Forslag til afgørelse fra generaladvokat Van Gerven fremsat den 26. september 1991. - GROUPEMENT DES INDUSTRIES DES MATERIELS D'EQUIPEMENT ELECTRIQUE ET DE L'ELECTRONIQUE INDUSTRIELLE ASSOCIEE (GIMELEC) M. FL. MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - DUMPING - AFSLUTNING AF PROCEDUREN - ENFASEDE ELEKTRISKE MOTORER MED TO HASTIGHEDER. - SAG C-315/90.



Samling af Afgørelser 1991 side I-05589



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. Kommissionen modtog i juli 1989 en klage fra tre erhvervsorganisationer (Associazione Nazionale Industrie Elettrotechniche e Elettroniche (ANIE), Italien; Groupement des industries de matériels d' équipement électrique et de l' électronique industrielle associée (Gimelec), Frankrig; Asociación nacional de fabricantes de bienes de equipo (Sercobe), Spanien), som repraesenterer faellesskabsproducenterne af enfasede elektriske motorer, med to hastigheder, som anvendes ved fremstilling af vaskemaskiner med lav hastighed (herefter benaevnt "elektriske motorer") (1). I henhold til klagen importeredes tilsvarende elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien, Rumaenien og Tjekkoslovakiet til dumpingpriser, hvorved en erhvervsgren i Faellesskabet paafoertes skade. Da Kommissionen ansaa klagen for at indeholde tilstraekkelige beviser, indledte den en antidumpingprocedure (2).

Kommissionen drog paa grundlag af undersoegelsen den konklusion, at importen af elektriske motorer med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet ikke havde paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade. Kommissionen havde udelukket Bulgarien fra undersoegelsen, fordi der ikke var konstateret nogen eksport fra dette land i 1988 og i undersoegelsesperioden fra den 1. januar til den 30. september 1989. Kommissionen afsluttede antidumpingproceduren ved afgoerelse 90/399/EOEF af 26. juli 1990 (herefter benaevnt "den anfaegtede afgoerelse") (3).

2. To af de tre erhvervsorganisationer, som klagede, nemlig Gimelec og Sercobe, samt to italienske producenter af elektriske motorer, nemlig Sole SpA og Nuova IB-MEI SpA, har sammen anlagt sag med paastand om annullation af den anfaegtede afgoerelse. Sagsoegerne har til stoette for deres paastand fremsat foelgende to anbringender: Det var med urette, at Kommissionen konkluderede, at importen af elektriske motorer med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet ikke har paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade (den anfaegtede afgoerelses 17. betragtning). Det var desuden med urette, at Kommissionen udelukkede importen med oprindelse i Bulgarien fra undersoegelsen (den anfaegtede afgoerelses 7. betragtning).

Formaliteten

3. Sagsoegerne har anfoert - hvilket Kommissionen ikke bestrider - at det fremgaar af Fediol-dommen (4) og Timex-dommen (5), at de har soegsmaalskompetence til at anlaegge denne sag.

Jeg deler den opfattelse, at sagen for de fire sagsoegeres vedkommende kan antages til realitetsbehandling. Erhvervsorganisationerne Gimelec og Sercobe, som henholdsvis handler paa vegne af en fransk og en spansk producent, er medunderskrivere af den klage over dumpingimport, som blev indgivet i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 (herefter benaevnt "grundforordningen") (6). Sole SpA og Nuova IB-MEI SpA er de italienske producenter, paa hvis vegne erhvervsorganisationen ANIE handlede ved sammen med Gimelec og Sercobe at indgive klagen.

Som generaladvokat Jacobs anfoerte i sit forslag til afgoerelse i sagen vedroerende Extramet Industrie (7), foelger det af Domstolens praksis, bl.a. af de naevnte Fediol- og Timex-domme:

"at et annullationssoegsmaal kan rejses enten af en klager eller af en virksomhed, som - selv om den ikke selv har kunnet indgive klagen - har spillet en afgoerende rolle i forbindelse med klagens indgivelse. Spoergsmaalet kan i oevrigt rejses saavel mod en meddelelse til sagsoegeren om, at der ikke traeffes nogen foranstaltning, som mod en forordning om indfoerelse af antidumpingtold". (Forslagets 22. afsnit).

