ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Kan det anses for at være effektivt med henblik på at hindre og beskytte mod misbrug i henhold til rammeaftalens § 5, når der er tale om foranstaltninger som de i hovedsagen omstridte foranstaltninger, der er fastsat i artikel 7 i præsidentdekret nr. 164/2004, når a) de — som middel til at hindre misbrug og beskytte arbejdstagere i tidsbegrænset ansættelse mod dette — fastsætter, at arbejdsgiveren er forpligtet til at udbetale løn og afskedigelsesgodtgørelse i tilfælde af ansættelse ifølge flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der udgør misbrug, idet i) forpligtelsen til at udbetale løn og afskedigelsesgodtgørelse er fastsat i national ret i forbindelse med alle ansættelsesforhold og ikke specifikt har til formål at forhindre misbrug i henhold til rammeaftalen, og ii) især forpligtelsen til at udbetale godtgørelse ved de tidsbegrænsede ansættelseskontrakters eller ansættelsesforholds ophør udgør en følge af anvendelsen af rammeaftalens § 4 om forbud mod forskelsbehandling af arbejdstagere i tidsbegrænset ansættelse i forhold til de tilsvarende arbejdstagere i tidsubegrænset ansættelse, og b) som middel til at hindre misbrug fastsætter, at arbejdsgiverens ansvarlige organer skal pålægges sanktioner, for så vidt som det er fastslået, at lignende eller tilsvarende sanktioner, der tidligere var fastsat vedrørende den offentlige sektor, var ineffektive med hensyn til at bekæmpe misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/35

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 4. december 2008 — Staatssecretaris van Financiën mod fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV

(Sag C-539/08)

(2009/C 44/57)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV

Præjudicielt spørgsmål

Skal sjette direktivs (1) artikel 17, stk. 2 og 3, samt artikel 28b, punkt A, stk. 2, fortolkes således, at når stedet for en erhvervelse inden for Fællesskabet i henhold til artikel 28b, punkt A, stk. 1, anses for at ligge på den medlemsstats område, som har tildelt det momsregistreringsnummer, hvorunder erhververen har foretaget erhvervelsen, har førnævnte erhverver umiddelbar ret til fradrag for den således i denne medlemsstat skyldige moms?

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).
4)

Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende: Er dette tilstrækkeligt til at fritage luftfartsselskabet for forpligtelsen til at yde kompensation, eller kræves det endvidere godtgjort, at aflysningen, dvs. at det pågældende fly blev taget ud af drift og flyafgangen blev aflyst på grund af, at der manglende et erstatningsfly, heller ikke kunne have været undgået, såfremt der var truffet alle de forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes?
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2006/70/EF af 1. august 2006 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF for så vidt angår definitionen af »politisk udsat person« og de tekniske kriterier for lempede procedurer med hensyn til kundelegitimation og for undtagelse i tilfælde, hvor en finansiel aktivitet udøves lejlighedsvis eller i et meget begrænset omfang (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
—

Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
—

Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/39

Sag anlagt den 22. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien

(Sag C-575/08)

(2009/C 44/66)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Peere og P. Dejmek, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/56/EF af 26. oktober 2005 om grænseoverskridende fusioner af selskaber med begrænset ansvar (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv.

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/56/EF udløb den 14. december 2007. På tidspunktet for sagens anlæg havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet alle de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger eller under alle omstændigheder endnu ikke givet Kommissionen meddelelse herom.

(1) EUT L 310, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/21

Appel iværksat den 18. december 2008 af SGL Carbon AG til prøvelse af dom afsagt den 8. oktober 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-68/04, SGL Carbon AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-564/08 P)

(2009/C 69/38)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: SGL Carbon AG (ved Rechtsanwälte M. Klusmann og K. Beckmann)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt den 8. oktober 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-68/04 (SGL Carbon AG mod Kommissionen) ophæves.

— Den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i artikel 2 i den anfægtede kommissionsbeslutning af 3. december 2003, nedsættes forholdsmæssigt.

— Subsidiært hjemvises retstvisten til fornyet behandling ved Retten i Første Instans.

— Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Genstanden for den foreliggende sag er den af Retten i Første Instans afsagte dom, hvorved Kommissionen blev frifundet i den sag, appellanten havde anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning 2004/420/EF af 3. december 2003 vedrørende et kartel på markedet for elektriske og mekaniske kul- og grafitprodukter.

Appellanten har til støtte for appellen fremført to anbringender, hvorved den har påberåbt sig henholdsvis Rettens tilsidesættelse af fællesskabsretten og rettergangsfejl.

