Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Toldunion – toldskylds opståen og efteropkrævning heraf i tilfælde af overtrædelser af toldbestemmelser – opkrævning af morarenter – lovligt – kriterier

[Rådets forordning nr. 2913/92, art. 202-205, 210, 211, 220 og art. 232, stk. 1,litra b); Kommissionens forordning nr. 2454/93]

2. Toldunion – toldskylds opståen og efteropkrævning heraf i tilfælde af overtrædelser af toldbestemmelser – opkrævning af udligningsrenter – ikke tilladt

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 214, stk. 3; Kommissionens forordning nr. 2454/93, art. 519, stk. 1)

3. EU-ret – almindelige retsprincipper – det strafferetlige legalitetsprincip – rækkevidde

Sammendrag

1. Artikel 232, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, skal fortolkes således, at morarenter vedrørende udestående toldbeløb i henhold til denne bestemmelse alene kan opkræves i perioden efter udløbet af fristen for betaling af de nævnte beløb.

Toldkodeksens artikel 232, stk. 1, litra b), kan hverken forebygge økonomiske tab, der lides af toldmyndighederne, eller udligne de fordele for de erhvervsdrivende, som følger af de forsinkelser, der er opstået ved bogføringen af toldskylden som omhandlet i toldkodeksen som følge af disse erhvervsdrivendes adfærd, samt ved fastlæggelsen af beløbet eller debitor.

Hvor toldskyld er opstået på grundlag af toldkodeksens artikel 202-205, 210 og 211 samt 220, som alle omhandler situationer, der er karakteriseret ved, at den pågældende erhvervsdrivende har gjort sig skyldig i en tilsidesættelse af EU’s toldforskrifter, er der hverken ved toldkodeksen eller forordning nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 truffet særlige foranstaltninger, såsom en forhøjelse af toldbeløbet, som beløbsmæssigt svarer til den morarente, som ville være påløbet i perioden mellem tidspunktet for toldskyldens opståen og tidspunktet for bogføringen af toldskylden, eller mellem forfaldsdagen for den oprindelig bogførte toldskyld og den efterfølgende bogføring af toldskylden.

(jf. præmis 32-34 og domskonkl. 1)

2. Artikel 214, stk. 3, i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, skal i mangel af relevante bestemmelser i forordning nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved forordning nr. 214/2007, fortolkes således, at de nationale myndigheder ikke på grundlag af denne bestemmelse må pålægge debitor for toldskylden udligningsrenter for perioden mellem tidspunktet for den oprindelige toldangivelse og tidspunktet for den efterfølgende bogføring af toldskylden.

Udligningsrenter beregnes i overensstemmelse med artikel 519, stk. 1, i forordning nr. 2454/93 alene, når der opstår toldskyld for forædlingsprodukter eller indførselsvarer, der har været henført under proceduren for aktiv forædling eller midlertidig indførsel.

Toldadministrationen kan således ikke støtte sig på toldkodeksens artikel 214, stk. 3, med henblik på beregning af udligningsrenter i forbindelse med andre toldprocedurer.

(jf. præmis 37-39 og domskonkl. 2)

3. De grundlæggende EU-retlige principper, herunder navnlig det strafferetlige legalitetsprincip, er til hinder for, at de nationale myndigheder anvender en sanktion, der ikke er udtrykkeligt fastsat i den nationale lovgivning, på en overtrædelse af toldbestemmelserne.

Dette princip kræver nemlig, at loven klart skal definere overtrædelserne og den straf, de medfører. Denne betingelse er opfyldt, når borgerne ud fra den relevante bestemmelses ordlyd og, om fornødent, ved hjælp af retternes fortolkning heraf kan vide, hvilke handlinger og undladelser der medfører strafansvar.

(jf. præmis 42 og 43 samt domskonkl. 3)