ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne

–

varemærker

–

direktiv 89/104

–

varemærkeindehaverens ret til at forbyde tredjemands brug af et identisk mærke for varer af samme art

–

reklame i forbindelse med en søge- og annonceringsydelse på internettet

–

betingelse for indehaverens ret [Rådets direktiv 89/104, art. 5, stk. 1, litra a]) (jf. præmis 28)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Bundesgerichtshof Karlsruhe – fortolkning af artikel 5, stk. 1, litra a), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – angivelse af et med et varemærke lignende tegn til en tjenesteydelsesudbyder, som driver en internetsøgemaskine, med henblik på, at der efter indføringen af dette tegn som søgeord automatisk på skærmen vises en reklame for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke det omhandlede varemærke er registreret (»keyword advertising«) – manglende tilladelse fra varemærkeindehaveren – klassificering af denne anvendelse af varemærket som »brug« som omhandlet i ovennævnte bestemmelse.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, litra a), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at indehaveren af et varemærke kan forbyde en annoncør at reklamere for varer eller tjenesteydelser, der er af samme art som dem, for hvilke det pågældende varemærke er registreret, ved hjælp af et søgeord, der er identisk med det pågældende varemærke, og som annoncøren uden samtykke fra den pågældende indehaver har valgt i forbindelse med en søge- og annonceringsydelse på internettet, såfremt den nævnte reklame ikke eller kun med vanskelighed giver den gennemsnitlige internetbruger mulighed for at gøre sig bekendt med, om de i annoncen omhandlede varer eller tjenesteydelser hidrører fra varemærkeindehaveren eller fra en virksomhed, der er økonomisk forbundet med denne, eller derimod hidrører fra en tredjemand.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug – fælles markedsordning – banan – importordning – toldkontingent – indførelse og fordeling (Rådets forordning nr. 404/93, art. 19) (jf. præmis 38-40)

2. Landbrug – fælles landbrugspolitik – forrang i forhold til traktatens formål på konkurrenceområdet (art. 36 EF; Rådets forordning nr. 404/93) (jf. præmis 47 og 48)

3. Landbrug – fælles markedsordning – banan – importordning – ændring af reglerne om fordeling af toldkontingenter – manglende foranstaltninger til at sikre de uafhængige AVS-producenters levedygtighed (Rådets forordning nr.º404/93, som ændret ved forordning nr. 1637/98 og nr. 856/1999; Kommissionens forordning nr. 2362/98 og nr. 896/2001) (jf. præmis 68-74)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – bestemmelse, der ikke har direkte virkning – (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 78 og 79)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 13. november 2008 i sag T-128/05, SPM mod Rådet og Kommissionen, hvorved Retten frifandt Rådet og Kommissionen for appellantens påstand om erstatning for det tab, appellanten har lidt som følge af de angiveligt ulovlige regler, som Rådet og Kommissionen har vedtaget på området for import af bananer til Fællesskabet – Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold – bananer med oprindelse i AVS-staterne – tab angiveligt lidt af en uafhængig producent – manglende overholdelse af konkurrencereglerne på området for den fælles landbrugspolitik – tilsidesættelse af almindelige retsgrundsætninger, herunder særligt princippet om god forvaltningsskik.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Société des plantations de Mbanga SA (SPM) betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje

–

søgsmål anlagt af en fysisk eller juridisk person med påstand om annullation af de nationale retters afgørelser, fordeling af skade forvoldt af nationale myndigheder og konstatering af, at disse myndigheder har udvist passivitet

–

Fællesskabets retsinstanser inkompetente (art. 225 EF ff. og art. 140 A EA ff.; statutten for Domstolen, art. 51; Domstolens procesreglement, art. 119) (jf. præmis 7-9 og 12)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 22. juli 2009 i sag T-234/09, Constantin Hârsulescu mod Rumænien, hvorved Retten erklærede sig inkompetent til at behandle det af sagsøgeren anlagte søgsmål med påstand om ophævelse af to domme afsagt af nationale retter samt om erstatning og renter – indsigelse mod beregningsmetoden for ret til pension – Rettens manglende kompetence.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Constantin Hârsulescu bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Etableringsfrihed

–

restriktioner

–

nationale retsforskrifter, der foreskriver en forudgående administrativ tilladelse til at åbne og flytte apoteker i en bestemt region (Art. 49 TEUF) (jf. præmis 33 og 34 samt konkl. 1 og 2)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte – fortolkning af artikel 43 EF, 152 EF og 153 EF – åbning af nye apoteker – national lovgivning, der betinger tilladelsen til flytning af et apotek af, at der overholdes en mindsteafstand mellem to apoteker.

