ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 29. marts 2012 – Safilo

(Sag C-529/10)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – direkte beskatning – bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans på skatteområdet – misbrug af rettigheder – artikel 4, stk. 3, TEU – friheder sikret ved traktaten – princippet om forbud mod forskelsbehandling – statsstøtte – forpligtelse til at sikre EU-rettens effektive anvendelse«

Medlemsstater – forpligtelser – forpligtelse til loyalt samarbejde – gennemførelse af EU-retten – princippet om forbud mod misbrug af rettigheder – frie kapitalbevægelser – princippet om forbud mod forskelsbehandling – regler om statsstøtte – medlemsstaternes direkte beskatning (art. 4, stk. 3, TEU; art. 63 TEUF og art. 107, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 23, 25, 26, 28-33 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Corte suprema di cassazione – selskabsskat – national lovgivning, der fastsætter en differentieret skattesats på udbytte fra selskaber afhængig af deres hjemsted – handelsmæssig transaktion med deltagelse af selskaber med hjemsted i Italien og selskaber med hjemsted i udlandet – myndighedens beslutning om at anse den skyldige skat for anvendelig for så vidt angår selskaber med hjemsted i udlandet – begrebet misbrug af rettigheder som defineret i sag C-255/02, Halifax m.fl. – anvendelighed på ikke-harmoniserede nationale skatter såsom direkte skatter.

Konklusion

EU-retten – herunder navnlig princippet om forbud mod misbrug af rettigheder, artikel 4, stk. 3, TEU, de i EUF-traktaten sikrede friheder, princippet om forbud mod forskelsbehandling, statsstøttereglerne samt pligten til at sikre EU-rettens effektive anvendelse – skal fortolkes således, at den i en sag som den i hovedsagen omhandlede, der vedrører direkte beskatning, ikke er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, som fastsætter adgang til bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans på skatteområdet, mod betaling af et beløb på 5% af tvistens værdi, når baggrunden for disse sager er en sag, der blev anlagt ved første instans mere end ti år inden denne bestemmelses ikrafttrædelsesdato, og når skattemyndigheden har tabt sagen ved de to første retsinstanser.
Sag C-313/10

Land Nordrhein-Westfalen

mod

Sylvia Jansen

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Köln)

»Slettelse«

























































KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR DOMSTOLENS ANDEN AFDELING

25. oktober 2011 ( )

»Slettelse«

I sag C-313/10,

angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Landesarbeitsgericht Köln (Tyskland) ved afgørelse af 13. april 2010, indgået til Domstolen den 29. juni 2010, i sagen:

Land Nordrhein-Westfalen

mod

Sylvia Jansen,

har

FORMANDEN FOR DOMSTOLENS ANDEN AFDELING

efter at have hørt generaladvokat M.N. Jääskinen,

afsagt følgende

Kendelse

1 Ved skrivelse af 6. oktober 2011, indgået til Domstolens Justitskontor den 13. oktober 2011, har Landesarbeitsgericht Köln meddelt Domstolen, at hovedsagen var blevet uden genstand, og at den derfor trak sin anmodning om en præjudiciel afgørelse tilbage.

2 Under disse omstændigheder bør det bestemmes, at denne sag slettes af Domstolens register.

3 Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, der er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser bestemmer formanden for Domstolens Anden Afdeling:

Sag C-313/10 slettes af Domstolens register.

Således bestemt i Luxembourg den 25. oktober 2011

A. Calot Escobar J.N. Cunha Rodrigues
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 19. januar 2012 – Straffesag mod Patriciello

(Sag C-496/10)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – medlem af Europa-Parlamentet – protokollen vedrørende privilegier og immuniteter – artikel 8 – straffesag om ærekrænkelser – erklæringer, der afgives uden for Parlamentet – begrebet »meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv« – immunitet – betingelser«

Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – Europa-Parlamentets medlemmer – immunitet for så vidt angår meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv – begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af hverv – anvendelse under en retssag anlagt mod et medlem af Parlamentet – den nationale rets kompetence (protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, art. 8) (jf. præmis 15-17 og 19 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Ufficio del Giudice di Pace di Venafro – fortolkning af artikel 9 og 10 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter (JO 1967 152, s. 13) – medlem af Europa-Parlamentet sigtet for ærekrænkelse efter en falsk anklage mod en repræsentant for ordensmagten – begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv

Konklusion

Artikel 8 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er bilagt EU-, EUF- og Euratom-traktaterne, skal fortolkes således, at en erklæring, der afgives af en europaparlamentariker uden for Europa-Parlamentet, og som giver anledning til en straffesag om ærekrænkelse i dennes oprindelsesmedlemsstat, alene udgør en meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv, som henhører under immuniteten i henhold til denne bestemmelse, såfremt denne erklæring udtrykker en subjektiv bedømmelse, der har direkte og klar forbindelse til udøvelsen af dette hverv. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 13. januar 2012 – Evropaïki Dynamiki mod AEE