I betragtning af denne praksis mener jeg, at det soegsmaal, som er rejst til proevelse af Kommissionens afgoerelse, kan admitteres.

Anbringendet om, at importen med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet ikke har paafoert skade

4. Kommissionen drog i den anfaegtede afgoerelses 17. betragtning den konklusion, at "importen af elektriske motorer med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet ikke har paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade".

Ifoelge sagsoegerne bygger denne konklusion kun paa to grunde: dels et fald i den paagaeldende imports markedsandel, dels at importen ikke paavirkede faellesskabsproducenternes priser.

5. Foer jeg undersoeger de argumenter, som sagsoegerne har fremsat for at godtgoere, at disse to grunde er forkerte, vil jeg goere opmaerksom paa, at som praeciseret i dommen i sagen Neotype Techmashexport mod Kommissionen og Raadet (praemis 50) (8), omfatter en undersoegelse af, om der foreligger skade, ifoelge grundforordningens artikel 4, stk. 2, en raekke faktorer, idet dog hverken en enkelt eller flere af disse noedvendigvis er udslagsgivende for afgoerelsen. Det fremgaar af den anfaegtede afgoerelses betragtninger, at den ikke udelukkende bygger paa de to grunde, sagsoegerne har anfoert. I overensstemmelse med de i artikel 4, stk. 2, opstillede kriterier har Kommissionen taget en raekke faktorer i betragtning: importens omfang i absolut vaerdi og i forhold til forbruget i Faellesskabet (8. og 9. betragtning); importpriserne (10. betragtning); produktionen i Faellesskabet (11. betragtning); faellesskabsproducenternes udnyttelse af produktionskapaciteten (12. betragtning); faellesskabsproducenternes salg og markedsandel (13. og 14. betragtning); faellesskabsproducenternes salgspriser (15. betragtning); faellesskabsproducenternes fortjeneste (16. betragtning).

Som Kommissionen imidlertid selv har erkendt i duplikken, laa der en raekke "vaesentlige faktorer" til grund for, at den konstaterede, at der ikke var forvoldt skade. Blandt disse faktorer var to faktorer, som i vidt omfang stemmer overens med de grunde, sagsoegerne har fremfoert, nemlig faldet i markedsandelen for importen med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet og stigningen i faellesskabsproducenternes salgspriser. Da der er tale om vaesentlige faktorer, kan man ikke, som Kommissionen goer det i svarskriftet, haevde, at selv om sagsoegernes kritik af Kommissionens vurdering af disse to faktorer var begrundet, ville den anfaegtede afgoerelse alligevel vaere gyldig i betragtning af de oevrige faktorer, som var taget i betragtning. Sagsoegernes argumenter med hensyn til de to faktorer maa derfor undersoeges, uden at de oevrige faktorer af den grund mister deres betydning.

Faldet i markedsandelen for importen med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet

6. Indledningsvis har sagsoegerne taget forbehold med hensyn til paalideligheden af de oplysninger, som Kommissionen har anvendt til at fastlaegge omfanget af eksporten med oprindelse i Rumaenien og Tjekkoslovakiet. Oplysningerne stammer udelukkende fra de rumaenske og tjekkoslovakiske eksportoerers besvarelser af spoergeskemaerne om antidumping, de er ikke efterproevet og stemmer ikke overens med sagsoegernes oplysninger.

Kommissionen har naermere forklaret, at det er kutyme, at det talmateriale, som fremkommer ved besvarelserne af spoergeskemaerne, laegges til grund ved saadanne afgoerelser, om muligt underbygget af Eurostat' s statistikker. Sidstnaevnte oplysninger, som oplysningerne i klagen over dumpingimporten i denne sag byggede paa, udgoer ikke beviser, da oplysningerne ogsaa omfatter andre produkter end dem, der er omfattet af antidumpingproceduren.

