ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - opholdsret for familiemedlemmer - tidsubegrænset opholdstilladelse for en arbejdstagers ægtefælle - nationale bestemmelser, hvorefter den tid, en person skal have haft bopæl, er kortere for ægtefæller til derværende og fastboende personer end for medlemsstaternes statsborgere og deres familiemedlemmer, der ikke opfylder denne betingelse - forskelsbehandling i strid med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 8 A (efter ændring nu art. 18 EF); Rådets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 2)

Sammendrag

$$Bestemmelser i en medlemsstat, hvorefter ægtefæller til vandrende arbejdstagere, som er statsborgere i andre medlemsstater, skal have haft bopæl på denne medlemsstats område i mere end fire år, før de kan ansøge om tidsubegrænset opholdstilladelse dér og få ansøgningen behandlet, mens ægtefæller til derværende og fastboende personer, som ikke er underlagt nogen begrænsninger med hensyn til det tidsrum, de kan opholde sig dér, kun skal have haft bopæl i 12 måneder på dette område, indebærer ikke en forskelsbehandling, som er i strid med artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1612/68.

På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er opholdsretten for en medlemsstats statsborgere på en anden medlemsstats område ikke ubetinget. Dette følger dels af de bestemmelser om personers frie bevægelighed, der er indeholdt i afsnit III i tredje del af traktaten, og bestemmelserne i afledt ret til gennemførelse af disse, dels af bestemmelserne i anden del af traktaten, nærmere bestemt traktatens artikel 8 A (efter ændring nu artikel 18 EF), som tillægger unionsborgerne ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, men samtidig udtrykkeligt henviser til de begrænsninger og de betingelser, der er fastsat i traktaten og i gennemførelsesbestemmelserne hertil. Medlemsstaterne har derfor ret til at drage konsekvenserne af den objektive forskel, der kan bestå mellem deres egne statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater, når de fastsætter betingelserne for, at disse personers ægtefæller kan meddeles tidsubegrænset opholdstilladelse til det nationale område.

( jf. præmis 30, 31, 35 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - direktiv 79/112 - forbud mod mærkning af en sådan art, at den vildleder køberen - benyttelse af angivelsen »naturrein« til at betegne en jordbærmarmelade, som indeholder geleringsmidlet pektin samt spor eller rester af bly, cadmium og pesticider - antagelse til realitetsbehandling - betingelser

[Rådets direktiv 79/112, art. 2, stk. 1, litra a), nr. i)]

Sammendrag

$$Artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets direktiv 79/112 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler, som bestemmer, at mærkningen ikke må være af en sådan art, at den vildleder køberen med hensyn til levnedsmidlets beskaffenhed, er ikke til hinder for, at angivelsen »naturrein« bruges til at betegne en jordbærmarmelade, som indeholder geleringsmidlet pektin samt spor eller rester af bly, cadmium og pesticider i følgende mængder: 0,01 mg/kg bly, 0,008 mg/kg cadmium, 0,016 mg/kg procymidon og 0,005 mg/kg vinclozolin.

Til trods for, at der er spor af disse stoffer, må det under disse omstændigheder antages, at angivelsen »naturrein« på etiketten på emballagen til dette levnedsmiddel ikke kan vildlede en forbruger, som er normalt oplyst og rimeligt opmærksom og fornuftig, med hensyn til dettes beskaffenhed.

( jf. præmis 33 og 34 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje - stævning - sagens genstand - definition - ændring under sagens behandling - forbud

[Domstolens procesreglement, art. 38, stk. 1, litra c), og art. 42]

2. Miljø - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - direktiv 92/43 - særlige bevaringsområder - medlemsstaternes forpligtelser

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3)

Sammendrag

1. I medfør af artikel 38, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement er parterne forpligtede til at angive søgsmålets genstand i stævningen. Selv om procesreglementets artikel 42 under visse omstændigheder tillader, at der fremføres nye søgsmålsgrunde og indsigelser, kan en part ikke ændre søgsmålets genstand under sagens behandling. Det følger heraf, at prøvelsen af sagens realitet alene kan ske på grundlag af den i stævningen nedlagte påstand.

