Selv om fastsættelsen af den normale pensionsalder som omhandlet i artikel 11, stk. 1, andet led, i forordning nr. 1257/1999 i mangel af en harmonisering af EU-retten ganske vist henhører under medlemsstaternes beføjelser, kan disse stater med henblik på anvendelsen af denne forordning dog ikke påberåbe sig den forskelsbehandling, som artikel 7, stk. 1, i direktiv 79/7 giver dem mulighed for at opretholde med hensyn til fastsættelsen af den normale pensionsalder på området for sociale sikring. EU-lovgiver kan ikke som følge af denne henvisning til et ikke-harmoniseret begreb anses for at have givet medlemsstaterne ret til at træffe foranstaltninger i forbindelse med gennemførelsen af nævnte forordning, der tilsidesætter de almindelige principper i EU-retten og de grundlæggende rettigheder. Medlemsstaterne er således ligeledes, henset til 40. betragtning til og artikel 2, ellevte led, i forordning nr. 1257/1999 og i henhold til artikel 51, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, forpligtede til at overholde principperne om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling i chartrets artikel 20, artikel 21, stk. 2, og artikel 23 ved gennemførelsen af forordning nr. 1257/1999.

Støtte til førtidspensionering som fastsat i forordning nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger udgør et instrument i den fælles landbrugspolitik finansieret af EUGFL, der har til formål at sikre landbrugsbedrifternes økonomiske levedygtighed, og ikke en socialsikringsydelse, der henhører under anvendelsesområdet for direktiv 79/7 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring.

Det er ikke foreneligt med EU-retten og de almindelige EU-retlige principper om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling, at den normale pensionsalder som omhandlet i artikel 11, stk. 1, andet led, i forordning nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger i henhold til bestemmelserne i den berørte medlemsstats nationale alderspensionsordning om den alder, der kræves for at erhverve ret til alderspension, fastsættes forskelligt, afhængigt af det køn, som ansøgeren om støtte til førtidspensionering inden for landbruget har, og for så vidt angår kvindelige ansøgere afhængigt af det antal børn, den pågældende har opfostret.

Uanset køn befinder de ældre landbrugere sig således i sammenlignelige situationer, henset til det formål, der forfølges med støtten til førtidspensionering i artikel 10, stk. 1, i den nævnte forordning, der har til hensigt at tilskynde disse landbrugere, uanset deres køn og det antal børn, de har opfostret, til endeligt at overdrage deres landbrug tidligere for bedre at sikre landbrugsbedrifternes økonomiske levedygtighed. Det ville derfor være i strid med EU-retten og de almindelige EU-retlige principper om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling, at disse situationer behandles forskelligt uden objektiv begrundelse.

Hvad angår følgerne af en manglende overholdelse af ligebehandlingsprincippet i en sådan situation kan overholdelsen af ligebehandlingsprincippet, så længe der ikke er vedtaget foranstaltninger, som genindfører ligebehandlingen, ifølge fast retspraksis kun sikres ved, at personer tilhørende den kategori, som forskelsbehandles, indrømmes de samme rettigheder som de personer, der tilhører den privilegerede kategori.

(jf. præmis 30, 31, 35 og 36 samt domskonkl.)