RETTENS DOM (Første Afdeling)

19. marts 1997

Sag T-21/96

Antonio Giannini

mod

Konnnissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — udnævnelse — meddelelse om ledig stilling — tjenestens interesse«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-211

Angående:

Påstand om annullation dels af afgørelsen om at udnævne X til chef for den administrative enhed med ansvar for »forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj; diverse«, dels af afgørelsen om at afslå sagsøgerens ansøgning om denne stilling samt påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har gjort gældende at have lidt som følge af disse afgørelser.

Udfald:

Annullation af Kommissionens afgørelser. I øvrigt frifindes sagsøgte.

Resumé af dom

Den 15. december 1994 offentliggjorde Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Kommissionen) en meddelelse om ledig stilling (meddelelse) med henblik på at besætte stillingen som chef for den administrative enhed med ansvar for »forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj; diverse« ved Direktorat D under Generaldirektoratet Økonomiske Forbindelser med Tredjelande. Meddelelsen var affattet således: »KOM/151/94 A3/A4/A5 i/D/I chef for den administrative enhed med ansvar for forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj; diverse«. Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A4, indgav sammen med seks andre ansøgning til den ledige stilling.

Ved notits af 29. marts 1995 blev sagsøgeren underrettet om, at Det Rådgivende Udnævnelsesudvalg (RUU) »under sit møde den 23. marts 1995 behandlede spørgsmålet om, hvorledes den pågældende stilling skulle normeres, samt om hvilke kvalifikationer, der skulle kræves af stillingens indehaver«, og at man »havde behandlet samtlige ansøgninger og havde foretaget høring af vicegeneraldirektøren for spørgsmål om økonomiske forbindelser med tredjelande«, hvorefter RUU var nået frem til følgende konklusion:

»— Normeringen af stillingen som chef for den administrative enhed ’Forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj; diverse’ skal normeres i lønklasse A3.

— [Sagsøgerens] ansøgning tages ikke i betragtning ved denne lejlighed, jf. udvalgets gennemgang af de indgivne ansøgninger.«

Udvalget tilføjede, at man »imidlertid havde taget [sagsøgerens] gode kvalifikationer ad notam«.

Kort tid herefter udnævnte ansættelsesmyndigheden X i ovennævnte stilling. Ved notits af 28. april 1995 blev sagsøgeren underrettet om, at hans ansøgning ikke var blevet taget i betragtning.

Annullationspåstandene

Retten udtalte, at det skøn, ansættelsesmyndigheden har ved udnævnelser, forudsætter en »nøje undersøgelse« af sagsakterne og en »omhyggelig iagttagelse« af de i stillingsopslaget opstillede betingelser, og at den skal se bort fra enhver ansøger, der ikke opfylder disse betingelser. Stillingsopslaget udgør en retlig ramme, ansættelsesmyndigheden selv har opstillet, og som den »nøje skal overholde« (præmis 19).

Henvisning til: Domstolen, 18. marts 1993, sag C-35/92 P, Parlamentet mod Frederiksen, Sml. I, s. 991, præmis 15 og 16.

Med henblik på at efterprøve, om ansættelsesmyndigheden ikke havde overskredet grænserne for denne retlige ramme og derfor alene havde handlet i tjenestens interesse, jf. artikel 7 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten), måtte Retten i dette tilfælde fordet første fastslå, hvilke kvalifikationer der krævedes efter stillingsopslaget, og derefter undersøge, om den ansøger, ansættelsesmyndigheden valgte til den ledige stilling, faktisk opfyldte disse betingelser. Nævnte undersøgelse indebærer dog ikke, at Retten selvstændigt kan foretage en sammenligning af ansøgernes fortjenester, endsige sætte sin egen vurdering af disse fortjenester i stedet for ansættelsesmyndighedens, men begrænser sig til spørgsmålet, om administrationen på baggrund af de forhold, den kan have lagt til grund for vurderingen, kan antages at have holdt sig inden for grænser, som ikke kan anfægtes, og ikke har anvendt sine beføjelser åbenbart fejlagtigt (præmis 20).

