DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2010 :23 1PERSONALERETTENS DOM
(Anden Afdeling)
15. april 2010
Sag F-104/08
Angel Angelidis
mod
Europa-Parlamentet
»Personalesag — tjenestemænd — ledig stilling — opfyldelse af en dom, hvorved en afgørelse om 
udnævnelse annulleres — ny me ddelelse om ledig stilling — berettiget forventning — princippet om at 
kunne ko mme i b etragtning me d henblik på en karri ereudvikling — ligebehandling — princippet om 
god forvaltningsskik — omsorgspligt — åbenbart urigtigt skøn — magtfordrejning«
Angående:Sag anlagt i h enhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Angel Angelidis har n edlagt 
påstand om annullation a f stillingsopslag nr. 12564 ve drørende stillingen som dir ektør for 
Direktion D , Budgetspørgsmål, i P arlamentets Generaldirektorat for Unionens Interne 
Politik, afgørelsen om a t udnævne V t il stillingen, afgørelsen om a t afslå sagsøgerens 
ansøgning til stillingen samt afgørelsen om at afslå sagsøgerens klage ve drørende disse 
afgørelser. Angel Angelidis har endvidere nedlagt påstand om, at Parlamentet tilpligtes at 
betale erstatning for den skade, som h an hæ vder at have lidt som følge af ovennævnte 
afgørelser. Endelig h ar A ngel A ngelidis nedlagt påstand o m, at han u nder alle 
omstændigheder udnævnes til direktør »ad pe rsonam«.
Udfald: Europa-Parlamentet betaler Angel Angelidis 1 000  EUR. I ø vrigt frifindes Parlamentet. 
Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af sagsøgerens 
omkostninger. Sagsøgeren bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
Samm endrag
1. Tjenestemænd — søgsmål — søgsmål rettet mo d afvisning af klage — formaliteten
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 o g 91)
2. Annullationssøgsmål — dom om a nnullation — retsvirkninger — forpligtelse t il at vedtage 
gennemførelsesforanstaltninger — rækkevidde
(Art. 233 EF)
3. Tjenestemænd — søgsmål — dom om a nnullation — retsvirkninger — annullation a f en 
udnævnelse — administrationens forpligtelser
(Art. 233 EF; tjenestemandsvedtægten, art. 91)
4. Tjenestemænd — ansættelse — kriterier — tjenestens interesse — administrationens skønsbeføjelse
2 ECLI:EU:F:2010 :23SAMM ENDR AG—SAGF-104/08
ANGELIDISMOD PARLAMENTET
5. Tjenestemænd — medde lelse om l edig stilling — formål — sammenligning af ansøgernes fortjenester
(Tjenestemandsvedtægten, art. 29)
6. Tjenestemænd — søgsmål — anbringender — magtfordrejning — begreb
1. Et annullationssøgsmål, der formelt er rettet m od afvisningen a f en kl age, indebærer, at 
Personaleretten skal prøve d en akt, s om har været genstand for klagen, og at søgsmålet som sådant er 
uden selvstændigt indhold.
(jf. præmis 18)
Henvisning til:
Domstolen: 17. januar 1989 , sag 293 /87, Vainker mod Parlamentet, sag 293/87, Sml. s. 23, præmis 8
Retten: 6. april 2006 , sag T-309/03, Camós Grau mod Kommissionen, Sml. II, s. 971, præmis 43
Personaleretten: 9. juli 2009 , sag F-85/08, Notarnicola m od Revisionsretten, Sml. Pers. I-A-1, s. 263, og II-A-1, 
s. 1429 , præmis 14
2. Når Fællesskabets retsinstanser annullerer en retsakt udstedt af en institution, påhviler det i me dfør 
af traktatens ar tikel 233 d enne institution a t gennemføre de til domme ns opfyldelse nødvendige 
foranstaltninger. For at efterkomme e n annullationsdom og opfylde den fuldt ud, skal den institution, 
fra hvilken den annullerede retsakt hidrører, ikke b lot tage hensyn til domme ns kon klusion, me n også 
til de præmisser, som har ført til domskonklusionen, og som da nner det fornødne grundlag for denne i 
den forstand, at de er nødvendige, når det skal afgøres, hvad kon klusionen helt præcist går ud på. Det 
er nemlig disse præmisser, som d els fastslår, nøjagtig hvilken bestemme lse der anses for ulovlig, dels 
angiver de nøjagtige grunde til den i kon klusionen fastslåede ulovlighed, og som d en pågældende 
institution s kal tage hensyn til, når d en udsteder en anden retsakt i s tedet for den, der er blevet 
annulleret. Det bemærkes endvidere, at en afgørelse om annullation a f en retsakt, d er er truffet af 
Fællesskabets retsinstanser, har v irkning ex tunc og således indebærer, at den annullerede retsakt 
fjernes me d tilbagevirkende kra ft fra retsordenen. Den sagsøgte institution e r ifølge ar tikel 233 EF 
forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at ophæve v irkningerne af de kon staterede 
ulovlige forhold, hvilket indebærer, at sagsøgerens retsstilling, såfremt retsakten a llerede er 
gennemført, skal genoprettes til den, han befandt sig i inden retsaktens vedtagelse.
