Domstolens Dom af 7. marts 1995. - ISAE/VP (Instituto Social de Apoio ao Emprego e à Valorização Profissional) og Interdata (Centro de Processamento de Dados Lda) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Begæring om ekstraordinær genoptagelse - afvisning. - Sag C-130/91 REV.



Samling af Afgørelser 1995 side I-00407



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Retspleje ° ekstraordinaer genoptagelse af en paadoemt sag ° betingelser for at tage en begaering herom til foelge ° ny faktisk omstaendighed ° faktisk omstaendighed, der var bekendt inden dommens afsigelse ° afvisning

(EOEF-statutten for Domstolen, art. 41)

Sammendrag

Af artikel 41, stk. 1, i EOEF-statutten for Domstolen foelger, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om ekstraordinaer genoptagelse vil foelgelig vaere at afvise, saafremt den ikke stoettes paa nye faktiske omstaendigheder, som er tidligere end dommens afsigelse.

Dommens præmisser

1 Ved begaering indleveret til Domstolens Justitskontor den 15. maj 1995 har selskaberne ISAE/VP (Instituto Social de Apoio ao Emprego e à Valorização Profissional) og Interdata (Centro de Processamento de Dados Ld.°) i medfoer af artikel 41 i EF-statutten for Domstolen begaeret ekstraordinaer genoptagelse af sag C-130/91, ISAE/VP og Interdata mod Kommissionen (Sml. I, s. 69), hvori Domstolen afsagde kendelse den 14. januar 1992, samt ansoegt om fri proces.

2 Ved denne kendelse besluttede Domstolen at afvise sagen, i hvilken der var nedlagt paastand om annullation af en beslutning, som Kommissionen paa et ukendt tidspunkt skulle have truffet om ikke at udbetale tidligere godkendte tilskud fra Den Europaeiske Socialfond i forbindelse med ansoegningerne om tilskud nr. 87.0730/P1, 88.0705/P1 og 88.0706/P1.

3 Ifoelge andragerne har Kommissionen naegtet at udbetale tilskuddene under henvisning til, at det maatte antages, at der forelaa ulovlige forhold. Den Europaeiske Socialfonds afdeling i Lissabon (herefter benaevnt »DAFSE«) har indgivet anmeldelse med henblik paa strafferetlig forfoelgning paa grundlag af de faktiske omstaendigheder i naervaerende sag og har foelgelig stillet alle tilskud i bero, indtil sagen er afsluttet. Til stoette for begaeringen om ekstraordinaer genoptagelse har andragerne henvist til et responsum af 20. november 1993, afgivet af to juridiske professorer ved universitetet i Coimbra, vedroerende en straffesag, der verserer i Portugal mod en anden virksomhed. Ifoelge dette responsum er Kommissionens og DAFSE's adfaerd, hvorefter udbetalingen af de paagaeldende beloeb udsaettes indtil den straffesag, der er indledt ved de nationale retsinstanser, er afsluttet, ulovlig. Andragerne finder, at dette responsum er en ny omstaendighed af afgoerende betydning, der var ukendt inden kendelsens afsigelse. Andragerne har derfor anmodet Domstolen om ekstraordinaer genoptagelse af kendelsen af 14. januar 1992 samt om, at det bestemmes, at det naevnte tilskud vil vaere at udbetale.

4 Kommissionen har gjort gaeldende, at genoptagelsesbegaeringen boer afvises, for saa vidt som det dokument og de faktiske omstaendigheder, andragerne har gjort gaeldende, ikke kan anses for nye omstaendigheder eller for at vaere ukendte for Domstolen eller for den part, der begaerer sagen genoptaget i overensstemmelse med statuttens artikel 41. Et responsum, der er udarbejdet i 1993, og som vedroerer en helt anden sag end den her foreliggende, kan ikke anses for en ny omstaendighed. Kommissionen finder ligeledes, at det af genoptagelsesbegaeringen fremgaar, at den aldrig har truffet afgoerelse om krav om udbetaling af saldoen i henhold til de omtvistede sager.

5 Forinden Domstolen tager stilling til, om den fremsatte begaering kan antages til realitetsbehandling, bemaerkes, at statuttens artikel 41, stk. 1, har foelgende ordlyd: »En paadoemt sag kan kun begaeres genoptaget af Domstolen, hvis der fremkommer en faktisk omstaendighed af afgoerende betydning, der inden dommens afsigelse var ukendt for Domstolen og for den part, der begaerer sagen genoptaget«.

6 Det foelger heraf, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt Retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne (jf. Domstolens kendelse af 25.2.1992, sag C-185/90 P-Rev., Gill mod Kommissionen, Sml. I, s. 993, praemis 12, og dom af 7.3.1995, sag C-130/91 REV, ISAE/VP og Interdata mod Kommissionen, Sml. I, s. 407, praemis 6).

7 Det responsum, andragerne har indleveret til Domstolen, udgoer imidlertid ikke en ny faktisk omstaendighed, som er tidligere end dommens afsigelse, og som er af afgoerende betydning, som anfoert i statuttens artikel 41, stk. 1.

8 Foelgelig vil begaeringen om ekstraordinaer genoptagelse af den sag, hvori Domstolen har afsagt kendelse den 14. januar 1992, i medfoer af artikel 100, stk. 1, i Domstolens procesreglement, vaere at afvise.

9 Henset til, at begaeringen boer afvises, er det ufornoedent at traeffe afgoerelse om den af andragerne fremsatte ansoegning om fri proces.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

10 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Da andragerne har tabt sagen, boer de betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1) Begaeringen om ekstraordinaer genoptagelse afvises.

2) Andragerne betaler sagens omkostninger.