(Sag C-462/10 P)

»Appel – offentlige tjenesteydelsesaftaler – udbud – levering af it-rådgivning – afvisning af et bud – afgørelse om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver – udvælgelses- og tildelingskriterier – sammenblanding af kriterier – kriteriernes vægtning – fuldstændig kopi af evalueringsrapport – utilstrækkelig begrundelse«

1. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19, 30, 31 og 47)

2. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med Rettens nægtelse af at anordne bevisoptagelse – rækkevidde (Rettens procesreglement, art. 66, stk. 1) (jf. præmis 21-23)

3. Appel – anbringender – anfægtelse af den for Retten anfægtede afgørelse og ikke af Rettens dom – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 36 og 37)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser – forpligtelse til efter skriftlig anmodning at meddele kendetegnene og de relative fordele ved det valgte bud samt navnet på tilslagsmodtageren – den ordregivende myndigheds forpligtelse til at fremlægge en minutiøs sammenlignende undersøgelse af det valgte bud og buddet fra den udelukkede bydende – foreligger ikke – åbenbart ubegrundet anbringende (art. 256 TEUF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 3) (jf. præmis 39, 40 og 44)

5. Retspleje – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene [statutten for Domstolen, art. 21; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 47)

6. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurderingen af fakta og beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 57)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 8. juli 2010 i sag T-331/06, Evropaïki Dynamiki mod EEA, hvorved Retten frifandt Det Europæiske Miljøagentur i en sag med påstand om annullation af Det Europæiske Miljøagenturs beslutning af 14. september 2006 om afvisning af sagsøgerens bud inden for rammerne af udbudsprocedure EEA/IDS/06/002 om levering af it-rådgivning (EUT 2006/118-125101), samt af beslutningen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver – tildelingskriterier – fejlskøn.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
3

I 4., 9.-11., 21., 22., 31. og 33. betragtning til direktiv 2001/29 er anført følgende: »(4) En harmoniseret retlig ramme for ophavsret og beslægtede rettigheder vil i kraft af den øgede retssikkerhed samtidig med overholdelsen af et højt beskyttelsesniveau for de intellektuelle ejendomsrettigheder medføre betydelige investeringer i kreativ og innovativ virksomhed, herunder i netinfrastruktur […] […] (9) Udgangspunktet for en harmonisering af ophavsret og beslægtede rettigheder bør være et højt beskyttelsesniveau, da sådanne rettigheder er af afgørende betydning for den intellektuelle skabelsesproces. […] (10) Hvis ophavsmænd og kunstnere skal kunne fortsætte deres kreative og kunstneriske arbejde, er det nødvendigt, at de modtager et passende vederlag for anvendelsen af deres værker […] (11) En effektiv og rigoristisk beskyttelsesordning for ophavsret og beslægtede rettigheder er et af de vigtigste redskaber til at sikre de nødvendige ressourcer til skabelsesprocessen og kulturproduktion i Europa og navnlig garantere skabende og udøvende kunstneres uafhængighed og værdighed. […] (21) Dette direktiv definerer de handlinger, der er omfattet af reproduktionsretten hvad angår de forskellige rettighedshavere. Definitionen bør være i overensstemmelse med gældende fællesskabsret. Det er nødvendigt med en bred definition af disse handlinger for at sikre retssikkerhed i det indre marked. (22) Målsætningen om at yde reel støtte til kulturformidling må ikke virkeliggøres ved at give afkald på en effektiv beskyttelse af rettighederne og at acceptere ulovlig handel med eller kopiering af kunstværker eller piratkopiering. [...] (31) Det er nødvendigt at bevare en rimelig balance med hensyn til rettigheder og interesser mellem de forskellige kategorier af rettighedshavere og mellem de forskellige kategorier af rettighedshavere og brugere af beskyttede frembringelser. […] [...] (33) Med hensyn til eneretten til reproduktion bør der gælde en undtagelse for så vidt angår visse midlertidige reproduktionshandlinger, som er flygtige eller tilfældige og udgør en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces, som udelukkende foretages med henblik på at muliggøre enten en mellemmands effektive transmission i et net mellem tredjemænd eller en lovlig anvendelse af et værk eller af andre frembringelser. De pågældende reproduktionshandlinger bør ikke have nogen selvstændig økonomisk værdi. For så vidt som handlingerne opfylder disse betingelser, bør denne undtagelse også dække browsing samt handlinger, der muliggør lagringer i cache-hukommelsen, herunder sådanne, som bidrager til, at transmissionssystemerne fungerer effektivt, forudsat at mellemmanden ikke ændrer informationen og ikke foretager indgreb i den lovlige anvendelse af teknologi, som er almindelig anerkendt og anvendt af industrien, med det formål at skaffe sig data om anvendelsen af informationen. En brug bør anses for lovlig, når den er godkendt af rettighedshaveren, eller når den ikke er undergivet lovmæssige restriktioner.«
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 15 og 16)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – åbenbart afvisningsgrundlag (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 18 og 25)

