ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Landbrug ° EUGFL ° afslutning af regnskaber ° beloeb, som en medlemsstat skal indbetale til fonden vedroerende medansvarsafgift for korn ° Kommissionens kontrolbefoejelse med hensyn til den forskriftsmaessige anvendelse af bestemmelserne om landbruget ° sammenligning af de fremlagte regnskaber med statistiske oplysninger ° lovligt ° rimelig tvivl opstaaet ° bevisbyrden paahviler medlemsstaten ° anvendelse af de statistiske oplysninger i stedet for de fremlagte regnskaber ° ulovligt

(Raadets forordning nr. 729/70, art. 5 og 9)

Sammendrag

Saafremt Kommissionen i forbindelse med proceduren for afslutning af EUGFL-regnskaberne ° med hensyn til hvilken det hverken fremgaar af betragtningerne til eller bestemmelserne i forordning nr. 729/70, at den er forskellig, alt efter om der er tale om udgifter, der skal finansieres, eller indtaegter, der skal opkraeves af fonden ° ikke vil anerkende de tal, som en medlemsstat har fremsendt, fordi faellesskabsbestemmelserne om udgifter og indtaegter, som f.eks. medansvarsafgiften for korn, der gaelder paa forskellige omraader inden for den faelles landbrugspolitik, ikke er blevet anvendt korrekt af de nationale myndigheder, paahviler det den ikke udtoemmende at godtgoere, at de oplysninger, den har faaet tilsendt, er urigtige; det er tilstraekkeligt, at den fremlaegger et bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til de tal, der er meddelt af de nationale myndigheder. Denne lettelse af Kommissionens bevisbyrde er begrundet med, at medlemsstaten har bedre adgang til at indsamle og kontrollere de oplysninger, der er noedvendige for afslutningen af regnskaberne, hvorfor det er den, der skal foere det detaljerede og fuldstaendige bevis for, at dens tal er rigtige, og efter omstaendighederne for, at Kommissionens beregninger er forkerte.

Saafremt Kommissionen konstaterer en uoverensstemmelse mellem regnskaberne og de statistiske oplysninger ° oplysninger, der som foelge af deres karakter og deres formaal noedvendigvis kun er tilnaermelsesvis rigtige og kun kan gengive de virkelige forhold mere eller mindre noejagtigt ° som en medlemsstat har fremlagt, maa den ikke simpelthen afvise disse regnskaber og foretage regnskabsafslutningen paa grundlag af de naevnte statistiske oplysninger. Saadanne oplysninger har kun vaerdi som et indirekte middel til kontrol i artikel 9, stk. 1' s forstand i forordning nr. 729/70, paa grundlag af hvilket Kommissionen med foeje kan goere gaeldende, at der foreligger en rimelig tvivl, der forpligter medlemsstaten til at fremlaegge beviser for, at den har overholdt faellesskabsbestemmelserne, og for, at der findes et paalideligt kontrolsystem, saaledes at denne tvivl kan fjernes.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik ° ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ° direktiv 79/7' s materielle anvendelsesomraade ° efterladtepension ° ikke omfattet ° virkninger ° anvendelse af national ret og folkeret

(Raadets direktiv 79/7, art. 3, stk. 2)

2. Socialpolitik ° ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ° national lovgivning, som udelukkende for kvinders vedkommende og uden valgmulighed lader ydelse ved uarbejdsdygtighed ophoere i tilfaelde af tildeling af ydelser til efterladte ° retsstridigt

(Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

3. Socialpolitik ° ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ° direktiv 79/7 ° artikel 4, stk. 1 ° direkte virkning ° raekkevidde

(Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

1. Direktiv 79/7, der tilsigter den gradvise gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring, omfatter endnu ikke hele omraadet og finder navnlig ikke i henhold til artikel 3, stk. 2, anvendelse paa bestemmelserne om ydelser til efterladte. Derfor reguleres de naevnte ydelser af de i vedkommende medlemsstat gaeldende nationale og folkeretlige regler.

Heraf foelger, at faellesskabsretten ikke afskaerer nationale domstole fra at fortolke konventionens artikel 26 saaledes, at bestemmelsen foreskriver ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til ydelser til efterladte, da dette omraade ikke er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 79/7

2. Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at uarbejdsdygtige enker efter en national bestemmelse fratages den for uarbejdsdygtigheden tilkendte ydelse, efter at de er tilkendt en enkepension, saafremt fratagelsen ikke beror paa et frivilligt afkald fra den ydelsesberettigede, og den ikke finder anvendelse paa enkemaend, der faar udbetalt en ydelse ved uarbejdsdygtighed.

3. Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er, baade isoleret betragtet og efter direktivets formaal og indhold, tilstraekkelig praecis til, at den kan paaberaabes af en borger for en national domstol med henblik paa, at denne undlader at anvende en national bestemmelse, som ikke er i samklang med artiklen.

Saafremt der ikke er truffet passende foranstaltninger til gennemfoerelse af artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, tilkommer det de nationale domstole at anvende den af de i national ret foreskrevne muligheder, der sikrer, at kvinder omfattes af samme ordning som den, der gaelder for maend i samme situation.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskale bestemmelser ° harmonisering af lovgivningerne ° omsaetningsafgifter ° faelles mervaerdiafgiftssystem ° fritagelser i henhold til sjette direktiv ° fritagelse for ydelse af laan ° henstand med betaling af prisen ydet af en leverandoer af goder eller tjenesteydelser, men mod erlaeggelse af rente ° fritaget ° henstand ydet indtil leveringstidspunktet ° medregning af renterne som en del af modvaerdien ° beskatning

[Raadets direktiv 77/388, art. 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1]

Sammendrag

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1, i Raadets sjette direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ° Det faelles mervaerdisystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes saaledes, at en leverandoer af goder eller tjenesteydelser, der giver kunden henstand med betaling af prisen mod erlaeggelse af rente, principielt maa antages at yde et afgiftsfritaget laan i denne direktivbestemmelses forstand. Saafremt den henstand med betaling af prisen, som leverandoeren af goderne eller tjenesteydelserne giver kunden mod betaling af rente, imidlertid kun ydes indtil leveringstidspunktet, udgoer renten ikke et vederlag for et laan, men er en del af den modvaerdi, der modtages for leveringen af goderne eller tjenesteydelserne, jf. sjette momsdirektivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a).
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik ° mandlige og kvindelige arbejdstagere ° lige loen ° loen ° begreb ° efterladtepension udbetalt i henhold til en privat erhvervstilknyttet ordning ° omfattet ° ydelse bestemt til arbejdstagerens efterladte ° ingen betydning

(EOEF-traktaten, art. 119)

2. Socialpolitik ° mandlige og kvindelige arbejdstagere ° lige loen ° traktatens artikel 119 ° anvendelse paa private erhvervstilknyttede pensionsordninger ° afgoerelse i dom af 17. maj 1990 i sag C-262/88 ° virkningerne begraenset til ydelser, der vedroerer beskaeftigelsesperioder efter afsigelsen af den naevnte dom

(EOEF-traktaten, art. 119)

Sammendrag

1. En efterladtepension, der udbetales af en erhvervstilknyttet pensionsordning, er omfattet af begrebet loen i traktatens artikel 119 og er dermed underlagt forbuddet mod forskelsbehandling med hensyn til koen i denne bestemmelse, for saa vidt som reglerne for pensionsordningen ikke direkte er fastsat ved lov, men er et resultat af en overenskomst mellem arbejdsmarkedets parter, idet statsmagten blot paa begaering af arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, der kan betragtes som repraesentative, har erklaeret ordningen obligatorisk for hele fagomraadet, og pensionsordningen udelukkende finansieres af arbejdstagerne og arbejdsgiverne paa det paagaeldende fagomraade uden noget oekonomisk bidrag fra det offentlige.

Denne fortolkning afsvaekkes ikke af, at efterladtepensionen pr. definition ikke udbetales til arbejdstageren, men til den efterladte, idet retten til en saadan ydelse er en fordel, som udspringer af, at den efterladtes aegtefaelle var tilsluttet ordningen, saaledes at den efterladte erhverver retten til pensionen som led i arbejdsforholdet mellem arbejdsgiveren og aegtefaellen, og pensionen udbetales til den efterladte som foelge af aegtefaellens arbejdsforhold.

