Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 8. juli 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik. - Traktatbrud - Direktiv 91/157/EØF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer - Medlemsstatens manglende indførelse af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer. - Sag C-215/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-04913



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Tilnaermelse af lovgivningerne - batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer - direktiv 91/157 - medlemsstaternes pligt til at udarbejde saerlige programmer med henblik paa at naa bestemte maal - raekkevidde

(Raadets direktiv 91/157, art. 6)

2 Traktatbrudssoegsmaal - objektiv karakter - traktatbruddets oprindelse - uden betydning

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

Sammendrag

1 For at naa maalene med direktiv 91/157 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, paalaegger direktivets artikel 6 medlemsstaterne at udarbejde programmer og dernaest at kontrollere og ajourfoere dem regelmaessigt. Det er ikke tilstraekkeligt til at naa dette resultat, at der foreligger en undersoegelse eller et lovforslag, som blot opregner en raekke programmer, som er egnede til at ivaerksaettes, naar det efter artiklen kraeves, at de omhandlede programmer faktisk udarbejdes.

2 Under en sag i henhold til traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) stilles der alene krav om, at det objektivt fastslaas, at en medlemsstat ikke har overholdt sin forpligtelse, og ikke om, at det bevises, at der paa en eller anden maade fra vedkommende medlemsstats side er udvist langsommelighed eller uvilje. Heraf foelger, at en medlemsstat, som har tilsidesat forpligtelsen til at gennemfoere et direktiv inden for den fastsatte frist, ikke til sit forsvar kan goere gaeldende, at den fortsat goer sig alle mulige anstrengelser for at overholde forpligtelsen.

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 10. juni 1998 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EF-traktaten og Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer (EFT L 78, s. 38, herefter »direktivet«), idet den ikke inden for den fastsatte frist har udarbejdet og givet meddelelse om de programmer, der er omhandlet i direktivets artikel 6.

2 I direktivets artikel 1 bestemmes det, at »formaalet med dette direktiv er at gennemfoere en indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om nyttiggoerelse og kontrolleret bortskaffelse af brugte batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer som anfoert i bilag I«.

3 I direktivets artikel 6 bestemmes det:

»Medlemsstaterne udarbejder programmer med henblik paa foelgende maal:

- mindskelse af tungmetalindholdet i batterier og akkumulatorer

- fremme af markedsfoering af batterier og akkumulatorer, der indeholder mindre maengder af farlige stoffer, og/eller som indeholder mindre forurenende stoffer

- gradvis nedbringelse af maengden af brugte batterier og akkumulatorer henhoerende under bilag I i husholdningsaffald

- fremme af forskning vedroerende nedbringelse af indholdet af farlige stoffer, anvendelse af mindre forurenende erstatningsstoffer i batterier og akkumulatorer samt vedroerende mulighederne for genanvendelse

- saerskilt bortskaffelse af brugte batterier og akkumulatorer henhoerende under bilag I.

Programmerne udarbejdes foerste gang for en periode paa fire aar, der begynder den 18. marts 1993. De meddeles Kommissionen senest den 17. september 1992.

Programmerne kontrolleres og ajourfoeres regelmaessigt og mindst hvert fjerde aar under hensyntagen til den tekniske udvikling og de oekonomiske og miljoemaessige forhold. De aendrede programmer meddeles i god tid til Kommissionen.«

4 Da Kommissionen ikke havde modtaget nogen meddelelse fra Den Hellenske Republik vedroerende de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer, og da den ikke sad inde med andre oplysninger, hvoraf den kunne slutte, at Den Hellenske Republik havde overholdt denne forpligtelse, opfordrede Kommissionen den 8. november 1995 den graeske regering til inden for en frist paa to maaneder at fremsaette sine bemaerkninger vedroerende traktatbruddet.

5 Som svar paa denne aabningsskrivelse gav den graeske regering ved skrivelse af 11. marts 1996 Kommissionen meddelelse om en ministeriel bekendtgoerelse, som i artikel 5, stk. 3, bestemte, at de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer inden den 18. marts 1997 ville blive udarbejdet af et udvalg, der var nedsat specielt med henblik herpaa. Kommissionen fandt ikke dette svar tilfredsstillende, for saa vidt som de omhandlede programmer efter direktivets artikel 6 skulle have vaeret meddelt Kommissionen senest den 17. september 1992.

6 Efter en ny brevveksling, som Kommissionen heller ikke fandt tilfredsstillende, sendte den den 25. april 1997 i medfoer af traktatens artikel 169 den graeske regering en begrundet udtalelse, hvori den dels anfoerte, at Den Hellenske Republik ikke havde overholdt de forpligtelser, der paahvilede den i henhold til direktivet, idet den ikke inden for den fastsatte frist havde udarbejdet og givet meddelelse om de programmer, der er omhandlet i direktivets artikel 6, dels opfordrede Den Hellenske Republik til at traeffe de foranstaltninger, der var noedvendige for at rette sig efter den begrundede udtalelse inden for en frist paa to maaneder efter meddelelsen heraf.

