33

Efter at have bemærket i den appellerede doms præmis 69, at »sagsøgerens erstatningskrav hviler dels på ordninger om ansvar uden for kontraktforhold, uden at der foreligger en retsstridig adfærd fra Fællesskabets institutioner eller disses befuldmægtigede ved udøvelsen af deres hverv (ugrundet berigelse og uanmodet forretningsførelse), dels på ordningen om Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold med tilstedeværelsen af en retsstridig adfærd fra dets institutioner og disses befuldmægtigede ved udøvelsen af deres hverv (tilsidesættelse af princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning og Kommissionens fejl eller undladelser)«, har Retten først afvist argumenterne støttet på ugrundet berigelse og uanmodet forretningsførelse med følgende begrundelse: »91 […] ordningen med ansvar uden for kontraktforhold — i den form, ordningen er indrettet i de fleste nationale retssystemer — [indeholder] ikke nødvendigvis […] betingelser om, at sagsøgtes adfærd er ulovlig eller culpøs. De søgsmål, der er støttet på ugrundet berigelse eller uanmodet forretningsførelse, er indrettet på under særlige civilretlige omstændigheder at skabe et grundlag for, at der stiftes en ikke-kontraktlig forpligtelse, der som hovedregel består i, at den, der har opnået en berigelse, eller den begunstigede henholdsvis skal tilbagebetale det uretmæssigt modtagne eller skal yde erstatning til forretningsføreren. 92 Det følger således ikke heraf, at Kommissionen skal frifindes for disse anbringender, som sagsøgeren har fremført, om ugrundet berigelse eller om uanmodet forretningsførelse, alene fordi betingelsen om institutionens ulovlige adfærd ikke er opfyldt, som Kommissionen principalt har gjort gældende. 93 […] artikel 288, stk. 2, EF [medfører] en forpligtelse for Fællesskabet til at erstatte skader forårsaget af dets institutioner uden at begrænse ordningen med Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold til kun at gælde for dets institutioners culpøse adfærd. […] […] 95 Følgelig skal det undersøges, om betingelserne for søgsmålet om ugrundet berigelse eller betingelserne for søgsmålet støttet på uanmodet forretningsførelse er opfyldt i denne sag, med henblik på at bestemme, om disse principper finder anvendelse. 96 Her må det […] konstateres, at der ud fra denne sags faktiske og retlige sammenhæng ikke kan gives medhold i søgsmål, som er støttet på ugrundet berigelse eller uanmodet forretningsførelse. 97 Disse søgsmål kan nemlig ud fra de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, ikke gennemføres, når fordelen ved berigelsen eller ved forretningsførelsen hviler på en kontrakt eller en lovforpligtelse. Det følger endvidere af de samme grundsætninger, at sådanne søgsmål almindeligvis kun kan anvendes subsidiært, dvs. når skadelidte ikke har nogen anden søgsmålsmulighed for at opnå det, som vedkommende har til gode. 98 Det står i den foreliggende sag fast, at der består et kontraktforhold mellem Kommissionen og Helmico og mellem Helmico og sagsøgeren. Det påståede direkte tab svarer til den betaling, som Helmico skylder sagsøgeren i medfør af kontrakten om underleverance, der er indgået mellem disse to parter, og som i denne forbindelse indeholder en værnetingsklausul, hvorefter de engelske og walisiske retsinstanser har kompetence vedrørende eventuelle tvister om kontrakten. Det tilkommer således utvivlsomt Helmico at betale de arbejder, sagsøgeren har udført, og påtage sig et eventuelt ansvar, der måtte følge af manglende betaling, hvilket endvidere viser sig ved det søgsmål, som sagsøgeren i denne forbindelse har indledt mod Helmico, og som, selv om sagen er udsat, verserer for High Court of Justice. Helmicos eventuelle insolvens kan ikke begrunde, at Kommissionen påtager sig dette ansvar, idet sagsøgeren ikke kan have to debitorer for den samme ret til betaling. Det følger nemlig af sagens akter, hvilket ikke anfægtes af sagens parter, at denne retssag for High Court of Justice vedrører betaling af de tjenesteydelser, der danner genstand for det foreliggende søgsmål. 99 Det følger heraf, at en eventuel berigelse af Kommissionen eller tab for sagsøgeren ikke kan betegnes som ugrundet, da forholdet hidrører fra den gældende kontrakt. 100 […] Det er af de nedenstående årsager åbenbart, at betingelserne for civilt søgsmål støttet på uanmodet forretningsførelse ikke er opfyldt. 101 Det skal bemærkes, at sagsøgerens gennemførelse af sine kontraktforpligtelser i forhold til Helmico ikke gyldigt kan betegnes som frivillig indgriben i en anden persons forretninger, som nødvendigvis skal varetages, hvilket kræves ved den pågældende handling. […] Endelig modsiger sagsøgerens argumentation ligeledes principperne om uanmodet forretningsførelse hvad angår den begunstigedes kendskab til forretningsførerens handling. Forretningsførerens handlinger foretages nemlig som hovedregel uden den begunstigedes vidende, eller i hvert fald uden at sidstnævnte er bevidst om nødvendigheden af at handle øjeblikkeligt. Sagsøgeren har selv gjort gældende, at selskabets beslutning om at fortsætte arbejderne i oktober 1998 fulgte af Kommissionens tilskyndelse. 102 Det er desuden relevant at bemærke, at de erhvervsdrivende ifølge retspraksis selv bærer de økonomiske risici, der er forbundet med deres virksomhed, i forhold til omstændighederne i hver enkelt sag […]. 103 Det er ikke blevet godtgjort, at sagsøgeren har lidt et usædvanligt eller særligt tab, som overskrider grænserne for de økonomiske og forretningsmæssige risici, der knytter sig til selskabets virksomhed. Der foreligger i ethvert kontraktforhold en vis risiko for, at en kontrahent ikke gennemfører kontrakten på tilfredsstillende vis eller endog bliver insolvent. Det tilkommer kontrahenterne at afhjælpe denne risiko på passende vis i selve kontrakten. Sagsøgeren var ikke uvidende om, at Helmico ikke opfyldte sine forpligtelser i henhold til kontrakten, men valgte bevidst at fortsætte opfyldelsen af sine i stedet for at iværksætte en formel klage. Selskabet løb herved en handelsrisiko, som kan betegnes normal. […]«