DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 21. NOVEMBER 1989. - USINES COOPERATIVES DE DESHYDRATATION DU VEXIN (UCDV) M. FL. MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - LANDBRUG - FORORDNING OM SUSPENSION AF FORUDFASTSAETTELSEN AF EN STOETTE - REALITETSBEHANDLING AF ET ANNULLATIONSSOEGSMAAL. - SAG 244/88.



Samling af Afgørelser 1989 side 03811



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter der beroerer dem umiddelbart og individuelt - forordning om suspension af forudfastsaettelse af en stoette i henhold til en faelles markedsordning

( EOEF-Traktaten, art . 173, stk . 2; Kommissionens forordning nr . 1910/88 )

Sammendrag

En forordning om suspension af forudfastsaettelse af en stoette i henhold til en faelles markedsordning vedroerer ikke alene de ansoegninger, der verserer paa det tidspunkt, da suspensionen indtraeder, men ogsaa de ansoegninger, som indgives i suspensionsperioden . En saadan forordning finder anvendelse paa objektivt beskrevne situationer og har retsvirkninger for en abstrakt omhandlet personkreds . Der er saaledes tale om en almengyldig retsakt, der ikke beroerer de firmaer individuelt, jfr . Traktatens artikel 173, stk . 2, hvis ansoegninger om forudfastsaettelse af stoette verserer paa det tidspunkt, da suspensionen af forudfastsaettelsen indtraeder .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 1 . september 1988, har Usines coopératives de déshydratation du Vexin og otte andre producenter af toerret foder ( herefter benaevnt "sagsoegerne ") i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens forordning nr . 1910/88 af 30 . juni 1988 om suspension af forudfastsaettelsen af stoetten for toerret foder ( EFT L 168, s . 111 ).

2 Den 28 ., 29 . og 30 . juni 1988 havde sagsoegerne ansoegt det franske interventionsorgan SIDO ( Société interprofessionnelle des oléagineux protéagineux et cultures textiles ) om forudfastsaettelsesattester for stoette til forskellige partier toerret foder .

3 I medfoer af artikel 9 i Kommissionens forordning nr . 1528/78 af 30 . juni 1978 om gennemfoerelsesbestemmelser for stoetteordningen for toerret foder ( EFT L 179, s . 10 ), som aendret ved forordning nr . 3074/78 af 21 . december 1978 ( EFT L 367, s . 1 ), skulle attesterne udstedes den tredje arbejdsdag efter datoen for indgivelsen af ansoegningerne, det vil sige henholdsvis fredag den 1 . juli, mandag den 4 . juli og tirsdag den 5 . juli 1988, saafremt der ikke blev truffet saerlige foranstaltninger inden for denne periode .

4 Inden for perioden udstedte Kommissionen den anfaegtede forordning, i medfoer af hvilken den suspenderede forudfastsaettelsen af stoetten i perioden 1.-7 . juli 1988 . Kommissionen traf denne foranstaltning, fordi den mente, at de ansoegninger om forudfastsaettelse, som var blevet indgivet den 28 ., 29 . og 30 . juni 1988, omhandlede unormalt store maengder . Dette skyldtes ifoelge Kommissionen, at producenterne oenskede at udnytte det for juni gaeldende stoettebeloeb, idet man paa grundlag af en staerk stigning i verdensmarkedspriserne paa toerret foder maatte paaregne en betragtelig nedsaettelse af stoettebeloebet i juli maaned . Stoettebeloebet blev da ogsaa faktisk nedsat i det foelgende .

5 Paa grundlag af den anfaegtede forordning afviste SIDO de ansoegninger om forudfastsaettelsesattester, som sagsoegerne havde indgivet .

6 Sagsoegerne har anfaegtet SIDO' s afgoerelser for tribunal administratif de Paris . Sideloebende hermed har de ved Domstolen anlagt naervaerende sag til annullation af den forordning, hvormed forudfastsaettelsen blev suspenderet .

7 Kommissionen har paastaaet sagen afvist i medfoer af procesreglementets artikel 91, stk . 1, uden at Domstolen indleder behandlingen af realiteten .