( jf. præmis 31 )

2. Artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som fastsætter en forpligtelse til at vurdere de indvirkninger på lokaliteten af udviklingsprojekter, der ikke direkte er forbundet med eller nødvendige for forvaltningen af en lokalitet i et særligt bevaringsområde, men som kan påvirke denne »væsentligt«, kan ikke give en medlemsstat adgang til at vedtage nationale bestemmelser, der generelt bringer udviklingsprojekter, der kun giver anledning til mindre udgifter eller vedrører specielle former for virksomhed, uden for denne pligt.

( jf. præmis 39 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår i forbindelse med udøvelse af selvstændig virksomhed - ligebehandling - indirekte forskelsbehandling - bedømmelseskriterier - særskilt vurdering af hvert enkelt af de elementer, som kendetegner vilkårene for udøvelse af en erhvervsmæssig virksomhed - krav om væsentlige oplysninger

(Rådets direktiv 76/207 og 86/613)

Sammendrag

1. Rådets direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår og direktiv 86/613 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel skal fortolkes således, at der ved bedømmelsen af, om der er tale om indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn, skal foretages en særskilt vurdering af hvert enkelt af de elementer, som kendetegner de vilkår for udøvelse af en erhvervsmæssig virksomhed, der følger af en bestemt ordning, for så vidt som disse elementer i sig selv udgør særlige bestemmelser, der er baseret på specifikke kriterier for anvendelsen, og som rammer et betydeligt antal personer, der tilhører en bestemt kategori.

Med hensyn til denne sidste betingelse er der således kun tale om tilsyneladende indirekte forskelsbehandling, såfremt de oplysninger, der kendetegner den pågældende situation, er pålidelige, dvs. at de omfatter et tilstrækkeligt antal personer, ikke er udtryk for tilfældige eller kortvarige omstændigheder og, generelt set, viser sig at være væsentlige.

( jf. præmis 33 og 36 samt domskonkl. 1 )

2. Selv om budgetmæssige hensyn i forbindelse med socialsikringsforanstaltninger, der vedtages af medlemsstaterne, ikke i sig selv kan begrunde en forskelsbehandling mellem arbejdstagere på grundlag af køn, kan foranstaltninger, der har til formål at varetage hensynene til at styre de offentlige udgifter til speciallægehjælp og til at sikre befolkningen adgang til speciallægehjælp, være begrundede, når de er i overensstemmelse med et berettiget socialpolitisk formål, er egnede til at opfylde dette formål og nødvendige hertil.

( jf. præmis 42 og domskonkl. 2 )

3. Det vederlag for goodwill, som en læge måtte opnå ved salg af sin praksis, når han fratræder på grund af alder, kan ved bedømmelsen af, om der foreligger forskelsbehandling mellem arbejdstagere på grundlag af køn, ikke sidestilles med pension for en lønmodtager. Afståelse af goodwill, der er en immateriel del af en læges praksis, er således ikke nødvendigvis knyttet til sælgerens alder, men kan ske når som helst, mens pension først opnås fra en bestemt alder, efter en erhvervsaktivitet af en vis varighed og med et beløb, der fastlægges på grundlag af indbetalte bidrag. Endvidere hidrører prisen for afståelsen fra den, der køber praksissen, og ikke fra personer, som normalt sikrer lægens vederlag, dvs. hverken patienter, staten eller den sociale sikring.

( jf. præmis 45 og 46 samt domskonkl. 3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - tillæg for ubekvemme arbejdstider, som betales til jordemødre - hensyntagen hertil med henblik på en sammenligning med klinikingeniørers løn - udelukket - bevisbyrden i tilfælde af åbenlys forskelsbehandling

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er erstattet af art. 136 EF - 143 EF); Rådets direktiv 75/117)

2 Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - arbejdstidsnedsættelse til jordemødre, der arbejder i skiftehold, og værdien af en sådan nedsættelse - hensyntagen hertil med henblik på en sammenligning med klinikingeniørers løn - udelukket - nedsættelse kan dog udgøre en faktor, som kan begrunde en eventuel lønforskel - bevisbyrde

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er erstattet af art. 136 EF - 143 EF); Rådets direktiv 75/117)

Sammendrag

1 Et tillæg for ubekvemme arbejdstider, der betales til jordemødre, og som varierer fra måned til måned alt efter, hvornår i løbet af dagen de pågældende arbejdstimer har ligget, og af denne grund gør det vanskeligt at foretage en sammenligning mellem på den ene side en jordemors løn og tillægget set under ét og på den anden side grundlønnen for klinikingeniørgruppen, skal der ikke tages hensyn til ved den beregning af lønnen, der danner grundlag for lønsammenligningen i henhold til traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF - 143 EF) og direktiv 75/117 mellem de to grupper.

