Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar - ligebehandling - medlemsstaternes gennemfoerelse - valget mellem sanktioner i tilfaelde af forskelsbehandling - valg af en ordning med civilretligt ansvar - ansvarsfrihedsgrunde efter national lovgivning finder ikke anvendelse - krav om culpa - ulovligt

(Raadets direktiv 76/207, art. 2, stk. 1, og art. 3, stk. 1)

2 Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar - ligebehandling - medlemsstaternes gennemfoerelse - valget mellem sanktioner i tilfaelde af forskelsbehandling - sanktionen skal vaere effektiv, have en afskraekkende virkning og svare til dem, der bringes i anvendelse i tilfaelde af lignende overtraedelser af national ret - ydelse af en godtgoerelse - loft for, hvilken godtgoerelse der kan ydes en ansoeger, der har vaeret udsat for forskelsbehandling paa grundlag af koen i forbindelse med en ansaettelse - kun lovligt i tilfaelde af forskelsbehandling, der ikke har vaeret afgoerende for at naegte ansaettelse - loft for de samlede godtgoerelsesbeloeb, der kan ydes, saafremt flere ansoegere har vaeret udsat for forskelsbehandling - ulovligt

(Raadets direktiv 76/207)

Sammendrag

3 Naar den af en medlemsstat valgte sanktion i tilfaelde af tilsidesaettelse af forbuddet mod forskelsbehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere henhoerer under en ordning med civilretligt ansvar for arbejdsgiveren, er enhver tilsidesaettelse af forbuddet mod forskelsbehandling i sig selv ansvarspaadragende, uden at der kan tages hensyn til ansvarsfrihedsgrunde efter national lovgivning. Direktiv 76/207, navnlig dets artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, er derfor til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter tilkendelse af godtgoerelse for skade som foelge af forskelsbehandling paa grundlag af koen i forbindelse med en ansaettelse er betinget af culpa.

4 Naar en medlemsstat har valgt at sanktionere overtraedelsen af forbuddet mod forskelsbehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere gennem en godtgoerelse, skal denne sanktion vaere egnet til, at domstolene kan sikre en faktisk og effektiv beskyttelse, have en reelt afskraekkende virkning over for arbejdsgiveren og i hvert fald staa i et rimeligt forhold til skaden.

Med en saadan godtgoerelsesordning skal overtraedelsen kunne sanktioneres efter samme materielle og processuelle regler, som efter national ret gaelder for overtraedelser af samme art og grovhed.

Heraf foelger, at

- direktiv 76/207 er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der til forskel fra andre civil- og arbejdsretlige nationale bestemmelser er fastsat et loft paa tre maaneders loen for, hvad en ansoeger, der er blevet forskelsbehandlet paa grundlag af koen i forbindelse med en ansaettelse, kan kraeve i godtgoerelse, naar ansoegeren ville have faaet den ledige stilling, saafremt der ikke var udoevet forskelsbehandling ved udvaelgelsen, men det er ikke til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der er fastsat et loft paa tre maaneders loen for, hvad en ansoeger kan kraeve i godtgoerelse, saafremt arbejdsgiveren beviser, at den ansatte ansoeger var bedre kvalificeret, og ansoegeren derfor ikke ville have faaet den ledige stilling, heller ikke selv om der ikke var udoevet forskelsbehandling ved udvaelgelsen, og at

- direktiv 76/207 er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der til forskel fra andre civil- og arbejdsretlige nationale bestemmelser er fastsat et loft paa seks maaneders loen for, hvad ansoegere, der er blevet forskelsbehandlet paa grundlag af koen i forbindelse med en ansaettelse, i alt kan kraeve i godtgoerelse, naar flere ansoegere goer krav paa godtgoerelse.