Heraf foelger, at Kommissionen byggede sin afgoerelse paa de oplysninger, den med rimelighed kunne raade over. Sagsoegerne har desuden ikke fremlagt noget bevis, som kan rejse tvivl om disse oplysninger.

7. Sagsoegerne har dernaest anfoert, at Kommissionen tog udgangspunkt i den opfattelse, at grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), goer det til en noedvendig betingelse for at konstatere skade efter bestemmelsen, at den paagaeldende imports markedsandel er steget. De mener, at Kommissionen har fortolket bestemmelsen forkert ved at laegge denne opfattelse til grund.

Grundforordningens artikel 4, stk. 2, opregner de faktorer, som skal tages i betragtning ved undersoegelsen af, om der foreligger skade, og fremhaever, at "hverken en enkelt eller flere af disse noedvendigvis er udslaggivende for afgoerelsen". Dette indebaerer, at det ikke er en noedvendig betingelse for at konstatere, at der foreligger skade, at den paagaeldende imports markedsandel er steget. Man kan dog konstatere ved blot at laese den anfaegtede afgoerelses betragtninger, at Kommissionen ikke udelukkende har baseret sig paa faldet i markedsandelen for importen for at konkludere, at der ikke forelaa skade. Som allerede anfoert (afsnit 5) tog Kommissionen hensyn til en raekke af de i grundforordningens artikel 4, stk. 2, opregnede faktorer, selv om den ansaa faldet for at vaere en vaesentlig faktor, hvilket den inden for sit skoen lovligt kan goere.

8. Sagsoegerne har ogsaa kritiseret, at Kommissionen ikke har bedoemt skaden alene i forhold til det "frie marked" for elektriske motorer. De har anfoert, at naar en del af faellesskabsproduktionen saelges inden for en koncerns "eget marked", kan denne del ikke anses for at vaere genstand for normale kommercielle transaktioner, og er derfor ikke udsat for virkningerne af den underbudte import. De mener, at Kommissionen klart har forskelsbehandlet dem ved i denne sag at afslaa at anvende sin faste praksis, som bestaar i kun at tage hensyn til det "frie marked" i en situation som den ovennaevnte. Saafremt Kommissionen havde fulgt denne fremgangsmaade, ville man have konstateret, at den paagaeldende import ikke alene havde en stoerre markedsandel (39-40% og mere end 50% paa det italienske marked), men ogsaa, at denne markedsandel var stabil eller i let stigning mellem 1986 og 1989. Sagsoegerne har desuden anfoert, at selv hvis importens markedsandel i forhold til det "samlede marked" kunne tages i betragtning, ville markedsandelen fortsat ligge paa et betragteligt niveau - ca. 25%.

9. Hertil bemaerkes, at i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, skal undersoegelsen af, om der foreligger skade, omfatte: a) omfanget af importen, b) priserne paa importen og c) foelgevirkningerne af importen.

Sagsoegerne har med rette anfoert, at importens foelgevirkninger kun (generelt) kan vurderes paa det "frie marked". Som de anfoerer i staevningen, "er de priser, som anvendes inden for en koncern, 'overfoerselspriser' , som ikke noedvendigvis afspejler den oekonomiske realitet, hvorfor de ikke kan sammenlignes med de priser, som opnaas ved normale kommercielle transaktioner med uafhaengige koebere". Dette er i oevrigt grunden til, at Kommissionen, i forbindelse med undersoegelsen af importens virkninger paa faellesskabsproducenternes priser og fortjeneste, henviser til indkoebspolitikken inden for den koncern, som en stor faellesskabsproducent tilhoerte (jf. afsnit 14 nedenfor).

10. Spoergsmaalet om de faktiske priser og fortjenesten spiller dog ikke samme rolle, naar der som i grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), er tale om at vurdere importens omfang. I henhold til bestemmelsen skal importens omfang undersoeges:

"Isaer (9) for at fastslaa hvorvidt (importen) er steget betydeligt enten absolut eller i forhold til produktionen eller forbruget i Faellesskabet".