2. I kraft af dommen af 17. maj 1990 i sag C-262/88, Barber, kan den direkte virkning af traktatens artikel 119 kun paaberaabes til stoette for krav om ligebehandling med hensyn til erhvervstilknyttede pensioner, for saa vidt angaar ydelser, der vedroerer beskaeftigelsesperioder efter afsigelsen af dommen i Barber-sagen, medmindre arbejdstagerne eller disses ydelsesberettigede paaroerende ° som anfoert i dommen ° forinden har anlagt sag eller rejst en tilsvarende administrativ klage i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° ligebehandling ° ansaettelsesvilkaar ° varigheden af ansaettelseskontrakter specielt for universitetslektorer i fremmedsprog begraenset til ét aar ° skjult forskelsbehandling ° foranstaltning, der ikke som saadan kan retfaerdiggoeres af udviklingen af undervisningsbehovene ° ikke tilladt

(EOEF-traktaten, art. 48, stk. 2)

Sammendrag

Ligebehandlingsprincippet, der har fundet et saerligt udtryk i traktatens artikel 48, stk. 2, indebaerer ikke blot et forbud mod aabenlyse former for forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men ogsaa mod alle skjulte former for forskelsbehandling, hvorved det samme faktisk bliver resultatet, selv om forskelsbehandlingen udoeves paa grundlag af andre formelle kriterier, hvorfor princippet er til hinder for, at en medlemsstat opretholder en lovgivning, hvorefter ansaettelseskontrakter for lektorer i fremmedsprog i alle tilfaelde hoejst kan indgaas for ét aar med mulighed for forlaengelse, naar der principielt ikke er fastsat en tilsvarende begraensning for de oevrige laerere.

Traktatens bestemmelser er ikke til hinder for, at en medlemsstat fastsaetter bestemmelser, der gaelder uden forskel, og som skal sikre en hensigtsmaessig forvaltning af deres universiteter, og som saerlig kan ramme statsborgere i de oevrige medlemsstater, men saadanne bestemmelser skal vaere i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, dvs. udgoere hensigtsmaessige og noedvendige foranstaltninger til at opnaa det forfulgte maal. For saa vidt angaar ansaettelseskontrakter for lektorer i fremmedsprog er faellesskabsretten ikke til hinder for, at en medlemsstat kan indgaa tidsbegraensede ansaettelseskontrakter, naar det paa ansaettelsestidspunktet staar klart, at behovet for undervisning ikke overstiger kontraktens gyldighedsperiode. Derimod skal kontrakter, som skal opfylde konstante undervisningsbehov, indgaas paa ubestemt tid ligesom ansaettelseskontrakterne for de oevrige laerere, der skal opfylde disse behov. Dersom undervisningsbehovet aendres, kan der ske afskedigelse af de overfloedige lektorer med henblik paa at tilpasse personalet til de nye forhold, hvilken foranstaltning vil paavirke arbejdstagernes frie bevaegelighed i mindre grad end den tidsbegraensede varighed af deres kontrakter.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° vin ° kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader ° regler om fremstilling ° hektarudbytte fastsat af medlemsstaterne ° overskridelse ° markedsfoering af den overskydende maengde som kvalitetsvin fra et bestemt dyrkningsomraade ° ikke omfattet

(Raadets forordning nr. 823/87, art. 11)

Sammendrag

Artikel 11 i forordning nr. 823/87 om fastlaeggelse af saerlige regler for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader skal under hensyn til ordlyden af dens stk. 2 fortolkes saaledes, at vinmaengder, som overskrider det af vedkommende medlemsstat fastsatte hektarudbytte, ikke kan markedsfoeres som kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsomraader.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik ° mandlige og kvindelige arbejdstagere ° adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar ° ligebehandling ° direktiv 76/207 ° afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling ° valget af sanktioner overladt til medlemsstaterne ° erstatning ° passende erstatning ° fastsaettelse af et maksimumsbeloeb under udelukkelse af enhver form for renter ° ikke tilladt

(Raadets direktiv 76/207, art. 5, stk. 1, og art. 6)

2. Socialpolitik ° mandlige og kvindelige arbejdstagere ° adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar ° ligebehandling ° direktiv 76/207 ° artikel 6 ° virkning i forholdet mellem staten og private ° statslig myndighed som arbejdsgiver

(Raadets direktiv 76/207, art. 6)

Sammendrag

1. Direktiv 76/207, der har til formaal at gennemfoere princippet om ligebehandling af maend og kvinder i medlemsstaterne for saa vidt angaar beskaeftigelse, navnlig arbejdsvilkaarene, herunder betingelserne for afskedigelse, overlader det til medlemsstaterne frit at traeffe deres valg blandt de forskellige loesninger, der kan virkeliggoere direktivets formaal, men direktivet indebaerer dog, at hvis der vaelges en oekonomisk erstatning som godtgoerelse for en afskedigelse paa grundlag af forskelsbehandling i strid med artikel 5, stk. 1, skal erstatningen vaere passende i den forstand, at den skal genoprette det tab, der reelt er paafoert som foelge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, og i overensstemmelse med de nationale bestemmelser, der finder anvendelse.

