Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Nye medlemsstaters tiltrædelse – tiltrædelsesakten af 2003 – tilpasning af fællesskabsretsakter, der ikke er blevet tilpasset ved selve tiltrædelsesakten – begreb

(Tiltrædelsesakten af 2003, art. 57; Rådets direktiv 2004/85)

2. Nye medlemsstaters tiltrædelse – Den Tjekkiske Republik – Estland – Cypern – Letland – Litauen – Ungarn – Malta – Polen – Slovenien – Slovakiet – fællesskabsretsakter vedtaget efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten af 2003 – vedtagelse af midlertidige undtagelser til fordel for nye medlemsstater – korrekt hjemmel

(Art. 249, stk. 2 og 3, EF samt art. 299 EF; tiltrædelsestraktaten af 2003, art. 2, stk. 2 og 3)

3. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde

(Art. 253 EF; Rådets direktiv 2004/85)

Sammendrag

1. De foranstaltninger, som kan vedtages på grundlag af artikel 57 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, og om tilpasning af de af Fællesskabets institutioner udstedte retsakter, der ikke er blevet tilpasset ved selve tiltrædelsesakten, kan i princippet kun bestå i at foretage tilpasninger med udelukkelse af andre ændringer overhovedet for at gøre fællesskabsretsakter fra tiden før anvendelige i de nye medlemsstater og især de midlertidige undtagelser. Det følger heraf, at midlertidige undtagelser til anvendelsen af bestemmelserne i en fællesskabsretsakt, hvis eneste genstand og formål er midlertidigt at udsætte den effektive anvendelse af fællesskabsretsakten over for en ny medlemsstat, i princippet ikke kan betragtes som »tilpasninger« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i tiltrædelsesaktens artikel 57.

Selv om direktiv 2004/85 om ændring af direktiv 2003/54 for så vidt angår anvendelsen af visse bestemmelser i Estland ganske givet har til formål midlertidigt at udsætte den effektive anvendelse af visse bestemmelser i direktiv 2003/54 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92 for så vidt angår Estland, forholder det sig ikke desto mindre således, at visse af de foranstaltninger, som direktivet indeholder i denne henseende, i øvrigt ligeledes antager karakter af tilpasningsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at direktiv 2003/54 kan anvendes fuldt ud over for denne medlemsstat. Det er tilfældet for de foranstaltninger, som inden for de rammer, der er etableret ved direktiv 2003/54, tilsigter at tage højde for den overgangsforanstaltning, som tidligere er blevet indrømmet Republikken Estland ved bilag VI til tiltrædelsesakten af 2003 vedrørende direktiv 96/92. Eftersom direktiv 2003/54 indeholder en udsættelse af anvendelsen af artikel 21, stk. 1, litra b) og c), i direktiv 2003/54 indtil den 31. december 2008 for i Republikken Estlands interesse at opretholde den fritagelse for at åbne sit elektricitetsmarked før den 1. januar 2009, som landet blev indrømmet ved bestemmelserne i bilag VI i tiltrædelsesakten af 2003, kunne direktivet således gyldigt vedtages med hjemmel i artikel 57 i den nævnte tiltrædelsesakt.

Direktiv 2004/85 skal derimod annulleres, for så vidt som det for Estlands vedkommende fastsætter en undtagelse fra anvendelsen af artikel 21, stk. 1, litra b) og c), i direktiv 2003/54, der går ud over den 31. december 2008, samt en tilsvarende forpligtelse til kun at sikre en delvis åbning af markedet, der udgør 35% af forbruget den 1. januar 2009, og en forpligtelse til hvert år at give meddelelse om de forbrugstærskler, som gør, at en endelig forbruger kan komme i betragtning. De omhandlede supplerende undtagelser udgør nemlig foranstaltninger, der udelukkende har til genstand og formål midlertidigt at udsætte den effektive anvendelse af den pågældende fællesskabsretsakt, og hvor vedtagelsen derfor indebærer en politisk vurdering. Det følger heraf, at de ikke gyldigt kunne vedtages på grundlag af artikel 57 i tiltrædelsesakten af 2003.

(jf. præmis 37-40, 51, 52, 60, 61 og 88)

2. Når traktaten vedrørende Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union er undertegnet, og med forbehold af anvendelsen af de i traktaten fastsatte særlige fremgangsmåder med henblik på at træffe visse midlertidige foranstaltninger, er der således i princippet ikke noget til hinder for, at fællesskabsretsakter, der er vedtaget efter undertegnelsen og inden ikrafttræden af tiltrædelsestraktaten, og som indeholder midlertidige undtagelser til fordel for en fremtidig tiltrædende stat, vedtages direkte på grundlag af EF-traktatens bestemmelser.

