DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 20 JUNI 1985. - QUEENBOROUGH ROLLING MILL COMPANY LIMITED MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - STAAL - PRODUKTIONSKVOTASYSTEM - BOEDE FOR OVERSKRIDELSE. - SAG 64/84.



Samling af Afgørelser 1985 side 01829



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . EKSF _ produktion _ produktionskvotasystem for staal _ kvotaoverskridelse _ opfyldelse af leveringskontrakter _ begrundelse for overskridelse _ ingen begrundelse

( EKSF-traktaten , art . 58 )

2 . Ulovlighedsindsigelse _ anfaegtelige retsakter _ individuelle beslutninger _ ikke omfattet

( EKSF-traktaten , art . 36 , stk . 3 )

3 . EKSF _ produktion _ produktionskvotasystem for staal _ kvotaoverskridelse _ boedefastsaettelse _ Kommissionens befoejelser

( EKSF-traktaten , art . 58 , stk . 4 ; generel beslutning nr . 1831/81 , art . 12 )

Sammendrag

1 . Produktionskvotasystemet , som hviler paa solidaritetsprincippet , har til formaal at sikre en retfaerdig fordeling mellem alle virksomhederne i Faellesskabet af de byrder , som uundgaaeligt foelger af krisen i jern- og staalsektoren . Ifoelge solidaritetsprincippet kunne Kommissionen ikke , da den besluttede at indfoere et generelt kvotasystem , skelne mellem integrerede virksomheder , forarbejdningsvirksomheder og monoproducenter og garantere hver enkelt virksomhed en minimumsproduktion paa grundlag af virksomhedens egne rentabilitetskriterier eller de modtagne ordrer . Yderligere kan en virksomhed paa grund af solidaritetsprincippet ikke , som begrundelse for at overskride kvoterne , paaberaabe sig forpligtelsen til at opfylde faste leveringskontrakter .

2 . En sagsoeger kan ikke under et annullationssoegsmaal anlagt i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 til proevelse af en individuel beslutning paaberaabe sig ulovligheden af en anden individuel beslutning , som er rettet til ham , og som er blevet endelig .

3 . Kommissionen har ved at anvende sine befoejelser efter EKSF-traktatens artikel 58 , stk . 4 , sammenholdt med gennemfoerelsesbestemmelserne hertil , til i tilfaelde af kvotaoverskridelse at fastsaette en boede paa normalt 75 ECU/t ikke indfoert faste boedetakster . Kommissionen er derimod forpligtet til at beregne boedens stoerrelse under hensyntagen til de saerlige omstaendigheder i forbindelse med overskridelsen eller virksomhedens usaedvanlige situation , som begrunder en lavere sats end normalsatsen paa 75 ECU . Virksomhedens struktur eller dens lave gennemsnitlige bidrag pr . ton produceret staal kan kun begrunde en nedsaettelse af boedesatsen , saafremt det godtgoeres , at der foreligger enten formildende omstaendigheder ved overtraedelsen eller en usaedvanlig situation .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 12 . marts 1984 , har Queenborough Rolling Mill Company Ltd , Queenborough , Det forenede Kongerige , i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 26 . januar 1984 om at paalaegge sagsoegeren en boede paa 491 988 ECU for at have overskredet sine produktionskvoter for 3 . kvartal 1981 og sine produktionskvoter , samt den del af disse kvoter , som kan leveres paa det faelles marked , for 4 . kvartal 1981 .

2 Det fremgaar af sagen , at Kommissionen ved skrivelse af 20 . august 1981 meddelte Queenborough en beslutning om fastsaettelse af virksomhedens produktionskvota for 3 . kvartal 1981 til 3 604 tons . Ved skrivelse af 28 . oktober 1981 tildelte Kommissionen virksomheden en produktionskvota paa 3 912 tons for 4 . kvartal 1981 , idet den del af kvoten , som kunne leveres paa det faelles marked , fastsattes til 2 944 tons . Disse individuelle beslutninger blev truffet i medfoer af Kommissionens generelle beslutning nr . 1831/81/EKSF af 24 . juni 1981 om indfoerelse af en overvaagningsordning og et nyt system for produktionskvoter for visse produkter for virksomhederne i jern- og staalindustrien ( EFT L 180 , s . 1 ).

