ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Følgende fremgår af 9. og 47.-50. betragtning til direktiv 2001/29: »(9) Udgangspunktet for en harmonisering af ophavsret og beslægtede rettigheder bør være et højt beskyttelsesniveau, da sådanne rettigheder er af afgørende betydning for den intellektuelle skabelsesproces. […] […] (47) Den tekniske udvikling vil give rettighedshaverne mulighed for at anvende tekniske foranstaltninger til at forhindre eller begrænse handlinger, som indehaverne af ophavsrettigheder, beslægtede rettigheder eller sui generis-retten i databaser ikke har givet tilladelse til. Der er imidlertid fortsat en fare for, at ulovlige aktiviteter kan muliggøre eller lette omgåelse af den tekniske beskyttelse, som disse foranstaltninger giver. For at undgå forskellige retsregler, der vil kunne hindre det indre markeds funktion, er det nødvendigt at have en harmoniseret retlig beskyttelse mod omgåelse af effektive tekniske foranstaltninger og mod levering af anordninger og produkter eller tjenester hertil. (48) Der bør tilvejebringes en sådan retlig beskyttelse af tekniske foranstaltninger, der effektivt begrænser handlinger, som indehaverne af ophavsrettigheder, beslægtede rettigheder eller sui generis-retten i databaser ikke har givet tilladelse til, uden dog at forhindre det elektroniske udstyr i at fungere normalt eller den teknologiske udvikling heraf. En sådan retlig beskyttelse indebærer ikke nogen forpligtelse med hensyn til udvikling af anordninger, produkter, komponenter eller tjenester svarende til tekniske foranstaltninger, når sådanne anordninger, produkter, komponenter eller tjenester ikke på anden måde er omfattet af forbuddet i artikel 6. En sådan retlig beskyttelse bør overholde proportionalitetsprincippet og bør ikke udgøre en hindring for sådanne foranstaltninger eller aktiviteter, der har andre formål eller anvendelser af væsentlig kommerciel betydning end omgåelse af tekniske beskyttelsesforanstaltninger. Denne beskyttelse må blandt andet ikke være til hinder for forskningen inden for kryptering. (49) Den retlige beskyttelse af tekniske foranstaltninger berører ikke anvendelsen af eventuelle nationale bestemmelser, der forbyder privatpersoner at besidde anordninger, produkter eller komponenter til omgåelse af tekniske foranstaltninger. (50) En sådan harmoniseret retlig beskyttelse berører ikke bestemmelserne om beskyttelse i henhold til [Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/24/EF af 23. april 2009 om retlig beskyttelse af edb-programmer (EUT L 111, s. 16)]. Især bør denne beskyttelse ikke omfatte beskyttelse af tekniske foranstaltninger, der anvendes i forbindelse med edb-programmer, som udelukkende omhandles i nævnte direktiv. Den bør hverken hæmme eller hindre udviklingen eller brugen af midler til at omgå en teknisk foranstaltning, der er nødvendig for udførelsen af handlinger i henhold til bestemmelserne i artikel 5, stk. 3, eller artikel 6 i direktiv [2009/24]. I artikel 5 og 6 i nævnte direktiv fastsættes udelukkende undtagelser til eneretten til edb-programmer.«
27

