ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til forordning nr. 2658/87 i de versioner, der successivt følger af gennemførelsesforordning nr. 1006/2011, nr. 927/2012 og nr. 1001/2013, skal fortolkes således, at et videokamera, som er i stand til at optage signaler fra eksterne kilder uden dog at kunne gengive disse via et fjernsyn eller en ekstern monitor, idet videokameraet på en ekstern skærm eller monitor kun kan afspille filer, som det selv har optaget via dets linse, ikke kan tariferes i underposition 8525 80 99 i denne kombinerede nomenklatur.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 161/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 29. marts 2017 — Furkan Tekdemir, retligt repræsenteret ved Derya Tekdemir og Nedim Tekdemir mod Kreis Bergstraße (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Darmstadt — Tyskland)

(Sag C-652/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - associeringsaftale mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet - afgørelse nr. 1/80 - artikel 13 - standstill-klausul - opholdsret for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat - om der foreligger et tvingende alment hensyn, der kan begrunde nye begrænsninger - effektiv styring af migrationsstrømme - pligt for tredjelandsstatsborgere under 16 år til at have en opholdstilladelse - forholdsmæssighed))

(2017/C 161/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Darmstadt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Furkan Tekdemir, retligt repræsenteret ved Derya Tekdemir og Nedim Tekdemir

Sagsøgt: Kreis Bergstraße

Konklusion

Artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, der er knyttet til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara dels af Republikken Tyrkiet, dels af EØF’s medlemsstater og Fællesskabet, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at målet om en effektiv styring af migrationsstrømme kan udgøre et tvingende alment hensyn, der kan begrunde en national foranstaltning, som er indført efter denne afgørelses ikrafttræden i den pågældende medlemsstat, og som pålægger tredjelandsstatsborgere under 16 år en pligt til at have en opholdstilladelse for at indrejse og opholde sig i denne medlemsstat.

En sådan foranstaltning er dog ikke forholdsmæssig i forhold til det tilstræbte mål, såfremt reglerne for dens gennemførelse over for børn, der er tredjelandsstatsborgere og født i den pågældende medlemsstat, og hvis ene forælder er en tyrkisk arbejdstager med lovligt ophold i denne medlemsstat, såsom sagsøgeren i hovedsagen, går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(1) EUT C 118 af 4.4.2016.
1)

Kongeriget Spanien har i forbindelse med følgende deponeringsanlæg: Torremolinos (Malaga), Torrent de S’Estret (Andratx, Mallorca), Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lanzarote), Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura), La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura), Lomo Blanco (Antigua, Fuerteventura), Montaña de Amagro (Galdar, Gran Canaria), Franja Costera de Botija (Galdar, Gran Canaria), Cueva Lapa (Galdar, Gran Canaria), La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife), Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife), Las Rosas (Güimar, Tenerife), Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife), Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife), Barranco del Carmen (Sta. Cruz de la Palma, La Palma) Barranco Jurado (Tijarafe, La Palma), Montaña Negra (Puntagorda, La Palma), Lomo Alto (Fuencaliente, La Palma); Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, La Gomera), El Palmar — Taguluche (Hermigua, La Gomera), Paraje de Juan Barba (Alajeró, La Gomera), El Altito (Valle Gran Rey, La Gomera), Punta Sardina (Agulo, La Gomera), Los Llanillos (La Frontera, El Hierro), Faro de Orchilla (La Frontera, El Hierro), Montaña del Tesoro (Valverde, El Hierro), Arbancón, Galve de Sorbe, Hiendelaencina, Tamajón, El Casar, Cardeñosa (Àvila), Miranda de Ebro (Burgos), Poza de la Sal (Burgos), Acebedo (León), Bustillo del Páramo (León), Cármenes (León), Gradefes (León), Noceda del Bierzo (León), San Millán de los Caballeros (León), Santa María del Páramo (León), Villaornate y Castro (León), Cevico de la Torre (Palencia), Palencia (Palencia), Ahigal de los Aceiteros (Salamanca), Alaraz (Salamanca), Calvarrasa de Abajo (Salamanca), Hinojosa de Duero (Salamanca), Machacón (Salamanca), Palaciosrubios (Salamanca), Peñaranda de Bracamonte (Salamanca), Salmoral (Salamanca), Tordillos (Salamanca), Basardilla (Segovia), Cabezuela (Segovia), Almaraz del Duero (Zamora), Cañizal (Zamora), Casaseca de las Chanas (Zamora), La Serratilla (Abanilla), Las Rellanas (Santomera) y El Labradorcico (Águilas) tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 og artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, ved ikke at vedtage de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affaldshåndteringen foretages, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at miljøet skades og navnlig uden at der opstår risiko for vand, luft, jord, planter eller dyr, og at det affald, som deponeres på disse anlæg, behandles af kommunerne selv eller af en forhandler, et anlæg eller en virksomhed, der udfører affaldsbehandlingsoperationer, eller af en privat eller offentlig affaldsindsamler i overensstemmelse med direktivets artikel 4 og 13.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. marts 2017 — Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie mod Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor og Ajvar Al Chodor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-528/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse - forordning (EU) nr. 604/2013 (Dublin III) - artikel 28, stk. 2. - frihedsberøvelse med henblik på overførsel - artikel 2, litra n) - væsentlig risiko for, at en person forsvinder - objektive kriterier - manglende retlig definition))

