Sag C-467/02

Inan Cetinkaya

mod

Land Baden-Württemberg

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Stuttgart)

»Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – arbejdskraftens frie bevægelighed – artikel 7, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 – retten til ophold for en tyrkisk arbejdstagers myndige barn – betingelser for en beslutning om udvisning – idømmelse af fængselsstraffe«

Sammendrag af dom

1. Internationale aftaler – associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – associeringsrådet oprettet ved associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – afgørelse nr. 1/80 – familiesammenføring – familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, som har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat – begreb – et barn, der er født og altid har boet i værtsmedlemsstaten – omfattet

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 7, stk. 1)

2. Internationale aftaler – associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – associeringsrådet oprettet ved associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – afgørelse nr. 1/80 – familiesammenføring – familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, som har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat – begrænsning af rettigheder med henvisning til længerevarende fravær fra arbejdsmarkedet som følge af idømmelse af en fængselsstraf efterfulgt af en narkotikaafvænningsbehandling – ulovlig

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 7, stk. 1, og art. 14)

3. Internationale aftaler – associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – associeringsrådet oprettet ved associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – afgørelse nr. 1/80 – begrænsning af rettigheder begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed – ingen hensyntagen til de faktiske omstændigheder, der er indtrådt efter de kompetente myndigheders seneste afgørelse, og som kan bevirke, at begrænsningen af rettigheder ikke længere er begrundet – ulovlig

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 14, stk. 1)

1. Artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 vedtaget af associeringsrådet EØF-Tyrkiet skal fortolkes således, at den omfatter situationen for en myndig person, der er barn af en tyrkisk arbejdstager, der har eller har haft tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i værtsmedlemsstaten, også selv om dette barn er født og altid har boet i denne stat.

Den omstændighed, at den pågældende person således ikke har fået tilladelse til at slutte sig til nævnte arbejdstager som omhandlet i nævnte bestemmelse, er således uden betydning for anvendelsen af denne.

Betingelsen, hvorefter familiemedlemmerne skal have fået tilladelse til at flytte sammen med den pågældende tyrkiske arbejdstager, tilsigter at udelukke de familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der er indrejst på værtsmedlemsstatens område, og som bor dér i strid med denne medlemsstats lovgivning, fra denne bestemmelses anvendelsesområde. Betingelsen kan ikke med føje gøres gældende over for et medlem af denne familie, som er født og altid har boet i nævnte medlemsstat, og som således ikke havde behov for tilladelse til at flytte sammen med arbejdstageren.

(jf. præmis 19, 22, 23 og 34 samt domskonkl. 1)

2. De rettigheder, som artikel 7, stk. 1, i associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 tillægger en tyrkisk arbejdstagers familiemedlemmer, der opfylder betingelsen om bopæl af en vis varighed, kan alene begrænses i henhold til artikel 14 i afgørelse nr. 1/80, dvs. af hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, eller fordi den pågældende person har forladt værtsmedlemsstatens område i en længere periode uden gyldig grund.

Det følger heraf, at artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 er til hinder for, at de rettigheder, som denne bestemmelse tillægger en tyrkisk statsborger, begrænses efter idømmelse af fængselsstraf efterfulgt af afvænningsbehandling med henvisning til længerevarende fravær fra arbejdsmarkedet.

(jf. præmis 38 og 39 samt domskonkl. 2)

3. Artikel 14 i associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, som tillader begrænsninger af de rettigheder, der gives ved denne afgørelse, begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, er til hinder for, at de nationale retter i forbindelse med prøvelsen af, om en udsendelsesforanstaltning, der er iværksat over for en tyrkisk statsborger, er lovlig eller ej, ikke tager hensyn til de faktiske omstændigheder, der er indtrådt efter de kompetente myndigheders seneste afgørelse, og som kan bevirke, at begrænsningen af den pågældende persons rettigheder ikke længere er begrundet som omhandlet i nævnte bestemmelse.

(jf. præmis 48 og domskonkl. 3)