Under disse omstændigheder har Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne, besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »I hvert af følgende spørgsmål: — [henviser] [u]dtrykket »[den sociale] mor, der får sit barn via en surrogataftale« […], til omstændigheder, hvor den pågældende [sociale] mor er arbejdstager og ikke selv på noget tidspunkt har været gravid eller har født det pågældende barn — [henviser] [u]dtrykket »rugemor« […] til omstændigheder, hvor en kvinde har været gravid og født et barn på vegne af [den sociale] mor. 1) Giver artikel 1, stk. 1 og/eller artikel 2, litra c), og/eller artikel 8, stk. 1, og/eller artikel 11, nr. 2), litra b), i direktiv 92/85[…] [den sociale] mor, der har fået sit barn via en surrogataftale, ret til barselsorlov? 2) Giver direktiv 92/85[…] ret til barselsorlov til [den sociale] mor, der får sit barn via en surrogataftale, under omstændigheder, hvor hun: a) kan amme efter fødslen og/eller b) ammer efter fødslen? 3) Udgør en arbejdsgivers afvisning af at give barselsorlov til [den sociale] mor, der har fået sit barn via en surrogataftale, en tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54[…]? 4) Udgør en afvisning af at give barselsorlov til [den sociale] mor, der får sit barn via en surrogataftale, på grund af arbejdstagerens forhold til rugemoren, en potentiel tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54[…]? 5) Udgør det, som følge af den [sociale] mors forhold til rugemoren, en potentiel tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54[…], at underkaste [den sociale] mor, der får sit barn via en surrogataftale, en mindre gunstig behandling? 6) Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, er den [sociale] mors status som [social] mor tilstrækkelig til at give hende ret til barselsorlov på grundlag af hendes forhold til rugemoren? 7) Såfremt spørgsmål 1, 2, 3 eller 4 besvares bekræftende: a) Har direktiv 92/85[…] direkte virkning i de relevante henseender? b) Har direktiv 2006/54[…] direkte virkning i de relevante henseender?«
Samme konventions artikel 5 med overskriften »Lighed og ikke-diskrimination« bestemmer:

»1. Deltagerstaterne anerkender, at alle er lige for og under loven, og at alle uden nogen form for diskrimination har ret til lige beskyttelse og til at drage samme nytte af loven.

2. Deltagerstaterne forbyder enhver diskrimination på grund af handicap og sikrer handicappede en ligelig og effektiv retsbeskyttelse mod forskelsbehandling uanset årsag.

3. For at fremme lighed og afskaffe diskrimination træffer deltagerstaterne alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der foretages tilpasninger i rimeligt omfang.

4. Særlige foranstaltninger, der er nødvendige for at fremskynde eller opnå reel lighed for personer med handicap, anses ikke for diskrimination i henhold til denne konvention.«
49

Det samme gælder for beføjelsen til at fastsætte »betalingsbetingelserne«, der er tillagt Kommissionen ved artikel 80, stk. 1, litra c), i forordning nr. 528/2012. Denne forordnings artikel 7, stk. 2, første afsnit, artikel 13, stk. 3, andet afsnit, artikel 43, stk. 2, første afsnit, artikel 45, stk. 3, andet afsnit, og artikel 54, stk. 3, fastsætter nemlig selv en frist på 30 dage til at betale det gebyr, der skal erlægges til agenturet for dets medvirken på de forskellige områder. I henhold til artikel 80, stk. 3, litra f), »fastsættes« frister for betaling af gebyrer, der skal erlægges for agenturets medvirken på de andre områder, »under hensyntagen til fristerne for de procedurer, der er foreskrevet i [denne samme] forordning«. Hvad angår de andre betalingsbetingelser henviser artikel 80, stk. 3, litra c), til »muligheden for at opdele betalingerne i flere afdrag og faser« for at tage hensyn til SMV’ers specifikke behov. Kommissionens udøvelse af den beføjelse, som den er tillagt ved artikel 80, stk. 1, litra c), indgår således i en retlig ramme, der er fastsat ved selve den lovgivningsmæssige retsakt, hvori gennemførelsesretsakten hverken kan ændre eller udbygge ikke-væsentlige bestemmelser.
58

Det skal tilføjes, at anvendelsesområdet for EU-retlige regler ikke kan udvides til at dække en praksis, som udgør misbrug (jf. i denne retning dom af 14.12.2000, sag C-110/99, Emsland-Stärke, Sml. I, s. 11569, præmis 51, og af 22.12.2010, sag C-303/08, Bozkurt, Sml. I, s. 13445, præmis 47), idet bevis for et sådant misbrug imidlertid kræver dels et sammenfald af objektive omstændigheder, hvoraf det fremgår, at det formål, som EU-lovgivningen forfølger, ikke er opnået, selv om betingelserne i denne lovgivning formelt er overholdt, dels et subjektivt element, der består i en hensigt til at drage fordel af EU-lovgivningen ved kunstigt at skabe de betingelser, der kræves for at opnå denne fordel (dom af 16.10.2012, sag C-364/10, Ungarn mod Slovakiet, præmis 58).
24

