Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – formaliteten – fysiske eller juridiske personer – forpligtelse for en virksomhed, som er adressat for en klagepunktsmeddelelse, til at anfægte meddelelsens faktiske og retlige elementer under den administrative procedure – begrænsning af adgangen til at anlægge sag – tilsidesættelse af de grundlæggende principper om legalitet og retten til forsvar

(Art. 81 EF, 82 EF og art. 230, stk. 4, EF)

2. Konkurrence – karteller – bevis – sammenhængende og vedvarende overtrædelse, som følger af et komplekst system for en samordnet praksis

(Art. 81, stk. 1, EF)

3. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne – beslutning vedrørende en flerhed af adressater

(Art. 81 EF og 253 EF)

4. Konkurrence – EU-regler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – simpel formodning om, at moderselskabet udøver afgørende indflydelse på sine helejede datterselskaber

(Art. 81 EF og 82 EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2)

Sammendrag

1. Der er ingen bestemmelse i EU-konkurrenceretten, som pålægger adressaten for en klagepunktsmeddelelse at anfægte meddelelsens forskellige faktiske og retlige elementer under den administrative procedure, idet adressaten ellers ikke længere vil kunne gøre disse gældende senere under søgsmålet. Selv om en virksomheds udtrykkelige eller stiltiende erkendelse af faktiske eller retlige omstændigheder under den administrative procedure for Kommissionen således kan tjene som yderligere bevismiddel ved vurderingen af, om søgsmålet er velbegrundet, kan det ikke begrænse selve adgangen til at anlægge sag for Retten, som en fysisk eller juridisk person råder over i henhold til traktaten.

En sådan begrænsning er, når der ikke udtrykkeligt er fastsat en hjemmel herfor, i strid med legalitetsprincippet og princippet om retten til forsvar, der er grundlæggende retsprincipper. Adgangen til effektive retsmidler og adgangen til en upartisk domstol er desuden sikret i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

(jf. præmis 37, 38 og 40)

2. Hvad angår en sammenhængende og vedvarende overtrædelse, som består i en koordinering af priser og prisstigninger på et bestemt produkt i en medlemsstat, der følger af et komplekst system for en samordnet praksis gennemført af de pågældende virksomheder, er på konkurrencerettens område et isoleret indicium for en virksomheds deltagelse i denne koordinering ikke tilstrækkeligt til at bevise denne virksomheds deltagelse i en sådan overtrædelse. At bestyrelsesformanden i den pågældende virksomhed har deltaget i et møde vedrørende et enkelt segment af det omhandlede marked udgør et sådant isoleret indicium.

(jf. præmis 63, 65-67 og 71)

3. Når en beslutning i henhold til artikel 81 EF er rettet til flere adressater og medfører et spørgsmål om, hvem der bærer ansvaret for overtrædelsen, skal den indeholde en tilstrækkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal bære byrden ved overtrædelsen.

I forhold til et moderselskab, der holdes ansvarligt for sit datterselskabs adfærd, skal en sådan beslutning således indeholde en detaljeret redegørelse for, hvorfor det pågældende selskab kan gøres ansvarligt for overtrædelsen.

Når kommissionsbeslutningen, hvorved der fastslås en overtrædelse af konkurrencereglerne, ikke nævner de økonomiske, organisatoriske eller juridiske forbindelser mellem den pågældende virksomhed og dens datterselskab, og begrundelsen for beslutningen heller ikke nævner navnet på datterselskabet, undlader Kommissionen herved at give den pågældende virksomhed en begrundelse for, at virksomheden holdes ansvarlig for sit datterselskabs omtvistede adfærd. Kommissionen fratager således virksomheden muligheden for eventuelt at anfægte grundlaget for et sådant ansvar for Retten ved at afkræfte formodningen om, at moderselskabet reelt udøver afgørende indflydelse på dets datterselskabs adfærd, og sætter således ikke Retten i stand til at udøve sin prøvelsesret i denne forbindelse.

(jf. præmis 77, 78 og 88-91)

4. Et datterselskabs adfærd kan tilregnes moderselskabet, bl.a. når datterselskabet, selv om det er en selvstændig juridisk person, ikke frit bestemmer sin adfærd på markedet, men i det væsentlige følger instrukser fra moderselskabet, navnlig under hensyn til de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem disse to juridiske enheder. Moderselskabet og datterselskabet er i en sådan situation således en del af samme økonomiske enhed og udgør derfor én virksomhed. Den omstændighed, at et moderselskab og dets datterselskab således udgør én virksomhed i artikel 81 EF’s forstand, giver Kommissionen mulighed for at rette en beslutning, hvorved der pålægges en bøde, til moderselskabet, uden at der kræves en konstatering af, at sidstnævnte var direkte impliceret i overtrædelsen.

I det konkrete tilfælde, hvor moderselskabet ejer 100% af kapitalen i det datterselskab, som har overtrådt konkurrencereglerne, kan det pågældende moderselskab dels udøve afgørende indflydelse på dette datterselskabs adfærd, dels foreligger der en simpel formodning om, at det pågældende moderselskab faktisk udøver afgørende indflydelse på datterselskabets adfærd. Det er under disse omstændigheder tilstrækkeligt, at Kommissionen beviser, at hele kapitalen i et datterselskab ejes af moderselskabet, for at det kan formodes, at moderselskabet udøver en afgørende indflydelse på dette datterselskabs handelspolitik. Kommissionen vil derefter være i stand til at anse moderselskabet for solidarisk ansvarligt for betaling af den bøde, som er pålagt datterselskabet, medmindre dette moderselskab, som det påhviler at afkræfte den pågældende formodning, fører tilstrækkelige beviser med henblik på at bevise, at dets datterselskab optræder selvstændigt på markedet.

(jf. præmis 80-83)