Domstolens Dom (Sjette Afdeling) af 19. november 1998. - Haydar Akman mod Oberkreisdirektor des Rheinisch-Bergischen-Kreises. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Verwaltungsgericht Köln - Tyskland. - Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - Arbejdskraftens frie bevægelighed - Artikel 7, stk. 2, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - Retten for et barn af en tyrkisk arbejdstager til at modtage ethvert tilbud om beskæftigelse i værtslandet, hvor han har gennemført en erhvervsuddannelse - Retsstillingen for et barn, der afslutter sin uddannelse på et tidspunkt, hvor hans far, som har været lovligt beskæftiget i værtslandet i mere end tre år, er rejst tilbage til Tyrkiet. - Sag C-210/97.



Samling af Afgørelser 1998 side I-07519



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Internationale aftaler - associeringsaftalen EOEF-Tyrkiet - associeringsraadet oprettet ved associeringsaftalen EOEF-Tyrkiet - afgoerelse vedroerende arbejdskraftens frie bevaegelighed - adgangen for tyrkiske arbejdstageres boern til at tage beskaeftigelse - betingelser - en af foraeldrenes lovlige beskaeftigelse eller bopael i vaertsmedlemsstaten paa det tidspunkt, hvor der oenskes adgang til arbejdsmarkedet - foreligger ikke

(Associeringsraadet EOEF-Tyrkiets afgoerelse nr. 1/80, art. 7, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 7, stk. 2, i Associeringsraadet EOEF-Tyrkiets afgoerelse nr. 1/80 skal fortolkes saaledes, at en tyrkisk statsborger, som er barn af en vandrende tyrkisk arbejdstager, som har faaet tilladelse til at indrejse paa en medlemsstats omraade med henblik paa dér at studere, og som efter gennemfoerelsen af dette studium ansoeger om opholdstilladelse med henblik paa at modtage et tilbud om beskaeftigelse, som er blevet tilbudt ham i vaertsmedlemsstaten, har ret til at modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse i denne medlemsstat efter at have gennemfoert en erhvervsuddannelse dér og har som foelge heraf ret til at faa opholdstilladelse, saafremt en af hans foraeldre tidligere har vaeret lovligt beskaeftiget paa denne stats omraade i en periode af mindst tre aar.

Derimod kraever bestemmelsen ikke, at denne foraelder stadig arbejder eller har bopael i den paagaeldende medlemsstat paa det tidspunkt, hvor vedkommendes barn oensker at faa adgang til arbejdsmarkedet dér.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 6. maj 1997, indgaaet til Domstolen den 2. juni 1997, har Verwaltungsgericht Koeln i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 7, stk. 2, i associeringsraadets afgoerelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen (herefter »afgoerelse nr. 1/80«). Associeringsraadet blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara dels af Republikken Tyrkiet, dels af EOEF's medlemsstater og Faellesskabet, og som blev indgaaet, godkendt og bekraeftet paa Faellesskabets vegne ved Raadets afgoerelse 64/732/EOEF af 23. december 1963 (Samling af Aftaler Indgaaet af De Europaeiske Faellesskaber, bind 3, s. 541).

2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem en tyrkisk statsborger, Haydar Akman, og Oberkreisdirektor des Rheinisch-Bergischen-Kreises i anledning af et afslag paa en ansoegning om opholdstilladelse uden tidsbegraensning i Tyskland.

3 Det fremgaar af sagen, at Haydar Akman i 1979 fik tilladelse til at indrejse i Tyskland, hvor han opnaaede tidsbegraenset opholdstilladelse med henblik paa gennemfoerelse af ingenioerstudier.

4 I den foerste periode boede Haydar Akman i Gross Gerau (Tyskland) hos sin far, der havde lovlig beskaeftigelse i denne medlemsstat fra den 21. maj 1971 til den 31. december 1985. Den 1. februar 1986 rejste Haydar Akman's far tilbage til Tyrkiet, efter at hans ansaettelsesforhold i Tyskland var ophoert.

5 I 1981 flyttede Haydar Akman til Remscheid (Tyskland), idet afstanden mellem Gross Gerau og hans uddannelsessted var for stor.

6 Hans opholdstilladelse blev fornyet flere gange, for at han kunne gennemfoere sine studier i Tyskland.

7 Den 16. januar 1991 opnaaede Haydar Akman arbejdstilladelse i Tyskland. Tilladelsen var uden tidsbegraensning og ikke underlagt betingelser.

