DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 1 DECEMBER 1983. - ADAM P.H. BLOMEFIELD MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - INDPLACERING PAA LOENTRIN VED ANSAETTELSEN. - SAG 190/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 03981



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Tjenestemaend _ soegsmaal _ frist _ fristfornyelse _ meddelelse til tjenestemaend , hvis ansaettelse er blevet endelig , af de i forbindelse med ansaettelsen gaeldende kriterier for indplacering _ ny omstaendighed , der kan foere til anmodninger om aendret indplacering

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 90 og 91 )

2 . Tjenestemaend _ ansaettelse _ udnaevnelse i loenklasse _ indplacering paa loentrin _ internt direktiv fra en institution vedroerende de gaeldende kriterier _ retsvirkninger

3 . Tjenestemaend _ ansaettelse _ indplacering paa loentrin _ anciennitetsforbedring _ kriterier _ tidligere erhvervet faglig erfaring _ administrationens skoen

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 32 )

Sammendrag

1 . En tjenestemand boer ikke kunne anfaegte vilkaarene for sin oprindelige ansaettelse , efter at denne er blevet endelig . Saa meget mere kan han foelgelig ikke fremsaette tilbagevirkende krav vedroerende sin indplacering eller sine tidligere eller fremtidige vederlag .

Det forhold , at en institution ved en cirkulaereskrivelse giver samtlige ansatte meddelelse om en intern beslutning om de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for ind- 1 . placering i loenklasse og paa loentrin , er en ny omstaendighed , der kan foere visse tjenestemaend til at fremsaette anmodning om aendret indplacering under henvisning til deres gode tro .

2 . En beslutning , som traeffes af en faellesskabsinstitution , og som meddeles samtlige ansatte , og som skal garantere , at der med hensyn til fastsaettelsen af loenklasse og indplacering paa loentrin ved ansaettelse gaelder samme betingelser for ansaettelse og karriereforloeb for tjenestemaend , som hoerer til samme kategori eller tjenestegruppe , er et internt direktiv , selv om beslutningen ikke kan betragtes som en almindelig gennemfoerelsesbestemmelse i henhold til vedtaegtens artikel 110 , og maa som saadan betragtes som indeholdende retningslinjer , som administrationen har paalagt sig selv , og som den ikke kan tilsidesaette uden begrundelse , idet principperne om den ligelige behandling ellers ville blive kraenket .

I et saadant internt direktiv kan der ikke under nogen omstaendigheder lovligt fastsaettes regler , der fraviger vedtaegten .

3 . Ansaettelsesmyndigheden kan kun godskrive en af en tjenestemand tidligere erhvervet faglig erfaring ved i forbindelse med ansaettelsen at give ham en anciennitetsforbedring i den loenklasse , han udnaevnes i , saafremt den paagaeldende erfaring anerkendes at have et passende niveau og er af en art , der specielt passer til den paagaeldende stilling . Naar det tages i betragtning , hvor mange forskellige former for faglig erfaring , ansoegere til stillinger som EF-tjenestemaend kan dokumentere , maa den kompetente myndighed anerkendes at have et skoen med hensyn til alle de aspekter , der kan taenkes at vaere af betydning i forbindelse med anerkendelse af tidligere erhvervede erfaringer , saavel med hensyn til deres art og varighed som med hensyn til den mere eller mindre snaevre forbindelse med kvalifikationskravene for den stilling , der skal besaettes .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 28 . juli 1983 , har Adam P . H . Blomefield , der er tjenestemand ved Kommissionen i loenklasse LA 7 , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 7 . januar 1982 , hvorved den afviste at aendre det loentrin , som sagsoegeren blev indplaceret paa ved sin udnaevnelse den 1 . august 1977 .

