Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – beslutning om udenretlig modregning mellem gældsposter og tilgodehavender truffet af Kommissionen med hjemmel i forordning nr. 1605/2002 – omfattet

(Art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 73; Kommissionens forordning nr. 2342/2002)

2. Kommissionen – beføjelser – gennemførelse af fællesskabsbudgettet – beslutning om inddrivelse ved modregning – retspleje

(Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 71 og art. 73; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 78, stk. 2, art. 79 og 83)

3. Fællesskabsret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – betingelser – præcise løfter afgivet af administrationen

4. Kommissionen – beføjelser – gennemførelse af fællesskabsbudgettet – beslutning om inddrivelse ved modregning

(Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 73; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 83)

Sammendrag

1. En retsakt, hvorved Kommissionen foretager udenretlig modregning mellem gældsposter og tilgodehavender i forskellige retsforhold med samme personer, udgør en anfægtelig retsakt i henhold til artikel 230 EF. Det er i forbindelse med et sådant søgsmål, at Retten skal undersøge lovligheden af en beslutning om modregning med hensyn til dens virkninger for den manglende faktiske betaling af de omtvistede beløb til sagsøgeren.

(jf. præmis 25)

2. Kommissionen begår ikke »procedurefordrejning« og unddrager sig ikke domstolsprøvelse af lovligheden af modregning i fordringer, når den ikke nævner denne modregning som et forsvarsmiddel inden for rammerne af en procedure vedrørende en sag, der har givet anledning til en dom afsagt af Retten, hvorved sidstnævnte anerkendte sagsøgerens fordring mod Kommissionen, og Kommissionen foretager modregningen efter dommens afsigelse. Hverken den procedure, der er fastsat i forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, og som munder ud i vedtagelsen af en beslutning om inddrivelse af en fordring ved modregning, eller gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen i forordning nr. 2342/2002 stiller nemlig i henholdsvis finansforordningens artikel 71 og artikel 73, stk. 1, og i gennemførelsesbestemmelsernes artikel 78, stk. 2, og artikel 79 krav om, at Kommissionen på forhånd skal tilkendegive, at den agter at foretage modregning i fordringen ved en domstol.

(jf. præmis 31-38)

3. Retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning gælder for enhver, som befinder sig i en situation, hvor en fællesskabsinstitution har givet vedkommende anledning til begrundede forventninger. I princippet kan ingen påberåbe sig tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, såfremt administrationen ikke har afgivet præcise løfter.

(jf. præmis 40)

4. I relation til en beslutning om inddrivelse ved modregning bliver sagsøgerens fordring, der består af en godtgørelse, som Kommissionen blev pålagt at betale sagsøgeren ved en dom afsagt af en af Unionens retsinstanser, ikke opgjort, før det præcise beløb fastsættes, hvilket eventuelt er på tidspunktet for dommens afsigelse. Selv om det under sådanne omstændigheder er sandt, at der ikke i dommens konklusion fastsættes et beløb, som Fællesskabet skylder på dette tidspunkt, for så vidt som der herved tillægges renter, indtil betaling af erstatningen faktisk sker, forholder det sig ikke desto mindre således, at sagsøgerens fordring på Fællesskabet blev sikker, opgjort og forfalden til betaling på tidspunktet for domsafsigelsen.

Uanset at der ikke foreligger en udtrykkelig bestemmelse herom, har den modregning, der er fastsat i forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, desuden tilbagevirkende kraft, hvorfor de berørte fordringer bortfalder fra det tidspunkt, hvor betingelserne for at foretage modregning er opfyldt. Ifølge den ordning, der er indført ved finansforordningens artikel 73 og artikel 83 i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen, skal regnskabsføreren nemlig foretage modregningen efter at have underrettet debitor herom, når vedkommende ikke frivilligt har indbetalt beløbet. Kompensationens tilbagevirkende kraft til den dato, hvor regnskabsførerens forpligtelse konkretiseres, gør det således i overensstemmelse med de modregningsordninger, der er anerkendt i retsordenen i de fleste medlemsstater, muligt at undgå, at debitor pålægges eventuelle bebyrdende konsekvenser, bl.a. med hensyn til de morarenter, der påløber ved udløbet af en frist, mellem det tidspunkt, hvor betingelserne for at foretage modregning er opfyldt, og det tidspunkt, hvor den faktisk foretages. Kommissionen tilsidesætter således finansforordningens artikel 73, når den foretager modregningen med virkning fra et tidspunkt, der ligger efter det tidspunkt, hvor sagsøgerens fordring blev blev sikker, opgjort og forfalden til betaling.

(jf. præmis 61, 62 og 64-68)