Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – karteller – bevis

(Art. 81,stk 1, EF)

2. Konkurrence – karteller – aftaler mellem virksomheder – bevis

(Art. 81, stk. 1, EF)

3. Konkurrence – administrativ procedure – kommissionsbeslutning, der fastslår en overtrædelse – Kommissionen har bevisbyrden for en overtrædelse og dennes varighed

(Art. 81, stk. 1, EF)

4. Konkurrence – karteller – samordnet praksis – begreb – koordinering og samarbejde uforenelig med hver virksomheds forpligtelse til selvstændigt at fastsætte sin markedsadfærd

(Art. 81, stk.1, EF)

5. Konkurrence – karteller – en virksomheds deltagelse i en konkurrencebegrænsende praksis – tilstrækkeligt til at pådrage virksomheden ansvar for en stiltiende godkendelse, såfremt den ikke har taget offentligt afstand

(Art. 81, stk. 1, EF)

6. Konkurrence – karteller – forbud – overtrædelser – aftaler og samordnet praksis, der kan behandles som udgørende en enkelt overtrædelse – begreb

(Art. 81, stk. 1, EF)

7. Konkurrence – aftaler – aftaler mellem virksomheder – virksomhed, som har deltaget i en konkurrencebegrænsende aftale – adfærd, der afviger fra den, der blev aftalt i kartellet

(Art. 81, stk. 1, EF)

8. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – nedsættelse af bøden som modydelse for den anklagede virksomheds samarbejde – betingelser

(Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2; Kommissionens meddelelse 96/C 207/04, afsnit D)

Sammendrag

1. Hvad angår fremlæggelsen af bevis for en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF påhviler det Kommissionen at fremlægge præcise og samstemmende beviser for, at den påståede overtrædelse er begået. Er Unionens retsinstanser i tvivl, skal dette komme den virksomhed til gode, som er adressat for den beslutning, hvorved der fastslås en overtrædelse. Retsinstansen kan derfor ikke konkludere, at Kommissionen har ført fornødent bevis for den pågældende overtrædelse, hvis den fortsat nærer tvivl vedrørende dette spørgsmål, navnlig i en sag, hvori der er nedlagt påstand om annullation af en beslutning, hvorved der pålægges en bøde. Hver enkelt af de af Kommissionen fremlagte beviser skal imidlertid ikke nødvendigvis opfylde disse kriterier i forhold til hvert enkelt led i overtrædelsen. Det er tilstrækkeligt, at den række indicier, institutionen har påberåbt sig, ud fra en samlet betragtning opfylder dette krav.

Det er desuden hyppigt forekommende, at de aktiviteter, som de konkurrencebegrænsende aftaler indebærer, gennemføres hemmeligt, at møderne afholdes hemmeligt, og at dokumenterne herom begrænses til et minimum. Selv i tilfælde, hvor Kommissionen opdager dokumenter, der udtrykkeligt viser en ulovlig kontakt mellem erhvervsdrivende, som f.eks. referater fra møder, er disse normalt kun brudstykkeagtige og spredte, hvorfor det ofte viser sig nødvendigt at rekonstruere visse enkeltheder ved hjælp af følgeslutninger. I de fleste tilfælde må den omstændighed, at der foreligger en konkurrencebegrænsende praksis eller aftale, derfor udledes ved en slutning ud fra et vist antal sammenfaldende omstændigheder og indicier, der, når de betragtes samlet, og i mangel af en anden logisk forklaring kan udgøre beviset for en tilsidesættelse af konkurrencereglerne.

(jf. præmis 56-58)

2. Udtalelser, der er fremsat i forbindelse med politikken for bødefritagelse, spiller en vigtig rolle. Disse erklæringer, der afgives i virksomheders navn, har en betydelig bevisværdi, idet de giver anledning til betydelige juridiske og økonomiske risici. En erklæring fra en virksomhed, der beskyldes for at have deltaget i et kartel, hvis rigtighed bestrides af flere andre anklagede virksomheder, kan ikke uden støtte i andre beviser betragtes som et tilstrækkeligt bevis for, at en overtrædelse er begået af disse sidste virksomheder.

(jf. præmis 59)

3. Overtrædelsens varighed udgør en integrerende del af overtrædelsesbegrebet i henhold til artikel 81, stk. 1, EF, som det påhviler Kommissionen at føre bevis for. I mangel af beviser, der gør det muligt at foretage en direkte fastlæggelse af en overtrædelses varighed, skal Kommissionen i det mindste støtte sig på beviser, der vedrører faktiske omstændigheder, som tidsmæssigt ligger indbyrdes så nær, at det med rimelighed kan medgives, at denne overtrædelse er forløbet uafbrudt mellem to specifikke datoer.

(jf. præmis 60)

4. En udveksling af oplysninger skal ikke nødvendigvis være gensidig, for at den kan krænke princippet om en selvstændig markedsadfærd. Offentliggørelsen af følsomme oplysninger fjerner usikkerheden med hensyn til konkurrentens fremtidige adfærd og har således direkte eller indirekte betydning for strategien for modtageren af oplysningerne.

(jf. præmis 70)

5. Begrebet offentlig afstandtagen som kriterium for fritagelse for ansvar skal fortolkes indskrænkende. Den meddelelse, der har til formål offentligt at tage afstand fra en konkurrencebegrænsende praksis, skal være udtrykt fast og tydeligt, således at de øvrige karteldeltagere forstår, hvad der er den omhandlede virksomheds hensigt. Når der ikke foreligger en udtrykkelig afstandtagen, kan Kommissionen anse overtrædelsen for ikke at være bragt til ophør.

(jf. præmis 75, 76 og 102)

6. Hvad angår den adfærd, der består i en regelmæssig organisering gennem flere år af multi- og bilaterale kontakter mellem konkurrerende producenter med det formål at indføre ulovlige former for praksis med henblik på en kunstig tilrettelæggelse af kobberfittings-markedets funktion, bl.a. om prisniveauet, er den omstændighed, at visse kendetegn ved eller intensiteten af denne praksis er ændret efter Kommissionens kontrolundersøgelser, ikke relevant for videreførelsen af kartellet, da formålet med den konkurrencebegrænsende adfærd, nemlig samarbejdet om priserne for fittings, ikke er ændret. Det er herved sandsynligt, at kartellet efter Kommissionens kontrolbesøg havde en mindre struktureret form, og at aktiviteterne var af forskellig intensitet. Den omstændighed, at et kartel kan opleve perioder af forskellig intensitet, indebærer imidlertid ikke, at det kan konkluderes, at kartellet er ophørt.

(jf. præmis 82 og 85)

7. Den omstændighed, at kartellet ikke overholdes, ændrer ikke på, at der er tale om et kartel. Medlemmerne af et kartel er således fortsat konkurrenter, hvor hver enkelt på et hvilket som helst tidspunkt kan være fristet til at udnytte de andres prisdisciplin i kartellet til at sænke sine egne priser med henblik på at øge sin markedsandel, samtidig med at der opretholdes et generelt forholdsvist højt prisniveau.

(jf. præmis 98 og 99)

8. En bødenedsættelse, der indrømmes som følge af samarbejde under den administrative procedure, er kun berettiget, såfremt den pågældende virksomheds adfærd har bevirket, at Kommissionens vanskeligheder i forbindelse med at konstatere en overtrædelse og med i givet fald at bringe denne til ophør mindskes. En bødenedsættelse på grundlag af samarbejdsmeddelelsen af 1996 er kun begrundet, såfremt de fremlagte oplysninger og den pågældende virksomheds adfærd i almindelighed i denne forbindelse kan betragtes som udtryk for et virkeligt samarbejde fra dennes side.

(jf. præmis 114)