2 Det fremgaar af sagen , at sagsoegeren efter at have bestaaet udvaelgelsesproeve KOM/LA/141 ( EFT C 127 , 1976 , s . 6 ) i loebet af 1977 blev ansat i en stilling som assisterende oversaetter i henhold til meddelelse om ledig stilling 54/77 . I meddelelsen var arbejdsomraadet beskrevet saaledes : »Oversaettelse af tekster af enhver art for Kommissionens tjenestegrene« ; for saa vidt angaar kvalifikationskravene , skulle ansoegerne blandt andet have »en vis erfaring i oversaettelse« .

3 Som det fremgaar af en skrivelse af 22 . april 1977 , havde Kommissionen oprindelig til hensigt at indplacere sagsoegeren i loenklasse LA 8 , loentrin 2 . Ved skrivelse af 6 . maj 1977 anfoerte Adam Blomefield , at i betragtning af hans alder ( dengang 31 aar ) og hans forudgaaende faglige erfaring i en privat virksomhed , hvor han havde behandlet sager af faellesskabsretlig karakter og udfoert oversaettelsesarbejde vedroerende faellesskabsretlige retsakter , burde han indplaceres i loenklasse LA 7 .

4 Kommissionen efterkom anmodningen , og sagsoegeren blev derefter udnaevnt til tjenestemand paa proeve i loenklasse LA 7 , loentrin 1 , med virkning fra den 1 . august 1977 . Ved beslutning af 26 . april 1978 blev han fastansat i samme loenklasse og loentrin .

5 I marts 1981 tilstillede generaldirektoeren for personale samtlige ansatte en cirkulaereskrivelse indeholdende en »beslutning vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin« ; beslutningen , som oprindelig var udstedt den 6 . juni 1973 , var vedlagt to bilag , henholdsvis bilag II og III , vedroerende beslutningens anvendelse i praksis og sammensaetningen af det i beslutningens artikel 6 naevnte »indplaceringsudvalg« .

6 Efter at have modtaget naevnte cirkulaereskrivelse forelagde sagsoegeren ved skrivelse af 6 . juni 1981 i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90 , stk . 1 , Kommissionen en ansoegning om indplacering paa loentrin 3 i loenklasse LA 7 med virkning fra hans ansaettelse . Han anfoerte , at han ved ansaettelsen ikke havde kendskab til beslutningen af 6 . juni 1973 og gjorde gaeldende , at han ved sin tiltraeden af tjenesten kunne dokumentere naesten 7 aars faglig erfaring som ansat i en privat virksomhed i Det forenede Kongerige . Han bemaerkede , at han i betragtning af naevnte erfaring burde vaere givet en anciennitetsforbedring af loentrin paa 48 maaneder i henhold til beslutningens artikel 5 og bilag II til cirkulaereskrivelsen .

7 Ved skrivelse af 7 . januar 1982 besvarede det kommissionsmedlem , der var ansvarlig for personalespoergsmaal , sagsoegerens ansoegning saaledes :

»Som ansaettelsesmyndighed skal jeg besvare Deres ansoegning om aendret indplacering . . .

Indplaceringsudvalget har paa ny gennemgaaet Deres sag i lyset af de kriterier , der er fastsat i beslutningen af 6 . juni 1973 og praksis med hensyn til anvendelsen af de naevnte kriterier paa det tidspunkt , hvor de ansoegere , der havde bestaaet udvaelgelsesproeve KOM/LA/141 , blev ansat .

Paa sit moede den 11 . november 1981 har indplaceringsudvalget atter bekraeftet , at Deres indplacering i loenklasse LA 7 , loentrin 1 , var i overensstemmelse med de kriterier , der var gaeldende paa det tidspunkt , hvor De blev ansat , og med indplaceringen i loenklasse og loentrin af andre ansoegere fra samme udvaelgelsesproeve ; udvalget har derfor konkluderet , at det ikke fandt anledning til at aendre Deres oprindelige indplacering .

Jeg skal herved meddele Dem , at jeg er enig med udvalget , og beklager derfor ikke at kunne imoedekomme Deres ansoegning om aendret indplacering« .

