ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. december 2010 – Platis mod Rådet og Grækenland

(Sag C-513/10 P)

»Appel – annullationssøgsmål – Rådets forordninger om bestemmelser vedrørende indførelse af euroen – nationale retsakter om gennemførelsesbestemmelser til disse forordninger – åbenbart afvisningsgrundlag – Retten åbenbart inkompetent – åbenbart, at appellen delvis er ugrundet og delvis ikke kan antages til realitetsbehandling – procesreglementets artikel 119«

1. Annullationssøgsmål – frister – ufravigelighed – begyndelsestidspunkt – tidspunkt for offentliggørelse af den pågældende retsakt – retsakt, der fortsat har virkninger – ingen betydning (Art. 263, stk. 6, TEUF; statutten for Domstolen, art. 45, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 81, stk. 1 og 2) (jf. præmis 8 og 9)

2. Retspleje – søgsmål anlagt af fysiske eller juridiske personer, hvori der er nedlagt påstand om en medlemsstats tilsidesættelse af EU-retten – Unionens retsinstans åbenbart inkompetent – afvisning (Art. 258 TEUF, 259 TEUF og 267 TEUF) (jf. præmis 13-15)

3. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [Art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 30. september 2010 i sag T-311/10, Platis mod Rådet og Grækenland, hvorved Retten frifandt Kommissionen og Grækenland i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af flere af Rådets forordninger, vedtaget i 1997, 1998, 1999 og 2000, om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen, om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, og om omregningskurserne mellem euroen og valutaerne i de medlemsstater, der indfører euroen, samt annullation af de nationale love nr. 2842/2000 og nr. 2948/2001, der gennemfører de anfægtede forordninger i den græske retsorden – åbenbart afvisningsgrundlag – Domstolen åbenbart inkompetent.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 22. juni 2011 – Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM

(Sag C-56/10 P)

»Appel – EF-varemærker – figurmærkerne 100 og 300 – afslag på registrering – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 7, stk. 1, litra b) og c) – fornødent særpræg – beskrivende karakter – artikel 38, stk. 2 – erklæring om ikke at ville påberåbe sig eneretten til en bestanddel af et ansøgt varemærke, der mangler fornødent særpræg (»disclaimer«)«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – overlapning mellem anvendelsesområderne for de i litra b) og c) i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94 anførte grunde [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 29)

2. EF-varemærker – EF-varemærkets retsvirkninger – begrænsninger – artikel 12, litra b), i forordning nr. 40/94 – formål – manglende bestemmende indflydelse på fortolkningen af forordningens artikel 7, stk. 1, litra c) [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 12, litra b)] (jf. præmis 58)

3. EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – ligebehandlingsprincippet – princippet om god forvaltningsskik – Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis (jf. præmis 65)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 19. november 2009 i de forenede sager T-425/07 og T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i to sager til prøvelse af afgørelser truffet den 21. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sagerne R 1274/2006-4 og R 1275/2006-4) vedrørende ansøgningerne om registrering af ordmærkerne 100 og 300 som EF-varemærker – tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), samt af artikel 38, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), som erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) – beskrivende karakter af varemærker, der udelukkende består af tal.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 13. juli 2011 – Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgi-Jiu og Administrația Fondului pentru Mediu mod Vijulan

(Sag C-335/10)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – interne afgifter – artikel 110 TEUF – miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering«

Fiskale bestemmelser – interne afgifter – miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering på det nationale område – afgift, der finder anvendelse på importerede brugte køretøjer, og som ikke har noget sidestykke med hensyn til køretøjer på det nationale marked af samme alder og med samme slitage – ikke tilladt (art. 110 TEUF) (jf. præmis 20, 21 og 23 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Curtea de Apel Craiova – indregistrering af brugte motorkøretøjer, der tidligere har været indregistreret i andre medlemsstater – miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering i en medlemsstat – de nationale retsforskrifters forenelighed med artikel 110 TEUF – midlertidig fritagelse for motorkøretøjer med visse kendetegn.