Såfremt der konstateres en lønforskel mellem de to sammenlignede grupper, og de foreliggende statistiske oplysninger viser, at der er klart flere kvinder end mænd i den dårligst stillede gruppe, indebærer traktatens artikel 119, at arbejdsgiveren skal begrunde denne forskel ved objektive faktorer, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.

(jf. præmis 45 og 54 samt domskonkl. 1)

2 En arbejdstidsnedsættelse, som gives jordemødre, der arbejder i kontinuerligt treholdsskift, i forhold til den krævede arbejdstid for klinikingeniører, der arbejder i dagtimerne, eller værdien af en sådan nedsættelse, skal ikke tages i betragtning ved den lønberegning, der danner grundlag for lønsammenligningen i henhold til traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF - 143 EF) og direktiv 75/117 mellem de to grupper.

En sådan nedsættelse kan dog udgøre en objektiv faktor, som intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn, og som kan begrunde en lønforskel. Det påhviler arbejdsgiveren at bevise, at dette faktisk er tilfældet.

(jf. præmis 63 og domskl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Internationale aftaler - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - associeringsråd oprettet i henhold til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - afgørelse vedrørende arbejdskraftens frie bevægelighed - familiesammenføring - ret for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, til at udøve beskæftigelse i denne medlemsstat - betingelse - faktisk fælles bopæl med den vandrende arbejdstager uafbrudt i tre år - perioder, der skal tages i betragtning ved beregningen af denne periode - ægteskabsperioder afbrudt af en periode med et ægteskabslignende forhold - omfattet

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 7, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 7, stk. 1, i Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at bestemmelsen omfatter situationen for en tyrkisk statsborger, der har haft tilladelse til som ægtefælle til en tyrkisk arbejdstager, der er tilknyttet det lovlige arbejdsmarked i værtsmedlemsstaten, at flytte sammen med denne dér, når vedkommende efter at være blevet skilt inden udløbet af den tre års-frist, der er fastsat i bestemmelsens første led, alligevel faktisk er fortsat med at leve sammen med sin fraskilte ægtefælle uafbrudt indtil den dag, hvor de to tidligere ægtefæller indgik nyt ægteskab. En sådan tyrkisk statsborger skal derfor anses for at have haft lovlig bopæl i nævnte medlemsstat i denne bestemmelses forstand, således at hun efter tre år direkte kan påberåbe sig retten til at modtage ethvert tilbud om beskæftigelse og efter fem år retten til fri adgang til enhver form for lønnet beskæftigelse.

( jf. præmis 48 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - beslutning om statsstøtte vedtaget, efter at en første beslutning var blevet annulleret på grund af undladelse af at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF) - beslutning med samme konklusioner som den annullerede beslutning - beslutning, der ikke har bekræftende karakter

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF), og art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF))

2. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - forbud mod at iværksætte disse, før Kommissionen har truffet endelig beslutning - rækkevidde - påtænkte støtteforanstaltninger af medlemsstaten anset for forenelige med traktaten - pligt til forudgående anmeldelse og til udsættelse af iværksættelsen af støtten

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

Sammendrag

1. En annullation af en kommissionsbeslutning om statsstøtte på grund af en procedurefejl, nemlig undladelse af at indlede den kontradiktoriske procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), gør ikke konstateringen i beslutningen af, at foranstaltningen udgør »statsstøtte«, der er indført uden forudgående anmeldelse og derfor er »ulovlig«, retskraftig. Kommissionen er nemlig ikke bundet af dommen om annullation af beslutningen, men skal blot give de berørte parter adgang til at deltage i den mere indgående behandling af sagen. Derudover har den fortsat sine skønsmæssige beføjelser for så vidt angår den materielretlige bedømmelse af den omhandlede foranstaltning.

