet forskriftsmaessigt tilvejebragt, og de almindelige retsgrundsaetninger og de processuelle regler om bevisbyrde og bevisfoerelse er blevet overholdt, er det alene Retten, der har kompetence til at afgoere, hvilken bevisvaerdi der skal tillaegges de oplysninger, den har faaet forelagt.

3. Et anbringende, der fremfoeres for foerste gang under en appel for Domstolen, maa afvises. Hvis man gav en part adgang til foerst for Domstolen at fremfoere et anbringende, der ikke er blevet fremfoert for Retten, ville det vaere ensbetydende med en adgang til at forelaegge Domstolen ° der har en begraenset kompetence i appelsager ° en mere omfattende tvist end den, der blev forelagt Retten. Under en appel har Domstolen saaledes kun kompetence til at proeve Rettens bedoemmelse af anbringender, der er blevet behandlet af Retten.