DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/34

Appel iværksat den 20. november 2009 af Den Italienske Republik til prøvelse af dom afsagt den 4. september 2009 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-211/05, Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-458/09 P)

2010/C 24/63

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Appellen tages til følge.

— Rettens dom afsagt den 4. september 2009 i sag T-211/05 (Den Italienske Republik mod Kommissionen), forkyndt ved rekommanderet brev af 4. september 2009 nr. 405966, modtaget den 8. september 2009, ophæves og som følge heraf annulleres Kommissionens beslutning af 16. marts 2005 nr. K(2005) 591 endelig udg. om statsstøtte C8/2004 (ex. NN 164/2003), vedrørende Italiens støtteordning til fordel for nyligt børsnoterede selskaber.

Anbringender og væsentligste argumenter

Tilsidesættelse af artikel 10 og 13 i forordning nr. 659/1999 (1) (»proceduren i statsstøttesager«), artikel 88, stk. 2, EF og kontradiktionsprincippet. Der er endvidere foretaget en urigtig vurdering af beviserne.

Retten har fastslået, at Kommissionens skrivelser til Italien af oktober og december 2003 udgjorde en effektiv indledende diskussion om foranstaltninger, der blev indført ved lovdekret nr. 326/2003. Retten har ikke taget hensyn til, at disse skrivelser udelukkende bestod i generelle forespørgsler og i en negativ konklusion, idet »det ikke kan udelukkes«, at foranstaltningerne indeholdt statsstøtte, der var uforenelig med fællesmarkedet.

Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet

Kommissionen havde i beslutningen om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure anerkendt foranstaltningernes selektivitet for så vidt som de fastsatte skattefordele udelukkede selskaber, der ikke var hjemmehørende i Italien. I den endelige beslutning fastslog Kommissionen derimod, at foranstaltningerne var selektive, fordi skattefordelene hovedsageligt tilfaldt selskaber hjemmehørende i Italien, som blev beskattet af det samlede skattepligtige overskud, frem for EF-selskaber, som i Italien udelukkende blev beskattet af det i denne medlemsstat skabte skattepligtige overskud. Kommissionen meddelte aldrig denne ændrede opfattelse til den italienske regering og gav den ikke mulighed for at fremsætte bemærkninger i den henseende. Retten har handlet urigtigt ved at erklære Kommissionens fremgangsmåde lovlig.

Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF

Under alle omstændigheder kan en lempelse som den her omhandlede, som gælder for alle selskaber, såvel italienske som EF-selskaber, der opfylder kravene for at være børsnoterede på et marked reguleret af Den Europæiske Union, ikke anses for at være selektiv. De italienske selskabers større fordel afhænger af skattesystemet, som fastsætter beskatning på grundlag af bopælskriteriet, men den blotte forskel i fordelens omfang mellem selskaber, der er omfattet af lempelsesforanstaltningen, kan ikke afgøre, at den er selektiv. Retten har urigtigt fastslået, at selektiviteten ligeledes kan foreligge i denne forskel.

Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF. Begrundelsesmangel

Retten har urigtigt fastslået, at foranstaltningen er selektiv, idet ikke alle selskaber er omfattet heraf. Alle de selskaber, der opfylder betingelserne for at være børsnoterede på et reguleret marked, er faktisk omfattet heraf. Endvidere medfører beslutningen om at blive børsnoteret meget betydelige strukturelle byrder, som er ukendte for selskaber, der ikke børsnoteres. Udvælgelsen af selskaber sker på dette objektive grundlag, og lempelsen er sammenhængende og forbundet med den anderledes situation hvad angår strukturelle omkostninger, som disse to kategorier af selskaber befinder sig i. Dette betyder, at foranstaltningen finder almindelig og ikke selektiv anvendelse. Retten har imidlertid ikke givet en tilstrækkelig begrundelse hvad angår Italiens beviser i denne forbindelse.

Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF.

Retten har urigtigt fastslået, at foranstaltningerne alligevel er selektive under hensyn til deres korte varighed, som udelukker de selskaber, der senere beslutter at lade sig børsnotere. Lempelsens tidsmæssige varighed skyldes nemlig virkningen af balancerede budgetter og foranstaltningernes eksperimentelle karakter, men påvirker ikke deres opbygning, som er det eneste kriterium, ud fra hvilket det skal vurderes, om de er selektive.

Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 3, litra c), EF. Begrundelsesmangel.

Foranstaltningerne er, uanset om de anses for statsstøtte, forenelige med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), idet det er investeringsstøtte for udførelse af en særlig virksomhed. Retten har urigtigt anset det for at være driftsstøtte, hvorved den har set bort fra den permanente virkning, som børsnoteringen medfører i selskabernes opbygning og drift, og den har urigtigt fastslået, at forøgelsen af børsnoteringer på regulerede markeder udgør en virksomhed, der også på fællesskabsplan bør fremmes. Retten skulle således have kritiseret Kommissionen for at have udøvet sit skøn på området uden at have fastlagt de faktiske forhold korrekt.

(1) EFT L 83, s. 1.