DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 12. JULI 1990. - G. SPRONK MOD MINISTER VAN LANDBOUW EN VISSERIJ. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COLLEGE VAN BEROEP VOOR HET BEDRIJFSLEVEN - NEDERLANDENE. - LANDBRUG - TILLAEGSAFGIFT PAA MAELK. - SAG C-16/89.



Samling af Afgørelser 1990 side I-03185



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Landbrug - faelles markedsordning - maelk og mejeriprodukter - tillaegsafgift paa maelk - fastsaettelse af referencemaengder fritaget for afgift - saerlige betingelser for producenter som har forpligtet sig til at gennemfoere en udviklingsplan for maelkeproduktionen - medlemsstaternes skoen ved afgoerelsen af, om der skal tildeles saerlige referencemaengder - graenser - fastsaettelse af betingelser for tildeling paa grundlag af objektive kriterier - lovlighed

( Raadets forordning nr . 857/84, art . 3, nr . 1 )

Sammendrag

Artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, andet led, i forordning nr . 857/84 skal fortolkes saaledes, at den giver medlemsstaterne et skoen ved fastsaettelsen af de saerlige referencemaengder, som er fritaget for tillaegsafgift paa maelk, til de producenter, der har forpligtet sig til en udviklingsplan for maelkeproduktionen, og hvis plan er afsluttet efter 1 . januar 1981 . Naar en medlemsstat beslutter at tage hensyn til visse producenters situation, som er omhandlet i bestemmelsen, skal den dog, selv om gennemfoerelsen af en udviklingsplan i intet tilfaelde giver den paagaeldende ret til, uden at der foretages eventuelle nedsaettelser, at opnaa referencemaengder svarende til den efter planens afslutning opnaaede produktionskapacitet, dels tage hensyn til de maengder maengder maelk og mejeriprodukter, som de paagaeldende producenter har leveret i det aar, i hvilket deres udviklingsplan er blevet afsluttet, idet medlemsstaterne, naar disse maengder ikke er repraesentative for den efter planens afslutning opnaaede produktionskapacitet, skal paase, at de paagaeldende maengder staar i et rimeligt forhold til den produktionskapacitet, som er resultatet heraf, og dels forbuddet mod forskelsbehandling af de paagaeldende producenter .

Bestemmelsen er ikke til hinder for nationale bestemmelser, som fastsaettes med henblik paa at gennemfoere denne forordning, og som er udformet saaledes :

- at producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser, eventuelt som led i en udviklingsplan, kan opnaa en saerlig referencemaengde;

- at denne maengde beregnes paa grundlag af en fast maengde, som tildeles efter antallet af baase i det nybyggede staldanlaeg;

- at antallet af baase i det faktisk opfoerte staldanlaeg med henblik paa denne beregning nedsaettes med 10% eller med 20%, alt efter om der er tale om nye eller gamle maelkeproducenter, og

- at den maengde, som er et resultat af anvendelsen af de ovennaevnte beregningskriterier, nedsaettes med en tredjedel eller halvdelen, alt efter tidspunktet, da de nye baase tages i brug, naermere bestemt saaledes, at denne nedsaettelse, som varierer afhaengigt af graden af den sikkerhed, hvormed det kunne forudses, at tillaegsafgiftsordningen ville blive indfoert, da investeringerne blev foretaget, er forenelig med proportionalitetsprincippet, som skal overholdes ved gennemfoerelsen af politikken for nedsaettelse af de strukturelle overskud af maelk og mejeriprodukter, og saaledes at gennemfoerelsen af investeringer, selv som led i en udviklingsplan, ikke kan give grundlag for en berettiget forventning om krav paa en saerlig referencemaengde, som netop tildeles paa grund af disse investeringer .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 21 . december 1988, indgaaet til Domstolen den 23 . januar 1989, har College van Beroep voor het Bedrijfsleven, Haag, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet tre praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning ( EOEF ) nr . 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter ( EFT L 90, s . 13 ).

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Spronk, der driver en landbrugsvirksomhed med maelkeproduktion, og det nederlandske Landbrugs - og Fiskeriministerium ( herefter benaevnt "Landbrugsministeriet ").