Afgørelse

Konklusion

1) Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for nationale retsforskrifter som de i hovedsagen omhandlede, hvorved der indføres grænser for etableringen af apoteker, idet det fastsættes at:

– der principielt kun kan etableres ét apotek i hver apotekszone for hver 4 000 eller 5 000 indbyggere, og

– hvert apotek skal respektere en mindsteafstand til allerede eksisterende apoteker, hvilken afstand normalt er 200 meter.

2) Artikel 49 TEUF er derimod til hinder for sådanne nationale retsforskrifter, for så vidt som bestemmelserne om et befolkningsgrundlag på 4 000 eller 5 000 indbyggere og om en afstand på 200 meter i alle geografiske zoner, der er kendetegnet ved særlige demografiske forhold, forhindrer etableringen af et tilstrækkeligt antal apoteker, der kan sikre en rimelig farmaceutisk tjeneste, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer

–

udsættelse af gennemførelse

–

Rettens dom, som er genstand for appel (art. 278 TEUF; statutten for Domstolen, art. 60; Rådets forordning nr. 1683/2004 og nr. 126/2010) (jf. præmis 39-49)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 17. juni 2009, sag T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group mod Rådet, hvorved Retten annullerede artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1683/2004 af 24. september 2004 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af glyphosat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 303, s. 1), for så vidt som den berører Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd – fortolkning af artikel 2, stk. 7, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 56, s.1) – status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår.

Afgørelse

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse om den begæring om foreløbige forholdsregler, der er indgivet af Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd.

2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden – årlig betalt ferie – begrebet arbejdstager

(Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88, art. 7, stk. 1 og 2)

Sammendrag

Artikel 7, stk. 1 og 2, i direktiv 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at begrebet »arbejdstager« omfatter en person, der er ansat i et offentligretligt organ inden for det sociale sikringsområde, og som bl.a. med hensyn til retten til årlig betalt ferie er underlagt de bestemmelser, der finder anvendelse på tjenestemænd.

(jf. præmis 27 og konkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – en national ret i artikel 234 EF’s forstand – begreb

(Art. 234 EF)

Sammendrag

De nationale retter kan kun forelægge spørgsmål for Domstolen, hvis der verserer en tvist for dem, og de skal træffe afgørelse i en sag, som er bestemt til at resultere i en afgørelse, der har karakter af udøvelse af dømmende myndighed. Således kan det organ, der forelægger en sag, og som virker som administrativ myndighed uden samtidig at skulle afgøre en tvist, ikke anses for at udøve dømmende myndighed. Dette er tilfældet hvad angår et kommunalt nævn såsom Miljö- och hälsoskyddsnämnden (det kommunale miljø- og sundhedsbeskyttelsesnævn i Mora – Sverige).

Miljö- och hälsoskyddsnämnden fører nemlig dels tilsyn med miljøbeskyttelsen og beskyttelsen af sundheden, og det har til opgave at foretage de nødvendige korrektioner. Dels kontrollerer Miljö- och hälsoskyddsnämndens ikke lovligheden af en afgørelse, idet dets opgave er for første gang at tage stilling til en anmeldelse fra en af kommunens borgere, hvorfor det således ikke skal træffe afgørelse i en tvist, og denne konstatering påvirkes ikke af den omstændighed, at de berørte fysiske eller juridiske personer kan afgive indlæg ved Miljö- och hälsoskyddsnämnden, idet denne mulighed ikke påvirker karakteren af den virksomhed, der udøves. Heraf følger, at dette nævn handler under udøvelse af en ikke-judiciel funktion.

(jf. præmis 18, 19, 21 og 23-25)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – de nationale retters kompetence – national lovgivning, hvorefter der i første række skal foretages en national kontrol af forfatningsmæssighed – afvisning – betingelse

(Art. 234 EF)

2. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – anmodning om fortolkning af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – genstand for den nationale tvist uden tilknytning til EU-retten – Domstolen ikke kompetent

(Art. 234 EF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 51, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 234 EF er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der indfører en procedure for kontrol af nationale loves forfatningsmæssighed, for så vidt som den omstændighed, at denne procedure skal indledes i første række – såvel før forelæggelsen af et spørgsmål om forfatningsmæssighed for den nationale ret, hvis opgave er at kontrollere loves forfatningsmæssighed, som i givet fald efter afgørelsen om dette spørgsmål fra denne ret – forhindrer alle andre nationale retter i at udøve deres kompetence eller opfylde deres forpligtelse til at forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen.

