Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mischo fremsat den 5. december 2002. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik. - Traktatbrud - frie varebevægelser - foranstaltninger med tilsvarende virkning - oprindelsespåtegning - regionale mærker. - Sag C-6/02.



Samling af Afgørelser 2003 side I-02389



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Relevante bestemmelser

A - Fællesskabsbestemmelser

1. Ifølge artikel 28 EF er kvantitative indførselsrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning forbudt mellem medlemsstaterne. Artikel 30 EF bestemmer imidlertid, at restriktioner vedrørende indførsel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, er tilladt, såfremt de hverken udgør et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne.

2. Artikel 2, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler , bestemmer:

»2. I denne forordning forstås ved:

[...]

b) »geografisk betegnelse«: navnet på et område, et bestemt sted eller i undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel:

- som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette land

og

- hvis bestemte egenskaber, omdømme eller andre kendetegn kan tilskrives den geografiske oprindelse, og som er fremstillet og/eller forarbejdet og/eller tilvirket i det afgrænsede geografiske område.«

3. Beskyttelsen af en geografisk betegnelse træder i kraft efter afslutningen af proceduren i artikel 5 til 7, i forordning nr. 2081/92, når Kommissionen vedtager en forordning om registrering.

4. Artikel 17 i forordning nr. 2081/92 bestemmer, at inden seks måneder efter datoen for forordningens ikrafttræden underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke ved lov beskyttede betegnelser eller, i de medlemsstater, hvor der ikke findes nogen beskyttelsesordning, hvilke hævdvundne betegnelser de ønsker at registrere i henhold til nævnte forordning. Kommissionen registrerer de betegnelser, der er omhandlet i stk. 1, i det omfang de er i overensstemmelse med artikel 2 og 4. Medlemsstaterne kan bibeholde den nationale beskyttelse af de betegnelser, der er meddelt i overensstemmelse med stk. 1, indtil den dato, hvor der træffes afgørelse om registreringen.

B - Nationale bestemmelser

5. Efter forordning nr. 2081/92's ikrafttræden vedtog Den Franske Republik lov nr. 94-2 af 3. januar 1994 om anerkendelse af kvalitet for landbrugsprodukter og fødevarer (JORF af 4.1.1994, s. 131, herefter »loven«). Artikel L. 115-23-1 i denne lov bestemmer:

»Princippet om forbud mod, at der på et mærke eller et certifikat om overensstemmelse fremgår en geografisk angivelse, som ikke er registreret som en geografisk betegnelse, fremgår af artikel L. 643-4 i lov om landdistrikter, som lyder:

»Artikel L-643-4 - Mærket eller certifikatet for overensstemmelse må ikke indeholde en geografisk angivelse, hvis den pågældende angivelse ikke er registreret som en beskyttet geografisk betegnelse.

Hvis den administrative myndighed imidlertid har anmodet om registrering af denne geografiske angivelse som en beskyttet geografisk betegnelse, kan mærket eller certifikatet om overensstemmelse indeholde denne angivelse, herunder som en del af de særlige kendetegn, indtil det tidspunkt, hvor der træffes afgørelse om registrering.

[...]

Landbrugsprodukter og fødevarer, som før offentliggørelsen af lov nr. 94-2 af 3. januar 1994 om anerkendelse af kvalitet for landbrugsprodukter og fødevarer var forsynet med et mærke eller et certifikat for overensstemmelse, kan fortsat bære en angivelse om den geografiske oprindelse, selv om denne angivelse ikke er beskyttet som geografisk betegnelse, i en periode på otte år, regnet fra datoen for nævnte lovs offentliggørelse.««

II - Den administrative procedure

6. Den 21. december 1992 sendte de franske myndigheder deres besvarelse til en undersøgelse iværksat af Kommissionen med henblik på at udfærdige en fortegnelse over de mærker og andre nationale kvalitetsbetegnelser, der eksisterer på området for landbrugsprodukter og fødevarer. Denne besvarelse blev efterfulgt af en supplerende besvarelse den 14. januar 1993. Kommissionen fik efterfølgende kendskab til vedtagelsen af loven.

