ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 343/8

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 21. juli 2016 — Hilde Orleans, Rudi Van Buel og Marina Apers (sag C-387/15) og Denis Malcorps, Myriam Rijssens og Guido Van De Walle (sag C-388/15) mod Vlaams Gewest (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Belgien)

(Forenede sager C-387/15 og C-388/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper - særlige bevaringsområder - Natura 2000-lokaliteten »Schelde og Durmes flodmunding fra den nederlandske grænse frem til Gent« - udvikling af et havneområde - vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en beskyttet lokalitet - negative virkningers indtræden - en forudgående, men endnu ikke gennemført udvikling af et område med samme naturtype, som den forringede del - gennemførelse efter vurderingen - artikel 6, stk. 3 og 4))

(2016/C 343/11)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hilde Orleans, Rudi Van Buel og Marina Apers (sag C-387/15) og Denis Malcorps, Myriam Rijssens og Guido Van De Walle (sag C-388/15)

Sagsøgt: Vlaams Gewest

Procesdeltager: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

Konklusion

Artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at foranstaltninger, som indgår i en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendigt for forvaltningen af en lokalitet af fællesskabsbetydning, og som forud for en eventuel indtræden af negative virkninger på en naturtype, der findes på denne lokalitet, indbefatter en fremtidig udvikling af et område med samme naturtype, hvis gennemførelse imidlertid først vil være afsluttet efter en vurdering af, om en eventuel skade på lokalitetens integritet er væsentlig, ikke skal tages i betragtning i forbindelse med denne vurdering. Disse foranstaltninger kan i givet fald anses for »kompensationsforanstaltninger« som omhandlet i artiklens stk. 4, forudsat at betingelserne i denne bestemmelse er opfyldt.

(1) EUT C 354 af 26.10.2015.
1)

Rumænien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og artikel 13, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF ved ikke at have truffet de nødvendige foranstaltninger til at undgå støvdannelse fra overfladen i Boşneag-dammen — udvidelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/22

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 14. juli 2016 — Sea Handling SpA, under likvidation mod Europa-Kommissionen

(Sag C-271/15 P) (1)

((Appel - retten til aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - artikel 4, stk. 2, tredje led - undtagelser til retten til aktindsigt - urigtig fortolkning - begrundelsespligt - dokumenter vedrørende en procedure for kontrol med statsstøtte - beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - generel formodning for, at undtagelsen til retten til aktindsigt finder anvendelse på samtlige dokumenter i sagen - rækkevidde af formodningen om fortrolighed - begæring om aktindsigt i en klage vedrørende en undersøgelsesprocedure - afslag - tungtvejende offentlig interesse))

(2016/C 335/30)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Sea Handling SpA, under likvidation (ved avvocati B. Nascimbene og M. Merola)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart, D. Grespan og D. Nardi, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Sea Handling SpA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 311 af 21.9.2015.
1)

Artikel 71 i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken det kun er udgifter, som afholdes efter vedtagelsen af afgørelsen om bevilling af en sådan støtte, der kan komme i betragtning til bidrag fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne til medfinansiering af en operation til udvikling af landdistrikterne, som er valgt af den myndighed, der forvalter det omhandlede program for udvikling af landdistrikter eller under dennes ansvar.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. juli 2016 — TNS Dimarso NV mod Vlaams Gewest (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Belgien)

(Sag C-6/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige tjenesteydelseskontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 53, stk. 2 - tildelingskriterier - økonomisk mest fordelagtige bud - bedømmelsesmetode - vægtningsregler - den ordregivende myndigheds pligt til i udbuddet at præcisere vægtningen af tildelingskriterierne - pligtens omfang))

(2016/C 335/11)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TNS Dimarso NV

Sagsøgt: Vlaams Gewest

Konklusion

Artikel 53, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, sammenholdt med princippet om ligebehandling af tilbudsgivere og den gennemsigtighedsforpligtelse, der følger heraf, skal fortolkes således, at i det tilfælde, hvor en tjenesteydelseskontrakt, som skal tildeles på grundlag af kriteriet om det set ud fra den ordregivende myndigheds synspunkt økonomisk mest fordelagtige tilbud, er sidstnævnte ikke forpligtet til i udbudsbekendtgørelsen eller udbudsbetingelserne vedrørende den pågældende kontrakt at oplyse eventuelle tilbudsgivere om den bedømmelsesmetode, som den ordregivende myndighed har anvendt med henblik på at vurdere og konkret klassificere tilbuddene. Denne metode kan derimod ikke føre til en ændring af tildelingskriterierne eller en ændring af den relative vægtning heraf.

