Den grænseoverskridende fremsendelse af sådanne private dokumenter under anvendelse af den ordning for forkyndelse, der er indført ved forordning nr. 1393/2007, medvirker nemlig ligeledes til, på området for civile eller kommercielle anliggender, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, og tilsigter gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i Den Europæiske Union.

Henset til forarbejderne til forordning nr. 1393/2007, og mere specifikt i sammenhængen for så vidt angår udviklingen på området for retsligt samarbejde i civile sager, som forordningen er en del af, skal begrebet »udenretsligt dokument« som omhandlet i forordningens artikel 16 fortolkes som omfattende både dokumenter, der er oprettet eller certificeret af en offentlig myndighed eller en stævningsmand, og private dokumenter, hvis formelle fremsendelse til den i udlandet bosiddende adressat er nødvendig for at udøve, bevise eller bevare en rettighed eller et retligt krav i civile og kommercielle sager.

I denne forbindelse følger det af anden betragtning til denne forordning, at forordningen har som mål at forbedre og fremskynde fremsendelsen af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager, for at det indre marked kan fungere tilfredsstillende.

Hvad angår sammenhængen forholder det sig således, at forordning nr. 1393/2007, der er vedtaget på grundlag af artikel 61, litra c), EF, således som det fremgår af første betragtning hertil, indfører en ordning for forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager, der tager sigte på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

Artikel 16 i forordning nr. 1393/2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager og om ophævelse af forordning nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at det i denne artikel omhandlede begreb »udenretsligt dokument« ikke alene omfatter dokumenter, der er oprettet eller certificeret af en offentlig myndighed eller en stævningsmand, men ligeledes private dokumenter, hvis formelle fremsendelse til den i udlandet bosiddende adressat er nødvendig for at udøve, bevise eller bevare en rettighed eller et retligt krav i civile og kommercielle sager.

Forordning nr. 1393/2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager og om ophævelse af forordning nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at forkyndelse af et udenretsligt dokument i henhold til proceduren i denne forordning kan tillades, selv når rekvirenten allerede har ladet en første forkyndelse af dette dokument foretage ved hjælp af en form for fremsendelse, som ikke fremgår af nævnte forordning, eller en anden form for fremsendelse, som er indført ved denne forordning.

Hvad for det første angår den situation, hvor en rekvirent har ladet den første forkyndelse foretage i henhold til en procedure, som ikke er omhandlet i forordning nr. 1393/2007, omhandler den nævnte forordning kun to omstændigheder, hvorunder forkyndelsen af et dokument mellem medlemsstaterne er undtaget fra dens anvendelsesområde og ikke kan foretages med de midler, som er indført ved denne forordning, nemlig dels når adressatens bopæl eller sædvanlige opholdssted er ukendt, dels når sidstnævnte har udpeget en godkendt repræsentant i den stat, hvor retssagen verserer. Denne forordning fastsætter ikke nogen yderligere undtagelse til anvendelsen af de former, som er fastsat for fremsendelsen mellem medlemsstaterne af et udenretsligt dokument, såfremt en rekvirent allerede i forvejen har ladet samme dokument forkynde ad anden vej end fastsat ved denne forordning.

Hvad for det andet angår de konsekvenser, der knytter sig til den situation, hvor en rekvirent har ladet en første forkyndelse foretage ved hjælp af de former for fremsendelse, der er indført ved forordning nr. 1393/2007, forholder det sig således, at denne forordning udtømmende fastsætter forskellige former for fremsendelse, der finder anvendelse på forkyndelse af udenretslige dokumenter i medfør af forordningens artikel 16. Samme forordning har imidlertid ikke opstillet en rangorden mellem de forskellige former for fremsendelse, som den har indført. For at sikre en hurtig gennemførelse af den grænseoverskridende fremsendelse af de pågældende dokumenter, er hverken de fremsendende eller modtagende instanser, de diplomatiske eller konsulære repræsentanter, stævningsmænd, embedsmænd eller andre kompetente personer i modtagerstaten i henhold til denne forordning beføjet til at efterprøve, om grundene til, at en rekvirent lader forkyndelse af et dokument foretage på tværs af de indførte former for fremsendelse, er hensigtsmæssige eller relevante. Det følger heraf, at på området for forkyndelse af et udenretsligt dokument står det rekvirenten frit for at vælge ikke alene en af disse former for fremsendelse, som er indført ved forordning nr. 1393/2007, men ligeledes at anvende, samtidig eller efter hinanden, to eller flere former for fremsendelse, som rekvirenten under hensyn til omstændighederne i det konkrete tilfælde mener vil være de mest hensigtsmæssige eller mest egnede.

(jf. præmis 49, 51, 52, 54, 57-59 og 61 samt domskonkl. 2)