RETTENS KENDELSE (Fjerde Afdeling)

21. juni 1995

Sag T-370/94

Jacques Vigel

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — formaliteten — akt, der indeholder et klagepunkt — forfremmelsesprocedure«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-487

Angående:

Påstand om annullation af personalemeddelelse nr. PE/A/637 af 20. april 1994 fra Det Fælles Forskningscenter i Penen (Nederlandene), hvoraf fremgår, at sagsøgeren ikke er medtaget på listen over de ansatte, der kan komme i betragtning med henblik på forfremmelse eller oprykning til et højere løntrin i forfremmelsesåret 1994, samt påstand om erstatning på 75000 BFR og 250000 BFR for henholdsvis den ikke-økonomiske og den økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Ved personalemeddelelse nr. PE/A/637 gav administrationen for Det Fælles Forskningscenter i Penen (herefter benævnt »FFC«) den 20. april 1994 - som forberedelse til forfremmelserne for 1994 - de tjenestemænd, der gjorde tjeneste i Petten, meddelelse om listen over de ansatte, der ville kunne komme i betragtning med henblik på forfremmelse eller oprykning til et højere løntrin.

Meddelelsen har følgende ordlyd:

»Den 13.4.1994 vedtog Det Paritetiske Udvalg, O-instans, ved Institut for Avancerede Materialer en liste over de ansatte, som efter udvalgets opfattelse kan komme i betragtning med henblik på forfremmelse eller oprykning til et højere løntrin i 1994 ...

I overensstemmelse med de almindelige bestemmelser om fremgangsmåden ved forfremmelse er antallet af forslag omkring 50% højere end de faktiske forfremmelsesmuligheder.« (Herefter følger en liste med navne på tjenestemænd).

Da sagsøgeren ikke var medtaget på denne liste, indgav han den 23. juni 1994 en klage herover. Ved afgørelse af 17. november 1994 afviste Kommissionen hans klage. Ved stævning indgivet til Rettens Justitskontor den 17. november 1994 anlagde sagsøgeren nærværende sag.

Ved særskilt processkrift indgivet til Rettens Justitskontor den 23. december 1994 fremsatte sagsøgte en formalitetsindsigelse.

Formaliteten

Retten bemærkede for det første, at det af fast praksis fremgår, at en forberedende akt, der går forud for ansættelsesmyndighedens afgørelse, ikke er en akt, der indeholder et klagepunkt, som kan gøres til genstand for et søgsmål, heller ikke når denne indgår som led i forfremmelsesprocedurer, hvorunder tjenestemænd og øvrige ansatte ved fællesskabsinstitutionerne alene kan indbringe retsakter udstedt af ansættelsesmyndigheden til prøvelse for Retten.

Henvisning til: Retten, 10. juli 1992, sag T-53/91, Mergen mod Kommissionen, Sml. II, s. 2041, præmis 22.

Retten bemærkede, at det for så vidt angik nærværende sag af de almindelige bestemmelser vedrørende fremgangsmåden ved forfremmelse af ansatte, aflønnet over forskningsbevillingerne fremgik, at proceduren består af flere faser, i hvis enkelte led der deltager forskellige organer. Den meddelelse, der er genstand for nærværende sag, vedrører således kun den allerførste fase af forfremmelsesproceduren, da der herved er tale om resultatet af den foreløbige, paritære gennemgang, der er nævnt i artikel 4 i de almindelige bestemmelser, som finder sted inden for FFC.

Retten bemærkede hertil, at denne liste ikke kunne anses for et forslag til en liste over de tjenestemænd, som fandtes mest fortjenstfulde, udarbejdet af Det Paritetiske Forfremmelsesudvalg i første instans, som derefter skal fremsendes til forfremmelsesudvalget i anden instans i henhold til artikel 6, stk. 2, i de almindelige bestemmelser, men er resultatet af arbejdet i et endnu tidligere led af udarbejdelsen af forslag til denne liste.

Retten fandt imidlertid, at det burde undersøges, om den omstændighed, at sagsøgeren ikke var opført på denne liste, var til hinder for, at forfremmelsesudvalget i første instans kunne indstille ham til forfremmelse, henset til, at det af Rettens praksis fremgår, at såfremt en afgørelse om at afslå at opføre sagsøgeren på en liste over de tjenestemænd, der kan forfremmes, medfører, at denne mister enhver faktisk chance for at blive forfremmet, fordi ansættelsesmyndigheden er bundet af denne liste, kan et søgsmål til prøvelse af denne afgørelse admitteres.

Henvisning til: Retten, 5. december 1990, sag T-82/89, Marcato mod Kommissionen, Smi. II, s. 735, præmis 48-52.

Retten fastslog, at de almindelige bestemmelsers artikel 5, stk. 1, bestemmer følgende: »[Udvælgelseskomiteerne forelægges en liste, der omfatter de tjenestemænd, der har opnået den anciennitet, der kræves for forfremmelse ifølge vedtægten, de pågældendes personlige akter, begrundede forslag fra de pågældendes overordnede samt resultatet af den [i artikel 4 i de almindelige bestemmelser] nævnte forberedende gennemgang.« Heraf følger, at det ikke kan antages, at forfremmelsesudvalget i første instans - og følgelig heller ikke ansættelsesmyndigheden — er bundet af den omstændighed, at en tjenestemand ikke optræder på den liste, der er udarbejdet efter den i artikel 4 nævnte forberedende gennemgang.

Retten bemærkede herefter, at da den omtvistede retsakt er en forberedende akt, kan denne ikke anses for en akt, der indeholder et klagepunkt, i vedtægtens artikel 90 og 91's forstand, hvorfor annullationssøgsmålet må afvises.

For så vidt angår erstatningspåstandene bemærkede Retten, at i det omfang der herved kræves erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de ulovligheder, han hævder at have været udsat for, er disse nært forbundet med annullationssøgsmålet, således at en afvisning af annullationssøgsmålet medfører, at også erstatningssøgsmålet må afvises.

Henvisning til: Retten, 24. januar 1991, sag T-27/90, Latham mod Kommissionen, Sml. II, s. 35, præmis 38; Retten, 25. september 1991, sag T-5/90, Marcato mod Kommissionen, Sml. II, s. 731, præmis 49.

Konklusion:

Sagen afvises.