DOMSTOLENS DOM AF 28. NOVEMBER 1989. - EPICHEIRISEON METALLEFTIKON VIOMICHANIKON KAI NAFTILIAKON AE M. FL. MOD RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - FAELLES HANDELSPOLITIK - AFSLUTNING AF ANTIDUMPINGPROCEDUREN VEDROERENDE IMPORTEN AF NATURLIG MAGNESIT, DOEDBRAENDT. - SAG 121/86.



Samling af Afgørelser 1989 side 03919



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping eller subvention fra tredjelande - faellesskabsinstitutionernes skoen - domstolsproevelsens raekkevidde

( Raadets forordninger nr . 3017/79 og nr . 2176/84 )

2 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - undersoegelsens forloeb - slutning af proceduren alene paa grund af manglende skade - lovlighed

( Raadets forordning nr . 2176/84, art . 2 og 4, stk . 1, samt art . 12, stk . 1 )

3 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - skade - relevant periode - Kommissionens skoen

( Raadets forordning nr . 2176/84, art . 4 )

4 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - procedurens forloeb - varighed paa over et aar - lovlighed - betingelse - rimelig varighed

( Raadets forordning nr . 2176/84, art . 7, stk . 9 )

5 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - indfoerelse af antidumpingtold - Kommissionens forslag - Raadets kompetence - raekkevidde

Sammendrag

1 . Selv om faellesskabsinstitutionerne har faaet tildelt et skoen ved faellesskabsbestemmelserne om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra tredjestater, skal Domstolen efterproeve, om disse institutioner har overholdt de i disse bestemmelser fastsatte proceduremaessige garantier, og om de har begaaet aabenbare fejl ved deres vurdering af de faktiske omstaendigheder eller har undladt at tage hensyn til vaesentlige omstaendigheder eller i begrundelsen har lagt vurderinger til grund, som er udtryk for magtfordrejning .

2 . Artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 2176/84 forbyder ikke, at det alt efter omstaendighederne soeges klarlagt, om faellesskabsindustrierne som haevdet har lidt skade, uafhaengigt af de to andre betingelser, der stilles for at indfoere antidumpingtold, nemlig at det definitivt konstateres, at der er tale om dumping, og at det er noedvendigt at handle i Faellesskabets interesse . Det fremgaar i oevrigt af forordningens artikler 2 og 4, at konstateringen af dumping og af skade er baseret paa forskellige faktorer, som derfor kan undersoeges separat .

Selv om indfoerelse af en endelig antidumpingtold ifoelge forordningens artikel 4, stk . 1, og artikel 12, stk . 1, er betinget af, at der er aarsagsforbindelse mellem dumpingen og den skade, som faellesskabsindustrien har lidt, er konstateringen af, at der ikke foreligger skade, tilstraekkelig til at berettige, at proceduren sluttes uden indfoerelse af en antidumpingtold .

3 . Artikel 4 i forordning nr . 2176/84 giver Kommissionen et vidt skoen med hensyn til den periode, der som led i en antidumpingprocedure skal tages i betragtning med henblik paa konstatering af skade . Ved at tage en periode paa ca . fire aar i betragtning har Kommissionen blot handlet i overensstemmelse med gaeldende faellesskabspraksis .

4 . Den frist paa et aar, der er fastsat i artikel 7, stk . 9, i forordning nr . 2176/84 for antidumpingprocedurernes forloeb, er vejledende men ikke bindende, saaledes som det fremgaar af saavel bestemmelsens ordlyd som af antidumpingprocedurens art, idet dennes fremme ikke alene afhaenger af, hvor hurtigt faellesskabsmyndighederne behandler sagen . Det foelger imidlertid af denne bestemmelse, at antidumpingproceduren ikke maa forlaenges ud over et rimeligt tidsrum, der afhaenger af de saerlige forhold i den konkrete sag .

5 . Det foelger af artikel 12 i forordning nr . 2176/84, at Raadet er kompetent til at traeffe afgoerelse om alle de betingelser, som skal vaere opfyldt, for at der kan paalaegges antidumpingtold, hvorved det ikke er forpligtet til at vedtage ethvert forslag, som Kommissionen fremsaetter med henblik herpaa .

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret paa Domstolens Justitskontor den 23 . maj 1986 har Anonymos Etaireia Epicheiriseon Metalleftikon Viomichanikon Kai Naftiliakon AE og tre andre graeske selskaber i henhold til EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets afgoerelse 86/59 af 6 . marts 1986 om slutning af antidumpingproceduren vedroerende import af naturlig magnesit, doedbraendt ( sintret ), med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Nordkorea ( EFT L 70, s . 41 ) og enhver hermed sammenhaengende tidligere eller senere afgoerelse .

