Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - Parlamentets soegsmaalsret - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - bevarelse af Parlamentets praerogativer - deltagelse i lovgivningsproceduren - soegsmaalet stoettet paa, at den anfaegtede retsakt er utilstraekkeligt begrundet - afvisning

(EF-traktaten, art. 173 (efter aendring nu art. 230 EF) og art. 190 (nu art. 253 EF))

2 Internationale aftaler - Faellesskabets aftaler - indgaaelse - aftaler, der kraever samstemmende udtalelse fra Parlamentet - aftaler, som har betydelige budgetmaessige virkninger - begreb - kriterier

(EF-traktaten, art. 228, stk. 3, andet afsnit (efter aendring nu art. 300, stk. 3, andet afsnit, EF))

Sammendrag

1 Parlamentet kan indbringe et annullationssoegsmaal for Domstolen til proevelse af en retsakt udstedt af Raadet eller Kommissionen, forudsat at hensigten med soegsmaalet er at bevare dets praerogativer. Dette krav er opfyldt, saafremt Parlamentet i tilstraekkelig grad klargoer, hvilken af dets befoejelser der tilsigtes vaernet, og hvorledes denne befoejelse efter dets opfattelse er blevet tilsidesat.

Efter disse kriterier skal en sag, der stoettes paa en tilsidesaettelse af traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF), afvises, naar Parlamentet ikke i forbindelse med anbringendet om, at de anfaegtede bestemmelser er utilstraekkeligt eller fejlagtigt begrundet efter reglerne i denne artikel, i tilstraekkelig grad har klargjort, paa hvilken maade en saadan tilsidesaettelse - saafremt den foreligger - kan udgoere en tilsidesaettelse af dets befoejelser. Dette er tilfaeldet, naar det blot har fremhaevet, at Raadets aendring af den af Kommissionen foreslaaede hjemmel for udstedelse af den anfaegtede retsakt har paavirket dets befoejelser, uden at praecisere, hvordan den omstaendighed, at den paagaeldende retsakt ikke indeholder nogen saerlig begrundelse herfor, har kunnet goere et selvstaendigt indgreb i dets praerogativer.

2 Ved afgoerelsen af, om en aftale indgaaet mellem Faellesskabet og en tredjestat har betydelige budgetmaessige virkninger som omhandlet i traktatens artikel 228, stk. 3, andet afsnit (efter aendring nu artikel 300, stk. 3, andet afsnit, EF), og om dens indgaaelse derfor kraever en samstemmende udtalelse fra Parlamentet, er en sammenligning mellem den aarlige oekonomiske byrde ved aftalen og Faellesskabets samlede budget naeppe relevant, da de kreditter, der er afsat til Faellesskabets eksterne foranstaltninger, traditionelt udgoer en marginal del af faellesskabsbudgettet.

Derimod giver en sammenligning af de udgifter, der foelger af aftalen, med stoerrelsen af de bevillinger, der er bestemt til finansiering af Faellesskabets eksterne foranstaltninger, en bedre mulighed for at vurdere den oekonomiske betydning, som aftalen reelt har for Faellesskabet. Naar det drejer sig om en sektoraftale, kan denne analyse bl.a. suppleres med en sammenligning mellem de udgifter, som aftalen indebaerer, og samtlige de bevillinger, der er opfoert paa budgettet for den paagaeldende sektor, saavel vedroerende interne som eksterne foranstaltninger. Da sektorerne imidlertid har meget forskellig budgetmaessig betydning, kan en saadan undersoegelse ikke foere til, at de oekonomiske virkninger af en aftale, som ikke udgoer en betydelig del af de bevillinger, der skal finansiere Faellesskabets eksterne foranstaltninger, anses for betydelige.