ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. december 2010 — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG mod BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin — Tyskland)

(Sag C-239/10) (1)

(Statsstøtte - støtte ydet af Forbundsrepublikken Tyskland til erhvervelse af jorder - program om privatisering af jorder og om omstrukturering af landbruget i de nye tyske delstater)

2011/C 55/11

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG

Sagsøgt: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Berlin — fortolkning af artikel 87 EF — statsstøtte — privatisering af landarealer i de nye tyske Länder — erhvervelse af disse landarealer til en pris, fastsat ifølge en national bestemmelse om vurdering af arealernes omsætningsværdi på grundlag af regionale kriterier, der er lavere end deres reelle markedsværdi — denne nationale bestemmelses forenelighed med artikel 87 EF

Konklusion

Artikel 87 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, som foreskriver beregningsmetoder som dem, der er fastsat i § 5, stk. 1, i forordningen om jorderhvervelse (Flächenerwerbsverordnung) af 20. december 1995, for fastsættelse af værdien af land- og skovbrugsarealer, som er sat til salg af de offentlige myndigheder inden for rammerne af en privatiseringsplan, forudsat at de nævnte metoder indeholder bestemmelser om ajourføring af priserne i tilfælde af kraftige prisstigninger, således at den pris, som reelt betales af køberen, i videst muligt omfang er tilnærmet markedsværdien af disse arealer.

(1) EUT C 220 af 12.9.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. december 2010 — Athinaïki Techniki AE mod Europa-Kommissionen og Athens Resort Casino AE Symmetochon

(Sag C-362/09 P) (1)

(Appel - statsstøtte - klage - beslutning om henlæggelse af klagen - tilbagekaldelse af beslutningen om henlæggelse - gyldighedsbetingelserne for tilbagekaldelse - forordning (EF) nr. 659/1999)

2011/C 55/21

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Athinaïki Techniki AE (ved dikigoros S. A. Pappas)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget), Athens Resort Casino AE Symmetochon (ved dikigoros N. Korogiannakis)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 29. juni 2009 i sag T-94/05, Athinaïki Techniki mod Kommissionen, hvorved Retten fandt, at det ikke længere var fornødent at træffe afgørelse, efter at Kommissionen havde tilbagekaldt den anfægtede beslutning om at henlægge sagsøgerens klage vedrørende statsstøtte, som Den Hellenske Republik hævdedes at have ydet — urigtig fortolkning af Dosmtolens dom i sag C-521/06 P, Athinaïki Techniki — gyldighedsbetingelser for tilbagekaldelse af en EF-forvaltningsakt — ulovlig tilstand af administrativ passivitet som led i en procedure med undersøgelse af en statsstøtte — proportionalitetsprincippet.

Konklusion

1) Kendelsen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 29. juni 2009, Athinaïki Techniki mod Kommissionen (sag T-94/05), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættesAppellen forkastes.

(1) EUT C 312 af 19.12.2009.
1)

Hverken Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, er til hinder for en national lovgivning, der indfører et krav om medlemskab af en enhed såsom en advokatsammenslutning for at kunne udøve advokatvirksomhed under værtslandets advokattitel.
2)

Artikel 308a-308c i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 214/2007, skal fortolkes således, at de ikke pålægger en medlemsstat at anmode Europa-Kommissionen om at suspendere et toldkontingent for at sikre importører en retfærdig og jævnbyrdig behandling, når åbningen af kontingentet falder en søndag, der er en dag, hvor toldkontorerne i den pågældende medlemsstat holder lukket, og nævnte kontingent sandsynligvis vil blive opbrugt samme dag, som det åbnes, da toldkontorerne i andre medlemsstater holder åbent om søndagen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 103/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. februar 2011 — Activision Blizzard Germany GmbH (tidligere CD-Contact Data GmbH) mod Europa-Kommissionen

(Sag C-260/09 P) (1)

(Appel - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - markedet for Nintendo-videospilkonsoller og spilkassetter - begrænsning af paralleleksport på dette marked - aftale mellem producent og enedistributør - distributionsaftale, som tillader passivt salg - bevis for en samstemmende vilje i mangel af direkte dokumentbevis for en begrænsning af disse salg - kravene til styrke af bevis, som kræves for at fastslå, at der foreligger en vertikal aftale)