To ting fremgaar af den citerede bestemmelse. For det foerste understreger bestemmelsen ved at praecisere formaalet med den undersoegelse, som skal foretages, den saerlige betydning, som faellesskabsinstitutionerne kan, for ikke at sige skal, tillaegge en stigning i importen. Men som sagsoegerne selv bemaerker, er den paagaeldende imports markedsandel alene set i forhold til det "frie marked" ikke steget mellem 1986 og 1989.

Derudover fremgaar det af bestemmelsen, at saafremt stigningen i importen er relativt udtrykt, er det i forhold til produktionen eller forbruget i Faellesskabet, at den skal vurderes. Heraf foelger det, at det som hovedregel er hele produktionen eller forbruget i Faellesskabet, dvs. det "samlede marked", som skal bruges som sammenligningsgrundlag for at fastslaa importens markedsandel.

11. Det er korrekt, at Kommissionen i enkelte tilfaelde kun har anvendt det "frie marked" for at udtrykke udviklingen i dumpingimportens markedsandel. Man kan dog ikke haevde, at Kommissionens holdning i disse procedurer er en fast praksis. Kommissionen understreger, at faellesskabsinstitutionerne i antidumpingproceduren vedroerende importen af flerfasede elektriske motorer (10) i lighed med denne sag har vurderet importens omfang i forhold til det "samlede marked". Kommissionen opregner desuden en raekke faktiske forhold - som sagsoegerne ikke har bestridt - der fik den til at antage, at importens andel paa det "samlede marked" i denne sag kunne give et bedre billede af markedsudviklingen paa grund af forbindelsen mellem de to markedssegmenter. Kommissionen har derfor anfoert, at de elektriske motorer, uanset om de er importeret eller har oprindelse i Faellesskabet, saelges paa det samme marked og anvendes til samme formaal, nemlig til fremstilling af vaskemaskiner. Desuden saelger de producenter af elektriske motorer, som staar i forbindelse med vaskemaskineproducenter (nemlig det franske selskab Selni, som er forbundet med Thomson-koncernen, og det italienske selskab Sole, som nu er forbundet med Electrolux-koncernen), ogsaa til andre vaskemaskineproducenter til stort set de samme priser som dem, der benyttes ved salg til de vaskemaskineproducenter, de staar i forbindelse med. De omhandlede vaskemaskineproducenter (dvs. dem som henhoerer under Thomson- og Electrolux-koncernerne) koeber ogsaa baade importerede elektriske motorer og motorer, som er fremstillet af de to faellesskabsproducenter, som siges at vaere uafhaengige (dvs. det spanske selskab IB-MEI og dets italienske datterselskab Nuova IB-MEI).

Kommissionen har desuden gjort gaeldende - hvilket sagsoegerne heller ikke har bestridt - at der kun kan sondres mellem det "frie marked" og det "eget marked" for et selskabs vedkommende, som tilhoerer en koncern, nemlig det franske selskab Selni. Det italienske selskab Sole, som i oktober 1987 overgik fra Zanussi-koncernen til Electrolux-koncernen, har nemlig ikke givet Kommissionen nogen oplysninger, paa grundlag af hvilke der kan sondres mellem frie salg/bundne salg i aarene 1986-1988.

Jeg mener derfor, at Kommissionen med rette kunne vurdere udviklingen i markedsandelen for importen paa grundlag af det "samlede marked".

12. Sagsoegerne har under retsmoedet gjort gaeldende, at der er lighed mellem den situation, som foreligger i denne sag, og den situation, som forelaa under den procedure, som foerte til, at Raadet ved forordning (EOEF) nr. 864/87 indfoerte en antidumpingtold paa importen af flerfasede elektriske motorer.