Med det første anbringende har appellanten påberåbt sig, at Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke har taget hensyn til appellantens argumenter i første instans om, at der ved fastsættelsen af den markedsvolumen, der dannede grundlag for beregningen bøden, med urette var medregnet koncernintern omsætning. Appellanten har endvidere påberåbt sig, at den uberettigede forhøjelse af det beløb, der blev lagt til grund med hensyn til appellanten, var i strid med princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet samt med artikel 253 EF.

Med det andet anbringende har appellanten påberåbt sig et urigtigt skøn ved fastsættelsen af det beløb, der blev lagt til grund for bøden med hensyn til appellanten, der gik ud over Rettens skønsmargen. Retten har derved også tilsidesat princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet. Retten har tilsidesat sin egen praksis til skade for sagsøgeren uden at fremføre en retlig begrundelse herfor med hensyn til spørgsmålet om godkendelse af bøder efter en fast sats på grundlag af kategorier af markedsandele. Mens Retten i tilsvarende tidligere afgørelser har anset kategorier af markedsandele eller »opdelinger« på højest 5 % for forholdsmæssige, har den i det foreliggende tilfælde lagt kategorier af markedsandele på 10 % til grund, hvilket er til betydelig ulempe for appellanten, idet denne virksomhed er grupperet i den laveste ende af sin kategori.
3)

Er det af betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, om det er sælger eller køber af bygningen, der har udarbejdet planerne for nybyggeriet, i den forstand, at leveringen kun er afgiftspligtig, hvis det er sælger, der har udarbejdet planerne for nybyggeriet?
1.

Skal Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter (1) (som affattet ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10.6.1985) fortolkes således, at gebyrer, som en tjenestemandsansat notar opkræver for oprettelse af notarialdokumenter for en retshandel, der er omfattet af direktivet, udgør afgifter i direktivets forstand, når efter de relevante nationale retsforskrifter også tjenestemandsansatte notarer kan drive notarvirksomhed og selv være fordringshaver for de derfor opståede gebyrer, og staten som følge af et generelt afkald ikke oppebærer nogen andel af attestationsgebyrer for dispositioner, der er omfattet af direktivet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/16

Sag anlagt den 25. september 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-424/08)

(2009/C 69/27)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og A. Sipos, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, idet de kompetente tyske myndigheder ikke har udarbejdet eksterne beredskabsplaner for alle virksomheder, der er omfattet af direktivets artikel 9.

— Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I artikel 11, stk. 1, litra c), i direktiv 96/82/EF forlanges det af medlemsstaterne, at de sikrer, at de kompetente myndigheder for alle virksomheder, der er omfattet af direktivets artikel 9, udarbejder en ekstern beredskabsplan for foranstaltninger, der skal gennemføres uden for virksomheden. Disse eksterne beredskabsplaner skal ikke blot indeholde oplysninger om afhjælpende foranstaltninger på virksomhedens område, såvel som uden for virksomhedens område men også underrette offentligheden om uheldet og den hensigtsmæssige adfærd. Desuden skal eksempelvis også oplysninger til andre medlemsstaters beredskabs- og redningstjenester i tilfælde af et større uheld, der kan få følger på tværs af grænserne, optages i de eksterne beredskabsplaner.

Med det foreliggende søgsmål nedlægges der påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat artikel 11, stk. 1, litra c), i direktiv 96/82/EF, idet den ikke har udarbejdet eksterne beredskabsplaner for alle virksomheder, der er omfattet af direktivets artikel 9.
1)

Skal artikel 5, stk. 2, første afsnit, første led, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1) […] fortolkes således, at punktafgiftspligtige ikke-fællesskabsvarer, som er henført under proceduren for aktiv forædling i henhold til artikel 84, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 2913/92 (toldkodeksen), også anses for at være omfattet af en suspensionsprocedure, hvis de først efter indførsel af ikke-punktafgiftspligtige varer under proceduren for aktiv forædling fremstilles af disse, således at der i overensstemmelse med betragtning 15 til direktiv 92/12/EØF ikke er grund til at anvende et ledsagedokument i henhold til artikel 18, stk. 1, i direktiv 92/12/EØF ved omsætning heraf?
1.

