Ikke desto mindre kan den vide skønsbeføjelse, som EF-Sortsmyndigheden har i forbindelse med udøvelsen af sine funktioner, ikke tillade den at se bort fra de tekniske regler, der danner rammen om afviklingen af de tekniske afprøvninger, uden at overtræde princippet om god forvaltningsskik samt omsorgspligten og pligten til upartiskhed, der påhviler den. Desuden bekræftes disse reglers bindende karakter, herunder for EF-Sortsmyndigheden, af artikel 56, stk. 2, i forordning nr. 2100/94, som kræver, at de tekniske afprøvninger foretages i overensstemmelse med disse. Det er derfor med rette, at appelkammeret fastslår, at EF-Sortsmyndigheden har meddelt EF-sortsbeskyttelse for en ansøgt sort på grundlag af en uregelmæssig teknisk afprøvning, idet denne beskyttelse dermed er blevet meddelt, uden at der for EF-Sortsmyndigheden forelå oplysninger, der kunne fastlægge, at det yderligere kendetegn for den ansøgte sort var blevet afprøvet i løbet af to vækstcyklusser, i strid med de af EF-Sortsmyndigheden vedtagne tekniske protokoller.

Selv om det er korrekt, at appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) har en skønsbeføjelse for så vidt angår muligheden for selv at træffe afgørelse angående en ansøgning eller at hjemvise sagen til det ansvarlige kontor ved EF-Sortsmyndigheden, forholder det sig ikke desto mindre således, at såfremt det beslutter at udøve EF-Sortmyndighedens beføjelser, påhviler det appelkammeret at vurdere samtlige relevante sagsforhold og at samle alle de faktiske og retlige omstændigheder, der er nødvendige for at udøve dens skønsbeføjelse. EF-Sortsmyndigheden er nemlig i egenskab af EU-organ underlagt princippet om god forvaltningsskik. Den skal desuden sikre sig, at de procedurer, som den foranstalter, forløber tilfredsstillende og effektivt.

I henhold til artikel 56, stk. 2, i forordning nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse, og artikel 22, stk. 1, og artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1239/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2100/94 for så vidt angår sagsbehandlingen ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) har EF-Sortsmyndighedens præsident bemyndigelse til at indføje forekomsten af et yderligere kendetegn i forbindelse med den tekniske afprøvning af den ansøgte sort. Det er alene den fleksibilitet, en sådan mulighed indebærer, der kan garantere objektivitet i proceduren for meddelelse af EF-sortsbeskyttelse. Der kan således ikke gives afslag på en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse alene med den begrundelse, at kendetegnet for en ansøgt sort, der er konstateret i forbindelse med den tekniske afprøvning, og som er afgørende for at vurdere selvstændigheden i forhold til andre sorter, hverken er nævnt i det tekniske oplysningsskema, som ansøgeren har udfyldt, eller i de relevante vejledende principper og protokoller. Henset til den vide skønsbeføjelse, der er tillagt EF-Sortsmyndigheden, kan denne – såfremt den finder det nødvendigt, desuden tage hensyn til kendsgerninger og beviser, som er påberåbt eller fremført for sent. En sådan mulighed bør så meget desto mere kunne tillægges denne, når de relevante forhold for vurderingen af en sorts selvstændighed konstateres i løbet af den objektive procedure, som den tekniske afprøvning, der iværksættes af EF-Sortsmyndigheden og udføres af et nationalt testcenter, udgør.

Hvad angår tidspunktet for EF-Sortsmyndighedens præsidents udøvelse af den beføjelse, han har i henhold til artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1239/95, er hverken bestemmelserne i denne forordning eller i forordning nr. 2100/94 til hinder for, at indføjelsen af forekomsten af et yderligere kendetegn sker efter den tekniske afprøvning, når et sådant kendetegn er blevet konstateret i forbindelse med denne afprøvning. I denne henseende kan den omstændighed, at nævnte præsident indføjer et yderligere kendetegn, hvis tilstedeværelse ikke er blevet konstateret i forbindelse med den tekniske afprøvning af en sort, ikke som sådan udgøre en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet i forhold til en tredjemand, hvis beskyttede sort er blevet antaget som referencesort med henblik på denne afprøvning. Denne kan nemlig ikke påberåbe sig at have forventninger for så vidt angår denne afprøvnings rækkevidde og arten af de afprøvede særlige kendetegn.

(jf. præmis 52, 55-57, 61 og 66)