Det er korrekt, at Raadet i forordning nr. 864/87 konkluderede, at den paagaeldende import havde forvoldt faellesskabsproducenterne skade og det paa trods af, at importens markedsandel var faldet. Kommissionen har dog med rette fremfoert, at situationerne ikke kan sammenlignes. Som jeg skrev i mit forslag til afgoerelse (34. afsnit) i de i fodnote 10 naevnte sager, blev den antidumpingprocedure, der gik forud for udstedelsen af forordning nr. 864/87, indledt for at undersoege, om de tilsagn om prisforhoejelser, der var afgivet af eksportoererne af de flerfasede motorer, og som var godtaget af Raadet og Kommissionen, var tilstraekkelige til at undgaa dumpingimportens skadelige virkninger, som var fastslaaet i forbindelse med en tidligere procedure. Bortset fra at konkludere, at de tidligere trufne foranstaltninger ikke havde haft nogen virkning, var det normalt at konstatere et fald, om end det ansaas for utilstraekkeligt, i markedsandelen for importen af flerfasede motorer. I denne sag drejer det sig imidlertid ikke om at konstatere, om skaden er ophoert, men om den foreligger. I denne sammenhaeng mener jeg ikke, at Kommissionen har overskredet graenserne for sit skoen ved at laegge til grund, at faldet i den paagaeldende imports markedsandel var en vaesentlig faktor for at konkludere, at der ikke forelaa skade.

Importens virkning paa faellesskabsproducenternes priser

13. Kommissionen undersoeger i den anfaegtede afgoerelses 15. og 16. betragtning faellesskabsproducenternes salgspriser og fortjenester. I 17. betragtning drager den foelgende konklusion:

"Hvad angaar salgspriserne, kunne producenterne foretage en betydelig forhoejelse paa trods af de konstaterede underbud. Argumentet om, at disse forhoejelser ikke var tilstraekkelige, kunne ikke efterproeves i noedvendigt omfang og forekom ikke relevant, for saa vidt som priserne for to af de paagaeldende producenters vedkommende dikteredes af moderselskaberne, som fremstillede vaskemaskiner.

Selv om der saaledes nok synes at have vaeret tale om en vis forringelse af de finansielle resultater i loebet af undersoegelsesperioden, finder Kommissionen ikke grundlag for, at denne udvikling tilskrives den paagaeldende import."

14. Sagsoegerne goer foerst gaeldende, at denne konklusion bygger paa en begrundelse, som ikke opfylder kravene i EOEF-Traktatens artikel 190, da faellesskabsproducenternes identitet ikke angives, og idet de paaberaabte grunde delvis overlapper hinanden.

Som Domstolen understregede i dommen Nakajima All Precision mod Raadet (11) (praemis 14), foelger det af fast praksis, at:

"Den begrundelse, som kraeves i henhold til Traktatens artikel 190, klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som den faellesskabsmyndighed, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, dels saaledes at de beroerte personer kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels saaledes at Domstolen kan udoeve sin proevelsesret."

Efter min opfattelse opfylder den begrundelse, Kommissionen har fremfoert i den anfaegtede afgoerelses 15., 16. og 17. betragtning, de betingelser, som er opstillet i Domstolens praksis. Faellesskabsproducenterne er ganske vist ikke naevnt ved navn i de paagaeldende afsnit. Paa grundlag af teksten er det dog muligt blandt de producenter, som er naevnt ved navn i den anfaegtede afgoerelses 5. betragtning at identificere de producenter, som afsnittene henviser til.

15. Sagsoegerne anfoerer dernaest, at begrundelsen for den i 17. betragtning anfoerte konklusion grundlaeggende er ulogisk, idet der systematisk soeges andre grunde til, at der forelaa en "vis forringelse af faellesskabsproducenternes finansielle situation", end at det skyldtes foelgevirkningerne ved den paagaeldende import. En undersoegelse af de enkelte faellesskabsproducenters situation vil godtgoere denne mangel paa logik. I den forbindelse har sagsoegerne navnlig anfoert, at Kommissionen, uanset at den anvendte det "samlede marked" ved fastlaeggelsen af importens omfang, udtrykkelig antog, at en producents tab skyldtes indkoebspolitikken inden for den koncern, den paagaeldende producent tilhoerte. Sagsoegerne har ogsaa gjort gaeldende, at stigningen i faellesskabsproducenternes salgspriser i undersoegelsesperioden ikke kan begrunde, at der ikke var forvoldt skade, for saa vidt som denne stigning (paa 3-4%) afspejlede stigningen i produktionsomkostningerne som foelge af stigningen i verdensmarkedsprisen paa kobber i 1989, hvorfor stigningen ikke kunne genoprette faellesskabsproducenternes finansielle situation.

