ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1606/98, og nærmere bestemt den nævnte forordnings artikel 50, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der bestemmer, at den kompetente institution i forbindelse med beregningen af en minimumsydelse såsom den i hovedsagen omhandlede garantipension skal tage hensyn til samtlige de alderspensioner, som den pågældende rent faktisk oppebærer i én eller flere andre medlemsstater.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. december 2017 — Avon Cosmetics Ltd mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-305/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) - beskatningsgrundlag - artikel 17 - ret til fradrag - artikel 27 - særlige undtagelsesforanstaltninger - beslutning 89/534/EØF - markedsføringssystem baseret på levering af varer gennem ikke-momspligtige personer - påligning af afgift på grundlag af varens normale værdi fastlagt i sidste omsætningsled - medtagelse af omkostninger afholdt af de pågældende personer))

(2018/C 052/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Avon Cosmetics Ltd

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Konklusion

1) Artikel 17 og 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/7/EF af 20. januar 2004, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en undtagelsesforanstaltning som den i hovedsagen omhandlede — som er godkendt ved Rådets beslutning 89/534/EØF af 24. maj 1989 om bemyndigelse til Det Forenede Kongerige til på visse leverancer til ikke-afgiftspligtige handlende at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv i henhold til direktivets artikel 27 — til direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), hvorefter beskatningsgrundlaget for merværdiafgiften (momsen) for et selskab, der foretager direkte salg, er varernes normale salgsværdi i sidste omsætningsled, når varerne sælges gennem ikke-momspligtige forhandlere, selv hvis denne undtagelsesforanstaltning ikke på nogen måde tager hensyn til den indgående moms på de demonstrationsprodukter, der er købt af forhandlerne hos dette selskab.

2) Gennemgangen af det første spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af beslutning 89/534.

3) Artikel 27 i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2004/7, skal fortolkes således, at den ikke pålægger den medlemsstat, som anmoder om tilladelse til at fravige direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), at underrette Kommissionen om, at ikke-momspligtige forhandlere bærer momsen på køb af demonstrationsprodukter købt af et selskab, der foretager direkte salg, og anvendt med henblik på deres økonomiske virksomhed, således at der på den ene eller den anden måde tages hensyn til denne indgående afgift i bestemmelserne om denne undtagelsesforanstaltning.

(1) EUT C 270 af 25.7.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/11

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. december 2017 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno en Navarra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona — Spanien)

(Sag C-636/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - direktiv 2003/109/EF - artikel 12 - vedtagelse af en afgørelse om udvisning af en fastboende udlænding - forhold, der skal tages hensyn til - national lovgivning - manglende hensyntagen til disse forhold - forenelighed))

(2018/C 052/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Wilber López Pastuzano

Sagsøgt: Delegación del Gobierno en Navarra

Konklusion

Artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som i henhold til en del af medlemsstatens domstoles fortolkning ikke fastsætter, at kravene til beskyttelse mod udvisning af en fastboende tredjelandsstatsborger skal anvendes med hensyn til enhver administrativ afgørelse om udvisning uanset foranstaltningens karakter eller retlige form.

(1) EUT C 46 af 13.2.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/11

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. december 2017 — sagen iværksat af Anstar Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-630/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer - den harmoniserede standard EN 1090-1:2009+A1:2011 - kriterier for fastlæggelsen af anvendelsesområdet for en standard, der er godkendt af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) i medfør af et mandat fra Europa-Kommissionen - forankringsdele, der skal støbes i betonen før hærdning og anvendes til at fastgøre skalelementer og murværkskonsoller til bygningens rammekonstruktion))

(2018/C 052/14)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Anstar Oy

procesdeltager: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

Konklusion

Standard EN 1090-1:2009+A1:2011 med titlen »Udførelse af stål- og aluminiumkonstruktioner — Del 1: Krav til overensstemmelsesvurdering af konstruktionskomponenter« skal fortolkes således, at produkter som de i hovedsagen omhandlede, som skal støbes i betonen, inden denne hærder, er omfattet af dens anvendelsesområde, hvis de har en konstruktionsmæssig funktion, således at en konstruktions modstandsdygtighed straks mindskes, hvis de fjernes fra denne konstruktion.