2 I juni 1982 indgav sagsoegerne, som er producenter af naturlig doedbraendt magnesit, i henhold til Raadets forordning nr . 3017/79 af 20 . december 1979 - om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ( EFT L 339, s . 1 ) - klage til Kommissionen med anmeldelse af dumpingimporten af samme produkt med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Nordkorea .

3 Da det fremgik af den indledende undersoegelse, at der var tale om dumping, og da forskellige oplysninger viste, at den tilsvarende industri i Faellesskabet havde lidt skade, indfoerte Kommissionen ved forordning nr . 3542/82 af 22 . december 1982 ( EFT L 371, s . 5 ) en midlertidig antidumpingtold, som gjaldt for en periode paa fire maaneder fra 1 . januar 1983, og som blev forlaenget for en periode paa to maaneder ved Raadets forordning nr . 991/83 af 25 . april 1983 ( EFT L 110, s . 27 ).

4 Den 9 . juni 1983 forelagde Kommissionen Raadet et forslag til indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa de indfoersler af magnesit, der havde givet anledning til klagen . Efter en noejere undersoegelse af spoergsmaalet om de paagaeldende produkters sammenlignelighed besluttede Raadet imidlertid ikke at vedtage den af Kommissionen foreslaaede forordning .

5 Den 19 . april 1985 meddelte de klagende virksomheder Kommissionen nye oplysninger, som udgjorde de foerste skridt mod et bevis for, at der var tale om dumping og skade foraarsaget af de kinesiske indfoersler af naturlig doedbraendt magnesit . Kommissionen fortsatte derefter sine undersoegelser i henhold til Raadets forordning nr . 2176/84 af 23 . juli 1984 ( EFT L 201, s . 1 ) ( herefter benaevnt "grundforordningen "), som afloeste Raadets naevnte forordning nr . 3017/79 . Ved afslutningen af sin undersoegelse naaede Kommissionen til det resultat, at faellesskabsindustrien ikke laengere led vaesentlig skade . Derfor forelagde den Raadet et forslag om slutning af antidumpingproceduren vedroerende importen til Faellesskabet af naturlig doedbraendt magnesit med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Nordkorea . Raadet vedtog dette forslag og traf den 6 . marts 1986 afgoerelse 86/59 om slutning af antidumpingproceduren vedroerende denne import .

6 Til stoette for annullationssoegsmaalet har sagsoegerne paaberaabt sig manglende begrundelse af Raadets afgoerelse 86/59 og tilsidesaettelse af retsreglerne i grundforordningen samt magtfordrejning . Ifoelge de sagsoegende selskaber bekraeftes disse anbringender af de oplysninger, der findes i Kommissionens ikke-fortrolige materiale .

7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, sagens forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Indledningsvis bemaerkes, at ifoelge Domstolens faste praksis ( jfr . blandt andet dom af 14 . juli 1988, Fediol, praemis 6, Sml . 1988, s . 4155 ) skal Domstolen, selv om faellesskabsinstitutionerne er blevet tillagt en skoensbefoejelse, efterproeve, hvorvidt disse har overholdt de proceduremaessige garantier, som grundforordningen indeholder, og hvorvidt de har gjort sig skyldige i aabenbare fejl ved vurderingen af de faktiske omstaendigheder eller har undladt at tage hensyn til vaesentlige omstaendigheder eller i begrundelsen har lagt vurderinger til grund, som er udtryk for magtfordrejning .

9 De forskellige anbringender maa behandles paa baggrund af disse betragtninger .

Anbringendet om manglende begrundelse

10 Med dette anbringende har sagsoegerne blandt andet gjort gaeldende, at der i den anfaegtede afgoerelse ikke tages hensyn til, at der foreligger dumping, og at den udelukkende er baseret paa sammenligninger, som ikke beviser, at faellesskabsindustrien ikke har lidt skade .