3 Det bemaerkes , at ovennaevnte beslutning nr . 1831/81 , som er udstedt med hjemmel i EKSF-traktatens artikel 47 og artikel 58 , gjaldt for perioden fra den 1 . juli 1981 til den 30 . juni 1982 . Ifoelge disse ordninger fastsaetter Kommissionen for de beroerte virksomheder paa grundlag af visse referenceproduktioner for hvert kvartal dels produktionskvoter , dels den del af kvoterne , somkan leveres paa det faelles marked . Beslutningens artikel 12 , stk . 1 , bestemmer , at virksomheder , som overskrider deres produktionskvoter eller den del af disse kvoter , som kan leveres paa det faelles marked , paalaegges en boede , der normalt beloeber sig til 75 ECU/t overskridelse . Ifoelge artikel 12 , stk . 2 , kan boederne beloebe sig til det dobbelte af dette beloeb pr . ton , saafremt en virksomheds produktion overskrider kvoten med 10% eller mere , eller hvis virksomheden allerede i et af de foregaaende kvartaler har overskredet sin kvota eller sine kvoter . Endelig bestemmer beslutningens artikel 14 , at Kommissionen foretager en rimelig tilpasning af referenceproduktionerne , saafremt kvotasystemet , paa grund af stoerrelsen af de paalagte reduktionssatser for et kvartal , skaber usaedvanlige vanskeligheder for en virksomhed .

4 Det bemaerkes , at sagsoegeren ikke har anfaegtet de individuelle beslutninger om fastsaettelse af kvoterne .

5 Den 15 . februar 1983 meddelte Kommissionen virksomheden , at den havde konstateret , at denne havde overskredet produktionskvoterne for produkter under gruppe V og gruppe VI med 2 330 tons og 3 263 tons i henholdsvis 3 . og 4 . kvartal 1981 , og at den havde overskredet den del af kvoten , som kunne leveres paa det faelles marked , med 697 tons i 4 . kvartal 1981 . Efter at have hoert virksomheden traf Kommissionen den beslutning , som er sagens genstand . Det bemaerkes , at den sagsoegende virksomhed ikke har bestridt de af Kommissionen konstaterede kvotaoverskridelser .

6 Sagsoegeren har til stoette for sine paastande fremsat fire anbringender , der kan sammenfattes saaledes :

_ Ved modtagelsen af Kommissionens skrivelse af 20 . august 1981 om fastsaettelse af kvoterne for 3 . kvartal 1981 var det ikke laengere muligt at overholde de tillagte kvoter .

_ De usaedvanlige vanskeligheder , som virksomheden stod over for i 3 . og 4 . kvartal 1981 , bragte virksomhedens rentabilitet alvorligt i fare , hvilket Kommissionen burde have taget i betragtning ved fastsaettelse af boeden .

_ Forbudet mod forskelsbehandling burde , for saa vidt angaar forarbejdningsvirksomheder , foere til en nedsaettelse af boeden paa 75 ECU/t overskridelse , som er fastsat paa grundlag af en integreret virksomhed .

_ Forhoejelsen af boeden for 4 . kvartal 1981 med 25% i forhold til normalsatsen med den begrundelse , at virksomheden allerede havde overskredet sin kvota for 3 . kvartal , er urimelig under hensyntagen til , at Kommissionen havde anerkendt , at virksomheden i 3 . kvartal befandt sig i en usaedvanlig situation .

