ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

1. marts 2007

Sag F-72/05

Mohammad Reza Fardoom og Michael Ashbrook

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – godtgørelse af udgifter – udgifter i forbindelse med tjenesterejser – afslag på underskrivelse af de i forbindelse med fagforeningsaktiviteter ansøgte ordrer om tjenesterejse – søgsmålsinteresse – afvisning«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Mohammad Reza Fardoom og Michael Ashbrook har nedlagt påstand om annullation af afgørelserne truffet den 4. november 2004 af chefen for Kontoret for Den Sociale Dialog i Generaldirektoratet »Personale og Administration«, hvorved der blev givet afslag på de af sagsøgerne den 9. september 2004 indgivne ordrer om tjenesterejse med henblik på deltagelse i mødet den 13. september 2004 med kommissæren for administrative anliggender, revision og bekæmpelse af svig.

Udfald: Kommissionen frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – søgsmålsinteresse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 60, stk. 1, art. 90 og 91)

En tjenestemand godtgør ikke at have en personlig og aktuel interesse i at opnå annullation af en afgørelse, hvorved der gives afslag på påtegning af en ordre om tjenesterejse »uden dækning«, dvs. uden dækning af hverken udgifterne til transport eller dagpenge, når dette afslag ikke har bevirket, at der er fratrukket årlige feriedage for tjenestemanden. Da annullation af den anfægtede afgørelse ikke har haft nogen betydning for tjenestemandens økonomiske situation, kan han ikke gøre gældende at have en interesse, blot fordi der – i den foreliggende sag rent hypotetisk – består en mulighed for, at administrationen i fremtiden vil kunne fratrække feriedage.

(jf. præmis 35-37)
PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

1. marts 2007

Sag F-30/05

Asa Sundholm

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesåret 2003 – forpligtelse til at begrunde rapporten – ret til kontradiktion«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Asa Sundholm har nedlagt påstand om annullation af sin karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. januar til den 31. december 2003.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – bedømmelse – forringelse af bedømmelsen, der har betydning for rækkevidden af begrundelsespligten

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

2. Tjenestemænd – bedømmelse – overholdelse af retten til kontradiktion

(Tjenestemandsvedtægten, art. 26, stk. 1 og 2, og art. 43)

3. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

1. Den rapport, som skal tjene som grundlag for afgørelsen af, om bedømmelsen i en bestemt periode udgør en forringelse, hvilket indebærer en særlig opmærksomhed vedrørende begrundelsen, er bedømmelsesrapporten for den forudgående bedømmelsesperiode, uanset den efterfølgende er blevet annulleret.

(jf. præmis 44)

2. Hverken det grundlæggende princip om overholdelse af retten til kontradiktion eller vedtægtens artikel 26, stk. 1 og 2, som er en konkret gennemførelse heraf, kræver, at muligheden for at foreholde en tjenestemand et forhold i dennes karriereudviklingsrapport er betinget af, at der inden den procedure, der fører til udfærdigelsen heraf, er udfærdiget en skriftlig advarsel, samt af, at denne meddeles den pågældende.

Tjenestemanden kan heller ikke med rette gøre gældende, at retten til kontradiktion er blevet tilsidesat som følge af den manglende iagttagelse af interne retningslinjer, der er vedtaget af vedkommendes institution vedrørende pligten for de overordnede til regelmæssigt i selve referenceperioden at foretage en »gensidig udveksling af oplysninger« vedrørende tjenestemændenes arbejde. Retten til kontradiktion, forstået som muligheden for adressaten for en bebyrdende afgørelse i nyttigt at fremføre sin opfattelse, gælder nemlig først, når den procedure, der kan føre til en sådan afgørelse, reelt er indledt. På området for bedømmelse af tjenestemænd kan dette princip først kræves overholdt under bedømmelsesproceduren, som nødvendigvis begynder efter udløbet af referenceperioden.

(jf. præmis 74 og 76-78)

Henvisning til:

Retten, 12. juli 2005, sag T-157/04, De Bry mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 901, præmis 41, 42 og 45.

3. En tjenestemand kan ikke under et søgsmål anlagt til prøvelse af en karriereudviklingsrapport med rette påberåbe sig det forhold, at uautoriserede tredjemænd skulle have haft adgang til den nævnte rapport. En sådan omstændighed er, selv om den kan bevises, irrelevant for rapportens lovlighed.