8 Han var herefter ansat paa deltid hos to arbejdsgivere i forskellige perioder, men det er ubestridt, at han ikke opfylder betingelserne for at kunne paaberaabe sig de rettigheder, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, i afgoerelse nr. 1/80.

9 Denne bestemmelse, som er indeholdt i kapitel II (»Bestemmelser paa det sociale omraade«), afsnit 1 (»Beskaeftigelsesforhold og arbejdskraftens frie bevaegelighed«), har foelgende ordlyd:

»Med forbehold af artikel 7 vedroerende familiemedlemmers fri adgang til beskaeftigelse har tyrkiske arbejdstagere med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en bestemt medlemsstat:

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i et aar, ret til fornyelse af deres arbejdstilladelser i denne medlemsstat hos samme arbejdsgiver, saafremt der er beskaeftigelse

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i tre aar, ret til i denne medlemsstat med forbehold af den fortrinsstilling, som arbejdstagere fra Faellesskabets medlemsstater har, at modtage tilbud om anden beskaeftigelse hos en arbejdsgiver efter eget valg, saafremt dette tilbud er afgivet under normale vilkaar og er registreret ved den paagaeldende medlemsstats arbejdsmarkedsmyndigheder

- efter at have haft lovlig beskaeftigelse i fire aar i den paagaeldende medlemsstat fri adgang til enhver form for loennet arbejde efter eget valg.«

10 Den 6. april 1993 afsluttede Haydar Akman sit ingenioerstudium i Tyskland med eksamensbevis.

11 Den 24. juni 1993 anmodede han om varig opholdstilladelse.

12 Ved afgoerelse af 25. august 1993 meddelte de tyske myndigheder ham imidlertid kun betinget opholdstilladelse, der var gaeldende indtil den 25. august 1994, med henblik paa hans gennemfoerelse af et supplerende studium i denne medlemsstat.

13 Haydar Akman indbragte denne afgoerelse for Verwaltungsgericht Koeln, idet han paaberaabte sig artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80.

14 Artikel 7, der ogsaa er indeholdt i afsnit 1 i kapitel II i afgoerelse nr. 1/80, bestemmer foelgende:

»Naar tyrkiske arbejdstagere har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, har deres familiemedlemmer, saafremt de har faaet tilladelse til at flytte til den paagaeldende medlemsstat,

- efter at have haft lovlig bopael dér i mindst tre aar, og under forbehold af den fortrinsret, som gives arbejdstagere fra Faellesskabets medlemsstater, ret til at modtage enhver form for tilbud om beskaeftigelse

- efter at have haft lovlig bopael dér i mindst fem aar, fri adgang til enhver form for loennet beskaeftigelse.

Tyrkiske arbejdstageres boern, der har gennemfoert en erhvervsuddannelse i vaertslandet, kan uafhaengigt af varigheden af deres ophold i medlemsstaten, modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat, forudsat at en af foraeldrene har vaeret lovligt beskaeftiget i denne stat i mindst tre aar.«

15 Haydar Akman har gjort gaeldende, at stk. 2 i denne artikel giver ham ret til at modtage de tilbud om beskaeftigelse, der fremsaettes over for ham i den medlemsstat, hvor han har gennemfoert sine studier, og hvor hans far har vaeret lovligt beskaeftiget i mere end tre aar, samt ret til at faa opholdstilladelse i vaertsmedlemsstaten med henblik paa at have faktisk beskaeftigelse dér.

16 Den sagsoegte forvaltningsmyndighed har heroverfor gjort gaeldende, at de betingelser, der stilles i den naevnte bestemmelse, ikke er opfyldt i sagen, idet Haydar Akman's far, selv om denne har haft lovlig beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat i mere end fjorten aar, ikke laengere arbejdede paa denne medlemsstats omraade paa det tidspunkt, hvor hans soen oenskede at faa adgang til arbejdsmarkedet dér.

17 Verwaltungsgericht Koeln fandt, at Haydar Akman ikke havde nogen ret til at faa ubegraenset opholdstilladelse i henhold til tysk ret. Den overvejede imidlertid, om der ikke kunne findes en loesning, der var gunstigere for den paagaeldende, i medfoer af artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80.