Anbringendet om at det var umuligt at overholde de tildelte kvoter

7 Den sagsoegende virksomhed har for det foerste anfoert , at den modtog skrivelsen af 20 . august 1981 om fastsaettelse af kvoten for 3 . kvartal , da to tredjedele af kvartalet allerede var gaaet . Paa dette tidspunkt var virksomheden ikke laengere i stand til midlertidigt at nedsaette sin produktion , fordi den paa grund af meget store ordrer , som den havde accepteret inden 1 . september , var noedt til at fortsaette produktionen , da virksomheden i august var lukket i to uger paa grund af ferie . Ordrerne , leverancerne til faste kunder og lagerbeholdningen ultimo august paa 1 900 tons tvang virksomheden til at producere 2 338 tons i september 1981 . I virkeligheden producerede den 2 516 tons i september , hvilket viser , at alene 178 tons blev produceret uden saerlig begrundelse .

8 For det andet har den sagsoegende virksomhed anfoert , at den fandt , at kriseforanstaltningerne navnlig var truffet med henblik paa stoerre virksomheder og ikke paa mindre forarbejdningsvirksomheder og monoproducenter . Endelig kunne den ikke forudse det nye , komplicerede kvotasystem , som blev indfoert ved den generelle beslutning nr . 1831/81 . Virksomheden maatte saaledes afvente Kommissionens skrivelse af 20 . august 1981 , hvori de saerlige betingelser fastsattes . Da den endelig modtog skrivelsen , havde den ikke laengere mulighed for at rette sig efter den . Virksomheden befandt sig saaledes i en usaedvanlig situation , som ikke berettigede Kommissionen til at paalaegge den en boede .

9 Heroverfor har Kommissionen for det foerste anfoert , at den i den anfaegtede beslutning anerkendte , at en senere modtagelse end saedvanlig kunne bidrage til overskudsproduktionen . Den besluttede derfor at nedsaette normalsatsen for boeden for 3 . kvartal med 50% , hvilket indebar , at der ikke blev opkraevet boede for 1 165 tons af den i september ulovligt producerede maengde . Virksomheden kunne saaledes i september 1981 producere resten af kvoten , nemlig 186 tons ( 3 604 tons minus de allerede producerede 3 418 tons ) samt 1 165 tons , i alt 1 351 tons , hvilket Kommissionen ikke finder urimeligt , naar henses til det tidligere maanedlige gennemsnit paa 1 708 tons . For det andet har Kommissionen gjort gaeldende , at sagsoegeren havde overskredet sin kvota betydeligt i 4 . kvartal , hvoraf det kan udledes , at overskridelsen absolut ikke skyldtes den sene modtagelse af skrivelsen . Endelig vil leverancerne til de faste kunder og de meget betydelige ordrer , som virksomheden anfoerte som grund for overskridelsen , ikke ifoelge Kommissionen kunne begrunde en ulovlig overskudsproduktion , da kvoterne tildeles ved forvaltningsakt og derfor gaar forud for enhver aftaleretlig forpligtelse .

10 For saa vidt angaar anbringendet om , at det nye kvotasystem ikke kunne forudses , har Kommissionen anfoert , at alle virksomheder , selv de smaa , er undergivet alle kvotasystemets bestemmelser , for saa vidt der er tale om forarbejdningsvirksomheder eller monoproducenter . I den foreliggende sag kunne virksomheden ikke med rimelighed antage , at Kommissionen ikke ville tildele den kvoter for 3 . kvartal , da den allerede havde faaet tildelt kvoter for de foregaaende kvartaler . Yderligere kunne virksomheden nemt selv beregne sin referenceproduktion og sine kvoter paa grundlag af artikel 7a i Kommissionens beslutning nr . 1832/81 af 3 . juli 1981 om inkludering af armeringsstaal og handelsstaal i det nye system for produktionskvoter indfoert ved beslutning nr . 1831/81/EKSF ( EFT L 184 , s . 1 ).