(jf. præmis 20)

2. Når en sag er indbragt for Domstolen i henhold til artikel 234 EF, har denne kompetence til at træffe afgørelse om fortolkningen af traktaten og om gyldigheden og fortolkningen af retsakter udstedt af Den Europæiske Unions institutioner. I denne sammenhæng er Domstolens kompetence begrænset til en undersøgelse af de EU-retlige bestemmelser.

Artikel 51, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fastsætter, at chartrets bestemmelser er rettet til medlemsstaterne, dog kun når de gennemfører EU-retten. Denne begrænsning er i øvrigt ikke blevet ændret ved Lissabontraktatens ikrafttræden den 1. december 2009, hvorefter chartret i henhold til artikel 6, stk. 1, EU har samme juridiske værdi som traktaterne. Denne artikel præciserer nemlig, at chartret ikke på nogen måde udvider Unionens beføjelser som fastsat i traktaterne.

Herefter er det ikke godtgjort, at Domstolen har kompetence til at besvare en anmodning om fortolkning af artikel 6, stk. 1, EU, som affattet forud for Lissabontraktaten, når forelæggelsesafgørelsen ikke indeholder nogen holdepunkter for at antage, at tvisten har tilknytning til EU-retten.

(jf. præmis 21 og 23-26)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

Domstolens kontrol med vurderingen af fakta og beviselementer

–

udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 40)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 1. juli 2009 i sag T-16/08, Perfetti Van Melle mod KHIM – Cloetta Fazer, hvorved Retten forkastede et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af EF-ordmærket »CENTER SHOCK« for varer i klasse 30, til prøvelse af afgørelse truffet den 7. november 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 149/2006-4) vedrørende afvisning af en klage over annullationsafdelingens afgørelse, der efterkom en begæring fra indehaveren af de ældre nationale ordmærker »CENTER« og »CLOETTA CENTER« for varer i bl.a. klasse 30 om, at det nævnte mærke erklæres ugyldigt – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Perfetti Van Melle SpA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 20)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF, statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 21)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 11. juni 2009 i sag T-151/08, Victor Guedes-Indústria e Comércio, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af de nationale figurmærker »GALLO«, »GALLO AZEITE NOVO«, »GALLO AZEITE« og EF-figurmærket »GALLO« for varer og tjenesteydelser i klasse 29 og 31 til prøvelse af afgørelse truffet den 16. januar 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 986/2007-2) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede en indsigelse rejst af appellanten mod ansøgningen om registrering af figurmærket »Gallecs« for varer i klasse 29, 31 og 35 – tilsidesættelse af i artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Victor Guedes – Indústria e Comércio, SA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31, 32, 51, 64 og 65)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – ældre varemærke, der består af et EF-varemærke – afslag på registrering, selv når der foreligger en relativ registreringshindring, der er begrænset til en del af Fællesskabets område [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 30)

3. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 44)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 16. september 2009 i sag T-458/07, Dominio de la Vega mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag til prøvelse af afgørelse truffet den 3. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1431/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Ambrosio Velasco, SA og Dominio de la Vega, SL.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Dominio de la Vega, SL betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – rettigheder knyttet til varemærket – ret til at forbyde import eller eksport af varer forsynet med varemærket – begrebet »import«

[Rådets direktiv 89/104, art. 5, stk. 3, litra c)]

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – rettigheder knyttet til varemærket – ret til at forbyde den første markedsføring inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af originalvarer, der er forsynet med varemærket

(Rådets direktiv 89/104, art. 5 og art. 7, stk. 1)

Sammendrag

1. I en situation, hvor originalvarer, der er sendt til en medlemsstat fra et tredjeland, endnu ikke er bragt i fri omsætning, men er henført under en toldoplagsprocedure, er der ikke tale om »import« i henhold til artikel 5, stk. 3, litra c), i første direktiv 89/104 om varemærker.

(jf. præmis 18)

2. Første direktiv 89/104 om varemærker kan ikke fortolkes således, at det giver medlemsstaterne mulighed for i deres nationale ret at foreskrive konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket, for varer, der er markedsført i tredjelande. Virkningen af direktivet er at begrænse konsumptionen af den ret, der gives varemærkeindehaveren, alene til de tilfælde, hvor varerne er markedsført inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), og således at give indehaveren mulighed for at kontrollere den første markedsføring inden for EØS af de varer, der er forsynet med mærket.

Det følger heraf, at når varer, der er forsynet med et varemærke, ikke forudgående er blevet markedsført inden for EØS af varemærkeindehaver eller med hans samtykke, giver direktivets artikel 5 den pågældende indehaver en eneret, der giver ham mulighed for at forbyde tredjemand bl.a. at importere, udbyde eller markedsføre disse varer eller at opbevare dem med henblik herpå.