18 I denne forbindelse rejste den spoergsmaalet om, hvorvidt denne bestemmelse kraever, at den foraelder, der har vaeret beskaeftiget som arbejdstager, stadig befinder sig paa vaertsmedlemsstatens omraade - og maaske endda stadig skal have loennet beskaeftigelse dér - paa det tidspunkt, hvor barnet har gennemfoert sin erhvervsuddannelse og oensker at modtage et tilbud om beskaeftigelse, eller om det derimod er tilstraekkeligt, at den tyrkiske foraelder paa et tidligere tidspunkt har haft lovlig beskaeftigelse i denne stat i en periode paa mindst tre aar. Ifoelge Verwaltungsgericht Koeln taler bestemmelsens ordlyd (»har ... vaeret beskaeftiget«) snarere for den sidstnaevnte fortolkning.

19 Idet Verwaltungsgericht Koeln fandt, at en fortolkning af denne bestemmelse i afgoerelse nr. 1/80 var noedvendig for, at der kunne traeffes en afgoerelse i sagen, udsatte den sagen og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»Forudsaetter den ret til forlaengelse af en opholdstilladelse, som ifoelge EF-Domstolens dom af 5. oktober 1994 i sag C-355/93 (Eroglu) tilkommer et barn af en tyrkisk arbejdstager i henhold til artikel 7, stk. 2, i Associeringsraadet EOEF/Tyrkiets afgoerelse nr. 1/80 om udvikling af associeringen, at den som arbejdstager beskaeftigede foraelder paa det tidspunkt, hvor barnet har afsluttet sin erhvervsuddannelse og vil modtage et tilbud om beskaeftigelse, stadig opholder sig i Forbundsrepublikken Tyskland eller endog stadig har beskaeftigelse, eller er det tilstraekkeligt med henblik paa opfyldelsen af bestemmelsen, at den tyrkiske foraelder paa et tidligere tidspunkt har vaeret lovligt beskaeftiget i mindst tre aar?«

20 Indledningsvis bemaerkes, at afgoerelse nr. 1/80 ifoelge sin tredje betragtning har til formaal paa det sociale omraade at forbedre den ordning, som anvendes paa arbejdstagerne og deres familiemedlemmer, i forhold til den ordning, der blev indfoert ved afgoerelse nr. 2/76, som det associeringsraad, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, traf den 20. december 1976. Bestemmelserne i kapitel II, afsnit 1, i afgoerelse nr. 1/80 udgoer saaledes en yderligere etape af gennemfoerelsen af arbejdskraftens frie bevaegelighed paa grundlag af EF-traktatens artikel 48, 49 og 50 (jf. dom af 6.6.1995, sag C-434/93, Bozkurt, Sml. I, s. 1475, praemis 14 og 19, og af 23.1.1997, sag C-171/95, Tetik, Sml. I, s. 329, praemis 20).

21 Inden for ordningen i afgoerelse nr. 1/80 regulerer det naevnte afsnit navnlig rettighederne med hensyn til beskaeftigelse for tyrkiske statsborgere i medlemsstaten. Det sondrer i denne henseende mellem situationen for tyrkiske arbejdstagere, der i den paagaeldende medlemsstat har haft lovlig beskaeftigelse i en bestemt periode (artikel 6), og situationen for familiemedlemmer til saadanne arbejdstagere paa vaertsmedlemsstatens omraade (artikel 7). Hvad saerligt angaar sidstnaevnte gruppe af personer sondrer den mellem paa den ene side familiemedlemmer, der har faaet tilladelse til at flytte til den paagaeldende vaertsmedlemsstat, og som har haft lovlig bopael dér i en bestemt periode (artikel 7, stk. 1), og paa den anden side tyrkiske arbejdstageres boern, der har gennemfoert en erhvervsuddannelse i den paagaeldende medlemsstat (artikel 7, stk. 2).