Henvisning til: Domstolen, 12. februar 1987, sag 233/85, Bonino mod Kommissionen, Sml. s. 739, præmis 5; Parlamentet mod Frederiksen, a.st., præmis 17; Retten, 11. december 1991, sag T-169/89, Frederiksen mod Parlamentet, Sml. II, s. 1403, præmis 69; Retten, 9. februar 1994, sag T-82/91, Latham mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 61, præmis 62.

Formålet med et stillingsopslag er netop at underrette interesserede så nøjagtigt som muligt om disse betingelser og at fastlægge den retlige ramme, inden for hvilken institutionen har til hensigt at gennemføre sammenligningen af ansøgernes fortjenester. Både de almindelige betingelser, som oplyses i sammendraget af stillingsopslag under rubrikken »mindstekvalifikationer, der kræves for indgivelse af ansøgning om forflyttelse/forfremmelse«, og de eventuelt særlige betingelser, der fremgår af beskrivelsen af den pågældende stilling, er en integrerende del af de betingelser, som kræves ifølge stillingsopslaget. Da stillingsopslagets formål er at underrette de interesserede så nøjagtigt som muligt, skal den almindelige del og den særlige del i opslaget undersøges sammen (præmis 21).

Henvisning til: Domstolen, 30. oktober 1974, sag 188/73, Grassi mod Rådet, Sml. s. 1099, præmis 40; Retten 3. marts 1993, sag T-58/91, Booss og Fischer mod Kommissionen, Sml. II, s. 147, præmis 68; Retten, 18. april 1996, sag T-13/95, Kyrpitsis mod ØSU, Sml. Pers. II, s. 503, præmis 34; Retten, 2. oktober 1996, sag T-356/94, Vecchi mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 1251, præmis 57.

Det fandtes at fremgå af sagen, at X ved ansøgningens indgivelse ikke besad erfaring hverken i tekstilsektoren eller i skosektoren, ligesom vedkommende heller ikke havde erfaring på det generelle område, som funktionerne i den ledige stilling vedrørte, nemlig området for den fælles handelspolitik (præmis 25).

Retten antog, at Kommissionen, da den udnævnte X i den pågældende stilling og meddelte sagsøgeren afslag, måtte antages at have udøvet sit skøn åbenbart fejlagtigt, henset til de betragtninger, der førte til skønnet. Følgelig havde Kommissionen overskredet den retlige ramme, den selv havde opstillet, og havde tilsidesat tjenestens interesse efter betydningen i vedtægtens artikel 7 (præmis 29).

Erstatningspåstanden

Det udtaltes, at annullation af en anfægtet forvaltningsakt i sig selv principielt kan være udtryk for en tilstrækkelig godtgørelse for en ikke-økonomisk skade, som den sagsøgende tjenestemand kan have lidt, navnlig såfremt forvaltningsakten ikke indeholder nogen sårende udtalelser om sagsøgeren. Konkret fandtes de anfægtede afgørelser ikke at indeholde nogen udtrykkelig negativ vurdering med hensyn til sagsøgerens kvalifikationer, som kunne såre ham (præmis 35).

Henvisning til: Domstolen, 7. februar 1990, sag C-343/87, Culin mod Kommissionen, Sml. Î, s. 225, præmis 25-29; Retten, 26. januar 1995, sag T-60/94, Pierrat mod Domstolen, Sml. Pers. II, s. 77, præmis 62.

Konklusion:

Kommissionens afgørelse om at udnævne X til chef for den administrative enhed med ansvar for »forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj; diverse« efter offentliggørelse af meddelelsen om ledig stilling KOM/151/94 og afgørelse om af afslå sagsøgerens ansøgning om denne stilling annulleres.

I øvrigt frifindes Konnnissionen.

Kommissionen betaler sagens omkostninger.