DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/29

Sag anlagt den 10. maj 2017 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-244/17)

(2017/C 239/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Gussetti, P. Aalto og L. Havas, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullation af Rådets afgørelse (EU) 2017/477 af 3. marts 2017 om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i det samarbejdsråd, der er oprettet i henhold til den udvidede partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Kasakhstan på den anden side, for så vidt angår tilrettelæggelsen af arbejdet i samarbejdsrådet, samarbejdsudvalget, specialiserede underudvalg og andre organer (1).

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har gjort gældende, at tilføjelsen af et processuelt retsgrundlag i henhold til den Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), navnlig artikel 31, stk. 1, TEU, som kræver enstemmighed, tilsidesætter traktaten som fortolket i Domstolens praksis.

Dette anbringende underbygges af følgende argumenter:

For det første skal en afgørelse baseret på artikel 218, stk. 9, TEUF i henhold til Domstolens faste praksis træffes med kvalificeret flertal, selv om en eller flere af de materielle retsgrundlag ellers ville kræve enstemmighed til indgåelse af en international aftale. Tilføjelsen af et retsgrundlag, der i øvrigt har til formål at sikre enstemmighed, har ingen indvirkning på den procedure, i henhold til hvilken denne afgørelse blev vedtaget i Rådet.

Den rådsafgørelse, der blev vedtaget i henhold til proceduren i artikel 218, stk. 9, TEUF, har ikke til formål at supplere eller ændre den institutionelle ramme for aftalen eller at ændre dens struktur og kan således ikke sidestilles med indgåelsen eller ændringen af en international aftale, men den har til formål at sikre dens effektive implementering. En sådan afgørelse skal i henhold til artikel 218, stk. 8, første afsnit, og artikel 218, stk. 9, vedtages med kvalificeret flertal. At kræve, at afgørelsen vedtages enstemmigt, er ulovligt.

For det andet fastsætter artikel 218 TEUF, som det også fremgår af Domstolens praksis, »en ensartet og almengyldig procedure vedrørende forhandling og indgåelse af internationale aftaler, som Unionen har beføjelse til at indgå inden for sine arbejdsområder, herunder FUSP«. Den særlige karakter af FUSP afspejles i den omstændighed, at forslaget fremsættes i fællesskab af Kommissionen (som følge af elementer, der ikke henhører under FUSP) og den højtstående repræsentant (som følge af elementer, der henhører under FUSP). Dette kan imidlertid ikke ændre konklusionen om, at en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, TEUF skal vedtages med kvalificeret flertal.

En kombination af disse to retninger i retspraksis fører til den konklusion, at ikke kun forhandlingen og indgåelsen af en international aftale, men også vedtagelsen af holdninger, der implementerer en sådan aftale, reguleres af den fælles procedure, der er fastsat i artikel 218 TEUF, i det foreliggende tilfælde artikel 218, stk. 9, TEUF, som fastsætter beslutningstagning med kvalificeret flertal. Der kan ikke tilføjes andre processuelle bestemmelser. Selv om Rådet tilføjer en sådan bestemmelse kan den ikke bevirke, at beslutningsproceduren ændres.

(1) EUT 2017, L 73, s. 15.