(jf. præmis 85)
PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

1. marts 2007

Sag F-84/05

Wineke Neirinck

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – midlertidigt ansat – formaliteten – ansøgning som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1 – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – angiveligt tilsagn om ansættelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Wineke Neirinck har nedlagt påstand om annullation af den stiltiende afvisning af ansøgningen om tilkendelse af erstatning og, om fornødent, af det udtrykkelige afslag på sagsøgerens klage, samt erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, hun har lidt som følge af Kommissionens tilsidesættelse af sit tilsagn om at ansætte hende i Kontoret for Undersøgelse og Disciplin.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – principper – beskyttelse af den berettigede forventning





Den omstændighed, at den ansvarlige for en tjenestegren har haft kontakt med en ansøger til stillingen som midlertidigt ansat med henblik på at undersøge muligheden for, at den pågældende kan blive ansat, og over for ansøgeren har tilkendegivet, at dette var muligt, kan ikke danne grundlag for en berettiget forventning hos vedkommende om ansættelse, når der ikke foreligger et dokument fra administrationen, der kan anses for at udgøre et egentligt ansættelsesløfte, men der derimod over for vedkommende af andre tjenestemænd med kompetence på ansættelsesområdet var rejst tvivl om, hvorvidt der fandtes en sådan mulighed.

(jf. præmis 81-85)
PERSONALERETTENS DOM (plenum)

24. juni 2008

Sag F-116/05

Maria Concetta Cerafogli og Paolo Poloni

mod

Den Europæiske Centralbank (ECB)

»Personalesag – ECB’s personale – vederlag – metoden til beregning af den årlige tilpasning af lønningerne – opfyldelse af en dom afsagt af en af Fællesskabets retsinstanser – bekræftende retsakt – afvisning«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 36.2 i protokollen for statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, knyttet som bilag til EF-traktaten, hvorved Maria Cerafogli og Paolo Poloni nærmere bestemt har nedlagt påstand dels om annullation af deres lønsedler for juli 2001, således som udfærdigede af Den Europæiske Centralbank i februar 2005 til opfyldelse af Retten i Første Instans’ dom af 20. november 2003, Cerafogli og Poloni mod ECB (sag T-63/02, Sml. II, s. 4929), dels om tildeling af erstatning og renter.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – ansatte ved Den Europæiske Centralbank – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – bekræftende akt – ikke omfattet

(Protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, artikel 36.2; tjenestemandsvedtægten, artikel 90 og 91; almindelige ansættelsesbetingelser for Den Europæiske Centralbanks personale, artikel 42)

Retspraksis, ifølge hvilken en akt, der indeholder et klagepunkt, er den akt, som direkte og umiddelbart berører den berørtes retsstilling, hvorimod en afgørelse ikke kan anses for bebyrdende, hvis den er rent bekræftende, hvilket er tilfældet for en afgørelse, der intet ændrer i forhold til en tidligere afgørelse, som indeholder et klagepunkt, finder analog anvendelse på søgsmål i henhold til artikel 36.2 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank og artikel 42 i de almindelige ansættelsesbetingelser for Den Europæiske Centralbanks personale.

(jf. præmis 41-43)

Henvisning til:

Domstolen, 21. januar 1987, sag 204/85, Stroghili mod Revisionsretten, Sml. s. 389, præmis 6.

Retten, 7. juni 1991, sag T-14/91, Weyrich mod Kommissionen, Sml. II, s. 235, præmis 35; 9. juni 1998, sag T-173/95, Biedermann m.fl. mod Revisionsretten, Sml. Pers. I-A, s. 273, og II, s. 831, præmis 39.
PERSONALERETTENS DOM (Anden Afdeling)

13. december 2007

Sag F-130/05

Carlos Alberto Soares

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – genoprettelse af karrieren – manglende bedømmelsesrapport – sammenligning af fortjenester – ansøgning i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1 – formaliteten – ny og væsentlig faktisk omstændighed«

Angående: Søgsmål i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Carlos Alberto Soares har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afslag på hans ansøgning om genoprettelse af hans karriere.

Udfald: Kommissionen frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

En tjenestemand kan kun ved at forelægge en ansøgning for ansættelsesmyndigheden som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1, opnå, at muligheden for at indbringe en klage og for, ved et søgsmål at anfægte en afgørelse, der er blevet endelig ved de nævnte fristers udløb i henhold til vedtægten, genoplives, såfremt en ny faktisk og væsentlig omstændighed er opstået forud for forelæggelsen af ansøgningen.

