Ved artikel 28-31 i loi du 24 février 2017, modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers afin de renforcer la protection de l’ordre public et de la sécurité nationale (lov af 24.2.2017 om ændring af lov af 15. december 1980 om udlændinges indrejse, ophold og etablering på samt udsendelse fra det nationale område med henblik på at styrke beskyttelsen af den offentlige orden og den nationale sikkerhed) (Moniteur belge af 19.4.2017, s. 51890) (herefter »lov af 24. februar 2017«), blev artikel 44c-44f indsat i lov af 15. december 1980, hvilke har følgende ordlyd:

»Artikel 44c. Så længe den i artikel 44b omhandlede frist løber, kan en unionsborger eller et medlem af dennes familie ikke gøres til genstand for tvangsmæssig udsendelse.

For at undgå enhver risiko for, at den pågældende vil forsvinde inden for den i artikel 44b omhandlede frist, kan unionsborgeren eller et medlem af dennes familie pålægges at overholde forebyggende foranstaltninger. Kongen har beføjelse til at fastsætte disse foranstaltninger ved bekendtgørelse efter høring af Conseil des ministres [(ministerrådet)].

Artikel 44d. Stk. 1. Ministeren eller dennes befuldmægtigede træffer alle nødvendige foranstaltninger for at fuldbyrde påbuddet om at forlade området, når

1° unionsborgeren eller et medlem af dennes familie ikke har fået fastsat en frist for at forlade kongerigets område

2° unionsborgeren eller et medlem af dennes familie ikke har forladt kongerigets område inden for den frist, der er fastsat for den pågældende

3° unionsborgeren eller et medlem af dennes familie før udløbet af den frist, der er fastsat for at forlade kongerigets område, udgør en flugtrisiko, ikke har overholdt de pålagte forebyggende foranstaltninger eller udgør en trussel mod den offentlige orden eller den nationale sikkerhed.

Stk. 2. Såfremt unionsborgeren eller et medlem af dennes familie modsætter sig udsendelse, eller såfremt den pågældende i forbindelse med udsendelsen frembyder fare, tilbagesendes den pågældende tvangsmæssigt eventuelt under ledsagelse. Der kan således anvendes tvangsforanstaltninger over for den pågældende i overensstemmelse med artikel 1 og 37 i loi du 5 août 1992 sur la fonction de police [(lov af 5.8.1992 om politimæssige opgaver) (Moniteur belge af 22.12.1992, s. 27124)].

Hvis udsendelsen sker med fly, træffes foranstaltningerne i overensstemmelse med de fælles retningslinjer for udsendelse med fly, der findes som bilag til [Rådets beslutning 2004/573/EF af 29. april 2004 om tilrettelæggelse af samlet udsendelse med fly fra to eller flere medlemsstaters område af tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af individuelle afgørelser om udsendelse (EUT 2004, L 261, s. 28)].

Stk. 3. Kongen udpeger ved bekendtgørelse efter høring af Conseil des ministres [(ministerrådet)] den instans, der har ansvaret for at sikre kontrollen med den tvangsmæssige tilbagesendelse, og fastsætter de nærmere regler for denne kontrol. Denne instans er uafhængig af de kompetente myndigheder på udsendelsesområdet.

Artikel 44e. Ministeren eller dennes befuldmægtigede kan midlertidigt udsætte udsendelsen, når de specifikke omstændigheder i hvert enkelt tilfælde tilsiger dette. Ministeren underretter den berørte person herom.

For at undgå enhver risiko for, at unionsborgeren eller et medlem af dennes familie vil forsvinde, kan den pågældende pålægges at overholde forebyggende foranstaltninger. Kongen har beføjelse til at fastsætte disse foranstaltninger ved bekendtgørelse efter høring af Conseil des ministres [(ministerrådet)].

Ministeren eller dennes befuldmægtigede kan i de samme tilfælde placere unionsborgeren eller et medlem af dennes familie i husarrest i det tidsrum, der er nødvendigt for at gennemføre denne foranstaltning.

Artikel 44f. Stk. 1. Såfremt det af hensyn til den offentlige orden, den nationale sikkerhed eller den offentlige sundhed er påkrævet, og medmindre andre mindre indgribende tvangsforanstaltninger kan anvendes effektivt, kan unionsborgere og deres familiemedlemmer med henblik på at sikre gennemførelsen af udsendelsesforanstaltningen tilbageholdes i det tidsrum, der er strengt nødvendig for at gennemføre foranstaltningen, idet tilbageholdelsen ikke kan overstige to måneder.

Ministeren eller dennes befuldmægtigede kan dog forlænge varigheden af denne tilbageholdelse for en periode på to måneder, når de nødvendige skridt for at udsende udlændingen er blevet truffet inden for syv arbejdsdage, efter at unionsborgeren eller et medlem af dennes familie er blevet tilbageholdt, når disse skridt iværksættes med den fornødne omhu, og når det fortsat er muligt at udsende den pågældende inden for en rimelig frist.

Efter en første forlængelse kan afgørelsen om at forlænge tilbageholdelsen alene træffes af ministeren.

Efter fem måneder skal unionsborgeren eller dennes familiemedlem løslades. Såfremt det af hensyn til beskyttelsen af den offentlige orden eller den nationale sikkerhed er påkrævet, kan tilbageholdelsen forlænges med en måned ad gangen, dog kan den samlede varighed af tilbageholdelsen ikke overstige otte måneder.

Stk. 2. Unionsborgeren eller et medlem af dennes familie som omhandlet i stk. 1 kan anlægge sag til prøvelse af den afgørelse om tilbageholdelse, som den pågældende er genstand for, jf. artikel 71 ff.«