ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Første anbringende om fortolkningen af Kommissionens henstilling 2003/361/EF om kriterierne for kvalifikationen som SMV. — Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at det med henblik på klassificering som SMV er nødvendigt at efterprøve, om den berørte virksomhed er en selvstændig virksomhed eller snarere er del af en gruppe af virksomheder. Det vil afhængig af den rolle, som den berørte virksomhed indtager, være nødvendigt at tage de finansielle data vedrørende virksomhederne i gruppen, og navnlig de finansielle data vedrørende »partner«-virksomheder og »tilknyttede« virksomheder i betragtning. — Sagsøgeren har vedrørende dette punkt anført, at i der medfør af den grundlæggende regel for at bedømme den berørte virksomheds størrelse skal tilføjes følgende data til virksomhedens egne data: i) data om den berørte virksomheds eventuelle partnervirksomheder, der er umiddelbart over- eller underordnet denne, i et forhold, der svarer til den procentvise andel af kapitalen eller stemmerettighederne. De således beregnede data fra den berørte virksomheds partnervirksomheder sammenlægges med 100 % af dataene for eventuelle virksomheder, der er »tilknyttet« nævnte »partner«-virksomheder, ii) 100 % af dataene for eventuelle virksomheder, der er direkte eller indirekte »tilknyttet« den berørte virksomhed. Dataene for eventuelle partnervirksomheder til virksomheder, der er tilknyttet den berørte virksomhed, idet de er umiddelbart over- eller underordnet denne, skal i et forhold, der svarer til den procentvise andel af kapitalen eller stemmerettighederne, sammenlægges med 100 % af dataene vedrørende virksomheder, der er tilknyttet den berørte virksomhed.
1)

Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, i direktiv 2010/40/EU (1), sammenholdt med direktivets artikel 5, stk. 1, og artikel 6. I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede forordning overskred grænserne for beføjelsen i henhold til artikel 7, stk. 1, i direktiv 2010/40, sammenholdt med direktivets artikel 5, stk. 1, og artikel 6.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/36

Sag anlagt den 25. november 2013 — Granette & Starorežná Distilleries mod KHIM — Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol.)

(Sag T-607/13)

2014/C 45/62

Stævningen er affattet på tjekkisk

Parter

Sagsøger: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat T. Chleboun)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Bacardi Co. Ltd. (Vaduz, Liechtenstein)

Sagsøgerens påstande

— Den foreliggende sag forenes med sag T-435/12.

— Den sag, der er blevet anlagt af den anden part i sagen for appelkammeret til prøvelse af afgørelse truffet den 9. juli 2012 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2100/2011-2) (sag T-435/12), afvises.

— Harmoniseringskontorets afgørelse af 16. september 2013 i sag R 1605/2012-2 ændres således, at den påstand, som den anden part har nedlagt i sag nr. B 1753550 til prøvelse af ansøgningen om EF-varemærke »42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol«, afvises.

— Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Granette & Starorežná Distilleries a.s.

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke indeholdende ordbestanddelene »42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol«

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Bacardi Co. Ltd.

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det internationale og nationale varemærke indeholdende ordbestanddelen »42 BELOW«

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge i det hele

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/35

Sag anlagt den 6. november 2013 — Luxembourg Pamol (Cyprus) og Luxembourg Industries mod Kommissionen

(Sag T-578/13)

2014/C 45/60

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Nicosia, Cypern) og Luxembourg Industries Ltd (Tel-Aviv, Israel) (ved advokaterne C. Mereu og K. Van Maldegem)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgerne medhold.

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 8. oktober 2013, som blev meddelt sagsøgerne den 9. oktober 2013, om offentliggørelsen af visse dele af den peer review-rapport om kaliumphosphonater og det endelige tillæg hertil, som sagsøgerne havde anmodet om en fortrolig behandling af i henhold til Rådets direktiv 91/414/EØF (1) og Kommissionens forordning (EU) nr. 188/2011 (2) (»den anfægtede afgørelse«).

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført to anbringender.

1) Med det første anbringende gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 14 i Rådets direktiv 91/414/EØF og den grundlæggende ret til beskyttelse af forretningshemmeligheder, der er knæsat i artikel 339 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som følge af en fejlfortolkning af de ovennævnte bestemmelser og en fejlvurdering af sagsøgernes anmodninger om fortrolighed.

2) Med det andet anbringende gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen har tilsidesat EU-lovgivningens grundlæggende principper, princippet om god forvaltningsskik og sagsøgernes ret til forsvar, idet den har undladt at give sagsøgerne tilstrækkelig mulighed for at forsvare og tydeliggøre grundene til deres anmodninger om fortrolighed.