2011/C 103/05

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Activision Blizzard Germany GmbH (tidligere CD-Contact Data GmbH) (ved advocaten J.K. de Pree og E.N.M. Raedts)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved S. Noë og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 30. april 2009 i sag T-18/03, CD-Contact Data GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvorved Retten nedsatte den bøde, der er pålagt appellanten, og i øvrigt frifandt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i en sag om annullation af Kommissionens beslutning 2003/675/EF af 30.10.2002 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (COMP/35.587 PO Videospil, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution og COMP/36.321 Omega — Nintendo) angående en række aftaler og samordnet praksis på markedet for Nintendo-konsoller og videospilkassetter, der er kompatible med Nintendo-spilkonsollen, som har til formål at begrænse paralleleksport af disse konsoller og kassetter

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Activision Blizzard Germany GmbH betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 220 af 12.9.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 103/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. februar 2011 — Artur Weryński mod Mediatel 4B Spółka z o.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Warszawa (Republikken Polen))

(Sag C-283/09) (1)

(Retligt samarbejde i civile sager - bevisoptagelse - afhøring af et vidne ved den anmodede ret på anmodning fra den anmodende ret - vidnegodtgørelse)

2011/C 103/06

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Warszawa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Artur Weryński

Sagsøgt: Mediatel 4B Spółka z o.o.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — fortolkning af Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EFT L 174, s. 1) — vidneafhøring foretaget af en ret i en medlemsstat på anmodning af en ret i en anden medlemsstat — vidnegodtgørelse — den anmodede rets mulighed for at kræve, at den anmodende ret betaler et forskud til dækning af udgifterne til vidnegodtgørelse

Konklusion

Artikel 14 og 18 i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en anmodende ret ikke er forpligtet til at betale den anmodede ret et forskud for en vidnegodtgørelse eller til efterfølgende at refundere den godtgørelse, det afhørte vidne har fået udbetalt.

(1) EUT C 244 af 10.10.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 80/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 27. januar 2011 — Vandoorne NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent — Belgien)

(Sag C-489/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 27, stk. 1 og 5 - beskatningsgrundlag - forenklende foranstaltninger - forarbejdet tobak - banderoler - enkeltstående opkrævning af moms ved kilden - mellemleverandør - helt eller delvist manglende betaling af prisen - nægtelse af momsrefusion)

2011/C 80/07

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Beroep te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vandoorne NV

Sagsøgt: Belgische Staat

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Beroep te Gent — fortolkning af artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — forenklende foranstaltninger — national lovgivning der for importerede tobaksvarer, som er erhvervet eller fremstillet på det nationale område, foreskriver opkrævning af moms ved kilden, idet den udelukker en nedsættelse af beskatningsgrundlaget for afgiftspligtige, der har erlagt afgift af disse produkter

Konklusion

Artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 27, stk. 1 og 5, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/7/EF af 20. januar 2004, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som for at forenkle opkrævningen af merværdiafgift og bekæmpe svig eller unddragelse vedrørende forarbejdet tobak — idet den foreskriver, at denne afgift skal opkræves ved banderolering, på én gang og ved kilden af producenten eller importøren af disse produkter — udelukker de mellemleverandører, der indtræder senere i kæden af successive leveringer, fra retten til at få momsen refunderet i tilfælde af erhververens manglende betaling for disse produkter.

(1) EUT C 37 af 13.2.2010.
1)

Artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter den ophavsretlige beskyttelse ikke gælder for mønstre, der er registreret i eller med virkning for en medlemsstat, og som er blevet offentligt tilgængelige inden datoen for ikrafttrædelse af denne lovgivning, selv om de opfylder samtlige betingelser for at blive omfattet af denne beskyttelse.
—

i henhold til artikel 1, stk. 1 og stk. 3, første afsnit, i lov 1078/1980 kun indrømmer fritagelse for ejerskifteafgift på fast ejendom for personer med fast bopæl på statens område, mens personer uden fast bopæl i landet, som har til hensigt at bosætte sig dér fremover, ikke indrømmes en fritagelse for denne afgift, og
1)

Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 18. december 2008, General Química m.fl. mod Kommissionen (sag T-85/06), ophæves, for så vidt som den ikke tager den af General Química SA, Repsol Química SA og Repsol YPF SA nedlagte påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2006/902/EF af 21. december 2005 om en procedure efter artikel 81 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og artikel 53 i EØS-aftalen vedrørende Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (tidligere Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (tidligere Crompton Corporation), General Química, SA, Repsol Química, SA og Repsol YPF, SA (sag COMP/F/C.38.443 — Gummikemikalier) til følge, i det omfang Retten, på den ene side, ikke har angivet grundene til støtte for dens konklusioner om, at meddelelsen fra Repsol Química SA til General Química SA om at ophøre med enhver adfærd, der kunne udgøre en overtrædelse af konkurrencereglerne, i sig selv udgjorde tilstrækkeligt bevis for, at Repsol Química SA udøvede en afgørende indflydelse på General Química SA’s politik, ikke kun på markedet, men også hvad angik den ulovlige adfærd, der er genstand for beslutning 2006/902, og i det omfang Retten, på den anden side, faktisk undlod at gennemføre en konkret undersøgelse af det materiale, som var fremlagt af General Química SA, Repsol Química SA og Repsol YPF, med henblik på at bevise General Química SA’s uafhængighed med hensyn til at bestemme og gennemføre sin kommercielle politik.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. december 2010 — Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, tidligere Suomen Terveystalo Oyj mod Oulun kaupunki (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Markkinaoikeus — Finland)