(1) EUT C 63 af 27.2.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. december 2017 — Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France mod Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-329/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - medicinsk udstyr - direktiv 93/42/EØF - anvendelsesområde - begrebet »medicinsk udstyr« - CE-mærkning - national lovgivning, der underlægger softwarestøtte til lægerecepter en certificeringsprocedure, der er udarbejdet af en national myndighed))

(2018/C 052/09)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem) og Philips France

Sagsøgte: Premier ministre og Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/47/EF af 5. september 2007, skal fortolkes således, at en software, der indeholder en funktion, som gør det muligt at anvende en patients data med henblik på bl.a. at afsløre kontraindikationer, interaktion med andre lægemidler og overdoseringer, for så vidt angår denne funktion udgør medicinsk udstyr som omhandlet i disse bestemmelser, også hvis en sådan software ikke har en direkte virkning i eller på det menneskelige legeme.

(1) EUT C 296 af 16.8.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/2

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 29. november 2017 — C. King mod The Sash Window Workshop Ltd og Richard Dollar (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

(Sag C-214/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden - artikel 7 - godtgørelse for årlig ferie, der ikke er afholdt, ved arbejdsforholdets ophør - national lovgivning, der pålægger en arbejdstager at afholde sin årlige ferie, uden at betalingen for denne ferie er fastlagt))

(2018/C 032/02)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C. King

Sagsøgte: The Sash Window Workshop Ltd og Richard Dollar

Konklusion

1) Artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden og retten til effektive retsmidler, der er fastsat i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de i tilfælde af en tvist mellem en arbejdstager og dennes arbejdsgiver med hensyn til spørgsmålet, om arbejdstageren har ret til årlig betalt ferie i overensstemmelse med den første af disse artikler, er til hinder for, at arbejdstageren først skal afholde sin ferie, inden han ved, om han har ret til betaling for denne ferie.

2) Artikel 7 i direktiv 2003/88 skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser eller en national praksis, hvorefter en arbejdstager er forhindret i at overføre og i givet fald kumulere krav på årlig betalt ferie, der ikke er afholdt i flere på hinanden følgende referenceperioder på grund af arbejdsgiverens nægtelse af at betale disse ferier, indtil det tidspunkt, hvor hans ansættelsesforhold ophører.

(1) EUT C 222 af 20.6.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. november 2017 — VCAST Limited mod R.T.I. SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale ordinario di Torino — Italien)

(Sag C-265/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 2, litra b) - undtagelsen om privatkopiering - artikel 3, stk. 1 - overføring til almenheden - specifik teknisk fremgangsmåde - levering af en tjeneste til videooptagelse med henblik på kopiering af ophavsretligt beskyttede værker via cloud computing uden den berørte ophavsmands samtykke - tjenesteyderens aktive medvirken til optagelsen))

(2018/C 032/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale ordinario di Torino

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VCAST Limited

Sagsøgt: R.T.I. SpA

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, og navnlig dets artikel 5, stk. 2, litra b), skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, der tillader, at en erhvervsvirksomhed udbyder cloud computing-tjenester til fjernstyret videooptagelse til privatpersoner med henblik på privatkopiering af ophavsretligt beskyttede værker og aktivt medvirker i forbindelse med optagelsen af disse kopier uden rettighedshaverens samtykke.

(1) EUT C 270 af 25.7.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 28. november 2017 — Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade og Fausto da Silva Rodrigues de Andrade mod José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA og Jorge Oliveira Pinto (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação de Guimarães — Portugal)

(Sag C-514/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166/EØF - artikel 3, stk. 1 - begrebet »færdsel med køretøjer« - ulykke indtruffet på en landbrugsejendom - ulykke, der implicerer en landbrugstraktor, der stod stille, men hvis motor var tændt med henblik på aktivering af en pumpe til spredning af ukrudtsmiddel))

(2018/C 032/04)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação de Guimarães

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade og Fausto da Silva Rodrigues de Andrade

Sagsøgte: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA og Jorge Oliveira Pinto

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse skal fortolkes således, at begrebet »[færdsel med] køretøjer« som omhandlet i denne bestemmelse ikke omfatter en situation, hvor en landbrugstraktor er involveret i en ulykke, når dens vigtigste funktion på tidspunktet for ulykkens indtræden ikke var at tjene som transportmiddel, men bestod i som arbejdsmaskine at generere den drivkraft, der var nødvendig for at aktivere pumpen på en ukrudtsmiddelsprøjte.

