ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Taranto (Italien) den 10. august 2015 — straffesag mod Davide Durante

(Sag C-438/15)

(2015/C 381/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Taranto

Tiltalt i straffesagen

Davide Durante

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 43, 49 og 56 [EF] ff. fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser på hasardspilsområdet, hvorefter bekendtgørelsen af et nyt udbud om udstedelse af koncessioner, således som reguleret ved artikel [10, stk.]9 g, i lov nr. 44 af 26.4.2012, foreskriver, at en deltager udelukkes på grund af manglende opfyldelse af kravet om økonomisk og finansiel formåen, uden at fastsætte alternative kriterier til fremlæggelse af to bankerklæringer fra to forskellige kreditinstitutter med henblik på godtgørelse af denne formåen, når erklæringerne kun er udstedt af et enkelt retssubjekt?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 3. september 2015 — Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm og Éléonore von Bardeleben mod Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics og Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

(Sag C-466/15)

(2015/C 381/22)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm og Éléonore von Bardeleben

Sagsøgt: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics og Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

Præjudicielt spørgsmål

Tilsidesætter en national ordning, der gør det muligt for en tjenestemand, der er udstationeret i en EU-institution, i udstationeringens varighed at vælge enten at afbryde betalingen til pensionsordningen i dennes hjemstat, hvor pensionen efter denne nationale ordning således fuldt ud kumuleres med de pensionsfordele, der er forbundet med udstationeringen, eller at vælge fortsat at betale til den nationale pensionsordning, hvor pensionen således begrænses til det beløb, der er nødvendigt for at den samlede pensionsydelse, herunder pension opnået i henhold til den ordning, som udstationeringen er underlagt, svarer til den pension han ville have opnået, såfremt han ikke havde været udstationeret, forpligtelserne efter artikel 45 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, set i lyset af samme traktats artikel 48 og princippet om loyalt samarbejde nævnt i artikel 4 i EU-traktaten?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 24. august 2015 — Autorità Garante della Concorrenza e del mercato mod Italsempione — Spedizioni Internazionali SpA

(Sag C-450/15)

(2015/C 381/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

Sagsøgt: Italsempione — Spedizioni Internazionali SpA

Præjudicielt spørgsmål

Er proportionalitetsprincippet, som bør være vejledende for proceduren for beregning af bøder — således som det fremgår af artikel 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — til hinder for en fortolkning af artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 (1) — som er den fortolkning, som er blevet konsolideret af Europa-Kommissionen med retningslinjerne for beregning af bøder (2006/C 201/02) — og den tilhørende praksis, herunder også national praksis, hvorefter den bøde, som skal anvendes på virksomheder, der har overtrådt forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler, beregnes ved at anvende de konkrete omstændigheder på det grundbeløb, der er resultatet af forskellige faktorer, som der i henhold til EU-retten skal tages højde for, hvilken beregning under alle omstændigheder finder sted inden anvendelsen af loftet på 10 % af omsætningen, hvilket indebærer en risiko for, at anvendelsen af de formildende omstændigheder på grundbeløbet ikke viser sig at være et egnet middel til at frembringe en differentiering af bøden på trods af, at formålet med at tage hensyn til omstændighederne netop er, at det pågældende beløb tilpasses efter de særlige omstændigheder, som foreligger i den konkrete situation?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EØS-relevant tekst) (EFT L 1, s. 1).
1)

Skal bestemmelserne i direktiv 2006/112 (1) om fradrag af moms fortolkes således, at afgiftsmyndigheden med henblik på ikke at kvalificere den økonomiske transaktion som fiktiv generelt kan kræve, at en afgiftspligtig person, der ønsker at udøve sin ret til momsfradrag, kontrollerer, om udstederen af fakturaen vedrørende de tjenesteydelser, i forhold til hvilke der ønskes ret til fradrag, råder over de nødvendige personalemæssige og materielle ressourcer til at levere den pågældende tjenesteydelse, både på tidspunktet for tjenesteydelsens levering og på tidspunktet for kontrollen, og om udstederen af fakturaen har opfyldt sin pligt til at angive og indbetale momsen, eller at den afgiftspligtige person ud over fakturaen råder over andre dokumenter vedrørende den økonomiske transaktion, der ikke er behæftet med formelle mangler? Kan det kræves, at udstederen af fakturaen udøver sin økonomiske virksomhed uden nogen form for uregelmæssigheder, ikke kun på tidspunktet for den retshandel, der er grundlaget for retten til momsfradrag, men også på tidspunktet for afgiftskontrollen?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/22

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 11. september 2015 — Autorità Garante della Concorrenza e del mercato mod Albini & Pitigliani SpA

(Sag C-483/15)

