DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 7 OKTOBER 1985. - ANKLAGEMYNDIGHEDEN MOD TIZIANO MIGLIORINI OG TIBOR TIBURZIO FISCHL. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF CORTE SUPREMA DI CASSAZIONE. - FORDELING AF ET FAELLESSKABSTOLDKONTINGENT. - SAG 199/84.



Samling af Afgørelser 1985 side 03317



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Frie varebevaegelser _ varer som frit kan omsaettes _ varer importeret inden for et faellesskabstoldkontingent _ omfattet

( EOEF-traktaten , art . 9 , stk . 2 )

2 . Faelles toldtarif _ faellesskabstoldkontingenter _ frosset koed af hornkvaeg _ fordeling paa nationale kvoter _ udfoersel til en anden medlemsstat _ nationale restriktioner _ ulovlige

( Raadets forordning nr . 3225/82 )

Sammendrag

1 . Ophaevelsen af hindringerne for samhandelen mellem medlemsstaterne er et grundlaeggende princip for faellesmarkedet , der finder anvendelse paa alle varer , herunder varer , som frit kan omsaettes , medmindre en faellesskabsbestemmelse hjemler en klar undtagelse herfra , som i oevrigt skal fortolkes snaevert . Medmindre andet foelger af en saadan bestemmelse , kan varer , der er indfoert under et faellesskabstoldkontingent , som er fordelt mellem en raekke medlemsstater , og er overgaaet til fri omsaetning , forhandles frit inden for faellesmarkedet .

2 . Forordning nr . 3225/82 om aabning , fordeling og forvaltning af et faellesskabstoldkontingent for frosset koed af hornkvaeg har til formaal at sikre , at fordelingen af kontingentet sker i forhold til medlemsstaternes behov , og maa fortolkes saaledes , at kontingentet skal fordeles ligeligt mellem de interesserede parter i hver medlemsstat . Derimod giver den ikke medlemsstaterne befoejelse til at traeffe foranstaltninger , der gaar ud paa at hindre , begraense eller regulere udfoerslen af en vare , der er importeret forskriftsmaessigt inden for det paagaeldende kontingent og foelgelig frit kan omsaettes i en medlemsstat .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 13 . juli 1984 , indgaaet til Domstolen den 6 . august 1984 , har Corte suprema di cassazione i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 3225/82 af 23 . november 1982 om aabning , fordeling og forvaltning af et faellesskabstoldkontingent for frosset koed af hornkvaeg , herhoerende under pos . 02.01 A II b ) i den faelles toldtarif ( 1983 ) ( EFT L 340 , s . 4 ) for at kunne afgoere , om frosset koed af hornkvaeg fra tredjelande efter den naevnte faellesskabsforordning lovligt kan eksporteres til en anden medlemsstat .

2 Spoergsmaalet herom er opstaaet under en straffesag mod T . Migliorini , der er ansat som tilsynsfoerende ved de autoriserede lagre i Verona , og T . Fischl , der er direktoer for virksomheden Spa Soicarni , Milano ( herefter benaevnt de tiltalte ), i anledning af at disse til Forbundsrepublikken Tyskland har udfoert frosset koed af hornkvaeg , der var importeret fra Tjekkoslovakiet og udgjorde en del af den kvote af faellesskabstoldkontingentet , som Italien fik tildelt for 1983 . Det naevnte faellesskabskontingent blev aabnet i overensstemmelse med den forpligtelse , Faellesskabet i 1962 paatog sig inden for rammerne af den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel ( GATT ).

3 Ifoelge artikel 1 i ovennaevnte forordning aabnes der for 1983 et faellesskabstoldkontingent for frosset koed af hornkvaeg af en totalmaengde paa 50 000 tons , belagt med en toldsats paa 20% i henhold til den faelles toldtarif . Der opkraeves derimod ingen importafgift som hjemlet ved den faelles markedsordning . I artikel 2 anfoeres , at det omhandlede kontingent opdeles i to partier , hvoraf henholdsvis 9 658 og 4 757 tons tildeles Italien . Ifoelge artikel 3 traeffer medlemsstaterne alle hensigtsmaessige foranstaltninger med henblik paa at garantere alle interesserede parter , der er etableret paa deres territorium , fri udnyttelse af de kvoter , som er tildelt dem . I betragtning 2 til forordningen anfoeres , at kontingentet boer fordeles mellem medlemsstaterne i forhold til deres behov »for at sikre en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne« .