I den forbindelse er det ikke en ny faktisk og væsentlig omstændighed, der giver tjenestemanden mulighed for at anfægte en afgørelse om afslag på forfremmelse, som er blevet endelig, at vedkommendes bedømmelsesrapport er blevet udarbejdet efter det omtvistede forfremmelsesår, såfremt han havde kendskab til, at rapporten ikke var udarbejdet, og at han følgelig ikke kunne tages i betragtning i det pågældende forfremmelsesår. En afgørelse om ikke at forfremme, hvilken afgørelse også kan anfægtes, når der ikke foreligger en bedømmelsesrapport, hindrer nemlig ikke den berørte i at indbringe en klage over denne afgørelse under henvisning til, at han er blevet behandlet ufordelagtigt på grund af den manglende udarbejdelse af bedømmelsesrapporten.

(jf. præmis 52, 57, 58 og 60)

Henvisning til:

Domstolen, 26. september 1985, sag 231/84, Valentini mod Kommissionen, Sml. s. 3027, præmis 14.

Retten, 22. september 1994, sag T-495/93, Carrer m.fl. mod Domstolen, Sml. Pers. I-A, s. 201, og II, s. 651, præmis 20; 26. oktober 2000, sag T-138/99, Verheyden mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 219, og II, s. 1001, præmis 43; 29. april 2002, sag T-70/98, Hilden mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 57, og II, s. 265, præmis 39.
PERSONALERETTENS DOM (Anden Afdeling)

22. november 2007

Sag F-67/05

Christos Michail

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesåret 2003 – annullationssøgsmål – erstatningssøgsmål«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Christos Michail har nedlagt påstand om annullation af sin karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. april til den 31. december 2003, annulation af afgørelse af 15. april 2005 om afslag på hans klage over karriereudviklingsrapporten for 2003 samt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 90 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, han hævder at have lidt.

Udfald: Sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. april til den 31. december 2003 annulleres. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

Vedtægtens artikel 43 og artikel 1, stk. 2, i Kommissionens almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at administrationen tildeler en tjenestemand forfremmelsespoints, der ikke er blevet pålagt nogen funktion. Selv om tildeling af points med det formål at bedømme individuelle indsatser og præstationer i forhold til de resultater, som skal opnås, ganske vist er påkrævet i de tilfælde, hvor tjenestemanden er blevet pålagt bestemte funktioner, er det derimod ufornødent at tildele points, når den pågældende ikke er blevet pålagt nogle funktioner, der kan gøres til genstand for en bedømmelse. Når den bedømte tjenestemand, selv om han er i aktiv tjeneste, i referenceperioden ikke er blevet pålagt nogen funktion, der kan bedømmes, skal karriereudviklingsrapporten annulleres. Denne annullation indebærer, at administrationen skal anvende ethvert passende middel, som kan afhjælpe manglen på forfremmelsespoints, ved, at der tildeles et passende antal points.