8 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, de regler, der finder anvendelse i sagen, samt parternes anbringender og argumenter, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

9 Til stoette for sin afvisningspaastand har Kommissionen gjort gaeldende, at den anfaegtede forordning ikke beroerer sagsoegerne individuelt, jfr . EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2 . Forordningen har ikke kun haft retsvirkninger i forhold til de virksomheder, hvis ansoegninger verserede, da suspensionen indtraadte, men ogsaa i forhold til alle andre, som havde kunnet indgive ansoegning, mens suspensionen af forudfastsaettelsen var gaeldende . De sidstnaevnte virksomheder kunne imidlertid ikke identificeres paa det tidspunkt, da forordningen blev vedtaget . Forordningen er saaledes en almengyldig retsakt .

10 Sagsoegerne har erkendt, at forordningen ogsaa havde kunnet finde anvendelse paa ansoegninger om forudfastsaettelsesattester, som var blevet indgivet i perioden fra 1 . til 7 . juli 1988 . Det var imidlertid ikke for at afskaere saadanne ansoegninger, at Kommissionen udstedte forordningen . Hvis man nemlig antager, at der faktisk var blevet indgivet ansoegninger i suspensionsperioden, kunne disse ikke have haft nogen spekulativ karakter, eftersom stoettebeloebet var blevet staerkt nedsat straks i begyndelsen af juli maaned . Tvaertimod blev forordningen alene vedtaget for at hindre udstedelse af de forudfastsaettelsesattester, som sagsoegerne har ansoegt om, idet Kommissionen fandt dem indgivet i spekulationsoejemed . Den anfaegtede forordning havde saaledes til formaal at regulere retsstillingen for en snaevert afgraenset personkreds, nemlig de firmaer, hvis ansoegninger om forudfastsaettelsesattester verserede paa det tidspunkt, da suspensionen indtraadte .

11 Det bemaerkes, at efter Traktatens artikel 173, stk . 2, kan fysiske og juridiske personer anlaegge sag til annullation af en forordning paa den betingelse, at forordningen reelt udgoer en beslutning, der beroerer sagsoegeren umiddelbart og individuelt .

12 Det skal endvidere fremhaeves, at en forordning om suspension af forudfastsaettelse ikke alene vedroerer de ansoegninger, der verserer paa det tidspunkt, da suspensionen indtraeder, men ogsaa de ansoegninger, som indgives i suspensionsperioden ( dom af 25 . marts 1982, Moksel, praemis 17, sag 45/81, Sml . s . 1129; dom af 27 . oktober 1983, De beste boter, praemis 16, sag 276/82, Sml . s . 3331 ). I naervaerende tilfaelde var det ikke udelukket, at der kunne indgives ansoegninger om forudfastsaettelse i suspensionsperioden . Frygten for en ny nedsaettelse af stoettebeloebet i august maaned kunne nemlig foranledige producenterne til at indgive ansoegninger om forudfastsaettelsesattester allerede fra begyndelsen af juli maaned . Hvis det nemlig, som sagsoegerne haevder, kun havde vaeret Kommissionens hensigt at forhindre udstedelsen af de forudfastsaettelsesattester, hvorom ansoegning var blevet indgivet, kunne den have begraenset sig til at suspendere forudfastsaettelsen for perioden 1.-5 . juli i stedet for at suspendere den fra den 1 . til den 7 . juli, som den gjorde .

13 Det maa derfor konkluderes, at den anfaegtede forordning finder anvendelse paa objektivt beskrevne situationer, og at den har retsvirkninger for en abstrakt omhandlet personkreds . Der er saaledes tale om en almengyldig retsakt, jfr . Traktatens artikel 189, stk . 2, der ikke beroerer sagsoegerne individuelt i Traktatens artikel 173, stk . 2' s forstand .

14 Det foelger af det anfoerte, at sagen skal afvises .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

15 I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der tager sagen, til at afholde sagens omkostninger . Da sagsoegerne ikke har faaet medhold, afholder de solidarisk sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og betemmer

DOMSTOLEN ( Foerste Afdeling ),

1 ) Sagen afvises .

2 ) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger in solidum .