ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/27

Sag anlagt den 17. december 2010 — Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (gengivelse af hovedet af en ulv)

(Sag T-570/10)

2011/C 63/53

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Det Forenede Kongerige) (ved barrister S. Malynicz og solicitor M. Atkins)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Société Elmar Wolf, SAS (Wissembourg, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 6. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 425/2010-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og Société Elmar Wolf, SAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Enviromental Manufacturing LLP

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket, der gengiver hovedet af en ulv, for varer i klasse 7 — EF-varemærkeansøgning nr. 4971511

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Société Elmar Wolf, SAS

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Fransk varemærkeregistrering nr. 99786007 af figurmærket »WOLF Jardin« for varer i klasse 1, 5, 7, 8, 12 og 31, fransk varemærkeregistrering nr. 1480873 af figurmærket »Outils WOLF« for varer i klasse 7 og 8, international varemærkeregistrering nr. 154431 af figurmærket »Outils WOLF« for varer i klasse 7 og 8 og international varemærkeregistrering nr. 352868 af figurmærket »Outils WOLF« for varer i klasse 7, 8, 12 og 21

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet

Appelkammerets afgørelse: Annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 42, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret inden for den vareklasse, som de ældre varemærker var registreret for, undlod at identificere en sammenhængende underkategori, som kan anskues uafhængigt af den bredere klasse, og af denne grund ikke fastslog, at beviset for reel brug af disse varemærker kun var ført for en del af de varer, som varemærkerne omfattede.

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret foretog en urigtig identifikation af den relevante forbruger, urigtigt fastslog, at der ville foreligge en relevant forbindelse, og undlod at anvende kriteriet om en virkning på den relevante forbrugers økonomiske adfærd og kriteriet om den utilbørlige fordel, hvorefter varemærket skal overføre et billede eller et markedsføringsløft til den senere brugers varer, hvilket ikke var tilfældet. Ifølge sagsøgeren undlod appelkammeret endvidere at fastslå, at indehaveren af det ældre varemærke end ikke gjorde den relevante skade gældende i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009, hvilken skade så meget desto mindre var blevet sandsynliggjort, og derfor ikke løftede den bevisbyrde, der påhvilede ham.
1)

Det første anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn og utilstrækkelig begrundelse, for så vidt som Kommissionen ikke er fremkommet med tilstrækkelige præcise beviser for, at sagsøgeren deltog i samordningen af betaling af kommission for tillægsafgifter samtidig med, at der ses bort fra den betydelige dokumentation, Kommissionen var i besiddelse af, der påviste det modsatte.
—

sagsøgeren ikke modtog nogen beviser eller dokumenter til støtte for Rådets påstande, og idet de yderligere påstande, der blev fremsat i 2009 og bekræftet i 2010 i forbindelse med afgørelsen fra 2008, var vage og uklare, og at det var umuligt for sagsøgeren at fremsætte indsigelser over for disse
Til støtte for søgsmålet gøres det også gældende, at 2010-forordningen og 2010-afgørelsen er i strid med sagsøgerens ret til forsvar, herunder navnlig sagsøgerens ret til at blive hørt, idet sagsøgeren ikke modtog beviser eller dokumenter til støtte for Rådets påstande, og idet påstandene i 2010-afgørelsen og 2010-forordningen er meget vage, uklare og antageligt umulige at besvare for Iran Insurance Company. Endvidere blev sagsøgeren nægtet adgang til dokumentationen og nægtet adgang til at blive hørt. Dette udgør også en begrundelsesmangel.
C 238/38

Berigtigelse til meddelelse til Tidende i sag T-242/11

( Den Europæiske Unions Tidende C 211 af 16. juli 2011, s. 27 )

2011/C 238/67

Meddelelsen i Tidende i sag T-242/11, Kaltenbach & Voigt mod KHIM (3D eXam), affattes således

Sag anlagt den 9. maj 2011 — Kaltenbach & Voigt mod KHIM (3D eXam)

(Sag T-242/11)

2011/C 238/67

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Kaltenbach & Voigt (Biberach an der Riß, Tyskland) (ved advokat M. Graf)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 1. marts 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 2361/2010-2 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket bestående af ordene »3D eXam« for varer i klasse 10

Undersøgerens afgørelse: Afslag på at få den internationale registrering beskyttet i Den Europæiske Union i henhold til varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og artikel 7, stk. 2

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Rådets forordning nr. 207/2009 og manglende iagttagelse af den ældre nationale registrering/beskyttelse med henvisning til, at den omhandlede internationale registrering: (i) ikke er rent beskrivende, og (ii) har særpræg, eftersom den relevante kundekreds vil anse tegnet »3D eXam« for en angivelse af en handelsmæssig oprindelse.
2)