11 Dette foerste anbringende kan ikke laegges til grund . For saa vidt angaar sagsoegerens argument , hvorefter virksomheden var noedt til at producere 2 338 tons i september 1981 paa grund af ordrer accepteret inden 1 . september , bemaerkes , at Domstolen allerede flere gange har fastslaaet , at produktionskvotasystemet er indfoert for at opnaa en retfaerdig fordeling mellem alle virksomhederne i Faellesskabet af de byrder , som uundgaaeligt foelger af krisen i jern- og staalsektoren , der er karakteriseret ved formindsket efterspoergsel og faldende priser . Krisens virkninger rammer alle virksomhederne , uanset beliggenhed , konkret udviklingstrin , struktur , udvikling i oevrigt eller udnyttelse af produktionskapaciteten ( jfr . dommene af 12 . juli 1984 , Busseni mod Kommissionen , 81/83 , Sml . s . 2951 , og 12 . december 1983 , Metallurgiki Halyps , 31 , 138 og 204/82 , Sml . s . 4193 ). Paa grund af dette solidaritetsprincip kan sagsoegeren ikke paaberaabe sig faste leveringskontrakter som begrundelse for at overskride kvoterne . Ifoelge solidaritetsprincippet kunne Kommissionen nemlig ikke , da den besluttede at indfoere et generelt kvotasystem , skelne mellem integrerede virksomheder , forarbejdningsvirksomheder og monoproducenter ( jfr . dom af 16 . februar 1982 , Ferriere Padana mod Kommissionen , 276/80 , Sml . s . 517 ) og garantere hver enkelt virksomhed en minimumsproduktion paa grundlag af virksomhedens egne rentabilitetskriterier eller de modtagne ordrer .

12 Med hensyn til argumentet om , at det nye kvotasystem ikke kunne forudses , bemaerkes , at Kommissionen ved at nedsaette boeden for 3 . kvartal med 50% af det beloeb , som en overskridelse paa 2 330 tons normalt ville have medfoert , hermed godkendte en overproduktion paa 1 165 tons . Saaledes tog den hensyn til den usaedvanlige situation , som virksomheden befandt sig i . Ved denne boedenedsaettelse accepterede Kommissionen stiltiende en hoejere produktion ( 1 351 tons ) end den , sagsoegeren kunne forvente at producere lovligt i september maaned , saafremt virksomheden i tide var blevet underrettet om produktionskvoten paa 1 202 tons ( nemlig en tredjedel af kvoten for 3 . kvartal paa 3 604 tons ). Under disse omstaendigheder kan det ikke haevdes , at Kommissionen overskred sine skoensbefoejelser . Anbringendet vedroerende boeden for kvotaoverskridelsen i 3 . kvartal kan derfor ikke laegges til grund .

De usaedvanlige vanskeligheder som virksomheden stod over for i 3 . og 4 . kvartal 1981

13 Den sagsoegende virksomhed har gjort gaeldende , at den i de to sidste kvartaler i 1981 og de to foerste kvartaler i 1982 stod over for usaedvanlige vanskeligheder , jfr . artikel 14 i beslutning nr . 1831/81 . Kommissionen foretog en tilpasning af kvoterne for de to kvartaler i 1982 , men den afviste derimod ved individuel beslutning af 22 . november 1983 at foretage en tilsvarende tilpasning for 1981 , idet den anfoerte , at ansoegningen ikke var rettidigt indgivet . Beslutningen blev truffet , skoent Kommissionen ifoelge sagsoegeren havde lovet at gennemgaa den for sent indgivne ansoegning meget grundigt . Kommissionen , som ikke har bestridt , at der forelaa usaedvanlige vanskeligheder , burde have taget situationen i betragtning ved fastsaettelse af boedens stoerrelse .

14 Kommissionen har heroverfor anfoert , at de individuelle beslutninger om afvisning af en kvotatilpasning , som ikke tidligere er bestridt , ikke kan anfaegtes under en sag med paastand om annullation af boedebeslutningen . Yderligere vedroerer artikel 14 i beslutning nr . 1831/81 ikke fastsaettelse af boederne . Sagsoegerens argumenter kan derfor ikke begrunde en nedsaettelse af den paalagte boede .