8 I medfoer af vedtaegtens artikel 90 , stk . 2 , indbragte sagsoegeren en klage over naevnte beslutning ; klagen blev registeret den 8 . januar 1982 . Da klagen ikke blev besvaret inden for den i vedtaegten fastsatte frist , anlagde sagsoegeren den 28 . juli 1982 sag , idet han paaberaabte sig vedtaegtens artikel 32 , 2 . punktum , samt artikel 5 , stk . 1 , i beslutningen af 6 . juni 1973 , og punkt 3 , litra c ), i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981 .

Formalitetsspoergsmaalet

9 Kommissionen har rejst tvivl om , hvorvidt sagen kan antages til realitetsbehandling . Den har anfoert , at sagsoegeren allerede ved sin ansaettelse anfaegtede sin indplacering og i den forbindelse fremfoerte detaljerede argumenter , som viste , at han havde godt kendskab til de kriterier , der var gaeldende med hensyn til indplacering , og at sagsoegerens anmodning i oevrigt blev imoedekommet , idet sagsoegeren i sidste instans blev ansat i loenklasse LA 7 , loentrin 1 , i stedet for loenklasse LA 8 , loentrin 2 , som oprindelig bestemt . Kommissionen har bemaerket , at en sag , som anlaegges 5 aar efter sagsoegerens ansaettelse , og som vedroerer et spoergsmaal , der allerede er droeftet , og som blev afgjort i 1977 , herefter maa anses som for sent anlagt .

10 Principielt er Kommissionens indsigelse begrundet , idet en tjenestemand ikke boer kunne anfaegte vilkaarene for sin oprindelige ansaettelse , efter at denne er blevet endelig . Saa meget mere kan han foelgelig ikke fremsaette tilbagevirkende krav vedroerende sin indplacering eller sine tidligere og fremtidige vederlag .

11 Disse overvejelser boer imidlertid i naervaerende sag ikke foere til , at sagen afvises fra realitetspaakendelse . Det fremgaar af oplysningerne i sagen , at Kommissionens meddelelse i 1981 af beslutningen af 6 . juni 1973 var en ny omstaendighed , der kunne foere visse tjenestemaend til at fremsaette anmodning om aendret indplacering under henvisning til deres gode tro . Det bemaerkes desuden , at sagsoegeren i medfoer af vedtaegtens artikel 90 , stk . 1 , havde forelagt en ansoegning for Kommissionen , som tog stilling til den og traf en udtrykkelig afgoerelse herom .

12 Sagen vil herefter vaere at fremme til realitetsbehandling .

Realiteten

13 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at i henhold til artikel 5 , stk . 1 , i beslutningen af 6 . juni 1973 skal en ansoeger , der har faglig erfaring ud over den , der tages i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse ved udnaevnelsen , gives en anciennitetsforbedring , og at det fremgaar af den oversigt , der findes som bilag til beslutningen , at en faglig erfaring paa 5 aar og derover giver ret til den stoerst mulige anciennitetsforbedring , der kan gives i medfoer af vedtaegtens artikel 32 , stk . 2 , dvs . 48 maaneder . Sagsoegeren har anfoert , at han paa tidspunktet for sin ansaettelse havde naesten 7 aars faglig erfaring , der maatte anses for relevant i henhold til punkt 3 , litra c ), i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981 ; sagsoegeren burde derfor ved sin ansaettelse have vaeret udnaevnt direkte paa loentrin 3 i loenklasse LA 7 .

14 Heroverfor har Kommissionen gjort gaeldende , at det paa ingen maade fremgaar af de bestemmelser , sagsoegeren har paaberaabt sig , at der ved indplaceringen paa loentrin kan tages hensyn til en hvilken som helst faglig erfaring , der er erhvervet i kategori A . Kommissionen har fremhaevet , at i henhold til vedtaegtens artikel 32 , 2 . punktum , skal erfaringen vaere »saerlig« , og at der i henhold til punkt 3 , litra c ), i bilag II til cirkulaeret kun kan tages hensyn til erfaring , der er »relevant for arbejdet« .