4 Ved indfoerslen af de omhandlede varer i Italien betalte importoeren samtlige afgifter i forbindelse med import fra et tredjeland . Imidlertid beslaglagde de italienske toldmyndigheder varerne , da de tiltalte efter myndighedernes opfattelse havde forsoegt at anvende varerne uretmaessigt , nemlig til andre formaal end det , der begrundede importlettelsen ; myndighederne lagde herved til grund , at varerne alene maatte anvendes for at daekke den italienske efterspoergsel og foelgelig ikke maatte eksporteres . Beslaglaeggelsen blev efterfoelgende stadfaestet af anklagemyndigheden , der betragtede udfoerslen som smugleri . Efter at Tribunale di Verona havde truffet afgoerelse om , at beslaglaeggelsen skulle haeves , begaerede anklagemyndigheden kassation samt anordnede koedet beslaglagt paany , denne gang fordi der antoges at foreligge groft bedrageri over for den italienske stat og Faellesskabet ( artikel 640 , nr . 1 , i den italienske straffelov ). Efter at Tribunale di Verona havde stadfaestet den anden beslaglaeggelse , indbragte de tiltalte en kassationsanke for Corte suprema di cassazione .

5 Corte suprema di cassazione har anfoert , at det med henblik paa sagens afgoerelse er vaesentligt at fastlaegge fortolkningen af den anfoerte forordning nr . 3225/82 , for saa vidt som det heri bestemmes , at en ligelig fordeling af kontingentet mellem medlemsstaterne skal foretages i forhold til deres behov , ligesom det overlades hver enkelt medlemsstat at vaelge sit system til forvaltning af statens kvote for at sikre en fra et oekonomisk synspunkt hensigtsmaessig fordeling ( betragtning 4 til forordningen ). Efter den nationale rets opfattelse drejer det sig i foerste raekke om at fastslaa betydningen af , at fordelingen sker paa grundlag af det paagaeldende lands behov , og navnlig om forordningen herved bygger paa en forudsaetning om , at koedet skal anvendes til daekning af efterspoergslen efter varen paa hjemmemarkedet eller til et eventuelt andet formaal . Den nationale ret har for det andet anfoert , at eftersom forordningen ikke udtrykkeligt forbyder , at de importerede varer udfoeres , skal det afgoeres , om et saadant forbud kan udledes af ordningen angaaende ligelig fordeling af kontingentet mellem medlemsstaterne .

6 Paa baggrund heraf har den nationale ret fundet det noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

»Er det ved den fordeling af toldkontingentet mellem medlemsstaterne paa grundlag af deres behov , som er foretaget ud fra de i forordning nr . 3225/82 angivne krite rier , forudsat , at koed , der er importeret fra et tredjeland , alene maa anvendes til forbrug og handel inden for importstatens omraade , eller er der mulighed for at udfoere koedet til en anden EF-stat?«

7 Med dette spoergsmaal oensker retten i det vaesentlige fastslaaet , om forordning nr . 3225/82 _ idet den har til formaal at sikre , at fordelingen af faellesskabstoldkontingentet sker i forhold til medlemsstaternes behov samt overlader det til den enkelte medlemsstat at vaelge det system , hvorefter den vil forvalte sine kvoter , for at sikre en fra et oekonomisk synspunkt hensigtsmaessig fordeling _ skal fortolkes saaledes , at den giver medlemsstaterne befoejelse til at traeffe foranstaltninger , der gaar ud paa at hindre , begraense eller regulere udfoerslen af en vare , der er importeret forskriftsmaessigt inden for det paagaeldende kontingent .