7. Kommissionen konstaterede, at et stort antal franske kvalitetsbetegnelser var forbeholdt produkter eller råvarer hidrørende udelukkende fra bestemte franske regioner, og sendte derfor en åbningsskrivelse til den franske regering den 16. december 1997. Kommissionen fandt, at de pågældende mærker indebar en tilsidesættelse af artikel 28 EF, fordi deres anvendelse var forbeholdt produkter fremstillet inden for specifikke geografiske zoner, med udelukkelse af produkter fra andre medlemsstater, der levede op til de objektive kriterier, der var fastsat for nævnte mærker, og for så vidt som de pågældende betegnelser på grund af deres ordlyd, ville gøre enhver mulighed, der måtte være for produkter fra andre medlemsstater for at bære dem, illusorisk. Kommissionen fandt, at den omstændighed, at der forbeholdes kvalitetsbetegnelser til produkter fra et bestemt geografisk område, ikke var retfærdiggjort i medfør af artikel 30 EF og hensynet til beskyttelsen af industriel ejendomsret. Kommissionen anførte navnlig, at forordning nr. 2081/92 indebar en harmonisering de regler, som tillader at forbeholde en betegnelse, der indeholder en geografisk reference, til produkter, der falder ind under forordningens anvendelsesområde.

8. I besvarelsen af åbningsskrivelsen fremhævede de franske myndigheder problemer af politisk, social, økonomisk og teknisk art med henblik på at begrunde fastholdelsen af en overgangsperiode for visse mærker, for hvilke der ikke havde kunnet træffes afgørelse om indplacering.

9. Efter at have modtaget besvarelsen, fremsatte Kommissionen ved skrivelse af 28. april 1999 en begrundet udtalelse, hvori den fandt, at Den Franske Republik - idet den har opretholdt retsbeskyttelsen for de pågældende betegnelser - har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), samt at Den Franske Republik - idet den på etiketterne til brug for kvalitetsbetegnelsen har bestemt, at der skulle stå »Contrôlé par qualité France« - har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler . I samme skrivelse anmodede Kommissionen Den Franske Republik om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse.

10. Den 7. juli 1999 modtog Kommissionen en skrivelse fra de franske myndigheder som svar på den begrundede udtalelse, hvoraf det fremgik, at myndighederne havde til hensigt at foretage en ny udformning af betegnelsen »Salaisons d'Auvergne«, idet henvisningen til det geografiske navn skulle slettes, at myndighederne havde til hensigt at ændre lovgivningen om regionale mærker, og at præsidenten for organisationen »Qualité-France« havde til hensigt at ændre organets standardlogo, med henblik på at gøre det klarere for forbrugerne, hvilke opgaver organisation udfører.

11. Ved skrivelse af 5. december 2001 sendte de franske myndigheder en skrivelse til Kommissionen med bilag som svar på den begrundede udtalelse for så vidt angik brugen af henvisningen til organisationen »Qualité-France«. Ved denne skrivelse oplyste de franske myndigheder Kommissionen om, at der var truffet foranstaltninger af denne organisation, således at organisationen »Qualité-France« alene blev nævnt som udsteder af certifikatet, efterfulgt af organisationens adresse.

12. Efter modtagelsen af denne skrivelse frafaldt Kommissionen sit klagepunkt vedrørende tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, i direktiv 79/112. Derimod fastholdt Kommissionen for så vidt angik de regionale mærker, at Den Franske Republik ikke havde efterkommet de anmodninger, der var fremsat i den begrundede udtalelse. Under disse omstændigheder besluttede den at anlægge nærværende sag.

III - Den skriftlige forhandling og parternes påstande

13. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

- Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 28 EF, idet den har opretholdt retsbeskyttelsen af betegnelsen »Salaisons d'Auvergne«, og de regionale mærker »Label régional Savoie«, »Label régional France-Comté«, »Label régional Corse«, »Label régional Midi-Pyrénées«, »Label régional Normandie«, »Label régional Nord-Pas-de-Calais«, »Label régional Ardennes de France«, »Label régional Limousin«, »Label régional Languedoc-Roussillon« og »Label régional Lorraine«.

- Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

14. Den Franske Republik har ikke bestridt, at dens lovgivning er i strid med fællesskabsretten, men har anmodet Domstolen om at tage hensyn til den udvikling, der er sket i den relevante lovgivning, og som følge heraf at fastslå, at Den Franske Republik har bragt traktatbruddet til ophør.

IV - Parternes anbringender og argumenter

15. Kommissionen har til støtte for sin påstand gjort gældende, at spørgsmålet om, hvorvidt de mærker, der er indført ved de franske bestemmelser, er i overensstemmelse med fællesskabsretten, skal vurderes i lyset af bestemmelserne i artikel 28 EF og artikel 30 EF, navnlig under henvisning til bestemmelserne i forordning nr. 2081/92. Kommissionen har i denne forbindelse henvist til Domstolens dom af 7. maj 1997 , af 10. november 1992 og af 12. oktober 1978 .