22 Det spoergsmaal, Verwaltungsgericht Koeln har stillet, vedroerer situationen for tyrkiske statsborgere, der som barn af en vandrende tyrkisk arbejdstager, som i ca. fjorten aar har haft lovlig, loennet beskaeftigelse i en medlemsstat, har faaet tilladelse til at indrejse paa denne stats omraade med henblik paa dér at studere, og som efter gennemfoerelsen af dette studium ansoeger om opholdstilladelse i henhold til artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 med henblik paa at modtage et tilbud om beskaeftigelse, som er blevet tilbudt ham i vaertsmedlemsstaten. Den nationale ret har konstateret, at vedkommende - paa trods af at han har haft lovlig beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat i en bestemt periode - ikke kan paaberaabe sig de rettigheder, som artikel 6 i denne afgoerelse tildeler tyrkiske arbejdstagere, der allerede har tilknytning til arbejdsmarkedet i en medlemsstat, idet han ikke opfylder de betingelser, der er fastsat ved denne bestemmelse.

23 For saa vidt angaar artikel 7, stk. 2, som er genstand for det praejudicielle spoergsmaal, bemaerkes for det foerste, at Domstolen har udtalt, at i lighed med artikel 6, stk. 1 (jf. dom af 20.9.1990, sag C-192/89, Sevince, Sml. I, s. 3461, praemis 26), og artikel 7, stk. 1 (jf. dom af 17.4.1997, sag C-351/95, Kadiman, Sml. I, s. 2133, praemis 28), har artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 direkte virkning i medlemsstaterne, saaledes at tyrkiske statsborgere, der opfylder betingelserne, umiddelbart kan paaberaabe sig de rettigheder, der foelger af denne bestemmelse (dom af 5.10.1994, sag C-355/93, Eroglu, Sml. I, s. 5113, praemis 17).

24 Det bemaerkes for det andet, at de rettigheder, som artikel 7, stk. 2, giver tyrkiske arbejdstageres boern med hensyn til beskaeftigelse i den paagaeldende medlemsstat, uundgaaeligt indebaerer, at de i det mindste har opholdsret, da retten til adgang til arbejdsmarkedet og til beskaeftigelse ellers ville vaere helt illusorisk (Eroglu-dommen, a.st., praemis 20 og 23).

25 For det tredje skal det fastslaas, at det fremgaar af selve ordlyden af artikel 7, stk. 2, at den ret til at modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten, som er tildelt tyrkiske arbejdstageres boern, er underlagt to betingelser, nemlig at det paagaeldende barn skal have gennemfoert en erhvervsuddannelse i den paagaeldende medlemsstat, og at en af barnets foraeldre lovligt skal have vaeret beskaeftiget i denne stat i mindst tre aar.

26 Den tyske og den graeske regering har indledningsvis bestridt, at en tyrkisk statsborger, der befinder sig i en situation som Haydar Akman, er en tyrkisk arbejdstagers barn i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80, idet regeringerne naermere bestemt har gjort gaeldende, at Haydar Akman's far definitivt havde forladt arbejdsmarkedet i vaertsmedlemsstaten paa det tidspunkt, hvor hans soen oenskede at paaberaabe sig rettigheder som foelge af sit slaegtskab med en tyrkisk arbejdstager.

27 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at det er ubestridt i sagen, at Haydar Akman's far har haft lovlig loennet beskaeftigelse paa vaertsmedlemsstatens omraade i mere end fjorten aar, saaledes at han maa anses for arbejdstager i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i den paagaeldende bestemmelse. Under disse omstaendigheder kan den tyske og den graeske regerings argument ikke tages til foelge.

28 For saa vidt angaar de to betingelser, som er omtalt i denne doms praemis 25, findes det, at i et tilfaelde som Haydar Akman's er den foerste af disse betingelser utvivlsomt opfyldt, da han har gennemfoert et ingenioerstudium i vaertsmedlemsstaten.

29 Med hensyn til den anden betingelse maa det afgoeres, om anerkendelse af retten til adgang til arbejdsmarkedet og den tilsvarende opholdsret i henhold til artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 afhaenger af foraelderens tilstedevaerelse eller endog beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten paa det tidspunkt, hvor barnet efter at have gennemfoert sin erhvervsuddannelse oensker at modtage et tilbud om beskaeftigelse, eller om det derimod er tilstraekkeligt, at foraelderen paa et tidligere tidspunkt har haft lovlig loennet beskaeftigelse i mindst tre aar i den paagaeldende medlemsstat, uden at det kraeves, at han stadig befinder sig i denne stat paa det tidspunkt, hvor barnet vil have adgang til arbejdsmarkedet dér.