På denne baggrund har rechtbank van eerste aanleg te Brugge besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Må Belgien ændre sin lovgivning på den måde, at en fritaget tjenesteydelse – in casu rejser uden for Unionen – pålægges afgift på et tidspunkt (1.12.1977) umiddelbart før indførelsen af sjette momsdirektiv (1.1.1978), og således omgå standstill-klausulen i artikel 28, stk. 3, i sjette direktiv ([momsdirektivets] artikel 370 [...]), der bestemmer, at der kun fortsat må opkræves afgift af sådanne rejser, såfremt de allerede var pålagt afgift før indførelsen af sjette direktiv? 2) Skulle Belgien fra den 13. juni 1977 (datoen for sjette direktivs offentliggørelse) have undladt at opkræve afgift af rejser uden for Unionen? 3) Tilsidesætter Belgien artikel 309 i [momsdirektivet] derved, at rejsebureauer for så vidt angår deres tjenesteydelser uden for Fællesskabet ikke ligestilles med formidlere, og disse tjenesteydelser alligevel fortsat pålægges afgift? 4) Tilsidesætter artikel 309, 153 og 370 i samt bilag X til [momsdirektivet] [EU-]rettens almindelige principper, lighedsprincippet, proportionalitetsprincippet og bestemmelserne om fri bevægelighed for personer, varer og tjenesteydelser, bl.a. [...] artikel [43 EF og 56 EF], derved, at medlemsstaterne kan vælge, om de vil lægge afgift på ydelser vedrørende rejser uden for [Unionen] eller ej? 5) Er det i strid med fællesskabsrettens principper, især ligheds- og proportionalitetsprincippet og princippet om momsens neutralitet, at den belgiske stat i kongelig bekendtgørelse af 28. november 1999 hvad angår rejser uden for Unionen kun gjorde rejsebureauer afgiftspligtige, men ikke formidlere?«
69

I denne henseende bemærkes, at Domstolen ganske vist allerede har fastslået, at nødvendigheden af at bevare sammenhængen i skattesystemet kan begrunde en bestemmelse, der begrænser de grundlæggende friheder (jf. dommen i sagen Test Claimants in the FII Group Litigation, præmis 57 og den deri nævnte retspraksis). Det fremgår imidlertid af fast retspraksis, at det, for at et anbringende, der bygger på en sådan begrundelse, kan tages til følge, dog skal være godtgjort, at der foreligger en direkte sammenhæng mellem den pågældende skattemæssige fordel og udligningen af denne fordel ved en bestemt skatteopkrævning (jf. Manninen-dommen, præmis 42, og dommen i sagen Santander Asset Management SGIIC m.fl., præmis 51 og den deri nævnte retspraksis), idet den direkte karakter af denne sammenhæng skal vurderes under hensyn til det formål, der forfølges med den pågældende lovgivning (jf. i denne retning dom af 27.11.2008, sag C-418/27, Papillon, Sml. I, s. 8947, præmis 44, og af 18.6.2009, sag C-303/07, Aberdeen Property Fininvest Alpha, Sml. I, s. 5145, præmis 72, samt dommen i sagen Test Claimants in the FII Group Litigation, præmis 58).
36

Uanset dette behandlingsforløb har de berørte under retsmødet bekræftet, at den i hovedsagen omhandlede behandling omfatter en række transaktioner og etaper, der, selv om de er forbundne, er individuelt særskilte. Som generaladvokaten har anført i punkt 48 og 49 i forslaget til afgørelse, synes patienten at nyde godt af forskellige transaktioner, nemlig behandling af lægen på den ene side og levering af lægemidler fra apoteket på det hospital, som drives af KD, på den anden side, hvilket er til hinder for, at de kan anses for materielt og økonomisk uadskillelige.
43