16. For så vidt angår betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« har Kommissionen anført, at de franske myndigheder har oplyst, at dette mærke skal gøres til genstand for en anmodning om registrering som geografisk betegnelse i henhold til artikel 5 i forordning nr. 2081/92. Kommissionen tvivler imidlertid på, at en sådan betegnelse kan registreres, for så vidt som forordningen giver mulighed for registrering af et bestemt produkt eller en bestemt råvare, og ikke en kategori af produkter, som de, der er omfattet af begrebet »saltede« (»salaisons«). Under alle omstændigheder kan de franske myndigheder ikke med føje påberåbe sig bestemmelserne i forordningens artikel 5, stk. 5, eftersom der ikke foreligger en anmodning om registrering af betegnelsen »Salaisons d'Auvergne«, som ville have givet dem mulighed for i en overgangsperiode og på nationalt plan at beskytte denne betegnelse i perioden, indtil der forelå en fællesskabsbeslutning om registrering heraf. Dette mærke skal derfor vurderes i lyset af bestemmelserne i artikel 28 EF og 30 EF.

17. For så vidt angår de øvrige regionale mærker har Kommissionen henvist til, at lovens artikel L. 115-23-1 bestemmer, at et mærke »ikke [må] indeholde geografiske angivelser, hvis den pågældende angivelse ikke er registreret som en beskyttet geografisk betegnelse«, men ikke desto mindre indfører en overgangsperiode på otte år, regnet fra datoen for offentliggørelsen af loven, i løbet af hvilken »produkter eller fødevarer, som bar et mærke før offentliggørelsen af nævnte lov, kan fortsætte med at bære en angivelse om den geografiske oprindelse, selv om denne angivelse ikke er beskyttet som geografisk betegnelse«. Kommissionen har anført, at den ikke er uvidende om de eventuelle tekniske problemer, som de erhvervsdrivende og de regionale kompetente instanser er stillet overfor i forbindelse med gennemførelsen af bestemmelserne om mærker. Imidlertid kan det ikke accepteres, at der indføres en overgangsperiode på otte år, hvilket udgør en tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 28 EF og 30 EF.

18. Kommissionen har gjort gældende, at de franske bestemmelser, som indfører betegnelsen »Salaisons d'Auvergne«, og de regionale mærker, kan have en indvirkning på de frie varebevægelser mellem medlemsstaterne, for så vidt som disse bestemmelser navnlig favoriserer handelen med varer af national oprindelse til skade for importerede varer. Deres anvendelse skaber og fastholder i sig selv en forskelsbehandling mellem disse to kategorier af varer.

19. Betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« og de franske regionale mærker har til formål at oplyse forbrugeren om, at det produkt, som er forsynet med betegnelsen, stammer fra en bestemt region og at give forbrugerne oplysninger om produkternes eller fødevarernes herkomst. Efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 2081/92, som netop har til formål på udtømmende måde at definere de betingelser, hvorunder der kan indføres en beskyttelse af en betegnelse, der etablerer et bånd mellem landbrugsprodukter og fødevarer på den ene side, og en bestemt geografisk oprindelse på den anden, kan beskyttelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser imidlertid alene ske inden for rammerne af denne forordning.

20. Kommissionen har gjort gældende, at uden for det materielle anvendelsesområde for forordning nr. 2081/92 kan begrebet »herkomstbetegnelse«, som er et begreb, der er anerkendt af Domstolen, ikke begrunde en hindring af de frie varebevægelser, medmindre det har til formål at beskytte et produkts omdømme, som er opnået blandt forbrugerne, eller en bestemt råvare, der stammer fra en bestemt region. Betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« og de franske regionale mærker er ikke »herkomstbetegnelser« i den forstand, hvor udtrykket er anvendt i Domstolens retspraksis, idet de ikke er knyttet til et bestemt produkt eller en bestemt råvare, men til grupper af produkter, hvis omdømme i øvrigt hverken er blevet fremhævet eller godtgjort.

21. Kommissionen har på grundlag heraf konkluderet, at for så vidt som betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« og de regionale mærker ikke er blevet registreret inden for rammerne af forordning nr. 2081/92, og idet de heller ikke udgør »herkomstbetegnelser«, finder artikel 30 EF ikke anvendelse med henblik på at retfærdiggøre den hindring af handelen inden for Fællesskabet, som disse mærker medfører.

22. I sit svarskrift har den franske regering indrømmet, at betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« ikke er forenelig med fællesskabsretten, og at den vil blive ophævet ved bekendtgørelse.

