Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – aftaler – aftaler og samordnet praksis, som udgør en enkelt overtrædelse – begreb

(Art. 81, stk. 1, EF)

2. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – omsætning

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 13)

3. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens grovhed – princippet om individuelle straffe

(Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02)

4. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens varighed

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02)

5. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – afskrækkende virkning – vurdering

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 25)

6. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – formildende omstændigheder – vurdering

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 29)

7. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – formildende omstændigheder – konkurrencebegrænsende adfærd tilladt eller fremmet af offentlige myndigheder

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 29, sidste led)

8. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – nedsættelse på grund af virksomhedens økonomiske situation – betingelser

(Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 35)

Sammendrag

1. Det ville være kunstigt at opdele en vedvarende adfærd, som var karakteriseret af et enkelt mål, i flere særskilte overtrædelser, når der tværtimod var tale om en samlet overtrædelse, som gradvis tog konkret form gennem såvel aftaler som former for samordnet praksis.

Under sådanne omstændigheder er en virksomhed, der har deltaget i en sådan overtrædelse gennem egne handlinger, som var omfattet af de i artikel 81, stk. 1, EF omhandlede begreber aftaler og samordnet praksis med konkurrencebegrænsende formål, og som tilsigtede at bidrage til gennemførelsen af overtrædelsen i sin helhed, for så vidt angår hele det tidsrum, hvori den deltog i den, også ansvarlig for de handlinger, andre virksomheder har foretaget som led i den samme overtrædelse.

Med henblik på at godtgøre, at der foreligger en samlet og vedvarende overtrædelse, skal Kommissionen føre bevis for, at virksomheden har haft til hensigt ved sin egen adfærd at bidrage til de fælles mål, deltagerne som helhed har fulgt, og at den har haft kendskab til de konkrete handlinger, som de øvrige virksomheder har planlagt eller foretaget med de samme mål for øje, eller at den med rimelighed har kunnet forudse dem og været indstillet på at løbe den dermed forbundne risiko.

Karteller kan således kun anses for at udgøre en samlet konkurrencebegrænsende aftale, hvis det er bevist, at de er en del af en samlet plan med et fælles mål. Kun såfremt denne virksomhed, da den deltog i disse karteller, vidste eller burde have vidst, at den dermed tog del i en samlet aftale, kan dens deltagelse i de pågældende karteller være udtryk for, at den tilsluttede sig aftalen.

Der er således tre betingelser, der skal være opfyldt for at fastslå deltagelsen i en samlet og vedvarende overtrædelse, nemlig at der foreligger en samlet plan med et fælles mål, at virksomheden har tilsigtet at bidrage til denne plan og den omstændighed, at den var bekendt (beviseligt eller antagelsesvist) med de øvrige deltageres ulovlige adfærd.

Hvad angår betingelsen om, at der skal foreligge en samlet plan med et fælles mål, kan begrebet et fælles mål ikke fastsættes under en generel henvisning til en konkurrenceforvridning på det af overtrædelsen berørte marked, eftersom påvirkningen af konkurrencen, som formål eller virkning, udgør et væsentligt forhold ved enhver adfærd, som er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 81, stk. 1, EF. En sådan definition af begrebet et fælles mål risikerer, at begrebet en samlet og vedvarende overtrædelse ville blive berøvet en del af sin mening, i det omfang den ville bevirke, at flere former for adfærd vedrørende en erhvervssektor, som er forbudt i henhold til artikel 81, stk. 1, EF, systematisk skal kvalificeres som forhold, der udgør en samlet overtrædelse. Med henblik på at kvalificere forskellige former for udvist adfærd som en samlet og vedvarende overtrædelse, skal der tages hensyn til enhver omstændighed, som kan fastslå eller rejse tvivl om den nævnte forbindelse, såsom anvendelsesperioden, indholdet (herunder de anvendte metoder) og i sammenhæng hermed formålet med de pågældende forskellige former for adfærd.

(jf. præmis 33-37 og 40)

2. Punkt 13 i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 har følgende ordlyd: »Med henblik på at fastsætte bødens grundbeløb anvender Kommissionen værdien af virksomhedens afsætning af varer eller tjenester, som er direkte eller indirekte forbundet med overtrædelsen [...]« Det fremgår ikke af denne bestemmelse, at det alene er værdien af den afsætning, der følger af de transaktioner, som reelt er berørt af den ulovlige adfærd, som kan tages i betragtning ved beregningen af værdien af den relevante afsætning. Ordlyden af punkt 13 i disse retningslinjer henviser til »afsætning af varer eller tjenester, som er direkte eller indirekte forbundet med overtrædelsen«, og ikke til »afsætning berørt af overtrædelsen«. Formuleringen af punkt 13 omhandler således afsætning gennemført på det relevante marked.