I denne henseende kan den af den forelæggende ret anførte omstændighed, at den pågældende tredjelandsstatsborger tager sig af unionsborgerens barn, således som det fremgår af Carpenter-dommen, udgøre et relevant forhold, som den forelæggende ret skal tage hensyn til med henblik på at efterprøve, om afslaget på at indrømme denne tredjelandsstatsborger en opholdsret kan afskrække den pågældende unionsborger fra faktisk at udøve sine rettigheder i henhold til artikel 45 TEUF. Det bemærkes imidlertid, at selv om det i Carpenter-dommen blev anset for en afgørende omstændighed, at tredjelandsstatsborgeren, som var familiemedlem til unionsborgeren, påtog sig ansvaret for det omhandlede barn, var det i nævnte sag unionsborgerens ægtefælle, der varetog pasningen af barnet. Den omstændighed, at det måtte forekomme ønskværdigt, at en sådan pasning varetages af tredjelandsstatsborgeren, der er slægtning i opstigende linje til unionsborgerens ægtefælle, er derfor ikke i sig selv tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der foreligger en sådan afskrækkende virkning.
46

Endelig skal det konstateres, at artikel 13, stk. 1, litra h), i forordning nr. 561/2006 ikke fastsætter, at de køretøjer, der anvendes inden for de aktiviteter, der er opregnet der, er underlagt en begrænsning for så vidt angår deres samlede vægt eller deres tekniske specifikationer for at kunne være omfattet af denne bestemmelses undtagelse. I forbindelse med besvarelsen af det præjudicielle spørgsmål skal der derfor ikke tages hensyn til det anvendte køretøjs samlede vægt på 25,5 tons eller til det forhold, at der var tale om en lastvogn med tippelad.
53

Hvad angår fastlæggelsen af, om et institut udgør en investeringsforening, er det uden relevans, at arbejdsgiveren betaler bidragene. Arbejdsgiveren kan således være forpligtet til at overføre et beløb svarende til arbejdstagernes bidrag til pensionskassen. Et sådant materielt mellemled ændrer ikke ved den omstændighed, at bidragene betales på pensionskundernes vegne med midler, som skal anses for at tilhøre dem på grund af det arbejde, de udfører, og at pensionskunderne bærer risikoen for de investeringer, der herved foretages. Østre Landsret har i denne forbindelse anført i det første spørgsmåls litra b), at arbejdsgiveren ikke er forpligtet til at foretage supplerende indbetalinger for at sikre pensionskunderne et bestemt afkast.
28

Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2004/27, og direktiv 2002/98 skal fortolkes således, at plasma, der med henblik på transfusion er fremstillet af fuldblod under anvendelse af en industriel proces, bør anses for et lægemiddel fremstillet på basis af blod, der falder ind under anvendelsesområdet for direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2004/27, eller for et labilt blodprodukt, der er omfattet af direktiv 2002/98, eller for et produkt, der kan falde ind under anvendelsesområdet for både direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2004/27, og direktiv 2002/98. For det tilfælde, at der måtte herske tvivl om, hvilket direktiv der finder anvendelse, ønsker den forelæggende ret tillige oplyst, om den regel, der er opstillet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2004/27, skal fortolkes således, at den alene finder anvendelse, når bestemmelserne i en anden EU-lovgivning er mindre strenge end bestemmelserne vedrørende lægemidler.
29

Følgelig skal det forelagte spørgsmål besvares med, at erstatningssøgsmål som de i hovedsagen omhandlede, som efter national ret er af deliktsretlig karakter, ikke desto mindre skal anses for at henhøre under »sager om kontraktforhold« som omhandlet i artikel 5, nr. 1), litra a), i forordning 44/2001, hvis den foreholdte adfærd kan anses for en tilsidesættelse af de kontraktmæssige forpligtelser, således som disse kan fastlægges under hensyntagen til kontraktens genstand.
Toldkodeksens artikel 78 bestemmer:

»1. Toldmyndighederne kan uden videre eller efter anmodning fra klarereren foretage en revision af angivelsen efter varernes frigivelse.

