DOMSTOLENS DOM AF 16. DECEMBER 1992. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD KONGERIGET BELGIEN. - EN STATS TRAKTATBRUD - ADGANG TIL FORDELING GENNEM KABELANLAEG - BETINGELSER. - SAG C-211/91.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06757

svensk specialudgave side I-00235

finsk specialudgave side I-00247



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Fri udveksling af tjenesteydelser ° restriktioner ° forbud mod fordeling af radio- og fjernsynsprogrammer, som udsendes fra en anden medlemsstat paa et andet sprog end sproget i udsendelsesmedlemsstaten ° ikke tilladt ° begrundelse ° ikke begrundet

(EOEF-traktaten, art. 56 og 59)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser ° restriktioner over for tjenesteydere, som kun soeger at unddrage sig en erhvervsregulering ° tilladt ° afskaering af hele erhvervssektorer fra adgangen til fri udveksling af tjenesteydelser ° ikke tilladt

(EOEF-traktaten, art. 59)

Sammendrag

1. En medlemsstat undlader at overholde de forpligtelser, der paahviler den efter traktatens artikel 59, saafremt den opstiller et forbud mod gennem kabelanlaeg at fordele programmer fra radio- eller fjernsynsinstitutioner i andre medlemsstater, hvis udsendelser ikke bringes paa sproget eller ét af sprogene i den medlemsstat, hvor stationen er beliggende.

En saadan restriktion, som er diskriminerende, da den ikke gaelder uden forskel for tjenesteydelser uanset deres oprindelse, kan ikke henfoeres under nogen af de undtagelser fra den frie udveksling af tjenesteydelser, som tillades i faellesskabsretten, dvs. de undtagelser, der er fastsat i traktatens artikel 56.

2. Selv om en medlemsstat ikke kan naegtes ret til at traeffe foranstaltninger, der skal forhindre, at den i traktatens artikel 59 garanterede frihed udnyttes af en tjenesteyder, hvis virksomhed helt eller fortrinsvist er rettet mod denne stats territorium, med sigte paa at unddrage sig de faglige regler, som ville gaelde for ham, saafremt han var bosat paa naevnte stats territorium, foelger det dog ikke heraf, at en medlemsstat generelt kan udelukke, at bestemte tjenesteydelser kan praesteres af erhvervsdrivende i andre medlemsstater, idet et saadant forbud ville svare til at ophaeve den frie adgang til udveksling af tjenesteydelser.

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 8. august 1991 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Belgien, for saa vidt angaar den lovgivning, der er gaeldende i Det Flamske Faellesskab, har undladt at overholde de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 52, 59, 60 og 221, ved

° at forbyde fordeling gennem kabelanlaeg af fjernsynsprogrammer fra stationer i andre medlemsstater, saafremt udsendelsen ikke sker paa sproget eller ét af sprogene i den medlemsstat, hvor stationen er beliggende

° at stille krav om indhentelse af en forudgaaende tilladelse ° hvortil der kan knyttes betingelser ° til fordeling gennem kabelanlaeg af fjernsynsprogrammer fra ikke-offentlige stationer i andre medlemsstater

° at forbeholde 51% af kapitalinteresserne i den ikke-offentlige fjernsynsinstitution, hvis udsendelser rettes til hele Det Flamske Faellesskab, for udgivere af nederlandsksprogede dag- og ugeblade med hjemsted i det nederlandsksprogede omraade eller i det tosprogede omraade, som udgoeres af hovedstaden Bruxelles, og

° at opstille en diskriminerende definition af begrebet "egne kulturelle produktioner", som det paahviler ikke-offentlige fjernsynsinstitutioner at lade indgaa med en bestemt andel i deres programlaegning.

2 Den belgiske regering har ikke bestridt de tre sidste klagepunkter.

3 Hvad naermere angaar tvistens genstand, de relevante retsforskrifter, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

Foerste klagepunkt: betingelsen vedroerende det sprog, programmerne udsendes paa

4 Det foerste klagepunkt vedroerer forbuddet mod gennem kabelanlaeg at fordele lyd- og billedprogrammer fra radio- eller fjernsynsinstitutioner i andre medlemsstater, hvis udsendelser ikke bringes paa sproget eller ét af sprogene i den medlemsstat, hvor stationen er beliggende. Dette forbud er fastsat i artikel 3 og 4 i Det Flamske Faellesskabs dekret af 28. januar 1987 om fordeling af lyd- og billedprogrammer gennem kabeldistributionsnet for radio og fjernsyn og om godkendelse af ikke-offentlige fjernsynsinstitutioner (Belgisch Staatsblad af 19.3.1987, s. 4196).

5 Det maa fastslaas, at de paagaeldende bestemmelser udgoer en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser, idet de er til hinder for, at radio- eller fjernsynsstationer i andre medlemsstater lader programmer, der udsendes paa et andet sprog end sproget i det land, hvor stationen er beliggende, fordele gennem kabelanlaeg i Det Flamske Faellesskab.

6 Denne hindring er diskriminerende, ikke alene fordi den, som den belgiske regering har erkendt, ikke gaelder for stationer i Belgien, men specielt fordi den for stationer i en anden medlemsstat end Nederlandene indebaerer, at de ikke maa udbyde nederlandsksprogede programmer til publikum i Det Flamske Faellesskab, mens indenlandske stationer naturligvis har adgang hertil.