3. Tjenestemænd – administrationens bistandspligt – rækkevidde – bistand indebærer ikke en tilladelse til tjenestemanden til at plædere på egne eller institutionens vegne (tjenestemandsvedtægten, art. 24, stk. 1) (jf. præmis 26 og 27)

Sagens genstand

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 25. marts 2011, Mariyus Noko Ngele mod Kommissionen m.fl. (sag T-15/10), hvorved Retten ikke gav medhold i sagen, der var anlagt med henblik på at opnå erstatning for den økonomiske skade, som sagsøgeren angiveligt havde lidt som følge af den manglende mulighed for at inddrive en fordring, og den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren angiveligt havde lidt som følge af den straffesag, der er indledt mod ham i en medlemsstat – manglende årsagssammenhæng.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Noko Ngele bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje

–

stævning

–

formkrav

–

stævning indgivet uden advokatbistand

–

efterfølgende berigtigelse af en stævning

–

ikke tilladt

–

tilsidesættelse af retten til et effektivt søgsmål, af retten til adgang til en upartisk domstol og af retten til at få sin sag hørt på retfærdig vis

–

foreligger ikke (statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3, og art. 21, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 37, stk. 1, første afsnit, og art. 38, stk. 3) (jf. præmis 7-9)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 14. marts 2011 i sag T-429/09, Campailla mod Kommissionen, hvorved denne frifandt Kommissionen i sagsøgerens erstatningssøgmål med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren havde lidt som følge af Kommissionens afvisning af at træffe foranstaltninger i anledning af sagsøgerens uoverensstemmelser med myndighederne i Cameroun – formaliteten – væsentlige formforskrifter – krav om, at fysiske eller juridiske personer skal være repræsenteret af en advokat med møderet for en ret i en medlemsstat.

Afgørelse

Konklusion

1) Massimo Campaillas appel afvises.

2) Sagens slettes af Den Europæiske Unions Domstols register.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte

–

ingen angivelse af den retlige fejl, der påberåbes

–

afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra c)] (jf. præmis 16)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. april 2011 i sag T-96/11, Longevity Health Products mod KHIM – Biofarma, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om ordmærket »VITACHRON female« for varer og tjenesteydelser i bl.a. klasse 5 til prøvelse af afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 1357/2010-4), hvorefter den klage, der blev indgivet over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved der meddeltes afslag på registrering af det pågældende varemærke i forbindelse med en indsigelse rejst af indehaveren af de nationale varemærker »VITATHION« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, ikke kunne anses for indgivet, for så vidt som klagegebyret ikke var blevet betalt inden for fristen.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Longevity Health Products, Inc. bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte

–

ingen angivelse af den retlige fejl, der påberåbes

–

afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra c)] (jf. præmis 18)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. april 2011 i sag T-95/11, Longevity Health Products mod KHIM – Biofarma VITACHRON (male), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i en sag anlagt af indehaveren af ordmærket »VITACHRON male« for varer og tjenesteydelser i bl.a. klasse 5 til prøvelse af afgørelse R 1357/2010-4 truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, hvorved klagen over indsigelsesafdelingens afgørelse om afslag på registrering af det nævnte varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af de nationale varemærker »VITATHION« for varer og tjenesteydelser i klasse 5 blev anset for ikke at være indgivet, eftersom klagegebyret ikke var blevet betalt inden fristens udløb.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Longevity Health Products, Inc. bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål

–

formaliteten

–

spørgsmål forelagt uden tilstrækkelig præcisering af den faktiske sammenhæng

–

åbenbart afvisningsgrundlag (art. 267 TEUF; statutten for Domstolen, art. 23; Domstolens procesreglement, art. 92, stk. 1, og art. 103, stk. 1) (jf. præmis 12 og 13 samt konkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Giudice di pace di Mestre – direkte virkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) – fortolkning af direktivets artikel 2 – national lovgivning, der foreskriver en bøde på mellem 5 000 og 10 000 EUR til en udlænding, der indrejser ulovligt på det nationale område eller opholder sig ulovligt på dette område, samt en mulighed for retten i tilfælde af en idømt straf at erstatte denne bøde med udvisning for en periode af mindre end fem år.