Det anden anbringende er, subsidiært, at der er sket tilsidesættelse af artikel 1, 5 og 7 i bilag III til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og af afgørelserne om oprettelse af Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO), samt tilsidesættelse af begrundelsespligten derved, at Personaleretten med urette fandt, at EPSO ikke havde kompetence til at opføre de pågældende på listen over ansøgere, der blev opfordret til at indgive en fuldstændig ansøgning efter den første fase af udvælgelsen.
—

Artikel 1 i Kommissionens afgørelse 2010/668/EU af 4. november 2010 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, i det omfang den vedrører Nederlandene og en finansiel korrektion på (i alt) 28 947 149,31 EUR, som er anvendt på udgifter, der er anmeldt for årene 2003-2008 inden for rammen af kvoteordningen for produktion af kartoffelstivelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/29

Sag anlagt den 18. januar 2011 — Fraas mod KHIM (ternet mønster i farverne sort, beige, brun, mørkerød og grå)

(Sag T-26/11)

2011/C 72/46

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 15. november 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1317/2010-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, der gengiver et ternet mønster i farverne sort, beige, brun, mørkerød og grå, for varer i klasse 18, 24 og 25

Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2 i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da det omhandlede EF-varemærke har fornødent særpræg, og tilsidesættelse af artikel 75 og 76 i forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret ikke har taget stilling til sagsøgerens mange faktiske og retlige anbringender.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
2)

Andet anbringende vedrører retlige fejl og klare fejlvurderinger, for så vidt som Kommissionen i forbindelse med proceduren for behandlingen af begæringen om aktindsigt i dokumenterne henviste til artikel 4, stk. 2, første og tredje led, og stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 1049/2001 (1) for at begrunde afslaget på aktindsigt. Sagsøgerne har gjort gældende, at de udbedte dokumenter: — ikke er udtalelser, men beslutninger, med hensyn til hvilke det ikke er godtgjort, at en meddelelse derom kan udgøre en alvorlig skade for beslutningsprocessen — ikke indeholder fortrolige forretningsoplysninger — ikke har nogen forbindelse med inspektioner, undersøgelser eller revision
2)

Ifølge det andet anbringende indebærer den anfægtede afgørelse en tilsidesættelse af artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 3975/87 (1) ved at lægge kontakter mellem konkurrenter, der ligger forud for den 1. maj 2004 i jurisdiktioner uden for EØS, til grund med henblik på at fastslå: — en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 omfattende europæiske luftfartsselskaber (herunder sagsøgerne), der ligger forud for den 1. maj 2004 — oprindelsen af en enkelt og sammenhængende overtrædelse, der ligger forud for den 1. maj 2004 med henblik på at fastlægge en overtrædelse, der omgående begyndte på det tidspunkt.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at erklære det registrerede EF-varemærke, som er genstand for begæringen om ugyldighed, for ugyldigt, eller at erklære det registrerede EF-varemærke, som er genstand for begæringen om ugyldighed, for ugyldigt for så vidt angår registreringen i klasse 7.
2)

Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 39, stk. 3, litra b), i ovennævnte forordning nr. 1260/1999 på grund af urigtig anvendelse, eftersom Kommissionen anvender en finansiel korrektion for kontrakterne nr. 2075/2003 og nr. 2120/2005 på grund af formodede uregelmæssigheder i den fulgte procedure for tildelingen af samme kontrakter, selv om proceduren om udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse var fuldt hjemlet i bestemmelsen i artikel 6, stk. 3, litra b) og c), i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199, s. 1).
—

Det femte anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF, fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (EUT C 297 af 29.11.2005, s. 4) og af artikel 11, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EUT L 176 af 15.7.2003, s. 37) i betragtning af, at (i) foranstaltningen ikke er berettiget ud fra en risiko for elektricitetsforsyningen, der — som det hævdes — afgør behovet for en ydelse af almen økonomisk interesse og (ii) selv om der var en risiko for elektricitetsforsyningen (hvilket ikke er tilfældet), er foranstaltningen under alle omstændigheder uforholdsmæssig i forhold til målet om at sikre elektricitetsforsyningen og er derfor ulovlig.
1)

Tilsidesættelse af fællesskabsretten som følge af undladelse af at foretage en vurdering eller af en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder. Sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger en urigtig vurdering af eller en undladelse af at vurdere de faktiske omstændigheder i forhold til støtteberettigelsen af visse personaleomkostninger samt opholds- og rejseomkostninger. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der foreligger en undladelse af at foretage en vurdering eller en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder i forhold til diverse tjenesteydelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 80/23

Sag anlagt den 17. januar 2011 — Germans Boada mod KHIM (Formen på en skæremaskine til skæring af keramik)

(Sag T-25/11)

2011/C 80/45

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Germans Boada, SA (Rubi, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 28. oktober 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 771/2010-1) omgøres i henhold til varemærkeforordningens artikel 65, stk. 3, på grund af tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 3, og det tredimensionale varemærke, der fremgår af varemærkeansøgning nr. 7317911, registreres.

— Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 28. oktober 2010 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 771/2010-1) på grund af tilsidesættelse af varemærkeforordningens artikel 75 og 76.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2 [i Rettens procesreglement].

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Et tredimensionalt varemærke i form af en skæremaskine til skæring af keramik for varer i klasse 8

Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1), da det ansøgte varemærke har særpræg, og en tilsidesættelse af denne forordnings artikel 7, stk. 3, da det er blevet bevist, at varemærket har fået særpræg som følge af den brug, der er gjort deraf. Derudover er ligebehandlingsprincippet og artikel 14 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder blevet tilsidesat, da Harmoniseringskontoret kun skulle have taget hensyn til kendsgerninger og beviser, der var blevet fremlagt af parterne inden for fristen. Endelig foreligger der en tilsidesættelse af artikel 75 og 76 i forordning (EF) nr. 207/2009, da Harmoniseringskontoret ikke har taget hensyn til kendsgerninger og beviser, der forskriftsmæssigt er blevet fremlagt af sagsøgeren inden for fristen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
1)

Ifølge det første anbringende er afgørelsen i strid med artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 ved fastlæggelsen af overtrædelsens omfang, hvori sagsøgeren blev anset for at have været med til at omfatte ruter, som selskabet ikke betjente og ikke havde nogen retlig beføjelse til at betjene.
Derudover har sagsøgeren anført, at den anfægtede retsakt er ugyldig, idet den begrænser omfanget af HS 2007 underposition 8443 31 ved at undtage multifunktionelle maskiner (herefter »MFM«), som tidligere henførtes under HS 2002 underposition 8471 60, fra dennes anvendelsesområde, selv om sagsøgte i henhold til artikel 3 i HS-konventionen (1) og artikel 1, stk 2, litra a), i Rådets direktiv (EØF) nr. 2658/87 (2) er afskåret fra at ændre omfanget af HS underpositioner.
2)

Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter (artikel 296 TEUF, tidl. artikel 253 EF) som følge af manglende begrundelse; tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet; tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, TEU som følge af tilsidesættelse af de grundlæggende principper om den berettigede forventning, om retssikkerhed og om, at materielle regler ikke må tillægges tilbagevirkende kraft; tilsidesættelse af artikel 32, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 209, s. 1); tilsidesættelse af princippet om »ne bis in idem«. Sagsøgeren har anført under dette punkt, at Kommissionen efter en i 2003 påbegyndt undersøgelse har anvendt en korrektion over for medlemsstaten for regnskabsåret 2009 vedrørende organiseringen af de udbetalende organers inddrivelsesordning beregnet i forhold til værdien i de sager, som, eftersom der ikke var truffet afgørelse i dem af Kommissionen, i henhold til de fællesskabsbestemmelser, som var gældende på det pågældende tidspunkt, hævdes at være omfattet af det nye regelsæt og dermed være undergivet den såkaldte fifty-fifty regel, som blev indført med forordning (EF) nr. 1290/05. Den pågældende finansielle korrektion er retsstridig, for så vidt som medlemsstaten herved automatisk pålægges at betale 50 % af de omhandlede beløb i henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/05, som retsstridigt er anvendt med tilbagevirkende kraft i forbindelse med en undersøgelse af forvaltningen af udestående beløb, som i det væsentlige vedrører »situationen i 2002/2003«, hvilket Kommissionen udtrykkeligt har medgivet. I de samme sager, som var genstand for kontrollen, er den italienske stat desuden allerede blevet pålagt en finansiel korrektion på 50 % i henhold til artikel 32 i forordning nr. 1290/2005 med Kommissionens afgørelse K(2007) 1901 af 27. april 2007. Med den anfægtede afgørelse anvender Kommissionen nu i de samme sager og på grundlag af de samme indsigelser en yderligere punktuel finansiel korrektion svarende til 100 % af de udestående tilgodehavender. Det er således retsstridigt og klart uforholdsmæssigt efter flere år at pålægge den en sanktion på yderligere 50 %, hvilket i øvrigt udgør en åbenbar tilsidesættelse af princippet om »ne bis in idem«.
3)