3 Det fremgaar af sagens akter, at Landbrugsministeriet ved skrivelse af 1 . april 1985 afslog den klage, som Spronk havde indgivet over den afgoerelse, hvorved direktoeren for landbrug og foedevarer i Provinsen Overijssel kun delvis havde imoedekommet sagsoegerens krav paa en referencemaengde, dvs . paa levering af en maengde maelk med fritagelse af tillaegsafgiften paa maelk, som blev indfoert ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 856/84 af 31 . marts 1984 om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 804/68 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter ( EFT L 90, s . 10 ). Den anfaegtede afgoerelse blev truffet i henhold til artikel 11 i landbrugsministerens bekendtgoerelse af 18 . april 1984, som blev udstedt med henblik paa at gennemfoere tillaegsafgiften i Nederlandene .

4 Under det annullationssoegsmaal til proevelse af denne afgoerelse, som Spronk anlagde ved College van Beroep voor het Bedrijfsleven, Haag, gjorde han gaeldende, at de nederlandske myndigheder i 1983 havde bevilget ham rentesubsidier for de investeringer, der var noedvendige til at gennemfoere den udviklingsplan for hans bedrift, som han havde forelagt dem i henhold til Raadets direktiv 72/159/EOEF af 17 . april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter ( EFT 1972 II, s . 312 ), og at de dermed havde accepteret en foroegelse af hans maelkeproduktion i et bestemt forhold . Han mener derfor, at den naevnte nederlandske bekendtgoerelse af 18 . april 1984, som giver de nationale myndigheder mulighed for at tildele en referencemaengde, der er lavere end den produktion, der er opnaaet efter udviklingsplanen for bedriften, er uforenelig med Raadets forordning nr . 857/84, hvis artikel 3 netop giver medlemsstaterne mulighed for ved fastsaettelsen af individuelle referencemaengder at tage hensyn til de producenters situation, som har underskrevet en udviklingsplan i henhold til direktiv 72/159 .

5 Paa denne baggrund har College van Beroep voor het Bedrijfsleven udsat sagen og stillet Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

"1 ) Skal artikel 3, nr . 1, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 forstaas og fortolkes saaledes, at denne bestemmelse alene giver medlemsstaterne en befoejelse til ved fastsaettelsen af de individuelle referencemaengder at tage hensyn til de producenters forhold, som i henhold til direktiv 72/159/EOEF foer 1 . marts 1984 har indsendt en plan for udvikling af maelkeproduktionen, hvorved det fuldt ud tilkommer den paagaeldende medlemsstat at afgoere, om, og i bekraeftende fald paa hvilken maade, der skal goeres brug af denne kompetence?

2 ) Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende, og det maa antages, at medlemsstaterne ved fastsaettelsen af de individuelle referencemaengder er forpligtet til at tage hensyn til de naevnte producenters forhold, kan denne forpligtelses omfang og art, som foelger af en korrekt fortolkning af denne bestemmelse, da praeciseres?

3 ) Tillader artikel 3, nr . 1 i den naevnte forordning, som fortolket ved Domstolens besvarelse af spoergsmaalene 1 og 2, at en medlemsstat for producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser, fastsaetter bestemmelser af en type som beskrevet i grundene til denne kendelse, ogsaa hvis de i bestemmelserne fastsatte begraensninger og betingelser har til foelge, at der ikke tildeles en raekke af de i spoergsmaal 1 naevnte producenter nogen saerlig referencemaengde, eller der tildeles dem en saerlig referencemaengde, som er - eventuelt betydeligt - lavere end den i planen naevnte maengde?"

6 Vedroerende hovedagens faktiske omstaendigheder, faellesskabsbestemmelserne og den relevante nationale lovgivning, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Det foerste og det andet spoergsmaal

7 I betragtning af omstaendighederne i hovedsagen maa det foerste og det andet spoergsmaal, som vil vaere at behandle under ét, forstaas saaledes, at de gaar ud paa, om artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, andet led, i forordning nr . 857/84 paalaegger medlemsstaterne en forpligtelse til at tildele de i bestemmelsen naevnte producenter saerlige referencemaengder, eller om den indroemmer medlemsstaterne et vist skoen paa dette omraade, og, i sidstnaevnte tilfaelde, hvilke graenser dette skoen har .

8 Indledningsvis bemaerkes, at Raadet ved forordning nr . 856/84 af 31 . marts 1984 indfoerte en tillaegsafgift, som opkraeves for de leverede maengder maelk, som overstiger en referencemaengde, der fastsaettes for hver medlemsstat; den skal betales enten af maelkeproducenterne ( formel A ) eller af opkoeberne af maelk eller andre mejeriprodukter, som overvaelter den paa de producenter, der har forhoejet deres leverancer, i forhold til de paagaeldende producenters andel i overskridelsen af opkoeberens referencemaengde ( formel B ).

