Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug – den fælles landbrugspolitik – EUGFL-finansiering – konstatering af uregelmæssigheder under de nationale organers anvendelse af mekanismerne i en fælles markedsordning – Kommissionens beføjelse til allerede på tidspunktet for regnskabsafslutningen at foretage finansielle korrektioner

(Rådets forordning nr. 1258/1999, art. 7, stk. 3)

2. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – procedure – de nationale myndigheders mulighed for at fremsætte deres bemærkninger under en korrespondance og et møde i EUGFL’s komité – tilsidesættelse af retten til kontradiktion – foreligger ikke

3. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter – den berørte medlemsstats indsigelser – bevisbyrde – fordelt mellem Kommissionen og medlemsstaten

(Rådets forordning nr. 1258/1999)

Sammendrag

1. Reglen om, at Kommissionen ikke ved forvaltningen af den fælles landbrugspolitik kan afholde udgifter i strid med reglerne om den pågældende fælles markedsordning, gælder generelt.

Heraf følger, at når Kommissionen har anført, at de nationale betalingsorganers regnskaber omfatter udgifter, der er afholdt i strid med Fællesskabets retsforskrifter vedrørende den pågældende fælles markedsordning, har den kompetence til at drage alle konsekvenser heraf, herunder at foretage finansielle korrektioner af betalingsorganernes årsregnskaber, allerede på tidspunktet for vedtagelsen af beslutningen om regnskabsafslutning i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 1258/1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik.

(jf. præmis 34 og 35)

2. Overholdelsen af retten til kontradiktion under enhver procedure, der iværksættes over for en person, og som kan munde ud i en retsakt, der indeholder et klagepunkt mod den pågældende, er et grundlæggende fællesskabsretligt princip, som skal overholdes, selv om der ikke er fastsat nogen bestemmelser vedrørende den pågældende procedure. Dette princip indebærer, at adressater for en beslutning, der i væsentlig grad påvirker deres interesser, skal have mulighed for at gøre deres synspunkter gældende.

Kravene i henhold til et sådant princip er blevet iagttaget, når de nationale myndigheder i forbindelse med afslutningen af EUGFL-regnskaberne har haft mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til forslagene om regnskabsafslutning både under den korrespondance, der fandt sted mellem myndighederne og Kommissionen, og under et møde i EUGFL’s komité, der gik forud for vedtagelsen af beslutningen om regnskabsafslutning.

(jf. præmis 37 og 38)

3. Med henblik på at godtgøre, at der foreligger en tilsidesættelse af reglerne om de fælles markedsordninger for landbruget, og som følge heraf give afslag på finansiering af de hertil knyttede udgifter, påhviler det Kommissionen, ikke på udtømmende vis at godtgøre, at de nationale myndigheders kontrolforanstaltninger er utilstrækkelige, eller at de tal, som de har meddelt, er urigtige, men at fremlægge bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til disse kontrolforanstaltninger eller disse tal. Denne lempelse af beviskravet til Kommissionen skyldes, at medlemsstaten har bedre adgang til at indsamle og kontrollere de oplysninger, der er nødvendige for afslutningen af EUGFL-regnskaberne, og at medlemsstaten følgelig skal føre det mere detaljerede og fuldstændige bevis for, at dens tal er rigtige, og i givet fald for, at Kommissionens beregninger er urigtige.

Den pågældende medlemsstat kan på sin side ikke afkræfte Kommissionens konstateringer, uden at underbygge påstandene med forhold, der godtgør eksistensen af et pålideligt og funktionsdygtigt kontrolsystem

(jf. præmis 53 og 54)