23. For så vidt angår det regionale mærke »Savoie« har den franske regering bemærket, at betegnelserne »tomme de Savoie«, »emmental de Savoie« og »pommes et poires de Savoie« er blevet registreret som geografisk betegnelse ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 af 12. juni 1996 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i forordning nr. 2081/92 , og at der for betegnelserne »jambon de Savoie« og »saucisson sec de Savoie« er indgivet ansøgning om registrering som geografisk betegnelse, som er under behandling. Endelig vil betegnelserne »jésus, rosette«, »pur jus de pomme de Savoie« og »plants et vigne de Savoie« blive ophævet ved en bekendtgørelse, der er under udarbejdelse.

24. For så vidt angår betegnelsen »Franche-Comté« har den franske regering gjort gældende, at det er ikke er nødvendigt at foretage nogen ændring af den eksisterende nationale lovgivning. Betegnelsen »morbier au lait cru« blev nemlig anerkendt som kontrolleret oprindelsesbetegnelse ved bekendtgørelse af 22. december 2000 om anvendelse af oprindelsesbetegnelsen »Morbier«. Der er indgivet en anmodning om registrering i henhold til artikel 5 i forordning nr. 2081/92 til Kommissionen den 24. november 2000. De øvrige produkter under dette mærke er allesammen omfattet af ansøgninger om geografiske betegnelser, som er under behandling.

25. For så vidt angår det regionale mærke »Corse« har den franske regering anført, at det aldrig forekommer at have været anvendt og desuden bør ophæves.

26. Den franske regering har vedrørende det regionale mærke »Midi-Pyrénées« forklaret, at de eneste produkter, der er omfattet heraf, er »produkter hidrørende fra overfedede gæs og ænder«. En bekendtgørelse om ophævelse af bestemmelserne om overfedede gæs og ænder er under udarbejdelse.

27. For så vidt angår det regionale mærke »Normandie« har den franske regering anført, at betingelserne for de pågældende produkter er blevet undergivet stadige revurderinger, og at de er blevet anerkendt som geografisk betegnelse eller som landbrugsmærker uden geografisk henvisning, på en sådan måde, at der sikres overensstemmelse mellem den nationale lovgivning og fællesskabsretten, uden at det er nødvendigt at ophæve nogen national bestemmelse.

28. For så vidt angår det regionale mærke »Nord-Pas-de-Calais« har den franske regering gjort gældende, at for så vidt angår produkterne »fromage vieux Lille ou gris de Lille«, »bières spéciales du Nord« og »langue de Valenciennes à la Lucullus« er anmodningerne om registrering som geografiske betegnelser under behandling. Bestemmelserne i national ret vedrørende de øvrige produkter, der sælges under dette mærke, er ved at blive ophævet.

29. Den franske regering har vedrørende det regionale mærke »Ardennes de France« forklaret, at betegnelserne »jambon sec des Ardennes«, »noix des Ardennes«, og »boudin blanc de Rethel« er blevet registreret som geografiske betegnelser i medfør af Kommissionens forordning (EF) nr. 2036/2001 af 17. oktober 2001 om tilføjelse til bilaget til forordning (EF) nr. 2400/96 om optagelse af visse betegnelser i det register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2081/92 . For så vidt angår produkterne »porcs des Ardennes« og »boudin blanc à l'oignon de la Vallée de la Meuse« er der indgivet to registreringsanmodninger om geografiske betegnelser, som er under behandling. En bekendtgørelse er under udarbejdelse for at sikre ophævelsen af bestemmelserne vedrørende øvrige betegnelser, nemlig »saucisson sec«, »fromage de Rocroi«, »galette au sucre«, »gâteau mollet« og »cidre«.

30. For så vidt angår det regionale mærke »Limousin« har den franske regering anført, at oprindelsesbetegnelsen »Limousin« alene anvendes for produkter, for hvilke der er registreret en geografisk betegnelse. Følgelig er det ikke nødvendigt at ophæve nogen bestemmelser med henblik på at bringe den nationale lovgivning i overensstemmelse med fællesskabsretten.

31. Hvad angår det regionale mærke »Languedoc-Roussillon« har den franske regering gjort gældende, at de eneste produkter, hvor der henvises til Languedoc, er »volailles du Languedoc«, som er registreret som geografiske betegnelser i medfør af forordning nr. 1107/96. Betingelserne for øvrigt fjerkræ er blevet harmoniseret uden geografisk henvisning og er omfattet af en ansøgning om registrering som geografisk betegnelse under betegnelsen »volailles des Cévennes«. Anvendelsen af betegnelsen »Languedoc-Roussillon« er således i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne.

