DA Den Europæiske Unions Tidende C 246/23

Appel iværksat den 29. juni 2010 af Union Investment Privatfonds GmbH til prøvelse af dom afsagt den 27. april 2010 af Retten (Tredje Afdeling) i sag T-392/06, Union Investment Privatfonds GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), den anden part i appelsagen: Unicre-Cartão International De Crédito SA

(Sag C-308/10 P)

()

2010/C 246/40

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Union Investment Privatfonds GmbH (ved Rechtsanwalt J. Zindel)

De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Unicre-Cartão International De Crédito SA

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dommen afsagt af Retten den 27. april 2010 i sag T-392/06 ophæves.

— Afgørelsen truffet den 10. oktober 2006 af appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 442/2004-2) annulleres, og der gives medhold i appellantens indsigelse mod registreringen af det ansøgte EF-varemærke 1871896 »unibanco«.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen vedrører den fejlagtige anvendelse af artikel 74, stk. 2, i forordning (EF) nr. 40/94. Retten lagde fejlagtigt til grund, at appellanten havde fremlagt bevis for brugen af varemærkerne for sent. I øvrigt er den skønsmæssige vurdering, som appelkammeret i henhold til artikel 74, stk. 2, i forordning (EF) nr. 40/94 skal foretage, i strid med retningslinierne i Domstolens dom af 13. marts 2007, sag C-29/05 P, KHIM mod Kaul.

En korrekt skønsmæssig vurdering ville have ført til, at appellantens bevis for brugen af det påberåbte varemærke ville være blevet taget i betragtning, selv om det faktisk ikke var blevet fremlagt rettidigt. Vurderingen af beviset ville ikke have medført en forsinkelse af proceduren, eftersom Indsigelsesafdelingen først traf afgørelse 15 måneder efter, at beviset var blevet fremlagt. Beviset ville desuden have haft direkte retlig relevans. Derudover var fejlagtige skrivelser fra Indsigelsesafdelingen medvirkende til, at appellanten først fremlagde beviserne efter, at fristen herfor var udløbet.

Retten tog heller ikke Indsigelsesafdelingens konstatering af, at parterne havde fremsat sine argumenter og fremlagt deres beviser inden for de fastsatte frister, i betragtning. Indsigelsesafdelingen var således ikke af den opfattelse, at der forelå forsinkelse. Dermed var appelkammeret afskåret fra at gøre forsinkelse gældende. Appelkammeret skulle tværtimod have foretaget en materiel prøvelse af beviserne.

Hverken appelkammeret eller Retten kan erstatte Indsigelsesafdelingens manglende skønsmæssige vurdering med deres egen vurdering. Som følge af den manglende skønsmæssige vurdering burde appelkammeret have hjemvist sagen til Indsigelsesafdelingen i medfør af artikel 62, stk. 2, i forordning (EF) nr. 40/94.

Der findes desuden en lang række grunde til, hvorfor appellanten faktisk fremlagde beviset for brugen af de pågældende varemærker rettidigt For det første udgør de daglige tryk i finanssektionen i de landsdækkende dagblade, som viser, at de pågældende varemærker og andre serievaremærker anvendes som kendetegn for appellantens investeringsfonde, almindeligt tilgængelige kilder, som Harmoniseringskontoret skal tage i betragtning ex officio. For det andet har ansøgeren af varemærket ikke bestridt, at de pågældende varemærker og serievaremærker benyttes. Indsigelsesafdelingen forhindrede for det tredje uretmæssigt appellanten i at fremlægge yderligere beviser for brugen af varemærkerne. Harmoniseringskontoret meddelte nemlig appellanten, at denne udelukkende kunne fremsætte bemærkninger vedrørende varemærkeansøgerens argumenter. Harmoniseringskontoret ville ikke tage nye beviser i betragtning. Det var derfor ikke relevant, hvorvidt appellanten fremlagde yderligere beviser for brugen eller ej. For det fjerde blev tidsfristerne uretmæssigt forkortet. Dermed har Harmoniseringskontoret også tilsidesat regel 80 i gennemførelsesforordning nr. 2868/95.