(jf. præmis 30, 31, 33 og 34)
DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2010 :116 1PERSONALERETTENS DOM
(Anden Afdeling)
30. september 2010
Sag F-41/05
Kurt J a cobs
mod
Europa-Komm issionen
»Personalesag — tjenestemænd — udnævnelse — ansøgere opført på en reserveliste forud for 
ikrafttrædelsen af den nye vedtægt — indplacering i lønklasse i me dfør af de nye mindre gunstige 
regler — artikel 12, stk. 3, i bilag XIII til vedtægten«
Angående:Søgsmål anlagt i h enhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Kurt Jacobs har n edlagt 
påstand om a nnullation a f afgørelse af 11. februar 2005 , hvorved hans kl age over 
afgørelserne af 16. august, 24 . august og 31. august 2004 b lev afslået, og om n ødvendigt 
annullation a f disse afgørelser, for så vidt som h an derved blev indplaceret i e n lavere 
lønklasse end d en lønklasse, der er anført i me ddelelsen o m u dvælgelsesprøven 
COM/B/1/02. Kurt Jacobs har endvidere nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes 
at betale ham erstatning på 250 000  EUR.
Udfald: Kommissionen frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.
Samm endrag
Tjenestemænd — tjenestemandsstatus — betingelser for at erhverve tjenestemandsstatus ikke opfyldt i 
mangel af behørig udnævnelse
(Tjenestemandsvedtægten, art. 3)
I me dfør af grundsætningerne i D en Europæiske U nions tjenestemandsret ka n udnævnelsen af en 
tjenestemand ku n finde sted under iagttagelse af de i ve dtægten foreskrevne former og betingelser.
Da retsforholdet me llem t jenestemanden og ad ministrationen er af ve dtægtsmæssig og ikke a f 
aftaleretlig kara kter, indebærer vedtægtens artikel 3, som ikke e r ændret ved forordning nr. 723/2004 
om æ ndring af ve dtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, at 
udnævnelsen a f e n t jenestemand n ødvendigvis m å s ke ve d e n e nsidig r etsakt f ra 
ansættelsesmyndighedens side, der anfører det tidspunkt, f ra h vilket udnævnelsen får virkning, samt 
den stilling, som den pågældende skal beklæde. En sådan udnævnelse kan derfor ikke s ke p å grundlag 
af en a ftale, der angiveligt er indgået ve d a ccept af et ansættelsestilbud, navnlig ikke n år 
ansættelsestilbuddet e r a fgivet a f a nsatte ve d i nstitutionen, d er ikke ka n h andle s om 
ansættelsesmyndighed.
2 ECLI:EU:F:2010 :116SAMM ENDR AG—SAGF-41/05
JACOBSMODKOMM ISSIONEN
En u dvalgt a nsøger f ra e n a lmindelig u dvælgelsesprøve ka n d erfor f ørst, e fter a t 
ansættelsesmyndigheden har truffet en afgørelse om at udnævne ham til tjenestemand, gøre kra v på at 
være omfattet af vedtægtens bestemme lser.
(jf. præmis 43, 44 o g 52)
Henvisning til:
Domstolen: 13. maj 1970 , sag 18/69, Fournier mod Kommissionen, Sml. s. 249
Retten: 10. april 1992 , sag T-40/91, Ventura m od Parlamentet, Sml. II, s. 1697 , præmis 40 o g 41; 19. juli 1999 , sag 
T-74/98, Mammarella m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 151, og II, s. 797, præmis 25-27; 11. juli 2007 , sag 
T-58/05, Centeno M ediavilla m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2523 , præmis 54 o g 55
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – ansættelse – indplacering på løntrin – anciennitetsforbedring

(Tjenestemandsvedtægten, art. 29, stk. 2, og art. 32, stk. 3; Rådets forordning nr. 723/2004)

Da forordning nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte ikke indeholder en overgangsbestemmelse, er vedtægtens artikel 32, stk. 3, hvis indhold ikke giver anledning til nogen form for tvivl, fortsat fuldt anvendelig efter vedtægtens ikrafttræden med hensyn til indplacering på løntrin af midlertidigt ansatte, der blev udnævnt til tjenestemænd i den lønklasse, de havde indtil da. Den pågældende bevarer således den anciennitet på løntrinnet, som han havde opnået som midlertidigt ansat.

I denne forbindelse kan man ikke anse udnævnelsen af en tjenestemand i aktiv tjeneste til en højere stilling i medfør af vedtægtens artikel 29, stk. 2, for en »ekstern« ansættelse, der hindrer, at der kan tages hensyn til de tjenesteår, som den nyudnævnte tjenestemand har tilbagelagt som midlertidigt ansat.

(jf. præmis 49, 58 og 62)

Henvisning til:

Personaleretten, 28. juni 2007, sag F-21/06, Da Silva mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000, præmis 75.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – udlandstillæg – betingelser for tildeling

[Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 4, stk. 1, litra b)]

Under udøvelsen af den vide skønsbeføjelse, som fællesskabslovgiver råder over i relation til fastsættelsen af de betingelser, der skal være opfyldt for, at der erhverves ret til udlandstillæg, kan fællesskabslovgiver med føje underlægge tjenestemænd med dobbelt statsborgerskab de almindelige regler – selv om disse personer ikke befinder sig i en situation, der kan sammenlignes med den, der gælder for personer, der kun har ét statsborgerskab – med det formål at begrænse den kreds af personer, der oppebærer udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i vedtægtens bilag VII. Strenge betingelser, såsom et krav om, at den pågældende ikke har haft bopæl på en varig måde i det land, på hvis område tjenestestedet befinder sig, inden for de sidste ti år før ansættelsestidspunktet, har til formål at sikre, at tildelingen af dette tillæg til tjenestemænd, der er statsborgere i det land, hvor de gør tjeneste, kun foretages i tilfælde, hvor en persons nationalitet mod forventning ikke udgør et relevant kriterium for, at der foreligger mangfoldige bånd mellem denne person og det land, han er statsborger i, og i tilfælde hvor det må konstateres, at ethvert varigt bånd mellem tjenestemanden og dette land er brudt.

