RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

28. marts 1994

Sag T-515/93

B.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — manglende angivelse af søgsmålsgrunde — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på engelsk II-379

Angående:

Påstand om annulation af en liste over de tjenestemænd, der i første række burde komme i betragtning med henblik på forfremmelse til lønklasse A4 i 1992, og om erstatning.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Til støtte for sin påstand om annullation af afgørelsen om, at han ikke var opført på listen over de tjenestemænd, der i første række burde komme i betragtning med henblik på forfremmelse til lønklasse A4, anførte sagsøgeren i afsnittet »Retlig vurdering« i stævningen, at »Kommissionen allerede har erkendt, at sagsøgeren, når henses til vedtægtens artikel 45, burde have været opført på listen over de personer, der efter deres ’fortjenester’ i første række burde være kommet i betragtning med henblik på forfremmelse til lønklasse A4 i 1992, i stedet for den anden tjenestemand, der blev opført på listen, men som ikke blev forfremmet«.

Formaliteten

Kommissionen havde påstået sagen afvist. Retten bemærkede herom, at en stævning i henhold til artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal indeholde en angivelse af søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Uanset ordvalget måtte denne fremstilling antages at skulle være tilstrækkelig klar og præcis til, at sagsøgte kan tage til genmæle, og Retten udøve sine judicielle prøvelsesbeføjelser. Såvel retssikkerheds- som retsplejehensyn må tilsige, at indholdet af de afgørende faktiske og retlige omstændigheder, som et søgsmål er begrundet i, fremgår med tilstrækkelig tydelighed af selve stævningen (grund 12).

Det gælder navnlig, at selv om fremstillingen af søgsmålsgrundene efter disses indhold snarere end efter den i denne forbindelse foretagne retlige kvalifikation kan være tilstrækkelig, skal søgsmålsgrundene dog fremgå af stævningen med tilstrækkelig tydelighed. En fremstilling, der ikke går ud over en abstrakt angivelse af søgsmålsgrundene, opfylder herved ikke de gældende krav, idet stævningen skal indeholde en udførlig redegørelse for indholdet af søgsmålsgrundene (grund 13).

Retten antog, at stævningen i sagen ikke opfyldte disse mindstekrav, idet den ikke indeholdt nogen - end ikke kortfattet - fremstilling af søgsmålsgrundene eller af de retlige argumenter, som kunne gøre sagsøgte bekendt med, hvad sagsøgeren støttede sagen på, eller gøre det muligt for sagsøgte at vurdere, hvorledes sagsøgerens påstande ville kunne understøttes (grand 14 og 15).

Henvisning til: Domstolens dom af 15. december 1961, forenede sager 19/60, 21/60, 2/61 og 3/61, Fives Lille Cail m.fl. mod Den Høje Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 269.org. réf.: Rec. s 559, pã s. 588 f., af 13. december 1990, sag C-347/88, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s 4747 præmis 28, og af 31. marts 1992, sag C-52/90, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 2187, præmis 17 ff.; Rertens kendelse af 28. april 1993, sag T-85/92, De Hoe mod Kommissionen, Sml. II, s. 523, præmis 20.

Reuen fandt herefter, at sagen måtte afvises, og at sagsøgeren burde dømmes til at betale Kommissionens omkostninger, jf. bestemmelsen i procesreglementets artikel 87, stk. 3, andet afsnit, om udgifter, der er påført modparten unødvendigt eller af ond vilje.

Konklusion:

1) Sagen afvises.