DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 22. SEPTEMBER 1988. - MICHELE CANTERS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - UDLANDSTILLAEG. - SAG 159/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 04859



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Tjenestemaend - klage - akt indeholdende et klagepunkt - begreb - loenseddel uden angivelse af det saerlige udlandstillaeg - ikke omfattet af begrebet

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 90 og 91 )

2 . Tjenestemaend - vederlag - saerligt udlandstillaeg - betingelser for tildeling - ansoegning - unoedvendig - ansoegningsfrist, hvis overskridelse udelukker ret hertil - ingen

( Tjenestemandsvedtaegten, bilag VII, art . 4, stk . 2 )

Sammendrag

1 . Meddelelsen af den maanedlige loenseddel bevirker, at fristen for klage over en administrativ beslutning begynder at loebe, saafremt den paagaeldende beslutning klart fremgaar af loensedlen .

Manglende angivelse af det saerlige udlandstillaeg i en maanedlig loenseddel kan ikke sammenlignes med en beslutning om afslag paa ydelsen, naar administrationen foerst kunne afgoere, om den paagaeldende opfyldte betingelserne for at faa tildelt dette tillaeg, efter at han havde ansoegt herom .

I dette tilfaelde er det afslaget paa ansoegningen, der udgoer den akt, som indeholder et klagepunkt .

2 . Ingen bestemmelse i vedtaegten kraever, at en tjenestemand skal indgive ansoegning for at opnaa ret til det saerlige udlandstillaeg, idet denne ret stiftes, saa snart betingelserne ifoelge artikel 4, stk . 2, i bilag VII til vedtaegten er opfyldt .

Ingen bestemmelse i vedtaegten fastsaetter i oevrigt en bindende frist for fremsaettelse af krav om udbetaling af et saadant tillaeg .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 1 . juli 1986, har Michele Canters, ansat ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, anlagt sag om annullation af Kommissionens beslutning af 1 . april 1986 om afvisning af hans klage, hvorved han havde kraevet at faa udbetalt saerligt udlandstillaeg med virkning fra 4 . maj 1978 .

2 Canters er tysk statsborger, som har gjort tjeneste ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra siden den 27 . oktober 1975 . Den 12 . marts 1985 ansoegte han om at modtage det saerlige udlandstillaeg i artikel 4 i bilag VII til vedtaegten med virkning fra 4 . maj 1978, ikrafttraedelsesdatoen for forordning nr . 912/78 ( EFT L 119, s . 1 ), hvorved det naevnte tillaeg blev indfoert . Kommissionen bevilgede det ansoegte tillaeg, men foerst med virkning fra 1 . marts 1985, i hvilken maaned ansoegningen var indgivet .

3 Ved beslutning af 1 . april 1986 afviste Kommissionen den klage, som Canters havde indbragt i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2 .

4 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Formaliteten

5 Kommissionen har paastaaet soegsmaalet afvist, fordi sagsoegerens klage blev indbragt efter udloebet af den frist, der er foreskrevet i vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Kommissionen har herved gjort gaeldende, at loensedlerne i tidsrummet maj 1978-februar 1985 ikke angiver det saerlige udlandstillaeg, og paa grund af denne undladelse maa opfattes som akter, der indeholder et klagepunkt, og at dens afvisning af klagen alene bekraefter dens forudgaaende beslutninger om ikke at udbetale det paagaeldende tillaeg, som fremgaar af loensedlerne . Kommissionen har tilfoejet, at sagsoegeren ikke paa nuvaerende tidspunkt kan paaberaabe sig en ulovlighed, som i det konkrete tilfaelde blot er en direkte foelge af hans egen passivitet .

6 Det bemaerkes, at ifoelge Domstolens faste praksis, som den f.eks . er kommet til udtryk i dommen af 15 . juni 1976 ( Wack mod Kommissionen, 1/76, Sml . s . 1017 ), bevirker den meddelelse, der indeholdes i den maanedlige loenseddel, at fristen for klage over en administrativ beslutning begynder at loebe, saafremt den paagaeldende beslutning klart fremgaar af loensedlen .

