Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 30. maj 1989. - J. E. G. ACHTERBERG-TE RIELE M. FL. MOD SOCIALE VERZEKERINGSBANK. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: RAAD VAN BEROEP UTRECHT - NEDERLANDENE. - LIGEBEHANDLING AF MAEND OG KVINDER - SOCIAL SIKRING - PERSONELLE ANVENDELSESOMRAADE DIREKTIV 79/7'S. - FORENEDE SAGER 48/88, 106/88 OG 107/88.



Samling af Afgørelser 1989 side 01963



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Raad van Beroep, Utrecht, og Raad van Beroep, Groningen, har stillet Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal, som gaar ud paa at faa fastslaaet raekkevidden af nogle bestemmelser i Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ( herefter benaevnt "direktivet ") ( 1 ).

2 . Den lovbestemte ordning, der her er tale om, er foelgende . I Nederlandene er der ved lov om almindelig alderdomsforsikring ( herefter benaevnt "AOW ") af 31 . marts 1956 til fordel for personer bosat i Nederlandene samt personer, der ikke er bosat dér, men som er indkomstskattepligtige for indkomst af en virksomhed udoevet i Nederlandene, indfoert en almindelig alderdomspensionsordning, hvorefter pensionsrettigheder optjenes paa grundlag af tilbagelagte forsikringsperioder . De personer, som er omfattet af denne ordning uden afbrydelse mellem deres 15 . og 65 . aar, modtager fuld pension . Der foretages et fradrag paa 2% for hvert aar, i hvilket den tilsluttede ikke har vaeret forsikret . Efter den indtil den 1 . april 1985 gaeldende ordning var personer bosat i Nederlandene, som udoevede erhvervsvirksomhed i udlandet, og som i kraft heraf var forsikret der, udelukket fra AOW . Desuden var gifte kvinder, som ikke var loenmodtagere, indtil denne dato ikke forsikret selvstaendigt, men gennem deres aegtefaeller, mens gifte maend, selv om de ikke var arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, havde en selvstaendig ret til forsikring . Foelgelig blev de perioder, for hvilke en gift mand ikke havde vaeret forsikret, navnlig paa grund af et erhvervsmaessigt ophold i en anden stat, fratrukket ved beregningen af hans hustrus pensionsrettigheder . En gift kvindes erhvervsmaessige ophold i udlandet havde derimod ingen virkning paa hendes mands pensionsrettigheder, fordi denne, naar han var loenmodtager, selvstaendig erhvervsdrivende eller bosat i Nederlandene, var selvstaendigt forsikret i henhold til AOW . Denne diskriminerende situation til ulempe for kvinder var imidlertid paa dette tidspunkt ikke i strid med faellesskabsretten, idet direktivet gav medlemsstaterne en frist paa seks aar fra dets meddelelse til at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med dets bestemmelser ( 2 ). Denne frist udloeb den 23 . december 1984 .

3 . Ved den nederlandske lov af 28 . marts 1985 blev AOW aendret for at bringe den i overensstemmelse med princippet om ligebehandling af maend og kvinder . Ved kongelig anordning af den 26 . april 1985 blev muligheden for at udelukke en gift kvinde fra AOW-ordningen paa grund af, at hendes mand ikke var forsikret, udelukket fra 1 . april 1985 . Imidlertid bestemmer artikel 24, stk . 1, i lov af 28 . marts 1985, at de nye bestemmelser ikke finder anvendelse med hensyn til retten til alderdomspension for perioder, der ligger foer den 1 . april 1985 .

4 . De to retter har forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal i forbindelse med sager, som paa fuldstaendig identisk maade vedroerer tre gifte kvinder .

5 . Fru Achterberg, der er foedt i 1921, arbejdede som loenmodtager fra april 1936 til december 1945 . Hun fratraadte sin stilling paa dette tidspunkt og har ikke senere haft erhvervsarbejde . Hun har ikke ladet sig registrere paa det regionale nederlandske arbejdsanvisningskontor som arbejdssoegende . Hendes aegtefaelle havde beskaeftigelse i Belgien fra 1 . juli 1974 til 1 . juli 1980 med en afbrydelse paa 10 maaneder . Fru Achterberg fik foelgelig sin aldersomspension nedsat med 12% paa grund af de seks aar, i hvilke hendes mand ikke havde vaeret forsikret .

6 . Fru Bernsen-Gustin, foedt i 1921, har aldrig haft erhvervsarbejde . Hendes aegtefaelle havde beskaeftigelse i Forbundsrepublikken Tyskland i lidt over et aar . Fru Bernsen-Gustins alderdomspension blev foelgelig nedsat med ca . 2 %.

7 . Fru Egbers-Reuvers, som ligeledes er foedt i 1921, har arbejdet indtil 1 . april 1974, paa hvilken dato hun blev afskediget . Hun modtog ydelser ved arbejdsloeshed i seks maaneder . Hun har ikke senere soegt beskaeftigelse . Hendes aegtefaelle havde erhvervsarbejde i Forbundsrepublikken Tyskland i ca . 24 maaneder . Fru Egbers-Reuvers' alderdomspension blev nedsat med 4 %.

8 . De praejudicielle spoergsmaal, som er forelagt Domstolen, gaar i det vaesentlige ud paa, foerst og fremmest om direktivets bestemmelser finder anvendelse paa personer, som ikke laengere er paa arbejdsmarkedet, dernaest om en person, der ikke er omfattet af direktivets anvendelsesomraade, alligevel kan paaberaabe sig det, naar en medlemsstat har valgt at inkorporere direktivets principper i sin nationale lovgivning uden at sondre mellem personer, der er omfattet af faellesskabsdirektivet, og personer, der ikke er det, og endelig om forbuddet mod enhver forskelsbehandling skal anvendes paa den optjening af pensionsrettigheder, der er sket foer direktivets gennemfoerelse . Jeg vil gennemgaa disse spoergsmaal et efter et .

9 . Direktivets anvendelsesomraade er afgraenset i to henseender; dels bestemmer artikel 2, at det "finder anvendelse paa den erhvervsaktive befolkning, herunder selvstaendige erhvervsdrivende, arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der midlertidigt er uden arbejde paa grund af sygdom, ulykke eller ufrivillig arbejdsloeshed, og personer, der soeger arbejde, samt paa arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der er fratraadt med alderdoms - eller invalidepension"; dels opregnes i artikel 3 de risici, som direktivet finder anvendelse paa . Blandt disse er alderdom .

10 . Skoent alderdomspensioner er naevnt i direktivets artikel 3, fremgaar det altsaa, at kun personer, som arbejder, eller personer, som har mistet deres erhvervsarbejde helt ufrivilligt, tages i betragtning i faellesskabsdirektivet .

11 . Der er i oevrigt her tale om en traditionel bestemmelse i faellesskabsretten paa dens nuvaerende udviklingstrin med hensyn til princippet om ligebehandling af maend og kvinder . EOEF-Traktatens artikel 119 og Raadets direktiv 75/117/EOEF af 10 . februar 1975 ( 3 ) omhandler alene "arbejdstagere ". Som anfoert vedroerer artikel 2 i det i denne sag omhandlede direktiv ikke personer, som frivilligt har forladt arbejdsmarkedet, eller som aldrig har haft arbejde . Endelig gentages disse bestemmelser identisk i artikel 3 i Raadets direktiv 86/378/EOEF af 24 . juli 1986 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger ( 4 ).

12 . Domstolen har ganske vist tilkendegivet oensket om at fortolke bestemmelserne i direktivets artikel 2 bredt . I Drake-dommen har Domstolen praeciseret, at denne artikel

"hviler paa det princip, at en person, som er uden arbejde paa grund af de risici, der er omfattet af artikel 3, hoerer til den erhvervsaktive befolkning" ( 5 ),

og Domstolen har heraf udledt, at en person, som har opgivet sit arbejde alene paa grund af sin mors invaliditet, maa anses for at hoere til den erhvervsaktive befolkning i direktivets forstand .

13 . Det kan imidlertid ikke antages, at en person, som har ophoert med at soege beskaeftigelse for at hellige sig sin husholdning, stadig tilhoerer den erhvervsaktive befolkning, da en saadan beskaeftigelse ikke er naevnt i direktivets artikel 3 .

