DOMSTOLENS DOM (FJERDE AFDELING) AF 11. JULI 1991. - LABORATORI BRUNEAU SRL MOD UNITA SANITARIA LOCALE RM/24 DI MONTEROTONDO. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: TRIBUNALE AMMINISTRATIVO REGIONALE DEL LAZIO - ITALIEN. - OFFENTLIGE INDKOEBSAFTALER - REGLER OM ANDEL PAA 30 % AF OFFENTLIGE INDKOEB FORBEHOLDT VIRKSOMHEDER BELIGGENDE I SYDITALIEN (MEZZOGIORNO). - SAG C-351/88.



Samling af Afgørelser 1991 side I-03641



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - regel om bestemt andel af offentlige indkoeb forbeholdt virksomheder beliggende i et bestemt omraade inden for det nationale omraade - utilladelighed

(EOEF-Traktaten, art. 30)

2. Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - foranstaltning der kan anses for stoette efter Traktatens artikel 92 - mulighed, der ikke udelukker, at forbuddet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning er anvendeligt

(EOEF-Traktaten, art. 30 og 92)

Sammendrag

1. Traktatens artikel 30 er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en procentandel af offentlige indkoeb er forbeholdt virksomheder, der har produktionsanlaeg i visse dele af det nationale omraade.

2. Den omstaendighed, at en national foranstaltning eventuelt kan bestemmes som en stoetteforanstaltning efter Traktatens artikel 92, er ikke en tilstraekkelig begrundelse for at undtage foranstaltningen fra forbuddet ifoelge Traktatens artikel 30.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse afsagt den 30. maj 1988, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 6. december 1988, har Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italien) i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikel 30 og 92 for at kunne afgoere, om en raekke italienske bestemmelser, hvorefter en vis andel af offentlige indkoeb er forbeholdt virksomheder, der er beliggende i Syditalien (Mezzogiorno), er forenelige med disse traktatbestemmelser.

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en retssag mellem selskabet Laboratori Bruneau Srl og Unità sanitaria locale RM/24 di Monterotondo (Rom) (herefter benaevnt "USL"), efter at naevnte selskab var blevet udelukket fra at deltage i en licitation vedroerende levering af suturmateriale.

3 Den italienske stat har i medfoer af artikel 17, stk. 16 og 17, i lov nr. 64 af 1. marts 1986 ("ordningen for forvaltningen af de saerlige foranstaltninger for Syditalien") paalagt samtlige offentlige organer og forvaltninger samt selskaber og institutioner, som staten er deltager i eller medejer af, herunder alle USL paa det nationale omraade, en forpligtelse til at foretage mindst 30% af deres indkoeb hos industri-, landbrugs- og haandvaerksvirksomheder med anlaeg og fabrikker i Syditalien, hvor de paagaeldende produkter fremstilles helt eller delvis.

4 USL besluttede i overensstemmelse med disse italienske bestemmelser at udbyde indkoebet af suturmateriale ved bunden licitation. Selskabet Laboratori Bruneau Srl anfaegtede afgoerelsen herom ved Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio og gjorde herved gaeldende, at det var blevet udelukket fra at indgive bud paa den forbeholdte andel af de af licitationen omfattede leverancer med den begrundelse, at det ikke havde produktionsanlaeg i Syditalien.

5 Den forelaeggende ret har under behandlingen af denne sag besluttet at anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:

"Skal EOEF-Traktatens artikel 30 og 92 fortolkes saaledes, at en national ordning, hvorefter en bestemt andel af offentlige indkoebsaftaler forbeholdes virksomheder, der har fabrikker eller anlaeg i bestemte omraader paa det nationale omraade, skal anses for at udgoere 'foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner' eller 'stoette' , og er de naevnte traktatbestemmelser til hinder for en ordning som naevnt?".

6 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de omhandlede nationale bestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg til Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten.

7 Domstolen har i dom af 20. marts 1990 (sag C-21/88, Du Pont de Nemours, Sml. I, s. 889) besvaret praejudicielle spoergsmaal, der var forelagt af Tribunale Amministrativo Regionale della Toscana, og som vedroerte de samme spoergsmaal. Domstolen fastslog heri, dels at Traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en procentandel af offentlige indkoeb er forbeholdt virksomheder, der har produktionsanlaeg i visse dele af det nationale omraade, og dels at den omstaendighed, at en national foranstaltning eventuelt kan bestemmes som en stoetteforanstaltning efter Traktatens artikel 92, ikke er en tilstraekkelig begrundelse for at undtage foranstaltningen fra forbuddet i Traktatens artikel 30.

8 Da det af de indlaeg, der er indgivet for Domstolen, fremgaar, at der ikke i naervaerende sag foreligger faktiske eller retlige omstaendigheder, der kan begrunde en herfra forskellig besvarelse, vil besvarelsen i Domstolens naevnte dom af 20. marts 1990, sag C-21/88, vaere at gentage i naervaerende sag.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

9 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt den af Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio ved kendelse af 30. maj 1988, for ret:

1) EOEF-Traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en procentandel af offentlige indkoeb er forbeholdt virksomheder, der har produktionsanlaeg i visse dele af det nationale omraade.

2) Den omstaendighed, at en national foranstaltning eventuelt kan bestemmes som en stoetteforanstaltning efter Traktatens artikel 92, er ikke en tilstraekkelig begrundelse for at undtage foranstaltningen fra forbuddet i Traktatens artikel 30.