15 Kommissionen anerkender , at sagsoegeren ved sin ansaettelse kunne paaberaabe sig en vis faglig erfaring , men har bestridt , at den paagaeldende erfaring kan betragtes som saerlig og relevant for arbejdet i den i vedtaegtens artikel 32 forudsatte betydning , idet der er tale om at besaette en stilling som oversaetter , der ifoelge meddelelsen om ledig stilling skal oversaette tekster »af enhver art« for Kommissionens tjenestegrene . Kommissionen har for saa vidt ikke bestridt , at sagsoegeren under sin tidligere ansaettelse ved en privat virksomhed havde udfoert oversaettelsesarbejde vedroerende et vist antal tekster fra Faellesskabet . Den har understreget , at den allerede havde taget hensyn til den paagaeldende erfaring ved at godskrive sagsoegeren en faglig erfaring paa 1 aar , saaledes at sagsoegeren blev ansat i loenklasse LA 7 i stedet for i LA 8 . Da sagsoegerens saerlige erfaring ikke oversteg den erfaring , der blev taget i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse , kan der ikke uden at fravige artikel 5 , stk . 1 , i beslutningen af 6 . juni 1973 blive tale om at give sagsoegeren en yderligere anciennitetsforbedring .

16 For at afgoere dette spoergsmaal skal der foerst tages stilling til , hvilken karakter og retlig vaerdi , beslutningen af 6 . juni 1973 og cirkulaereskrivelsen af marts 1981 har i forhold til vedtaegten .

17 Ifoelge betragtningerne til beslutningen er den udstedt med hjemmel i blandt andet vedtaegtens artikler 5 , stk . 3 , 29 , 30 , 31 og 32 for at garantere , at der med hensyn til fastsaettelsen af loenklasse og indplacering paa loentrin ved ansaettelse gaelder samme betingelser for ansaettelse og karriereforloeb for tjenestemaend , som hoerer til samme kategori eller tjenestegruppe .

18 Ifoelge Kommissionens oplysninger blev beslutningen offentliggjort foerste gang i 1977 i »Personaleposten« , tilsyneladende dog ikke i sin fulde ordlyd . I marts 1981 blev beslutningen paa ny rundsendt i den allerede naevnte cirkulaereskrivelse fra generaldirektoeren for personale .

19 Som ovenfor anfoert indeholder den paagaeldende cirkulaereskrivelse ud over selve beslutningen og den oversigt , der henvises til i dens artikel 5 , et bilag , betegnet som bilag II , med overskriften »anvendelse i praksis samt bemaerkninger« . Der er tale om et forklarende dokument , som sammenfatter den praksis , »indplaceringsudvalget« har fulgt ved anvendelsen af beslutningen .

20 Selv om den paagaeldende beslutning ikke kan betragtes som en almindelig gennemfoerelsesbestemmelse i henhold til vedtaegtens artikel 110 , maa den herefter anses for et internt direktiv . Som Domstolen har fastslaaet ( dommen af 30 . 1 . 1974 , Louwage mod Kommissionen , sag 148/73 , Sml ., s . 81 ) maa et saadant internt direktiv betragtes som indeholdende retningslinjer , som administrationen har paalagt sig selv , og som den ikke kan tilsidesaette uden begrundelse , idet principperne om den ligelige behandling ellers ville blive kraenket .

21 Det maa fremhaeves , at Kommissionen ikke i denne sag har fremfoert en eneste saerlig omstaendighed , paa grundlag af hvilken den kunne tilsidesaette de retningslinjer , den har fastsat for sig selv . Det maa dog i den forbindelse erindres , at der i interne direktiver , der udstedes af faellesskabsinstitutionerne , ikke under nogen omstaendigheder lovligt kan fastsaettes regler , der fraviger vedtaegten .

22 Det bemaerkes , at i henhold til vedtaegtens artikel 32 , 2 . punktum , kan ansaettelsesmyndigheden »under hensyn til den paagaeldendes uddannelse og saerlige faglige erfaringer« give tjenestemanden en anciennitetsforbedring inden for loenklassen .