Skal artikel 21, stk. 1, litra a), i Kommissionens forordning (EF) nr. 874/2004 om generelle retningslinjer for implementeringen af topdomænet.eu og dets funktioner samt principperne for registrering (1) fortolkes således, at en rettighed som omhandlet i denne bestemmelse også foreligger, a) når et varemærke, uden at der foreligger hensigt om at bruge det for varer eller tjenesteydelser, alene er blevet erhvervet med det formål i den første delperiode af den trinvise registrering at kunne ansøge om registreringen af et domæne, som svarer til en — fra det tyske sprog hentet — generisk betegnelse? b) når det varemærke, der ligger til grund for domæneregistreringen, og som svarer til en — fra det tyske sprog hentet — generisk betegnelse, fraviger domænet i den forstand, at varemærket indeholder specialtegn, som udgik i domænenavnet, uanset at specialtegnene kunne være blevet transskriberet, og uanset at den omstændighed, at specialtegnene udgik, har ført til, at domænet adskiller sig fra varemærket på en måde, så det udelukker risikoen for forveksling?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 19. december 2008 — Müller Fleisch GmbH mod Land Baden-Württemberg

(Sag C-562/08)

(2009/C 69/36)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Müller Fleisch GmbH

Sagsøgt: Land Baden-Württemberg

Procesdeltager: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 6, stk. 1, sammenholdt med bilag III, kapitel A, Afsnit I, i forordning (EF) nr. 999/2001 (1), som affattet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1248/2001 af 22. juni 2001 (2), fortolkes således, at den er til hinder for den udvidelse af pligten til at undersøge alt kvæg over 24 måneder, der følger af BSE-undersøgelsesbekendtgørelsen af 1. december 2000 (BGBl I, s. 1659), som ændret ved bekendtgørelse af 25. januar 2001 (BGBl I, s. 164)?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22.5.2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier, EFT L 147, s. 1.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1248/2001 af 22.6.2001 om ændring af bilag III, bilag X og bilag XI til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 for så vidt angår epidemiologisk overvågning og undersøgelser for transmissible spongiforme encephalopatier, EFT L 173, s. 12.
—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (1), idet den ikke fuldt ud har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller ikke fuldt ud har underrettet Kommissionen herom.
1)

a) Skal artikel 1, stk. 1 og 3, og artikel 2, stk. 1 og 6, i direktiv 89/665/EØF (1) fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er blevet iagttaget, hvis den retsbeskyttelse, der skal ydes af nationale domstole i tvister om udbudsprocedurer, der er omfattet af fællesskabsbestemmelserne, begrænses af, at modstridende beslutninger kan træffes i et system, hvor både forvaltningsdomstole og civile domstol kan have kompetence med hensyn til den samme beslutning og dens konsekvenser? b) Er det i denne forbindelse tilladt, at forvaltningsdomstolen er begrænset til at foretage en bedømmelse af og træffe afgørelse om udbudsproceduren, og i givet fald hvorfor og/eller under hvilke betingelser? c) Er det i denne forbindelse tilladt, at Algemene wet bestuursrecht, der som regel regulerer adgangen til at anlægge søgsmål for forvaltningsdomstolen, udelukker en sådan adgang i forbindelse med afgørelser om indgåelse af en kontrakt mellem den ordregivende myndighed og en af de bydende, og i givet fald hvorfor og/eller under hvilke betingelser? d) Har besvarelsen af spørgsmål 2 betydning i denne sammenhæng?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/14

Sag anlagt den 22. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik

(Sag C-572/08)

(2009/C 55/22)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Aresu og W. Mölls, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 90 EF, idet den har tildelt skattefordele til smøreolier, der er regenereret af italiensk olieaffald, samtidig med at den ikke tildeler samme skattefordele til smøreolier, der er regenereret af olieaffald fra andre medlemsstater (artikel 62 i bekendtgørelse om lovbestemmelser om afgifter af fremstilling og forbrug samt om strafferetlige og administrative sanktioner på området [Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte slle produzioni e sui consumi e relative sanzioni penali e amministrative], som blev godkendt ved lovdekret nr. 504 af 26.10.1995 i henhold til fortolkningen af Agenzia delle Entrates cirkulære nr. 24/D af 5.5.2004 og af artikel 1, stk. 116, i lov nr. 266 af 23.12.2005).

— Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har kritiseret de italienske myndigheder for at opretholde en ordning med skattefordele for regenererede smøreolier, der begunstiger den nationale produktion til skade for produktionen fra andre medlemsstater, hvilket åbenbart er i strid med det princip om forbud mod forskelsbehandling, der på skatte- og afgiftsområdet er foreskrevet i artikel 90 EF.