(1) EUT C 118 af 13.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/20

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. juli 2016 — Hőszig Kft. mod Alstom Power Thermal Services (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pécsi Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-222/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - værnetingsklausul - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 23 - klausul indsat i de almindelige forretningsbetingelser - parternes samtykke i disse betingelser - en sådan klausuls gyldighed og præcision))

(2016/C 335/27)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Pécsi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hőszig Kft.

Sagsøgt: Alstom Power Thermal Services

Konklusion

Artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en værnetingsklausul som den i hovedsagen omhandlede, der dels er fastsat i ordregiverens almindelige leveringsbetingelser, som er nævnt i de mellem parterne indgåede kontrakter, som blev meddelt, efter at de var aftalt, dels tillægger retterne i en by i en medlemsstat kompetence, opfylder kravene i denne bestemmelse om parternes samtykke og om det præcise indhold af denne klausul.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015.
1)

Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et erstatningssøgsmål på grundlag af en brat afbrydelse af et mangeårigt forretningsforhold som det i hovedsagen omhandlede ikke henhører under sager om erstatning uden for kontrakt i denne forordnings forstand, såfremt der mellem parterne forelå et stiltiende kontraktforhold, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Bevis til godtgørelse af, at der foreligger et sådant stiltiende kontraktforhold, skal føres på grundlag af en række sammenfaldende omstændigheder, som bl.a. kan omfatte tilstedeværelsen af et mangeårigt forretningsforhold, loyalitet mellem parterne, transaktionernes regelmæssighed og deres udvikling gennem tiden udtrykt i mængde og værdi, eventuelle aftaler om de fakturerede priser og/eller tildelte rabatter samt den udvekslede korrespondance.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/10

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. juli 2016 — Brisal — Auto Estradas do Litoral SA og KBC Finance Ireland mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-18/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - skattelovgivning - beskatning af de oppebårne renter - forskelsbehandling mellem hjemmehørende finansielle institutioner og ikke-hjemmehørende finansielle institutioner))

(2016/C 335/12)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Brisal — Auto Estradas do Litoral SA og KBC Finance Ireland

Sagsøgt: Fazenda Pública

Konklusion

Artikel 49 EF er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter der indeholdes kildeskat af indtjeningen hos ikke-hjemmehørende finansielle institutioner i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne leveres, hvorimod indtjeningen hos finansielle institutioner, der er hjemmehørende i denne medlemsstat, ikke pålægges en sådan kildeskat, forudsat at indeholdelsen af kildeskat hos de ikke-hjemmehørende finansielle institutioner er begrundet i et tvingende alment hensyn og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det forfulgte formål.

Artikel 49 EF er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ikke-hjemmehørende finansielle institutioner som hovedregel beskattes af de renteindtægter, som de oppebærer i den pågældende medlemsstat, uden at blive indrømmet mulighed for at fradrage de erhvervsmæssige omkostninger, der er direkte forbundet med den pågældende virksomhed, hvorimod hjemmehørende finansielle institutioner indrømmes en sådan mulighed.

Det tilkommer den nationale domstol på grundlag af national ret at afgøre, hvilke erhvervsmæssige omkostninger der kan anses for at være direkte forbundet med den pågældende virksomhed.

(1) EUT C 118 af 13.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/16

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. juni 2016 — Guy Riskin og Geneviève Timmermans mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de Liège — Belgien)

(Sag C-176/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - artikel 63 TEUF og 65 TEUF - artikel 4 TEU - direkte beskatning - beskatning af udbytte - bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst - tredjestat - anvendelsesområde))

(2016/C 335/21)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Guy Riskin og Geneviève Timmermans

Sagsøgt: État belge

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF, sammenholdt med artikel 4 TEU, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke udvider den adgang til fordelagtig behandling, som indrømmes en hjemmehørende aktionær på grundlag af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst indgået mellem denne medlemsstat og en tredjestat, hvorved den i denne tredjestat betalte kildeskat ubetinget modregnes i den skat, der skal betales i den medlemsstat, hvor aktionæren er hjemmehørende, til at omfatte en hjemmehørende aktionær, som modtager udbytte hidrørende fra en medlemsstat, med hvilken samme medlemsstat har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, der undergiver tildelingen af en sådan modregning yderligere betingelser fastsat i national ret.

