Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – tilregnelse – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier

(Art. 81 EF)

2. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne – beslutning vedrørende en flerhed af adressater – krav om en tilstrækkelig begrundelse navnlig i forhold til den enhed, der bør pålægges ansvaret for en overtrædelse

(Art. 81 EF og 253 EF)

3. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne – begrundelse, der hviler på et forhold, der ikke er fremført i klagepunktsmeddelelsen – ikke tilladt

(Art. 81 EF og 253 EF)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne – afhjælpning af begrundelsesmangel under retssagen – ikke tilladt

(Art. 81 EF og 253 EF)

5. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne – hensyntagen til oplysninger, som ikke findes i beslutningen, der anerkender en virksomheds ansvar, ved undersøgelsen af lovligheden af beslutningens begrundelse – ikke tilladt

(Art. 81 EF og 253 EF)

Sammendrag

1. Et datterselskabs adfærd kan tilregnes moderselskabet, bl.a. når datterselskabet, selv om det er en selvstændig juridisk person, ikke frit bestemmer sin adfærd på markedet, men i det væsentlige følger instrukser fra moderselskabet, navnlig under hensyn til de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem disse to virksomheder. Moderselskabet og datterselskabet er i en sådan situation således en del af samme økonomiske enhed og udgør derfor én virksomhed i artikel 81 EF’s forstand.

I det særlige tilfælde, hvor et moderselskab besidder 100% af kapitalen i sit datterselskab, som har overtrådt de EU-retlige konkurrenceregler, kan det pågældende moderselskab dels udøve afgørende indflydelse på dette datterselskabs adfærd, dels foreligger der en afkræftelig formodning om, at det pågældende moderselskab faktisk udøver bestemmende indflydelse på datterselskabets adfærd.

Det er under disse omstændigheder tilstrækkeligt, at Kommissionen beviser, at hele kapitalen i et datterselskab ejes af dets moderselskab, for at det kan formodes, at moderselskabet udøver en afgørende indflydelse på dette datterselskabs handelspolitik. Kommissionen vil derefter være i stand til at anse moderselskabet for solidarisk ansvarligt for den pågældende overtrædelse, medmindre dette moderselskab, som det påhviler at afkræfte den pågældende formodning, fører tilstrækkelige beviser med henblik på at godtgøre, at dets datterselskab optræder selvstændigt på markedet.

Med henblik på at vurdere, om et datterselskab selvstændigt bestemmer sin adfærd på markedet, skal der tages hensyn til alle de forhold, der er relevante for de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem dette datterselskab og moderselskabet, der kan variere efter de enkelte tilfælde, og som derfor ikke kan opregnes udtømmende.

(jf. præmis 26-30)

2. Hvad angår begrundelsen for en kommissionsbeslutning, hvori artikel 81 EF anvendes, er Kommissionen ikke forpligtet til at tage stilling til alle de argumenter, som de berørte har fremført for den, men behøver kun at redegøre for de faktiske omstændigheder og retlige betragtninger, der har været afgørende med henblik på beslutningens opbygning. Især er Kommissionen ikke forpligtet til at tage stilling til forhold, der er åbenbart uvedkommende, uden betydning eller klart af underordnet relevans.

Når en beslutning om anvendelse af artikel 81 EF er rettet til flere adressater og medfører et spørgsmål om, hvem der bærer ansvaret for overtrædelsen, skal den indeholde en tilstrækkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal bære byrden ved overtrædelsen. I forhold til et moderselskab, der holdes ansvarligt for sit datterselskabs adfærd, skal en sådan beslutning således indeholde en detaljeret redegørelse for, hvorfor det pågældende selskab kan gøres ansvarligt for overtrædelsen.

Når et moderselskab i denne forbindelse ikke alene gør den omstændighed gældende, at selskabet var et holdingselskab, der drev datterselskabet som en simpel økonomisk investering, gennem et mellemliggende holdingselskab, men også henviser til en flerhed af særlige omstændigheder, som kendetegner forbindelserne mellem de berørte selskaber på det pågældende overtrædelsestidspunkt, og at de forhold, som moderselskabet har fremført, i øvrigt ikke begrænser sig til påstande, men indeholder detaljerede informationer om holdingselskabets drift, ledsaget af erklæringer fra lederne af de pågældende selskaber, korrespondance med tredjemænd samt en række af de berørte selskabers interne dokumenter, der er samtidige med overtrædelsesperioden, er Kommissionen forpligtet til at tage stilling til denne argumentation ved at undersøge, om moderselskabet, ud fra alle de relevante forhold vedrørende de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem de berørte selskaber, har godtgjort, at datterselskabet optrådte selvstændigt på markedet, og i givet fald at angive de grunde, der førte Kommissionen til at fastslå, at de af moderselskabet fremlagte forhold ikke er tilstrækkelige til at afkræfte den pågældende formodning. Kommissionens forpligtelse til at begrunde sin beslutning på dette punkt fremgår klart af den omstændighed, at formodningen om et moderselskabs udøvelse af afgørende indflydelse på sit 100% ejet datterselskab kan afkræftes, og hvis afkræftelse kræver, at moderselskabet fremlægger et bevis vedrørende alle de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem selskabet selv og dets datterselskab.

(jf. præmis 57, 58, 71, 73 og 75-77)

3. Et forhold, der ikke er fremført i klagepunktsmeddelelsen, og om hvilket en virksomhed, som er adressat for en beslutning fra Kommissionen vedrørende en overtrædelse af konkurrencereglerne, ikke har haft mulighed for at gøre sine synspunkter gældende under den administrative procedure, skal anses for ikke at kunne gøres gældende over for denne virksomhed. Kommissionen kan derfor ikke påberåbe sig dette i henhold til den anfægtede beslutnings begrundelse.

(jf. præmis 83)

4. Begrundelsen for en kommissionsbeslutning, hvori artikel 81 EF anvendes, skal i princippet meddeles den berørte part samtidig med denne beslutning, der indeholder et klagepunkt i forhold til parten. Manglen på begrundelse kan derfor ikke afhjælpes gennem den omstændighed, at den berørte part erfarer grundene til afgørelsen under sagens behandling. Den pågældende mangel på begrundelse kan derfor ikke afhjælpes under sagens behandling.

(jf. præmis 89 og 90)

5. Når der er tale om søgsmål til prøvelse af kommissionsbeslutninger, hvorved der pålægges virksomheder bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne, har Retten kompetence til inden for rammerne af dens fulde prøvelsesret at vurdere, om bødernes størrelse er passende. Mens denne vurdering under visse betingelser kan begrunde, at der tages hensyn til yderligere oplysninger, finder denne hensyntagen ikke anvendelse i forbindelse med kontrollen af overholdelsen af begrundelsespligten i den beslutning, hvorved overtrædelsen blev fastslået, når denne er undergivet legalitetskontrol.

Selv om Retten derfor kan fastslå, at Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten i forbindelse med udmålingen af de bøder, der blev pålagt for overtrædelser af artikel 81, stk. 1, EF, men samtidig påpeger, at for så vidt som den af Kommissionen valgte løsning skal stadfæstes for så vidt angår realiteten, medfører denne tilsidesættelse hverken, at den anfægtede beslutning annulleres, eller at bøderne nedsættes, kan denne vurdering ikke overføres med hensyn til kontrollen af lovligheden af en kommissionsbeslutning, for så vidt som Kommissionen har pålagt den berørte virksomhed ansvaret.

(jf. præmis 91-93)