11 Med hensyn til den omstaendighed, at Kommissionen, efter sin konstatering af, at faellesskabsindustrien ikke har lidt vaesentlig skade, ansaa det for overfloedigt at fortsaette undersoegelsen vedroerende den haevdede dumping, bemaerkes, at grundforordningens artikel 4, stk . 1, ikke forbyder, at det alt efter omstaendighederne soeges klarlagt, om faellesskabsindustrierne som haevdet har lidt skade, uafhaengigt af de to andre betingelser for at indfoere antidumpingtold, nemlig at det definitivt konstateres, at der er tale om dumping, og at det er noedvendigt at handle i Faellesskabets interesse . Det fremgaar i oevrigt af grundforordningens artikler 2 og 4, at konstateringen af dumping og af skade er baseret paa forskellige faktorer, som derfor kan undersoeges separat .

12 Med hensyn til skaden fremgaar det af betragtningerne til den anfaegtede afgoerelse, at faellesskabsmyndighederne har lagt adskillige faktiske oplysninger til grund, navnlig om, at indfoerslerne af det paagaeldende produkt ikke havde nogen indvirkning paa den tilsvarende faellesskabsproduktion, og dermed om, at der ikke forelaa nogen skade, der kunne berettige indfoerelse af en endelig antidumpingtold .

13 Konstateringerne paa dette punkt vedroerer foroegelsen af faellesskabsproduktionen, den oegede udnyttelse af hver af faellesskabsproducenternes produktionskapacitet, deres oegede salg paa faellesmarkedet og stoerre markedsandel samt deres stigende gennemsnitssalgspriser, deres merfortjeneste og stoerre personaleforbrug .

14 Indledningsvis bemaerkes, at den vurdering, som saaledes er foretaget, og som ikke forekommer vilkaarlig eller urimelig, er i overensstemmelse med de principper, der er opstillet i artikel 4, stk . 2, for undersoegelsen af, om der foreligger skade .

15 Dernaest bemaerkes, at selv om indfoerelse af en endelig antidumping - eller udligningstold ifoelge grundforordningens artikel 4, stk . 1, og artikel 12, stk . 1, er betinget af aarsagsforbindelse mellem dumpingen og den skade, som faellesskabsindustrien har lidt, er konstateringen af, at der ikke foreligger skade, tilstraekkelig til at berettige, at proceduren sluttes uden indfoerelse af en antidumpingtold .

16 Heraf foelger at anbringendet om manglende begrundelse ikke kan laegges til grund .

Anbringendet om tilsidesaettelse af grundforordningens bestemmelser

17 Sagsoegernes andet anbringende gaar for det foerste ud paa, at grundforordningens artikel 7, stk . 1, litra c ), er tilsidesat; ifoelge denne bestemmelse omfatter undersoegelsen vedroerende dumping normalt en periode paa mindst seks maaneder umiddelbart forud for ivaerksaettelse af proceduren; bestemmelsen gaelder ligeledes for undersoegelsen vedroerende skaden . Ifoelge sagsoegerne tog Kommissionen imidlertid ikke hensyn til oplysningerne for aaret 1985, som er afgoerende for paavisningen af omfanget af den skade, som faellesskabsindustrien har lidt .

18 Denne argumentation kan ikke laegges til grund . Det fremgaar af sagens akter, at saavel oplysningerne for de seks maaneder foer meddelelsen om ivaerksaettelse af proceduren den 29 . juni 1982 som oplysningerne vedroerende perioden foer meddelelsen om procedurens fortsaettelse den 19 . juni 1985 taget i betragtning ved undersoegelsen vedroerende saavel den haevdede skade som eksistensen af dumping . Denne antagelse kan ikke afsvaekkes af den omstaendighed, at man ikke fandt det noedvendigt at fortsaette undersoegelsen af det sidstnaevnte punkt .

19 Ganske vist naevnes oplysningerne for de foerste maaneder af 1985 ikke udtrykkeligt i den anfaegtede afgoerelse . Det maa imidlertid erkendes, at en saadan undladelse ikke er en mangel af betydning for retsaktens gyldighed, for saa vidt disse oplysninger figurerer i det arbejdsdokument, som blev meddelt Det Raadgivende Udvalg vedroerende Dumping den 13 . november 1985, og hvori Kommissionen oplyste de graeske producenter om grundene til sin opfattelse om, at disse ikke kunne aendre konstateringen af, at der ikke forelaa en vaesentlig skade .

20 Ligeledes bemaerkes, at grundforordningens artikel 4 giver Kommissionen et vidt skoen med hensyn til den periode, der skal tages i betragtning med henblik paa konstatering af skaden . Sagsoegerne har ikke paaberaabt sig noget argument, der giver grundlag for at konkludere, at Kommissionen i det foreliggende tilfaelde overskred graenserne for sit skoen . Det fremgaar tvaertimod af sagens akter, at Kommissionen tog en periode paa ca . fire aar i betragtning i overensstemmelse med gaeldende faellesskabspraksis .

