Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - retsakter, der kan være genstand for søgsmål - retsakt, der kan anfægtes af en klager, som påtaler en statsstøtte - Kommissionens skrivelse til klageren om dens afslag på at indlede proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF) - udelukket

(EF-traktaten, art. 92 og 173 (efter ændring nu art. 87 EF og 230 EF) og art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF))

2. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - Kommissionens undersøgelse - forudgående undersøgelse og kontradiktorisk undersøgelse - en støttes forenelighed med fællesmarkedet - vanskeligheder ved vurderingen - Kommissionens pligt til at indlede en kontradiktorisk procedure

(EF-traktaten, art. 2, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), og art. 93, stk. 2 og 3 (nu art. 88, stk. 2 og 3, EF))

3. Statsstøtte - begreb - foranstaltninger med henblik på at kompensere for udgifterne i forbindelse med de public service-forpligtelser, som en virksomhed har påtaget sig - omfattet

(EF-traktaten, art. 90, stk. 2 (nu art. 86, stk. 2, EF), og art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

4. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - Kommissionens undersøgelse - forudgående undersøgelse og kontradiktorisk undersøgelse - en støttes forenelighed med fællesmarkedet - vanskeligheder ved vurderingen - Kommissionens pligt til at indlede en kontradiktorisk procedure - anmodning om yderligere oplysninger - betydning

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), og art. 93, stk. 2 og 3 (nu art. 88, stk. 2 og 3, EF))

5. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - Kommissionens undersøgelse - forudgående undersøgelse og kontradiktorisk undersøgelse - en støttes forenelighed med fællesmarkedet - vanskeligheder ved vurderingen - Kommissionens pligt til at indlede en kontradiktorisk procedure - indledende undersøgelse af ikke-anmeldte statsforanstaltninger inden for en frist, der klart overskrider, hvad der normalt er påkrævet for en første undersøgelse

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), og art. 93, stk. 2 og 3 (nu art. 88, stk. 2 og 3, EF))

Sammendrag

1. Kommissionens beslutninger vedrørende statsstøtte har altid de berørte medlemsstater som adressater. Dette gælder også beslutninger af denne art vedrørende statslige foranstaltninger, der ifølge klager er udtryk for statsstøtte i strid med traktaten, og hvoraf det fremgår, at Kommissionen ikke agter at iværksætte proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), enten fordi den skønner, at de påtalte foranstaltninger ikke er udtryk for statsstøtte som forudsat i traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), eller fordi den finder, at foranstaltningerne er forenelige med fællesmarkedet. Når Kommissionen træffer sådanne beslutninger og i overensstemmelse med sin pligt til at udøve god forvaltning giver klagerne meddelelse herom, er det den til den pågældende medlemsstat rettede beslutning, som en klager i givet fald må anfægte under et annullationssøgsmål, og ikke den skrivelse, hvorved klageren får meddelelse om beslutningen.

( jf. præmis 45 )

2. I henhold til fast retspraksis er proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), uundværlig, når Kommissionen støder på alvorlige vanskeligheder ved undersøgelsen af, om en støtte er forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen kan derfor kun begrænse sig til den indledende fase i medfør af artikel 93, stk. 3, i forbindelse med en godkendelse af en støtte, såfremt den efter en første undersøgelse kan nå til den opfattelse, at støtten er forenelig med traktaten. Hvis Kommissionen på grundlag af denne første undersøgelse imidlertid når til den modsatte opfattelse eller ikke har kunnet overvinde alle vanskelighederne ved bedømmelsen af, om støtten er forenelig med fællesmarkedet, skal den indhente alle de nødvendige udtalelser og med henblik herpå indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2.

Kommissionen er ligeledes forpligtet til at indlede proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, såfremt den efter en første undersøgelse ikke har kunnet overvinde alle vanskelighederne ved bedømmelsen af, om den pågældende foranstaltning er en støtte i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), i hvert fald når den ved denne første undersøgelse ikke kan nå til den opfattelse, at den pågældende foranstaltning, hvis det antages, at den udgør en støtte, under alle omstændigheder er forenelig med fællesmarkedet.

( jf. præmis 71 og 72 )

3. Traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), sondrer ikke efter grundene til eller hensigten med de statslige interventioner, men definerer dem i kraft af deres virkninger. Begrebet støtte er et objektivt begreb, ved hvis afgrænsning det alene har betydning, om en statslig foranstaltning giver en eller nogle virksomheder en fordel. Heraf følger bl.a., at den omstændighed, at offentlige myndigheder yder en virksomhed en økonomisk fordel med henblik på at kompensere for udgifterne i forbindelse med de public service-forpligtelser, som nævnte virksomhed angiveligt har påtaget sig, er uden betydning for kvalificeringen af foranstaltningen som støtte omfattet af traktatens artikel 92, stk. 1, idet der dog må tages hensyn til disse forhold ved undersøgelsen af den pågældende støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF).

( jf. præmis 83 og 84 )

4. Den omstændighed, at der var indledt drøftelser mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat i den indledende undersøgelsesfase, og at Kommissionen i forbindelse hermed havde kunnet anmode om yderligere oplysninger vedrørende de foranstaltninger, den skulle tage stilling til, kan ikke i sig selv kan anses for bevis på, at denne institution stod over for alvorlige vanskeligheder ved bedømmelsen, som nødvendiggjorde, at proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), iværksattes. Det kan dog ikke udelukkes, at indholdet af disse drøftelser mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat i den indledende undersøgelsesfase under visse omstændigheder kan vise, at der foreligger alvorlige vanskeligheder.

( jf. præmis 89 )

5. Overskridelsen af en frist, der helt klart overskrider, hvad der normalt er påkrævet ved en første undersøgelse inden for rammerne af traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), kan i forbindelse med andre forhold indebære, at det må erkendes, at Kommissionen havde alvorlige vanskeligheder ved bedømmelsen, således at proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, burde være indledt.

Selv om Kommissionen i en sag, hvor de omtvistede statsforanstaltninger ikke er blevet anmeldt af den pågældende medlemsstat, er forpligtet til at iværksætte en indledende undersøgelse af foranstaltningerne inden for den frist på to måneder, som angives i retspraksis, må det dog fastslås, at institutionen, når berørte tredjemænd har indgivet klager til den, inden for rammerne af den i bestemmelsen omhandlede indledende fase er forpligtet til at gennemføre en påpasselig og upartisk undersøgelse af klagerne ud fra hensynet til god forvaltning i forbindelse med traktatens grundlæggende regler om statsstøtte. Heraf følger bl.a., at Kommissionen ikke kan lade den indledende undersøgelse af de statslige foranstaltninger, som er genstand for en klage i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), fortsætte i det uendelige, når den har indledt en sådan undersøgelse.

Et tidsrum på mere end 39 måneder efter angivelsen af klagerens første klage og næsten 33 måneder efter at klageren supplerede denne, overskrider klart den frist, der normalt er påkrævet for en første undersøgelse, idet denne undersøgelse alene skal gøre det muligt for Kommissionen at danne sig en første opfattelse vedrørende kvalificeringen af de pågældende foranstaltninger og deres forenelighed med fællesmarkedet.

( jf. præmis 102-107 )