2.

Andet anbringende om, at hvis den undtagelse, som Kommissionen har henvist til, fandt anvendelse, begik Kommissionen en fejl ved at undlade at anerkende, at sagsøgerens anmodning fremkom under ekceptionelle omstændigheder, og begik en fejl ved at finde, at der ikke var nogen mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af den anmodede information. Sagsøgeren har således anført, at Kommissionens afgørelse udgør en tilsidesættelse af den sidste sætning i det tredje led i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001. — De ekstreme foranstaltninger, som Irland implementerede i relation til rejser inden for EU, var i strid med civile friheder og grundlæggende rettigheder på en måde, som var fuldstændig uden fortilfælde i Unionens historie. Som følge heraf blev adskillige grundlæggende friheder alvorligt påvirkede, herunder retten til fri bevægelighed for personer, retten til arbejde og retten til adgang til klage og domstolsprøvelse. Henset til den hidtil ukendte karakter af de gennemførte restriktioner, sammenholdt med den grove tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, har sagsøgeren gjort gældende, at hans anmodning klart fremkom under ekceptionelle omstændigheder, hvilket Kommissionen undlod at tage i betragtning, da den traf afgørelse om at nægte aktindsigt. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionens præference for fortrolighed i forbindelse med denne sag er i strid med dens pligt til at sikre relevante borgeres til at søge effektive retsmidler og til at blive hørt inden for en rimelig frist. — Med afvisningen af at give aktindsigt i den pågældende dokumentation stilles relevante borgere betydeligt ugunstigt og en sådan nægtelse har kraftigt forhindret deres mulighed for effektivt at anfægte den angivelige begrundelse for at suspendere grundlæggende rettigheder i relation til rejse inden for EU. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen ved at undlade at give aktindsigt i den ønskede dokumentation uberettiget har hindret relevante EU-borgeres mulighed for at stille deres regering til regnskab for de grove tilsidesættelser af deres rettigheder, som sikret i henhold til EU-retten, og denne faktor skulle som sådan have vejet til fordel for en overholdelse af princippet om gennemsigtighed som omhandlet i trktaten og i forordning nr. 1049/2001. — Sagsøgeren har endelig anført, at det er almindeligt anerkendt, at retten til aktindsigt er et afgørende redskab ved forsvaret for grundlæggende rettigheder og civile friheder i EU, til at sikre adgang til klage og domstolsprøvelse i almindelige sager og miljøsager således som den foreliggende sag og til at stille regeringer til regnskab. I denne sag vil den pågældende dokumentation enten afsløre kontrete fordele for folkesundheden (som anført i relevante henstillinger fra Rådet), der retfærdiggør de foranstaltninger, der blev gennemført for at håndtere COVID-19, eller også vil dette ikke være tilfældet. I lyset af den omstændighed, at de anfægtede foranstaltninger er hidtil uhørte, ekstreme eller bekostelige for relevante EU-borgere, der ønsker at udøve deres ret til fri bevægelighed og/eller til at arbejde inden for EU, er aktindsigt i den ønskede dokumentation en sag af presserende offentlig interesse, som vil gøre det lettere for de relevante personer at tage retslige skridt med henblik på at forsvare og beskytte deres grundlæggende rettigheder og at stille regeringen i Irland til regnskab for de ekstreme foranstaltninger, som den har gennemført.