Afgørelse

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Mestre (Italien) ved afgørelse af 16. marts 2011 afvises, idet den åbenbart ikke kan antages til realitetsbehandling.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål

–

Domstolens kompetence

–

grænser

–

spørgsmål forelagt inden for rammerne af en tvist, der henhører under national ret og ikke under EU-retten

–

Domstolen åbenbart inkompetent (Art. 267 TEUF) (jf. præmis 35-41)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale di Trani – fortolkning af de grundlæggende EU-retlige principper om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling samt af artikel 20 og 21 i chartret om grundlæggende rettigheder – nævnte princippers anvendelsesområde – forenelighed af en national retsforskrift, som i den nationale retsorden indførte en bestemmelse, der ikke angiver grunden til tidsbegrænset ansættelse af arbejdstagere i SpA Poste Italiane .

Afgørelse

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det første præjudicielle spørgsmål, som Tribunale di Trani (Italien) har forelagt ved afgørelse af 7. februar 2011.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav – angivelse af påstande – stiltiende påstande om, at det fastslås, at en institution har udvist passivitet [Statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra d)] (jf. præmis 18-21)

2. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – udformning af Rådets formandskabs internetsider – skrivelse hidrørende fra en institution – ikke omfattet (Art. 263, stk. 4, TEUF) (jf. præmis 25-29)

3. Unionsret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – afvisning af et annullationssøgsmål til prøvelse af foranstaltninger, der ikke har bindende juridiske virkninger – de retsundergivnes mulighed for at anfægte sådanne foranstaltninger ved søgsmål om Unionens ansvar uden for kontraktforhold (Art. 268 TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 30 og 31)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 17. december 2010 i sag T-245/10, Verein Deutsche Sprache mod Rådet, hvorved Retten afviste det anlagte søgsmål med påstand om, at det fastslås, at Rådet har tilsidesat EU-retten ved bl.a. ikke at garantere, at det fulde indhold af Rådets formandskabs internetside ville blive stillet til rådighed på tysk – fejlagtig forståelse af sagens karakter og genstand – manglende retlig undersøgelse af Rådets holdning – tilsidesættelse af forpligtelsen til at værne om EU-rettens enhed og sammenhæng.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Verein Deutsche Sprache eV bærer sine egne omkostninger
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – sagen for den forelæggende ret blevet uden genstand – ufornødent at træffe afgørelse – sagsøgeren i hovedsagens hensigt om at anlægge et erstatningssøgsmål – ingen betydning

(Art. 267 TEUF)

Sammendrag

Det er ufornødent at træffe afgørelse om en anmodning om præjudiciel afgørelse, når den afgørelse, der er genstand for hovedsagen, er blevet ugyldig, og tvisten i hovedsagen således ikke længere har nogen genstand, uanset den forelæggende rets ønske om at opretholde sin anmodning om præjudiciel afgørelse, for så vidt som sagsøgeren påtænker at anlægge et erstatningssøgsmål.

Begrundelsen for ordningen med præjudiciel forelæggelse, og dermed for Domstolens kompetence, er ikke, at Domstolen skal afgive responsa vedrørende generelle eller hypotetiske spørgsmål, men at der foreligger et behov med henblik på selve afgørelsen af en retstvist. Anlæggelsen af et erstatningssøgsmål er imidlertid under sådanne omstændigheder alene eventuel og hypotetisk.

(jf. præmis 16-22 og domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Fiskale bestemmelser

–

interne afgifter

–

forureningsafgift af motorkøretøjer ved deres første indregistrering på det nationale område (art. 110 TEUF) (jf. præmis 23-26 og konkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunalul Suceava – indregistrering af brugte motorkøretøjer, der tidligere har været indregistreret i andre medlemsstater – nationale retsforskrifter, hvorefter den første indregistrering af disse køretøjer er underlagt betaling af en miljøafgift, skønt brugte køretøjer, der allerede befinder sig på det nationale marked, er fritaget for betaling af denne afgift ved en ny indregistrering – de nationale retsforskrifters forenelighed med artikel 110, stk. 1 og 2, TEUF – hindring for de frie varebevægelser.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 110 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat indfører en forureningsafgift af motorkøretøjer ved deres første indregistrering i medlemsstaten, hvis denne afgiftsforanstaltning er udformet således, at den afskrækker fra ibrugtagning i nævnte medlemsstat af brugte køretøjer købt i andre medlemsstater, uden dog at afskrække fra køb af brugte køretøjer af samme alder og med samme slitage på det indenlandske marked.