Appel iværksat den 30. november 2021 af Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière og Fabien Hagneré m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 15. september 2021 i sag T-777/19, CAPA m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-742/21 P)

(2022/C 64/36)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière og Fabien Hagneré m.fl. (ved avocat M. Le Berre)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Comité régional des pêches maritimes et des élevages marins Hauts-de-France, Fonds régional d'organisation du marché du poisson (From Nord), Organisation de producteurs CME Manche-Mer du Nord (OP CME Manche-Mer du Nord), Den Franske Republik, Ailes Marines SAS, Éoliennes Offshore des Hautes Falaises, Éoliennes Offshore du Calvados, Parc du Banc de Guérande, Éoliennes en Mer Dieppe Le Tréport, Éoliennes en Mer Îles d'Yeu et de Noirmoutier og Herviou & Associés SARL

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Appellen antages til realitetsbehandling, og der gives appellanterne medhold.

— Den Europæiske Unions Rets dom afsagt den 15. september 2021 i sag T-777/19, CAPA m.fl. mod Europa-Kommissionen, ophæves.

— Søgsmålet anlagt for Retten antages til realitetsbehandling.

— Sagens hjemvises til Retten.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat seks anbringender.

Det første anbringende vedrører manglen på effektiv domstolskontrol. Efter appellanternes opfattelse udøvede Retten ikke sin fulde retslige kompetence, idet den undlod at undersøge, om der var risiko for, at den omtvistede støtte havde konkret indvirkning på appellanterne.

Det andet anbringende vedrører ukorrekte konstateringer og en urigtig gengivelse af beviserne. Efter appellanternes opfattelse foretog Retten urigtige konstateringer med hensyn til visse beviser, som appellanterne havde fremlagt, og foretog en urigtig gengivelse af visse andre beviser, som appellanterne ligeledes havde fremlagt, navnlig hvad angår risikoen for, at den omtvistede støtte havde indvirkning på appellanternes virksomhed.

Det tredje anbringende vedrører fejl i kvalificeringen af de faktiske omstændigheder. Ifølge appellanterne indeholder den appellerede dom fejl med hensyn til kvalificeringen af de faktiske omstændigheder, idet der sondres mellem bestemte virkninger af den omtvistede støtte, og idet det blev konkluderet, at visse af disse virkninger kunne adskilles fra den omtvistede støtte.

Det fjerde anbringende vedrører en urigtig anvendelse af artikel 108, stk. 2, TEUF og af artikel 1, litra h), i forordning (EU) 2015/1589 (1). Ifølge appellanterne blev begrebet interesseret part som omhandlet i disse bestemmelser anvendt urigtigt i den appellerede dom, både med hensyn til, om der var et konkurrenceforhold mellem appellanterne og modtagerne af den omtvistede støtte, og med hensyn til risikoen for, at den omtvistede støtte havde konkret indvirkning på appellanterne.

Det femte anbringende vedrører en urigtig anvendelse af artikel 39 TEUF. Efter appellanternes opfattelse blev artikel 39 TEUF i den appellerede dom anvendt urigtigt på spørgsmålet om, hvorvidt appellanterne er interesserede parter.

Endelig vedrører det sjette anbringende en begrundelsesmangel, for så vidt som den appellerede dom er behæftet med en tilsidesættelse af begrundelsespligten, navnlig idet der ikke anføres en begrundelse, for at appellanterne ikke er interesserede parter, og for konstateringen om, at der ikke er forbindelse mellem den omtvistede støtte og risikoen for de støttemodtagende vindmølleprojekters virkninger, og idet der ved undersøgelsen af, om appellanterne er interesserede parter, ikke blev taget hensyn til fiskerierhvervets »særlige karakter« som omhandlet i artikel 39 TEUF.

(1) Rådets forordning af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (kodifikation) (EUT 2015, L 248, s. 9).