7 Den graeske regering anfoerte i sit svar af 15. december 1997, at Ministeriet for Miljoe, Fysisk Planlaegning og Offentlige Arbejder havde bestilt en undersoegelse af seks maaneders varighed med det formaal at indsamle oplysninger og forslag til ministeriet i forbindelse med indfoerelsen af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer.

8 Da det efter Kommissionens opfattelse fremgik af de graeske myndigheders svar, at de naevnte programmer kun var paa et forberedende stadium, besluttede den at anlaegge den foreliggende sag.

9 Den graeske regering har anfoert, at der i forbindelse med forslagene til programmerne og i medfoer af direktivets artikel 6, saaledes som det er inkorporeret i den nationale lovgivning ved ministeriel bekendtgoerelse, er gennemfoert en undersoegelse om »behandling af batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer«, som i juni 1998 er sendt til Ministeriet for Miljoe, Fysisk Planlaegning og Offentlige Arbejder, for at det kunne foere resultaterne af undersoegelsen ud i livet. Undersoegelsen indeholder dels en beskrivelse af den aktuelle situation i Graekenland paa dette omraade, dels en angivelse af de maal, der er knyttet til ivaerksaettelsen af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer.

10 Den graeske regering har desuden anfoert, at et lovforslag med titlen »Foranstaltninger til og regler for en ny forvaltning af emballage og andre produkter« er sendt til Kommissionen til godkendelse. Herved indfoeres de foerste bestemmelser i graesk lovgivning dels om vedtagelse af programmer for forvaltning af batterier og akkumulatorer, dels om integreringen af programmerne i den »nye forvaltningsordning« - hvis anvendelsesomraade er mere generelt - naar forvaltningsorganet er oprettet. Vedtagelsen af de omhandlede programmer og den faktiske oprettelse af det paagaeldende organ er direkte afhaengig af, at dette lovforslag godkendes af Kommissionen.

11 Den graeske regering er derfor af den opfattelse, at den har gjort og fortsat goer sig alle mulige anstrengelser for at faa virkeliggoerelsen af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer til at skride frem, saa de kan blive anvendt fuldt ud.

12 Kommissionen har ikke bestridt, at de graeske myndigheder har gjort sig anstrengelser for at fremskynde de programmer, der kraeves i henhold til direktivets artikel 6, eller at den omhandlede undersoegelse har bidraget til planlaegningen og ivaerksaettelsen af de naevnte programmer. Den har imidlertid anfoert, at formaalet med undersoegelsen er at give Ministeriet for Miljoe, Fysisk Planlaegning og Offentlige Arbejder oplysninger og fremsaette forslag til gennemfoerelse af de i direktivet omhandlede programmer. Efter en gennemgang af den foreliggende situation munder undersoegelsen ud i visse konklusioner og forslag med henblik paa at skabe rammerne for forvaltningen af batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, for at muliggoere en god forvaltning gennem et kompetent kontrolorgan. Kommissionen har imidlertid anfoert, at da forslagene i undersoegelsen endnu ikke er vedtaget, kan undersoegelsen kun anses for et forberedende stadium i udarbejdelsen af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer.

13 Indledningsvis maa det konstateres, at direktivets artikel 6 for at naa maalene med direktivet paalaegger medlemsstaterne at udarbejde programmer og dernaest at kontrollere og ajourfoere dem regelmaessigt.

14 Det staar fast, at de foranstaltninger, Den Hellenske Republik har truffet, ikke er tilstraekkelige til at naa det resultat, der er omhandlet i direktivets artikel 6, nemlig at de omhandlede programmer faktisk udarbejdes. Undersoegelsen og det lovforslag, den graeske regering har paaberaabt sig, opregner nemlig blot en raekke programmer, som er egnede til at ivaerksaettes.

15 Desuden bemaerkes, at den graeske regering ikke til sit forsvar kan goere gaeldende, at den fortsat goer sig alle mulige anstrengelser for at ivaerksaette programmerne. Som generaladvokaten har understreget i punkt 16 i forslaget til afgoerelse, stilles der nemlig under en sag i henhold til traktatens artikel 169 alene krav om, at det objektivt fastslaas, at en medlemsstat ikke har overholdt sin forpligtelse, og ikke om, at det bevises, at der paa en eller anden maade fra vedkommende medlemsstats side er udvist langsommelighed eller uvilje (jf. dom af 1.3.1983, sag 301/81, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 467, praemis 8).

16 Det maa derfor fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til direktivets artikel 6, idet den ikke inden for den fastsatte frist har udarbejdet de i den naevnte artikel omhandlede programmer.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Kommissionen har nedlagt paastand om, at Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Hellenske Republik har tabt sagen, boer det paalaegges den at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til artikel 6 i Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, idet den ikke inden for den fastsatte frist har udarbejdet de i denne artikel omhandlede programmer.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.