14 . Den nederlandske regering mener, at en person, som ikke tilhoerer den erhvervsaktive befolkning som defineret i direktivets artikel 2, alligevel er omfattet af faellesskabsretsaktens anvendelsesomraade, naar den paagaeldende oppebaerer en af de i artikel 3 naevnte ydelser . Med det raesonnement tager man ikke den omstaendighed i betragtning, at direktivets anvendelsesomraade er afgraenset i to henseender, dels personelt, dels materielt, og at begge de saaledes stillede betingelser for at vaere omfattet af faellesskabsdirektivets bestemmelser skal vaere opfyldt .

15 . Vanskeligheden opstaar i virkeligheden, fordi den nederlandske lovgivning giver enhver person, som har betalt tilstraekkelige bidrag, en alderdomspension uafhaengigt af udoevelse af erhvervsvirksomhed . Samfundet traeder i oevrigt i de personers sted, hvis midler er utilstraekkelige til at betale bidrag . Direktivet gaar imidlertid paa en vis maade ikke saa vidt som den nederlandske lovgivning, da dets anvendelse fortsat er betinget af, at man er paa arbejdsmarkedet . Det kan forekomme paradoksalt, at en bestemmelse i national ret, som mere effektivt beskytter samtlige bosatte i en medlemsstat mod risikoen alderdom, ikke kan finde stoette i faellesskabslovgivningen med hensyn til princippet om ligebehandling af maend og kvinder . Men maa her alene konstatere, at nederlandsk ret paa dette punkt er forud for faellesskabsretten paa dens nuvaerende udviklingstrin .

16 . Paa et andet omraade kunne man maaske have overvundet denne vanskelighed . Den omstaendighed, at den pension, der udbetales til en vandrende arbejdstagers hustru, nedsaettes paa grund af erhvervsvirksomhed udoevet i nogle aar i en anden medlemsstat, kan synes diskriminatorisk . Men Domstolen skal ikke tage stilling til, om denne lovgivning, som i oevrigt er ved at blive afviklet, er uforenelig med Traktatens artikel 51 .

17 . Med hensyn til den anden gruppe spoergsmaal skal jeg alene anfoere, at naar en person ikke kan paaberaabe sig direktivet, kan den paagaeldende heller ikke paaberaabe sig det med den begrundelse, at staten, da den aendrede sin lovgivning for at bringe denne i overensstemmelse med faellesskabsdirektivet, valgte ikke at sondre mellem personer, der er omfattet af direktivet og personer, der ikke er det .

18 . Den loesning, som jeg foreslaar Domstolen med hensyn til den foerste gruppe spoergsmaal, goer det unoedvendigt at besvare spoergsmaalet, om forbuddet mod enhver forskelsbehandling mellem maend og kvinder skal finde anvendelse paa den optjening af pensionsrettigheder, der er sket foer direktivets gennemfoerelse . Saafremt Domstolen imidlertid ikke tilslutter sig dette forslag, finder jeg det dog hensigtsmaessigt hurtigt at gennemgaa problemstillingen i spoergsmaalet .

19 . Denne er i oevrigt ret enkel . I dommen Dik og Menkutos-Demirci har Domstolen udtalt, at

"direktiv 79/7/EOEF ikke indeholder nogen undtagelse fra ligebehandlingsprincippet i artikel 4, stk . 1, der kan hjemle opretholdelse af en forskelsbehandling, der bestod ifoelge tidligere gaeldende lovgivning . Det foelger heraf, at en medlemsstat ikke efter den 23 . december 1984 maa opretholde en forskelsbehandling, der beror paa de ydelsesvilkaar, der gjaldt foerend den naevnte dato . Det goer herved ingen forskel, at en saadan forskelsbehandling foelger af overgangsbestemmelser ." ( 6 )

Denne dom er i oevrigt en bekraeftelse af en fast retspraksis ( 7 ). I modsaetning til, hvad Sociale Verzekeringsbank har anfoert i sit indlaeg, er der ikke her tale om at indfoere en anvendelse med tilbagevirkende gyldighed af direktivet ( 8 ). Der er blot tale om at sikre, at princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring straks traeder i kraft, hvilket forudsaetter oejeblikkelig afskaffelse af uligheder, som endnu maatte bestaa . Direktivet ville blive beroevet en stor del af sin virkning, hvis det maatte antages, at det kun skal finde hel og fuld anvendelse med hensyn til personer, der er fyldt 15 aar efter den 23 . december 1984 .

20 . Som generaladvokat Vilaça har fremhaevet i sit forslag til afgoerelse i Clarke-sagen :

"der er ... ikke ... givet nogen som helst undtagelsesbestemmelse, hvorefter en medlemsstat skulle kunne opretholde diskriminerende retsvirkninger af tidligere gaeldende nationale forskrifter, og det er lige saa direktivstridigt at opretholde saadanne diskriminerende vilkaar som at opretholde de nationale forskrifter selv ." ( 9 )

21 . Det er i oevrigt omsonst at sondre mellem de saakaldte "risikoordninger" og "optjeningsordningerne", som Sociale Verzekeringsbank har foreslaaet under den mundtlige forhandling . I den naevnte Dik og Menkutos-Demirci-dom har Domstolen behandlede "de betingelser, der stilles for erhvervelse af ret til ydelser" uden paa nogen maade at sondre mellem sociale forsikringsordninger baseret paa fordeling og ordninger baseret paa kapitalisering . Der findes i oevrigt heller ingen sondring af denne art i direktivets bestemmelser .

22 . Foelgelig skal personer, som har naaet pensionsalderen foer den 23 . december 1984, have ret til en ny beregning af deres pensionsrettigheder, saaledes at de fra den dato, paa hvilken forbuddet mod forskelsbehandling skal vaere gennemfoert af medlemsstaterne, kan modtage en pension, hvis beregning ikke laengere beror paa diskriminerende bestemmelser . Derimod kan de ikke kraeve betaling af tillaeg for de pensioner, de har modtaget foer den 23 . december 1984, fordi forbuddet mod forskelsbehandling endnu ikke fandt anvendelse i denne periode .

23 . Foelgelig foreslaar jeg Domstolen at besvare de stillede spoergsmaal saaledes :

1)i sagerne 48/88, Achterberg, 106/88, Bernsen-Gustin, og 107/88, Egbers-Reuvers :

"Artikel 2 i Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19 . december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet for ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes saaledes, at den ikke finder anvendelse paa en person, som ikke laengere er arbejdssoegende, og hvis arbejde ikke har vaeret afbrudt af en af de i direktivets artikel 3 angivne risici;"

2)i sagerne 106/88, Bernsen-Gustin, og 107/88, Egbners-Reuvers :

"Det naevnte direktiv skal fortolkes saaledes, at en person, som artikel 2 ikke finder anvendelse paa, ikke kan paaberaabe sig artikel 4;"

subsidiaert,

3)i sagerne 48/88, Achterberg, 106/88, Bernsen-Gustin, og 107/88, Egbers-Reuvers :

"Det naevnte direktiv skal fortolkes saaledes, at det ikke tillader medlemsstaterne i nogen periode at opretholde en forskelsbehandling, som paavirker betingelserne for optjening af alderdomspensionsrettigheder, naar de tilsvarende ydelser er blevet eller vil blive udbetalt fra 23 . december 1984 ."

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) EFT L 6 af 10.1.1979 . s . 24 .

( 2 ) Se sag 275/81, Koks, dom af 23 . september 1982, Sml . s . 3013 .

( 3 ) Om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om ligeloen til maend og kvinder ( EFT L 45 af 19.2.1975, s . 19 ).

( 4 ) EFT L 225 af 12.8.1986, s . 40 .

( 5 ) Sag 150/85, dom af 24 . juni 1986, Sml . s . 1995, praemis 22 .

( 6 ) Sag 80/87, dom af 8 . marts 1988, Sml . s . 1601, praemis 9 .

( 7 ) Sag 71/85, FNV, dom af 4 . december 1986, Sml . s . 3855, praemisserne 21 og 22; sag 286/85, MacDermott og Cotter, dom af 24.marts 1987, Sml . s . 1453, praemisserne 18 og 19; sag 384/85, Borrie Clarke, dom af 24 . juni 1987, Sml . s . 2865, praemis 10 .

( 8 ) S . 14 i den franske version i sag 48/88 .

( 9 ) Sag 384/85, afsnit 30 .