RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

26. marts 1997

Sag T-119/96

X

mod

Europa-Parlamentet

»Tjenestemænd — annullationssøgsmål — forudgående administrativ klage — afvisningspåstand«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-225

Angående:

Påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelser, hvori det fastslås, at sagsøgerens udeblivelser fra tjenesten i perioden marts-oktober 1995 var ubeføjede.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Sagsøgeren er tjenestemand i Europa-Parlamentet. I 1995 fastslog Parlamentet i flere afgørelser, at visse perioder, hvor sagsøgeren var udeblevet fra tjenesten i tiden marts-oktober 1995, var ubeføjede udeblivelser. Afgørelserne blev truffet i medfør af artikel 60 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«). I henhold til de nævnte afgørelser blev sagsøgerens årlige ferie for 1995 først opbrugt, og de overskydende ubeføjede udeblivelser blev dernæst bragt til fradrag i sagsøgerens vederlag for de sidste måneder af 1995.

Den 11. januar 1996 tilstillede sagsøgeren Parlamentets generalsekretær en skrivelse med overskriften »Procedure i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1«. Som bilag til skrivelsen var bl.a. vedlagt alle de skrivelser, chefen for personaleafdelingen og chefen for Parlamentets kontor for vedtægtsspørgsmål og personaleadministration havde sendt enten til chefen for lønningsafdelingen eller til sagsøgeren selv. Alle skrivelserne var forsynet med sagsøgerens bemærkninger. Sagsøgeren anførte, at han ofte havde været fraværende på grund af lægebesøg eller af helbredsmæssige grunde. Som bilag til skrivelsen vedlagde han to lægeerklæringer fra sin psykiater. I sine bemærkninger anførte sagsøgeren bl.a., at hans overordnede enten mundtligt eller skriftligt burde have påpeget hans fravær, og at han ikke i tide var blevet underrettet om de forholdsregler, der blev truffet over for ham. Han beklagede sig endvidere over den måde, hvorpå administrationen lod foretage indeholdelser i hans vederlag for at dække de perioder, hvor han var udeblevet, og som Parlamentet havde anset som ubeføjede udeblivelser.

Sagsøgerens bemærkninger vedrørende Parlamentets sidste skrivelse, der er vedlagt skrivelsen af 11. januar 1996, afsluttedes med hans »konklusioner«, hvis punkt 1 lød som følger:

»Med hvilken ret tillader administrationen sig

— at opbruge mine feriedage?

— helt eller delvis at foretage indeholdelser i mit vederlag for september-december?

— at blokere mine stående ordrer, hvilket har påført mig betydelige problemer over for mine kreditorer (banker)

alt, som det ses, under tilsidesættelse af elementær høflighed og af vedtægten.«

Parlamentets generalsekretær svarede ved skrivelse af 18. april 1996. Heri anførte han indledningsvis: »Ved skrivelse af 11. januar 1996 anmodede De i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1, om, at de perioder i tiden marts-oktober 1995, hvor De udeblev fra tjenesten, og som af chefen for personaleafdelingen, der er ansættelsesmyndighed inden for området, er blevet anset for ubeføjede udeblivelser, tages op til fornyet overvejelse.« Efter at have kommenteret de forskellige perioder, hvor sagsøgeren var udeblevet, anførte generalsekretæren afslutningsvis: »Af alle ovennævnte grunde er jeg af den opfattelse, at personaleafdelingen med rette har fastslået, at Deres udeblivelser er ubeføjede, og at der i relation til Dem hverken har været uregelmæssigheder eller er begået magtfordrejning. Deres ansøgning i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1, kan derfor ikke imødekommes.«

Formaliteten

Det tilkommer alene Retten at vurdere, hvorledes en skrivelse eller et notat nøjagtigt skal kvalificeres, idet dette spørgsmål ikke er omfattet af forhandlingsmaksimen. En skrivelse, hvorved en tjenestemand anmoder generalsekretæren for den institution, han henhører under, om at tage stilling, ikke til lovligheden af en eller flere for ham bebyrdende afgørelser, men til det mere generelle spørgsmål, om der er grundlag for at kritisere den behandling, han har været udsat for fra sin overordnedes side og, mere generelt, fra administrationens side, er ikke en klage som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2 (præmis 20, 22 og 23).

Henvisning til: Retten, 22. marts 1995, sag T-586/93, Kotzonis mod ØSU, Sml. II, s. 665, præmis 21.

Retten afviste derfor sagen, idet der ikke, som det kræves i henhold til vedtægtens artikel 91, stk. 2, forinden var indgivet en administrativ klage.

Konklusion:

Sagen afvises.