23 Artikel 5 , stk . 1 , i beslutningen af 6 . juni 1973 bestemmer , at »saafremt en ansoeger har faglig erfaring ud over den , der tages i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse , tager ansaettelsesmyndigheden hensyn hertil ved at give den paagaeldende en anciennitetsforbedring efter vedlagte tabel« . En saadan forbedring kan gives for hver 12 maaneders faglig erfaring , dog kun op til 48 maaneder ud over det ene aars erfaring , der under alle omstaendigheder kraeves for udnaevnelse i loenklasse LA 7 .

24 Set i lyset af vedtaegtens artikel 32 kan de i beslutningen af 6 . juni 1973 givne retningslinjer kun vedroere en faglig erfaring , der kan betegnes som »saerlig« i forhold til den stilling , der skal besaettes . Det er derfor med rette , at Kommissionen med hensyn til en analog situation i beslutningens artikel 2 har anfoert , at »den faglige erfaring vurderes under hensyntagen til den stilling , der skal besaettes« ; tilsvarende hedder det i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981 , at i praksis godskrives der for stillingsgruppe LA 7-LA 6 kun erfaring , der er »relevant for arbejdet« , dog under den yderligere betingelse , at den er erhvervet i kategori A , dvs ., at der er tale om erfaring paa universitetsniveau .

25 Det vil derimod vaere i strid med vedtaegtens artikel 32 at foelge en praksis , hvorefter der godskrives forudgaaende faglig erfaring , som ikke er saerlig i forhold til den stilling , der skal besaettes , saaledes som ordene »erfaring som oversaetter , oekonom , jurist osv . . . . « i punkt 3 , litra c ), i bilag II synes at forudsaette .

26 Ansaettelsesmyndigheden kan saaledes kun godskrive en tidligere erhvervet faglig erfaring , saafremt den paagaeldende erfaring anerkendes at have et passende niveau og er af en art , der specielt passer til den paagaeldende stilling . Naar det tages i betragtning , hvor mange forskellige former for faglig erfaring , ansoegere til stillinger som EF-tjenestemaend kan dokumentere , maa den kompetente myndighed anerkendes at have et skoen med hensyn til alle de aspekter , der kan taenkes at vaere af betydning i forbindelse med anerkendelse af tidligere erhvervede erfaringer , saavel med hensyn til deres art og varighed som med hensyn til den mere eller mindre snaevre forbindelse med kvalifikationskravene for den stilling , der skal besaettes .

27 Det fremgaar af sagen , at Kommissionen , der handler paa grundlag af indplaceringsudvalgets indstilling , har vurderet den faglige erfaring , som sagsoegeren tidligere havde erhvervet , to gange , dels i forbindelse med den foerste klage angaaende indplaceringen i loenklasse , dels i forbindelse med den anden ansoegning , som sagsoegeren forelagde efter rundsendelsen af beslutningen af 6 . juni 1973 . De bevisligheder , sagsoegeren har fremlagt under sagen , har intet frembragt , der kan begrunde den antagelse , at Kommissionen ved at afslaa at anerkende en saerlig erfaring , der gaar udover det ene aars erfaring , der er noedvendig for indplacering i loenklasse LA 7 , har begaaet en aabenbar fejl , eller at den har ladet sig lede af hensyn , der er den i saadanne tilfaelde noedvendige objektivitet uvedkommende . Tvaertimod fremgaar det af sagen , at sagsoegerens tidligere beskaeftigelse , saaledes som han selv beskrev den i forbindelse med sin ansaettelse , kun har haft en fjern og begraenset forbindelse med de arbejdsopgaver , han senere har udfoert for Faellesskabet som oversaetter i en ikke-specialiseret tjenestegren .

28 Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

29 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger .

30 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter , de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .

Afgørelse

Pa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( anden afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Hver part baerer sine omkostninger .