(jf. præmis 35 o g 36)
Henvisning til:
Domstolen: 13. juli 2000 , sag C-8/99 P, Gómez de Enterría y S anchez mod Parlamentet, Sml. I, s. 6031 , præmis 19 
og 20
Retten: 27. juni 2000 , sag T-47/97, Plug m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 119, og II, s. 527, præmis 58; 
5. december 2002 , sag T-119/09, Hoyer mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 239, og II, s. 1185 , præmis 35; 
17. december 2003 , sag T-324/02, Mc Auley mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 337, og II, s. 1657 , præmis 56; 29. juni 
2005 , sag T-254/04, Pappas mod Regionsudvalget, Sml. Pers. I-A, s. 177, og II, s. 787, præmis 36 o g 37
3. Det tilkomme r ikke R etten i F ørste Instans at sætte sig i s tedet for ansættelsesmyndigheden for at 
fastslå, hvilke kon krete foranstaltninger ansættelsesmyndigheden i g ivet fald bø r vedtage. Det påhviler 
ansættelsesmyndigheden i h enhold til den skønsbeføjelse, den tillægges ved artikel 233 EF, at træffe et 
valg me llem d e forskellige relevante foranstaltninger og herved forene tjenestens interesser me d 
nødvendigheden af at råd e bod på den uret, sagsøgeren har lidt. Ansættelsesmyndigheden er ikke 
forpligtet til at afslutte en ansættelsesprocedure, der er iværksat i h enhold til vedtægtens artikel 29. 
Dette princip gælder også, når a nsættelsesproceduren er blevet delvis annulleret ve d en dom fra 
Fællesskabets retsinstanser. Det følger heraf, at en sådan dom ikke u nder no gen omstændigheder
ECLI:EU:F:2010 :23 3SAMM ENDR AG—SAGF-104/08
ANGELIDISMOD PARLAMENTET
 påvirker ansættelsesmyndighedens diskretionære ret til at udvide sine valgmuligheder i t jenestens 
interesse ve d a t annullere d et oprindelige stillingsopslag o g efterfølgende iværksætte en n y 
ansættelsesprocedure vedrørende den omstridte stilling.
(jf. præmis 41 o g 42)
Henvisning til:
Retten: 14. februar 1990 , sag T-38/89, Hochbaum m od Kommissionen, Sml. II, s. 43, præmis 15; 8. oktober 1992 , sag 
T-84/91, M eskens m od P arlamentet, S ml. I, s. 2335 , præmis 78; 21. juni 1996 , sag T-41/95, M oat m od 
Kommissionen, Sml. Pers. s. I-A, s. 319, og II, s. 939, præmis 38 o g 39; Pappas mod Regionsudvalget, nævnt ovenfor, 
præmis 44; 17. oktober 2006 , forenede sager T-432/03 o g T-95/05, Dehon m od Parlamentet, Sml. Pers. I-A-2, s. 209, 
og II-A-2, s. 1077 , præmis 49
4. Ansættelsesmyndigheden råd er over et vidt skøn ve d vurderingen af tjenestens interesser og navnlig 
ved fastlæggelsen af, hvilke s ærlige kra v der skal opfyldes for at besætte en stilling. Fællesskabets 
retsinstansers kon trol begrænser sig til spørgsmålet om, hvorvidt ansættelsesmyndigheden har h oldt 
sig inden for de grænser, som ikke ka n anfægtes, og ikke h ar a nvendt sine beføjelser åbenbart 
fejlagtigt.
(jf. præmis 58)
Henvisning til:
Retten: 12. juni 1997 , sag T-237/95, Carbajo Ferrero mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 141, og II, s. 429, præmis 99
5. En me ddelelse om ledig stilling har til formål dels at underrette interesserede så nøjagtigt som 
muligt om d e betingelser, der skal opfyldes ve d besættelsen af den pågældende stilling, dels at 
fastsætte den retlige ra mme , inden for hvilken institutionen vil foretage en samme nligning af 
ansøgernes fortjenester, og som institutionen er bundet af. Ansættelsesmyndigheden overholder ikke 
den retlige ra mme o g tilsidesætter endvidere ligebehandlingsprincippet, såfremt den accepterer at 
modtage en ansøgning, der er indgivet efter udløbet af den frist, der er fastsat i d enne henseende i 
meddelelsen om d en ledige stilling, og såfremt forsinkelsen ikke ka n forklares me d indtrædelsen af 
uforudsete begivenheder eller force majeure.
(jf. præmis 78)
Henvisning til:
Retten: 4. maj 2005 , sag T-30/04, Sena mod AESA, Sml. Pers. I-A, s. 113, og II, s. 519, præmis 52
6. En afgørelse er ku n behæftet me d magtfordrejning, såfremt det på grundlag af objektive, relevante 
og samstemme nde indicier må antages, at afgørelsen er truffet for at forfølge andre formål end dem, 
der forfølges ved de omhandlede bestemme lser.
(jf. præmis 89)
Henvisning til:
Domstolen: 25. februar 1987 , sag 52/86, Banner mod Parlamentet, Sml. s. 979, præmis 6; 8. juni 1988 , sag 135/87, 
Vlachou mod Revisionsretten, Sml. s. 2901 , præmis 27
Personaleretten: 21. oktober 2009 , sag F-33/08, V m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 403, og II-A-1, s. 2159 , 
præmis 250