Denne fortolkning bekræftes af formålet med Unionens konkurrenceregler. Kommissionen er ikke for at fastlægge grundbeløbet af den bøde, der skal pålægges i kartelsager, forpligtet til i hvert enkelt tilfælde at fastslå, hvilke individuelle salg der var berørt af kartellet. En sådan forpligtelse har aldrig været pålagt af Unionens retsinstanser, og der er intet, der indikerer, at Kommissionen havde til hensigt at pålægge sig selv en sådan forpligtelse i de pågældende retningslinjer. Det er i øvrigt uundgåeligt i kartelsager, som i sagens natur er hemmelige, at visse dokumenter, som godtgør hvert aspekt af den ulovlige adfærd, ikke opdages.

Den del af omsætningen, der hidrører fra de varer, som er genstand for overtrædelsen, kan i øvrigt indikere omfanget af en overtrædelse på det omhandlede marked. Omsætningen af de produkter, som har været genstand for en restriktiv praksis, udgør et objektivt kriterium, som giver et rimeligt indtryk af denne praksis’ skadelige virkning for den normale konkurrence.

(jf. præmis 61-66)

3. Når en overtrædelse er blevet begået af flere virksomheder, skal der foretages en undersøgelse af overtrædelsens grovhed for så vidt angår de enkelte virksomheders deltagelse. Dette resultat er den logiske konsekvens af princippet om individuelle straffe og sanktioner, hvorefter en virksomhed kun bør forfølges for omstændigheder, som den pågældende individuelt kritiseres for, et princip, som gælder i enhver administrativ procedure, der kan føre til sanktioner i henhold til Fællesskabets konkurrenceregler. Overtrædelsens grovhed skal være genstand for en individuel vurdering, der tager hensyn til talrige forhold, såsom navnlig sagens særlige omstændigheder, dens sammenhæng og bødernes afskrækkende virkning. Den omstændighed, at en virksomhed ikke har deltaget i alle elementerne i et kartel eller har spillet en mindre rolle i de aspekter, den har deltaget i, skal tages i betragtning ved vurderingen af overtrædelsens grovhed og i givet fald ved fastsættelsen af bøden.

Vurderingen af de individuelle omstændigheder foretages imidlertid ikke i forbindelse med vurderingen af overtrædelsens grovhed, dvs. ved fastsættelsen af bødens grundbeløb, men i forbindelse med tilpasningen af grundbeløbet i henhold til skærpende eller formildende omstændigheder.

Kommissionen kan derfor frit tage hensyn til visse aspekter af »grovheden« i den i artikel 23 i forordning nr. 1/2003 omhandlede forstand i forbindelse med skærpende og formildende omstændigheder og ikke i forbindelse med »grovheden« som omhandlet i retningslinjerne for beregning af bøder.

Disse retningslinjer medførte en grundlæggende ændring af beregningsmetoden for bøder. For det første blev klassificeringen af overtrædelser i tre kategorier (»mindre alvorlig«, »alvorlig« og »meget alvorlig«) afskaffet. Den nuværende ordning, som omfatter en skala fra 0 til 30%, tillader en strengere sondring i henhold til overtrædelsernes grovhed. For det andet blev de faste beløb afskaffet. Grundbeløbet beregnes fremover på grundlag af værdien af den afsætning, som hver individuel virksomhed har realiseret i direkte eller indirekte forbindelse med overtrædelsen. Denne nye metode gør det dermed muligt lettere at tage hensyn til omfanget af hver virksomheds individuelle deltagelse i overtrædelsen i forbindelse med vurderingen af dennes grovhed. Den gør det ligeledes muligt at tage hensyn til en eventuel formindskelse af en enkelt overtrædelses grovhed over tid.

Selv om der skal tages hensyn til grovheden af deltagelsen i overtrædelsen og sagens særlige omstændigheder, kan Kommissionen frit i henhold til disse retningslinjer tage et sådant hensyn ved vurderingen af overtrædelsens grovhed eller tilpasningen af grundbeløbet i henhold til formildende og skærpende omstændigheder. I de tilfælde, hvor Kommissionen anvender denne sidstnævnte fremgangsmåde, skal vurderingen af formildende og skærpende omstændigheder imidlertid gøre det muligt at tage passende hensyn til grovheden af deltagelsen i en samlet overtrædelse og til en eventuel variation i denne grovhed over tid.

(jf. præmis 84-87, 89, 90 og 92)

4. For så vidt angår multiplikationen af det beløb, der fastsættes på grundlag af afsætningens værdi, med det antal år en virksomhed har deltaget i overtrædelsen, anfører artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 blot, at der »[v]ed fastlæggelse af bødens størrelse skal […] tages hensyn til både overtrædelsens grovhed og varighed«, uden at det dog præciseres, hvorledes varigheden konkret skal tages i betragtning. Multiplikationen med antallet af år, hvori en virksomhed har deltaget i overtrædelsen, som følger af retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003, svarer til en forhøjelse af bødens størrelse med 100% pr. år. Denne fremgangsmåde er udtryk for en grundlæggende ændring af beregningsmetoden for så vidt angår betydningen af kartellets varighed. Artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 er imidlertid ikke til hinder for en sådan udvikling.