30 Det bemaerkes, saaledes som den nationale ret selv har anfoert, at verbet i den omtvistede betingelse er anvendt i en datidsform i de fleste af de sproglige versioner, hvori afgoerelse nr. 1/80 er udfaerdiget (»beschaeftigt war« i den tyske version, »ait ... exercé« i den franske version, »abbia ... esercitato« i den italienske version, »heeft gewerkt« i den nederlandske version), mens der i artikel 7, stk. 1, anvendes nutid i de naevnte sproglige versioner (»ihren ... Wohnsitz haben«, »résident«, »risiedono«, »wonen«). Denne formulering udgoer saaledes et indicium for, at det paagaeldende krav i artikel 7, stk. 2, skal have vaeret opfyldt i et tidsrum, der ligger noget forud for det tidspunkt, hvor barnet har gennemfoert sin erhvervsuddannelse.

31 Imidlertid bestaar der endnu nogen tvivl paa grund af den praeposition, der er anvendt i visse sproglige versioner. Selv om udtrykket »gedurende« i den nederlandske version naermest betyder »i«, kan ord som »depuis« i den franske version og »seit« i den tyske version derimod forstaas saaledes, at den paagaeldende foraelders beskaeftigelse, som er paabegyndt paa et tidligere tidspunkt, stadig udoeves paa det tidspunkt, hvor barnet opfylder den anden betingelse om at have gennemfoert en erhvervsuddannelse.

32 Da en ordlydsfortolkning af den paagaeldende bestemmelse saaledes ikke utvetydigt kan besvare det stillede spoergsmaal, maa artikel 7, stk. 2, betragtes i den sammenhaeng, den indgaar i, og der maa foretages en fortolkning paa grundlag af dens aand og formaal.

33 Det bemaerkes i denne forbindelse, at som det fremgaar af denne doms praemis 21, indeholder artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 saerlige bestemmelser om retten for tyrkiske arbejdstageres boern til at faa adgang til arbejdsmarkedet.

34 Som familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager kan disse boern ligeledes paaberaabe sig rettigheder med hensyn til beskaeftigelse i henhold til artikel 7, stk. 1.

35 Det maa imidlertid konstateres, at de i sidstnaevnte bestemmelse angivne betingelser for alle personer, der kan paaberaabe sig at vaere familiemedlemmer, er strengere end dem, der er fastsat i stk. 2 i samme artikel, som alene angaar arbejdstagerens boern.

36 Rettighederne med hensyn til beskaeftigelse for familiemedlemmer afhaenger saaledes af den periode, de har haft bopael i vaertsmedlemsstaten, og er underlagt forbehold om den fortrinsstilling, som gives arbejdstagere fra Faellesskabets medlemsstater for adgangen til arbejdsmarkedet. Artikel 7, stk. 2, paalaegger derimod ikke boern nogen betingelser af denne art. I sidstnaevnte bestemmelse er det endda udtrykkeligt angivet, at de rettigheder, som bestemmelsen giver arbejdstageres boern, ikke er afhaengig af varigheden af deres ophold i den paagaeldende medlemsstat. Endvidere fremgaar det af artikel 6, stk. 1, i afgoerelse nr. 1/80, at der med artikel 7 gives familiemedlemmer og som foelge heraf navnlig boern »fri adgang til beskaeftigelse« i den tyrkiske arbejdstagers vaertsmedlemsstat.

37 I modsaetning til artikel 7, stk. 1, kraeves det i henhold til artikel 7, stk. 2, endvidere ikke, at boernene har faaet tilladelse til at flytte til vaertsmedlemsstaten (jf. herom Eroglu-dommen, a.st., praemis 22).

38 Som det fremgaar af denne doms praemis 20, foelger det heraf, at artikel 7, stk. 2, er en gunstigere bestemmelse end stk. 1 i samme artikel, idet den er tiltaenkt blandt tyrkiske arbejdstageres familiemedlemmer at forbeholde en saerlig ordning for boernene med henblik paa at lette deres adgang til arbejdsmarkedet efter afslutningen af en erhvervsuddannelse, hvilket skal tjene til gradvis at gennemfoere arbejdskraftens frie bevaegelighed i overensstemmelse med afgoerelse nr. 1/80's formaal.