En sådan begrænsning af den kreds af personer, der har ret til udlandstillæg, udgør ikke en vilkårlig og uhensigtsmæssig forskelsbehandling i forhold til det formål, der forfølges med artikel 4 i vedtægtens bilag VII. Den omstændighed, at den praktiske anvendelse af de opdelinger, der er fastsat i artikel 4 i vedtægtens bilag VII, kan give anledning til grænsetilfælde, hvor tjenestemændene nægtes udlandstillæg, selv om de befinder sig i en situation, der ligger tæt op ad de situationer, der er nævnt i bestemmelsen, indebærer ikke, at man kan anse disse bestemmelser for at indeholde en vilkårlig forskelsbehandling, idet de er støttet på objektive forhold og anvendes ensartet for samtlige de tjenestemænd, som befinder sig i den af vedtægten omhandlede situation.

(jf. præmis 39-41, 45 og 46)

Henvisning til:

Domstolen, 16. oktober 1980, sag 147/79, Hochstrass mod Domstolen, Sml. s. 3005, præmis 12; 15. januar 1981, sag 1322/79, Vutera mod Kommissionen, Sml. s. 127, præmis 9; 2. oktober 2003, sag C-148/02, Garcia Avello, Sml. I, s. 11613, præmis 31-37.

Retten, 8. april 1992, sag T-18/91, Costacurta Gelabert mod Kommissionen, Sml. II, s. 1655, præmis 42; 13. april 2000, sag T-18/98, Reichert mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 73, og II, s. 309, præmis 25; 27. september 2000, sag T-317/99, Lemaître mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 191, og II, s. 867, præmis 50; 13. december 2004, sag T-251/02, E mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 359, og II, s. 1643, præmis 124 og 126.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – ansættelse – anvendelse af vedtægtens artikel 29, stk. 2

(Tjenestemandsvedtægten, art. 29, stk. 2; bilag XIII, art. 5, stk. 5; Rådets forordning nr. 723/2004)

Da forordning nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte ikke indeholder en overgangsbestemmelse med henblik på indplaceringen i lønklasse og på løntrin af en tjenestemand, der er udnævnt til en højere stilling, efter at denne forordning trådte i kraft den 1. maj 2004, men efter en ansættelsesprocedure i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 2, der var indledt før denne dato, må man anvende den løsning, fællesskabslovgiver har valgt i artikel 5, stk. 5, i vedtægtens bilag XIII ved tilfælde af udnævnelse til en direktørstilling ved forfremmelse og således foretage en indplacering i »den nærmeste højere lønklasse«.

Når der er tale om en tjenestemand eller ansat i aktiv tjeneste, kan ansættelsesproceduren i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 2, således sidestilles med en forfremmelse. I et sådant tilfælde kan udnævnelsen til en højere stilling ikke anses for en ny ansættelse ved institutionen, der bevirker, at tjenestemandens karriere afbrydes, men må anses for et avancement i dennes karriere, og udnævnelsen kan ikke medføre en nedsættelse af den pågældendes lønklasse eller løntrin og følgelig en nedsættelse i vederlag, uden at princippet om, at enhver tjenestemand skal have adgang til at gøre karriere ved sin institution, således som dette princip er blevet gengivet i vedtægten, tilsidesættes. En sådan løsning er så meget desto mere korrekt, som den er i overensstemmelse med institutionens omsorgspligt, der bl.a. indebærer, at den kompetente myndighed ved afgørelsen af en tjenestemands situation skal tage alle de forhold i betragtning, som kan antages at være bestemmende for dens afgørelse, og hermed skal tage hensyn ikke blot til tjenestens interesse, men også til vedkommende tjenestemands interesse, fordi en tjenestemand, der som anerkendelse af hans personlige fortjeneste udnævnes til en højere stilling, har en berettiget interesse, der ikke er i strid med de gældende vedtægtsbestemmelser, i, at hans vederlag ikke bliver nedsat.

(jf. præmis 63, 75, 76, 79 og 80)

Henvisning til:

Domstolen, 13. december 1984, forenede sager 20/83 og 21/83, Vlachos mod Domstolen, Sml. s. 4149, præmis 23; 29. juni 1994, sag C-298/93 P, Klinke mod Domstolen, Sml. I, s. 3009, præmis 38.

Retten, 20. juni 1990, sag T-133/89, Burban mod Parlamentet, Sml. II, s. 245, præmis 27; 1. juni 1999, forenede sager T-114/98 og T-115/98, Rodríguez Pérez m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 97, og II, s. 529, præmis 32.