DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/49

Sag anlagt den 19. december 2007 — Visa Europe og Visa International Service Association mod Kommissionen

(Sag T-461/07)

(2008/C 51/91)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Visa Europe Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og Visa International Service Association (Wilmington, De Forenede Stater) (ved S. Morris, QC, barrister H. Davies, barrister A. Howard, solicitor V. Davies og solicitor H. Masters)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Annullation af beslutningen i sin helhed.

— Subsidiært, annullation af beslutningens artikel 2 i sin helhed, subsidiært nedsættes den i artiklen pålagte bøde i passende omfang.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Visa Europe og Visa International Service Association (»Visa«) har nedlagt påstand om annullation i henhold til artikel 230 EF af Kommissionens beslutning K(2007) 4471 endelig udg. af 3. oktober 2007 vedrørende en procedure efter artikel 81 EF (sag COMP/D1/37860 — Morgan Stanley/Visa International og Visa Europe) for så vidt angår for det første det deri fastslåede om, at Visa havde tilsidesat artikel 81 EF og artikel 53 EØS ved at nægte at optage Morgan Stanley Bank International Limited (»Morgan Stanley«) som medlem i Visa Europe før 22. september 2006, fordi virksomheden ejede og drev et konkurrerende kortsystem, og for så vidt angår det andet den bøde på 10,2 mio. EUR, der er pålagt sagsøgerne.

Visa har gjort tre anbringender gældende i relation til Kommissionens konstatering af en tilsidesættelse. Visa har navnlig anført, at Kommissionens vurdering, hvorefter beslutningen om ikke at optage Morgan Stanley som medlem af Visa udgjorde en mærkbar begrænsning af konkurrencen omfattet af artikel 81, stk. 1, EF, er behæftet med åbenbare retlige fejl, og Visa har gjort gældende, at Kommissionen undlod at redegøre for de nødvendige faktiske omstændigheder til støtte for denne vurdering.

a) Det gøres for det første gældende, at Kommissionen anvendte urigtige retlige og økonomiske kriterier ved anvendelsen af førnævnte bestemmelse, nemlig at »konkurrencen kunne skærpes yderligere« og foretog derfor en urigtig faktisk og økonomisk bedømmelse vedrørende de angivelige følger af ikke at optage Morgan Stanley som medlem. Ifølge Visa var Morgan Stanley nemlig ikke forhindret i at komme ind på det relevante marked (»markedet for tilslutning til kortsystemer i Det Forenede Kongerige«).

b) For det andet gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte et grundlæggende procedurekrav, da den ændrede opfattelse i forhold den begrænsende virkning på beslutningsstadiet, uden at give Visa lejlighed til at fremsætte bemærkninger til denne ændring.

c) For det tredje gøres det gældende, at uanset om Morgan Stanley var forhindret i at komme ind på markedet for tilslutning til kortsystemer i Det Forenede Kongerige, forelå der ikke tilstrækkelige konkurrencebegrænsende virkninger.

Hvad angår den pålagte bøde, har Visa gjort følgende anbringender gældende i henhold til artikel 229 EF:

a) Kommissionen burde under anvendelsen af grundlæggende fællesskabsretlige principper på de særlige omstændigheder i denne sag og i lyset af den reelle uvished, der bestod i forhold til ulovligheden af ikke at optage Morgan Stanley som medlem, slet ikke have pålagt Visa en bøde. Visa finder nemlig, at den pålagte bøde er ubegrundet, eftersom den omhandlede aftale var formelt anmeldt til Kommissionen i henhold til forordning (EØF) nr. 17/62 (1), og at beføjelsen til at pålægge en bøde efter forordning (EF) nr. 1/2003 (2) kun opstod på grund af Kommissionens langvarige administrative sagsbehandling.

b) Subsidiært, har Visa gjort gældende, at Kommissionen begik forskellige retlige og faktiske vildfarelser med hensyn til størrelse på bøden, som den lovligt kunne pålægge sagsøgerne. Visa har på baggrund heraf anført, at en bøde på 10,2 mio. EUR er åbenbart urimelig og uforholdsmæssig, idet det ikke er taget i betragtning, at der er begrundet tvivl om, hvorvidt Visas adfærd er ulovlig.

Visa har endelig gjort gældende, at Kommissionen alene var berettiget til at pålægge Visa en bøde for den periode, for hvilken det var dokumenteret, at Morgan Stanley var forhindret i at komme ind på markedet for tilslutning til kortsystemer i Det Forenede Kongerige. Selv hvis Visas tidligere afvisning af at optage Morgan Stanley som medlem af Visa kunne have gjort en forskel for konkurrencevilkårene på det relevante marked, kan dette ikke have været tilfældet udover denne periode, og derfor skulle Kommissionen i tråd med sine 1998-retningslinjer for bødeberegning ikke have anvendt en varighedsmultiplikator.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 17 af 6.2.1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2003 L 1, s. 1).