(1) EUT C 475 af 19.12.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/7

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2017 — Toufik Lounes mod Secretary of State for the Home Department (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-165/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - artikel 21 TEUF - direktiv 2004/38/EF - berettigede personer - dobbelt statsborgerskab - unionsborger, der har erhvervet statsborgerskab i værtsmedlemsstaten og samtidig bevaret sit oprindelige statsborgerskab - opholdsret i denne medlemsstat for en tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem til unionsborgeren))

(2018/C 022/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Toufik Lounes

Sagsøgt: Secretary of State for the Home Department

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at i en situation, hvor en unionsborger har udøvet sin ret til fri bevægelighed ved i henhold til dette direktivs artikel 7, stk. 1, eller artikel 16, stk. 1, at indrejse og tage ophold i en anden medlemsstat end den, hvor vedkommende er statsborger, og herefter har opnået statsborgerskab i denne anden medlemsstat, samtidig med at vedkommende ligeledes har bevaret sit oprindelige statsborgerskab, og flere år senere har giftet sig med en tredjelandsstatsborger, med hvem vedkommende fortsat er bosiddende i værtsmedlemsstaten, har den pågældende tredjelandsstatsborger ikke en afledt ret til ophold i den sidstnævnte medlemsstat på grundlag af bestemmelserne i det nævnte direktiv. Denne tredjelandsstatsborger kan imidlertid have en sådan opholdsret i henhold til artikel 21, stk. 1, TEUF på betingelser, som ikke må være strengere end de betingelser, der er fastsat i direktiv 2004/38 for at indrømme en sådan afledt opholdsret til en tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem til en unionsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed ved at tage fast ophold i en anden medlemsstat end den, hvor den pågældende er statsborger.

(1) EUT C 191 af 30.5.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. november 2017 — Gasorba SL, Josefa Rico Gil og Antonio Ferrándiz González mod Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-547/16) (1)

((Konkurrence - artikel 101 TEUF - aftale mellem virksomheder - forretningsrelationer mellem tankstationsoperatører og olieselskaber - langvarig eksklusiv købsaftale vedrørende brændstoffer - beslutning, hvorved Europa-Kommissionen erklærer en virksomheds tilsagn bindende - omfanget af nationale domstoles binding til en beslutning om tilsagn fra Kommissionen - artikel 9, stk. 1, og artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003))

(2018/C 022/19)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Gasorba SL, Josefa Rico Gil og Antonio Ferrándiz González

Sagsøgt: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

Konklusion

Artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [101 TEUF] og [102 TEUF] skal fortolkes således, at en beslutning om tilsagn, der er vedtaget af Europa-Kommissionen vedrørende visse aftaler mellem virksomheder i henhold til forordningens artikel 9, stk. 1, ikke er til hinder for, at de nationale domstole kan foretage en undersøgelse af, om de pågældende aftaler er i overensstemmelse med konkurrencereglerne, og i givet fald kan fastslå, at aftalerne er ugyldige i henhold til artikel 101, stk. 2, TEUF.

(1) EUT C 22 af 23.1.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2017 — British Airways plc mod Europa-Kommissionen

(Sag C-122/16 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for luftfragt - afgørelse fra Kommissionen om aftaler og samordnet praksis vedrørende flere aspekter af priser for luftfragttjenester - begrundelsesmangel - anbringende om en ufravigelig procesforudsætning efterprøvet ex officio af Den Europæiske Unions retsinstanser - forbud mod at træffe afgørelse ultra petita - påstand i stævningen i første instans om delvis annullation af den omtvistede afgørelse - forbud mod, at Den Europæiske Unions Ret annullerer den omtvistede afgørelse i sin helhed - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - adgang til effektive retsmidler))

(2018/C 022/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: British Airways plc (J. Turner, QC, og barrister R. O’Donoghue på vegne af solicitor A. Lyle-Smythe)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved N. Khan og A. Dawes, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) British Airways plc betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 191 af 30.5.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/14

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. november 2017 — Entertainment Bulgaria System EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« — Sofia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)