2. Efter at have frigivet varerne kan toldmyndighederne foretage kontrol af handelsdokumenter og -data vedrørende import eller eksport af de pågældende varer samt i forbindelse med senere erhvervsmæssige transaktioner med de samme varer for at sikre sig, at oplysningerne på angivelse[n] er rigtige. Kontrollen kan gennemføres over for klarereren og alle personer, som direkte eller indirekte af forretningsmæssige grunde er berørt af transaktionerne, samt alle andre personer, der i kraft af deres erhverv måtte være i besiddelse af de nævnte dokumenter og data. Myndighederne kan også undersøge varerne, hvis disse kan frembydes.

3. Fremgår det af en revision af angivelsen eller af den efterfølgende kontrol, at de bestemmelser, der gælder for den pågældende toldprocedure, er blevet anvendt på grundlag af ukorrekte eller ufuldstændige oplysninger, træffer toldmyndighederne under overholdelse af eventuelle gældende bestemmelser de nødvendige foranstaltninger til at få afklaret situationen under hensyntagen til de foreliggende nye oplysninger.«
34

Hvis det ikke skal opgives at finde den balance, som er beskrevet i denne doms præmis 32, er dette udtryk på ingen måde begrænset til denne form for undladelse, men omfatter alle de undladelser, hvorved indehaveren af et varemærke ikke er tilstrækkeligt agtpågivende med hensyn til at bevare sit varemærkes fornødne særpræg. I en situation som den, der er beskrevet af den forelæggende ret, hvor sælgerne af varen, der er fremstillet af det indhold, som varemærkeindehaveren har leveret, som regel ikke oplyser deres kunder om, at det tegn, der bruges til at betegne den omhandlede vare er blevet registreret som varemærke, og således bidrager til dette varemærkes forandring til en almindelig betegnelse, kan den nævnte indehavers manglende handling, idet denne ikke tager noget initiativ til at tilskynde disse sælgere til i højere grad at bruge det nævnte varemærke, derfor kvalificeres som passivitet i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 12, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/95.
23

På denne baggrund har Tribunale amministrativo regionale per il Lazio besluttet at udsætte sagen og forelægge følgende præjudicielle spørgsmål for Domstolen: »1) Skal artikel 15 i direktiv 2006/54[…] finde anvendelse på deltagelse i et erhvervsuddannelseskursus vedrørende et arbejdsforhold, og skal den da fortolkes således, at en kvindelig arbejdstager efter orlovsperiodens ophør er berettiget til at blive optaget på samme igangværende kursus, eller kan den fortolkes således, at hun kan blive optaget på et senere kursus, selv om kursusstarten, i det mindste hvad angår tidspunktet, er usikker? 2) Skal artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54[…], hvorefter enhver form for dårligere behandling af en kvinde i forbindelse med barselorlov betragtes som forskelsbehandling, fortolkes således, at en kvindelig arbejdstager nyder en absolut beskyttelse – som ikke kan forringes i tilfælde af modstående interesser – mod enhver form for reel forskelsbehandling (dom af 30.4.1998, sag C-136/95, Thibault, Sml. I, s. 2011), og således er til hinder for nationale bestemmelser, der udelukker hende fra et erhvervskursus og samtidig sikrer hendes mulighed for at deltage i næste kursus med det formål at garantere en egnet uddannelse, men fratager hende muligheden for på et tidligere tidspunkt at tiltræde en ny stilling sammen med de mandlige deltagere fra udvælgelsesprøven og kurset og herved oppebære den hermed forbundne løn? 3) Skal artikel 14, stk. 2, i direktiv 2006/54[…], hvorefter ulige behandling, der er baseret på specifikke træk, der udgør et regulært erhvervsmæssigt krav, ikke udgør forskelsbehandling, fortolkes således, at medlemsstaten kan forhale adgangen til arbejdet […] for en kvindelig arbejdstager, som ikke har kunnet færdiggøre sin erhvervsuddannelse på grund af barselorloven? 4) Såfremt artikel 14, stk. 2, i direktiv 2006/54 på et abstrakt plan betragtes som anvendelig i den i [det foregående] spørgsmål […] angivne situation, skal denne bestemmelse, sammenholdt med det almindelige proportionalitetsprincip, da fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser, som fastsætter, at en kvindelig arbejdstager som følge af fravær på grund af barselorlov udelukkes fra kurset, i stedet for, at der arrangeres parallel ekstraundervisning med det formål at kompensere for fraværet, idet rettighederne for den kvindelige arbejdstager, der lige har født, kombineres med den offentlige interesse, selv om dette medfører organisations- og finansieringsomkostninger? 5) Såfremt direktiv 2006/54[…] fortolkes således, at det er til hinder for de nævnte nationale bestemmelser, er der da set i dette perspektiv tale om bestemmelser, der automatisk træder i kraft, og som den nationale ret umiddelbart skal anvende?«
7

