Nøgleord



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter ° individuel beslutning ° meddelelse ° begreb

(EOEF-traktaten, art. 191, stk. 2)

2. Institutionernes retsakter ° aendring efter vedtagelse ikke tilladt ° aendring af begrundelsen eller den dispositive del ° tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 189 og 190)

3. Konkurrence ° administrativ procedure ° beslutning, hvori der fastslaas en overtraedelse ° begrundelse ° pligt for Kommissionen som kollegial enhed ° aendring efter vedtagelse ° ulovligt

[EOEF-traktaten, art. 85 ff. og art. 190; fusionstraktaten, art. 17; Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra a)]

4. Konkurrence ° administrativ procedure ° beslutning, hvori der fastslaas en overtraedelse ° vedtagelse efter bemyndigelse paa et retsgyldigt sprog ° tilsidesaettelse af kollegialitetsprincippet ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 85; fusionstraktaten, art. 17; Kommissionens forretningsorden, art. 27)

5. Konkurrence ° administrativ procedure ° beslutning, hvori der fastslaas en overtraedelse ° beslutning ikke underskrevet og udarbejdet efter udloebet af det kommissionsmedlems mandat, som har underskrevet foelgeskrivelserne ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 85; fusionstraktaten, art. 17; Kommissionens forretningsorden, art. 12, stk. 3)

6. Annullationssoegsmaal ° anbringender ° overtraedelse af vaesentlige formforskrifter ° overtraedelse af Kommissionens forretningsordens bestemmelser om stadfaestelse af retsakterne paa originalsprogene

(EOEF-traktaten, art. 173; fusionstraktaten, art. 17; Kommissionens forretningsorden, art. 12)

7. Institutionernes retsakter ° gyldighedsformodning ° retsakt der er en nullitet ° begreb

(EOEF-traktaten, art. 189)

1. En beslutning er blevet behoerigt meddelt, saa snart den er naaet frem til adressaten, og denne har haft mulighed for at goere sig bekendt med den. Fremsendelse ved anbefalet brev med modtagelsesbevis er en egnet meddelelsesform. Selv om meddelelsesdatoen, naar denne metode benyttes, normalt er datoen paa modtagelsesbeviset, forholder det sig anderledes, saafremt dette ikke indeholder nogen underskrift, og beslutningens adressat godtgoer, at han har modtaget beslutningen paa et andet tidspunkt.

2. Princippet om, at der ikke maa aendres i en retsakt, der er vedtaget af den kompetente myndighed, er af vaesentlig betydning for retssikkerheden og for stabiliteten af den enkeltes retsstilling inden for Faellesskabets retsorden for saa vidt angaar baade faellesskabsinstitutionerne og de retssubjekter, hvis retsstilling og faktiske forhold paavirkes af en afgoerelse fra de naevnte institutioner. Kun hvis dette princip overholdes strengt og ubetinget, bestaar der sikkerhed for, at retsakten efter vedtagelsen kun kan aendres under overholdelse af gaeldende kompetence- og procedureregler, og at den meddelte eller offentliggjorte retsakt som foelge heraf er en noejagtig gengivelse af den vedtagne retsakt og saaledes noeje afspejler den kompetente myndigheds vilje.

Det naevnte princip er blevet tilsidesat, hvis der er foretaget aendringer af eller tilfoejelser til en af Kommissionen som kollegial enhed vedtaget retsakt, saafremt de er foretaget efter retsaktens vedtagelse og ikke blot er af ortografisk eller syntaktisk art, og derfor noedvendigvis maa vaere blevet foretaget af en person uden den noedvendige kompetence hertil, uden at det er noedvendigt at tage stilling til aendringernes raekkevidde, betydning eller vaesentlighed.

3. Overholdelsen af det for Kommissionen gaeldende kollegialitetsprincip og isaer kravet om, at beslutningerne droeftes i faellesskab af samtlige Kommissionens medlemmer, har noedvendigvis betydning for de retssubjekter, der beroeres af beslutningernes retsvirkninger, idet der boer gives adressaterne sikkerhed for, at beslutningerne faktisk er blevet vedtaget af Kommissionen som kollegial enhed og noejagtigt udtrykker Kommissionens vilje.

Dette er navnlig tilfaeldet for saa vidt angaar de retsakter, der udtrykkeligt betegnes som beslutninger, og som Kommissionen skal udstede over for virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder med henblik paa at sikre overholdelsen af konkurrencereglerne, og som har til formaal at konstatere en overtraedelse af konkurrencereglerne, at meddele virksomhederne paalaeg i denne henseende og at paalaegge dem boeder.