Artikel 6 i direktiv 76/207 skal derfor fortolkes saaledes, at bestemmelsen er til hinder for, at erstatningen af det tab, som er paafoert en person som foelge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, begraenses til et maksimum, der er fastsat paa forhaand, eller ved, at der ikke tilkendes renter med henblik paa at erstatte den berettigedes tab som foelge af den tid, der gaar indtil den faktiske udbetaling af det tilkendte erstatningsbeloeb.

2. En person, der har lidt skade som foelge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, kan paaberaabe sig artikel 6 i direktiv 76/207 over for en statslig myndighed som arbejdsgiver, saaledes at der ikke kan ske anvendelse af en national bestemmelse, som fastsaetter begraensning af det beloeb, der kan opnaas ved erstatning.

Det forhold, at en medlemsstat kan vaelge mellem flere forskellige midler til at naa det maal, som tilsigtes med direktivet, afskaerer nemlig ikke private fra at goere rettigheder gaeldende, hvis indhold kan fastslaas med tilstraekkelig sikkerhed alene paa grundlag af direktivets bestemmelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje ° genoptagelse af en paadoemt sag ° betingelser for at tage en begaering herom til foelge ° ny faktisk omstaendighed ° faktisk omstaendighed, der ligger senere end dommens afsigelse og er uden relevans ° afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 41 og 46)

Sammendrag

Af artikel 41, stk. 1, i EF-statutten for Domstolen foelger, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om ekstraordinaer genoptagelse vil foelgelig vaere at afvise, saafremt den alene stoettes paa et responsum, der er fremkommet senere end dommens afsigelse, og som ydermere er helt uden relevans, da det vedroerer en helt anden sag end den, i hvilken Faellesskabets retsinstanser skal traeffe afgoerelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje ° ekstraordinaer genoptagelse af en paadoemt sag ° betingelser for at tage en begaering herom til foelge ° ny faktisk omstaendighed ° faktisk omstaendighed, der var bekendt inden dommens afsigelse ° afvisning

(EOEF-statutten for Domstolen, art. 41)

Sammendrag

Af artikel 41, stk. 1, i EOEF-statutten for Domstolen foelger, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om ekstraordinaer genoptagelse vil foelgelig vaere at afvise, saafremt den ikke stoettes paa nye faktiske omstaendigheder, som er tidligere end dommens afsigelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter ° individuel beslutning ° meddelelse ° begreb

(EOEF-traktaten, art. 191, stk. 2)

2. Retspleje ° soegsmaalsfrister ° sagsanlaeg efter fristens udloeb ° undskyldelig vildfarelse ° begreb

3. Retspleje ° soegsmaalsfrister ° sagsanlaeg efter fristens udloeb ° uforudseelige omstaendigheder eller force majeure ° begreb

(EOEF-statutten for Domstolen, art. 42, stk. 2)

Sammendrag

1. Fremsendelse af en kommissionsbeslutning ved rekommanderet brev med modtagelsesbevis er en korrekt meddelelsesmaade. Naar denne fremgangsmaade anvendes, anses datoen for underskrivelsen af dette bevis for meddelelsestidspunktet, uden at det er noedvendigt at tage hensyn til datoen for adressatens tilbagesendelse af en blanket til kvittering for modtagelse, der saedvanligvis vedlaegges beslutningen for at imoedegaa eventuelle fejl fra postvaesenets side.