(Sag C-215/09) (1)

(Offentlige tjenesteydelsesaftaler - direktiv 2004/18/EF - blandet kontrakt - kontrakt, der indgås mellem en ordregivende myndighed og en privat virksomhed, der er uafhængig af denne myndighed - stiftelse af en fælles virksomhed med lige store kapitalandele, som leverer sundhedstjenester - forpligtelse påtaget af parterne til i en overgangsperiode på fire år at købe de sundhedstjenester, som de skal yde deres ansatte, fra den fælles virksomhed)

2011/C 63/07

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Markkinaoikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, tidligere Suomen Terveystalo Oyj

Sagsøgt: Oulun kaupunki

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Præjudiciel — Markkinaoikeus — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra a) og d), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s.114) — kontrakt mellem en kommune og et selvstændigt privat selskab om oprettelse af et fællesforetagende, som skal tilhøre dem med lige store andele, og hvortil der skal ske en overdragelse af deres respektive aktiviteter vedrørende sundhed og trivsel på arbejdspladsen — kontrakt hvorved kommunen og det private selskab forpligter sig til i en overgangsperiode hver for deres medarbejdere at købe tjenesteydelserne vedrørende sundhed og trivsel på arbejdspladsen hos det nye fællesforetagende

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at når en ordregivende myndighed indgår en kontrakt med et privat selskab, der er uafhængigt af denne myndighed, om stiftelse af en fælles virksomhed, der antager form af et aktieselskab, hvis formål er at levere tjenesteydelser inden for sundhed og trivsel på arbejdspladsen, skal den ordregivende myndigheds tildeling af kontrakten vedrørende levering af sådanne tjenester til dens egne medarbejdere, som i værdi overstiger den tærskel, der er fastsat i dette direktiv, og som kan udskilles fra kontrakten om oprettelse af dette selskab, ske under overholdelse af det nævnte direktivs bestemmelser, som finder anvendelse på tjenesteydelser omfattet af direktivets bilag II B.

(1) EUT C 193 af 15.8.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. december 2010 — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany mod Ministerstvo kultury (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-393/09) (1)

(Intellektuel ejendomsret - direktiv 91/250/EØF - retlig beskyttelse af edb-programmer - begrebet »enhver form, hvori et edb-program udtrykkes« - spørgsmålet, om et programs grafiske brugergrænseflade er omfattet - ophavsret - direktiv 2001/29/EF - ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet - tv-udsendelse af en grafisk brugergrænseflade - overføring af et værk til almenheden)

2011/C 63/14

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany

Sagsøgt: Ministerstvo kultury

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyšší správní soud — fortolkning af artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer (EFT L 122, s. 42) samt af artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10) — spørgsmål om den grafiske brugergrænseflade er omfattet af eller falder uden for begrebet »enhver form, hvori et ebd-program udtrykkes« som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i direktiv 92/250

Konklusion

1) En grafisk brugergrænseflade udgør ikke en form, hvori et edb-program udtrykkes i henhold til artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer, og den omfattes ikke af den ophavsretlige beskyttelse af edb-programmer i henhold til dette direktiv. En sådan grænseflade kan imidlertid være omfattet af den ophavsretlige beskyttelse i sin egenskab af et værk i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, såfremt denne grænseflade udgør ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse.

2) En tv-udsendelse af en grafisk brugergrænseflade udgør ikke en overføring til almenheden af et værk, der nyder ophavsretlig beskyttelse i henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29.

