De spørgsmål, der ligger til grund for den foreliggende præjudicielle sag, vedrører fortolkningen af den fælles toldtarif, nærmere bestemt kapitel 78 vedrørende bly. Det drejer sig i det væsentlige om at finde et kriterium, der kan tjene til afgrænsning af begrebet ubearbejdet bly i forhold til begrebet skrot af bly.

Jeg skal i korthed redegøre for de faktiske omstændigheder. I maj 1974 indførte Firma Bleiindustrie Hamburg, et parti metalstænger fra Danmark, som var fremstillet ved omsmeltning af typemetalaffald, der indeholdt ca. 84 % bly, 4 % tin og 12 % antimon. Nye stænger bestående af denne legering anvendes direkte i trykkerierne i trykkerimaskiner af typen »linotypes«, der anvendes til fremstilling af tryktyper. Trykkerivirksomhederne omsmelter et vist antal gange selv de brugte tryktyper til stænger, der er egnet til anvendelse i deres linotypes. Men den gentagne anvendelse til trykkeribrug medfører, at der i det pågældende materiale ophobes urenheder, som ved et bestemt niveau gør det uegnet til omsmeltning i trykkeriet med henblik på fremstilling af nye tryktyper, således at en forudgående raffinering bliver nødvendig.

De ovennævnte fra Danmark indførte stænger var netop resultatet af en omsmeltning af typografisk materiale, der ikke længere kunne genanvendes direkte af trykkerivirksomhederne på grund af den opståede forureningsgrad.

Den følgende måned indførte Firma Bleiindustrie et parti brudstykker af stænger af den samme legering fra De forenede Stater, der dog, fordi de bestod af nye funditorstænger, der hændeligt var gået itu, ikke indeholdt urenheder.

Den tyske toldmyndighed henførte disse varer under position 78.01 A II, der omfatter ubearbejdet bly med indhold af sølv på under 0,02 vægtprocent. Den pågældende virksomhed, der uden resultat har påklaget denne afgørelse til Hauptzollamt Hamburg-Waltershof, har derefter sagsøgt Hauptzollamt ved Finanzgericht Hamburg. Firma Bleiindustrie har nedlagt påstand om, at de pågældende produkter skal henføres under position 78.01 B, der omfatter affald og skrot af bly. Ifølge sagsøger forhindrer omsmeltningen af brugte typer, der ikke længere er egnede til »fodring« af en maskine, der anvendes til støbning af tryktyper, ikke, at den således fremstillede stang tariferes som skrot af bly, fordi både denne stang og det materiale, som den er fremstillet af, er uegnet til typografiske formål uden en raffineringsproces. For så vidt angår de nye brudte stænger, skal disse også, for at kunne anvendes i støbemaskinen, først underkastes en omsmeltningsproces. Ifølge sagsøger er der derfor i begge tilfælde tale om »skrot« og ikke »ubearbejdet materiale«.

Den tyske toldmyndighed har derimod anført, at afgrænsningskriteriet mellem positionerne 78.01 A og 78.01 B alene består i varernes ydre fremtræden. Derfor har omsmeltningen af de fra Danmark indførte gamle tryktyper til stænger været tilstrækkelig til at berøve dette materiale dets karakter af »skrot«. Det fremgår ikke af forelæggelseskendelsen, om toldmyndighederne anlagde et andet synspunkt for så vidt angår de fra De forenede Stater indførte brudstykker af nye typemetalstænger, hvis ydre form som itugåede stænger klart viste, at de var opstået ved brud.

Finanzgericht Hamburg har inden for rammerne af nærværende, for denne ret verserende sag ved kendelse af 25. august 1977, indført i Domstolens register den 14. september 1977, i henhold til EØF-traktatens artikel 177, stk. 2 forelagt følgende spørgsmål :

»1. Omfatter position 78.01 A også omsmeltet skrot af bly, som har form af en — ikke længere anvendelig — funditorstang?