15 Dette anbringende kan heller ikke laegges til grund . Den sagsoegende virksomhed anfaegtede hverken lovligheden af beslutningerne om fastsaettelse af kvoter for 3 . og 4 . kvartal 1981 eller den individuelle beslutning af 22 . november 1983 om afvisning af at tilpasse kvoterne . Virksomheden var derfor fortsat bundet af de tildelte kvoter , som den imidlertid overskred . Under disse omstaendigheder kan det forhold , at Kommissionen foretog en tilpasning af kvoterne for de foerste to kvartaler i 1982 , hverken paaberaabes som en formildende omstaendighed i forbindelse med virksomhedens klare overskridelse af kvoterne i de sidste to kvartaler af 1981 eller som bevis for , at der forelaa en usaedvanlig situation , som kunne begrunde , at Kommissionen anlagde en anden vurdering af overtraedelsens grovhed .

16 Det bemaerkes yderligere i denne forbindelse , at ifoelge Domstolens faste praksis ( jfr . dom af 13 . december 1984 , Usinor mod Kommissionen , 78/83 , Sml . s . 4177 , og ovennaevnte dom af 12 . juli 1984 , Busseni ) kan en sagsoeger ikke under et annullationssoegsmaal anlagt i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 til proevelse af en individuel beslutning paaberaabe sig ulovligheden af en anden individuel beslutning , som er rettet til ham , og som er blevet endelig .

Den paastaaede tilsidesaettelse af forbudet mod forskelsbehandling

17 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at virkningerne af en boede paa 75 ECU/t overskridelse , jfr . artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 , som er fastsat paa grundlag af en typisk integreret virksomhed , der saaledes mister fordelen ved en nedsaettelse af de faste omkostninger , er forholdsvis langt mere belastende for en forarbejdningsvirksomhed end for en integreret virksomhed . Ifoelge sagsoegeren udgoer en boedesats paa 75 ECU for en saadan virksomhed en nettofordel paa ca . 77 UKL pr . ton , naar henses til det gennemsnitlige bidrag pr . ton ( defineret som nettosalgsprisen med fradrag af de variable omkostninger pr . ton ), mens samme sats paafoerer forarbejdningsvirksomhederne et tab paa 8 UKL . Ved en sats paa 75 ECU/t overskridelse er det derfor kun forarbejdningsvirksomhederne , som virkelig straffes i tilfaelde af overskridelse . Det er saaledes urimeligt og yderligere i strid med ligebehandlingsprincippet at anvende satsen 75 ECU saavel paa den sagsoegende virksomhed som paa en integreret virksomhed . Hertil kommer , at Kommissionen uden vanskeligheder _ for at undgaa forskelsbehandling _ kunne sondre mellem de tre hovedkategorier af staal producenter , nemlig forarbejdningsvirksomheder , virksomheder med elektrostaalovne og integrerede virksomheder , og fastsaette en standardboede for hver kategori .

18 Kommissionen har for det foerste fremhaevet , at Domstolen har fastslaaet , at artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 er lovlig . Artikel 12 og EKSF-traktatens artikel 58 henviser til markedsvaerdien af staalproduktionen uanset de anvendte produktionsmetoder og uden at henvise til den beroerte virksomheds »mervaerdi« eller dens fortjenstmargen . Saafremt der opstaar skaevheder paa markedet , skal det ifoelge artikel 58 vaere muligt at gribe ind , hvilket er grunden til , at alene markedsvaerdien af produktionen danner grundlag for fastsaettelse af boeden . Den enkelte virksomheds ringe stoerrelse , dens produktionsmetoder , det forhold , at den kun fremstiller én gruppe produkter , eller dens finansielle vanskeligheder tages derimod i betragtning af Kommissionen ved fastsaettelse af kvoten . Ifoelge Kommissionen kan der kun blive tale om at nedsaette boedesatsen , saafremt en virksomhed befinder sig i en saerlig eller usaedvanlig situation . Kommissionen har tilfoejet , at den sagsoegende virksomheds forslag , hvorefter der fastsaettes tre standardboeder , ikke kan gennemfoeres , dels paa grund af de enkelte virksomheders forskellige fortjenstmargener og omkostningsniveau , dels fordi det , hvis man gennemfoerer sagsoegerens forslag , er umuligt at daemme opfor anmodninger om indfoerelse af andre sondringer mellem beroerte virksomheder med henblik paa nedsaettelse af boederne .