Den omhandlede ordning svarer til en tidligere ordning om skattefordele, som Domstolen allerede tilsidesatte i 1980. De argumenter, som Den Italienske Republik har fremført til støtte for den nye ordnings overensstemmelse med fællesskabsretten, retfærdiggør ikke vedtagelsen af den nye ordning.
1)

Skal udtrykket »social bistand« i artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (1) fortolkes således, at det giver en medlemsstat mulighed for at vedtage bestemmelser om familiesammenføring, hvorefter familiesammenføring ikke er tilladt for en referenceperson, som har ført bevis for, at han råder over faste og regelmæssige indtægter, der er tilstrækkelige til, at han kan forsørge sig selv og sine familiemedlemmer, men som henset til sit indtægtsniveau, kan benytte sig af særlig bistand ved særlige udgifter, som fastsættes individuelt, af indtægtsbaserede skattenedsættelser indrømmet af lokale myndigheder eller af indkomststøtteordninger inden for rammerne af den kommunale minimumpolitik (minimabeleid)?
—

Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser — i henhold til artikel 2, stk. 1, artikel 3, artikel 4, stk. 1 eller i givet fald stk. 2, og artikel 5 i Rådets direktiv 85/337/EØF (1) af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet i forhold til de særskilte projekter for duplikation og/eller udvidelse af landevej M-501 svarende til strækning 1, 2 og 4; i henhold til artikel 6, stk. 2, og artikel 8 i direktiv 85/337/EØF i forhold til de særskilte projekter for duplikation og/eller udvidelse af landevej M-501 svarende til strækning 2 og 4 og i henhold til artikel 9 i direktiv 85/337 i forhold til de særskilte projekter for duplikation og/eller udvidelse af landevej M-501 svarende til strækning 1, 2 og 4 — i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF (2) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, sammenholdt med direktivets artikel 7, i forhold til de særskilte projekter for duplikation og/eller udvidelse af landevej M-501 svarende til strækning 1, 2 og 4, med hensyn til det særlige bevaringsområde for fugle ES 0000056 »Encinares del río Alberche y río cofio« — i henhold til direktiv 92/43/EØF som fortolket af Domstolen i dom af 13. januar 2005 i sag C-117/03 og af 14. september 2006 i sag C-244/05, samt forpligtelserne ifølge direktivets artikel 12, stk. 1, litra b) og d), i forhold til de særskilte projekter for duplikation og/eller udvidelse af landevej M-501 svarende til strækning 1 med hensyn til det sted, der er foreslået som lokalitet af fællesskabsbetydning ES 3110005 »Cuenca del río Alberche y Cofio«.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/5

Appel iværksat den 24. september 2008 af Calebus, SA til prøvelse af dom afsagt den 14. juli 2008 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-366/06, Calebus, SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber støttet af Kongeriget Spanien

(Sag C-421/08 P)

(2009/C 55/08)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Calebus, SA (ved abogado R. Bocanegra Sierra)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Kongeriget Spanien

Appellanten har nedlagt følgende påstande

Det anerkendes, at den appel, der er iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. juli 2008, hvorved det af Calebu, SA anlagte søgsmål i sag T-366/06 blev afvist, er indgivet forskriftsmæssigt, og der træffes, efter at den retligt foreskrevne procedure er gennemført, afgørelse om, at den appellerede kendelse ophæves, sagen antages til realitetsbehandling, og der gives appellanten medhold i dets påstande.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen er iværksat til prøvelse af kendelsen afsagt af Retten i Første Instans den 14. juli 2008, hvorved det af Calebus, SA anlagte søgsmål i sag T-366/06 til prøvelse af Kommissionens beslutning 2006/613/EF af 19. juli 2006 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område (1) med hensyn til optagelsen af ejendommen »Las Cuerdas« i LAF »ES61110006 Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla«, som findes på denne liste, blev afvist.

Ifølge appelskriftet er den appellerede kendelse blevet truffet på et forkert retligt grundlag, som består i, at søgsmålet er blevet afvist, fordi det sagsøgende selskab ikke har nogen direkte interesse i en ophævelse af beslutningen. I modsætning til hvad der angives i kendelsen, tilpligter beslutning 2006/613 medlemsstaterne til under alle omstændigheder hver for sig og automatisk at underlægge de lokaliteter, som klassificeres som lokaliteter af fællesskabsbetydning (LAF), herunder ejendommen »Las Cuerdas«, en beskyttelsesordning, som nødvendigvis begrænser deres anvendelsesmuligheder, hvorfor deres afkast og salgsværdi forringes. Medlemsstaterne råder over en skønsmargin med henblik på at fastlægge det konkrete indhold af disse foranstaltninger, men ikke med henblik på at afgøre, om de skal lade ejendommene være omfattet af sådanne foranstaltninger. Den omstændighed, at der findes en sådan skønsmargin, er således ikke til hinder for, at beslutning 2006/613 kan have direkte betydning for det appellerende selskabs rettigheder.

(1) EUT L 259, s. 1.