7 Den belgiske regering har som begrundelse for bestemmelserne paaberaabt sig kulturpolitiske maal, nemlig dels opretholdelse af pluralismen i den skrevne presse, som direkte faar del i de indenlandske fjernsynsstationers reklameindtaegter, dels bevarelse og udvikling af den kunstneriske arv samt de indenlandske stationers muligheder for fortsat at eksistere.

8 Disse argumenter kan ikke tiltraedes.

9 Det foerste og det tredje kulturpolitiske maal, den belgiske regering har paaberaabt sig, viser, at den omtvistede foranstaltning i virkeligheden har til formaal at begraense den effektive konkurrence, som de indenlandske stationer udsaettes for, i den hensigt at sikre disse stationers reklameindtaegter. Med hensyn til maalsaetningen om at bevare og udvikle den kunstneriske arv, er det tilstraekkeligt at bemaerke, saaledes som Kommissionen har anfoert, at den omtvistede foranstaltning i virkeligheden indebaerer, at efterspoergslen efter nederlandsksprogede fjernsynsproduktioner formindskes.

10 Hertil kommer i oevrigt, at de begrundelser, den belgiske regering har fremfoert, ikke kan henfoeres under nogen af de undtagelser fra den frie udveksling af tjenesteydelser, der er opstillet i artikel 56, nemlig hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.

11 Som det imidlertid fremgaar af Domstolens faste praksis (jf. saerligt dom af 25.7.1991, sag C-288/89, Collectieve Antennevoorziening Gouda, Sml. I, s. 4007, praemis 11), er det kun disse undtagelser, der kan paaberaabes som begrundelse for nationale bestemmelser, hvorefter tjenesteydelser ikke behandles ens, uanset deres oprindelse.

12 Det argument, den belgiske regering har fremfoert under henvisning til dommen af 3. december 1974 i Van Binsbergen-sagen (sag 33/74, Sml. s. 1299) ° nemlig at en tjenesteyder ikke kan unddrage sig de regler, der gaelder for tjenesteydere, som er etableret i den medlemsstat, tjenesteyderens virksomhed retter sig mod ° kan ikke tiltraedes. Selv om det af Van Binsbergen-dommens praemis 13 fremgaar, at en medlemsstat har ret til at traeffe foranstaltninger, der skal forhindre, at den i artikel 59 garanterede frihed udnyttes af en tjenesteyder, hvis virksomhed helt eller fortrinsvist er rettet mod denne stats territorium, med sigte paa at unddrage sig de faglige regler, som ville gaelde for ham, saafremt han var bosat paa naevnte stats territorium, foelger det dog ikke heraf, at en medlemsstat generelt kan udelukke, at bestemte tjenesteydelser kan praesteres af erhvervsdrivende i andre medlemsstater, idet et saadant forbud ville svare til at ophaeve den frie adgang til udveksling af tjenesteydelser.

13 Heraf foelger, at Kommissionen maa gives medhold i det foerste klagepunkt, den har fremfoert.

De oevrige tre klagepunkter

14 Den belgiske regering har selv erkendt, at den gaeldende lovgivning i Det Flamske Faellesskab ved udloebet af den frist, der blev opstillet i den begrundede udtalelse, ikke var i overensstemmelse med traktatens artikel 59 og 60 for saa vidt angaar det andet klagepunkt, med artikel 52 og 221 for saa vidt angaar det tredje klagepunkt og med artikel 59 for saa vidt angaar det fjerde klagepunkt.

15 Paa dette grundlag maa der ligeledes gives medhold i disse tre klagepunkter, og herefter maa det fastslaas, at der er begaaet et traktatbrud i overensstemmelse med Kommissionens paastand.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

16 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Da den sagsoegte medlemsstat har tabt sagen, boer den paalaegges at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1) Kongeriget Belgien har, for saa vidt angaar den lovgivning, der er gaeldende i Det Flamske Faellesskab, undladt at overholde de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EOEF-traktatens artikel 52, 59, 60 og 221, ved

° at forbyde fordeling gennem kabelanlaeg af fjernsynsprogrammer fra stationer i andre medlemsstater, saafremt udsendelsen ikke sker paa sproget eller ét af sprogene i den medlemsstat, hvor stationen er beliggende

° at stille krav om indhentelse af en forudgaaende tilladelse ° hvortil der kan knyttes betingelser ° til fordeling gennem kabelanlaeg af fjernsynsprogrammer fra ikke-offentlige stationer i andre medlemsstater

° at forbeholde 51% af kapitalinteresserne i den ikke-offentlige fjernsynsinstitution, hvis udsendelser rettes til hele Det Flamske Faellesskab, for udgivere af nederlandsksprogede dag- og ugeblade med hjemsted i det nederlandsksprogede omraade eller i det tosprogede omraade, som udgoeres af hovedstaden Bruxelles, og

° at opstille en diskriminerende definition af begrebet "egne kulturelle produktioner", som det paahviler ikke-offentlige fjernsynsinstitutioner at lade indgaa med en bestemt andel i deres programlaegning.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.