19 Med hensyn til disse divergerende opfattelser bemaerkes , at der i EKSF-traktatens artikel 58 , stk . 4 , henvises til vaerdien af den uretmaessige produktion og ikke til vaerdien af det gennemsnitlige bidrag pr . ton eller fortjenstmargenen for den paagaeldende produktion . Artikel 12 , stk . 1 , i beslutning nr . 1831/81 , som bestemmer , at der paalaegges en boede , der normalt beloeber sig til 75 ECU/t overskridelse , gaar saaledes ikke ud over den oevre graense for boederne , som er fastsat i artikel 58 .

20 Selv om artikel 58 vel ikke udelukker , at Kommissionen ved boedepaalaegget tager hensyn til den enkelte virksomheds situation , gaelder det dog , at det er vaerdien af overproduktionen , som fremkalder uligevaegten paa markedet , og som ligger til grund for bestemmelserne om at paalaegge de virksomheder boeder , som overtraeder de beslutninger , som er truffet for at stabilisere staalmarkedet .

21 Det fremgaar af Domstolens faste praksis ( jfr . dom af 16 . november 1983 , Thyssen mod Kommissionen , sag 188/82 , Sml . s . 3721 , og dom af 29 . februar 1984 , Estel mod Kommissionen , sag 270/82 , Sml . s . 1195 ), at Kommissionen ved anvendelse af sine befoejelser efter EKSF-traktatens artikel 58 , sammenholdt med gennemfoerelsesbestemmelserne hertil , til i tilfaelde af kvotaoverskridelse at fastsaette en boede , der normalt svarer til 75 ECU/t , ikke har indfoert faste boedetakster . Som det fremgaar af ovennaevnte dom af 16 . november 1983 ( Thyssen mod Kommissionen ) er Kommissionen saaledes ganske vist forpligtet til at bereg-ne boedens stoerrelse under hensyntagen til de saerlige omstaendigheder i forbindelse med overskridelsen eller virksomhedens usaedvanlige situation , som begrunder en lavere sats end normalsatsen paa 75 ECU . Virksomhedens struktur eller dens lave gennemsnitlige bidrag pr . ton produceret staal kan kun begrunde en nedsaettelse af boedesatsen , saafremt det godtgoeres , at der foreligger enten formildende omstaendigheder ved overtraedelsen eller en usaedvanlig situation .

22 Det forhold , at sagsoegeren tilhoerer den kategori af virksomheder , som en boede paa 75 ECU belaster forholdsvis mere end de virksomheder , hvis produktion er mere varieret eller integreret , kan ikke anses for en formildende omstaendighed ved den skete overtraedelse . Der er heller ikke tale om en usaedvanlig situation , som kun gaelder den enkelte virksomhed . Den er hverken karakteristisk for sagsoegeren eller de andre virksomheder , som udelukkende er beskaeftiget med forarbejdning , men goer sig ligeledes gaeldende for et stort antal andre virksomheder inden for Faellesskabet . Virkningerne af virksomhedens struktur i dens egenskab af forarbejdningsvirksomhed indebaerer saaledes ikke i sig selv , at sagsoegeren befinder sig i en usaedvanlig situation , som , for saa vidt angaar boedens stoerrelse , adskiller den fra andre virksomheder med en anden struktur og en anden produktionsmetode .

23 Til stoette for generelt at anvende en normalsats paa 75 ECU/t bortset fra saertilfaelde har Kommissionen med rette yderligere anfoert en raekke argumenter vedroerende den praktiske gennemfoerelse af kvotasystemet . Kvotasystemet ville nemlig virke langt mindre effektivt , hvis Kommissionen hver gang skulle fastlaegge den kategori , som de enkelte virksomheder skulle henfoeres under , samt forskellen mellem disse virksomheder . Yderligere kan det gennemsnitlige bidragvariere betydeligt fra virksomhed til virksomhed , selv inden for samme kategori . Endelig bemaerkes , at virksomheder , som bringer en overproduktion af samme stoerrelses orden paa markedet og saaledes i samme grad skaber uligevaegt , ville blive behandlet forskelligt , saafremt Kommissionen fastsatte forskellige boedesatser alt efter virksomhedskategorien .