8 De tiltalte har anfoert , at forordning nr . 3225/82 ikke angiver formaalet med fordelingen af kvoten , og at der derfor ikke gaelder nogen begraensning med hensyn til anvendelsen af koedet . De anfoerer , at angivelsen i betragtning 2 til forordningen af medlemsstaternes behov alene skal vaere et teknisk kriterium for fordelingen af kontingentet . Efter principperne i traktatens artikler 39 og 40 maa den nationale lovgiver ikke foretage indgreb , der paavirker den frie prisdannelse paa markedet . Endelig udgoer eksportforbudet efter de tiltaltes opfattelse et aabenbart brud med og en underkendelse af hele grundtanken med Faellesskabet .

9 Den italienske regering har anfoert , at de nationale bestemmelser har til formaal at udelukke enhver form for ulighed for saa vidt angaar adgangen til at faa del i koed , der indfoeres til Faellesskabet uden importafgifter . Ved en indfoersel , der alene har til formaal at bringe koedet i fri omsaetning i en medlemsstat _ idet det er hensigten straks at videresende det til anvendelse under en eller anden form uden for vedkommende medlemsstat _ maa koedet antages at skulle daekke efterspoergslen ikke i det land , hvor indfoerslen har fundet sted , men derimod i det land , paa hvis marked det umiddelbart og faktisk er blevet indfoert ved den efterfoelgende eksport . En saadan transaktion giver endvidere anledning til de foer omtalte uligheder . Den italienske regering har anfoert , at det foelger af artikel 3 , stk . 1 , i den omhandlede forordning , sammenholdt med artikel 44 , stk . 1 , litra a ), i Kommissionens forordning nr . 3183/80 af 3 . december 1980 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsaettelsesattester for landbrugsvarer ( EFT L 338 , s . 1 ), at en part ikke kan anses for berettiget til at benytte importlicensen til at indfoere en vare , hvis endelige bestemmelsessted er en anden medlemsstat i Faellesskabet end den , paa hvis kvote varepartiet er afskrevet . Af sidstnaevnte bestemmelse fremgaar , at importlicensen kun gaelder i den udstedende medlemsstat . Paa grundlag heraf finder den italienske regering , at der efter faellesskabskontingents ide og formaal noedvendigvis maa bestaa en sammenhaeng mellem den nationale kontingentkvote og vedkommende medlemsstats behov , og at det hermed tilkendegives , at de forskellige nationale kvoter skal anvendes til at daekke efterspoergslen inden for hver enkelt medlemsstat .

10 Den italienske regering har anfoert , at forordning nr . 3225/82 absolut ikke vil kunne hjemle et forbud mod at eksportere de omhandlede varer . Forordningen har alene betydning for spoergsmaalet , om toldlettelsen kan opretholdes , saafremt det maa antages , at udfoerslen er uforenelig med den ved faellesskabsbestemmelserne foreskrevne anvendelse .

11 Den belgiske regering har anfoert , at bestemmelsen i artikel 44 , stk . 1 , litra a ), i forordning nr . 3183/80 _ ligesom forordning nr . 3225/82 _ ikke hjemler nogen eksportbegraensning . Ved fortolkningen af begrebet interesserede parter har den henholdt sig til Kommissionens indlaeg i en tidligere sag ( dom af 23.1.1980 , Grosoli , 35/79 , Sml . s . 177 ), hvorefter begrebet omfatter »alle fysiske og juridiske personer , der er etableret paa en medlemsstats omraade , og som til fortoldning med henblik paa angivelse til frit forbrug paa det naevnte omraade indleverer eller lader indlevere frosset koed af hornkvaeg« . Udtrykket »angivelse til frit forbrug« raekker efter den belgiske regerings opfattelse klart ud over den blotte overfoerelse til fri omsaetning , hvorfor alle afgifter , som varerne i oevrigt skal paalaegges , maa betales ; naar det er sket , er der ingen hjemmel for at forbyde udfoersel til andre medlemsstater inden for Faellesskabet . Regeringen har endelig anfoert , at en medlemsstat ikke retmaessigt kan opstille betingelser eller indfoere et forbud , der ikke er udtrykkelig hjemlet i forordning nr . 3225/82 .

