DA Den Europæiske Unions Tidende C 37/4

Appel iværksat den 19. november 2007 af S.A.BA.R. SpA til prøvelse af kendelse afsagt den 17. september 2007 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-176/07, S.A.BA.R. SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-501/07 P)

(2008/C 37/05)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: S.A.BA.R. SpA (ved avvocati E. Coffrini og F. Tesauro)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Domstolen ophæver og/eller omgør kendelsen afsagt af Retten i Første Instans, der er genstand for denne appel, i sin helhed, med alle de deraf følgende retlige konsekvenser.

— Der gives appellanten medhold i dens påstande for førsteinstansen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved Kommissionens beslutning af 5. juni 2002 (1) om »skattefritagelser og lån på lempelige vilkår, som Italien har indrømmet til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet«, blev skattefritagelsesordningen indført ved artikel 3, stk. 70, i lov nr. 549/1995 og artikel 66, stk. 14, i lovdekret nr. 331/1993, som stadfæstet og ændret, til fordel for aktieselskaber med overvejende offentlig kapital, der tilvejebringer lokale offentlige tjenesteydelser, erklæret uforenelig med fællesmarkedet. Kommissionens beslutning vedrørte ikke bestemte virksomheder, men omfattede virksomheder, som var oprettet i henhold til artikel 22 i lov nr. 241/1990, med overvejende offentlig kapital. Beslutningen blev af denne grund ikke meddelt nogen virksomhed (heller ikke appellanten), eftersom den ikke havde nogen bestemte adressater. Den italienske regering gennemførte den ovennævnte beslutning ved lovdekret nr. 10 af 15. februar 2007, og pålagde skattemyndighederne tilbagesøgningsopgaven. Som følge heraf tilsendte Agenzia delle Entrate Guastella den 20. marts 2007 appellanten et betalingspålæg, protokolnr. 3796 af 15. marts 2007 på 1 912 128,47 EUR, plus renter på 2 192 225 EUR, protokolnr. 3799 af 15. marts 2007 på 815 406,94 EUR, plus renter på 783 529 EUR, protokolnr. 3800 af 15. marts 2007 på 439 549,29 EUR, plus renter på 712 588 EUR.

Appellanten er imidlertid ikke en virksomhed med overvejende offentlig kapital, men er fuldstændig offentligt ejet, således at »Kommissionens bemærkninger og dens beslutning« ikke kan finde anvendelse på appellanten.

Appellanten har eget ansvar for lokale offentlige tjenesteydelser i relation til otte associerede kommuner og blev specifikt oprettet med dette formål for øje, i overensstemmelse med de i loven fastsatte fremgangsmåder.

Appellanten administrerer de offentlige tjenester i privat regi, inden for en — i det væsentlige — lokal sammenhæng, uden mulighed for at have indflydelse på den frie konkurrence, som ikke kan foreligge, idet der ikke er noget marked.

En virksomhed med udelukkende offentlig kapital er ikke andet end et indirekte organ under de lokale kommunesammenslutninger, som er de faktiske modtagere af den skattefritagelse, som Kommissionen har anfægtet.

Derfor kan den skattefritagelse, som blev tildelt appellanten, af objektive og subjektive grunde ikke klassificeres som ulovlig statsstøtte i strid med artikel 87 EF.

Af de anførte grunde blev der anlagt sag ved Retten i Første Instans til prøvelse af den ovennævnte beslutning fra Kommissionen, der ligger til grund for sag T-176/07, som blev henvist til Fjerde Afdeling. Der blev truffet afgørelse i sagen ved kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 17. september 2007 om afvisning af søgsmålet, henset til den manglende overholdelse af fristen fastsat i artikel 230, stk. 5, EF, i henhold til hvilken bestemmelse annullationssøgsmålet burde have været indbragt inden for en frist på to måneder, efter at den anfægtede retsakt, alt efter sin art, er offentliggjort eller meddelt klageren eller, i mangel heraf senest to måneder efter, at klageren har fået kendskab til den, i henhold til artikel 102, stk. 1, i Rettens procesreglement.

Appellanten har gjort gældende, at denne afgørelse er ugrundet, også i lyset af dom af 17. september 1980 (sag 730/79) (2), af 14. november 1984 (sag 323/82) (3), af 12. december 1996 (sag T-358/94) (4) og især dom afsagt af Domstolens Tredje Afdeling den 23. februar 2006, i sag C-346/03 (5), af hvilken grund der under nærværende appel er nedlagt påstand om, at Rettens dom ændres.

Der blev anlagt sag ved Retten, så snart appellanten fik kendskab til, at den var en af adressaterne for Kommissionens beslutning, dvs. da den fik meddelelse om betalingspålægget, som var blevet udstedt af Agenzia delle Entrate.

Appellanten har også gjort gældende, at den omstændighed, at Retten har anvendt artikel 225 EF urigtigt, udgør et appelanbringende mod Rettens kendelse.

Påstanden om annullation af Kommissionens beslutning bør anses for at være tæt forbundet med appellantens anmodning om ikke at være omfattet af selve beslutningen, hvorfor der tillige anmodes om en omgørelse af Rettens kendelse i forhold til den erklærede saglige inkompetence hos Retten.

(1) EUT 2003 L 77, s. 21.

(2) Sml. s. 2671.

(3) Sml. s. 3809,

(4) Sml. II, s. 2109.

(5) Sml. I, s. 6159.