DA Den Europæiske Unions Tidende C 328/19

Sag anlagt den 29. september 2010 — Kommissionen mod Ungarn

(Sag C-473/10)

()

2010/C 328/36

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved H. Støvlbæk og B.D. Simon, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Ungarn

Sagsøgerens påstande

1) Det fastslås, at Republikken Ungarn — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440/EØF (1) som ændret, og i henhold til artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14/EF (2) ved ikke at have sikret uafhængighed i kanaltildelingen til jernbanevirksomhederne. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440 som ændret, og i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 2001/14 ved ikke at have sikret uafhængighed i forhold til jernbanevirksomhederne ved takstfastsættelsen. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 2001/14 ved ikke at have sikret infrastrukturforvalternes regnskabers finansielle balance. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 2001/14 ved ikke at have tilskyndet infrastrukturforvalterne til at begrænse udgifterne til forberedelsen af infrastrukturen og omfanget af sporadgangsafgifter. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2001/14 ved ikke at have sikret, at afgifterne for minimumsadgangsydelserne og sporadgangen til servicefaciliteter svarer til den omkostning, der følger direkte af togtjenesten. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i direktiv 2001/14 ved ikke at have vedtaget et system, der tilskynder jernbanevirksomhederne og infrastrukturforvalteren til at minimere forstyrrelser og forbedre jernbanenettets ydeevne.

2) Republikken Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Direktiv 91/440 og direktiv 2001/14 har til formål at sikre jernbanevirksomhederne en ligeværdig og ikke-diskriminerende adgang til jernbaneinfrastrukturen. For at opnå dette mål fastsætter de nævnte direktiver, at de virksomheder, der leverer jernbanetransportydelser, ikke kan træffe beslutninger vedrørende kanaltildelingen, og at en selvstændig virksomhed skal tage sig af tildelingen af infrastrukturkapacitet. Hvis en jernbanevirksomhed udøver ledelsen af trafikken, opnår den nødvendigvis en konkurrencemæssig fordel, fordi den for at udføre denne forvaltningsopgave skal disponere over detaljerede oplysninger om jernbanevirksomhedernes transportydelser, herunder om trafikkens omfang og køreplaner.

Indgivelsen af nærværende søgsmål er bl.a. begrundet i den omstændighed, at ledelsen af jernbanetrafikken i Ungarn, i modsætning til det i de nævnte direktiver fastsatte, er placeret hos virksomheder, der leverer jernbanetransportydelser.

Ledelse af trafikken kan ikke anses for at være en infrastrukturforvaltningsaktivitet, der ikke vedrører tildelingen af kanaler eller kapacitet, henset til at den, der udfører ledelsen, nødvendigvis deltager i beslutningsprocedurerne for sådanne tildelinger. Dels bør ledelsen af trafikken være fuldt ud informeret om beslutningerne om kapacitetstildeling for at kunne udføre sin ledelsesfunktion, dels skal ledelsen i tilfælde af forstyrrelse af trafikken eller i en nødsituation kunne gennemføre de nødvendige foranstaltninger til genoprettelse af trafikken i overensstemmelse med planerne, hvilket nødvendigvis medfører en ny kapacitetstildeling af disponible jernbanenet og kanaler.

Princippet om uafhængighed i ledelsen af trafikken er tilsidesat, i det omfang de ungarske jernbanevirksomheder udsteder specificerede regninger om afgifterne for anvendelsen af infrastrukturen. Henset til at de specificerede regninger nødvendigvis bl.a. henviser til de ydelser, der er anvendt af visse jernbanevirksomheder, herunder også disses omfang og køreplaner, giver regningerne de virksomheder, der udsteder dem, en konkurrencemæssig fordel.

Ud over tilsidesættelsen af kravet om uafhængighed i kanaltildelingen har Republikken Ungarn endvidere tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 91/440 og direktiv 2001/14 i det omfang denne:

— ikke har fastsat de nødvendige formaliteter til sikring af den finansielle balance hos infrastrukturforvalterne

— ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til at forpligte infrastrukturforvalterne til at nedsætte jernbanenetafgifterne og forvaltningsomkostningerne

— ikke har vedtaget de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger til sikring af anvendelsen af princippet om direkte omkostning i forbindelse med fastlæggelsen af afgifterne for sporadgangen til servicefaciliteter, og endelig

— ikke har vedtaget et system af foranstaltninger, der tilskynder jernbanevirksomhederne og infrastrukturforvalteren til at minimere forstyrrelserne og forbedre jernbanenettets ydeevne.

(1) Rådets direktiv 91/440/EØF af 29.7.1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237, s. 25).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26.2.2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29).