Det tredje anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, idet Kommissionen har undladt at fremføre et pålideligt bevismæssigt grundlag for dens konklusioner eller at bevise de faktiske omstændigheder, som den baserer sine konklusioner, til den krævede juridiske standard. I denne forbindelse har sagsøgeren anført, at: — ingen af de fejl, som er indeholdt i klagepunktsmeddelelsen og som Kommissionen blev underrettet om på dette tidspunkt, er blevet berigtiget i afgørelsen. — Kommissionen har misbrugt begrebet en enkelt, sammenhængende overtrædelse ved at kræve, at helt uskyldig adfærd kan udgøre en del af det ulovlige selskab og har anvendt mærkatet »omfattende kartel« som et påskud for at medtage fuldstændig skadeligt og irrelevant bevismateriale.
5)

Femte anbringende om, at Kommissionen har undladt at give en begrundelse for at udelukke 11 adressater for klagepunktsmeddelelsen fra den anfægtede afgørelse, for dens konstatering af, at sagsøgerne deltog i en enkelt og sammenhægende overtrædelse og for dens beregning af den pålagte bøde, idet: — Kommissionen har undladt at give en begrundelse for at 11 flyselskaber, som var adressater for dens klagepunktsmeddelelse, var udeladt fra den anfægtede afgørelse — Kommissionen har undladt at give en begrundelse vedrørende de afgørende elementer, som Domstolen kræver, skal forelægge for, at det kan konstateres, at sagsøgeren deltog i en enkelt og sammenhængende overtrædelse, og — Kommissionen har undladt at give en begrundelse for dens beregning af den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt i henhold til den anfægtede beslutnings artikel 5.
3)

Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 9, stk. 2, litra a) og b), stk. 3, første afsnit, litra b), samt stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 139/2004 samt manglende begrundelse. I modsætning til hvad Kommissionen har hævdet, er sagsøgeren af den opfattelse, at der er et marked på provinsniveau for banktjenester. Brugerne af disse tjenester er nemlig tilbageholdende med hensyn til at flytte, og det er vanskeligt for andre aktører at komme ind på det mættede provinsmarked. Der fandtes således et begrænset marked, som ikke udgjorde en væsentlig del af fællesmarkedet.
—

Den anfægtede beslutning tilsidesætter princippet om god forvaltning i henhold til artikel 266 TEUF ved at kræve for tidlig betaling af den solidariske bøde, inden der er truffet afgørelse i Deltafina-sagen, som kan gøres gældende over for Kommissionen. Hvis Deltafina får helt eller delvis medhold, er Kommissionen forpligtet til at nedsætte eller fjerne det beløb, som Universal hæfter solidarisk for.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 80/22

Sag anlagt den 17. januar 2011 — El Corte Inglés mod KHIM — BA&SH (ba&sh)

(Sag T-23/11)

2011/C 80/43

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne M. López Camba og J. Rivas Zurdo)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: BA&SH SAS (Paris, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 7. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 94/2010-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og BA&SH SAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: BA&SH SAS

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »ba&sh« for varer i klasse 3, 14, 18 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 5679758

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: El Corte Inglés

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Spansk varemærkeregistrering nr. 2211312 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 3, spansk varemærkeregistrering nr. 2140717 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 18, spansk varemærkeregistrering nr. 2140718 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 25, spansk varemærkeregistrering nr. 2223832 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 14

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 42, stk. 2, og artikel 42, stk. 3 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt konkluderede, at den reelle brug af de omhandlede varer ikke var bevist. Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, eftersom de omhandlede varemærker ligner hinanden i en sådan grad, at de kan forveksles, og eftersom de varer, der er omfattet af de anfægtede varemærke, er delvis af samme art eller delvis ligner de varer, der er omfattet af de ældre registreringer.
4)

Fjerde anbringende vedrører umuligheden af at overlade det til Kommissionen at vælge, hvilken lov der finder anvendelse, ud fra det tidspunkt hvor den beslutter sig for at påbegynde en undersøgelse af en handling.
4)

For det fjerde har Kommissionen begået en række fejl ved at tilregne Singapore Airlines Cargo PTE Ltd den påståede overtrædelse, idet: — Kommissionen har begået retlige fejl og anlagt et urigtigt skøn ved at analysere og tage hensyn til kontakter før den 1. maj 2004, kontakter vedrørende sikkerhedstillægget, kontakter vedrørende brændstoftillægget uden for EU samt kontakter vedrørende brændstoftillægget inden for EU, — Kommissionen har begået retlige fejl og anlagt et urigtigt skøn vedrørende anvendelsen af WOW alliance-kontakter for at fastslå Singapore Airlines Cargo PTE Ltd's deltagelse i Ltd den påståede overtrædelse, — Kommissionen har ikke godtgjort, at Singapore Airlines Cargo PTE Ltd havde eller burde have haft kendskab til den påståede overtrædelse eller dens afgørende elementer.