21 Sagsoegerne har for det andet gjort gaeldende, at proceduren har varet fire et halvt aar, hvilket er i strid med grundforordningens artikel 7, stk . 9, og med principperne om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning og om, at tvister skal afgoeres inden for en rimelig frist .

22 Hertil bemaerkes, jfr . Domstolens dom af 12 . maj 1989, Continentale Produkten-Gesellschaft Erhardt-Renken GmbH & Co ., praemis 8 ( 246/87, Sml . 1989, s . 1151 ), at etaarsfristen i grundforordningens artikel 7, stk . 9, er vejledende, men ikke bindende . Denne fortolkning fremgaar saavel af bestemmelsens ordlyd, hvorefter undersoegelsen "normalt" indstilles inden for naevnte frist, som af antidumpingprocedurens art, idet dennes fremme ikke alene afhaenger af, hvor hurtigt faellesskabsmyndighederne behandler sagen . Det skal dog praeciseres, at det foelger af bestemmelsen, at antidumpingproceduren ikke maa forlaenges ud over et rimeligt tidsrum, der afhaenger af de saerlige forhold i den konkrete sag .

23 I dette tilfaelde fremgaar det, at proceduren har vaeret laengere end saedvanligt, idet den strakte sig over ca . fire aar . Det fremgaar imidlertid af sagen, at faellesskabsmyndighederne paa grund af en raekke saerlige omstaendigheder, som der redegoeres for i betragtningerne til den anfaegtede afgoerelse - navnlig procedurens komplicerede karakter og de sagkyndiges modstridende udtalelser - ikke var i stand til at slutte proceduren inden for etaarsfristen .

24 Sagsoegerne har for det tredje gjort gaeldende, at Kommissionen, trods deres nye anmodning om at genoptage proceduren i 1985 alene med hensyn til Folkerepublikken Kina, foretrak at fortsaette den igangvaerende procedure vedroerende baade Kina og Nordkorea .

25 Hertil bemaerkes paa baggrund af oplysningerne i det arbejdsdokument, der blev meddelt Det Raadgivende Udvalg vedroerende Dumping den 13 . november 1985, at indfoerslerne fra Kina i referenceperioden faldt mere end de samlede indfoersler fra disse to lande . Under disse omstaendigheder maa det konstateres, at selv hvis faellesskabsinstitutionerne havde foretaget en saerskilt undersoegelse af oplysningerne vedroerende Kina, ville resultatet af undersoegelsen ikke vaere faldet anderledes ud .

26 Det maa endelig konstateres, at det forhold, at den af faellesskabsindustrien indgivne klage af 19 . april 1985 kun angik indfoerslerne fra Kina, under alle omstaendigheder er uden betydning, da den procedure, der blev indledt i 1982, og som baade angik Kina og Nordkorea, endnu ikke var blevet sluttet .

27 Det foelger af det foregaaende, at det andet anbringende heller ikke kan laegges til grund .

Anbringendet om magtfordrejning

28 Sagsoegernes tredje anbringende gaar ud paa, at den anfaegtede afgoerelse er udtryk for magtfordrejning, for saa vidt som graenserne for Kommissionens skoen angiveligt er blevet langt overskredet, og for saa vidt som Raadet i juni 1983 greb ind i realitetsundersoegelsen af spoergsmaalet om produkternes sammenlignelighed, hvilket er i strid med de af faellesskabslovgiver definerede formaal .

29 Det bemaerkes imidlertid, at grundforordningen giver faellesskabsmyndighederne et vidt skoen, og at sagsoegerne intet har fremfoert, der giver grundlag for at antage, at Kommissionen i dette tilfaelde har overskredet graenserne for sit skoen .

30 Hvad angaar den omstaendighed, at Raadet har behandlet spoergsmaalet om produkternes sammenlignelighed i juni 1983, maa det fremhaeves, at grundforordningens artikel 12 bestemmer : "Fremgaar det af den endelige konstatering af de faktiske omstaendigheder, at der foreligger dumping eller subsidier i undersoegelsesperioden samt deraf foelgende skade, og findes det af hensyn til Faellesskabets interesser paakraevet, at Faellesskabet griber ind, traeffer Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter konsultationer afgoerelse om paalaeggelse af en endelig antidumping - eller udligningstold ". Det fremgaar af denne bestemmelse, at Raadet er kompetent til at traeffe afgoerelse om alle de betingelser, som skal vaere opfyldt, for at der kan paalaegges antidumpingtold, hvoved det ikke er forpligtet til at vedtage ethvert forslag, som Kommissionen fremsaetter med henblik herpaa .