Saadanne beslutninger skal begrundes i henhold til traktatens artikel 190, som kraever, at Kommissionen skal angive de grunde, der har foert den til at vedtage en beslutning, saaledes at Faellesskabets retsinstanser kan udoeve deres kontrol, og saaledes at medlemsstaterne og de beroerte borgere kan faa kendskab til de betingelser, hvorunder den har anvendt traktaten. Da en beslutnings dispositive del og dens begrundelse udgoer et udeleligt hele, tilkommer det i medfoer af kollegialitetsprincippet kun Kommissionen som kollegial enhed samtidig at vedtage begge dele. Dette indebaerer, at der alene kan foretages rent ortografiske eller grammatiske aendringer i ordlyden af en retsakt, efter at kommissaerkollegiet har vedtaget den, idet enhver anden aendring henhoerer under kommissaerkollegiets enekompetence.

4. En beslutning, hvori det fastslaas, at traktatens artikel 85 er tilsidesat, og hvorved en raekke virksomheder paalaegges forpligtelser og betydelige boeder, og som i denne forbindelse yderligere kan tvangsfuldbyrdes, paavirker i betydelig grad virksomhedernes rettigheder og forpligtelser samt deres formue. Vedtagelsen af en saadan beslutning paa det sprog, der har retsgyldighed, kan saaledes ikke anses for en simpel foranstaltning af forvaltningsmaessig eller administrativ art, der kan vedtages af et enkelt kommissionsmedlem efter bemyndigelse, uden at der herved sker en direkte tilsidesaettelse af det kollegialitetsprincip, som udtrykkeligt er anerkendt i artikel 27 i Kommissionens forretningsorden.

5. Et kommissionsmedlem kan underskrive foelgeskrivelserne til den af Kommissionen trufne beslutning, hvori det fastslaas, at traktatens artikel 85 er tilsidesat, med henblik paa meddelelsen til adressaterne og offentliggoerelsen i EF-tidende, jf. artikel 12, stk. 3, i Kommissionens forretningsorden. En saadan underskrift, som er blevet paafoert paa datoen for udloebet af kommissionsmedlemmets mandat, kan imidlertid ikke afhjaelpe den kompetencemangel, retsakten er behaeftet med, saafremt det er godtgjort, at den er blevet udarbejdet efter udloebet af medlemmets mandat. En retsakt maa herefter anses for ulovlig som hidroerende fra en myndighed, der i tidsmaessig henseende er inkompetent, hvis den ikke er paafoert en haandskreven underskrift, og hvis det er godtgjort, at den foerst er blevet endeligt udarbejdet efter udloebet af kommissionsmedlemmets mandat.

6. Den i artikel 12, stk. 1, i Kommissionens forretningsorden foreskrevne stadfaestelse af retsakter har til formaal at sikre retssikkerheden ved paa originalsprogene at fastnagle den tekst, der er vedtaget af kommissaerkollegiet. Den goer det saaledes muligt i tilfaelde af en tvist at undersoege, om de tekster, der er meddelt og offentliggjort, er fuldt ud i overensstemmelse med den af Kommissionen vedtagne tekst og saaledes med udstederens vilje. Det foelger heraf, at stadfaestelsen udgoer en vaesentlig formforskrift efter traktatens artikel 173, og at en overtraedelse heraf kan give anledning til annullationssoegsmaal.

7. Selv om der for faellesskabsinstitutionernes retsakter gaelder en formodning om lovlighed, og de derfor har retsvirkninger, ogsaa selv om de er behaeftet med mangler, saa laenge de ikke er blevet annulleret eller trukket tilbage, boer retsakter, der er behaeftet med en mangel, hvis grovhed er saa aabenlys, at den ikke kan tolereres af Faellesskabets retsorden, som en undtagelse fra det naevnte princip anses for ikke at have haft nogen som helst, end ikke foreloebig, retsvirkning, dvs. at de juridisk boer anses for nulliteter.

De konsekvenser, som er forbundet med konstateringen af, at en retsakt fra Faellesskabets institutioner er en nullitet, er saa alvorlige, at det af retssikkerhedsmaessige grunde maa kraeves, at denne konstatering forbeholdes fuldstaendig ekstreme tilfaelde.

Der er ikke tale om et saadant tilfaelde, naar det staar fast, at Kommissionen faktisk har besluttet at vedtage den i en beslutning indeholdte dispositive del, uanset hvilke mangler denne beslutning i oevrigt maatte vaere behaeftet med, og naar fejlene med hensyn til kompetence og form i relation til den ved vedtagelsen af beslutningen fulgte procedure i oevrigt ikke forekommer at vaere saa klart grove, at den naevnte beslutning juridisk boer anses for en nullitet.