(1) Rådets direktiv 91/414/EØF af 15.7.1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EU) nr. 188/2011 af 25.2.2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår proceduren for vurdering af aktivstoffer, der ikke fandtes på markedet to år efter meddelelsen af direktivet (EUT L 53, s. 51).
—

Harmoniseringskontoret og Blue Coat Systems, Inc. — for så vidt som dette selskab ønsker at deltage i proceduren — tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret.
2)

Andet anbringende vedrørende for det første en retlig fejl i forbindelse med afgrænsningen af ansættelsesmyndighedens kontrolbeføjelse og Personalerettens kontrolbeføjelse for så vidt angår udvælgelseskomitéernes afgørelser samt Personalerettens prøvelsesret, og for det andet en fordrejning af sagens genstand og en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet (den appellerede doms præmis 50-52 i). Kommissionen har gjort gældende, at Personaleretten har anvendt et fejlagtigt kriterium for den retlige prøvelse, der overskrider grænserne for dens prøvelsesret, for så vidt angår to afgørelser, som var indbragt for den, nemlig ansættelsesmyndighedens afgørelser.
—

Harmoniseringskontoret og Bolloré SA — for så vidt som dette selskab ønsker at deltage i proceduren — tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret.
1)

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 296 TEUF. — Den omhandlede foranstaltning opfylder selektivitetskriteriet: Dels er afgørelsen behæftet med en fejl, idet der deri er identificeret en sektorbestemt selektivitet, eftersom den foranstaltning, der er genstand for afgørelsen, stod til rådighed for investorer, der drev virksomhed i alle økonomiske sektorer, dels er afgørelsen behæftet med en fejl, idet den konkluderer, at en forudgående godkendelsesprocedure kan gøre foranstaltningen selektiv uden at tage hensyn til, at den forudgående godkendelse var begrundet i den komplekse karakter af den omhandlede foranstaltning og under alle omstændigheder ikke omhandler de angivelige modtageres egenskaber. — Den omhandlede foranstaltning opfylder kriterierne om fordrejning af konkurrencen og om påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne. Afgørelsen forklarer navnlig ikke, på hvilken måde den angivelige statsstøtte kan have en virkning på de angivne markeder, og den begrænser sig til at konstatere denne omstændighed uden at føre bevis herfor. Endvidere anføres med den anden del af dette annullationsanbringende, at afgørelsen er behæftet med en begrundelsesmangel, for så vidt som den ikke forklarer, hvorfor fordelen for de angivelige modtagere udgør statsstøtte, når disse modtagere udelukkende har fået del i den fordel, som skibsredderne har opnået, og som Kommissionen selv har medgivet ikke er statsstøtte.
—

Afgørelse truffet den 3. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 299/2013-2) annulleres delvist, for så vidt som der deri blev givet afslag på registrering af EF-varemærkeansøgning nr. 10 939 981 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 36, 38, 41 og 42.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 61/14

Sag anlagt den 20. december 2013 — Brammer mod KHIM — Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER)

(Sag T-683/13)

2014/C 61/24

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Brammer GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat R. Kornfeld)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Luxembourg)

Sagsøgerens påstande

I det omfang Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) har stadfæstet indsigelsesafdelingens afgørelse af 4. juli 2012, for så vidt som indsigelsen også blev taget til følge for tjenesteydelser i klasse 38 og 42,

— fastslås det, at Harmoniseringskontoret har handlet fejlagtigt.

— annulleres afgørelse truffet den 8. oktober 2013 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1653/2012-1).

— tilpligtes Harmoniseringskontoret at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Brammer GmbH

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »EUROMARKER« for tjenesteydelser i klasse 38, 42 og 45 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 852 849

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Office Ernest T. Freylinger SA

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »EURIMARK« for tjenesteydelser i klasse 35, 41, 42 og 45 — EF-varemærke nr. 5 850 111

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 61/16

Sag anlagt den 23. december 2013 — Bundesverband Deutsche Tafel mod KHIM — Tiertafel Deutschland (Tafel)

(Sag T-710/13)

2014/C 61/28

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne T. Koerl, E. Celenk og S. Vollmer)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 17. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1074/2012-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »Tafel« for tjenesteydelser i klasse 39 og 45 — EF-varemærkeregistrering nr. 8 985 541

Indehaver af EF-varemærket: Bundesverband Deutsche Tafel eV

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Tiertafel Deutschland eV

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Absolutte ugyldighedsgrunde i henhold til artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 og at sagsøgeren var i ond tro i henhold til artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009

Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen afvist

Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og varemærket blev erklæret ugyldigt

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.
1)

Vedrørende afgørelsen om ikke at forlænge appellantens kontrakt. — Appellanten gør for det første gældende, at Personaleretten tilsidesatte princippet om retten til forsvar, retten til at blive hørt og retten til aktindsigt i relevante oplysninger, der er garanteret ved artikel 41 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, og at den foretog en urigtig gengivelse af beviser. — Appellanten gør for det andet gældende, at idet Retten afviste yderligere udveksling af processkrifter og fremlæggense af beviser som svar på sagsøgtes bemærkninger under retsmødet, tilsidesatte den appellantens ret til forsvar, anlagde et åbenbart urigtigt skøn og fratog appellanten retten til en retfærdig rettergang. — Appellanten har for det tredje anført, at Personaleretten foretog et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med dens behandling af det første anbringende om, at der var anlagt et åbenart urigtig skøn i sagsøgerens afgørelse og om en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og beviser. — Appellanten hævder for det fjerde, at der blev foretaget et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med dens behandling af anbringenderne om trusler og overskridelse af beføjelser og om en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og beviser.
C 71/24

Sag anlagt den 30. december 2013 — GAT Microencapsulation mod KHIM — BASF (KARIS)

(Sag T-720/13)

(2014/C 71/45)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: GAT Microencapsulation AG (Ebenfurth, Østrig) (ved advokaterne S. Soler Lerma og M.C. March Cabrelles)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den af sagsøgeren indgivne klage blev forkast.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: GAT Microencapsulation AG

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »KARIS« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 5 og 35

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: BASF SE

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærket »CARYX« for varer i klasse 1 og 5; det internationale varemærke »CARYX« for varer i klasse 1 og 5; det ungarske og italienske varemærke samt Benelux-varemærket »AKRIS« for varer i klasse 5

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Indsigelsen delvist forkastet

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
Sag anlagt den 27. december 2013 — Chair Entertainment Group mod KHIM — Libelle (SHADOW COMPLEX)

(Sag T-717/13)

(2014/C 71/43)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Chair Entertainment Group LLC (Utah, Amerikas Forenede Stater) (ved advokat E. Armijo Chávarri)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Libelle AG (Stuttgart, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 1. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 776/2011-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Chair Entertainment Group LLC

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SHADOW COMPLEX« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 — EF-varemærkeansøgning nr. 8 235 434

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Libelle AG

Det påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »DSBhadow« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 1 457 994, ordmærket »BusinessShadow« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 3 749 439, det tyske ordmærke »BusinessShadow« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42 og det tyske ordmærke »FSShadow« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).
Sag anlagt den 4. december 2013 — Lomnici mod Parlamentet

(Sag T-650/13)

(2014/C 71/41)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Zoltán Lomnici (Budapest, Ungarn) (ved advokat Z. Lomnici jr.)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet af Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender den 17. oktober 2013 vedrørende andragende nr. 1298/2012 annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført, at der foreligger en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af enhver unionsborgers ret til adgang til en retfærdig rettergang. I denne henseende har sagsøgeren bl.a. anført, at hans andragende blev arkiveret uden grund, at han ikke blev indkaldt til at deltage i mødet, og at han ikke fik nogen meddelelse om afgørelsen.
2)

Andet anbringende: tilsidesættelse af den begrundelsespligt, der følger af artikel 113, stk. 2, i forordning nr. 966/2012, og af artikel 161, stk. 3, i den delegerede forordning nr. 1268/2012 (2) samt af den forpligtelse til ved udbud at tildele kontrakten til den økonomisk mest fordelagtige tilbudsgiver, der følger af artikel 110, stk. 2, i forordning nr. 966/2012 og artikel 149, stk. 1, litra b), i den delegerede forordning nr. 1268/2012. I de til sagsøgeren efterfølgende afgivne nærmere forklaringer anførte sagsøgte, at denne oprindeligt havde begået en fejl. Testresultaterne skulle have været sammenlignet med de standarder, der var fastsat i specifikationerne (100 kopier og prints i minuttet) og ikke med standarderne i det af sagsøgeren indgivne tilbud (110 kopier og prints i minuttet) Selv om sagsøgte forklarede den såkaldte korrektion af det endelige resultat med den omstændighed, at testresultaterne skulle have været bedømt på grundlag af en lavere norm (sammenligning ved 100 i stedet for 110) synes sagsøgeren herved på uforståelig og fuldstændig (matematisk) ulogisk vis og derudover uden konkret beregning eller begrundelse pludselig at have opnået et dårligere resultat (38, 61 point i stedet for 41,2 point, mens der ved en sammenligning med standarderne i specifikationerne ville kunne forventes et bedre resultat på 44,3 point). Henset til den samlet set meget lille forskel mellem begge bydende for delaftale 4, nemlig den anden virksomheds 90,81 point og sagsøgerens 89,67 point, ville det ved en korrekt beregning have været sagsøgeren, der havde afgivet det økonomisk mest fordelagtige tilbud.
—

