Antagelsen til realitetsbehandling af et præjudicielt spørgsmål om gyldigheden af en EU-retsakt er ikke betinget af, at denne har været genstand for en begæring om udsættelse af gennemførelse i henhold til artikel 278 TEUF. En eventuel afvisning af et sådant spørgsmål er nemlig ikke afhængigt af, at den anfægtede EU-retsakt kan gennemføres, men er støttet på risikoen for, at dennes endelige karakter omgås.

I den forbindelse forsvinder risikoen for, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes, først med tilbagetrækningen af den begunstigede banks licens. Indtil denne banks banklicens blev trukket tilbage, kunne denne bank nemlig have genoptaget sin almindelige kommercielle virksomhed.

Når en garanti inden for statsstøtteområdet har givet en bank en fordel, der kunne opnå mere favorable finansielle vilkår for lånet, end det normalt ville være tilfældet på markedet for virksomheder i en tilsvarende situation, i det usandsynlige tilfælde, at sådanne lån skulle være tilgængelige, kan denne fordel påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne i betragtning af denne banks aktiviteter og bankens stilling på de nationale og internationale markeder. Uden kapitalindsprøjtningen, som kunne gennemføres takket være garantien, ville bankens kunder nemlig sandsynligvis have valgt en konkurrerende bank fra det tidspunkt, hvor banken havde vist tegn på finansielle vanskeligheder.

På den baggrund viser den omstændighed, at en afgørelse nævner forskellige datoer, hvorfra statsstøtten skal anses for dels ulovlig, dels uforenelig med det indre marked, ingen modsigelse i begrundelsen, som understøtter afgørelsen. En støtte kan således anses for ulovlig fra en dato, der ligger efter den dato, hvorfra den blev fundet uforenelig med det indre marked. Dette er særligt tilfældet, når konstateringen af, at en statsstøtte er uforenelig med det indre marked, er af midlertidig karakter, og støtten fastslås endeligt at være uforenelig med det indre marked, fordi de betingelser, der lå til grund for godkendelsen af den, ikke er opfyldt.

Hvad angår vurderingen i betragtning af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF af statsgarantier stillet som led i den globale finanskrise har Kommissionen inden for statsstøtteområdet ved vedtagelsen af meddelelsen om statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise pålagt sig selv en begrænsning i udøvelsen af sine skønsbeføjelser. Det følger heraf, at tildelingen af en statsgaranti skal anses for en hasteforanstaltning og dermed nødvendigvis være midlertidig. En sådan garanti skal ligeledes ledsages af omstrukturerings- eller afviklingsforanstaltninger for modtageren.

Følgelig er den tidsmæssige begrænsning af en støtte ydet i form af en statsgaranti og forpligtelsen til at anmelde enhver forlængelse, der følger heraf, samt garantimodtagerens forpligtelse til at fremlægge en omstruktureringsplan ikke udelukkende formelle krav, men nødvendige betingelser for, at denne støtte kan erklæres forenelig med det indre marked, og instrumenter til at sikre, at en hastestøtte, der er tildelt en virksomhed i vanskeligheder, ikke går videre end nødvendigt for at gennemføre det pågældende formål af almene interesse, som i nærværende sag består i at undgå en alvorlig forstyrrelse af den nationale økonomi.

(jf. præmis 69, 70 og 74)