I —

Fru Koschniske, gift Wörsdorfer, som er tysk statsborger, arbejdede i 1970 som lønmodtager i Nederlandene, men måtte af helbredsmæssige grunde ophøre hermed den 17. marts samme år. Siden 14. april 1971 har fru Koschniske oppebåret pension i medfør af den nederlandske lov om forsikring mod uarbejdsdygtighed, hvorved hendes invaliditetsgrad er fastsat til mellem 80 og 100 %. Artikel 77, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 om social sikring af vandrende arbejdstagere bestemmer, at ydelser til børn, der forsørges af pensionister eller rentemodtagere, uanset i hvilken medlemsstat pensionisten (rentemodtageren) eller børnene er bosat, skal udredes således: »En person, der kun har ret til pension eller rente efter lovgivningen i én medlemsstat, modtager ydelserne efter lovgivningen i den medlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen eller renten«. I medfør af denne bestemmelse har fru Koschniske, for sine tre børn, som bor hos hende og hendes mand i Forbundsrepublikken Tyskland, ret til børnetilskud efter lovgivningen i den medlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen eller renten, dvs. i det foreliggende tilfælde den nederlandske lovgivning. Raad van Arbeid, Hengelo, suspenderede imidlertid i medfør af artikel 10, stk. 1, litra b), i forordning nr. 574/72 som ændret ved forordning nr. 878/73 af 26. marts 1973 og ved forordning nr. 1209/76 af 30. april 1976 udbetalingen af disse børnetilskud med virkning fra fjerde kvartal 1977 med den begrundelse, at sagsøgerens ægtefælle udøvede erhvervsmæssig virksomhed i Tyskland og oppebar børnetilskud dér (»Kindergeld«). Artikel 10, stk. 1, lyder i sin nuværende version således: »Retten til familieydelser eller børnetilskud, der alene er hjemlet i en medlemsstats lovgivning, efter hvilken erhvervelse af ret til disse ydelser eller tilskud ikke er betinget af forsikring eller beskæftigelse, suspenderes, når der i løbet af samme periode og for det samme familiemedlem: … b) kan kræves udbetalt ydelser i medfør af forordningens artikler 77 og 78. Dersom den pensionist eller rentemodtager, der har ret til ydelser i medfør af forordningens artikel 77, hans ægtefælle eller den person, som har de efterladte børn, for hvilke der kan kræves udbetalt ydelser i medfør af forordningens artikel 78, i pleje, udøver erhvervsmæssig virksomhed på den pågældende medlemsstats område, suspenderes dog retten til de børnetilskud, der i medfør af forordningens artikler 77 eller 78 kan kræves udbetalt efter en anden medlemsstats lovgivning; i så fald modtager den pågældende de familieydelser eller børnetilskud, der er hjemlet i den medlemsstat, på hvis område børnene er bosat, til udgift for denne medlemsstat …«. Denne antikumulationsbestemmelse blev udstedt af hensyn til den særlige situation i de nye medlemsstater. I Det forenede Kongerige, i kongeriget Danmark, i republikken Irland og i visse af de oprindelige medlemsstater, er retten til familieydelser eller børnetilskud betinget af, at familiemedlemmerne har bopæl på det nationale territorium; derimod indeholder de nye medlemsstaters lovgivning i modsætning til de oprindelige medlemsstaters, ikke nogen antikumulationsbe-stemmelser. Reglen blev anvendt på fru Koschniske, fordi hendes mand hr. Wörsdorfer, er beskæftiget som arbejdstager i Tyskland, hvor retten til børnetilskud ikke er betinget af forsikring eller beskæftigelse (jf. § 1, nr. 1 i»Bundeskindergeldgesetz« af 31. 1. 1975). Forud herfor var det nederlandske børnetilskud, så vidt det kan ses af sagsakterne, blevet udbetalt fuldt ud, men dog — i medfør af artikel 10, stk. 1, litra b), i forordning nr. 574/72 — kun i det omfang, det oversteg det tyske børnetilskud. Fru Koschniske anfægtede herefter ved Raad van Beroep, Zwolle, afgørelsen om suspension af børnetilskuddet. Raad van Beroep skønnede, at der var tale om et spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsretten og besluttede derfor at udsætte sagen og i medfør af EØF-traktatens artikel 177 at forelægge Domstolen det spørgsmål, om begrebet »hans ægtefælle« (»diens echtgenote« på nederlandsk, dvs. hans ægtehustru) i artikel 10, stk. 1, litra b), i forordning nr. 574/72 også omfatter børnenes far. Grunden til den nederlandske rets tvivl er, at det begreb, som anvendes i den nederlandske version af Rådets forordning (echtgenote), og som svarer til det franske begreb »conjoint«, (dansk »ægtefælle«) kun kan forstås som en person af hunkøn.