Sag C-578/11 P

Deltafina SpA

mod

Europa-Kommissionen

»Appel — karteller — det italienske marked for køb og første forarbejdning af råtobak — beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF — bødefritagelse — forpligtelse til samarbejde — ret til forsvar — grænser for domstolsprøvelsen — ret til en retfærdig rettergang — afhøring af vidner eller parter — rimelig frist — ligebehandlingsprincippet«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. juni 2014

Retslig procedure – fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling – betingelser – anbringender støttet på omstændigheder, som er kommet frem under sagens behandling i første instans – en ny retlig omstændighed – afgørelse, hvori de forpligtelser, som påhviler Kommissionen i medfør af ligebehandlingsprincippet, præciseres – ikke omfattet

Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – nedsættelse af bøden som modydelse for den anklagede virksomheds samarbejde – betingelser – forpligtelse til at holde samarbejdet hemmeligt – spontan og frivillig afsløring over for de øvrige karteldeltagere – afsløring ikke uundgåelig – tilsidesættelse af samarbejdsforpligtelsen

I Unionens konkurrenceret påhviler samarbejdsforpligtelsen med hensyn til nedsættelsen af bøden som modydelse for den forfulgte virksomheds samarbejde virksomheden. Selv hvis det antages, at Kommissionen havde godkendt en virksomheds eventuelle ufrivillige afsløring af dens samarbejde med Kommissionen over for andre virksomheder, der har deltaget i det samme kartel, kan denne godkendelse ikke begrunde den af dette selskab foretagne spontane afsløring og derfor ikke ændre konstateringen af dette selskabs tilsidesættelse af sin samarbejdsforpligtelse. Såfremt en afsløring er spontan, er den ikke uundgåelig. (jf. præmis 53)

Selv om der foreligger en løbende og retmæssig praksis ved Retten, som består i med hensyn til tekniske eller indviklede faktiske forhold at afhøre personer, der repræsenterer sagens parter, og som har kendskab til relevante detaljer, hvis de stillede spørgsmål til sagsøgerens advokat og den tjenestemand fra Kommissionen, der er ansvarlig for en sag, bl.a. vedrører faktiske omstændigheder, som blev bestridt af og er omstridte mellem parterne, og det ikke ser ud til, at de berørte parter blev afhørt på grund af deres særlige tekniske ekspertise, går Retten således videre end det, der kan foretages som led i denne praksis, idet den af Retten foretagne afhøring vedrører faktiske omstændigheder, som i givet fald skal fastslås gennem vidneudsagn efter den i artikel 68 i Rettens procesreglement fastsatte procedure. Den omstændighed, at sagsøgeren ikke rejste indsigelser under dette retsmøde, kan ikke medføre, at anbringendet vedrørende denne fejl skal afvises. (jf. præmis 59-62)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 67)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 74-76)

En overskridelse af en rimelig sagsbehandlingstid i sin egenskab af rettergangsfejl, der udgør en tilsidesættelse af en grundlæggende rettighed, skal give den berørte part adgang til effektive retsmidler, som giver vedkommende mulighed for en passende genoprettelse. Den manglende overholdelse af en rimelig sagsbehandlingstid kan imidlertid ikke føre til ophævelse af den appellerede dom i en situation, hvor der ikke foreligger nogen holdepunkter for, at den urimeligt langvarige sagsbehandlingstid ved Retten har haft indflydelse på sagens udfald. Denne konklusion er især baseret på den betragtning, at en ophævelse af den appellerede dom ikke ville afhjælpe den af Retten foretagne tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse i en situation, hvor den manglende iagttagelse af en rimelig sagsbehandlingstid ikke har haft indflydelse på sagens udfald. Hvad endvidere angår de domme, hvori det fastslås, at der er sket tilsidesættelse af EU’s konkurrenceret, og pålægges en bøde, kan Domstolen, henset til behovet for at sikre iagttagelsen af EU-reglerne på dette område, ikke udelukkende på grund af en tilsidesættelse af en rimelig sagsbehandlingstid give medhold i, at der kan rejses tvivl om den materielle rigtighed eller størrelsen af en bøde, når samtlige de anbringender, der er blevet gjort gældende til anfægtelse af de konstateringer, som Retten har foretaget vedrørende størrelsen af denne bøde og de former for adfærd, som pålægges en sanktion ved denne bøde, er blevet forkastet. (jf. præmis 80-84)