Samme direktivs artikel 6, stk. 1, første og fjerde afsnit, har følgende ordlyd: »Såfremt en virksomhed eller bedrift eller en del af en virksomhed eller bedrift bevarer sin uafhængighed, har repræsentanterne eller repræsentationen for de af overførslen berørte arbejdstagere fortsat den retsstilling og funktion, som de havde inden datoen for overførslen, og som er fastsat i love eller administrative bestemmelser eller ved en overenskomst, forudsat at de nødvendige betingelser for sammensætning af en repræsentation for arbejdstagerne er til stede. […] Såfremt en virksomhed eller bedrift eller en del af en virksomhed eller bedrift ikke bevarer sin uafhængighed, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de overførte arbejdstagere, som var repræsenteret inden overførslen, fortsat repræsenteres på behørig vis i den periode, der er nødvendig for på ny at kunne sammensætte eller udpege en repræsentation for arbejdstagerne i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis.«
44

Hertil kommer, at medlemsstaterne i medfør af artikel 29 i forordning nr. 796/2004 med henblik på at foretage kontrol på stedet har mulighed for at vælge telemåling. Denne forordnings artikel 32, stk. 1, litra a), præciserer, at telemåling foretages ved billedtolkning af satellitbilleder eller luftfotos, mens artikel 32, stk. 1, litra b), fastsætter en fysisk kontrol på stedet af alle landbrugsparceller, for hvilke billedtolkningen ikke giver mulighed for på en for den kompetente myndighed tilfredsstillende måde at kontrollere, om de afgivne oplysninger i landbrugerens anmeldelse er nøjagtige.
3

1., 9. og 35. betragtning til forordning nr. 1924/2006 er affattet således: »(1) I Fællesskabet indeholder mærkning af og reklamer for fødevarer i et stigende antal tilfælde ernærings- og sundhedsanprisninger. For at sikre forbrugerne et højt beskyttelsesniveau og lette deres valg bør de markedsførte produkter, herunder importerede produkter, være sikre og være forsynet med fyldestgørende mærkning. En afbalanceret og varieret kost er en forudsætning for et godt helbred, og enkeltprodukters betydning må ses i forhold til kosten som helhed. [...] (9) Der findes en lang række næringsstoffer og andre stoffer, bl.a. vitaminer, mineraler, herunder sporstoffer, aminosyrer, essentielle fedtsyrer, fibre, forskellige plante- og urteekstrakter, med ernæringsmæssige eller fysiologiske virkninger, som kan forekomme i en fødevare og gøres til genstand for en anprisning. Der bør derfor fastsættes generelle principper, der skal gælde for alle anprisninger af fødevarer, med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, at give forbrugeren de fornødne oplysninger til at kunne foretage et valg med fuldt kendskab til oplysninger om produktet samt at skabe lige konkurrencevilkår for fødevarebranchen. [...] (35) Lederne af fødevarevirksomheder har brug for tilstrækkelige overgangsforanstaltninger for at tilpasse sig kravene i denne forordning.«