Sag T-82/01

Josanne vof m.fl

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Indlandsskibsfart — Fællesskabets flådekapacitet — betingelser for idriftsættelse af nye fartøjer (gammelt for nyt-reglen) — udelukkelse«

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 8. maj 2003 II-2017

Sammendrag af dom

Transport – indlandsskibsfart – strukturel sanering – bidrag til fond for indlandsskibsfart – kommissionsbeslutning, hvorved en begæring om udelukkelse for specialiserede fartøjer afslås – manglende begrundelse for en sagkyndig gruppes ikke-bindende udtalelse – ingen betydning for lovligheden af nævnte beslutning

Artikel 2, stk. 2, litra g), i forordning nr. 718/1999 om en kapacitetspolitik for Fællesskabets indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten udgør en undtagelse fra den almindeligt gældende ordning, der er indført ved nævnte forordning, hvorfor den skal fortolkes strengt i lyset af forordningens formål, som er gengivet i dens første betragtning, nemlig at nedbringe indlandsflådernes overkapacitet. Ifølge ordlyden af nævnte bestemmelse er »materiel til slamsugning, som f.eks. mudderpramme og pontoner, samt flydemateriel for anlægsvirksomheder, for så vidt dette materiel ikke benyttes til transport, jf. artikel 1«, ikke omfattet af forordning nr. 718/1999. Begrebet »godstransport« er defineret i forordningens artikel 1 som transport »mellem to eller flere punkter på de indre vandveje i medlemsstaterne«. Det følger heraf, at det påhviler ansøgerne om udelukkelse af et nybygget fartøj fra anvendelsesområdet for forordning nr. 718/1999 at godtgøre, at alle de fastsatte betingelser for at meddele denne undtagelse er opfyldt, herunder betingelsen om, at nævnte fartøj, som er genstand for ansøgningen om udelukkelse, ud over slamsugningsaktiviteter ikke benyttes til godstransport i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte forordnings artikel 1. (jf. præmis 31, 33 og 41)

Under hensyn til, at artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 718/1999 om en kapacitetspolitik for Fællesskabets indlands-flåder til fremme af vandvejstransporten udgør en undtagelse, hvorefter Kommissionen for det første kan udelukke specialiserede fartøjer fra forordningens anvendelsesområde og følgelig undtage ejerne fra det særbidrag, der er fastsat i nævnte forordning, såfremt det drejer sig om »specialiserede fartøjer«, og hvori det for det andet præciseres, at disse fartøjer skal være »specielt og teknisk konstrueret til transport af én bestemt varetype« og »teknisk uegnede til transport af andre varer, idet denne særlige varetype ikke kan transporteres med fartøjer, der ikke er udstyret med særlige tekniske anordninger, og idet deres ejere skriftligt skal erklære, at ingen andre varer vil blive transporteret med deres fartøjer, så længe »gammelt for nyt«-reglen gælder«, bør nævnte bestemmelse fortolkes strengt i lyset af forordningens formål, som er gengivet i dens første betragtning, nemlig at nedbringe indlandsflådernes overkapacitet. Heraf følger, at det påhviler ansøgerne om udelukkelse af et nybygget fartøj fra nævnte særbidrag at godtgøre, at alle betingelserne i artikel 4, stk. 6, for at udelukke specialiserede fartøjer er opfyldt. (jf. præmis 47, 49 og 54)

Manglende begrundelse af en udtalelse, der ikke er en bebyrdende retsakt, men kun en ikke-bindende retsakt, afgivet af den sagkyndige gruppe, som er omhandlet i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 718/1999 om en kapacitetspolitik for Fællesskabets indlands-flåder til fremme af vandvejstransporten, indebærer ikke, at Kommissionens endelige beslutning om at afslå en ansøgning om udelukkelse af et nybygget fartøj fra at betale bidrag til en fond for indlandsskibsfart bliver ulovlig. Det er nemlig kun i det omfang, hvor den anfægtede beslutning henviser til en sagkyndig udtalelse, der er ubegrundet, eller hvor denne beslutning ikke selv indeholder en selvstændig og tilstrækkelig begrundelse, at beslutningen mangler en begrundelse. I det omfang udtalelserne fra den pågældende sagkyndige gruppe ikke binder Kommissionen, eller der ikke er nogen uenighed mellem denne gruppe og Kommissionen, kan Kommissionen ikke kritiseres for, at den ikke i detaljer har oplyst adressaterne for den endelige afgørelse om den sagkyndige gruppes synspunkter. (jf. præmis 62 og 63)