Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte - afvisning - bestridelse af Rettens fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten - formaliteten

[EF-statutten for Domstolen, art. 49 og 51; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra c)]

2. Statsstøtte - generel støtteordning godkendt af Kommissionen - individuel støtteforanstaltning, som er i overensstemmelse med den generelle støtteordning - eksisterende støtteforanstaltninger - anmeldelsesforpligtelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF) og art. 93 (nu art. 88 EF))

3. Annullationssøgsmål - søgsmålsinteresse - beslutning, hvori det erklæres, at gennemførelsesforanstaltninger er i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i beslutningen om godkendelse af den generelle statsstøtteordning - sag anlagt af virksomheder, der konkurrerer med de begunstigede virksomheder - formaliteten

(EF-traktaten, art. 92 og art. 173, stk. 2 (efter ændring nu art. 87 EF og art. 230, stk. 2, EF), samt art. 93, stk. 2 og 3 (nu art. 88, stk. 2 og 3, EF))

4. Statsstøtte - generel støtteordning godkendt af Kommissionen - individuel støtteforanstaltning, der angives at være omfattet af godkendelsen - Kommissionens undersøgelse - undersøgelse, der kan foretages til enhver tid

(EF-traktaten, art. 93, stk. 1 (nu art. 88, stk. 1, EF))

5. Statsstøtte - generel støtteordning godkendt af Kommissionen - individuel støtteforanstaltning, der angives at være omfattet af godkendelsen - Kommissionens undersøgelse - bedømmelse primært i forhold til godkendelsesbeslutningen og sekundært i forhold til traktaten

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF) og art. 93 (nu art. 88 EF))

6. Landbrug - fælles landbrugspolitik - sukker - støtte ydet af Den Portugisiske Republik - forordning nr. 1785/81 - anvendelse af traktatens art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF), 93 og 94 (nu art. 88 EF og 89 EF)

(EF-traktaten, art. 39, 42, 93 og 94 (nu art. 33 EF, 36 EF, 88 EF og 89 EF) samt art. 43 og 92 (efter ændring nu art. 37 EF og 87 EF); Rådets forordning nr. 1785/81, art. 24, 44 og 45, og nr. 866/90, art. 16, stk. 5; Kommissionens beslutning 94/173, bilaget, punkt 2.8)

7. Appel - anbringender - anbringende, der fremsættes første gang under appellen - afvisning

(Domstolens procesreglement, art. 42, stk. 2, og art. 118)

8. Landbrug - fælles landbrugspolitik - finansiering gennem EUGFL - forordning nr. 866/90 - undersøgelse på grundlag af traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) og traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF) - udelukket

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF), art. 93, stk. 2 og 3, og art. 94 (nu art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 89 EF); Rådets forordning nr. 866/90, art. 16, stk. 3-5))

Sammendrag

1. De krav til begrundelse af en appel, som fremgår af artikel 51 i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, første afsnit, litra c), i Domstolens procesreglement, kan ikke anses for opfyldt, når appelskriftet blot gentager eller nøjagtigt gengiver de anbringender og argumenter, der er blevet fremført for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der var støttet på faktiske omstændigheder, som Retten udtrykkeligt har afvist at lægge til grund. En sådan appel har i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket i henhold til artikel 49 i statutten for Domstolen falder uden for dennes kompetence.

Imidlertid kan retsspørgsmål, som Retten har behandlet, diskuteres på ny under en appelsag, såfremt appellanten bestrider Rettens fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten. Hvis en appellant nemlig ikke således kunne basere sin appel på anbringender og argumenter, som allerede havde været fremført for Retten, ville appelproceduren blive berøvet en del af sin mening.

( jf. præmis 48 og 49 )

2. Individuelle støtteforanstaltninger, der er truffet til gennemførelse af en generel støtteordning, der allerede er godkendt af Kommissionen, og som er i overensstemmelse med denne ordnings betingelser, har karakter af eksisterende støtte, som ikke skal anmeldes. Når de ikke er anmeldt før deres iværksættelse, kræver sådanne støtteforanstaltninger ikke nogen udtrykkelig beslutning fra Kommissionen, og deres lovlighed kan kun prøves ved de nationale domstole.

( jf. præmis 60 )

3. Såfremt Kommissionen finder, at individuelle foranstaltninger til gennemførelse af en generel støtteordning er i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i dens beslutning om godkendelse af denne ordning, hvorefter de kan betegnes som eksisterende støtte, der som sådan er fritaget for formel anmeldelse og for en undersøgelse af, om de er i overensstemmelse med traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) og 93 (nu artikel 88 EF), har den ikke herved begrænset sig til at tage til efterretning, at disse individuelle foranstaltninger har karakter af eksisterende støtte. Den har ligeledes, ved at antage, at disse foranstaltninger er omfattet af dens beslutning, afstået fra at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2. Virksomheder, som kunne have indtrådt i sagen som klagere under denne procedure, såfremt Kommissionen havde indledt den, ville imidlertid blive berøvet denne garanti, hvis de ikke havde mulighed for at anfægte Kommissionens vurdering for Retten.

Den omstændighed, at de individuelle gennemførelsesforanstaltninger har karakter af eksisterende støtte, betyder derfor ikke i sig selv, at disse virksomheder ikke har søgsmålsinteresse, fordi disse støtteforanstaltninger måske ikke er omfattet af beslutningen om godkendelse af den generelle støtteordning, og at disse virksomheder kun kan opnå overholdelse af de processuelle garantier, som gives dem ved traktatens artikel 93, stk. 2, såfremt de har mulighed for at anfægte denne beslutning for Fællesskabets retsinstanser.