(2015/C 381/24)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

Sagsøgt: Albini & Pitigliani SpA

Præjudicielt spørgsmål

Er proportionalitetsprincippet, som bør være vejledende for proceduren for beregning af bøder — således som det fremgår af artikel 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — til hinder for en fortolkning af artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 (1) — som er den fortolkning, som er blevet konsolideret af Europa-Kommissionen med retningslinjerne for beregning af bøder (2006/C 201/02) — og den tilhørende praksis, herunder også national praksis, hvorefter den bøde, som skal anvendes på virksomheder, der har overtrådt forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler, beregnes ved at anvende de konkrete omstændigheder på det grundbeløb, der er resultatet af forskellige faktorer, som der i henhold til EU-retten skal tages højde for, hvilken beregning under alle omstændigheder finder sted inden anvendelsen af loftet på 10 % af omsætningen, hvilket indebærer en risiko for, at anvendelsen af de formildende omstændigheder på grundbeløbet ikke viser sig at være et egnet middel til at frembringe en differentiering af bøden på trods af, at formålet med at tage hensyn til omstændighederne netop er, at det pågældende beløb tilpasses efter de særlige omstændigheder, som foreligger i den konkrete situation?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
—

Den appellerede dom har fastsat følgende princip: den omstændighed, at den omtvistede foranstaltning forfølger interesser hos den offentlige virksomhed, som falder sammen med et formål om en almen interesse, betyder ikke nødvendigvis, at den pågældende virksomhed kunne vedtage sin afgørelse uden at tage hensyn til de offentlige myndigheders krav. Ifølge Retten er der intet til hinder for, at staten pålægger en offentlig virksomhed at foretage en foranstaltning af erhvervsmæssig karakter, som, selv om den eventuelt er i overensstemmelse med kriteriet om den markedsøkonomiske investor, under alle omstændigheder kan tilregnes staten. Kommissionen er for at fastslå, om kravet om tilregnelse er opfyldt, følgelig ikke forpligtet til at godtgøre, at den offentlige virksomheds adfærd ville have været anderledes, såfremt den havde handlet selvstændigt. Retten afveg således ved at ræsonnere på denne vis fra de principper, der blev fastslået i Stardust Marine-dommen. Det fremgår af den appellerede dom, at den omstændighed alene, at en offentlig virksomhed kontrolleres af staten og er undergivet en særlig organisatorisk ordning, i sig selv er tilstrækkelig til at konkludere, at de offentlige myndigheder altid og under alle omstændigheder pr. definition er involveret i vedtagelsen af afgørelser om intervention til fordel for den pågældende virksomheds datterselskaber. I det foreliggende tilfælde kan tilregnelsen af staten således kun udelukkes, såfremt det godtgøres, at selskabets bestyrelse har truffet en afgørelse med et indhold, der ikke gør det muligt samtidigt ligeledes at varetage almene interesser. I det foreliggende tilfælde kunne en sådan afgørelse kun være en likvidation af SACE BT mod hvilken Kommissionen i øvrigt ikke rejste indsigelse. Såfremt den foranstaltning, der vedtages af den offentlige virksomhed, i teorien kunne svare til en almen interesse eller kunne vedtages under hensyntagen til denne interesse, skal det derimod lægges til grund, at bestyrelsen har handlet således, fordi den ikke havde mulighed for ikke at tage hensyn til de offentlige myndigheders krav, og det er ikke tilladt eller muligt at føre bevis for det modsatte.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 31. august 2015 — Verners Pudāns

(Sag C-462/15)

(2015/C 381/21)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verners Pudāns

Sagsøgt i første instans: Valsts ieņēmumu dienests

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (1) af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 således, at den i princippet tillader en medlemsstat at opkræve indkomstskat på betalinger i henhold til de støtteordninger, der er anført i den pågældende forordnings bilag I?

(1) EUT L 30, s. 16.
1)

Skal artikel 3, stk. 3, i direktiv 2001/42/EF (1), for så vidt som denne bestemmelse også omhandler det i artikel 3, stk. 2, litra b), omhandlede tilfælde, i lyset af miljøbeskyttelsesreglerne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og chartret om grundlæggende rettigheder anses for at være gyldig, for så vidt som denne bestemmelse fritager planer og programmer, for hvilke det er besluttet, at der kræves en vurdering af indvirkningen i medfør af artikel 6 og 7 i direktiv 92/43/EØF (2), fra en systematisk strategisk miljøvurdering?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 20. august 2015 — Regione autonoma della Sardegna mod Comune di Portoscuso

(Sag C-449/15)

(2015/C 381/19)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Regione autonoma della Sardegna