2. I relation til faellesskabsrettens soegsmaalsfrister omfatter begrebet undskyldelig vildfarelse, der udgoer en undtagelse hertil, kun usaedvanlige omstaendigheder, navnlig tilfaelde, hvor den paagaeldende institution har udvist en adfaerd, der enten i sig selv eller i afgoerende omfang maa antages at kunne fremkalde en vildfarelse hos en borger. En virksomhed, som er adressat for en kommissionsbeslutning, kan hverken paaberaabe sig en mangelfuld arbejdsgang inden for virksomheden eller tilsidesaettelse af interne regler som grundlag for, at selskabets fejl var undskyldelige.

3. For at et soegsmaal, der anlaegges efter soegsmaalsfristens udloeb, kan admitteres i medfoer af artikel 42, stk. 2, i EOEF-statutten for Domstolen som foelge af uforudseelige omstaendigheder eller force majeure, kraeves det, at der foreligger usaedvanlige vanskeligheder, som sagsoegeren ikke har indflydelse paa, eller som er uundgaaelige, selv om der udvises al den agtpaagivenhed, som maa forventes.

Det foelger af det anfoerte, at begreberne force majeure og omstaendigheder, der ikke kunne forudses, omfatter dels et objektivt element, hvorefter der skal foreligge usaedvanlige vanskeligheder, som virksomheden ikke har indflydelse paa, dels et subjektivt element, hvorefter vedkommende med henblik paa at undgaa konsekvenserne af de usaedvanlige begivenheder skal traeffe egnede foranstaltninger, idet det dog ikke kraeves, at vedkommende traeffer urimeligt belastende foranstaltninger. Virksomheden skal navnlig noeje foelge procedurens forloeb og herunder udvise agtpaagivenhed med henblik paa at overholde de fastsatte frister.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik ° ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ° direktiv 79/7 ° undtagelse tilladt for saa vidt angaar ret til ydelser paa grund af hustruens afledte rettigheder ° national lovgivning om hensyntagen til aegtefaellens personlige pensionsret ved fastsaettelse af et alderspensionsbeloeb ° lovlighed

[EOEF-traktaten, art. 48-51; Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1, og art. 7, stk. 1, litra c)]

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° traktatbestemmelser ° national lovgivning, der for vandrende arbejdstagere foerer til resultater i strid med formaalet ° de nationale retters forpligtelse

(EOEF-traktaten, art. 5, 48 og 51)

Sammendrag

1. Hverken faellesskabsretten vedroerende arbejdskraftens frie bevaegelighed, navnlig traktatens artikel 48 og 51 eller artikel 4, stk. 1, i Raadets direktiv 79/7 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring, er til hinder for en national lovgivning, der finder anvendelse uden hensyn til nationalitet, hvorefter en pension beregnes efter satsen for "familiepension", naar arbejdstagerens aegtefaelle ikke laengere har erhvervsmaessig beskaeftigelse og ikke modtager pension eller en ydelse af tilsvarende art, hvorimod den mindre fordelagtige sats for "pension for enlige" anvendes, naar arbejdstagerens aegtefaelle modtager pension eller en ydelse af tilsvarende art.

2. En national domstol, som med henblik paa anvendelsen af en bestemmelse i den nationale ret fastslaar karakteren af en social sikringsydelse, der er tildelt ifoelge en anden medlemsstats lovgivning, og som i sin egenskab af national myndighed i henhold til traktatens artikel 5 er forpligtet til at traeffe alle de foranstaltninger, den har til raadighed, for at opnaa maalet i traktatens artikel 48, skal fortolke den nationale lovgivning i lyset af formaalene med EOEF-traktatens artikel 48-51 og i videst muligt omfang undgaa et fortolkningsresultat, der vil kunne afholde den vandrende arbejdstager fra faktisk at udoeve sin ret til fri bevaegelighed.

En saadan forpligtelse foreligger i en situation, hvor en vandrende arbejdstager er i fare for at miste en social fordel derved, at han under hensyn til sin erhvervsmaessige karriere i en medlemsstat er undergivet en pensionsordning, hvor han kun har krav paa en forhoejet pension, saafremt hans aegtefaelle ikke selv oppebaerer en alderspension eller en ydelse af tilsvarende art, og i en anden medlemsstat en pensionsordning, hvor arbejdstagerens hjemmegaaende aegtefaelle giver ret til et pensionstillaeg, saa laenge aegtefaellen ikke har opnaaet pensionsalderen, hvorimod denne ved pensionsalderens indtraeden har en personlig pensionsret, som den paagaeldende kan give afkald paa, uden dog at parrets samlede indtaegt derved foroeges.