9 Beregningsmaaden for referencemaengden er fastsat ved Raadets forordning nr . 857/84 . I henhold til forordningens artikel 2, stk . 1, er referencemaengden lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalens, som er leveret eller indkoebt i kalenderaaret 1981, forhoejet med 1 %. Medlemsstaterne kan dog ifoelge samme artikels stk . 2 bestemme, at referencemaengden paa deres omraade er lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalens, der er leveret eller opkoebt i kalenderaaret 1982 eller 1983, afpasset med en procentsats paa en saadan maade, at den for den paagaeldende medlemsstat fastsatte garantimaengde ikke overskrides .

10 For at tage hensyn til visse saerlige situationer blev der indfoert undtagelser fra disse regler i samme forordnings artikler 3, 4 og 4a . Det boer naevnes, at artikel 3, nr . 1, i forordning nr . 857/84 bestemmer foelgende :

"Ved fastsaettelsen af de i artikel 2 omhandlede referencemaengder og i forbindelse med anvendelsen af formel A og B tages der paa foelgende betingelser hensyn til visse saerlige forhold :

1 ) de producenter, der har forpligtet sig til at gennemfoere en udviklingsplan for maelkeproduktionen i henhold til direktiv 72/159/EOEF, der er indgivet inden den 1 . marts 1984, kan efter medlemsstatens afgoerelse opnaa

- en saerlig referencemaengde, hvor der tages hensyn til den maengde maelk og mejeriprodukter, der er fastsat i udviklingsplanen, hvis planen er under udfoerelse;

- en saerlig referencemaengde, hvor der tages hensyn til de maengder maelk og mejeriprodukter, de har leveret i det aar, hvor planen blev afsluttet, hvis planen er gennemfoert efter 1 . januar 1981 .

Der kan endvidere tages hensyn til investeringer, der er foretaget uden udviklingsplan, hvis medlemsstaten raader over tilstraekkelige oplysninger derom ."

11 Den naevnte bestemmelse har allerede givet anledning til en fortolkning i dommen af 11 . juli 1989, Cornée ( 196/88-198/88, Sml . s . 2309 ). I denne dom fortolkede Domstolen foerste led i artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i forordning nr . 857/84, som omhandler den situation, at en udviklingsplan er under udfoerelse, saaledes, at den giver medlemsstaterne et skoen ved afgoerelsen af, om de i bestemmelsen naevnte producenter skal tildeles referencemaengder, og i givet fald ved fastsaettelsen af disse tildelingers stoerrelse ( dommens praemis 13 ).

12 Det maa erkendes, at medlemsstaterne har et identisk skoen med hensyn til den situation, der omhandles i bestemmelsens andet led, hvor udviklingsplanen som i det foreliggende tilfaelde er gennemfoert efter 1 . januar 1981 .

13 Det maa dog praeciseres, at naar en medlemsstat vaelger at goere brug af muligheden for at tildele saerlige referencemaengder i henhold til denne bestemmelse, er det skoen, den har ved fastsaettelsen af individuelle maengders stoerrelse begraenset af krav, som foelger af den paagaeldende bestemmelses ordlyd og af det formaal, den forfoelger, og af forbuddet mod forskelsbehandling .

14 I denne forbindelse bemaerkes for det foerste, at ifoelge den naevnte bestemmelses andet led skal medlemsstaten "tage hensyn til" de maengder maelk og mejeriprodukter, som de paagaeldende producenter har leveret i det aar, hvor deres udviklingsplan blev afsluttet, dvs . at de saerlige referencemaengder, som den tildeler, skal staa i forhold til disse leveringer . Som Domstolen har udtalt i praemis 16 i foernaevnte dom af 11 . juli 1989, Cornée, indebaerer kravet om, at der skal "tages hensyn", dog ikke et krav om noeje proportionalitet mellem de leverede maengder og de referencemaengder, der skal tildeles, saaledes at medlemsstaterne frit kan tage ogsaa andre objektive kriterier i betragtning, samtidig med at de som hovedkriterium laegger de naevnte leveringers stoerrelse til grund .

