DA Den Europæiske Unions Tidende C 327/15

Appel iværksat den 8. oktober 2008 af Região autónoma dos Açores til prøvelse af dom afsagt den 1. juli 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-37/04, Região Autónoma dos Açores mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-444/08 P)

(2008/C 327/26)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Região autónoma dos Açores (ved solicitors M. Renouf og C. Bryant, samt H. Mercer, QC)

De andre parter i appelsagen: Rådet for den Europæiske Union, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Kongeriget Spanien, Seas at Risk VZW, WWF — Verdensnaturfonden og Stichting Greenpeace Council

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 1. juli 2008 i sag T-37/04 ophæves.

— Søgsmålet i sag T-37/04 antages til realitetsbehandling.

— Annullation af artikel 3 og 11 i bilaget til Rådets forordning nr. 1954/2003 (1) for så vidt som de a) bestemmer, at fiskeriindsatsen efter forordningen alene skal fastsættes på grundlag af målarten og ICES-området/CECAF-afsnittet, og ikke også på grundlag af den anvendte form for fiskeredskaber, uanset om der er tale om faststående redskaber eller trukne redskaber, og b) udelukker dybhavsarter (dvs. de demersale arter, der er omfattet af forordning nr. 2347/2002 (2)) fra anvendelsesområdet for artikel 3 og 11 i Rådets forordning nr. 1954/2003.

— Annullation af artikel 15 i Rådets Forordning 1954/2003 for så vidt som ophævelsen af forordning nr. 685/95 (3) og forordning nr. 2027/95 (4) a) i) fratager Fællesskabet kompetencen til at fastlægge fiskeriindsatsen ikke kun på grundlag af målarterne og ICES-området/CECAF-afsnittet, men også på grundlag af den anvendte form for fiskeredskaber og ii) ophæver den fastlæggelse af fiskeriindsatserne, der blev indført ved forordning nr. 2027/95; b) i) ophæver kompetencen til at fastlægge en maksimal årlig fiskeriindsats pr. område i relation til de dybhavsarter (dvs. de demersale arter, der er omfattet af forordning nr. 2347/2002) og ii) ophæver den fastlæggelse af den årlige maksimale fiskeriindsats, der blev indført ved forordning nr. 2027/95; c) ophæver forbuddet mod adgang for fartøjer, der fører spansk flag, til farvandene omkring Azorerne med henblik på fiskeri efter tun eller fisk af tunfamilien.

— Annullation af artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1954/2003 for så vidt som bestemmelsen ikke opretholder forbuddet mod adgang for fartøjer, der fører spansk flag, til farvandene omkring Azorerne med henblik på fiskeri af tun eller fisk af tunfamilien.

— Sagen hjemvises til Retten, dersom Domstolen måtte finde, at sagen ikke er moden til påkendelse.

— Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Região autónoma dos Açores for førsteinstansen og under appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført syv anbringender til støtte for appellen af den ovennævnte dom fra Retten i Første Instans.

For det første, at Retten i Første Instans begik en retlig fejl, idet den fandt, at den beskyttelse, som appellanten indrømmes i henhold til artikel 229, stk.2, EF ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at appellanten er individuelt berørt af de omtvistede bestemmelser.

For det andet, at Retten i Første Instans med urette fastslog, at kun medlemsstater og ikke regionale myndigheder har ret til at varetage deres områdes almene interesser.

For det tredje, at Retten i Første Instans begik en retlig fejl, idet den undlod at sondre mellem miljømæssige og økonomiske hensyn.

For det fjerde, at Retten i Første Instans begik en retlig fejl, idet den fandt, at de omtvistede bestemmelser ikke ville have en skadelig indvirkning på fiskebestanden og havmiljøet ved Azorerne og som følge heraf for fiskerisektorens overlevelsesevne i dette område.

For det femte, at Retten i Første Instans begik en retlig fejl, idet den fandt, at virkningen af de omtvistede for appellantens lovgivende og udøvende magt ikke bevirkede, at appellanten var individuelt berørt af bestemmelserne.

For det sjette, at Retten i Første Instans begik en retlig fejl, idet den fandt, at appellantens søgsmål måtte afvises, idet det ikke var andre effektive retsmidler tilgængelige for appellanten.

For det syvende, at Retten i Førte Instans begik en retlig fejl, idet den undlod at tage hensyn til faktorer, som appellanten havde påberåbt sig, dels kumulativt, dels separat.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4.11.2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 685/95 og (EF) nr. 2027/95, EUT L 289, s. 1.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 af 16.12.2002 om særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande, EFT L 351, s. 6.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27.3.1995 om forvaltning af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet, EFT L 71, s. 5.

(4) Rådets forordning (EF) nr. 2027/95 af 15.6.1995 om indførelse af en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet, EFT L 199, s. 1.