Direktivets artikel 5 skal derfor fortolkes således, at indehaveren af et varemærke kan modsætte sig den første markedsføring i EØS, som foretages uden hans samtykke, af originalvarer, der er forsynet med dette varemærke.

(jf. præmis 22-24 og 26 samt konkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte [art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32-34)

2. Statsstøtte – Kommissionens beslutning – vurdering af lovligheden ud fra de oplysninger, der forelå på tidspunktet for vedtagelsen af beslutningen (art. 87 EF) (jf. præmis 40)

3. Appel – anbringender – utilstrækkelig eller selvmodsigende begrundelse – formaliteten (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 52)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 14. januar 2009 i sag T-162/06, Kronoply mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2006/262/EF af 21. september 2005, hvori den støtte, som Forbundsrepublikken Tyskland påtænker at tildele appellanten, erklæres uforenelig med fællesmarkedet (EUT L 94, s. 50) – støtteprojekt om ændring af en tidligere godkendt støtte til den støttemodtagende virksomhed, som blev anmeldt til Kommissionen, efter at hele investeringsprojektet var gennemført ved hjælp af den oprindelige, godkendte støtte – fejlagtig bedømmelse af den omtvistede støttes tilskyndelseseffekt og nødvendighed .

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kronoply GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Erstatningssøgsmål – selvstændigt i forhold til annullationssøgsmål – søgsmål, hvorved der tilsigtes tilbagekaldelse af en individuel afgørelse, der er blevet endelig – afvisning (art. 235 EF) (jf. præmis 24)

2. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (jf. præmis 36 og 37)

Sagens genstand

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 30. september 2009 i sag T-166/08, Ivanov mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i det søgsmål, som sagsøgeren havde anlagt med henblik på at opnå erstatning for den skade, som han angiveligt havde lidt som følge af Kommissionens afslag på at ansætte ham som lokalt ansat til varetagelse af administrative og tekniske opgaver ved Kommissionens delegation i Sofia – den selvstændige karakter af søgsmålet om erstatning uden for kontraktforhold i forhold til annullationssøgsmålet – forbehold om procedurefordrejning – Rettens mulighed for at anvende denne regel ex officio.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Vladimir Ivanov betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – kørekort – direktiv 91/439 – gensidig anerkendelse af kørekort

(Rådets direktiv 91/439, som ændret ved direktiv 2006/103, art. 1, stk. 2, og art. 8, stk. 2 og 4)

Sammendrag

Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 om kørekort, som ændret ved direktiv 2006/103, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat – idet den udøver sin kompetence i henhold til nævnte artikel 8, stk. 2, til på indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, at anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten – på sit område nægter at anerkende førerretten i henhold til et gyldigt kørekort udstedt i en anden medlemsstat, på grund af en erklæring om egnetheden til at føre motorkøretøj, der er fremlagt af indehaveren af dette kørekort, når erklæringen – selv om den blev udstedt efter datoen for det nævnte kørekorts udstedelse og beror på en undersøgelse af den berørte, der blev gennemført efter denne dato – ikke, og end ikke delvist, vedrører en adfærd fra den berørtes side, der er konstateret efter udstedelsen af dette kørekort, og udelukkende henviser til omstændigheder, der fandt sted før den nævnte dato.

For at den medlemsstat, hvori indehaveren af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat har sædvanlig bopæl, således kan udøve sin kompetence i henhold til artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/439 til på indehaveren af dette kørekort at anvende nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten, skal der foreligge forhold, som kan rejse tvivl om denne kørekortindehavers egnethed til at føre motorkøretøj på grundlag af omstændigheder, der skal relatere sig til en adfærd fra den berørtes side, som fandt sted efter erhvervelsen af kørekortet i en anden medlemsstat, og skal rejse tvivl om vedkommendes egnethed til at føre motorkøretøj. Dette krav skal ikke nødvendigvis forstås således, at det alene vedrører en overtrædelse af færdselsreglerne. Det forholder sig ikke desto mindre således, at dette krav udelukkende er opfyldt, hvis det på et givet tidspunkt konstateres, at en adfærd, som indehaveren af dette kørekort har udvist efter dettes udstedelse, gør det muligt at rejse tvivl om hans egnethed til at føre et motorkøretøj eller endog at konkludere, at han er uegnet til at føre motorkøretøj.

(jf. præmis 72, 75 og 77 samt domskonkl.)