(Sag C-507/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - direktiv 2006/112/EF - artikel 168, litra a), artikel 169, litra a), artikel 214, stk. 1, litra d) og e), samt artikel 289 og 290 - fradragsberettigelse for skyldig eller betalt indgående merværdiafgift (moms) - udgående transaktioner gennemført i andre medlemsstater - afgiftsfritagelsesordning i den medlemsstat, hvor fradragsretten udøves))

(2018/C 022/18)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Entertainment Bulgaria System EOOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« — Sofia

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/162/EU af 22. december 2009, skal fortolkes således, at det er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som forhindrer en afgiftspligtig person, der er etableret på denne medlemsstats område, i at fradrage den indgående merværdiafgift, som skal betales eller er betalt i denne medlemsstat for ydelser leveret af afgiftspligtige personer etableret i andre medlemsstater og anvendt til at levere tjenesteydelser i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor denne afgiftspligtige person er etableret, med den begrundelse, at denne er merværdiafgiftsregistreret i henhold til det ene eller det andet af de tilfælde, der er omhandlet i artikel 214, stk. 1, litra d) og e), i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2009/162. Derimod skal artikel 168, litra a), og artikel 169, litra a), i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2009/162, fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som forhindrer en afgiftspligtig person, der er etableret på denne medlemsstats område og dér er omfattet af en afgiftsfritagelsesordning, i at udøve retten til at fradrage den indgående merværdiafgift, som skal betales eller er betalt i denne medlemsstat for ydelser leveret af afgiftspligtige personer etableret i andre medlemsstater og anvendt til at levere tjenesteydelser i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor denne afgiftspligtige person er etableret.

(1) EUT C 441 af 28.11.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. november 2017 — sag anlagt af A Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-292/16) (1)

((»Præjudiciel forelæggelse - etableringsfrihed - direkte beskatning - selskabsskat - direktiv 90/434/EØF - artikel 10, stk. 2 - tilførsel af aktiver - ikke-hjemmehørende fast driftssted, der i forbindelse med en tilførsel af aktiver overføres til et ligeledes ikke-hjemmehørende modtagende selskab - retten for den medlemsstat, hvori det indskydende selskab er hjemmehørende, til at beskatte overskud eller kapitalvinding af dette driftssted, som er opstået som følge af tilførslen af aktiver - national lovgivning, som fastsætter omgående beskatning af overskuddet eller kapitalvindingen i det år, hvor overdragelsen har fundet sted - opkrævning af den skyldige skat som indkomst i det skatteår, hvor tilførslen af aktiver har fundet sted))

(2018/C 022/13)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A Oy

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som i tilfælde af, at et hjemmehørende selskab i forbindelse med tilførsel af aktiver overdrager et ikke-hjemmehørende fast driftssted til et ligeledes ikke-hjemmehørende selskab, for det første fastslår, at der skal ske umiddelbar beskatning af den kapitalvinding, der følger af denne transaktion, og for det andet ikke tillader udskudt opkrævning af den skyldige skat, skønt der i en tilsvarende national situation først ville ske beskatning af en sådan kapitalvinding ved salg af de tilførte aktiver, for så vidt som denne lovgivning ikke giver mulighed for en udskudt opkrævning af en sådan skat.

(1) EUT C 270 af 25.7.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/21

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. december 2017 — Finanzamt Bingen-Alzey mod Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-462/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 90, stk. 1 - prisnedsættelse på betingelser fastsat af medlemsstaterne - nedsættelse af afgiftsgrundlaget - principper fastlagt i dom af 24. oktober 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - rabatter ydet til private sygekasser))

(2018/C 072/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finanzamt Bingen-Alzey

Sagsøgt: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

Konklusion

I lyset af de principper, som Domstolen har fastlagt i dom af 24. oktober 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400, præmis 28 og 31), om fastsættelsen af merværdiafgiftsgrundlaget, og henset til EU-rettens ligebehandlingsprincip, skal artikel 90, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem fortolkes således, at den rabat, som en medicinalvirksomhed i medfør af en national lov yder et privat sygeforsikringsselskab, i henhold til denne bestemmelse medfører en nedsættelse af afgiftsgrundlaget til fordel for denne medicinalvirksomhed, når leveringen af farmaceutiske produkter finder sted gennem grossister til apoteker, som foretager udleveringer til personer dækket af en privat sygeforsikring, der godtgør sine forsikrede udgiften til køb af farmaceutiske produkter.

(1) EUT C 402 af 31.10.2016.