Konklusion
Det krav om forholdsmæssighed, der er fastsat i artikel 9a i Europa-P arlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17. juni 1999 om 
afgif ter på tunge godskøret øjer for benyttelse af visse infrastruktur er, som ændr et ved Europa-P arlamentets og Rådets direkt iv 2011/76/ 
EU af 27. september 2011, kan ikke anses for at have direkt e virkning.
Den nationale ret skal i medfør af sin forpligtelse til at træffe alle almindelige eller særlig e foranstaltninger for at sikre gennemfør elsen af 
denne bestemmelse fortolk e den nationale ret i overensstemmelse med sidstnæ vnte bestemmelse eller, hvis en sådan overe nsstemmende 
fortol kning ikke er mulig, undlade at anvende enhver national bestemmelse, i det omfang anvendelsen heraf under omstændigheder ne i 
den foreligg ende sag fører til et resultat, der er i strid med EU-retten. 
(1) EUT C 318 af 25.9.2017.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. okto ber 2018 — Europa-K ommissionen mod Republikk en 
Frankr ig
(Sag C-416/17) (1)
(Traktatbr ud — artikel 49 TEUF, artikel 63 TEUF og artikel 267, stk. 3, TEUF — kæd ebeskatning — 
forskelsbehandling afhængigt af, i hvilken medlemsstat datter datterselskabe t har hjemsted — 
tilbag ebetaling af forskudsskat, der er opkr ævet med urette — krav til de beviser , der kan begrunde en 
sådan tilbag ebetaling — loft over retten til tilbag ebetaling — forskelsbehandling — national ret, der 
træffer afgør else i sidste instans — pligt til at forelægg e præjudicielle spørgsmål)
(2018/C 436/15)
Processpr og: fransk
Parter
Sagsøger : Europa-K ommissionen (ved J.-F. Brake land og W. Roels, som befuldmægtig ede)
Sagsøgt : Den Franske Republik (ved E. de Moustier , A. Alidière og D. Colas, som befuldmægtigede Konklusion)
Konklusion
1)Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 49 TEUF og 63 TEUF , idet den ikke ved beregningen af 
tilbage betaling af den forskudsska t, som et moderselskab har betalt i forbindelse med udlodning af udbytte udbetalt af et ikke- 
hjemmehøren de selskab via et mellemliggende ikke-hjemmehør ende datterselskab, har tilladt, at der tages hensyn til den beska tning, 
som det førstnævnte af disse ikke-hjemmehørende selska ber har været undergivet med hensyn til det overskud, der ligge r til grund for 
udbytte t, selv om den nationale mekanis me til undg åelse af økonomisk dobbeltbeska tning i tilfælde, hvor der er tale om en rent 
national kæde af kapitali nteresser , tillader neutr aliser ing af den beskatning, der er foretage t af udbytte udloddet af selska ber på ethve rt 
trin i denne kæde af kapitalinter esser .
2)Den Fransk e Repu blik har tilsidesat sine forpligtelser i medf ør af artikel 267, stk. 3, TEUF , idet Conseil d’État (øverste domstol i 
forvaltningsretlig e sager , Frankrig ) undlod at anmode Den Europæiske Unions Domstol om en præjudiciel afgørelse i medf ør af 
procedur en i artikel 267, stk. 3, TEUF med henblik på at afgøre, om det i forbindelse med beregning en af tilbagebetaling af den 
forskuds skat, som et hjemmehøren de selskab har betalt i forbindelse med udlodning af udbytte udbetalt af et ikke-hjemmehørend e 
selska b via et mellemligg ende ikke-hjemmehør ende datterselsk ab, kunne afvises at tage hensyn til den beskatning, som det 
førstnæ vnte af disse ikke-hjemmehør ende selskaber har været undergivet med hensyn til det overskud, der ligge r til grund for udby ttet, 
selv om den fortolkning, som Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsr etlige sage r) anlagde af EU-re tten i dom af 10. december 
2012, Rhodia (FR:CESSR:2012:317074 20121210), og dom af 10. december 2012, Accor (FR:CESSR:2012:317075 
20121210), ikke fremgik med en sådan klarhed, at den ikke efterlod noge n rimelig tvivl.3.12.2018 DA Den Europæiske Unions Tidende C 436/13
3)I øvrigt frifindes Den Franske Republik .
4)Europa -Kommissionen og Den Franske Republik bærer hver deres egne omkostning er.
(1) EUT C 293 af 4.9.2017.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. oktober 2018 — IQ mod JP (anmodning om præjudiciel 
afgørelse fra Tribunalul Cluj — Rumænien)
(Sag C-478/17) (1)
(Præjudiciel forelægg else — retligt samarbejde i civile sager — kompete nce vedrørende forældr eansv ar — 
forordning (EF) nr. 2201/2003 — artikel 15 — henvisning til en ret, der er bedr e egnet til at behandle 
sagen — anvendelsesomr åde — artikel 19 — litispendens)
(2018/C 436/16)
Processpr og: rumænsk
Den forelæggende ret
Tribunalul Cluj
Parter i hovedsagen
Sagsøger : IQ
Sagsøgt : JP
Konklusion
Artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerk endelse og fuldbyr delse af 
retsafgørelser i ægtesk abssag er og i sager vedrør ende forældre ansvar og om ophæ velse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal fortolk es 
således, at den ikke finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor de to retter, ved hvilke der er anlagt sag, er 
kompetente til at påkende sagens realitet i medfø r af henholdsvis forordningens artikel 12 og 8. 
(1) EUT C 347 af 16.10.2017.
Domstolens dom (Syv ende Afdeling) af 4. oktob er 2018 — Europa-K ommissionen mod Konger iget 
Spanien
(Sag C-599/17) (1)
(Traktatbr ud — gennemf ørelsesdir ektiv (EU) 2015/2392 — indber etning af faktiske eller mulig e 
overtrædelser af foror dning en om markedsmisbr ug til de kompetente myndigheder — meddelelse eller 
gennemf ørelse ikke sket inden for den fastsatte frist)
(2018/C 436/17)
Processprog: spansk
Parter
Sagsøger : Europa-K ommissionen (ved J. Rius og T. Scharf, som befuldmægtigede)
Sagsøgt : Konge riget Spanien (ved S. Jiménez García, som befuldmægtiget)C 436/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.12.2018