I modsætning til proceduren indført ved artikel 258 TEUF, som har til formål at fastslå, at en medlemsstat har handlet i strid med EU-retten, og at bringe en sådan adfærd til ophør, har proceduren efter artikel 260 TEUF således et langt mere begrænset formål, idet den kun tager sigte på at tilskynde en forsømmelig medlemsstat til at opfylde en dom i en traktatbrudssag. Denne procedure må derfor anses for en særlig procedure for fuldbyrdelse af Domstolens domme, og med andre ord som et middel til fuldbyrdelse.

Det er kun de tilsidesættelser af forpligtelser, der påhviler medlemsstaten i henhold til EUF-traktaten, i relation til hvilke Domstolen i medfør af artikel 258 EF har fastslået, at der foreligger et traktatbrud, der kan behandles inden for rammerne af proceduren i henhold til artikel 260 TEUF.

Når der i forbindelse med kontrollen af opfyldelsen af en dom, som Domstolen har afsagt i medfør af artikel 260 TEUF, er uenighed mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat med hensyn til egnetheden af en praksis eller en national lovgivning med henblik på at sikre opfyldelsen af en sådan dom, som ikke er blevet undersøgt tidligere af Domstolen, kan Kommissionen ikke ved at vedtage en beslutning selv afgøre en sådan uenighed og heraf udlede de relevante konsekvenser for beregningen af tvangsbøden.

Selv om det således ganske vist er korrekt, at Kommissionen i forbindelse med opfyldelse af en dom fra Domstolen, som pålægger en medlemsstat en tvangsbøde, skal kunne vurdere de foranstaltninger, som denne medlemsstat har vedtaget for at opfylde en dømmende dom, forholder det sig ikke desto mindre således, at udøvelsen af denne skønsbeføjelse ikke kan tilsidesætte Domstolens enekompetence til at træffe afgørelse vedrørende en national lovgivnings forenelighed med EU-retten. Når fastlæggelsen af en medlemsstats rettigheder og forpligtelser samt bedømmelsen af medlemsstatens handlemåde i henhold til den ordning, der er fastsat i artikel 258 TEUF til 260 TEUF, således alene kan ske i en af Domstolen afsagt dom, bør Kommissionens kontrol af de foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet for at opfylde en dom fra Domstolen, og inddrivelsen af beløb, der skal betales i henhold til de pålagte sanktioner, gennemføres under hensyntagen til den afgrænsning af traktatbruddet, som Domstolen har foretaget i de domme, som er afsagt i henhold til artikel 258 TEUF og 260 TEUF.

Såfremt Kommissionen tillægges en større skønsmargin for så vidt angår vurderingen af de foranstaltninger, der er vedtaget for at opfylde en dom, der er afsagt i medfør af artikel 260, stk. 2, EF, ville det i øvrigt endvidere udgøre en krænkelse af medlemsstaternes processuelle rettigheder i forbindelse med traktatbrudsprocedurer. I overensstemmelse med artikel 258 TEUF til 260 TEUF kan de medlemsstater, som ifølge Kommissionen ikke har overholdt deres forpligtelser i henhold til EU-retten, bl.a. præcisere deres holdninger under en administrativ procedure. Formålet med denne del af proceduren er netop at give den berørte medlemsstat lejlighed til at opfylde sine forpligtelser eller at tage virkningsfuldt til genmæle over for Kommissionens klagepunkter

(jf. præmis 41, 47-49, 52, 55 og 56)