(2017/C 151/11)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

Sagsøgte: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor og Ajvar Al Chodor

Konklusion

Artikel 2, litra n), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastlæggelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, sammenholdt med dens artikel 28, stk. 2, skal fortolkes således, at de pålægger medlemsstaterne at fastsætte de objektive kriterier, som grundene til at tro, at en ansøger, der er genstand for en tilbagesendelsesprocedure, vil forsvinde, er baseret på, i en bindende almengyldig bestemmelse. Manglen på en sådan bestemmelse medfører, at denne forordnings artikel 28, stk. 2, ikke finder anvendelse.

(1) EUT C 16 af 18.1.2016.
1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 28. januar 2015, Evonik Degussa mod Kommissionen (T-341/12, EU:T:2015:51), ophæves, for så vidt som Retten fastslog, at høringskonsulenten med føje havde afvist at have kompetence til at besvare indsigelserne, som Evonik Degussa GmbH havde rejst, støttet på princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og ligebehandlingsprincippet, mod den planlagte offentliggørelse af en detaljeret ikke-fortrolig udgave af Kommissionens beslutning K(2006) 1766 endelig af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 angående Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Eka Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret SA, Kemira OYJ, Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA og Arkema SA (sag COMP/F/38 620 — Brintoverilte og natriumperborat).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. marts 2017 — Samira Achbita og Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding mod G4S Secure Solutions NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie — Belgien)

(Sag C-157/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling - forskelsbehandling på grund af religion eller tro - en virksomheds interne regelsæt, der forbyder arbejdstagerne at bære synlige symboler af politisk, filosofisk eller religiøs karakter på arbejdspladsen - direkte forskelsbehandling - foreligger ikke - indirekte forskelsbehandling - forbud til en arbejdstager om ikke at bære islamisk hovedtørklæde))

(2017/C 151/03)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Samira Achbita og Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

Sagsøgt: G4S Secure Solutions NV

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at det forbud mod at bære islamisk hovedtørklæde, der følger af en intern regel i en privat virksomhed, som forbyder personalet at bære synlige politiske, filosofiske eller religiøse symboler på arbejdspladsen, ikke udgør direkte forskelsbehandling på grund af religion eller tro som omhandlet i dette direktiv.

En sådan intern regel i en privat virksomhed kan derimod udgøre indirekte forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, såfremt det fastslås, at den tilsyneladende neutrale forpligtelse, som fastsættes heri, reelt medfører, at personer med en bestemt religion eller tro stilles særlig ufordelagtigt, medmindre den pågældende regel er objektivt begrundet i et legitimt mål, såsom den af arbejdsgiveren forfulgte politik i forholdet til kunderne om politisk, filosofisk og religiøs neutralitet, og midlerne til at opfylde dette mål er hensigtsmæssige og nødvendige, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 205 af 22.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/4

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. marts 2017 — Asma Bougnaoui og Association de défense des droits de l’homme (ADDH) mod Micropole SA, tidligere Micropole Univers SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-188/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling - forskelsbehandling på grund af religion eller tro - regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav - begreb - ønske fra en kunde om ikke at modtage tjenester fra en arbejdstager, der bærer islamisk hovedtørklæde))

(2017/C 151/05)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Asma Bougnaoui og Association de défense des droits de l’homme (ADDH)

Sagsøgt: Micropole SA, tidligere Micropole Univers SA

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en arbejdsgivers vilje til at tage hensyn til en kundes ønsker om ikke længere at modtage tjenesteydelser fra den pågældende arbejdsgivers medarbejder, der bærer islamisk hovedtørklæde, ikke kan anses for at udgøre et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 221 af 6.7.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. marts 2017 — Polynt SpA mod New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Det Europæiske Kemikalieagentur, Sitre Srl, Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen

(Sag C-323/15 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - artikel 57, litra f) - bevilling - særligt problematiske stoffer - identifikation - problematiske i samme grad - cyclohexan-1,2-dicarboxylsyreanhydrid, cis-cyclohexan-1,2-dicarboxylsyreanhydrid og trans-cyclohexan-1,2-dicarboxylsyreanhydrid))

(2017/C 151/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Polynt SpA, Scanzorosciate (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard)

De andre parter i appelsagen: New Japan Chemical (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), REACh ChemAdvice GmbH (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), Sitre Srl (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere og T. Zbihlej, som befuldmægtigede, bistået af advocaat J. Stuyck), Kongeriget Nederlandene (ved C. Schillemans og M. Bulterman, som befuldmægtigede), Europa-Kommissionen (ved D. Kukovec og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Polynt SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA).

3) Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

4) New Japan Chemical og REACh ChemAdvice GmbH bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 311 af 21.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/6

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. marts 2017 — Hitachi Chemical Europe GmbH og Polynt SpA mod New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Agence européenne des produits chimiques, Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen

(Sag C-324/15 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - artikel 57, litra f) - bevilling - særligt problematiske stoffer - identifikation - problematiske i samme grad - hexahydromethylphthalsyreanhydrid, hexahydro-4-methylphthalsyreanhydrid, hexahydro-1-methylphthalsyreanhydrid og hexahydro-3-methylphthalsyreanhydrid))

(2017/C 151/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Hitachi Chemical Europe GmbH og Polynt SpA (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard)

De andre parter i appelsagen: New Japan Chemical (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), REACh ChemAdvice GmbH, (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), Sitre Srl (ved avocats C. Mereu og M. Grunchard), Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere og T. Zbihlej, som befuldmægtigede, bistået af advocaat J. Stuyck), Kongeriget Nederlandene (ved C. Schillemans og M. Bulterman, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved D. Kukovec og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Hitachi Chemical Europe GmbH og Polynt SpA bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA).

3) Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

4) New Japan Chemical og REACh ChemAdvice GmbH bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 311 af 21.9.2015.
2)

Artikel 25, stk. 2, i direktiv 2002/22, som ændret ved direktiv 2009/136, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en virksomhed, der tildeler telefonnumre til abonnenter, og som i henhold til en national ordning er forpligtet til at indhente et samtykke fra disse abonnenter til anvendelse af oplysninger, der vedrører de pågældende abonnenter, med henblik på at udbyde nummeroplysningstjenester og nummerfortegnelser formulerer denne anmodning på en sådan måde, at de pågældende abonnenter skal give deres samtykke til denne anvendelse specifikt i forhold til, i hvilken medlemsstat de virksomheder, der måtte ønske at anmode om oplysninger som omhandlet i denne bestemmelse, leverer disse tjenester.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/9

Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. maj 2017 — Wenceslas de Lobkowicz mod Ministère des Finances et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Douai — Frankrig)

(Sag C-690/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tjenestemand i Den Europæiske Union - vedtægt - tvungen tilslutning til Den Europæiske Unions institutioners sociale sikringsordning - indtægter af fast ejendom i en medlemsstat - pligt til at betale det generelle socialsikringsbidrag, den sociale opkrævning og supplerende bidrag i henhold til en medlemsstats ret - deltagelse i finansieringen af denne medlemsstats sociale sikring))

(2017/C 239/11)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative d’appel de Douai

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Wenceslas de Lobkowicz

Sagsøgt: Ministère des Finances et des Comptes publics

Konklusion

Artikel 14 i protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er opført som bilag til EU-traktaten, EUF-traktaten og Euratomtraktaten, og bestemmelserne i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union vedrørende EU-institutionernes fælles sociale sikringsordning skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, der fastsætter, at indtægter af fast ejendom oppebåret i en medlemsstat af en af Unionens tjenestemænd, der er skattemæssigt hjemmehørende i denne medlemsstat, pålægges sociale bidrag og sociale opkrævninger, der skal anvendes til finansiering af den sociale sikringsordning i denne medlemsstat.

(1) EUT C 98 af 14.3.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/10

Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. maj 2017 — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mod Brockenhurst College (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-699/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - fritagelser - restaurations- og underholdningsydelser, der mod vederlag leveres af en uddannelsesinstitution til en begrænset del af offentligheden))

(2017/C 213/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Sagsøgt: Brockenhurst College

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at aktiviteter, som udøves under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, og som består i, at eleverne på en videregående uddannelsesinstitution i forbindelse med deres uddannelse mod vederlag leverer restaurations- og underholdningsydelser til tredjemænd, kan kvalificeres som ydelser »med nær tilknytning« til uddannelsesydelsen og derfor momsfritages, når disse ydelser er uomgængelig nødvendige for deres uddannelse, og når de ikke tager sigte på at give denne institution yderligere indtægter ved udførelse af transaktioner i direkte konkurrence med momspligtige erhvervsvirksomheder, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

(1) EUT C 78 af 29.2.2016.
1)

Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af artikel 2, stk. 1, litra c), artikel 132, stk. 1, litra f), artikel 168, litra a), artikel 178, litra a), artikel 14, stk. 2, litra c), og artikel 28 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, idet det har fastlagt den ordning for merværdiafgift vedrørende selvstændige grupper af personer, som er fastsat for det første i artikel 44, stk. 1, litra y), i texte coordonné de la loi du 12 février 1979 concernant la taxe sur la valeur ajoutée (den konsoliderede udgave af lov af 12.2.1979 vedrørende merværdiafgift), sammenholdt med artikel 2, litra a), og artikel 3 i règlement grand-ducal du 21 janvier 2004 relatif à l’exonération de la TVA des prestations de services fournies à leurs membres par des groupements autonomes de personnes (storhertugelig anordning af 21.1.2004 om momsfritagelse for de ydelser, som selvstændige grupper af personer leverer til deres medlemmer), for det andet i denne anordnings artikel 4, sammenholdt med circulaire administrative no 707, du 29 janvier 2004 (administrativt cirkulære nr. 707 af 29.1.2004), for så vidt som det knytter kommentarer til nævnte artikel 4, og for det tredje i note du 18 décembre 2008 rédigée par le groupe de travail actif au sein du comité d’observation des marchés (COBMA) en accord avec l’administration de l’Enregistrement et des Domaines (note af 18.12.2008, der blev udfærdiget af momsarbejdsgruppen under komitéen til overvågning af markedet (COBMA) efter aftale med skatte- og afgiftsmyndigheden).
1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der beskytter den offentlige sundhed og tandlægeerhvervets værdighed ved dels generelt og absolut at forbyde enhver form for reklame for mund- og tandplejeydelser, dels at fastsætte visse krav om beskedenhed i forhold til en tandlægepraksis’ skilte.
3)Artikel 44 i direktiv 2004/18, sammenholdt med dette direktivs artikel 48, stk. 2, litra a), samt det i artikel 2 heri opstillede princip 
om ligebehandling af de økonomiske aktører , skal fortolk es således, at den ikke tillader en økonomisk aktør , som deltag er individuelt i 
et udbud, at baser e sig på erfaringen hos en gruppe af virksomheder , som han har været en del af som led i et andet udbud, 
uafhængigt af arten af hans deltagelse i udfør elsen af denne kontr akt.
4)Artikel 45, stk. 2, første afsnit, litra g), i direktiv 2004/18, som tillader at udelukk e en økonomisk aktør fra deltagelse i et udbud, bl. 
a. hvis han »svig agtigt« har givet urigtige oplys ninger ved meddelelsen af de oplysning er, den ordregivende myndighed havde anmodet 
om, skal fortolkes således, at den også kan anvendes, når han har udvist uagtsomhed af en vis grovhed, dvs. en uagtsomhed, der kan 
have afgør ende indflydelse på beslutninger ne om udelukk else, udvælgelse eller tildeling af den offentlige kontr akt, uafhængigt af, om 
der konstateres en forsætlig fejl hos denne aktør .
5)Artikel 44 i direktiv 2004/18, sammenholdt med dette direktivs artikel 48, stk. 2, litra a), samt det i artikel 2 heri opstillede princip 
om ligebehandling af de økonomiske aktører , skal fortol kes således, at den tillader , at en økonomisk aktør kan basere sig på sin 
erfaring på den måde, at den økonomiske aktør baserer sig på to eller flere kontr akter tilsammen som én kontr akt, medmindre den 
ordregiv ende myndighed har udelukket denne mulighed i medfør af de krav, der er forbundet med og afpasset efter den pågældende 
offentlige kontr akts genstand og formå l.
(1) EUT C 431 af 1.12.2014.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. maj 2017 — RFA Inter national, LP mod Europa- 
Kommissionen
(Sag C-239/15 P) (1)
(Appel — dumping — impor t af ferrosilicium med oprindelse i Rusland — afslag på anmodning er om 
tilbag ebetaling af betalt antidumpingtold)
(2017/C 213/04)
Processprog: engelsk
Parter
Appellant: RFA International, LP (ved advok aterne B. Evtimo v og E. Boro vikov og solicito r D. O'Keeff e)
Den anden part i appelsagen: Europa-K ommissionen (ved J.-F. Brake land, P. Němečk ová og A. Stobieck a-Kuik , som 
befuldmægtig ede)
Konklusion
1)Appellen forkastes.
2)RFA Inter national, LP betaler sagens omkostning er.
(1) EUT C 270 af 17.8.2015.C 213/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.7.2017
1)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, 4 og 10 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand og bilag I, punkt A og B, dertil, idet det ikke har sørget for, at det vand, der tilledes et kloaknet, hvor byspildevand opsamles sammen med regnvand i byområderne Gowerton og Llanelli, tilbageholdes og renses i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.