Sådanne undtagelsesbestemmelser, som således kun kan anvendes med forbehold af og efter den faktiske ikrafttræden af tiltrædelsestraktaten, kan ikke være i strid med hverken artikel 249, stk. 2 og 3, EF og artikel 299 EF, hvorefter de af institutionerne vedtagne retsakter finder anvendelse på medlemsstaterne, eller artikel 2, stk. 2 og 3, i tiltrædelsestraktaten af 2003.

Dels finder sådanne særlige bestemmelser – ligesom de øvrige retsakter, hvori de er indeholdt, og/eller hvorfra de udgør en undtagelse – først anvendelse på tiltrædende stater fra den dato, hvor tiltrædelsen bliver effektiv, dvs. den dato, hvor staterne opnår egenskab af medlemsstat.

Dels foregriber den omstændighed, at det i artikel 2, stk. 2, i tiltrædelsestraktaten af 2003 er fastsat, at traktaten først træder i kraft den 1. maj 2004, og at det i artikel 2, stk. 3, er bestemt, at visse bestemmelser, som en fravigelse af dette princip, kan anvendes tidligere, ikke muligheden for i retsakter, som ikke vedtages med grundlag i denne traktat, men i henhold til selve EF-traktaten, at fastsætte de betingelser, hvorunder sådanne retsakter, som vedtages i tiden mellem undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten og dens ikrafttræden, skal anvendes over for fremtidige medlemsstater, når tiltrædelsen bliver effektiv.

Anvendelse af den almindelige lovgivningsprocedure, som er fastsat i EF-traktaten med hensyn til de undtagelser, der vedtages for nye medlemsstater i løbet af den periode, der forløber mellem datoen for undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten af 2003 og datoen for dens ikrafttræden, bekræftes endelig af tilstedeværelsen af specifikke mekanismer, som er særegne for den iværksatte tiltrædelsesproces, og som giver de nye medlemsstater mulighed for om nødvendigt at gøre deres interesser gældende, som f.eks. informations- og konsultationsproceduren.

(jf. præmis 62-65 og 69)

3. Den begrundelse, der kræves efter artikel 253 EF, skal være tilpasset den pågældende retsakts natur. Selv om det klart og utvetydigt skal fremgå af fællesskabsinstitutionens retsakt, hvilke betragtninger den fællesskabsmyndighed, som har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte kan gøre sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og den kompetente ret kan udøve sin kontrol, kræves det imidlertid ikke, at en retsakts begrundelse angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter. Spørgsmålet om, hvorvidt en retsakts begrundelse opfylder kravene i artikel 253 EF, skal desuden ikke blot vurderes i forhold til dens ordlyd, men ligeledes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

Betragtningerne til direktiv 2004/85 om ændring af direktiv 2003/54 for så vidt angår anvendelsen af visse bestemmelser i Estland – der henviser til anmodningen fra Republikken Estland, til den midlertidige undtagelse med hensyn til direktiv 96/92, som er fastsat for denne medlemsstat ved bilag VI i tiltrædelsesakten af 2003, til erklæring nr. 8 til slutakten til tiltrædelsestraktaten af 2003, til fremskyndelse af den åbning af elektricitetsmarkedet, der er gennemført ved direktiv 2003/54 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92, og endelig til de særegenheder, der gør sig gældende for den estiske olieskifersektor, såvel som de vanskeligheder, som denne sektor vil støde på i mangel af de overgangsforanstaltninger, som er fastsat ved direktiv 2004/85 – gør det i denne henseende muligt for interesserede parter at opnå passende viden om baggrunden for de omhandlede overgangsforanstaltninger og for den kompetente ret at udøve sin prøvelsesret. Disse forhold gør det navnlig muligt for Domstolen at foretage en prøvelse af den af fællesskabslovgiver valgte hjemmel, uden at dette valg, der udtrykkeligt ved henvisningerne i direktiv 2004/85 er fastslået som artikel 57 i tiltrædelsesakten af 2003, nødvendiggør en mere detaljeret begrundelse. Den omstændighed, at Rådet ikke har valgt den hjemmel, som Kommissionen har foreslået, gør det heller ikke nødvendigt at anføre en mere specifik begrundelse i denne henseende.

(jf. præmis 81-83)