12 Kommissionen har anfoert , at varer , som indfoeres i en medlemsstat under et faellesskabstoldkontingent , der er aabnet inden for rammerne af GATT og fordelt mellem medlemsstaterne efter naermere fastlagte kriterier , kan udfoeres til en anden medlemsstat . Dette fremgaar ifoelge Kommissionen af Domstolens praksis , hvori det er fastslaaet , for det foerste , at de medlemsstater , der har faaet del i kontingentet , ikke kan regulere anvendelsen af det under den paagaeldende ordning importerede koed , med mindre andet foelger af udtrykkelige faellesskabsbestemmelser ; for det andet , at begrebet »interesserede parter« skal fortolkes vidt og altsaa ikke blot som »importoerer« . Fordelingen af faellesskabskontingentet mellem medlemsstaterne er efter Kommissionens opfattelse blot et realistisk forvaltningssystem , hvorved man via de nationale myndigheder sikrer , at parterne kan udnytte toldlettelsen .

13 Kommissionen har som et mere generelt synspunkt anfoert , at et forbud mod at udfoere koedet til en anden medlemsstat ikke under nogen omstaendigheder ville kunne vaere udtrykkeligt hjemlet i en faellesskabsforordning , eftersom dette ville vaere i strid med princippet om frie varebevaegelser og navnlig med traktatens artikel 34 , der ikke alene omfatter produkter med oprindelsesstatus i Faellesskabet , men tillige finder anvendelse paa produkter fra tredjelande , der frit kan omsaettes i Faellesskabet .

14 Med henblik paa besvarelsen af det stillede spoergsmaal bemaerkes for det foerste , at Domstolen i en raekke tidligere afgoerelser har fastslaaet , at ophaevelsen af hindringerne for samhandelen mellem medlemsstaterne er et grundlaeggende princip for faellesmarkedet , og at det finder anvendelse paa alle produkter og varer , med mindre der findes en klar undtagelse herfra , som i oevrigt fortolkes snaevert ( jfr . dom af 20.4.1978 , Commissionaires réunis , 80 og 81/77 , Sml . s . 927,samt de dér anfoerte henvisninger ).

15 Hvad saerlig angaar de faellesskabstoldkontingenter , som Faellesskabet forhandler i henhold til den kompetence , traktaten har tillagt det vedroerende told- og handelspolitikken , og som aabnes inden for rammerne af GATT , fremgaar det , at et saadant kontingent i Raadets forordning nr . 3225/82 , saavel som i de tidligere forordninger , udtrykkeligt betegnes som et »faellesskabskontingent« . Foelgelig har de delkontingenter , der tildeles medlemsstaterne , samme status .

16 Det anfoeres i betragtning 2 til den naevnte forordning , for det foerste , at »en udnyttelsesordning for faellesskabstoldkontingentet , der bygger paa en fordeling mellem medlemsstaterne , forekommer egnet til at bevare det naevnte kontingents karakter af faellesskabskontingent...« ; for det andet fremgaar det af den naevnte betragtning , at fordelingen foretages i forhold til medlemsstaternes behov for at sikre en ligelig fordeling mellem de interesserede parter i medlemsstaterne , navnlig med henblik paa at alle interesserede parter i Faellesskabet opnaar lige og vedvarende adgang til det paagaeldende kontingent , uden at den naermere karakter af deres virksomhed herved har betydning .