Konklusion

Artikel 110 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat indfører en miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering i denne medlemsstat, hvis denne afgiftsforanstaltning er udformet således, at den afskrækker fra ibrugtagning i den pågældende medlemsstat af brugte køretøjer, der er købt i andre medlemsstater, uden dog at afskrække fra køb på det nationale marked af brugte køretøjer af samme alder og med samme slitage.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 22. juni 2011 – Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM

(Forenede sager C-54/10 P og C-55/10 P)

»Appel – EF-varemærker – afslag på registrering af tegnene »350«, »250«, »150«, »222«, »333« og »555« som varemærker for tidsskrifter, bøger og opgaveblade – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 7, stk. 1, litra c) – beskrivende karakter – pligt for Harmoniseringskontoret til at tage hensyn til sin tidligere beslutningspraksis«

EF-varemærker – EF-varemærkets retsvirkninger – begrænsninger – artikel 12, litra b), i forordning nr. 40/94 – formål – manglende bestemmende indflydelse på fortolkningen af forordningens artikel 7, stk. 1, litra c) [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 12, litra b)] (jf. præmis 33)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 19. november 2009 i de forenede sager T-64/07 – T-66/07 og i de forenede sager T-200/07 – T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i seks sager til prøvelse af afgørelser truffet den 21. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sagerne R 1033/2006-4, R 1034/2006-4, R 1035/2006-4, R 1276/2006-4, R 1277/2006-4 og R 1278/2006-4) vedrørende ansøgningerne om registrering af ordmærkerne 150, 250, 350, 222, 333 og 555 som EF-varemærker – tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og af artikel 76 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), som erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) – beskrivende karakter af varemærker, der udelukkende består af tal.

Konklusion

1) Appellerne forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 10. september 2010 i sag T-233/08, MPDV Mikrolab mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. april 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere ordmærket »ROI ANALYZER« som EF-varemærke for visse varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35 og 42 – varemærkets særpræg.
Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2010 i sag T-106/09, adp Gauselmann mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af det nationale ordmærke »Merkur«, for varer i klasse 6, 9, 28, 35, 37, 41 og 42, til prøvelse af afgørelse truffet den 12. januar 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1266/2007-1) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede den indsigelse, som appellanten havde rejst mod registreringen af figurmærket »Archer Maclean’s Mercury«, for varer i klasse 9, 16 og 28 – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009] – risiko for forveksling – bedømmelseskriterier.
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 31. marts 2011 – EMC Development mod Kommissionen

(Sag C-367/10 P)

»Appel – aftaler – det europæiske cementmarked – annullationssøgsmål til prøvelse af en beslutning om afvisning af en klage om en harmoniseret standard for cement – proceduren for vedtagelse af standarden – standardens bindende karakter – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Appel – anbringender – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf præmis 39, 40 og 58)

2. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – rækkevidden af begrundelsespligten (statutten for Domstolen, art. 36 og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 81) (jf. præmis 46 og 48)

3. Appel – anbringender – tilsidesættelse af forbuddet mod at træffe afgørelse vedrørende et nyt anbringende – argument, som udgør en simpel uddybning af et argument, som er fremført i svarskriftet – åbenbart ugrundet anbringende (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2, første afsnit) (jf. præmis 57 og 62-64)

4. Konkurrence – administrativ procedure – undersøgelse af klager – Kommissionens pligt til at træffe beslutning om, hvorvidt der foreligger en overtrædelse – foreligger ikke – begrundelse for beslutninger om henlæggelse – rækkevidde (Rådets forordning nr. 17, art. 3, og nr. 1/2003, art. 7; Kommissionens forordning nr. 2842/98, art. 6, og nr. 773/2004, art. 7, stk.1) (jf. præmis 72-76)

5. Appel – anbringender – anbringende mod en doms præmis, der ikke er nødvendig som begrundelse for domskonklusionen – anbringende uden betydning (jf. præmis 78)

6. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (statutten for Domstolen, art. 51) (jf. præmis 92 og 107)

7. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 102 og 104)

8. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (jf. præmis 108)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. maj 2010 i sag T-432/05, EMC Development mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav medhold i et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 28. november 2005 om afvisning af sagsøgerens klage i henhold til artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 17 over påstået samordnet praksis mellem europæiske producenter af portlandcement, som består i at vedtage en europæisk standard for cement (EN 197-1), der tilsigter at udelukke konkurrerende produkter og teknologier fra markedet.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 31. marts 2011 – Mauerhofer mod Kommissionen