31 Dette anbringende kan derfor ej heller laegges til grund .

Anbringendet om de anvendte oplysningers urigtighed

32 Sagsoegerne har bestridt rigtigheden af de oplysninger, som ligger til grund for den anfaegtede afgoerelse, for saa vidt som de angiveligt er i modstrid med saavel de officielle statistikker som med Kommissionens tidligere afgoerelser, forslag og konstateringer . Sagsoegerne har blandt andet henvist til, at Kommissionens ikke-fortrolige sagsakter ikke indeholder spoergeskemaerne hverken om indfoersler af naturlig magnesit hidroerende fra Nordkorea fra 1982 eller om indfoerslerne af samme produkt hidroerende fra Kina fra andet halvaar 1983 .

33 Med hensyn til rigtigheden af de i afgoerelsen naevnte oplysninger fremhaeves foerst, at faellesskabsmyndighederne i det foreliggende tilfaelde var berettiget til at laegge de specifikke oplysninger til grund, der fremgik af den af Kommissionen foretagne undersoegelse, selv om disse oplysninger ikke falder sammen med faellesskabsstatistikkerne . Det fremgaar saaledes af sagen, at det ved undersoegelsen viste sig, at naturlig doedbraendt magnesit i Nimexe blev tariferet under forskellige positioner, og at der i de officielle statistikker ikke opstilles nogen sondring for produkter, hvis indhold af MgO ligger mellem 85 og 92%, og som var de eneste, som antidumpingproceduren vedroerte . Det staar ligeledes fast, at aarsagerne til modstriden mellem de oplysninger, der blev anvendt i begrundelsen til den anfaegtede afgoerelse, og de oplysninger, som fremgaar af de officielle statistikker, blev forklaret for de graeske producenter ved meddelelse fra Kommissionen af 4 . februar 1986 .

34 Dernaest bemaerkes, at de oplysninger, som ligger til grund for Kommissionens tidligere konstateringer og forslag, i de fleste tilfaelde var foreloebige oplysninger, som derfor kunne aendres ved undersoegelsen .

35 Desuden fremgaar det af grundforordningens opbygning, at skaden skal vaere fastslaaet med hensyn til det tidspunkt, da der traeffes eventuel afgoerelse om at indfoere beskyttelsesforanstaltninger, hvilket berettiger, at oplysningerne i Kommissionens forslag til afgoerelse, som den fremsatte i 1983, var blevet ajourfoert, da den fremsatte sit forslag i 1986, som foerte til vedtagelsen af den anfaegtede afgoerelse .

36 Med hensyn til anbringendet om manglende spoergeskemaer vedroerende indfoerslerne af naturlig magnesit fra Nordkorea fra og med 1982 og vedroerende indfoerslerne af samme produkt fra Kina fra og med andet kvartal 1983 bemaerkes foerst, at Kommissionen har forklaret, at disse spoergeskemaer var fortrolige, og at det er af den grund, at de ikke befandt sig i de sagsakter, der blev meddelt sagsoegerne . Det staar imidlertid fast, at sagsoegerne gentagne gange er blevet underrettet af Kommissionen om de oplysninger, som blev lagt til grund ved undersoegelsen af skaden .

37 Dernaest bemaerkes, at den anfaegtede afgoerelse er baseret paa en hel raekke oplysninger, som ikke blot angaar indfoerslerne af det paagaeldende produkt i Faellesskabet, men ogsaa foroegelsen af faellesskabsproduktionen, den oegede udnyttelse af hver af faellesskabsproducenternes produktionskapacitet, deres oegede salg paa faellesmarkedet og stoerre markedsandel samt deres stigende gennemsnitssalgspriser, deres merfortjeneste og stoerre personaleforbrug .

38 Foelgelig er det ikke blevet godtgjort, at faellesskabsmyndighederne har gjort sig skyldige i aabenbare fejlskoen eller har undladt at tage vaesentlige omstaendigheder i betragtning .

39 Heraf foelger, at anbringendet om urigtige oplysninger i Kommissionens ikke-fortrolige dokumenter ikke kan laegges til grund, og at sagsoegte derfor vil vaere at frifinde .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

40 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Da sagsoegerne har tabt sagen, vil de vaere at doemme til at betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger .