DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 27. MARTS 1990. - CARTOROBICA SPA MOD MINISTERO DELLE FINANZE DELLO STATO. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: TRIBUNALE CIVILE E PENALE DI GENOVA - ITALIEN. - FAELLES HANDELSPOLITIK - ANTIDUMPINGTOLD. - SAG 189/88.



Samling af Afgørelser 1990 side I-01269



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingtold - variabel told lig med forskellen mellem en forud fastsat taerskelpris og prisen til den foerste koeber i Faellesskabet - beregning - omregning til indfoerselsmedlemsstatens valuta af den i fremmed valuta fastsatte taerskelpris - noedvendigt at foretage omregning af vaerdien af de to elementer, der goer det muligt at beregne tolden efter den paa én og samme dato gaeldende vekselkurs - anvendelse af vekselkursen paa den dato, som skal laegges til grund ved fastsaettelsen af de indfoerte varers toldvaerdi, skal med henvisning til bestemmelserne om told laegges til grund ved fastsaettelsen af prisen til den foerste koeber i Faellesskabet

( Raadets forordninger nr . 1224/80, art . 1, stk . 1, og artikel 9, samt nr . 551/83, art . 1 og 2 )

2 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - fastsaettelse af antidumpingtold - faellesskabsinstitutionernes skoen - indfoerelse af en antidumpingtold fastsat under henvisning til en taerskelpris, der udtrykker varernes normale vaerdi paa udfoerselsstatens marked, og som varierer efter den af importoeren betalte pris - lovlighed

( Raadets forordninger nr . 3017/79, art . 13, og nr . 551/83, art . 2 )

3 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingtold - variabel told - beregningsmaade med anvendelse af en taerskelpris - fastsaettelse af taerskelprisen i en udenlandsk valuta, ikke i ecu - lovlighed

( Raadets forordninger nr . 2779/78, 3017/79, 3308/80 og 551/83, art . 2 )

4 . Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - forordning om indfoerelse af en antidumpingtold - senere valutasvingninger, som goer tolden uberettiget - tvivl om forordningens gyldighed - ingen - retsmidler for de erhvervsdrivende til at opnaa hensyntagen til nye oekonomiske omstaendigheder

Sammendrag

1 . Naar der ved en forordning indfoeres en variabel antidumpingtold, som er lig med forskellen mellem paa den ene side en taerskelpris - den paagaeldende vares normale vaerdi paa markedet i eksportlandet, nedsat til et grundbeloeb cif Faellesskabets graense - og paa den anden side prisen pr . ton frit Faellesskabets graense eksklusive told til den foerste koeber inden for Faellesskabets toldomraade, mens forordningen ikke indeholder nogen saerlig bestemmelse om, hvilken vekselkurs der skal anvendes ved omregning til importmedlemsstatens valuta af den naevnte taerskelpris, men foreskriver, at gaeldende bestemmelser for toldafgifter finder anvendelse, skal der ved denne omregning anvendes den kurs, der skal laegges til grund ved fastsaettelsen af de indfoerte varers toldvaerdi, og ikke den kurs, der er gaeldende paa datoen for forordningens ikrafttraeden . Der er nemlig tale om den sats, som forordningen om varers toldvaerdi foreskriver for, ved omregning, at fastsaette det andet element, der goer det muligt at fastsaette tolden, ligesom vaerdien af de to elementer, hvis forskel er bestemmende for tolden, skal beregnes efter én paa en og samme dato gaeldende vekselkurs .

Dette resultat harmonerer med, at paalaeggelse af en antidumpingtold ved en bestemt indfoersel forudsaetter, at der tages hensyn til den situation, som bestaar paa datoen for denne indfoersel .

2 . De naermere bestemmelser for fastsaettelse af antidumpingtold findes i artikel 13 i forordning nr . 3017/79, som bl.a . foreskriver, at antidumpingtold indfoeres ved forordning, og at "en saadan forordning isaer indeholder oplysninger om stoerrelsen og arten af den paalagte told ".

Disse bestemmelser overlader faellesskabsinstitutionerne et vidt skoen ved den konkrete fastsaettelse af den "art af told", som med den stoerst mulige effektivitet kan sikre beskyttelse mod dumpingimport .

Raadet overskred ikke dette skoen, da det indfoerte en antidumpingtold fastsat under henvisning til en taerskelpris, der udtrykker varernes normale vaerdi paa markedet i udfoerselsstaten, nedsat til et grundbeloeb cif Faellesskabets graense, og som varierer alt efter den pris, der betales ved varernes indfoersel i Faellesskabet . En saadan type told kan vaere bedst egnet til at udligne dumpingmarginen og sikre en ligelig behandling af import foretaget til forskellige priser .

3 . Der er ikke nogen bestemmelse i faellesskabsretten - navnlig hverken i forordning nr . 2779/78 om anvendelse af den europaeiske regningsenhed i retsakter paa toldomraadet eller i forordning nr . 3308/80 om aendring af den europaeiske regningsenhed til ecu i Faellesskabets retsakter - der paabyder anvendelse af ecuen til at udtrykke stoerrelsen af den taerskelpris, der anvendes ved beregning af en variabel antidumpingtold .

Den omstaendighed, at stoerrelsen af den told, som importoererne skal betale, bl.a . afhaenger af en faktor udtrykt i en valuta, der er genstand for udsving, som ikke kan kontrolleres af faellesskabsinstitutionerne, kan ikke i sig selv foere til, at forordningen om dens indfoerelse kendes ugyldig .

For det foerste kan enhver antidumpingtold, uanset sin art og uanset hvilken valuta den udtrykkes i eller beregnes efter, blive paavirket af svingninger i vekselkurserne . For det andet har faellesskabsinstitutionerne paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin ikke stoerre kontrol over svingningerne i ecuen end over svingningerne i enhver anden valuta .

4 . Der kan ikke rejses tvivl om gyldigheden af en forordning om indfoerelse af en antidumpingtold paa grundlag af det forhold, at svingende vekselkurser efter dens ikrafttraeden bevirkede en aendring af stoerrelsen, omregnet til indfoerselsmedlemsstaternes nationale valutaer, af et referenceelement udtrykt i et tredjelands valuta, paa grundlag af hvilket stoerrelsen af den skyldige told beregnes, under saadanne omstaendigheder, at antidumpingtoldens eksistens eller stoerrelse paa et givet tidspunkt ikke laengere ville vaere berettiget . Grundbestemmelserne om antidumpingtold giver nemlig de erhvervsdrivende retsmidler til at anfaegte told, som er blevet helt eller delvis uberettiget .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 23 . juni 1988, indgaaet til Domstolen den 11 . juli s.aa ., har tribunale di Genova ( Foerste Afdeling for Civile Sager ) i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden og fortolkningen af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 om indfoersel af en endelig antidumpingtold paa kraftliner med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og om godtagelse af tilsagn afgivet i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingproceduren vedroerende kraftliner med oprindelse i Canada, Finland, Portugal, Sovjetunionen, Sverige og OEstrig ( EFT L 64, s . 25 ).

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem sagsoegeren i hovedsagen, Cartorobica SpA ( herefter benaevnt "Cartorobica "), og det italienske Finansministerium .

3 Det fremgaar af sagen, at Cartorobica i november 1985 og i april 1986 fra USA importerede kraftliner uden at betale den antidumpingtold, der blev indfoert ved den naevnte forordning ( EOEF ) nr . 551/83 .

4 Den 19 . juni 1987 paalagde det italienske Finansministerium ( Toldstyrelsen ) selskabet at betale denne told, som androg 11 276 500 LIT med renter paa 2 204 560 LIT .

5 Cartorobica indbragte paalaegget for tribunale di Genova og paaberaabte sig bl.a ., at forordning ( EOEF ) nr . 551/83, i henhold til hvilken den omtvistede antidumpingtold blev opkraevet, maatte vaere ugyldig .

6 Paa denne baggrund har tribunale di Genova ( Foerste Afdeling for Civile Sager ) besluttet at udsaette sagen, indtil Domstolen praejudicielt har afgjort foelgende spoergsmaal :

"1 ) Er Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 gyldig, for saa vidt som den afskaerer medlemsstaternes toldmyndigheder fra direkte at fastsaette antidumpingtolden paa grundlag af en automatisk beregning, der er upaavirket af svingende vekselkurser, og kraever, at de skal anvende en enkelt, definitiv taerskelpris, der ifoelge Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3017/79 ikke kan anvendes som beregningsgrundlag ( EFT 1979, L 339, jfr . navnlig forordningens artikel 2, D ., punkt 9, og F ., punkt 13 ), og som heller ikke er omtalt i aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel, EFT 1980, L 71, jfr . aftalens artikel 2, stk . 6?

2 ) Er Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 gyldig, for saa vidt som den bestemmer, at den taerskelpris, der skal laegges til grund ved beregning af antidumpingtolden, fastsaettes i US-dollars og ikke i ecu, saaledes at der som beregningsstoerrelse anvendes en valuta, hvis udsving EF-myndighederne ikke kunne kontrollere?

3 ) Skal - forudsat at disse to spoergsmaal besvares bekraeftende, og forordning ( EOEF ) nr . 551/83 saaledes anses for gyldig - naevnte forordning fortolkes saaledes, at kursvaerdien i hver enkelt national valuta af taerskelprisen paa 333 dollars, der skal anvendes ved fastsaettelsen af antidumpingtolden, ikke skal kunne aendre sig som foelge af udsving i vekselkurserne i forhold til den til enhver tid i national valuta udtrykte vaerdi, som fremkommer paa det tidspunkt, hvor naevnte pris er blevet fastsat?"

7 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder og retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Det maa konstateres, at besvarelsen af de to foerste praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af den anfaegtede forordning delvis afhaenger af den fortolkning af forordningen, som det tredje praejudicielle spoergsmaal tager sigte paa . Den nationale rets tvivl vedroerende forordningens gyldighed er bl.a . baseret paa en fortolkning af forordningen, hvorefter taerskelprisens stoerrelse, udtrykt i US-dollars, paavirkes af udsvingene i vekselkurserne mellem dollaren og medlemsstaternes valutaer . Imidlertid gaar det tredje spoergsmaal i det vaesentlige ud paa, om forordningen skal fortolkes saaledes . De to foerste spoergsmaal kan derfor foerst besvares, efter at der er givet et svar paa det tredje .

Det tredje spoergsmaal

9 Med dette spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 skal fortolkes saaledes, at den vekselkurs, der skal anvendes til omregning af den i forordningens artikel 2 fastsatte taerskelpris til indfoerselsmedlemsstatens valuta, altid er den, der gjaldt paa datoen for forordningens ikrafttraeden, uanset hvornaar varerne indfoeres .

10 Ifoelge artikel 2, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 551/83 er antidumpingtolden paa kraftliner med oprindelse i USA lig med forskellen mellem paa den ene side den normale vaerdi paa det nordamerikanske marked, nedsat til et grundbeloeb cif Faellesskabets graense, og paa den anden side prisen pr . ton netto frit Faellesskabets graense eksklusive told til den foerste koeber inden for Faellesskabets toldomraade . Den normale vaerdi, som er fastsat i samme artikels stk . 2, udtrykkes i dollars . Denne metode til beregning af tolden bevirker, at det garanteres, at Faellesskabets erhvervsdrivende ved indfoersel af kraftliner hidroerende fra USA skal betale en pris, som under hensyntagen til eventuel antidumpingtold mindst vil vaere lig med en taerskelpris, hvis stoerrelse ligger fast i dollars .

11 Ved fastsaettelsen af antidumpingtolden er det derfor noedvendigt, at vaerdien af hver af de to elementer, der anvendes ved denne beregning, nemlig taerskelprisen og "prisen ... til den foerste koeber", omregnes til indfoerselsmedlemsstatens valuta efter de paa én og samme dato gaeldende vekselkurser .

12 Forordning ( EOEF ) nr . 551/83 indeholder ingen bestemmelse om vekselkurser, som i sig selv giver grundlag for at afgoere, om denne dato skal vaere datoen for forordningens ikrafttraeden eller den dato, hvor indfoerslen foretages .

13 Det fastsaettes imidlertid i forordningens artikel 1, stk . 2, at gaeldende bestemmelser for toldafgifter finder anvendelse .

14 Disse bestemmelser, nemlig artikel 1, stk . 1, litra g ), og artikel 9 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1224/80 af 28 . maj 1980 om varers toldvaerdi ( EFT L 134, s . 1 ), kraever, at "prisen ... til den foerste koeber" omregnes til indfoerselsmedlemsstatens valuta efter den vekselkurs, der gaelder paa den dato, som skal laegges til grund ved fastsaettelsen af de indfoerte varers toldvaerdi .

15 Da denne dato skal laegges til grund ved fastsaettelsen af den vekselkurs, der anvendes ved omregning af "prisen ... til den foerste koeber", er det netop den dato, som ogsaa skal laegges til grund ved fastsaettelsen af den vekselkurs, der skal anvendes ved omregningen af taerskelprisen .

16 Dette resultat bekraeftes i oevrigt af, at paalaeggelse af en antidumpingtold ved en bestemt indfoersel forudsaetter, at der tages hensyn til den situation, som bestaar paa datoen for denne indfoersel .

17 Det tredje spoergsmaal skal derfor besvares med, at Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 skal fortolkes saaledes, at den vekselkurs, der skal anvendes ved omregning til indfoerselsmedlemsstatens valuta af den i artikel 2 i naevnte forordning fastsatte taerskelpris, er den gaeldende kurs paa den dato, som skal laegges til grund ved fastsaettelsen af de indfoerte varers toldvaerdi og ikke paa datoen for forordningens ikrafttraeden .

De to foerste spoergsmaal

18 Den nationale rets to foerste spoergsmaal til Domstolen vedroerer gyldigheden af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 .

19 Indledningsvis bemaerkes, at denne forordning er blevet udstedt i henhold til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3017/79 af 20 . december 1979 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ( EFT L 339, s . 1 ). Denne forordning er udstedt for at opfylde Faellesskabets internationale forpligtelser, som bl.a . foelger af aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel ( herefter benaevnt "antidumpingkodeks "), som paa Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs vegne blev godkendt ved Raadets afgoerelse af 10 . december 1979 om indgaaelse af de multilaterale aftaler, der er resultatet af handelsforhandlingerne 1973-79 ( EFT 1980, L 71, s . 1 ).

20 I betragtning af selve deres ordlyd rejser den nationale rets spoergsmaal tvivl om gyldigheden af forordning ( EOEF ) nr . 551/83, for saa vidt der ved denne indfoeres en antidumpingtold, som :

- er fastsat under henvisning til en taerskelpris,

- skal fastlaegges af de nationale toldmyndigheder,

- afhaenger af en taerskelpris udtrykt i dollars, ikke i ecu, og

- paavirkes af svingninger i vekselkurserne .

Fastsaettelsen af antidumpingtolden under henvisning til en taerskelpris

21 For det foerste maa det konstateres, at den nationale ret med urette har henvist til artikel 2, stk . 9 og 13, i grundforordning nr . 3017/79 samt til antidumpingkodeksens artikel 2, stk . 6, og udtalt, at den her anvendte beregningsmetode hverken er fastsat i den ene eller den anden af disse bestemmelser .

22 De af den nationale ret naevnte regler i forordning ( EOEF ) nr . 3017/79 vedroerer bestemmelsen af dumpingmarginen og de naermere regler for den sammenligning, som skal foretages med henblik herpaa mellem varernes normale vaerdi og eksportprisen . De kan derfor ikke med rette paaberaabes som grundlag for en vurdering af, om beregningsmetoderne for en antidumpingtold er gyldige .

23 Det samme gaelder antidumpingkodeksens bestemmelser, som den nationale ret ligeledes har naevnt . Selv uden at skulle afgoere, om disse bestemmelser kan skabe en ret for private til at paaberaabe sig dem for domstolene, er det tilstraekkeligt at konstatere, at de vedroerer de naermere regler for bestemmelsen af dumpingmarginen og ikke antidumpingtolden .

24 For det andet bemaerkes, at de naermere bestemmelser for fastsaettelse af antidumpingtold findes i artikel 13 i forordning ( EOEF ) nr . 3017/79, som bl.a . foreskriver, at antidumpingtold indfoeres ved forordning, og at "(( en )) saadan forordning (( isaer )) indeholder oplysninger om stoerrelsen og arten af den paalagte told ".

25 Disse bestemmelser overlader faellesskabsinstitutionerne et vidt skoen ved den konkrete fastsaettelse af den "art af told", som med den stoerst mulige effektivitet kan sikre beskyttelse mod dumpingimport .

26 I det foreliggende tilfaelde har Raadet ikke overskredet dette skoen, da det indfoerte en antidumpingtold, som er fastsat under henvisning til en taerskelpris, der udtrykker varernes normale vaerdi paa det nordamerikanske marked, reduceret til et grundbeloeb cif Faellesskabets graense, og som varierer alt efter den pris, der betales ved varernes indfoersel i Faellesskabet .

27 En saadan beregningsmetode var nemlig bedst i stand til at udligne dumpingmarginen samt at "sikre en ligelig behandling af import foretaget til forskellige priser" i overensstemmelse med den sidste betragtning til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2133/78 af 8 . september 1978 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold for kraftliner med oprindelse i Amerikas Forenede Stater ( EFT L 247, s . 22 ), som blev efterfulgt af forordning ( EOEF ) nr . 551/83 .

De nationale toldmyndigheders fastsaettelse af antidumpingtolden

28 I sit indlaeg for Domstolen har Cartorobica gjort gaeldende, at prisen ved indfoersel i Faellesskabet, som er det ene af de to elementer - det andet er taerskelprisen, der anvendes ved beregning af den ved forordning ( EOEF ) nr . 551/83 indfoerte antidumpingtold - ikke er defineret praecist i denne forordning . De nationale toldmyndigheder har saaledes et vidt skoen ved beregningen af denne indfoerselspris og dermed ved beregningen af antidumpingtoldens stoerrelse, hvilket kan have til foelge, at tolden ikke paalaegges ensartet i alle Faellesskabets medlemsstater .

29 Det bemaerkes, at prisen ved indfoersel - som i forordning ( EOEF ) nr . 551/83 defineres som prisen frit Faellesskabets graense, eksklusive told, netto til den foerste koeber inden for Faellesskabets toldomraade - i modsaetning til, hvad sagsoegeren har haevdet, kan fastsaettes noejagtigt og sikkert af medlemsstaternes toldmyndigheder .

30 Denne pris svarer nemlig til den, der reelt er betalt eller skal betales ved den paagaeldende indfoersel, indbefattet paaloebne omkostninger indtil det sted, hvor varerne indfoeres paa Faellesskabets toldomraade, og eksklusive told og afgifter, som forfalder paa dette omraade .

Fastsaettelsen af taerskelprisen i dollars og ikke i ecu

31 I sit indlaeg for Domstolen har Cartorobica gjort gaeldende, at antidumpingtolden, som skal anvendes i alle Faellesskabets medlemsstater, ikke kunne afhaenge af en taerskelpris udtrykt i en tredjestats valuta, og at denne taerskelpris skulle have vaeret fastsat i ecu .

32 Hertil bemaerkes for det foerste, at der ikke er nogen bestemmelse i faellesskabsretten - navnlig hverken i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2779/78 af 23 . november 1978 om anvendelse af den europaeiske regningsenhed ( ERE ) i retsakter paa toldomraadet ( EFT L 333, s . 5 ) eller i Raadets forordning ( EOEF, Euratom ) nr . 3308/80 af 16 . december 1980 om aendring af den europaeiske regningsenhed til ecu i Faellesskabets retsakter ( EFT L 345, s . 1 ) - der paabyder anvendelse af ecuen til at udtrykke stoerrelsen af den taerskelpris, der anvendes ved beregning af den paagaeldende antidumpingtold .

