RETTENS DOM (Femte Afdeling)

21. juni 1996

Sag T-41/95

Moat

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — erstatningssøgsmål — opfyldelse af en dom om annullation af en udnævnelse — forsinket bedømmelsesrapport«

Fuldstændig gengivelse på engelsk II-939

Angående:

Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt ved den manglende eller forsinkede opfyldelse af Rettens dom af 16. december 1993 i sag T-58/92, Moat mod Kommissionen (Sml. II, s. 1443), den forsinkede udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport for 1991-1993 og den omstændighed, at han ikke modtog noget begrundet svar på sin skrivelse af 30. marts 1994, der var betegnet som en ansøgning og/eller klage.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Den 6. februar 1992 ansøgte sagsøgeren om stillingen som chef for den administrative enhed 7 (»Ansættelse«) ved direktorat A (Personale) i Generaldirektorat IX (Personale og Administration) (stilling nr. IX.A.7) samt stillingen som chef for den administrative enhed 3 (»Transport og Turisme«) ved direktorat D (Karteller, misbrug, dominerende markedsstilling og andre former for konkurrencefordrejning III) i Generaldirektorat IV (Konkurrence), som skulle besættes i lønklasse A3, A4 eller A5. Disse to stillinger var omhandlet i meddelelser om ledig stilling KOM/6/92 og KOM/4/92, som blev offentliggjort den 30. januar 1992.

Da sagsøgerens ansøgninger om stillingerne og hans efterfølgende klage herover blev afslået, anlagde han, ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 12. august 1992, sag med påstand om annullation af Kommissionens afslag på hans ansøgninger, annullation af afgørelserne om udnævnelse af andre i de nævnte stillinger samt om erstatning for det tab, som han hævdede at have lidt dels som følge af den forsinkede udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport for perioden mellem den 1. juli 1989 og den 30. juni 1991, dels den omstændighed, at man ved besættelsen af de nævnte stillinger ikke havde taget hensyn til denne rapport og endelig den omstændighed, at han ikke havde modtaget noget begrundet svar på sin klage.

Ved dom af 16. december 1993 i sag T-58/92, Moat mod Kommissionen (Sml. II, s. 1443) annullerede Retten afgørelsen om afslaget på sagsøgerens ansøgning til stilling nr. IX.A.7 samt afgørelsen om at udnævne T. i denne stilling og frifandt i øvrigt Kommissionen.

Den 10. marts 1994 offentliggjorde Kommissionen en ny meddelelse, KOM/41/94, om ledig stilling nr. IX.A.7.

Den 30. marts 1994 indgav sagsøgeren en skrivelse, som han betegnede som en ansøgning i henhold til artikel 90, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«) og/eller en klage i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, hvori han anmodede om oplysninger vedrørende resultatet af hans ansøgning om stilling nr. IX. A.7 (KOM/6/92). I denne skrivelse rejste han endvidere krav om erstatning for det tab, som han hævdede at have lidt som følge af den metode, Kommissionen havde fulgt med henblik på opfyldelse af Rettens dom af 16. december 1993.

Ved en ansøgning indleveret samme dag i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, rejste han krav om erstatning for det tab, som han hævdede at have lidt som følge af den forsinkede udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport for perioden mellem den 1. juli 1991 og den 30. juni 1993.

Den 7. april 1994 offentliggjorde Kommissionen på ny meddelelse om ledig stilling KOM/41/94, hvorved den samtidig annullerede meddelelse om ledig stilling KOM/6/92.

Den 8. juni 1994 afslog Kommissionen den ansøgning, hvori sagsøgeren havde rejst krav om erstatning som følge af den forsinkede udfærdigelse af bedømmelsesrapporten for 1991-1993.

Den 3. september 1994 indgav sagsøgeren i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, en klage over det udtrykkelige afslag på hans ansøgning med krav om erstatning som følge af den forsinkede udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport 1991-1993 og over det stiltiende afslag på den skrivelse, han havde betegnet som en ansøgning og/eller klage. Denne klage blev afvist.

Formaliteten

Retten bemærkede, at selv om en pensioneret sagsøger ikke har nogen interesse i at få annulleret en meddelelse om ledig stilling eller en afgørelse om at udnævne en tjenestemand i en stilling, som den pågældende ikke længere kan gøre noget krav på, har han dog stadig en personlig interesse i at forfølge et søgsmål om erstatning for det tab, som han hævder at have lidt som følge af et afslag på at forfremme ham og som følge af de fejl eller undladelser, som han hævder, administrationen har begået (præmis 26).

Henvisning til: Retten, 5. december 1990, sag T-82/89, Marcato mod Kommissionen, Sml. II, s. 735, præmis 53 og 54; Retten, 9. februar 1994, sag T-82/91, Latham mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 61, præmis 24 og 25.

Realiteten

Manglende eller forsinket opfyldelse af dommen af 16. december 1993

Retten bemærkede, at en sagsøger ifølge fast retspraksis for at kunne påstå sig tilkendt erstatning må godtgøre, at den sagsøgte institution har begået en tjenestefejl, at der er indtruffet et tab, som det er muligt at anslå, samt at der er årsagsforbindelse mellem tjenestefejlen og det påståede tab (præmis 37).