Skønt Kommissionen undertiden har taget hensyn til en overtrædelses tidsmæssige udvikling ved forhøjelsen af bødens størrelse på grundlag af varigheden, er der ikke nogen bestemmelser i disse retningslinjer, som forpligter den til i et sådant tilfælde at anvende en multiplikationsfaktor, som ikke overstiger to, eller til at nedsætte den procentsats af afsætningens værdi, som er fastsat på grundlag af grovheden.

(jf. præmis 107-110)

5. Punkt 25 i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 har følgende ordlyd: »[U]afhængigt af, hvor længe en virksomhed har deltaget i overtrædelsen, vil Kommissionen også lade bødens grundbeløb omfatte et beløb på mellem 15 og 25% af afsætningens værdi […] for at afskrække virksomhederne fra bare det at indtræde i horisontale aftaler om prisfastsættelse, markedsdeling og begrænsning af produktionen.«

Når Kommissionen anvender samme tillægsbeløb for alle en beslutnings adressater med den begrundelse, at de alle har deltaget i den samlede og vedvarende overtrædelse, som omfattede prisfastsættelse og/eller opdeling af markedet, er ligebehandlingsprincippet ikke blevet tilsidesat.

Ordlyden af punkt 25 i de pågældende retningslinjer (»inclura«, »will include« og »fügt hinzu«) viser i øvrigt, at for så vidt angår åbenlyse overtrædelser er opkrævningen af et tillægsbeløb en automatisk handling, som ikke forudsætter, at andre faktorer er til stede.

(jf. præmis 116 og 117)

6. I medfør af punkt 29, tredje led, i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 skal den pågældende virksomhed for at drage fordel af en bødenedsættelse på grund af formildende omstændigheder »fremlægge […] bevis for, at dens deltagelse i overtrædelsen er stærkt begrænset«, og »at den i den periode, hvor den har været deltager i de ulovlige aftaler, i praksis har undladt at anvende dem ved at udøve en konkurrencemæssig adfærd på markedet«.

Anvendelsen af udtrykket »f.eks.« angiver dog, at listen over omstændigheder i punkt 29 i disse retningslinjer ikke er udtømmende. Endvidere skal der tages hensyn til de særlige omstændigheder i denne sag, navnlig om en virksomhed har deltaget i overtrædelsens samtlige dele, hvis ikke ved vurderingen af overtrædelsens varighed, så i det mindste i forbindelse med tilpasningen af grundbeløbet i grovhed til formildende og skærpende omstændigheder. Denne pligt var en af de grunde, som gjorde det muligt for Domstolen at udtale, at begrebet en samlet og vedvarende overtrædelse ikke modsiger det princip, hvorefter ansvaret for overtrædelser af konkurrenceretten er personligt. De kriterier, der er opregnet i punkt 29, tredje led, kan ikke i sig selv garantere denne mulighed.

(jf. præmis 126 og 127)

7. Punkt 29, sidste led, i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 bestemmer, at »[b]ødens grundbeløb kan nedsættes […], hvis de offentlige myndigheder eller lovgivningen har tilladt eller fremmet en konkurrencebegrænsende adfærd«. I denne forbindelse indebærer det blotte kendskab til den konkurrencebegrænsende adfærd ikke, at denne adfærd stiltiende er blevet »tilladt eller fremmet« af institutionen i den i punkt 29, sidste led, i disse retningslinjer omhandlede forstand. En påstået undladelse kan nemlig ikke ligestilles med en positiv handling, såsom en tilladelse eller tilskyndelse.

(jf. præmis 131 og 134)

8. En nedsættelse af bøden i henhold til punkt 35 i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 er underlagt tre kumulative betingelser, nemlig at der skal indgives en anmodning under den administrative procedure, der skal foreligge en særlig social og økonomisk kontekst, og virksomheden skal bevise sin manglende betalingsevne, idet den skal fremlægge objektive beviser for, at en bøde ville medføre ubodelig skade for dens levedygtighed og gøre dens aktiver fuldstændig værdiløse.

Indgivelsen af en anmodning med henblik på at opnå bødenedsættelse udgør ikke et simpelt formelt krav, men et krav der, såfremt det ikke er opfyldt, medfører, at der ikke kan finde nogen gyldig vurdering af den økonomiske situation sted, idet Kommissionen i så fald ikke råder over de relevante oplysninger, såsom den pågældende virksomheds interne oplysninger, som gør det muligt at vurdere dens økonomiske levedygtighed.

(jf. præmis 171 og 176)