Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - generel retsakt, der bygger på et økonomisk-politisk valg - tilstrækkelig kvalificeret krænkelse af fællesskabsretten - begreb

(Art. 288, stk. 2, EF)

2. Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeriet - fordeling mellem medlemsstaterne af de disponible fangstmængder - fællesskabsinstitutionernes skøn

(Rådets forordning nr. 3760/92, art. 8, stk. 4)

3. Fællesskabsret - principper - proportionalitet - foranstaltninger til bevarelse af havets ressourcer - fællesskabsinstitutionernes skøn - retslig prøvelse - grænser

4. Fællesskabsret - principper - beskyttelse af den berettigede forventning - begrænsninger - ændring af reglerne om den fælles landbrugspolitik - ændringer af en samlet tilladt fangstmængde eller en fiskerikvote foretaget inden for rammerne af internationale forhandlinger

5. Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeriet - princip om relativ stabilitet - anvendelse på retsakter om fastsættelse og ikke fordeling af Fællesskabets disponible fangstmængder inden for rammerne af en international forhandling - udelukket

(Rådets forordning nr. 3760/92, art. 8, stk. 4, og nr. 1761/95)

6. Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - lovlig retsakt - faktisk tab, årsagssammenhæng og usædvanligt og særligt tab - kumulativ karakter

(Art. 288 EF)

Sammendrag

1. For at en ret til erstatning kan anerkendes efter fællesskabsretten for skader forvoldt ved normative retsakter på grundlag af artikel 288, stk. 2, EF, skal tre betingelser være opfyldt, nemlig at den bestemmelse, der er tilsidesat, har til formål at tillægge borgerne rettigheder, at tilsidesættelsen er tilstrækkelig kvalificeret og endelig, at der er en direkte årsagsforbindelse mellem tilsidesættelsen af den forpligtelse, der påhviler Fællesskabet, og de skadelidtes tab.

Kravet om en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af den pågældende retsregel forudsætter, at en fællesskabsinstitution åbenbart og groft har overskredet grænserne for sit skøn.

( jf. præmis 42 og 45 )

2. Når fællesskabsinstitutionerne i forbindelse med gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik anmodes om at foretage en vurdering af en kompliceret økonomisk situation, omfatter deres skøn ikke udelukkende indholdet og rækkevidden af de bestemmelser, der skal vedtages, men også i et vist omfang konstateringen af de tilgrundliggende faktiske forhold. Dette er tilfældet, når Rådet med hjemmel i artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 3760/92 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur fastsætter de samlede tilladte fangstmængder og fordeler fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne. Dette gælder så meget desto mere, når bevarelsesforanstaltningen ikke er blevet vedtaget af Fællesskabet alene, men af en international organisation, hvori Fællesskabet deltager på samme måde som alle de øvrige kontraherende parter heri.

( jf. præmis 46 og 47 )

3. Ved afgørelsen af, hvorvidt en fællesskabsretlig bestemmelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, skal det undersøges, om de foranstaltninger, som den iværksætter, er rimelige og nødvendige for at opfylde det tilsigtede mål. På et område som området for bevarelse af havets ressourcer, hvor fællesskabsinstitutionerne råder over et vidt skøn, kan en foranstaltning imidlertid kun kendes ulovlig, hvis den er åbenbart uhensigtmæssig i forhold til det mål, som forfølges. Fællesskabets retsinstansers prøvelsesret må navnlig begrænses, såfremt Rådet skal afveje modstående interesser og således vælge mellem forskellige muligheder inden for rammerne af de politiske valg, som henhører under dets særlige ansvarsområder.

( jf. præmis 78 )

4. Selv om beskyttelsen af den berettigede forventning er et af Fællesskabets grundlæggende principper, kan de erhvervsdrivende ikke have nogen berettiget forventning om opretholdelse af en bestående situation, som Fællesskabets institutioner kan ændre ved beslutninger truffet inden for rammerne af deres skøn på et område som den fælles landbrugspolitik, inden for hvilket de har en vid skønsmargen. Det følger heraf, at de erhvervsdrivende ikke kan påberåbe sig en velerhvervet ret, der følger af en fællesskabsbestemmelse, og som de har haft fordel af på et givet tidspunkt. Dette er så meget desto mere tilfældet i sammenhæng med internationale forhandlinger, der efter deres natur omfatter indrømmelser på begge sider og forhandlinger om et kompromis, der accepteres af alle kontraherende parter.

En sagsøger kan således ikke påberåbe sig at have en berettiget forventning om opretholdelse af en samlet tilladt fangstmængde eller en kvote, når fiskeriet foregår i tredjelandes farvande eller under en international organisations myndighed, og omfanget af fangsterne nødvendigvis skal forhandles med tredjelande, hvis holdning ikke nødvendigvis stemmer overens med Fællesskabets.

( jf. præmis 122, 123 og 124 )

5. Det princip om relativ stabilitet, der er fastsat i artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 3760/92 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur, har til formål at sikre hver enkelt medlemsstat en del af Fællesskabets samlede tilladte fangstmængde, der i det væsentlige fastsættes på grundlag af de fangster, som det traditionelle fiskeri og de områder, hvor den lokale befolkning er særlig afhængig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, har draget fordel af før indførelsen af kvoterne. Dette princip, der er særegent for fællesskabsretten, vedrører kun fordelingen mellem medlemsstaterne af de fangstmængder, der er til rådighed for Fællesskabet. Den bilaterale fiskeriaftale med Canada inden for rammerne af konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav og forordning nr. 1761/95, der for 1995 fastsatte en EF-kvote på 5 013 tons for fangster af hellefisk i Organisationen for Fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhavs underområde 2 og 3, omfatter ikke fordelingen mellem medlemsstaterne af de fangstmængder, der er til rådighed for Fællesskabet, men denne mængde fastsættes og befinder sig således på et andet trin end det, som princippet finder anvendelse på. Fastsættelsen har endvidere fundet sted i forbindelse med en international forhandling, der alene er underlagt bestemmelserne i international ret, som det pågældende princip ikke har noget at gøre med.

( jf. præmis 150 og 151 )

6. Hvis princippet om et sådant objektivt ansvar for Fællesskabet skal anerkendes i fællesskabsretten, forudsætter det under alle omstændigheder, at tre betingelser kumulativt er opfyldt, nemlig at det hævdede tab foreligger, at der er årsagssammenhæng mellem tabet og den handling, der lægges Fællesskabets institutioner til last, samt at tabet har en usædvanlig og særlig karakter. Den kumulative karakter af de nævnte betingelser indebærer, at når en af dem ikke er opfyldt, ifalder Fællesskabet ikke ansvar uden for kontraktforhold som følge af en lovlig handling foretaget af dets institutioner.

( jf. præmis 171 og 179 )