(1) EUT C 221 af 6.7.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/15

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. juni 2016 — Max-Heinz Feilen mod Finanzamt Fulda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-123/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - frie kapitalbevægelser - arveafgift - en medlemsstats lovgivning, der foreskriver arveafgiftsnedsættelse, som finder anvendelse på arv, der indeholder aktiver, som allerede har været genstand for en arveoverførsel, i forbindelse med hvilken der blev opkrævet en sådan afgift i denne medlemsstat - restriktion - begrundelse - sammenhæng i afgiftsordningen))

(2016/C 335/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Max-Heinz Feilen

Sagsøgt: Finanzamt Fulda

Konklusion

Artikel 63, stk. 1, TEUF og artikel 65 TEUF er ikke til hinder for en medlemsstats lovgivning, såsom den i hovedsagen omhandlede, der ved arv til fordel for personer omfattet af en bestemt afgiftsklasse fastsætter en nedsættelse af arveafgiften, når arven indeholder aktiver, som inden for de seneste ti år inden arven allerede har været genstand for en arveoverførsel, forudsat at der i forbindelse med arveoverførslen er blevet opkrævet arveafgift i denne medlemsstat.

(1) EUT C 213 af 29.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 419/24

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 14. september 2016 — Trafilerie Meridionali SpA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-519/15 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - bøder - beregning af bødernes størrelse - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - punkt 35 - fuld prøvelsesret - begrundelsespligt - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - adgang til effektive retsmidler inden for en rimelig frist))

(2016/C 419/31)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Trafilerie Meridionali SpA (ved avvocati P. Ferrari og G. Lamicela)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka, G. Conte og P. Rossi, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Trafilerie Meridionali SpA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 406 af 7.12.2015.
2)

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger de erhvervsdrivende, som ønsker at deltage i et udbud vedrørende tildelingen af koncessioner på området for spil og væddemål, en pligt til at føre bevis for deres økonomiske og finansielle formåen ved erklæringer fra mindst to banker, uden at åbne op for muligheden for, at denne formåen ligeledes kan godtgøres på anden vis, for så vidt som en sådan bestemmelse kan opfylde de i Domstolens praksis fastsatte betingelser om forholdsmæssighed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
1)

Artikel 18 TEUF og 21 TEUF skal fortolkes således, at når en medlemsstat, som en unionsborger, der er statsborger i en anden medlemsstat, har begivet sig til, bliver tilstillet en anmodning om udlevering af et tredjeland, med hvilket den førstnævnte medlemsstat har indgået en udleveringsaftale, er den forpligtet til at underrette den medlemsstat, hvor den nævnte borger er statsborger, og til på anmodning fra den sidstnævnte medlemsstat i givet fald at overgive borgeren til denne i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, dog forudsat at denne medlemsstat i henhold til national ret har kompetence til at retsforfølge personen for handlinger begået uden for dens nationale område.
4)

Virkningerne af erklæringen om ugyldighed for så vidt angår artikel 4 i og bilag II til afgørelse 2013/448 begrænses tidsmæssigt, således, for det første, at denne erklæring først får virkninger efter en periode på ti måneder regnet fra datoen for afsigelsen af dom af 28. april 2016, Borealis Polyolefine m.fl. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 og C-391/14 — C-393/14, EU:C:2016:311), for at gøre det muligt for Europa-Kommissionen at vedtage de nødvendige foranstaltninger, og, for det andet, at der ikke kan rejses tvivl om de foranstaltninger, der vedtages indtil udløbet af denne frist, på grundlag af de bestemmelser, der erklæres ugyldige.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/11

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 8. september 2016 — E.ON Kraftwerke GmbH mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Berlin — Tyskland)

(Sag C-461/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - miljø - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Den Europæiske Union - direktiv 2003/87/EF - harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter - afgørelse 2011/278/EU - ændring af tildeling - artikel 24, stk. 1 - driftslederens pligt til at indsende oplysninger - omfang))

(2016/C 402/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E.ON Kraftwerke GmbH

Sagsøgte: Bundesrepublik Deutschland

Konklusion

Artikel 24, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat kræver, at virksomheder, som er omfattet af pligten til handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen, og som modtager disse gratis kvoter, skal fremsende oplysninger om alle planlagte eller gennemførte ændringer af et anlægs kapacitet, aktivitetsniveau og drift, uden at dette krav begrænses til kun at omfatte oplysninger om de ændringer, der har indflydelse på denne tildeling.