39 Under disse omstaendigheder boer denne bestemmelse ikke fortolkes strengt og kan i mangel af en klar angivelse herom ikke forstaas saaledes, at den kraever, at den vandrede tyrkiske arbejdstager stadig har beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten paa det tidspunkt, hvor vedkommendes barn oensker at faa adgang til arbejdsmarkedet dér.

40 Som generaladvokaten har anfoert i punkt 56 i forslaget til afgoerelse, stoettes denne konklusion af artikel 9 i afgoerelse nr. 1/80, hvori det bestemmes: »Tyrkiske boern, der har lovlig bopael hos deres foraeldre, som er eller som har vaeret lovligt beskaeftiget i en medlemsstat i Faellesskabet, har adgang til almindelig skoleundervisning og erhvervsuddannelse paa samme betingelser som boern af statsborgere i den paagaeldende medlemsstat. I denne medlemsstat nyder de godt af de rettigheder, der er fastsat i henhold til den nationale lovgivning paa dette omraade.«

41 Denne bestemmelse, der forud for retten til at tage beskaeftigelse i henhold til artikel 7, stk. 2, anerkender en ret for tyrkiske boern til uden forskelsbehandling at modtage undervisning og uddannelse i vaertsmedlemsstaten, kraever ikke, at en af deres foraeldre er lovligt beskaeftiget dér paa det tidspunkt, hvor de oensker at paaberaabe sig de rettigheder, der saaledes er tillagt dem, men foreskriver derimod udtrykkeligt, at den omstaendighed, at foraeldrene ikke laengere arbejder i den paagaeldende stat, ikke kan fratage boernene de rettigheder, som de kan udlede af bestemmelsen.

42 Saa meget desto mere kan kravet om, at foraelderen aktuelt skal have beskaeftigelse, ikke paalaegges ved barnets afslutning af sin erhvervsuddannelse, idet man ellers alvorligt ville forstyrre sammenhaengen i det system, der er etableret med kapitel II, afsnit 1, i afgoerelse nr. 1/80.

43 Det fremgaar endvidere af denne doms praemis 37, at til forskel fra artikel 7, stk. 1 (Kadiman-dommen, a.st., isaer praemis 36), har artikel 7, stk. 2, ikke til formaal at skabe gunstige betingelser for familiesammenfoering i vaertsmedlemsstaten.

44 Det foelger heraf, at den bestemmelse, der er genstand for det praejudicielle spoergsmaal, heller ikke kan fortolkes saaledes, at den goer retten for barnet til at modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse betinget af, at den paagaeldende foraelder har bopael i den paagaeldende medlemsstat paa det tidspunkt, hvor barnet efter afslutningen af sin erhvervsuddannelse oensker at tage beskaeftigelse dér.

45 Som Kommissionen overbevisende har gjort gaeldende, kan et barn af en vandrende tyrkisk arbejdstager, der har vaeret lovligt beskaeftiget i en medlemsstat i mindst tre aar, hvis det har lovlig bopael paa denne medlemsstats omraade, har gennemfoert en uddannelse dér og har modtaget tilbud om udoeve erhvervsmaessig virksomhed i denne stat, paa dette tidspunkt ikke laengere anses for at vaere afhaengig af tilstedevaerelsen af en af dets foraeldre, idet vedkommende ved at faa adgang til arbejdsmarkedet ikke laengere forsoerges af foraeldrene, men er i stand til at forsoerge sig selv.

46 Da artikel 7, stk. 2, ikke forfoelger noget maal om familiesammenfoering, vil det vaere ubegrundet at kraeve, at den vandrende tyrkiske arbejdstager i et tilfaelde som det i hovedsagen foreliggende fortsat skulle have bopael i vaertsmedlemsstaten, selv efter at hans ansaettelsesforhold i denne stat var ophoert, da man ellers risikerer at bringe rettighederne med hensyn til beskaeftigelse i fare for hans barn, som har afsluttet sin uddannelse, og som ved at modtage et tilbud om beskaeftigelse har mulighed for at blive uafhaengig.

47 Henset til den naevnte bestemmelses aand og formaal saavel som til den sammenhaeng, hvori den indgaar, kan den anden betingelse i artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 kun forstaas saaledes, at den alene kraever, at den paagaeldende foraelder i mindst tre aar har haft lovlig loennet beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten paa et hvilket som helst tidspunkt foer den dag, da vedkommendes barn afslutter sin erhvervsuddannelse.