(Sag C-433/10 P)

»Appel – projekt støttet af Unionen i Bosnien-Herzegovina – kontrakter indgået mellem Kommissionen og et konsortium og mellem Kommissionen og eksperter – Kommissionens tjenestebefaling, hvorved kontrakten med konsortiet ændres – søgsmål med påstand om annullation af tjenestebefalingen indgivet af en af eksperterne – formaliteten – erstatningssøgsmål – Unionens erstatningsansvar uden for kontraktforhold – årsagssammenhæng mellem Kommissionens tjenestebefaling og den skade, som eksperten hævder at have lidt«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – retsakter, som ændrer sagsøgerens retsstilling – Kommissionens tjenestebefaling, der ændrer en kontrakt indgået mellem Kommissionen og et konsortium – ikke omfattet (art. 263 TEUF) (jf. præmis 57-63)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 69-72 og 119-121)

3. Appel – anbringender – utilstrækkelig eller selvmodsigende begrundelse – formaliteten – rækkevidden af Domstolens kontrol med Rettens domme – (jf. præmis 76 og 77)

4. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – åbenbart afvisningsgrundlag (jf. præmis 87-89)

5. Appel – anbringender – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. , Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 99-101)

6. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – årsagsforbindelse – bevisbyrde (art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis127)

7. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – urigtig vurdering af fakta – åbenbart ugrundet anbringende (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 128-133)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 29. juni 2010 i sag T-515/08, Mauerhofer mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 9. september 2008 om reduktion af antallet af arbejdsdage, som sagsøgeren havde til at udføre sine opgaver i henhold til en ekspertkontrakt (kontrakt nr. MC/5043/025/001/2008 »Value Chain Mapping Analysis«), som var indgået med den ansvarlige for et i Bosnien-Herzegovina udført projekt i henhold til rammeaftale »EuropeAid/123314/C/SER/multi – parti 5 – »Studier, evalueringer og præstationer på området handel, virksomheder og regional økonomisk integration« – ingen anfægtelig retsakt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
1)

Artikel 155, stk. 2, TEUF og rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som artikel 11, stk. 2, i præsidentdekret nr. 164/2004, der fastsætter særlige bestemmelser vedrørende arbejdstagere, der ansættes på grundlag af tidsbegrænsede kontrakter i den offentlige sektor, hvorefter en arbejdstager, som vil konvertere flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, som kan anses for misbrug, til én tidsubegrænset kontrakt, skal indgive en ansøgning til den kompetente myndighed inden udløbet af en præklusiv frist på to måneder fra ikrafttrædelse af dette dekret, såfremt denne frist – hvilket det tilkommer den forelæggende ret at kontrollere – ikke er mindre fordelagtig end den frist, der finder anvendelse på lignende nationale situationer vedrørende arbejdsretlige spørgsmål, og ikke i praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til EU-retten.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 22. juni 2011 – Grúas Abril Asistencia mod Kommissionen

(Sag C-521/10 P)

»Appel – procesreglementets artikel 119 – påståede tilsidesættelser af de EU-retlige konkurrencebestemmelser – påstand om, at Kommissionen indleder en traktatbrudsprocedure over for en medlemsstat«

1. Appel – anbringender – anbringende, der tilsigter at kritisere Rettens afgørelse om at afvise sagen – antagelse til realitetsbehandling uanset den for Retten fremførte argumentation (Art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 25)

2. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – Kommissionens afslag på at iværksætte en traktatbrudsprocedure – ikke omfattet (Art. 226 EF og 230 EF) (jf. præmis 29)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 24. august 2010 i sag T-386/09, Grúas Abril Asistencia mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 7. august 2009, hvorved appellanten blev underrettet om, at de omstændigheder, som appellanten har klaget over til Kommissionen, ikke gør det muligt at fastslå, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 81 EF, 82 EF og 86 EF, og at der ikke vil blive truffet nogen foranstaltninger i anledning af klagen.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 19. november 2009 i sag T-234/06, Torresan mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et søgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 29. juni 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 517/2005-2) vedrørende en sag om ugyldighed mellem Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG og Giampietro Torresan.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 9. juni 2011 – TF1 mod Kommissionen

(Sag C-451/10 P)