(1) EUT C 398 af 30.11.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. september 2016 — Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH og Pilkington Italia SpA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-101/15 P) (1)

((Appel - karteller - artikel 101 TEUF - artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992 - det europæiske marked for autoglas - aftaler om opdeling af markeder og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - bøder - retningslinjerne af 2006 for beregning af bøder - punkt 13 - værdien af afsætningen - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 23, stk. 2, andet afsnit - lovbestemt loft for bøden - valutakurs for beregning af bødeloftet - bødens størrelse - fuld prøvelsesret - enkeltproduktvirksomheder - proportionalitet - ligebehandling))

(2016/C 402/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH og Pilkington Italia SpA (ved solicitors S. Wisking og K. Fountoukakos-Kyriakakos og avocat C. Puech Baron)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan, M. Kellerbauer og H. Leupold, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH og Pilkington Italia SpA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 81 af 9.3.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/11

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 8. september 2016 — Iranian Offshore Engineering & Construction Co. mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-459/15 P) (1)

((Appel - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - logistisk støtte til den iranske regering - opførelse af sagsøgerens navn))

(2016/C 402/13)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (ved abogados J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea og J. Iriarte Ángel)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. de Elera-San Miguel Hurtado og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Iranian Offshore Engineering & Construction Co. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 346 af 19.10.2015.
Artikel 3, stk. 2, i direktiv 2009/73, sammenholdt med artikel 14 TEUF og 106 TEUF samt protokol (nr. 26) om tjenesteydelser af almen interesse, der er knyttet som bilag til traktaten, som affattet ved Lissabontraktaten, og til EUF-traktaten, skal fortolkes således, at den giver medlemsstaterne mulighed for at afgøre, om der af hensyn til den almene økonomiske interesse er grund til at pålægge virksomheder i gassektoren offentlige serviceforpligtelser i forhold til leveringsprisen for naturgas med henblik på bl.a. at sikre forsyningssikkerheden og den territoriale samhørighed, forudsat dels, at alle de i nævnte direktivs artikel 3, stk. 2, opstillede betingelser, og nærmere bestemt sådanne forpligtelsers ikke-diskriminerende karakter, er opfyldt, dels, at pålæggelsen af disse forpligtelser overholder proportionalitetsprincippet.

Artikel 3, stk. 2, i direktiv 2009/73 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en omkostningsbaseret metode til fastsættelse af prisen, forudsat at anvendelsen af en sådan metode ikke bevirker, at det statslige indgreb går videre, end hvad der er nødvendigt for at nå det forfulgte mål af almen økonomisk interesse.
1)

En handelspraksis, som består i salg af en computer, der er udstyret med præinstalleret software, uden mulighed for forbrugeren for at erhverve den samme type computer, der ikke er udstyret med præinstalleret software, udgør ikke som sådan en urimelig handelspraksis som omhandlet i artikel 5, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis), medmindre en sådan praksis er i strid med kravet om erhvervsmæssig diligenspligt og væsentligt forvrider, eller kan forventes væsentligt at forvride, en gennemsnitsforbrugers økonomiske adfærd i forhold til produktet, hvilket det tilkommer den nationale ret at vurdere under hensyn til de særlige omstændigheder i hovedsagen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. september 2016 — GS Media BV mod Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc. og Britt Geertruida Dekker (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-160/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 2001/29/EF - informationssamfundet - harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder - artikel 3, stk. 1 - overføring til almenheden - begreb - internet - hyperlinks, der giver adgang til beskyttede værker, der er tilgængelige på en anden internetside uden indehaverens tilladelse - værker endnu ikke offentliggjort af indehaveren - placering af disse links med vinding for øje))

(2016/C 402/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GS Media BV

Sagsøgt: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc. og Britt Geertruida Dekker

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at med henblik på at afgøre, om placeringen på en internetside af hyperlinks til beskyttede værker, som er frit tilgængelige på en anden internetside uden tilladelse fra indehaveren af ophavsretten, udgør en »overføring til almenheden« som omhandlet i denne bestemmelse, skal det fastslås, om disse links er anbragt uden vinding for øje af en person, som ikke vidste, eller som ikke med rimelighed kunne vide, at disse værker ulovligt var blevet offentliggjort på denne anden internetside, eller om anbringelsen af disse links derimod er sket med vinding for øje, i hvilken situation en sådan viden må formodes at foreligge.

(1) EUT C 205 af 22.6.2015.