Henvisning til: Retten, 26. februar 1992, sag T-16/89, Herkenrath m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 275, præmis 36.

Ifølge Rettens praksis er ansættelsesmyndigheden ikke forpligtet til at ansætte nogen ved afslutningen af en ansættelsesprocedure i henhold til vedtægtens artikel 29. Dette princip bevarer sin gyldighed, selv om ansættelsesproceduren delvis annulleres ved en dom afsagt af Fællesskabets retsinstanser. Følgelig påvirker en sådan dom ikke ansættelsesmyndighedens skønsmæssige frihed til at forøge sine valgmuligheder i tjenestens interesse ved at annullere den oprindelige meddelelse om ledig stilling og samtidig iværksætte en ny ansættelsesprocedure (præmis 38).

Henvisning til: Retten, 14. februar 1990, sag T-38/89, Hochbaum mod Kommissionen, Sml. II, s. 43, præmis 15 og 16.

Kommissionen tilsidesatte derfor ikke traktatens artikel 176 ved at annullere meddelelse om udvælgelsesprøve KOM/6/92 og samtidig iværksætte en ny procedure ved offentliggørelsen af meddelelse om ledig stilling KOM/41/94 (jf. førnævnte dom i sagen Hochbaum mod Kommissionen, præmis 16). Når ansættelsesmyndigheden var berettiget til at iværksætte en ny ansættelsesprocedure uden at være forpligtet til med henblik på dommens opfyldelse at genoptage proceduren på det stadium, hvor den befandt sig før vedtagelsen af den ulovlige retsakt, var den ikke i den foreliggende sag forpligtet til på ny at vurdere de ansøgninger, som var indgivet i henhold til den tidligere meddelelse om ledig stilling KOM/6/92 (præmis 39).

Desuden holdt Kommissionen sig inden for en rimelig frist, da den inden tre måneder efter afsigelsen af dommen, hvorved den annullerede afgørelsen om en udnævnelse i den pågældende stilling, offentliggjorde en ny meddelelse om, at stillingen var ledig. Ansættelsesmyndigheden var ikke herved forpligtet til at fremskynde ansættelsesproceduren, fordi en af de mulige ansøgere til den omtvistede stilling snart gik på pension (præmis 40).

Sagsøgeren led i øvrigt ikke noget tab på grund af den offentliggørelse af meddelelsen om den ledige stilling, som skete i marts 1994, da hans situation pr. 10. marts 1994, hvad angår hans retlige interesse, ikke adskilte sig væsentligt fra den situation, som han befandt sig i den 16. december 1993. Sagsøgeren havde nemlig såvel i december 1993 som i marts 1994 mulighed for at ansøge om den omtvistede stilling og i givet fald rejse krav om erstatning på grund af et eventuelt afslag på at udnævne ham i den pågældende stilling (præmis 41).

Henvisning til: Latham mod Kommissionen, a.st., præmis 24.

Endvidere var ansættelsesmyndigheden ikke som følge af sin omsorgspligt forpligtet til at holde sagsøgeren personligt orienteret om sine intentioner vedrørende besættelsen af stilling nr. IX.A.7. Ganske vist kunne sagsøgeren efter offentliggørelsen af meddelelsen om ledig stilling KOM/41/94 af 10. marts 1994 tænkes at have været usikker om Kommissionens intentioner vedrørende besættelsen af denne stilling, men han måtte dog være blevet klar over, hvilke følger ansættelsesmyndigheden ville drage af annullationsdommen, da meddelelsen om ledig stilling KOM/6/92 blev annulleret den 7. april 1994, og efter den telefonsamtale, han havde med generaldirektøren for Generaldirektoratet for Personale og Administration. Det beroede på sagsøgerens eget forhold, at han undlod at ansøge om den ledige stilling KOM/41/94 ud fra den opfattelse, at det var for sent at indgive ansøgning (præmis 42).

Forsinket udfærdigelse af bedømmelsesrapporten for perioden mellem den 1. juli 1991 og den 30. juni 1993

Medmindre det er begrundet i særlige omstændigheder, kan efter fast praksis den omstændighed, at der mangler en bedømmelsesrapport i en tjenestemands personlige aktmappe, fordi den er blevet for sent udfærdiget, påføre den pågældende en ikke-økonomisk skade, hvis dette har kunnet påvirke hans karriere eller har kunnet give anledning til usikkerhed og ængstelse med hensyn til hans fremtid (præmis 54).

Henvisning til: Retten, 8. juni 1995, sag T-496/93, Alio mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 405, præmis 89.

Anbringendet om, at sagsøgeren ikke modtog noget begrundet svar pá den skrivelse, han havde betegnet som en ansøgning og/eller en klage

Herom bemærkede Retten, at det fremgik af dommens præmis 42 dels, at Kommissionen ikke var forpligtet til at holde sagsøgeren personligt orienteret om de foranstaltninger, man havde tænkt sig at træffe som følge af dommen af 16. december 1993, dels at sagsøgeren havde kendskab til meddelelse om ledig stilling KOM/41/94 og til, at meddelelsen om ledig stilling KOM/6/92 var blevet annulleret. Sagsøgeren havde derfor mulighed for at indgive ansøgning om stilling nr. IX.A.7 (præmis 62).

Konklusion:

Kommissionen frifindes.