24 Dette anbringende kan derfor heller ikke laegges til grund .

Forhoejelse af boeden med 25% for 4 . kvartal 1981

25 Den sagsoegende virksomhed har gjort gaeldende , at forhoejelsen af boeden for 4 . kvartal med 25% i forhold til normalsatsen , fordi virksomheden havde overskredet kvoten for 3 . kvartal , er urimelig , idet Kommissionen , for saa vidt angaar 3 . kvartal , havde anerkendt , at der forelaa en usaedvanlig situation , og derfor fastsatte boeden til halvdelen af normalsatsen . Efter sagsoegerens opfattelse burde Kommissionen altsaa have taget den usaedvanlige situation i betragtning , for saa vidt den henviste til denne overskridelse ved forhoejelse af boeden , og den burde derfor kun have paalagt en boede paa grundlag af en sats , som laa 12,5% over normalsatsen , nemlig halvdelen af den gennemfoerte forhoejelse .

26 Heroverfor har Kommissionen anfoert , at det ifoelge artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 er muligt at forhoeje den normale boedesats med op til 100% . Formaalet er at afholde virksomhederne fra endnu en gang at overtraede bestemmelserne . Da det er ubestridt , at sagsoegeren overskred sin kvota for 3 . kvartal , udgoer overskridelsen for 4 . kvartal en ny overtraedelse , skoent Kommissionen var enig i , at behandle overskridelsen for 3 . kvartal mindre strengt . Det er umuligt at goere indroemmelser baade for 3 . kvartal og for 4 . kvartal paa grundlag af en enkelt formildende omstaendighed , nemlig den sene modtagelse af skrivelsen om fastsaettelse af kvoterne for 3 . kvartal .

27 Dette anbringende kan heller ikke laegges til grund . Sagsoegeren overskred nemlig sin kvota for 3 . kvartal betydeligt . Det fremgaar yderligere af denne doms praemisser vedroerende sagsoegerens foerste anbringende , at Kommissionen med rette paalagde en boede for overskridelse af produktionskvoten med 1 165 tons i 3 . kvartal . Denne overskridelse kan ikke betragtes som ubetydelig i forhold til den tildelte kvota paa 3 604 tons .

28 Det bemaerkes , at sagsoegeren ikke har bestridt , at virksomheden ogsaa i 4 . kvartal overskred sin produktionskvota ( 3 912 tons ) og den del ( 2 944 tons ), som kunne leveres paa det faelles marked , med henholdsvis 3 263 tons og 697 tons . Sagsoegeren havde saaledes handlet retsstridigt . Foelgelig har Kommissionen ikke begaaet nogen fejl ved at fastslaa , at sagsoegeren i 4 . kvartal endnu en gang havde overskredet den tildelte kvota , jfr . artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 .

29 Det bemaerkes videre , at artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 ligeledes bestemmer , at saafremt en virksomheds produktion overskrider kvoten med 10% , kan boederne beloebe sig til det dobbelte af normalsatsen paa 75 ECU/t , og at de samme regler gaelder for overskridelse af de maengder , som kan leveres paa det faelles marked . Forhoejelsen af normalsatsen , in casu 25% for betragtelige overskridelser i 4 . kvartal , kan saaledes ikke anses for ubegrundet .

30 Herefter kan det fastslaas , at sagsoegeren ikke har godtgjort , at Kommissionens beslutning af 26 . januar 1984 er ulovlig . Foelgelig boer Kommissionen i det hele frifindes .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

31 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . Da den sagsoegende virksomhed har tabt sagen , doemmes den til at betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( anden afdeling )

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .