ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter ° valg af hjemmel ° kriterier ° praksis i en institution ° uden betydning i forhold til traktatens bestemmelser

2. Transeuropaeiske net ° aktioner, der er noedvendige for at sikre nettenes interoperabilitet ° Raadets beslutning om datanet mellem administrationer til brug i forbindelse med statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater ° hjemmel ° traktatens artikel 129 D ° virkninger af sekundaer betydning for det indre markeds funktion ° ingen betydning ° annullation paa grund af anvendelsen af traktatens artikel 235 som hjemmel ° tidsmaessige virkninger

(EF-traktaten, art. 100 A, 129 C, 129 D, 174 og 235; Raadets beslutning 94/445/EF)

Sammendrag

1. Efter kompetencefordelingen i Faellesskabet skal valget af hjemmel for en retsakt ske paa grundlag af objektive forhold, som goer det muligt at foretage en domstolskontrol. Disse forhold omfatter navnlig retsaktens formaal og indhold.

En praksis i Raadet kan ikke aendre retsvirkningerne af traktatens bestemmelser og kan derfor ikke kan have en praecedensvirkning, der binder institutionerne, naar de foer vedtagelsen af en foranstaltning skal finde frem til den rette hjemmel for foranstaltningen.

2. Hovedformaalet med beslutning 94/445 om datanet mellem administrationer til brug i forbindelse med statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater er at sikre de nationale datanets interoperabilitet gennem operationelle aktioner af teknisk karakter. Disse aktioner er foranstaltninger, der som saadanne, og uanset om Faellesskabet har fastsat retningslinjer paa omraadet i henhold til traktatens artikel 129 C, stk. 1, foerste led, er af den i artikel 129 C, stk. 1, andet led, omhandlede art og skal vedtages efter artikel 129 D, stk. 3.

Traktatens artikel 100 A kan ikke anvendes i stedet for traktatens artikel 129 D, stk. 3, under henvisning til, at beslutningen ogsaa tjener det indre markeds formaal, da forfoelgelsen af disse er af sekundaer betydning, og da den blotte omstaendighed, at det indre markeds oprettelse og funktion beroeres, ikke er tilstraekkelig til, at traktatens artikel 100 A finder anvendelse. Da beslutning 94/445 med urette er vedtaget under henvisning til traktatens artikel 235, som kun kan vaere hjemmel for en retsakt, hvis ingen anden traktatbestemmelse giver faellesskabsinstitutionerne den fornoedne kompetence til at udstede den paagaeldende retsakt, boer den annulleres.

For at undgaa en afbrydelse i de allerede ivaerksatte aktioner og af retssikkerhedshensyn, som kan sammenlignes med dem, som goer sig gaeldende i tilfaelde af annullation af visse forordninger, er der grund til, at Domstolen udoever den befoejelse, traktatens artikel 174, stk. 2, udtrykkeligt tillaegger den i tilfaelde af annullation af en forordning, og bestemmer, at virkningerne af de beslutninger, Kommissionen allerede har vedtaget paa grundlag af den annullerede beslutning, skal opretholdes, indtil en beslutning med den rette hjemmel er traadt i kraft.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer ° etableringsfrihed ° fri udveksling af tjenesteydelser ° direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring ° direktiv 92/49 ° anvendelsesomraade ° forsikring omfattet af en lovbestemt social sikringsordning ° ikke omfattet

(Raadets direktiv 92/49/EOEF, art. 2, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 2, stk. 2, i direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om aendring af direktiv 73/239 og direktiv 88/357 skal fortolkes saaledes, at socialsikringsordninger som de franske lovbestemte socialsikringsordninger, der omfatter sygeforsikring og moderskabsforsikring for selvstaendige erhvervsdrivende, der ikke driver landbrug, alderspensionsforsikring for haandvaerkere og alderspensionsforsikring for beskaeftigede i industri og handel, ikke er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 92/49. Det er nemlig i denne bestemmelse klart angivet, at direktivet ikke blot er uanvendeligt paa institutioner inden for social sikring, men ogsaa paa de forsikringer og transaktioner, disse som saadanne udfoerer. Desuden har medlemsstaterne fortsat kompetence til at udforme deres socialsikringsordninger og dermed til at udforme ordninger med obligatorisk medlemskab, som ikke fortsat vil kunne bestaa, hvis direktivet, som indebaerer afskaffelse af det obligatoriske medlemskab, skulle anvendes paa dem.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Transport ° vejtransport ° sociale bestemmelser ° undtagelser ° koeretoejer, der benyttes til renovation ° begreb

(Raadets forordning nr. 3820/85, art. 4, nr. 6)

2. Transport ° vejtransport ° sociale bestemmelser ° undtagelser fra forordning nr. 3820/85' s anvendelsesomraade ° medlemsstaternes kompetence til at fastsaette bestemmelser om koeretid

(Raadets forordning nr. 3820/85)

Sammendrag

1. Artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport skal fortolkes saaledes, at begrebet "koeretoejer, der benyttes ... til renovation", der indgaar i opregningen af de transporter, der er undtaget fra forordningens anvendelsesomraade, omfatter koeretoejer, der anvendes til renovationskoersel af enhver art, der ikke er omfattet af saerlige bestemmelser, samt til transport af affaldet over en kortere straekning, naar dette sker som led i en generel tjenesteydelse af almen interesse, der praesteres direkte af det offentlige eller af private virksomheder, der er undergivet tilsyn af det offentlige.

2. Paa omraader, der ikke er omfattet af forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport, har medlemsstaterne fortsat kompetence til at vedtage bestemmelser om koeretid.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Praejudicielle spoergsmaal ° forelaeggelse for Domstolen ° spoergsmaalet, om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig, samt de forelagte spoergsmaals relevans ° den nationale rets bedoemmelse ° parternes mulighed for at aendre spoergsmaalenes indhold ° foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 177)

2. Tilnaermelse af lovgivningerne ° veterinaerlaegemidler ° forbuddene i direktiv 81/851 ° raekkevidde ° samtidig anvendelse af traktatens artikel 30 og 36 ° ikke muligt

(EF-traktaten, art. 30 og 36; Raadets direktiv 81/851, art. 4, og direktiv 90/676 og 93/40)

Sammendrag

1. I forbindelse med proceduren i henhold til traktatens artikel 177 tilkommer det udelukkende de nationale retsinstanser, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retslige afgoerelse, som skal traeffes, paa grundlag af omstaendighederne i den konkrete sag at vurdere, saavel om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig for, at de kan afsige dom, som relevansen af de spoergsmaal, de forelaegger Domstolen, og parterne kan ikke aendre spoergsmaalenes indhold.

2. Bestemmelsen i artikel 4 i direktiv 81/851 om veterinaerlaegemidler i den oprindelige affattelse, og som aendret ved direktiv 90/676, hvorefter det er forbudt baade at markedsfoere og at anvende et laegemiddel paa en medlemsstats omraade, naar de kompetente myndigheder i denne stat ikke forud har givet tilladelse hertil, indebaerer, at det ogsaa er forbudt at indfoere det, naar indfoersel sker med henblik paa et af disse formaal. Det forhold, at en apoteker i en medlemsstat indfoerer et laegemiddel, der er ordineret af en dyrlaege i denne stat i et bestemt oejemed, er derfor ogsaa omfattet af denne bestemmelse.

Selv om det anfoeres i ellevte betragtning til direktiv 81/851, at direktivet kun "udgoer en etape af virkeliggoerelsen af maalsaetningen vedroerende fri omsaetning af veterinaermedicinske praeparater", kan det ikke heraf udledes, at traktatens artikel 30 og 36 vil kunne finde anvendelse ved siden af direktivet med hensyn til de heraf omfattede laegemidler. Lovgiver har hermed alene villet give udtryk for, at ordningen med flere forskellige nationale markedsfoeringstilladelser, som oprindeligt blev indfoert ved direktiv 81/851, skulle afloeses af en ordning, hvorved man tog hensyn til tilladelser udstedt af andre medlemsstater (direktiv 90/676), og senere af en ordning, hvorefter saadanne tilladelser som udgangspunkt anerkendes gensidigt (direktiv 93/40).
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° ligebehandling ° sociale fordele ° begreb

(Raadets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 2)

2. Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° ligebehandling ° en medlemsstats lovgivning, hvorefter offentligt ansatte, der er statsborgere i det paagaeldende land, har krav paa fortsat indbetaling af arbejdsgiver- og loenmodtagerbidrag til en supplerende alders- og efterladtepensionsordning, mens deres arbejdsforhold er suspenderet paa grund af aftjening af vaernepligt ° fordel ikke omfattet af artikel 7 i forordning nr. 1612/68, da den skal kompensere for konsekvenserne af vaernepligten ° fordel, som andre medlemsstaters statsborgere ikke kan goere krav paa

(Raadets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 1 og 2)

Sammendrag

1. Sociale fordele, som omhandlet i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet, er alle de fordele, som, uanset om de er forbundet med en arbejdskontrakt, almindeligvis indroemmes indenlandske arbejdstagere paa grund af deres objektive status som arbejdstagere, eller alene fordi de har bopael paa det nationale omraade, og hvis udvidelse til ogsaa at gaelde for arbejdstagere, der er statsborgere i de andre medlemsstater, derfor forekommer egnet til at fremme disses mobilitet inden for Faellesskabet.

2. Artikel 7, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet skal fortolkes saaledes, at en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat og aftjener sin vaernepligt dér, og hvis arbejdsforhold i den offentlige sektor i en anden medlemsstat derfor er suspenderet, ikke har krav paa, at der under suspensionen fortsat indbetales arbejdsgiver- og loenmodtagerbidrag til den alders- og efterladtepensionskasse, han er medlem af i beskaeftigelsesmedlemsstaten, paa samme vilkaar, som hvis han arbejdede, selv om sidstnaevnte stat indroemmer sine statsborgere en saadan ret under de samme omstaendigheder.

Den fortsatte indbetaling af bidrag til den supplerende alders- og efterladtepensionsordning under en suspension af arbejdsforholdet, som den paagaeldende medlemsstats statsborgere har krav paa, er nemlig en fordel, som lovgiver har indfoert for at give de borgere, der indkaldes til at aftjene vaernepligt, en delvis kompensation for konsekvenserne heraf. Den finder ikke sted i henhold til en lov- eller aftalebestemt forpligtelse for arbejdsgiveren med hensyn til beskaeftigelses- og arbejdsvilkaarene, som omhandlet i forordningens artikel 7, stk. 1, og den kan ikke betragtes som en fordel, der indroemmes den indenlandske arbejdstager paa grund af hans objektive status som arbejdstager, eller alene fordi han har bopael i indlandet, dvs. som en social fordel i artikel 7, stk. 2' s forstand.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser ° anerkendelse og fuldbyrdelse ° fremgangsmaade ° begaering om fuldbyrdelsespaategning ° dokumenter, som skal fremlaegges ° forkyndelsen af den retsafgoerelse, der soeges fuldbyrdet ° fremlaeggelse efter indgivelsen af begaeringen ° tilladelighed ° betingelser

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 47, nr. 1)

Sammendrag

Artikel 47, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som aendret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse, skal fortolkes saaledes, at beviset for, at den i domsstaten trufne retsafgoerelse er forkyndt, i tilfaelde hvor de nationale processuelle regler i den stat, begaeringen rettes til, giver adgang hertil, kan foeres efter fremsaettelsen af begaeringen, herunder ogsaa under en appel- eller genoptagelsessag, som senere er ivaerksat af den part, mod hvem fuldbyrdelse begaeres, dog saaledes at denne skal raade over en rimelig frist til frivilligt at opfylde retsafgoerelsen, og saaledes, at den part, der begaerer fuldbyrdelse, skal baere omkostningerne ved enhver unoedvendig procedure.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Praejudicielle spoergsmaal ° Domstolens kompetence ° graenser ° fiktiv tvist eller anmodning om fortolkning af faellesskabsretlige bestemmelser, der ikke finder anvendelse i hovedsagen

(EF-traktaten, art. 177)

2. Miljoe ° beskyttelse af vilde fugle ° direktiv 79/409 ° medlemsstaternes gennemfoerelse ° betingelser for adgangen til at goere undtagelse fra de i direktivet fastsatte forbud

(Raadets direktiv 79/409, art. 5, 7 og 9)

Sammendrag

1. Efter den kompetencefordeling i henhold til traktatens artikel 177, der gaelder med hensyn til henholdsvis Domstolen og de nationale retter, er Domstolen, i det omfang de forelagte spoergsmaal angaar fortolkningen af en faellesskabsretlig bestemmelse, forpligtet til at traeffe afgoerelse uden principielt at skulle goere sig overvejelser med hensyn til de omstaendigheder, der har givet de nationale retsinstanser anledning til at forelaegge Domstolen de paagaeldende spoergsmaal, og hvorunder de vil anvende den faellesskabsretlige bestemmelse, som de har anmodet Domstolen om at fortolke.

Forholdet ville kun kunne vaere et andet, saafremt enten proceduren efter artikel 177 er misbrugt og i realiteten ivaerksat med henblik paa paa grundlag af en kunstig tvist at formaa Domstolen til at traeffe afgoerelse, eller saafremt det er aabenbart, at den faellesskabsretlige bestemmelse, som Domstolen anmodes om at fortolke, ikke kan finde anvendelse.

2. Artikel 9 i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, der i stk. 1 indeholder en bestemmelse om, at medlemsstaterne kan goere undtagelse fra det generelle forbud mod jagt paa beskyttede arter ifoelge direktivets artikel 5 og 7, saafremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende loesning, og i stk. 2 angiver de praecise krav, saadanne undtagelsesbestemmelser skal opfylde, skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne herefter kun kan indfoere undtagelsesbestemmelser som naevnt ved foranstaltninger, der tilstraekkeligt udfoerligt henviser til de forhold, der er naevnt i disse to stykker.

Man befinder sig nemlig her paa et omraade, hvor forvaltningen af et faelleseje er betroet medlemsstaterne paa deres respektive territorier, hvorfor en punktlig gennemfoerelse af direktiver her faar en saerlig betydning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskale bestemmelser ° harmonisering af lovgivningerne ° kapitaltilfoerselsafgifter ° opkraevning af en afgift af registrering af en virksomhed, som i givet fald og uden forhoejelse ogsaa gaelder som registrering af det kapitalselskab, der ejer virksomheden ° lovlighed

[Raadets direktiv 69/335, art. 10, litra c)]

Sammendrag

Artikel 10, litra c), i direktiv 69/335 om kapitaltilfoerselsafgifter, som i kraft af forbuddet mod afgifter med samme kendetegn som afgift af kapitaltilfoersler forbyder opkraevning af afgifter af indregistrering eller andre formaliteter, der gaar forud for udoevelse af en virksomhed, og som et selskab, en personsammenslutning eller en juridisk person med erhvervsformaal kan underkastes paa grund af deres juridiske karakter, skal fortolkes saaledes, at det ikke forbyder en afgift, som skal betales aarligt paa grund af en virksomheds registrering ved et handels- og industrikammer, selv hvis denne formalitet ligeledes gaelder som registrering af det kapitalselskab, som i givet fald er ejer af virksomheden, uden at der sker en forhoejelse af den paagaeldende afgift.

Den afgiftsstiftende begivenhed bestaar nemlig ikke i registreringen af det selskab, der ejer en virksomhed, men i registreringen af denne virksomhed selv, idet afgiften er uafhaengig af den juridiske karakter, som den enhed har, der er ejer af den virksomhed, for hvilken afgiften skal betales. Den paagaeldende afgift kan foelgelig ikke vaere knyttet til formaliteter, som kapitalselskaber skal opfylde paa grund af deres juridiske karakter.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Landbrug ° faelles landbrugspolitik ° finansiering gennem EUGFL ° regnskabsafslutningsprocedure ° anvendelsesomraade ° en medlemsstats udgifter til interventioner til regulering af landbrugsmarkederne ° hasteaktion vedroerende levering af landbrugsprodukter bestemt til befolkningen i Sovjetunionen ° omfattet

(Raadets forordning nr. 729/70 og nr. 598/91)

2. Landbrug ° EUGFL ° regnskabsafslutning ° afslag paa finansiering gennem EUGFL af visse udgifter som foelge af tilsidesaettelse af faellesskabsbestemmelserne ° den beroerte medlemsstats anfaegtelse af afslaget ° bevisbyrde

(Raadets forordning nr. 729/70 og nr. 598/91)

Sammendrag

1. Forordning nr. 598/91 om en hasteaktion vedroerende levering af landbrugsprodukter bestemt til befolkningen i Sovjetunionen blev udstedt med hjemmel i traktatens artikel 43, og den deri omhandlede aktion skulle navnlig gennemfoeres ved anvendelse af landbrugsprodukter, der var oplagret efter interventionsforanstaltninger, hvilket skulle udgoere et bidrag til reguleringen af landbrugsmarkederne; naevnte aktion er derfor omfattet af anvendelsesomraadet for forordning nr. 729/70 om finansiering af den faelles landbrugspolitik, saaledes at de udgifter, en medlemsstat afholder dertil, skal goeres til genstand for en regnskabsafslutning. I forbindelse hermed bestemmes det enten at lade udgifterne afholde over Faellesskabets budget eller af den paagaeldende medlemsstat, alt efter om der er tale om udgifter til interventioner, som er foretaget "efter Faellesskabets regler" eller ej.

2. Naar Kommissionen afslaar at lade EUGFL finansiere visse udgifter med den begrundelse, at de er foraarsaget af en tilsidesaettelse af faellesskabsbestemmelserne, som maa tilregnes en medlemsstat, paahviler det denne medlemsstat at godtgoere, at betingelserne for at opnaa den naegtede finansiering er opfyldt. Denne bevisbyrderegel finder ogsaa anvendelse paa en medlemsstat, som efter Kommissionens opfattelse, der stoettes paa resultater fra analyser af vareproever og paa en inspektion af produktionsanlaeg, ikke har opfyldt forpligtelsen til paa passende maade at kontrollere kvaliteten af det koed, der som konserves er leveret i forbindelse med gennemfoerelsen af den ved forordning nr. 598/91 vedtagne hasteaktion vedroerende levering af landbrugsprodukter bestemt til befolkningen i Sovjetunionen, foer Kommissionen frigiver sikkerhedsstillelsen for levering og udbetaler det i buddet fastsatte beloeb til producenten.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer ° etableringsfrihed ° fri udveksling af tjenesteydelser ° boersmaeglervirksomhed ° en medlemsstats bestemmelse om, at saadan virksomhed kun kan udoeves af selskaber med hjemsted paa dens omraade ° ikke tilladt

(EF-traktaten, art. 52 og 59)

Sammendrag

Traktatens artikel 52 og 59 er til hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at boersmaeglervirksomhed ° ud over af banker ° kun kan udoeves af selskaber, som har hjemsted paa dens omraade, og saaledes dels forhindrer boersmaeglere i andre medlemsstater, som vil drive virksomhed paa dens omraade, i at anvende visse former for etablering, saasom agenturer eller filialer, hvorved der paalaegges dem yderligere udgifter i forhold til indenlandske statsborgere, dels fuldstaendig beroever dem muligheden for at goere brug af den frie udveksling af tjenesteydelser.

Herved udoever den nemlig en forskelsbehandling, som ikke er objektivt begrundet, for selv om denne forpligtelse letter tilsynet og kontrollen med de erhvervsdrivende paa markedet, er den ikke den eneste maade, hvorpaa medlemsstaten dels kan sikre, at de erhvervsdrivende overholder de regler for udoevelsen af boersmaeglervirksomhed, den har fastsat, dels effektivt kan ivaerksaette sanktioner over for de erhvervsdrivende, som overtraeder disse regler, og heller ikke tvingende noedvendig. Der er navnlig intet til hinder for, at medlemsstaten kan kraeve, at boersmaeglerselskaber i andre medlemsstater giver oplysninger og stiller dokumenter til raadighed, som specifikt vedroerer den virksomhed, der udoeves af deres sekundaere etableringer paa dens omraade, at den goer deres udoevelse af virksomhed betinget af, at der stilles finansielle garantier dér, eller at der indgaas samarbejdsaftaler med myndighederne i andre medlemsstater om tilsyn med markederne og med maeglerne. Medlemsstaten kan ikke goere gaeldende, at reglerne om adgang til boersmaeglererhvervet i de forskellige medlemsstater, navnlig reglerne om garantier med hensyn til egenkapital, ikke kan sammenlignes, eftersom dens lovgivning udtrykkelig indeholder hjemmel til at indgaa saadanne aftaler, og de forskellige metoder, medlemsstaterne anvender med henblik paa at fastsaette kravene til egenkapitalen, set under ét giver en tilsvarende sikkerhed.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer ° arbejdstagere ° ligebehandling ° sociale fordele ° nationale retsforskrifter, som goer tildelingen af en begravelsesgodtgoerelse betinget af, at begravelsen har fundet sted paa nationalt omraade ° ulovligt ° retfaerdiggoerelse ° ikke muligt

(Raadets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter tildeling af en godtgoerelse til daekning af begravelsesudgifter, som afholdes af en vandrende arbejdstager, er betinget af, at jordfaestelsen eller ligbraendingen finder sted paa den paagaeldende medlemsstats omraade.

Uanset om en national retsforskrift gaelder uden forskel, maa den nemlig, naar den efter selve sin karakter er egnet til i hoejere grad at beroere vandrende end indenlandske arbejdstagere og dermed risikerer navnlig at stille de vandrende arbejdstagere ringere, anses for at medfoere indirekte forskelsbehandling og dermed for at vaere i strid med ligebehandlingsprincippet i naevnte forordnings artikel 7, stk. 2, medmindre den er objektivt begrundet og staar i rimeligt forhold til det tilstraebte formaal.

Hvad for det foerste angaar begravelsesudgifter, er det saaledes navnlig vandrende arbejdstagere ° selv om disse principielt er udsat for udgifter af samme art og af en tilsvarende stoerrelse som indenlandske arbejdstagere ° der vil vaere tilboejelige til at lade en begravelse foregaa i en anden medlemsstat paa grund af den tilknytning, som medlemmerne af en saadan familie normalt opretholder med deres hjemstat. Hvad for det andet angaar en naegtelse af at udbetale en begravelsesgodtgoerelse i det tilfaelde, hvor begravelsen foregaar i en anden medlemsstat, kan en saadan naegtelse hverken begrundes i hensynet til den offentlige sundhed eller til begravelsesudgifternes stoerrelse, da begravelsesgodtgoerelsen under alle omstaendigheder ikke daekker udgifter til transport af kisten til et sted, der ligger fjernt fra afdoedes bopael, ligesom den heller ikke kan begrundes med vanskeligheder i kontrollen med de afholdte udgifter.