Forslag til afgørelse fra generaladvokat Alber fremsat den 14. september 2000. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod den Italienske Republik. - Traktatbrud - Direktiv 96/51/EF og 96/93/EF - Manglende gennemførelse inden for de fastsatte frister. - Sag C-395/99.



Samling af Afgørelser 2000 side I-11155



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 I den foreliggende traktatbrudssag har Kommissionen gjort gældende, at to direktiver ikke er blevet gennemført i italiensk ret.

2 Artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 (1) om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer bestemmer:

»1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme:

a) følgende bestemmelser i artikel 1:

- nr. 4: artikel 6, stk. 1, artikel 9 D, stk. 2, artikel 9 E, stk. 3, artikel 9 F, 9 G, 9 H, 9 I, 9 J, 9 N og 9 O

- nr. 10, 12, 19 og 20

den 1. april 1998

b) de øvrige bestemmelser i dette direktiv den 1. oktober 1999.

De underretter straks Kommissionen herom.

...«

3 Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter (2) skulle være gennemført inden den 1. januar 1998.

4 Kommissionen modtog ikke nogen underretning om gennemførelsen af de nævnte to direktiver fra Den Italienske Republik. Den tilstillede derfor Den Italienske Republik åbningsskrivelser i henhold til EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) den 16. juli 1998 for så vidt angik direktiv 96/51 og den 3. juni 1998 for så vidt angik direktiv 96/93. Heri anmodede Kommissionen Den Italienske Republik om at fremkomme med sine bemærkninger inden for en frist på to måneder. Åbningsskrivelserne blev ikke besvaret.

5 Kommissionen fremsatte derfor den 11. december 1998 en begrundet udtalelse over for Den Italienske Republik vedrørende de to direktiver og fastsatte en sidste gennemførelsesfrist på to måneder.

6 De italienske myndigheder svarede kun med hensyn til direktiv 96/93. Ved skrivelse af 22. februar 1998 anførte de, at et lovforslag herom var under forberedelse.

7 Derfor anlagde Kommissionen den 11. oktober 1999 nærværende traktatbrudssag mod Den Italienske Republik.

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

1) Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer og Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter, idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme de nævnte direktiver.

2) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

8 Kommissionen har anført, at i henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249 EF), og EF-traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF) er medlemsstaterne forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at gennemføre direktiver i national ret inden for de i direktiverne fastsatte frister og straks underrette Kommissionen herom. De i ovennævnte direktiver fastsatte frister er udløbet, uden at Den Italienske Republik har underrettet Kommissionen om nogen foranstaltninger til gennemførelse af de pågældende direktiver i national ret.

9 Den Italienske Republik har indrømmet, at direktiverne ikke er blevet gennemført rettidigt. Dette skyldes den komplekse procedure, der skal følges i henhold til italiensk ret. Den Italienske Republik har tilføjet, at de forberedende arbejder med henblik på gennemførelsen af direktiverne er vidt fremskredne, og at de nødvendige bestemmelser vil blive vedtaget snarest muligt.

10 Kommissionens stævning må i lyset af anbringenderne fortolkes således, at sagen med hensyn til direktiv 96/51 kun vedrører den manglende gennemførelse af bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, litra a). Det kan ikke antages, at Kommissionen har villet anlægge en sag, der går ud over ovennævnte sagsgenstand, eftersom der på tidspunktet for sagsanlægget kun ville have været tale om et traktatbrud i 11 dage, og den administrative procedure, der henvises til i stævningen, udtrykkeligt kun vedrører denne del af direktivet.

11 I lyset heraf må der gives Kommissionen medhold. På det tidspunkt, der er relevant for den foreliggende traktatbrudssag, dvs. ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (to måneder fra den 11.12.1998), var de i stævningen fremførte klagepunkter ubestrideligt ikke afhjulpet, selv under hensyntagen til en eventuel fristforlængelse som følge af postgangen. Den Italienske Republik må derfor dømmes i overensstemmelse med påstanden.

12 Afgørelsen om sagens omkostninger må træffes i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2.

13 Jeg skal derfor foreslå følgende domskonklusion:

»1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer samt Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter, idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme de nævnte direktiver.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.«

(1) - EFT L 235, s. 39.

(2) - EFT L 13, s. 18.