48 Det argument, som den tyske regering har fremfoert under retsmoedet, ifoelge hvilket et barn af en tyrkisk arbejdstager, der paa det tidspunkt, hvor barnet har mulighed for at faa adgang til arbejdsmarkedet, allerede er rejst tilbage til sit oprindelsesland, kun kan tage loennet beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten paa de strenge betingelser, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, i afgoerelse nr. 1/80, tager ikke hoejde for det forhold, at denne bestemmelse finder anvendelse med forbehold af bestemmelserne i artikel 7 vedroerende familiemedlemmers fri adgang til beskaeftigelse.

49 En saadan fortolkning ville endvidere ophaeve artikel 7, stk. 2's effektive virkning ved uretmaessigt at beroeve tyrkiske boern, som har gennemfoert en erhvervsuddannelse paa en medlemsstats omraade, de rettigheder, som de kan paaberaabe sig direkte i henhold til en saerlig bestemmelse, der netop har til formaal at give dem gunstigere betingelser med hensyn til beskaeftigelse i denne stat.

50 Paa rettens nuvaerende udviklingstrin begraenser artikel 6, stk. 1, i afgoerelse nr. 1/80 ikke medlemsstaternes kompetence til at naegte en tyrkisk statsborger ret til at tage beskaeftigelse paa dens omraade, ligesom den i princippet ikke er til hinder for, at disse fastsaetter betingelserne for en saadan beskaeftigelse inden for en periode paa et aar som fastsat i denne bestemmelses foerste led. De tre led i artikel 6, stk. 1, underlaegger ogsaa de rettigheder, som de gradvis giver vandrende tyrkiske arbejdstagere paa grundlag af varigheden af den udoevede beskaeftigelse, en betingelse om, at vedkommende allerede skal have lovlig tilknytning til arbejdsmarkedet i den paagaeldende medlemsstat. Som det fremgaar af denne doms praemis 36, hjemler artikel 7 derimod ret til fri adgang til beskaeftigelse for tyrkiske statsborgere, der lovligt har bopael i vaertsmedlemsstaten, enten for familiemedlemmer i almindelighed efter en bestemt periode med lovlig bopael paa grundlag af familiesammenfoering med en tyrkisk arbejdstager (stk. 1), eller for boern af en saadan arbejdstager uden hensyntagen til laengden af deres bopaelsperiode, men efter gennemfoerelsen af en uddannelse i den stat, hvor en af foraeldrene har haft beskaeftigelse i et bestemt tidsrum (stk. 2).

51 Paa grundlag af alle ovenstaaende betragtninger skal det spoergsmaal, som er forelagt af Verwaltungsgericht Koeln, besvares med, at artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80 skal fortolkes saaledes:

En tyrkisk statsborger som sagsoegeren i hovedsagen har ret til at modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten efter at have gennemfoert en erhvervsuddannelse dér og har som foelge heraf ret til at faa opholdstilladelse, saafremt en af hans foraeldre tidligere har vaeret lovligt beskaeftiget paa denne stats omraade i en periode af mindst tre aar.

Derimod kraever bestemmelsen ikke, at denne foraelder stadig arbejder eller har bopael i den paagaeldende medlemsstat paa det tidspunkt, hvor vedkommendes barn oensker at faa adgang til arbejdsmarkedet dér.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

52 De udgifter, der er afholdt af den tyske, af den graeske og af den oestrigske regering samt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Verwaltungsgericht Koeln ved kendelse af 6. maj 1997, for ret:

Artikel 7, stk. 2, i afgoerelse nr. 1/80, som det associeringsraad, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, traf den 19. september 1980 om udvikling af associeringen, skal fortolkes saaledes:

En tyrkisk statsborger som sagsoegeren i hovedsagen har ret til at modtage ethvert tilbud om beskaeftigelse i vaertsmedlemsstaten efter at have gennemfoert en erhvervsuddannelse dér og har som foelge heraf ret til at faa opholdstilladelse, saafremt en af hans foraeldre tidligere har vaeret lovligt beskaeftiget paa denne stats omraade i en periode af mindst tre aar.

Derimod kraever bestemmelsen ikke, at denne foraelder stadig arbejder eller har bopael i den paagaeldende medlemsstat paa det tidspunkt, hvor vedkommendes barn oensker at faa adgang til arbejdsmarkedet dér.