(1) EUT C 11 af 16.1.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/4

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. december 2010 — Ilonka Sayn-Wittgenstein mod Landeshauptmann von Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof, Østrig)

(Sag C-208/09) (1)

(Unionsborgerskab - retten til at færdes og tage ophold på medlemsstaternes område - lov på forfatningsniveau i en medlemsstat om adelens afskaffelse i denne medlemsstat - efternavn for en voksen person, som er statsborger i nævnte stat, erhvervet ved adoption i en anden medlemsstat, hvor vedkommende er bosiddende - adelig titel og adelsmærke som del af efternavnet - myndighederne i den første medlemsstats registrering i civilstandsregistret - berigtigelse på embeds vegne af registreringen - fjernelse af titlen og adelsmærket)

2011/C 63/06

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ilonka Sayn-Wittgenstein

Sagsøgt: Landeshauptmann von Wien

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 18 EF — en medlemsstats forfatningslov, der afskaffer adelen i denne medlemsstat, og som forbyder sine statsborgere at bære udenlandske adelsbetegnelser — afslag givet af denne medlemsstats myndigheder på registrering i fødselsregisteret af en adelsbetegnelse og et adelsmærke, som er en del af efternavnet på en voksen person, der er statsborger i denne medlemsstat, og som har fået navnet i en anden medlemsstat, hvori den pågældende har bopæl som følge af, at personen er blevet adopteret af en statsborger i sidstnævnte medlemsstat

Konklusion

Artikel 21 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at myndighederne i en medlemsstat under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, nægter at anerkende alle dele af et efternavn for en statsborger i denne stat, således som dette navn er blevet fastsat i en anden medlemsstat, hvor denne statsborger er bosiddende, i forbindelse med, at vedkommende i en voksen alder blev adopteret af en statsborger i denne anden medlemsstat, når efternavnet omfatter en adelig titel, som ikke er tilladt i den første medlemsstat i henhold til forfatningen, når de foranstaltninger, der er truffet af disse myndigheder i denne sammenhæng, er begrundet i hensyn vedrørende den offentlige orden, dvs. at de er nødvendige for beskyttelsen af de interesser, som de har til formål at garantere, og står i rimeligt forhold til det formål, der lovligt tilstræbes.

(1) EUT C 193 af 15.8.2009.
1)

Artikel 18, stk. 1, litra a), og artikel 22, stk. 3, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2006/18/EF af 14. februar 2006, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person har ret til fradrag af merværdiafgift erlagt for tjenesteydelser leveret af en anden afgiftspligtig, som ikke er registreret med hensyn til denne afgift, såfremt fakturaerne vedrørende disse tjenesteydelser indeholder alle de oplysninger, som kræves i henhold til nævnte artikel 22, stk. 3, litra b), navnlig de oplysninger, som er nødvendige for at identificere den person, der har udstedt disse fakturaer, og arten af de leverede tjenesteydelser.
1)

En anmodning om udlevering af transaktionsdata som dem, der er omhandlet i tvisten i hovedsagen, vedrørende navnene på de overførende og de erhvervende kontis indehavere med hensyn til overdragelsen af emissionskvoter, kvoter eller Kyoto-enheder, der indgår i disse transaktioner, samt datoen og tidspunktet for de nævnte transaktioner, henhører udelukkende under de særlige bestemmelser om udlevering til offentligheden og om fortrolighed, der findes i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF i den affattelse, der følger af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/101/EF af 27. oktober 2004, og under dem, der er indeholdt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2216/2004 af 21. december 2004 om et standardiseret og sikkert registersystem i medfør af direktiv 2003/87 og af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning 280/2004/EF.
1)

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats retsforskrifter som dem, der er omhandlet i hovedsagen, hvorefter tildeling af en tilladelse til at drive en offentlig bybusrute, hvorved faste stoppesteder betjenes regelmæssigt i henhold til en køreplan, kræver, at de ansøgende virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater, skal have et hjemsted eller et andet forretningssted i denne medlemsstat, før der er givet dem tilladelse til rutedriften. Derimod skal artikel 49 TEUF fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale retsforskrifter, der fastsætter et krav om etablering, når etablering først er krævet, efter at tilladelse er givet, og inden ansøgeren påbegynder rutedriften.
2)

Princippet om forbud mod misbrug er ikke til hinder for retten til fradrag for merværdiafgiften i henhold til artikel 17, stk. 3, litra a), i direktiv 77/388 under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor en virksomhed, der er etableret i en medlemsstat, vælger at lade sit datterselskab, der er etableret i en anden medlemsstat, udføre transaktioner vedrørende leasing af goder til et tredje selskab, der er etableret i den første medlemsstat, med det formål at undgå, at merværdiafgiften forfalder for betalingerne for disse transaktioner, der i den første medlemsstat klassificeres som tjenesteydelser ved udlejning udført i den anden medlemsstat og i den anden medlemsstat klassificeres som levering af goder udført i den første medlemsstat.