16. Jeg vil i den forbindelse henvise til, at Faellesskabets institutioner raader over vide skoensmaessige befoejelser ved vurderingen af komplicerede oekonomiske forhold (jf. bl.a. praemis 86 i den naevnte dom i sagen Nakajima All Precision mod Raadet). Dette er bl.a. tilfaeldet, for saa vidt angaar valget og vurderingen af de oekonomiske forhold, som er relevante ved fastlaeggelsen af dumpingimportens foelgevirkninger for faellesskabsproduktionen. I denne sag har Kommissionen tillagt det stor betydning, at faellesskabsproducenterne kunne forhoeje deres priser i undersoegelsesperioden. Denne oekonomiske faktor er udtrykkelig anfoert i den retningsgivende liste (12) i grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c):

"- (5. led) priser (dvs. pristryk eller hindringer af prisstigninger, som ellers ville have fundet sted)".

Sagsoegerne har med rette anfoert, at efter denne bestemmelse kan der konstateres en skade, selv om faellesskabsproducenternes salgspriser er steget, saafremt det fremgaar, at denne stigning ville have vaeret stoerre, saafremt den paastaaede dumpingimport ikke havde foreligget. Visse faellesskabsproducenter har desuden under undersoegelsesperioden gjort gaeldende, at importen med oprindelse i Rumaenien og i Tjekkoslovakiet havde forhindret dem i at saette deres priser op i samme omfang, som deres produktionsomkostninger var steget. Det fremgaar af den anfaegtede afgoerelses 16. betragtning, at Kommissionen har anfoert to grunde til at forkaste dette argument.

17. Kommissionen anfoerte for det foerste, at den ikke kunne efterproeve dette argument, for saa vidt som to virksomheder, der repraesenterer naesten halvdelen af produktionen i Faellesskabet (Sole og Nuova IB-MEI), ikke havde indgivet oplysninger om deres finansielle situation i aarene forud for undersoegelsesperioden. Dette er vaesentligt. Det fremgaar nemlig af artikel 4, stk. 2, litra c), i grundforordningen, at importens foelgevirkninger skal vurderes paa baggrund af de tendenser, som fremgaar af de oekonomiske faktorer, som er taget i betragtning. Der kan derfor kun udledes relevante oplysninger om importens foelgevirkninger, saafremt faellesskabsproducenternes finansielle situation paa undersoegelsestidspunktet kan sammenlignes med deres situation de foregaaende aar. En saadan sammenligning var navnlig vigtig i denne sag, hvor den paagaeldende imports omfang faktisk ikke var steget mellem 1986 og 1989.

Kommissionen har dernaest bemaerket, at af de fire faellesskabsproducenter opnaaede to fortjeneste og to led tab. Et af de to selskaber, som led tab (Nuova IB-MEI), var et datterselskab af en uafhaengig producent, som opnaaede fortjeneste (IB-MEI). Det andet selskab, som led tab (Sole), var en integreret producent. Kommissionen konstaterede, at sidstnaevnte selskabs finansielle situation snarere var en foelge af den paagaeldende koncerns indkoebspolitik end af den paagaeldende import. Sagsoegerne har ikke bestridt dette. De har blot understreget, at Kommissionen her stoetter sig paa, at producenten er integreret i en koncern, uanset at Kommissionen havde afslaaet at tage hensyn til denne situation ved vurderingen af importens markedsandel. Jeg kan ikke se paa hvilket punkt, det skulle vaere selvmodsigende, at Kommissionen havde den holdning. Som jeg anfoerte i afsnit 9, har sagsoegerne selv bemaerket, at importens foelgevirkninger (generelt) kun kan vurderes paa grundlag af det "frie marked", da salg inden for en koncern ikke noedvendigvis udgoer normale handelsmaessige transaktioner, og da de resultater, som fremkommer derved, derfor ikke noedvendigvis afspejler den oekonomiske realitet.

