Rettens kendelse (Første Afdeling) af 14. april 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft mod Rådet

(Sag T-263/12)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning — indefrysning af midler — princippet om retskraft — begrundelsespligt — forpligtelse til individuel meddelelse — retten til forsvar — retten til en effektiv domstolsbeskyttelse — ejendomsret — proportionalitet — rådets kompetence — magtfordrejning — retlig fejl — begrebet støtte til nuklear spredning — fejlfortolkning — søgsmål, der er åbenbart ugrundet«

1. EU-ret — grundlæggende rettigheder — personelt anvendelsesområde — juridiske personer, der er statsorganer i tredjelande — omfattet — tredjelandets ansvar for overholdelse af grundlæggende rettigheder på dets område — ingen betydning (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) (jf. præmis 27-32)

2. Retslig procedure — retskraft — rækkevidde (jf. præmis 36 og 37)

3. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — hjemmel — restriktive foranstaltninger fastsat i en afgørelse vedtaget på grundlag af artikel 215 TEUF — Rådets kompetence til at iværksætte restriktive foranstaltninger om indefrysning af midler, der er selvstændige og forskellige fra de foranstaltninger, der er anbefalet af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd (art. 215 TEUF; Rådets forordning nr. 267/2012) (jf. præmis 59 og 60)

4. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — henvisning til, at Irans nukleare aktiviteter indebærer en risiko for spredning — begreb — salg af udstyr og teknologi til gas- og olieindustrien — omfattet [Rådets forordning nr. 267/2012, art. 23, stk. 2, litra a); Rådets afgørelse 2010/413/FUSP] (jf. præmis 69 og 75)

Angående

Påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1).

Konklusion

1) Sagen forkastes, idet den er åbenbart retligt ugrundet.

2) Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

Rettens kendelse (Første Afdeling) af 14. april 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft mod Rådet

(Sag T-263/12)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning — indefrysning af midler — princippet om retskraft — begrundelsespligt — forpligtelse til individuel meddelelse — retten til forsvar — retten til en effektiv domstolsbeskyttelse — ejendomsret — proportionalitet — rådets kompetence — magtfordrejning — retlig fejl — begrebet støtte til nuklear spredning — fejlfortolkning — søgsmål, der er åbenbart ugrundet«

1. EU-ret — grundlæggende rettigheder — personelt anvendelsesområde — juridiske personer, der er statsorganer i tredjelande — omfattet — tredjelandets ansvar for overholdelse af grundlæggende rettigheder på dets område — ingen betydning (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) (jf. præmis 27-32)

2. Retslig procedure — retskraft — rækkevidde (jf. præmis 36 og 37)

3. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — hjemmel — restriktive foranstaltninger fastsat i en afgørelse vedtaget på grundlag af artikel 215 TEUF — Rådets kompetence til at iværksætte restriktive foranstaltninger om indefrysning af midler, der er selvstændige og forskellige fra de foranstaltninger, der er anbefalet af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd (art. 215 TEUF; Rådets forordning nr. 267/2012) (jf. præmis 59 og 60)

4. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — henvisning til, at Irans nukleare aktiviteter indebærer en risiko for spredning — begreb — salg af udstyr og teknologi til gas- og olieindustrien — omfattet [Rådets forordning nr. 267/2012, art. 23, stk. 2, litra a); Rådets afgørelse 2010/413/FUSP] (jf. præmis 69 og 75)

Angående

Påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1).

Konklusion

1) Sagen forkastes, idet den er åbenbart retligt ugrundet.

2) Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.