33 For det andet bemaerkes, at Raadet ikke har overskredet sit skoen paa dette omraade ved at beslutte at udtrykke taerskelprisen i dollars, bl.a . for at tage hensyn til den omstaendighed, at denne pris udtrykte den normale vaerdi af de varer, som var genstand for dumping, saaledes som vaerdien forelaa paa markedet i USA .

Den omstaendighed, at toldens stoerrelse paavirkes af svingninger i vekselkurserne

34 Cartorobica har haevdet, at taerskelprisens stoerrelse, omregnet til medlemsstaternes valuta, og dermed antidumpingtoldens stoerrelse paavirkes af svingende dollarvekselkurser . Det foelger heraf, at den staerkt stigende dollarvaerdi i forhold til liren mellem datoen for udstedelsen af forordning ( EOEF ) nr . 551/83 og datoen for de i hovedsagen omhandlede indfoersler medfoerte, at de italienske indfoersler blev paalagt stoerre og diskriminatoriske byrder end dem, der blev paalagt deres konkurrenter i stater med en staerk valuta, som f.eks . Forbundsrepublikken Tyskland . Denne situation ville ikke vaere opstaaet, hvis taerskelprisen havde vaeret udtrykt i ecu .

35 Det maa fremhaeves, at den omstaendighed, at stoerrelsen af den told, importoererne skal betale, bl.a . afhaenger af en faktor udtrykt i en valuta, der er genstand for udsving, som ikke kan kontrolleres af faellesskabsinstitutionerne, ikke i sig selv kan foere til, at forordning ( EOEF ) nr . 551/83 kendes ugyldig .

36 For det foerste kan enhver antidumpingtold, uanset sin art og uanset hvilken valuta, den udtrykkes i eller beregnes efter, blive paavirket af svingninger i vekselkurserne .

37 For det andet har faellesskabsinstitutionerne paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin ikke stoerre kontrol over svingningerne i ecuen end over svingningerne i enhver anden valuta .

38 Det bliver dog et spoergsmaal, om der kan rejses tvivl om gyldigheden af den omtvistede forordning paa grundlag af det forhold, forudsat det bevises, at svingende vekselkurser efter dens ikrafttraeden bevirkede en aendring af stoerrelsen, omregnet til indfoerselsmedlemsstaternes nationale valutaer, af den i denne forordning fastsatte taerskelpris under saadanne omstaendigheder, at antidumpingtoldens eksistens eller stoerrelse paa et givet tidspunkt ikke laengere ville vaere berettiget .

39 Hertil bemaerkes, at grundbestemmelserne om antidumpingtold giver de erhvervsdrivende retsmidler til at anfaegte told, som er blevet helt eller delvis uberettiget .

40 Disse erhvervsdrivende kan nemlig anmode Kommissionen om at foretage en fornyet gennemgang af forordninger om indfoerelse af told og saaledes i givet fald opnaa en aendring, afskaffelse eller annullation af de i disse forordninger fastsatte foranstaltninger .

41 Importoererne kan desuden opnaa hel eller delvis tilbagebetaling af erlagt told, hvis de er i stand til at bevise, at denne told overskrider den faktiske dumpingmargin .

42 Det fremgaar af de foregaaende betragtninger, at gennemgangen af tribunale di Genova' s to foerste spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

43 De udgifter, der er afholdt af Kongeriget Nederlandene, Raadet for De Europaeiske Faellesskaber og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af tribunale di Genova ( Foerste Afdeling for Civile Sager ) ved kendelse af 23 . juni 1988, for ret :

1 ) Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 om indfoersel af en endelig antidumpingtold paa kraftliner med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og om godtagelse af tilsagn afgivet i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingproceduren vedroerende kraftliner med oprindelse i Canada, Finland, Portugal, Sovjetunionen, Sverige og OEstrig skal fortolkes saaledes, at den vekselkurs, der skal anvendes ved omregning til indfoerselsmedlemsstatens valuta af den i artikel 2 i naevnte forordning fastsatte taerskelpris, er den gaeldende kurs paa den dato, som skal benyttes ved fastsaettelsen af de indfoerte varers toldvaerdi, og ikke paa datoen for forordningens ikrafttraeden .

2 ) Gennemgangen af den nationale rets spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 551/83 af 8 . marts 1983 .