18. For saa vidt angaar foelgevirkningerne for produktionsomkostningerne paa grund af stigningen i verdensmarkedsprisen paa kobber, har Kommissionen under retsmoedet anfoert, at det paa grundlag af en kontrol af regninger, som blev betalt i undersoegelsesperioden, ikke kunne konstateres, at der havde vaeret denne foelgevirkning for alle faellesskabsproducenterne. Kommissionen har nemlig gjort gaeldende, hvilket sagsoegerne ikke har bestridt, at de priser, som blev faktureret til visse producenter i denne periode, ikke afspejlede den stigning i verdensmarkedsprisen paa kobber, som samtidig indtraadte. Jeg mener derfor, at Kommissionen med rette kunne antage, at det ikke var godtgjort, at produktionsomkostningerne var steget i undersoegelsesperioden paa grund af stigningen i prisen paa kobber i samme periode. Sagsoegerne har desuden ikke fremfoert noget bevis, som kan rejse tvivl om Kommissionens konklusion paa dette omraade.

19. Paa baggrund af det anfoerte mener jeg, at Kommissionen ikke overskred graenserne for sit skoen ved at konkludere, at det ikke kunne tilskrives den paagaeldende import, at faellesskabsproducenternes finansielle situation tilsyneladende var forringet.

Anbringendet vedroerende import med oprindelse i Bulgarien

20. I klagen over dumpingimporten gjorde erhvervsorganisationerne Kommissionen opmaerksom paa den trussel om skade, som importen af elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien indebar. Dette fremgaar af et uddrag af klagen, der findes som bilag til staevningen:

"Importen fra Bulgarien er af nyere dato og for oejeblikket begraenset til Spanien. Der er dog al mulig grund til at antage, at der er risiko for, at importen snart vil naa samme omfang som importen fra Rumaenien og fra Tjekkoslovakiet. Det ser nemlig ud til, at de bulgarske motorer er ved at blive typegodkendt hos en raekke stoerre vaskemaskineproducenter i Spanien, Frankrig og i Italien. Naar dette er sket (hvilket i gennemsnit tager et til to aar), er det hoejst sandsynligt, at der vil blive afgivet store ordrer til importoererne af disse motorer. De foerste tilfaelde af import, som man i oejeblikket er vidne til i Spanien, kan derfor anses for forloeberen til bulgarsk indtraengen paa faellesmarkedet, hvilket for Faellesskabets producenter indebaerer en reel trussel om skade."

Klagen indeholdt ogsaa en tabel, hvoraf det fremgik, at der i 1988 var importeret 50 000 elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien til Spanien.

Det fremgaar af den anfaegtede afgoerelses 7. betragtning, at Kommissionen havde udelukket Bulgarien fra undersoegelsen, "fordi der ikke var konstateret nogen eksport fra dette land i 1988 og i undersoegelsesperioden".

21. Sagsoegerne er af den opfattelse, at det var ubegrundet at udelukke eksporten med oprindelse i Bulgarien og kraever denne afgoerelse annulleret.

Kommissionen goer gaeldende, at afgoerelsen om at udelukke eksporten fra Bulgarien bygger paa tre informationskilder. For det foerste fremgik det ikke af Eurostat' s statistikker, at der forelaa import af elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien. Desuden havde den bulgarske eksportoer erklaeret, at han ikke havde eksporteret til Faellesskabet i aarene 1988 og 1989. Endelig havde det spanske toldvaesen bekraeftet, at der hverken i 1988 eller i undersoegelsesperioden forelaa import af elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien.

Sagsoegerne fremlaegger ikke noget bevis for, at der blev importeret 50 000 elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien til Spanien i 1988, som det er anfoert i klagen over dumpingimporten. Desuden har de ikke bestridt det af Kommissionen anfoerte om, at der ikke var konstateret eksport af motorer med oprindelse i Bulgarien i undersoegelsesperioden.