»Appel – statsstøtte – artikel 86, stk. 2, EF – offentlig radio- og tv-spredning – beslutning om ikke at gøre indsigelse – bevis – virksomhedens økonomiske effektivitet«

1. Støtte tildelt af staterne – påtænkte støtteforanstaltninger – Kommissionens undersøgelse – indledende fase og kontradiktorisk fase – en støtteforanstaltnings forenelighed med fællesmarkedet – vanskeligheder ved bedømmelsen – Kommissionens forpligtelse til at indlede den kontradiktoriske procedure – begreb – alvorlige vanskeligheder – bevisbyrde og bevisbyrdens omfang i tilfælde af et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelsen om ikke at rejse indsigelser (Art. 88, stk. 2 og 3, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 4, stk. 3) (jf. præmis 47-50 og 52)

2. Appel – begrundelse for dommens konklusion fremført for fuldstændighedens skyld – appellen forkastet (jf. præmis 62 og 63)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 1. juli 2010 i de forenede sager T-468/08 og T-573/08, TF1 og M6 mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt sagsøgte for påstanden om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3506 endelig af 16. juli 2008 om Den Franske Republiks påtænkte kapitaltilførsel på 150 mio. EUR til France Télévision SA – tilsidesættelse af reglerne om bevisbyrde og bevisførelse – tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF – begrebet »tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse« – ingen alvorlige vanskeligheder.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Télévision française 1 SA (TF1) betaler sagens omkostninger.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 14. april 2011 – Marcuccio mod Domstolen

(Sag C-460/10 P)

»Appel – ansvar uden for kontraktforhold – appellantens repræsentation – advokat uden fuldmagt – forkyndelse af et appelskrift – erstatningspåstand – Den Europæiske Unions Domstol – frifindelse – annullationssøgsmål – angiveligt tab – erstatningssøgsmål – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 28, 29 og 45)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 32, 36 og 38)

3. Retspleje – bevisoptagelse – vidneafhøring – Rettens skønsbeføjelser (Rettens procesreglement, art. 66, stk. 1) (jf. præmis 49-51)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den. 6. juli 2010 i sag T-401/09, Marcuccio mod Kommissionen, hvorved Retten dels ikke gav medhold i en påstand om annullation af Domstolens angivelige afgørelser om ikke at give medhold i en påstand om erstatning for den skade, der er forvoldt ved en angivelig ikke-forskriftsmæssig forkyndelse for Luigi Marcuccio af appelskriftet i sag T-20/09 P, dels en erstatningspåstand.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. juni 2010 i sag T-547/08, X Technology Swiss mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et søgsmål anlagt til prøvelse af den afgørelse, der blev truffet af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret den 6. oktober 2008, vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et tegn, der består i en farvning i orange af en strømpes tå, som EF-varemærke for varer i klasse 25 – fornødent særpræg ved et tegn, der består i en farvning af en del af en vare.
1)

§ 4 i rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, der pålægger arbejdsgiverne en pligt til opbevaring og bekendtgørelse af kontrakter og arbejdsplaner for deltidsansatte arbejdstagere, såfremt det godtgøres, at denne lovgivning ikke medfører, at disse sidstnævnte udsættes for en ringere behandling end fuldtidsansatte arbejdstagere, der befinder sig i en sammenlignelig situation, eller, hvis der foreligger en sådan forskellig behandling, såfremt det godtgøres, at den er begrundet i objektive hensyn og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå de forfulgte formål.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Varhoven kasatsionen sad – fortolkning af artikel 2, nr. 1), litra c), artikel 4, stk. 1, litra b), nr. iv), og artikel 5, stk. 2, tredje og fjerde afsnit, i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (EFT L 158, s. 259) – begrebet »andre turistmæssige ydelser«, som ikke er en tillægsydelse til transporten eller indlogeringen, for hvilke arrangøren er ansvarlig – arrangørens forpligtelse til inden rejsens begyndelse for hver forbruger at tegne en enkeltforsikring og at udlevere denne originalen – arrangørens forpligtelse til at tegne en enkeltforsikring, der dækker udgifterne ved hjemtransport i tilfælde af ulykke – begrebet »skader«, der påføres forbrugeren som følge af manglende eller mangelfuld opfyldelse af kontrakten – indbefatning af ikke-økonomisk skade.