15 For det andet bemaerkes, som Domstolen ligeledes har statueret i Cornée-dommen ( praemis 12 ), at formaalet med artikel 3, nr . 1, foerste led, i forordning nr . 857/84 er at goere det muligt for producenter, som har forpligtet sig til at gennemfoere en udviklingsplan for maelkeproduktionen, der er godkendt paa de i direktiv 72/159/EOEF indeholdte betingelser, at drage fordel af resultatet af de investeringer, som de har foretaget ved gennemfoerelsen af planen . Heraf foelger, at naar de maengder maelk og mejeriprodukter, som de paagaeldende producenter har leveret i det aar, i loebet af hvilket udviklingsplanen er afsluttet, som i dette tilfaelde ikke er repraesentative for den produktionskapacitet, der er opnaaet efter de foretagne investeringer, er medlemsstaterne, som det paahviler at gennemfoere faellesskabslovgivningen, forpligtet til at paase, at de saerlige referencemaengder, som de tildeler, staar i forhold til denne nye produktionskapacitet .

16 I et saadant tilfaelde forekommer det berettiget at beregne de saerlige referencemaengder, ikke paa grundlag af stoerrelsen af de leveringer, der faktisk er naaet i det aar, hvor planen afsluttes, men snarere paa grundlag af bedriftens produktionskapacitet efter dens afslutning, f.eks . ved at overfoere stoerrelsen af de leveringer, der foretages efter planens afslutning, til hele det paagaeldende kalenderaar . Det boer dog tilfoejes, at gennemfoerelsen af en udviklingsplan for maelkeproduktionen i intet tilfaelde giver den paagaeldende ret til at opnaa referencemaengder svarende til den herved opnaaede produktionskapacitet, idet medlemsstaternes kan foretage eventuelle nedsaettelser, saafremt disse fastsaettes paa grundlag af objektive kriterier og under overholdelse af formaalene med de gaeldende faellesskabsbestemmelser .

17 Endelig bemaerkes, at ifoelge Domstolens faste praksis, som senest anvendt ved foernaevnte dom af 11 . juli 1989, Cornée ( praemis 14 ), er medlemsstaterne forpligtet til ved ivaerksaettelsen af en faelles markedsordning paa landbrugsomraadet at overholde forbuddet mod forskelsbehandling af Faellesskabets producenter, jfr . Traktatens artikel 40, stk . 3 . Heraf foelger, at naar en medlemsstat tildeler saerlige referencemaengder i henhold til de paagaeldende faellesskabsbestemmelser, skal de foretagne tildelinger tilrettelaegges saaledes, at de ikke giver anledning til forskelsbehandling af Faellesskabets producenter .

18 Det foelger af det anfoerte, at det foerste og det andet spoergsmaal skal besvares med, at artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, andet led, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984 skal fortolkes saaledes, at den giver medlemsstaterne et skoen ved fastsaettelsen af de saerlige referencemaengder til de i bestemmelsen omhandlede producenter . Naar en medlemsstat beslutter at tage hensyn til visse producenters situation, som er omhandlet i bestemmelsen, skal den dog tage hensyn til :

- de maengder maelk og mejeriprodukter, som de paagaeldende producenter har leveret i det aar, i hvilket deres udviklingsplan er afsluttet, idet medlemsstaterne dog, naar disse maengder ikke er repraesentative for den produktionskapacitet, der er opnaaet efter planens afslutning, skal paase, at de staar i et rimeligt forhold til den produktionskapacitet, som er resultatet heraf, og

- forbuddet mod forskelsbehandling af de paagaeldende producenter .

Det tredje spoergsmaal

19 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale ret at faa angivet kriterier, som goer det muligt for den at tage stilling til, om de nederlandske bestemmelser, der blev indfoert til gennemfoerelse af artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i forordning nr . 857/84, er forenelige med denne bestemmelse .

20 Det fremgaar af sagen, at de paagaeldende nederlandske bestemmelser, nemlig artikel 11 i landbrugs - og fiskeriministerens bekendtgoerelse af 18 . april 1984 med senere aendringer, i det vaesentlige bestemmer, at der kan tildeles en saerlig referencemaengde saavel til de producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser som led i en udviklingsplan, som til dem, der har paataget sig saadanne forpligtelser uden at deltage i en saadan plan . I begge tilfaelde beregnes den saerlige maengde som supplement til de leveringer af maelk, der er foretaget i kalenderaaret forud for paatagelsen af investeringsforpligtelser, saaledes at der i princippet tildeles en fast maengde paa 5 500 kg maelk for hver nybygget baas . Ved denne beregning nedsaettes antallet af faktisk byggede baase med 20%, undtagen naar det drejer sig om nye maelkeproducenter, for hvilke nedsaettelsen er 10 %. Den maengde, som resulterer heraf, ganges med koefficienten 1/2 eller i givet fald 2/3, alt efter tidspunktet, da de nye baase blev taget i brug .