Derfor er anbringendet vedroerende udelukkelsen af eksporten med oprindelse i Bulgarien ikke begrundet.

22. Det samme gaelder det argument, som sagsoegerne har fremsat i replikken, om, at Kommissionen burde have kontrolleret, om der forelaa import, ikke alene hos det spanske toldvaesen, men ogsaa hos det italienske og franske toldvaesen.

Kommissionen foretog en supplerende kontrol hos det spanske toldvaesen, idet den bulgarske eksportoers erklaering og Eurostat' s oplysninger stred mod det af erhvervsorganisationerne fremfoerte om, at der var importeret 50 000 elektriske motorer til Spanien i 1988. Sagen indeholdt dog ingen holdepunkter for import til Italien eller Frankrig af elektriske motorer med oprindelse i Bulgarien, hvilket kunne have begrundet en supplerende kontrol. Det kan derfor ikke foreholdes Kommissionen, at den ikke foretog en saadan supplerende kontrol, for saa vidt angaar import til Italien og Frankrig.

Sammenfatning

23. Jeg foreslaar Domstolen at frifinde sagsoegte og at paalaegge sagsoegerne at betale sagens omkostninger.

(*) Originalsprog: fransk.

(1) Disse elektriske motorer henhoerer under KN-kode 8501 40 90. Det skal bemaerkes, at elektriske motorer af den beskrevne type kun anvendes i vaskemaskiner, der er bestemt for markederne i den sydlige del af Faellesskabet. Paa grund af det fugtigere og mindre solrige klima i den nordlige del af Faellesskabet har de vaskemaskiner, som saelges dér, motorer, som kan centrifugere med hoejere hastigheder.

(2) Meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende importen af visse enfasede elektriske motorer, med to hastigheder, med oprindelse i Bulgarien, Rumaenien og Tjekkoslovakiet (EFT 1989 C 286, s. 11).

(3) Afgoerelse om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende importen af visse enfasede elektriske motorer, med to hastigheder, med oprindelse i Bulgarien, Rumaenien og Tjekkoslovakiet (EFT L 202, s. 47).

(4) Dom af 4.10.1983 (sag 191/82, Sml. s. 2913).

(5) Dom af 20.3.1985 (sag 264/82, Sml. s. 849).

(6) Forordning af 11.7.1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (EFT L 209, s. 1).

(7) Forslag til afgoerelse fremsat den 21.3.1991 i sag C-358/89 (dom af 16.5.1991, Sml. I, s. 2501, paa s. 2507); jf. navnlig afsnit 18-22.

(8) Dom af 11.7.1990 (forenede sager C-305/86 og C-160/87, Sml. I, s. 2945).

(9) Paa tysk "insbesondere"; paa engelsk "in particular"; paa dansk "isaer"; paa spansk "especialmente"; paa italiensk "sopratutto"; paa graesk "*****"; paa nederlandsk "in het bijzonder"; paa portugisisk "nomeadamente".

(10) Raadets forordning (EOEF) nr. 864/87 af 23.3.1987 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af standardiserede elektriske motorer, flerfasede, med effekt paa over 0,75 kW, men hoejst 75 kW, med oprindelse i Bulgarien, Den Tyske Demokratiske Republik, Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn, og om endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (EFT L 83, s. 1). Domstolen har gennemgaaet forordningen i de domme, den afsagde den 11.7.1990 (forenede sager C-304/86 og C-185/87, Enital mod Kommissionen og Raadet, Sml. I, s. 2939, ovennaevnte sag Neotype Techmashexport mod Kommissionen og Raadet, og forenede sager C-320/86 og C-188/87, Stanko France mod Kommissionen og Raadet, Sml. I, s. 3013, sag C-157/87, Electroimpex mod Raadet, Sml. I, s. 3021, og sag C-323/88, Sermes, Sml. I, s. 3027).

(11) Dom af 7.5.1991 (sag C-69/89, Sml. I, s. 2069).

(12) Jf. dom af 5.10.1988, forenede sager 273/85 og 107/86, Silver Seiko mod Raadet, Sml. s. 5927, praemis 40.