( jf. præmis 61 og 62 )

4. Efter at der er truffet beslutning om godkendelse af en generel støtteordning, berøves Kommissionen ikke muligheden for at undersøge, om en individuel støtte er forenelig med denne beslutning. En sådan undersøgelse kan foretages til enhver tid i henhold til traktatens artikel 93, stk. 1 (nu artikel 88, stk. 1, EF), navnlig på foranledning af klager, som Kommissionen eventuelt modtager.

( jf. præmis 76 )

5. Når Kommissionen får forelagt en individuel støtteforanstaltning, som hævdes at være truffet i medfør af en tidligere godkendt støtteordning, kan denne institution ikke uden videre bedømme støtteforanstaltningen umiddelbart i henhold til traktaten. Den skal - før den indleder nogen form for procedure - kontrollere, om støtten falder ind under den generelle ordning og opfylder de betingelser, der er fastsat i beslutningen om at godkende den generelle ordning. I modsat fald ville Kommissionen i forbindelse med sin undersøgelse af hver enkelt individuel støtte efterfølgende kunne ændre sin beslutning om at godkende støtteordningen, hvilket i sig selv forudsætter en undersøgelse i forhold til traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), og bringe overholdelsen af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet i fare.

( jf. præmis 83 )

6. Forordning nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker bestemmer i artikel 44, at traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), 93 og 94 (nu artikel 88 EF og 89 EF) anvendes på fremstillingen af og handelen med sukker. I samme bestemmelse præciseres det, at denne generelle regel anvendes, »medmindre andet er fastsat i denne forordning«. I forordningens artikel 45 bestemmes det således, at der ved forordningens anvendelse parallelt og på passende måde skal tages hensyn til de i traktatens artikel 39 (nu artikel 33 EF) fastsatte mål for den fælles landbrugspolitik. Desuden blev denne forordnings artikel 24 netop ændret ved tiltrædelsesakten for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal, for at der kunne tildeles sidstnævnte medlemsstat en produktionskvote for sukker på 60 000 tons for dens kontinentale område. Det følger af disse bestemmelser, at selv om forordning nr. 1785/81 ikke i sig selv bemyndiger til udbetaling af statsstøtte til et projekt, der skal anvende denne kvote, udelukker den ikke denne mulighed.

De retsakter, som gælder for Fællesskabets strukturpolitiske og regionalpolitiske aktioner, giver såvel Fællesskabet som Den Portugisiske Republik muligheden for at give økonomisk støtte til det pågældende investeringsprojekt. For det første giver artikel 16, stk. 5, i forordning nr. 866/90, der er udstedt i henhold til traktatens artikel 42 (nu artikel 36 EF) og 43 (efter ændring nu artikel 37 EF) og dermed er en integrerende del af den fælles landbrugspolitik, medlemsstaterne mulighed for, ud over de foranstaltninger, der specielt nævnes i denne forordning, at give støtte til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter på de betingelser, der er fastsat i traktatens artikel 92-94. Dernæst bestemmes det i beslutning 94/173 i bilagets punkt 2.8, at med hensyn til investeringer, hvortil der kan gives tilskud fra EUGFL, Udviklingssektionen, kan der som en undtagelse fra reglen om, at investeringer i sukkersektoren udelukkes, gives fællesskabsfinansiering til investeringer, der skal gøre det muligt at udnytte kvoten i henhold til tiltrædelsesakten for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal.

( jf. præmis 96 og 97, 100-102 )

7. I henhold til artikel 118 i Domstolens procesreglement finder samme reglements artikel 42, stk. 2, hvorefter der principielt ikke må fremsættes nye anbringender under sagens behandling, anvendelse på forhandlingerne for Domstolen i sager, der angår appel af en afgørelse fra Retten. Under en appel har Domstolen således kun kompetence til at tage stilling til Rettens bedømmelse af de anbringender, der er blevet behandlet for den.

( jf. præmis 112 )

8. Forordning nr. 866/90 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter fastsætter de betingelser, på hvilke EUGFL, Udviklingssektionen, bidrager til den fælles landbrugspolitiks formål om regional sammenhæng. Den opstiller som principiel regel i artikel 16, stk. 3 og 4, at de medlemsstater, der berøres af investeringsprojekter, som der kan gives tilskud til fra denne fond, ligesom modtagerne af fondens midler, skal forpligte sig til at deltage i finansieringen af de investeringer, som Kommissionen har godkendt til intervention fra EUGFL. Medlemsstaternes medfinansiering er således ikke blot tilladt, men foreskrevet i denne forordning.

Artikel 16, stk. 5, i forordning nr. 866/90, som bestemmer, at medlemsstaterne kan vedtage støtteforanstaltninger, hvis betingelser eller nærmere bestemmelser for ydelsen afviger fra dem, der er fastsat i denne forordning, eller som overstiger de lofter, der er fastsat i denne forordning, forudsat at disse foranstaltninger træffes under overholdelse af traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), 93 og 94 (nu artikel 88 EF og 89 EF), omhandler følgelig ikke de nationale økonomiske tilskud, der kræves efter forordningens artikel 16, stk. 3 og 4, men den støtte, som medlemsstaterne ønsker at give ud over deres obligatoriske deltagelse i investeringsprojekter, som kan komme i betragtning til intervention fra EUGFL, Udviklingssektionen.

Det følger heraf, at Retten ikke anvender fællesskabsretten fejlagtigt ved at antage, at en medlemsstats medfinansiering af et investeringsprojekt, som kunne komme i betragtning til intervention fra EUGFL, Udviklingssektionen, skal vurderes inden for de selvstændige rammer af den fælles aktion, der blev indført i henhold til forordning nr. 866/90, og ikke kan undersøges på grundlag af traktatens artikel 92 og 93.

( jf. præmis 121-123 )