En beslutning, der senere vedtages vedrørende samme foranstaltning efter indledning af den kontradiktoriske procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, er herefter ikke en bekræftelse af en endelig konstatering i en tidligere retsakt, og en sag anlagt til prøvelse af den senere beslutning kan derfor antages til realitetsbehandling.

( jf. præmis 19-21 )

2. Artikel 93, stk. 3, sidste punktum (nu artikel 88, stk. 3, sidste punktum, EF), udgør en beskyttelse af den kontrolmekanisme, der er indført ved denne artikel for at forhindre, at støtteordninger, der er uforenelige med traktaten, træder i kraft. Heraf følger, at selv om en medlemsstat anser en støtteforanstaltning for forenelig med fællesmarkedet, kan dette ikke berettige den til at tilsidesætte de klare bestemmelser i traktatens artikel 93. Heraf følger, at formålet med bestemmelsen i artikel 93, stk. 3, ikke blot er at indføre en anmeldelsespligt, men en pligt til forudgående anmeldelse, der i sig selv medfører og forudsætter den opsættende virkning, der fastslås ved dette stykkes sidste punktum. Denne bestemmelse gør det således ikke muligt at adskille de deri fastsatte forpligtelser, nemlig pligten til at anmelde enhver ny støtte og pligten til at udsætte iværksættelsen af støtten.

( jf. præmis 31 og 32 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - varemærker - direktiv 89/104 - ret for indehaveren af et registreret varemærke til at modsætte sig uberettiget anvendelse af varemærket - mærkets særlige adskillelsesevne, enten i sig selv, eller fordi det er kendt - tegn, der anvendes på varer af samme eller lignende art - risiko for, at der i streng forstand er en forbindelse med varemærket - risiko, der ikke giver mulighed for at formode, at der er forvekslingsrisiko - nødvendigt bevis for forvekslingsrisiko

[Direktiv 89/104, art. 5, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

$$Når

- et varemærke har en særlig adskillelsesevne, enten i sig selv, eller fordi det er kendt i offentligheden, og

- en tredjemand, der ikke har varemærkeindehaverens samtykke, for varer eller tjenesteydelser, der er identiske med eller ligner dem, for hvilke varemærket er registreret, gør erhvervsmæssig brug af et tegn, der i den grad svarer til varemærket, at der derved opstår mulighed for association med varemærket,

kan artikel 5, stk. 1, litra b), i første direktiv 89/104 om varemærker ikke fortolkes således, at varemærkeindehaverens eneret giver ham beføjelse til at forbyde tredjemands brug af tegnet, hvis varemærkets adskillelsesevne er af en sådan art, at det ikke kan udelukkes, at denne association vil kunne give anledning til forveksling.

Et varemærkes renommé giver ikke mulighed for at formode, at der er en forvekslingsrisiko blot på grund af en risiko for, at der er en forbindelse i streng forstand. Det skal positivt fastslås, at der er en forvekslingsrisiko, som er genstand for det bevis, der skal føres.

( jf. præmis 39, 41 og 42 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - nødvendigheden af et præjudicielt spørgsmål - den nationale rets vurdering

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2. Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - ligebehandling - beregning af sygesikringsbidrag, som en medlemsstat opkræver af en supplerende alderspension, der udbetales i en anden medlemsstat på grundlag af en overenskomst - ingen hensyntagen til de i den anden medlemsstat allerede fratrukne bidrag - ulovligt

(EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF))

Sammendrag

1. Det tilkommer udelukkende den nationale ret, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen.

( jf. præmis 20 )

2. Traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er til hinder for, at en medlemsstat beregner sygesikringsbidrag for en pensioneret arbejdstager, der er omfattet af statens lovgivning, på grundlag af bruttobeløbet af en supplerende alderspension, der beror på en overenskomst, og som arbejdstageren oppebærer i en anden medlemsstat, uden at tage hensyn til, at en del af pensionens bruttobeløb allerede er blevet fratrukket som sygesikringsbidrag i sidstnævnte stat.