21 Paa denne baggrund maa det praejudicielle spoergsmaal forstaas saaledes, at det hovedsagelig gaar ud paa, om artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i forordning nr . 857/84 er til hinder for nationale gennemfoerelsesbestemmelser, som er udformet saaledes,

- at producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser, eventuelt som led i en udviklingsplan, kan opnaa en saerlig referencemaengde;

- at denne maengde beregnes paa grundlag af en fast maengde, som tildeles efter antallet af baase i det nybyggede staldanlaeg;

- at antallet af baase i det faktisk opfoerte staldanlaeg med henblik paa denne beregning nedsaettes med 10% eller med 20%, alt efter om der er tale om nye eller gamle maelkeproducenter, og

- at den maengde, som er et resultat af anvendelsen af de ovennaevnte beregningskriterier, nedsaettes med en tredjedel eller halvdelen, alt efter tidspunktet, da de nye baase tages i brug .

22 For det foerste bemaerkes, at artikel 3, nr . 1, andet afsnit, i forordning nr . 857/84 udtrykkeligt naevner, at medlemsstaterne kan tage hensyn til investeringer, der er foretaget uden udviklingsplan, hvis medlemsstaten raader over tilstraekkelige oplysninger derom .

23 Denne bestemmelse er altsaa ikke til hinder for nationale bestemmelser, som ved tildeling af en saerlig referencemaengde sidestiller de producenter, der har foretaget investeringer uden udviklingsplan, med dem, der har investeret som led i en saadan plan, saafremt det sikres, at tildeling af en saerlige referencemaengde til den foerste gruppe producenter er baseret paa en vurdering paa grundlag af tilstraekkelige oplysninger .

24 Det maa for det andet erkendes, at antallet af baase kan anses for repraesentativt for en given bedrifts produktionskapacitet . Det kan altsaa ikke forbydes medlemsstaterne af hensyn til administrativ forenkling at basere de tildelte saerlige maengders stoerrelse paa antallet af disse baase og ikke tage hensyn til den faktisk opnaaede produktion, dog paa betingelse af, at den faste maengde pr . baas fastsaettes paa grundlag af objektive kriterier som f.eks . den nationale gennemsnitsproduktion pr . baas .

25 Det maa for det tredje bemaerkes, at den nederlandske regering under sagens behandling for Domstolen har forklaret, at nedslagene paa 10 og 20%, hhv . for producenter, som paabegynder maelkeproduktion, og andre producenter, blev indfoert, fordi det var noedvendigt at fastfryse produktionen paa det niveau, der blev naaet i 1983, og under hensyntagen til den nationale reserves begraensede stoerrelse, som indeholdes i den samlede nationale kvote .

26 Saadanne bestemmelser kan ikke anses for at overskride graenserne for det skoen, som medlemsstaterne har paa dette omraade . Som anfoert under gennemgangen af det foerste og det andet spoergsmaal har medlemsstaterne nemlig ikke blot et skoen med hensyn til, om der skal foretages tildelinger i henhold til artikel 3, nr . 1, foerste led, i forordning nr . 857/84, men ogsaa ved fastsaettelsen af disse tildelingers stoerrelse inden for deres samlede garantimaengde .

27 Vedroerende de nationale bestemmelser, hvorefter den maengde, som fremkommer ved anvendelse af de ovenfor beskrevne beregningskriterier, nedsaettes med en tredjedel eller halvdelen, alt efter tidspunktet, da de nye baase er taget i brug, har den nederlandske regering for Domstolen endelig forklaret, at disse nedslag var blevet fastsat i de nederlandske bestemmelser, fordi det blev mere og mere forudseligt, at tillaegsafgiften ville blive indfoert, samt at der herved var taget hensyn til den begraensede maengde, der var til raadighed for tildeling af saerlige referencemaengder .