7 Denne betingelse er ikke opfyldt i denne sag . Undladelsen af at angive det saerlige udlandstillaeg i sagsoegerens maanedlige loensedler betoed nemlig ikke noedvendigvis, at Kommissionen naegtede ham ret hertil . Som Kommissionen i oevrigt har erkendt i sit svarskrift, erfarede den foerst, at sagsoegeren opfyldte betingelserne for bevilling af dette tillaeg, da han ansoegte herom .

8 Det fremgaar af ovenstaaende, at Kommissionens afslag af 1 . april 1986 paa sagsoegerens ansoegning udgoer en akt, der indeholder et klagepunkt imod ham . Da klagen over denne beslutning er indgivet inden for fristen i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, kan Kommissionens afvisningspaastand ikke tages til foelge .

Realiteten

9 Sagsoegeren har anfoert, at han paa grund af sit statsborgerskab og tjenestested opfylder de objektive betingelser, som ifoelge artikel 4, stk . 2, i vedtaegtens bilag VII, gaelder for tildelingen af det saerlige udlandstillaeg . Da Kommissionen var bekendt med, at betingelserne var opfyldt i det konkrete tilfaelde, burde den automatisk have udbetalt tillaegget, da dette blev indfoert, uden at en ansoegning herom fra sagsoegerens var noedvendig . Kommissionens afslag af 1 . april 1986 er derfor ifoelge sagsoegeren en overtraedelse af vedtaegtens artikel 62 og artikel 16 i dens bilag VII, idet det paagaeldende tillaeg, der er en integrerende del af det vederlag, som tjenestemanden ikke kan give afkald paa, saaledes er en ufortabelig ret .

10 Kommissionen har anfoert, at dens tjenestegrene efter aendringen af vedtaegten i 1978 to gange henledte samtlige tjenestemaends opmaerksomhed paa indfoerelsen af det saerlige udlandstillaeg, hvorfor det paahvilede sagsoegeren selv at goere opmaerksom paa sin ret til dette tillaeg . Til stoette for dette argument har Kommissionen henvist til Domstolens praksis, hvorefter man ikke, naar en administration har begaaet en fejl, kan sammenligne den situation, som en administration, der foretager udbetaling af tusinder af loenudbetalinger og tillaeg med tjenestemandens, som har en personlig interesse i at kontrollere sin maanedlige loenudbetaling . I oevrigt kan det saerlige udlandstillaeg ikke siges at vaere en ufortabelig rettighed, da dette paa samme maade som andre tillaeg kan inddrages for enhver tjenestemand, som ikke laengere opfylder betingelserne for at oppebaere det .

11 Det bemaerkes, at ifoelge artikel 4, stk . 2, i bilag VII til vedtaegten har den tjenestemand, der ikke har eller har haft statsborgerskab i den stat, paa hvis omraade hans tjenestested er beliggende, og som ikke opfylder betingelserne for ydelse af udlandstillaeg, ret til et saerligt udlandstillaeg svarende til en fjerdedel af udlandstillaegget .

12 Det bemaerkes endvidere, at ingen bestemmelse i vedtaegten kraever, at de beroerte personer indgiver ansoegning for at opnaa ret til det saerlige udlandstillaeg, idet denne ret stiftes, saa snart betingelserne ifoelge den ovenfor naevnte bestemmelse er opfyldt .

13 Endelig indeholder vedtaegten ikke nogen bindende frist for fremsaettelse af krav om udbetaling af et saadant tillaeg .

14 Det foelger af ovenstaaende, at det anfaegtede afslag paa udbetaling af det saerlige udlandstillaeg, som sagsoegeren har vaeret berettiget til siden maj 1978, er i strid med artikel 4, stk . 2, i bilag VII til vedtaegten og derfor vil vaere at annullere .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

15 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Kommissionen har tabt sagen og boer derfor baere sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )

1 ) Kommissionens afslag af 1 . april 1986 paa at yde sagsoegeren det saerlige udlandstillaeg for tidsrummet mellem den 4 . maj 1978 og den 30 . april 1985 annulleres .

2 ) Kommissionen betaler sagsomkostningerne .