Sagsøgt: Comune di Portoscuso

Præjudicielt spørgsmål

Er princippet om etableringsfrihed, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om fri konkurrence som omhandlet i artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF, samt det i disse artikler indeholdte rimelighedsprincip, til hinder for nationale bestemmelser, der som følge af flere på hinanden efterfølgende lovgivningsmæssige indgreb fastlægger en gentagen forlængelse af udløbsfristen for koncessioner til bestemte statslige maritime, sø- og flodarealer af økonomisk betydning, således at koncessionernes løbetid ved lov forlænges i mindst 11 år, og der bevirker, at koncessionshaveren bevarer retten til en eksklusiv økonomisk udnyttelse af arealet, selv om gyldigheden af den til vedkommende tildelte koncession er udløbet, og potentielle erhvervsdrivende hermed fratages enhver mulighed for at opnå en tildeling af arealet ved offentlige udbudsprocedurer?
(iii)

I overensstemmelse hermed ændres bødens størrelse ved navnlig: — at ændre salgsmængden — at ændre overtrædelsens varighed — at ændre det år, der er taget hensyn til med henblik bødeberegningen, og — at ændre overtrædelsens grovhedsgrad, idet den fastsættes til 16 % (dvs. svarende til den, der er pålagt Fundia) — at ændre ekstrabeløbet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/24

Appel iværksat den 23. september 2015 af Kongeriget Spanien til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 15. juli 2015 i sag T-561/13, Spanien mod Kommissionen

(Sag C-506/15 P)

(2015/C 381/26)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Kongeriget Spanien (ved M.A. Sampol Pucurull, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Appellen tages under alle omstændigheder til følge, og Rettens dom af 15. juli 2015 i sag T-561/13 ophæves delvis.

— Den omtvistede afgørelse annulleres delvis, for så vidt som de udgifter, som Kongeriget Spanien har afholdt inden for rammerne af støtten til ICHN i programmet for udvikling af landdistrikterne 2007-2013 i Galicien, deri udelukkes for et beløb på 7 57 968,97 EUR med hensyn til konceptet »naturbetingede ulemper (foranstaltning 211 og 212)«.

— Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første anbringende: Kongeriget Spanien har med det første anbringende gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke af egen drift har taget en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i betragtning, for så vidt som Europa-Kommissionen ikke vedtog den omtvistede afgørelse inden for en rimelig frist.

Andet anbringende: Med det andet appelanbringende gøres det gældende, at Retten har begået en retlig fejl, idet den under tilsidesættelse af artikel 10 og 14 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1975/2006 (1) af 7. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne og artikel 35 i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 (2) af 21. april 2004 for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne, har fastslået, at disse bestemmelser pålægger de spanske myndigheder at foretage en optælling af dyrebestanden under kontrollen på stedet.

(1) EUT L 368, s. 74.

(2) EUT L 141, s. 18.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 381/12

Appel iværksat den 9. juli 2015 af Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. april 2015 i de forenede sager T-558/12 og T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union

(Forenede sager C-376/15 P og C-377/15 P)

(2015/C 381/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (ved avvocato R. Antonini og avocat E. Monard)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

1) Rettens dom i de forenede sager T-558/12 og T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union ophæves.

2) Appellanterne gives medhold i deres påstande for Retten, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 924/2012 af 4. oktober 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 91/2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne.

3) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger for Retten og for Domstolen, herunder appellanternes omkostninger.

4) Intervenienterne bærer deres egne sagsomkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har gjort gældende, at Retten, navnlig med hensyn til begrebet »alle [sammenlignelige] eksporttransaktioner« og forbindelsen mellem de omhandlede bestemmelser, begik en retlig fejl, idet den fejlfortolkede artikel 2, stk. 10 og 11, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2) og artikel 2.4 og 2.4.2 i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 og pålagde sagsøgerne en urimelig bevisbyrde.

Sagsøgerne har endvidere anført, at Retten begik en retlig fejl, idet den fejlfortolkede artikel 2, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab og artikel 2.4 i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994, at den undlod at tage stilling til visse af appellanternes anbringender, og at den begik en retlig fejl ved bedømmelsen af den i artikel 296 TEUF fastsatte begrundelsespligt.

(1) EUT L 275, s. 1.

(2) EUT L 343, s. 51.
—

Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 300/2008 (1) og punkt 4.1, 4.2, 7.5 og 14 i bilag II til denne forordning, idet den har undladt at sikre, at der udføres regelmæssig kontrol af bestemte fælles grundlæggende normer for luftfartssikkerheden i det fornødne omfang og med den fornødne hyppighed, og at indsætte et tilstrækkeligt antal auditors til gennemførelsen af kvalitetskontrolforanstaltninger.
1c.