En sådan beregning af bidrag kan, selv om den finder anvendelse på såvel vandrende som fastboende arbejdstagere, kun skade de førstnævnte, idet sandsynligheden for, at der af bruttobeløbet af den supplerende alderspension, der tilkommer en arbejdstager, som alene har udøvet erhvervsmæssig beskæftigelse i Tyskland, i denne stat foretages en dobbelt opkrævning af sygesikringsbidrag, ikke er stor. Derimod er dette en reel risiko for en arbejdstager, der har udøvet en erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat, hvor han oppebærer en supplerende alderspension. En national lovgivning, der indeholder en sådan beregningsordning for bidrag, udgør en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed.

( jf. præmis 34-36 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - manglende gennemførelse - begrundelse - ulovlig

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

Sammendrag

$$En medlemsstat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af et direktiv, ikke overholdes.

( jf. præmis 11 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag af indgående afgift - afgiftspligtig person, der både udfører afgiftspligtige og afgiftsfrie transaktioner - afgift på tjenesteydelser, der leveres i forbindelse med transaktioner, der giver ret til fradrag, og transaktioner, der ikke giver ret til fradrag - ret til fradrag - betingelse - direkte og umiddelbar forbindelse mellem de udgående transaktioner, der giver ret til fradrag

(Rådets direktiv 67/227, art. 2, og direktiv 77/388, art. 17, stk. 2, 3 og 5)

Sammendrag

$$Artikel 2 i første direktiv 67/227 og artikel 17, stk. 2, 3 og 5, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at en direkte og umiddelbar forbindelse mellem en bestemt indgående transaktion og én eller flere udgående transaktioner, der giver ret til fradrag, principielt er nødvendig, for at en afgiftspligtig person har ret til at fratrække den indgående merværdiafgift, og for at omfanget af denne ret kan fastlægges.

Det tilkommer den nationale domstol at anvende kriteriet vedrørende den direkte og umiddelbare forbindelse på de faktiske omstændigheder i hver enkelt sag, som indbringes for den. En afgiftspligtig person, der såvel udfører transaktioner, der giver ret til fradrag, som transaktioner, der ikke giver ret hertil, kan fratrække den merværdiafgift, der er betalt af de goder eller tjenesteydelser, han har erhvervet, såfremt de har en direkte og umiddelbar forbindelse med de udgående transaktioner, der giver ret til fradrag, hvorved der ikke skal sondres efter, om stk. 2, stk. 3 eller stk. 5 i artikel 17 i sjette direktiv 77/388 finder anvendelse. Dog kan en sådan afgiftspligtig person ikke fradrage hele den merværdiafgift, der er betalt af de indgående ydelser, såfremt disse ikke er blevet anvendt til at gennemføre en transaktion, der giver ret til fradrag, men i forbindelse med en virksomhed, der blot er en konsekvens af denne transaktion, medmindre den afgiftspligtige under henvisning til objektive forhold godtgør, at udgifterne til at erhverve disse ydelser udgør en del af de forskellige omkostningselementer, der indgår i prisen for den udgående transaktion.

( jf. præmis 24 og 33 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag af indgående afgift - fradrag af afgiften på goder, der er leveret, eller på tjenesteydelser, der er udført, med henblik på investeringsarbejder, der skal anvendes som led i afgiftspligtige transaktioner - lovændring, der indtræder, efter at disse goder eller disse tjenesteydelser er leveret, men før de nævnte transaktioner påbegyndes, og som berøver den afgiftspligtige retten til at give afkald på fritagelse herfor - omstændighed uden betydning for fradragsretten - beskyttelse af den berettigede forventning - retssikkerhed

(Rådets direktiv 77/388, art. 17)

Sammendrag

$$Artikel 17 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at en afgiftspligtigs ret til at fradrage den merværdiafgift, der er erlagt af goder eller tjenesteydelser, som er leveret vedkommende med henblik på gennemførelse af visse udlejningstransaktioner, fortsat består, når en lovændring, der indtræder, efter at disse goder eller disse tjenesteydelser er leveret, men før de nævnte transaktioner påbegyndes, berøver denne afgiftspligtige retten til at give afkald på fritagelse herfor, selv om merværdiafgiften er blevet opgjort med forbehold af en efterprøvelse. Principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerhed er til hinder for, at en sådan lovændring med tilbagevirkende gyldighed berøver vedkommende den fradragsret, som han har erhvervet.

( jf. præmis 47, 53 og domskonkl. )