Den foreliggende sags faktiske omstændigheder kan hurtigt sammenfattes på følgende måde.

Parlamentet foretog ændringer i visse poster i budgettet for 1995, som Rådet havde godkendt under sin førstebehandling. Rådet anså de pågældende poster for at vedrøre obligatoriske udgifter. Parlamentet betegnede dem på ny som ikke-obligatoriske udgifter og ønskede i overensstemmelse med traktatens artikel 203 at vedtage visse ændringer hertil og ikke ændringsforslag, som Parlamentet kan fremsætte til obligatoriske udgifter. Som det vil fremgå nedenfor anså Rådet derefter fortsat de pågældende udgifter som obligatoriske og behandlede derfor de ændringer heraf, som Parlamentet havde truffet bestemmelse om, ikke som ændringer, men netop som ændringsforslag, stadig på grund af klassifikationen af de pågældende udgifter.

Der er 131 af de omtvistede budgetposter, og de henhører med en enkelt undtagelse — hvor posten er opført i undersektion B7 (internationale fiskeriaftaler) — under undersektion B1 (EUGFL, Garantisektionen). For hver budgetpost under undersektion B1 er der til de forandringer, som Parlamentet har vedtaget i form af ændringer, knyttet anmærkninger, der skal begrunde, at de pågældende udgifter ikke er obligatoriske, og der henvises deri til, at »grundforordningerne« giver Kommissionen en »manøvremargen« og »handlefrihed« ved forvaltningen af den pågældende aktion. Ved den ændring, som Parlamentet godkendte for budgetposten under undersektion B7, ændres anmærkningen til posten således, at der afsættes en bevilling på 1000000 ECU til dækning af udgifter i forbindelse med en fiskeriaftale, som Fællesskabet vil forhandle med Rusland om sildefiskeri. For de i sagen omtvistede budgetposter har Parlamentet i visse tilfælde tillige ændret bevillingsbeløbet i det budgetforslag, som Rådet oprindeligt havde udarbejdet.

Under Rådets andenbehandling den 16. november 1994 forkastede det de ændringer, Parlamentet havde foreslået ved førstebehandlingen, idet Rådet fandt, at »ændringerne« for så vidt angik de omtvistede budgetposter ifølge institutionernes budgetmæssige praksis og klassifikationen i den fælles erklæring af 1982 ( 3 ) var ændringsforslag vedrørende obligatoriske udgifter.

Begrundelsen for at forkaste ændringerne foreslået af Parlamentet er opført i protokollen for den pågældende samling i Rådet og gengivet i gennemgangen af resultaterne af Rådets andenbehandling af Fællesskabets budget. Dette dokument blev fremsendt til Parlamentet den 16. november 1994.

Rådets formand bekræftede siden institutionens holdning til klassifikationen af de omtvistede budgetposter i en skrivelse af 2. december 1994 til Parlamentets formand, hvori Rådet erindrede om, at det var Rådets opfattelse, at udgifter, der er omfattet af landbrugsretningslinjerne i overensstemmelse med fælleserklæringen af 1982 og den interinstitutionelle aftale af 1993 ( 4 ) (herefter »1993-aftalen«), sioille anses for at være obligatoriske.

Rådet indtog fortsat denne holdning under andenbehandlingen i Parlamentet. Formanden for Rådet erklærede over for Parlamentet under mødet den 13. december 1994, at Rådet for så vidt angik de omtvistede budgetposter ikke kunne »anerkende«, at klassifikationen af de pågældende udgifter som obligatoriske blev ændret, idet det i forbindelse med forhandlingerne om den interinstitutionelle aftale var aftalt, at udgifter under udgiftsområde 2 og 3 fremover skulle klassificeres som ikke-obligatoriske, og det var forudsat, at klassifikationen af alle andre udgifter, herunder udgifter under udgiftsområde 1, skulle forblive uændret.

Under den efterfølgende parlamentsdebat blev der fremsat forskellige synspunkter med hensyn til klassifikationen af de i den foreliggende sag omhandlede udgifter. Den 15. december 1994 vedtog Parlamentet alligevel en beslutning med følgende indhold: »(Parlamentet) bifalder under disse omstændigheder, at alle de ændringer, som Rådet har betragtet som ’ændringsforslag’, og som vedrører budgetposter, hvor Kommissionen ifølge de gældende bestemmelser inden for sine beføjelser til at foretage forvaltningsmæssige skøn skal respektere det beløb, der er opført på budgettet, genfremsættes ved andenbehandlingen.«