Hvis spørgsmålet besvares benægtende, er denne omstændighed da i sig selv en begrundelse for at nedsætte fradraget for indgående afgift for afgiftspligtige leveringer, der erhverves og anvendes til forberedelse af avlerens/trænerens egne heste til væddeløb, eller skal en hests deltagelse i et væddeløb betragtes som en del af den økonomiske virksomhed, der drives af en person på området for avl og træning af egne og andres væddeløbsheste, og skal udgifterne til avl af egne heste og deres deltagelse i væddeløb da inkluderes i de samlede udgifter i forbindelse med den pågældende persons økonomiske virksomhed? Hvis denne del af spørgsmålet besvares bekræftende, skal præmier da medregnes i det afgiftspligtige beløb og opgørelsen af udgående afgift, eller er der tale om indkomst, der ikke berører det afgiftspligtige beløb?
2.

Andet anbringende om, at Trame ikke blev indrømmet en bødenedsættelse på grund af manglende betalingsevne. Begrundelsesmangel. Tilsidesættelse af artikel 36 og 53, stk. 1, i statutten for Domstolen. Tilsidesættelse af artikel 117 i Rettens procesreglement Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke på passende vis, end ikke implicit, redegjorde for årsagerne til, at anbringendet om, at Kommissionen havde tilsidesat ligebehandlingsprincippet i forbindelse med indrømmelsen af bødenedsættelser på grund af manglende betalingsevne, blev forkastet, hvorved appellanten ikke kunne få kendskab til de grunde, som dommen er støttet på, og hvorved Domstolen ligeledes forhindres i at have tilstrækkelige oplysninger til rådighed med henblik på udøvelsen af sin prøvelsesret. Endvidere har Retten ikke taget hensyn til forhold af væsentlig betydning for at tage stilling hertil. På baggrund heraf er dommen endvidere behæftet med en fejl hvad angår den bøde, som appellanten er blevet pålagt.
—

Retten har afvist, at appellantens anmodning om bødenedsættelse havde særlige kendetegn, hvorved den nåede til den paradoksale og åbenbart uretfærdige konklusion, at alene ophavsmændene til et kartel kunne indrømmes en bødenedsættelse for det ydede samarbejde, idet de råder over oplysninger, som har merværdi, og som andre virksomheder med marginale roller i kartellet ikke kan have.
3)

Endelig: Skal princippet »ne bis in idem«, der er beskyttet ved artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og ved Domstolens praksis, fortolkes således, at der i tilfælde af, at der én gang er sket domfældelse i et tredjeland, og sagen derpå er henlagt af mangel på en faktuel begrundelse for en fortsat forfølgning i en EU-medlemsstat, opstår en hindring for, at tredjelandet kan fortsætte forfølgningen?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 398/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 3. september 2015 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH mod Hauptzollamt Duisburg

(Sag C-465/15)

(2015/C 398/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Duisburg

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 4, litra b), tredje led, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (1) for så vidt angår højovnsprocessen til fremstilling af råjern fortolkes således, at også elektricitet til at drive ventilatoren skal betragtes som elektricitet, der fortrinsvis anvendes til kemisk reduktion?

(1) Rådets direktiv 2003/96/EF af 27.10.2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51).
a)

I den en appellerede doms præmis 174-188 og 228 fastslog Retten med urette, idet den herved begik en retlig fejl eller undlod at give en tilstrækkelig eller forståelig begrundelse, og i strid med artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2) (herefter »chartret«), artikel 23, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 1/2003, artikel 7, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«), chartrets artikel 49 og generelle retsprincipper, herunder navnlig proportionalitetsprincippet, at Kommissionen ved fastsættelsen af det for appellanten gældende bødeloft efter artikel 23, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 1/2003 (3) kunne tage udgangspunkt i (regnskabs)året 2003 for appellanten, og at Kommissionen ikke tilsidesatte proportionalitetsprincippet, da den tog udgangspunkt i regnskabsåret 2003, og Retten frifandt appelindstævnte i det af appellanten anlagte søgsmål og pålagde appellanten at betale sagens omkostninger.
1)

Skal artikel 3, stk. 1, litra c), nr. ii), første led, i lufttransportaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Amerikas Forenede Stater på den anden side (EUT 2007 L 134) fortolkes således, at denne aftale er tilstrækkelig hjemmel til, at et EF-luftfartsselskab fra medlemsstat A, der har indladet fragt i et tredjeland, efter en mellemlanding i USA, hvor fragten ikke udlosses, udlosser fragten i en anden medlemsstat B, og at det for så vidt ikke er nødvendigt at gøre bilaterale aftaler mellem medlemsstat B og et tredjeland gældende?