32. Endelig for så vidt angår det regionale mærke »Lorraine« har den franske regering bemærket, at de produkter, der bærer dette mærke, er »Mirabelles de Lorraine« og »Bergamotes de Nancy«, som er registreret som geografisk betegnelse i medfør af forordning nr. 1107/96. Anvendelsen af ordet »Lorraine« er således i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne.

33. I sin replik har Kommissionen henvist til, at den franske regering har indrømmet, at betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« ikke er forenelig med fællesskabsretten, og at regeringen således har erkendt at have tilsidesat artikel 28 EF. For så vidt angår de øvrige regionale mærker har Kommissionen bemærket, at den franske regering har erkendt, at den frem til datoen for afgivelse af sit indlæg, fortsat tilsidesatte de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 28 EF, idet den opretholder den retsbeskyttelse, der gælder for disse betegnelser.

34. I sin duplik har den franske regering gjort gældende, at efter vedtagelsen af en ny national retsakt, fremstår de pågældende mærker og betegnelser på følgende måde:

»Bekendtgørelse af 12. august 2002 om ændring af bekendtgørelser om regionale mærker udstedt af ministeren for landbrug, fødevarer, fiskeri og landdistrikter, såvel som af statssekretæren for små og mellemstore virksomheder, handel, håndværk, liberale erhverv og forbrug (JORF af 11.9.2002, s. 15051, medfører følgende ændringer):

- Betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« er blevet ophævet.

- For så vidt angår det regionale mærke »Savoie« er betegnelserne »jésus, rosette«, »pur jus de pomme de Savoie« og »plants de vigne de Savoie« blevet ophævet.

- For så vidt angår det regionale mærke »Franche-Comté« figurerer angivelsen »morbier au lait cru« ikke længere på listen over beskyttede betegnelser.

- Det regionale mærke »Midi-Pyrénées« er blevet ophævet.

- For så vidt angår det regionale mærke »Nord-Pas-de-Calais« er det kun de betegnelser, for hvilke der er indgivet anmodning om registrering som geografisk betegnelse, og som stadig er under behandling, der fortsat findes på listen over beskyttede betegnelser.

- For så vidt angår det regionale mærke »Ardennes de France« er bestemmelserne om betegnelserne »saucisson sec«, »fromage de Rocroi«, »galette au sucre«, »gâteau mollet« og »cidre« ligeledes blevet ophævet.«

35. Det regionale mærke »Corse« er blevet ophævet ved en anden bekendtgørelse udstedt af ministeren for landbrug, fødevarer, fiskeri og landdistrikter den 12. august 2002 om ophævelse af en generel forordning om landbrugsmærker .

36. For så vidt angår det regionale mærke »Lorraine« er de betegnelser, der vedrører dette mærke, blevet registreret som geografisk betegnelse i medfør af forordning nr. 1107/96.

37. Endelig har den franske regering gjort gældende, at for så vidt angår de regionale mærker »Normandie«, »Limousin« og »Languedoc-Roussillon« er det ikke nødvendigt at foretage nogle ændringer af den nationale lovgivning med henblik på at bringe den i overensstemmelse med fællesskabsretten.

V - Vurdering

38. Det tilkommer Kommissionen at vurdere, om bestemmelserne i nævnte bekendtgørelser bevirker, at den franske lovgivning er blevet bragt i overensstemmelse med fællesskabsretten.

39. Det står under alle omstændigheder klart, at nævnte bekendtgørelser er blevet vedtaget efter udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse.

40. Det følger af fast retspraksis, som Domstolen har gentaget i en nyligt afsagt dom , at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse .

41. Domstolen bemærkede desuden i dommen i sagen Kommissionen mod Spanien , at en medlemsstat ifølge fast praksis ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at et direktiv ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist .

42. Da det af Kommissionen hævdede traktatbrud således er blevet fastslået, må der gives Kommissionen medhold i dens påstande.

VI - Forslag til afgørelse

43. På baggrund af ovenstående betragtninger foreslår jeg Domstolen følgende afgørelse:

- Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 28 EF, idet den har opretholdt retsbeskyttelsen for betegnelsen »Salaisons d'Auvergne« og de regionale mærker »Label régional Savoie«, »Label régional France-Comté«, »Label régional Corse«, »Label régional Midi-Pyrénées«, »Label régional Normandie«, »Label régional Nord-Pas-de-Calais«, »Label régional Ardennes de France«, »Label régional Limousin«, »Label régional Languedoc-Roussillon« og »Label régional Lorraine«.

- Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.