28 Hertil bemaerkes, at nationale bestemmelser som de ovenfor beskrevne, hvorefter der fastsaettes nedsaettelser, som varierer alt efter det tidsrum, der er forloebet mellem de foretagne investeringer, som giver anledning til tildeling af en saerlig referencemaengde, og tillaegsafgiftsordningens ikrafttraeden, og dermed afhaengigt af graden af den sikkerhed, hvormed det kunne forudses, at denne ordning ville blive indfoert, maa anses for at vaere forenelige med proportionalitetsprincippet, som gaar ud paa, at det tilstraebte formaal, her kontrol med vaeksten i maelkeproduktionen paa et marked, der er karakteriseret ved betydelige strukturelle overskud, skal forfoelges paa den mindst indgribende maade .

29 Denne vurdering aendres ikke af, at saadanne nationale bestemmelser kan bevirke, at der ikke tildeles nogen saerlig referencemaengde til et vist antal producenter, som har foretaget investeringer, eller at den saerlige referencemaengde, som tildeles dem, i hvert fald er betydeligt lavere end den produktionskapacitet, der er opnaaet efter de foretagne investeringer . Gennemfoerelsen af investeringerne, selv som led i en udviklingsplan, giver nemlig ikke den paagaeldende erhvervsdrivende mulighed for at paaberaabe sig nogen berettiget forventning baseret herpaa til stoette for et krav om en saerlig referencemaengde, som netop tildeles paa grund af disse investeringer ( se dommen af 11 . juli 1989, Cornée, praemis 27 ).

30 Det foelger af det anfoerte, at det tredje spoergsmaal maa besvares med, at artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i Raadets forordning nr . 857/84 af 31 . marts 1984 ikke er til hinder for nationale bestemmelser, som fastsaettes med henblik paa at gennemfoere denne forordning, og som er udformet saaledes,

- at producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser, eventuelt som led i en udviklingsplan, kan opnaa en saerlig referencemaengde,

- at denne maengde beregnes paa grundlag af en fast maengde, som tildeles efter antallet af baase i det nybyggede staldanlaeg,

- at antallet af baase i det faktisk opfoerte staldanlaeg med henblik paa denne beregning nedsaettes med 10% eller med 20%, alt efter om der er tale om nye eller gamle maelkeproducenter, og

- at den maengde, som er et resultat af anvendelsen af de ovennaevnte beregningskriterier, nedsaettes med en tredjedel eller halvdelen alt efter tidspunktet, da de nye baase tages i brug .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

31 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske og den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af College van Beroep voor het Bedrijfsleven, Haag, ved kendelse af 21 . december 1988, for ret :

1 ) Artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, andet led, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning ( EOEF ) nr . 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter skal fortolkes saaledes, at den giver medlemsstaterne et skoen ved fastsaettelsen af de saerlige referencemaengder til de i bestemmelsen omhandlede producenter . Naar en medlemsstat beslutter at tage hensyn til visse producenters situation, som er omhandlet i bestemmelsen, skal den dog tage hensyn til

- de maengder maelk og mejeriprodukter, som de paagaeldende producenter har leveret i det aar, i hvilket deres udviklingsplan er blevet afsluttet, idet medlemsstaterne dog, naar disse maengder ikke er repraesentative for den produktionskapacitet, der er opnaaet efter planens afslutning, skal paase, at de staar i et rimeligt forhold til den produktionskapacitet, som er resultatet heraf, og

- forbuddet mod forskelsbehandling af de paagaeldende producenter .

2 ) Artikel 3, nr . 1, foerste afsnit, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 857/84 af 31 . marts 1984 er ikke til hinder for nationale bestemmelser, som fastsaettes med henblik paa at gennemfoere denne forordning, og som er udformet saaledes,

- at producenter, som har paataget sig investeringsforpligtelser, eventuelt som led i en udviklingsplan, kan opnaa en saerlig referencemaengde,

- at denne maengde beregnes paa grundlag af en fast maengde, som tildeles efter antallet af baase i det nybyggede staldanlaeg,

- at antallet af baase i det faktisk opfoerte staldanlaeg med henblik paa denne beregning nedsaettes med 10% eller med 20%, alt efter om der er tale om nye eller gamle maelkeproducenter, og

- at den maengde, som er et resultat af anvendelsen af de ovennaevnte beregningskriterier, nedsaettes med en tredjedel eller halvdelen alt efter tidspunktet, da de nye baase tages i brug .