DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2010 :97 1KENDELSE AFSAGT A F PERSONALERETTENS PR ÆSIDENT
10. september 2010
Sag F-62/10 R
Jürgen Esders
mod
Europa-Komm issionen
»Personalesag — særlige rettergangsformer — begæring om udsættelse af gennemførelsen — 
omplacering — bestemme lser om rotation for tjenestemænd ve d Kommissionens repræsentationer — 
uopsættelighed — foreligger ikke«
Angående:Søgsmål anlagt i h enhold til artikel 278 TEUF, 157 EA o g 279 TEUF, som finder 
anvendelse på Euratom-traktaten i h enhold til denne traktats artikel 106A , hvorved Jürgen 
Esders, der er ansat som t jenestemand ve d K ommissionens G eneraldirektorat for 
Kommunikation me d tjenestested i T yskland, har fremsat begæring om u dsættelse af 
afgørelse af 27. juli 2010 , hvorved han blev o mplaceret til Kommissionens hovedsæde 
med virkning fra den 1. september 2010 .
Udfald: Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke t il følge. Afgørelsen om s agens 
omkostninger udsættes.
Samm endrag
1. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — 
»fumus boni juris« — uopsættelighed — kumulativ karakter — afvejning af samtlige interesser i sagen
(Art. 278 TEUF og 279 TEUF; statutten for Domstolen, art. 39 o g bilag I, art. 7, stk. 1; Personalerettens 
procesreglement, art. 102, stk. 2)
2. Særlige r ettergangsformer — udsættelse a f gennemførelse — udsættelse a f gennemførelsen af en 
afgørelse om a t om placere en tjenestemand, der tidligere har gjort tjeneste ved e n af Komm issionens 
repræsentationer i e n anden m edlemsstat, til de t sted, hv or institutionen har sit hovedsæde — 
betingelser
(Art. 278 TEUF; Pe rsonalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)
1. Artikel 102, stk. 2, i P ersonalerettens procesreglement bestemme r, at begæringer ve drørende 
foreløbige forholdsregler bl.a. skal angive d e omstændigheder, der me dfører uopsættelighed, og de 
faktiske o g retlige grunde til, at de begærede forholdsregler umiddelbart forekomme r berettigede.
Betingelserne om uopsættelighed og om, at begæringen skal forekomme b erettiget (fumus boni juris), 
er ku mulative, således at en begæring om f oreløbige forholdsregler m å afslås, når é n af disse 
betingelser ikke e r opfyldt. D en ret, der behandler en begæring om foreløbige forholdsregler, skal 
endvidere i g ivet fald foretage en afvejning af de foreliggende interesser. I f orbindelse me d denne
2 ECLI:EU:F:2010 :97SAMM ENDR AG—SAGF-62/10R
ESDERSMODKOMM ISSIONEN
 samlede vurdering råd er den ret, der behandler en begæring om foreløbige forholdsregler, over et vidt 
skøn og ka n frit under hensyn til sagens særegenheder afgøre, hvorledes disse forskellige betingelser 
skal efterprøves samt rækkefølgen for denne undersøgelse, når ingen bestemme lse pålægger dem a t 
anvende et forud fastsat skem a for vurderingen af nødvendigheden af at træffe foreløbig afgørelse.
(jf. præmis 41-43)
Henvisning til:
Retten: 10. september 1999 , sag T-173/99 R, Elkaïm o g M azuel mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 155, og II, 
s. 811, præmis 18; 9. august 2001 , sag T-120/01 R, De Nicola m od EI B, S ml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 783, 
præmis 12 o g 13
Personaleretten: 31. maj 2006 , sag F-38/06 R, Bianchi mod ETF, Sml. Pers. I-A-1, s. 27, og II-A-1, s. 93, præmis 20 
og 22
2. Formålet me d en sag om foreløbige forholdsregler er ikke a t sikre erstatningen for et tab, me n at 
sikre virkningen af domme n i h ovedsagen. For at denne målsætning ka n opfyldes, skal de begærede 
foranstaltninger være uopsættelige, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for 
sagsøgeren e r nødvendigt at foreskrive d em o g tillægge dem r etsvirkninger før afgørelsen i 
hovedsagen. Det påhviler den part, der har b egæret foreløbige forholdsregler, at bevise, at den 
pågældende ikke ka n afvente udfaldet i h ovedsagen uden at lide en sådan skade.
En udtalelse fra en eller flere læger er ikke i s ig selv et tilstrækkeligt bevis for, at en tjenestemand, der 
tidligere har gjort tjeneste ved en af Kommissionens repræsentationer i en anden me dlemsstat, og som 
er blevet me ddelt en afgørelse om, at han skal omplaceres til Kommissionens hovedsæde, vil lide et 
alvorligt og uopretteligt tab, såfremt hans begæring om u dsættelse af denne afgørelse ikke t ages til 
følge. De læger, som h ar u dfærdiget lægeerklæringerne, har n emlig ku n haft mulighed for at høre 
sagsøgerens synspunkter, og det er hverken godtgjort eller hæ vdet, at de har h aft adgang til alle de 
oplysninger og den dokumentation, som er nødvendig for at få et tilfredsstillende ke ndskab til den 
omhandlede arbejdssituation.
(jf. præmis 45 o g 47)
Henvisning til:
Domstolen: 25. marts 1999 , sag C-65/99 P(R), Willeme m od Kommissionen, Sml. I, s. 1857 , præmis 62
Retten: Elkaïm og Mazuel mod Kommissionen, præmis 25; 19. december 2002 , sag T-320/02 R, Esch-Leonhardt m.fl. 
mod ECB, S ml. Pers. I-A, s. 325, og II, s. 1555 , præmis 27
Personaleretten: 14. juli 2010 , sag F-41/10 R, Bermejo Garde mod EØSU, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000 , og II-A-1, s. 0000 , 
præmis 55