Sagsøgeren har dernæst anført, at Kommissionen har begået en åbenbar retlig fejl og tilsidesat artikel 107 TEUF og 108 TEUF, idet den har kvalificeret anvendelsen af den spanske ordning om tonnagebeskatning på visse tilfælde som ny støtte i stedet for eksisterende støtte. For så vidt som Kommissionen i 2002 godkendte ordningen om tonnagebeskatning, der var anmeldt af Spanien, skulle den, såfremt den ville så tvivl om ordningens anvendelse, under alle omstændigheder have gjort dette under anvendelse af proceduren for eksisterende støtte. Sagsøgeren er af den opfattelse, at de argumenter, der i afgørelsen er fremført som begrundelse for, at der foreligger ny støtte, er åbenbart ubegrundede.
2)

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede foranstaltning har tilsidesat sin forpligtelse til at handle i overensstemmelse med konventionen i videst muligt omfang. Kommissionen burde have fortolket artikel 10 i Århus-konventionen — herunder især ordene »forvaltningsakt« og »administrativ undladelse« i denne bestemmelse — i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Århus-konventionen, og den burde ikke have taget hensyn til de ulovlige definitioner i artikel 2, stk. 1, litra g) og h), i Århus-konventionen. Kommissionen har således handlet i strid med artikel 10 i Århus-konventionen og forpligtelsen til at handle i overensstemmelse med konventionen.
2)

Andet anbringende vedrørende en retlig fejl begået af Personaleretten, idet denne fastslog, at den manglende opstilling af mål for første halvdel af 2010 ikke udgjorde en væsentlig proceduremæssig fejl, der kunne give anledning til tvivl om gyldigheden af den omhandlede bedømmelsesrapport (præmis 50 ff. i den appellerede dom). Appellanten har gjort gældende, at: — Personaleretten har tilsidesat retningslinjerne for bedømmelse, for så vidt som disse indeholder en pligt til at fastsætte mål i tilfælde af et skift i den ansattes arbejdsopgaver under referenceperioden. — Beskrivelsen af de opgaver som appellanten havde fået tildelt i sin nye arbejdsmæssige situation, således som de var beskrevet i dokumenterne vedrørende oprettelsen og driften af det operationelle kontor, bevirker på ingen måde, at der var fastsat mål for appellanten for så vidt angår de opgaver, som han skulle udføre.
—

Beslutning af 18. marts 2013 fra Forvaltningsorganet for Det Transeuropæiske Transportnet (TEN-T EA), som der er henvist til i ovennævnte notat af 23. oktober 2013, vedrørende »Afslutning af projekt 2009-IT-91407-S »Undersøgelse af udviklingen af lufthavnen i Bergamo-Orio al Serio med henblik på intermodalitet« — Kommissionens afgørelse K(2010) 4456« annulleres, for så vidt den har fastslået, at omkostningerne til aktiviteterne 1, 2.1, 4, 5, 6 og 7, som allerede havde været udøvet i længere tid, ikke kunne anerkendes og dermed ikke var støtteberettigede, og anordnet tilbagebetaling af 158 517,54 EUR.
—

Afgørelse truffet den 3. september 2013 af Andet Apelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 300/2013-2) annulleres delvist, for så vidt som den meddeler afslag på registrering af varemærkeansøgning nr. 10 940 161 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 36, 38, 41 og 42.
4)

Fjerde anbringende om en manglende begrundelse og en retlig fejl, der påvirker den ensartede retspraksis, idet Personaleretten fastslog, at ulovligheden, der består i, at der ikke blev anført en begrundelse, som krævet i henhold til artikel 6, stk. 1, i afgørelse 45-2010 for så vidt angår udvælgelseskomitéens rapport, kan medføre, at de afgørelser, der blev anfægtet i første instans, annulleres.
1.

Første anbringende vedrørende manglende hjemmel for afgørelse 2013/409/FUSP (1), idet denne er uden retligt grundlag, for så vidt som den hviler på et andet grundlag end det, der er fastsat i artikel 1 i afgørelse 2011/72/FUSP (2), som danner retsgrundlag for den.