17 Det bemaerkes endvidere i denne forbindelse , at det i Domstolens faste praksis er antaget , at den forvaltningsbefoejelse , der er overladt medlemsstaterne , og med hjemmel i hvilken de kan fordele kvoterne i henhold til deres egne administrative bestemmelser , for det foerste ikke indebaerer nogen befoejelse for medlemsstaterne til at fastsaette bestemmelser , hvorved de regulerer anvendelsen af de partier , de har faaet tildelt , og for det andet kun omfatter de tekniske og formelle regler , der skal sikre , at de kvantitative graenser for kontingentet ikke overskrides , og at alle , der drager nytte heraf , behandles ens ( domme af 12.12.1973 , Grosoli , 131/73 , Sml . s . 1555 , og af 30.10.1982 , Norddeutsches Vieh- und Fleischkontor , 213-215/83 , Sml . s . 3583 ). Heraf foelger , at alene virksomheder , der er etableret i vedkommende medlemsstat , har ret til at importere varer under kontingentet i henhold til importlicensen , der saaledes kun er gyldig i den medlemsstat , hvor den er udstedt ( artikel 44 , stk . 1 , i forordning nr . 3183/80 ). Den omstaendighed , at licensens gyldighed er territorialt begraenset , er uden enhver betydning for omsaetningen af varerne inden for Faellesskabet .

18 Det bemaerkes dernaest , at Domstolen tidligere har fastslaaet , at en opdeling af et samlet toldkontingent i nationale kvoter vel kan vaere forenelig med traktaten , men at det er en udtrykkelig betingelse herfor , af der ikke herved opstilles hindringer for den frie bevaegelighed af de varer , der er omfattet af kontingentet , efter at disse er bragt i fri omsaetning paa en medlemsstats omraade ( dom af 13.12 . 1983 , Kommissionen mod Raadet , 218/82 , Sml . s . 4063 ).

19 For saa vidt som den italienske regering har anfoert , at den paagaeldende forordning selv om den utvivlsomt ikke kan hjemle et eksportforbud , dog ikke til hinder for , at der opkraeves told af varen , naar denne ikke forbliver i den medlemsstat , under hvis kontingent den blev indfoert i Faellesskabet , skal Domstolen hertil bemaerke , at enhver bestemmelse eller foranstaltning , hvorved en medlemsstat aendrer et kontingents faellesskabskarakter , er i strid med et af faellesmarkedets grundlaeggende maal , nemlig de frie varebevaegelser . Det fremgaar af traktatens artikel 9 , stk . 2 , at ophaevelsen af restriktionerne for samhandelen inden for Faellesskabet ogsaa gaelder for varer hidroerende fra tredjelande , som frit kan omsaettes i en medlemsstat .

20 Det foelger af det anfoerte , at det af den nationale ret stillede spoergsmaal skal besvares saaledes , at forordning nr . 3225/82 har til formaal at sikre , at fordelingen af faellesskabstoldkontingentet sker i forhold til medlemsstaternes behov , og maa fortolkes saaledes , at faellesskabskontingentet skal fordeles ligeligt mellem de interesserede parter i hver medlemsstat . Derimod giver den ikke medlemsstaterne befoejelse til at traeffe foranstaltninger , der gaar ud paa at hindre , begraense eller regulere udfoerslen af en vare , der er importeret forskriftsmaessigt inden for det paagaeldende kontingent og foelgelig frit kan omsaettes i en medlemsstat .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

21 De udgifter , der er afholdt af Den italienske Republiks og Kongeriget Belgiens regeringer samt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den straffesag , der verserer for Corte di cassazione , Rom , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( anden afdeling )

vedroerende det spoergsmaal , som er forelagt af Corte suprema di cassazione ved kendelse af 13 . juli 1984 , for ret :

Forordning nr . 3225/82 har til formaal at sikre , at fordelingen af faellesskabstoldkontingentet sker i forhold til medlemsstaternes behov , og maa fortolkes saaledes , at faellesskabskontingentet skal fordeles ligeligt mellem de interesserede parter i hver medlemsstat . Derimod giver den ikke medlemsstaterne befoejelse til at traeffe foranstaltninger , der gaar ud paa at hindre , begraense eller regulere udfoerslen af en vare , der er importeret forskriftsmaessigt inden for det paagaeldende kontingent og foelgelig frit kan omsaettes i en medlemsstat .