Rettens dom (Første Afdeling) af 8. juli 2020 –

Ocean Capital Administration m.fl. mod Rådet

(Sag T-332/15)

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler – liste over personer og enheder, der er omfattet af disse foranstaltninger – sagsøgernes navne omfattet«

1. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – generel henvisning til andre skriftlige indlæg, der er vedlagt som bilag til stævningen – afvisning [Statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 63-65)

2. EU-ret – principper – proportionalitet – forholdsmæssig foranstaltning – EU-lovgivers skønsbeføjelse – domstolsprøvelse – grænser – åbenbart uhensigtsmæssig i forhold til det mål, som forfølges (jf. præmis 72 og 73)

3. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – forbud mod erhvervelse af våben og tilhørende materiel fra Iran – legitim foranstaltning, der er egnet til og nødvendig for at opfylde det forfulgte formål – begreb – foranstaltning over for en person, en enhed eller et organ, der ikke har nogen direkte eller indirekte tilknytning til nuklear spredning – omfattet – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – foreligger ikke (Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2013/497/FUSP; Rådets afgørelse nr. 267/2012 og nr. 971/2013) (jf. præmis 78-83)

4. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – retsakter, der indfører de restriktive foranstaltninger og fastsætter bestemmelse om anvendelsen heraf på enheder, der er ejet eller kontrolleret af en enhed, der er omfattet af indefrysning af midler – ophævelse, som følge af en utilstrækkelig begrundelse og manglende dokumentation for nuklear spredning, af de restriktive foranstaltninger over for en sådan enhed – vedtagelse af en ny retsakt, der ændrer de kriterier, der dannede grundlag for den oprindelige opførelse af den pågældende enhed – lovlighed – uændrede omstændigheder – ingen betydning (Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2013/497/FUSP; Rådets afgørelse nr. 267/2012 og nr. 971/2013) (jf. præmis 91 og 93)

5. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – karakteren af disse foranstaltninger – foranstaltninger, der udelukkende er retsbevarende – ingen strafferetlig karakter – ingen tilsidesættelse af princippet ne bis in idem (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 50) (jf. præmis 110 og 228)

6. EU-ret – principper – ret til forsvar – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – retten til at blive hørt forud for vedtagelsen af sådanne foranstaltninger – foreligger ikke (Art. 29 TEU; art. 215 TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2013/497/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 971/2013) (jf. præmis 120 og 121)

7. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – indgreb i af ejendomsretten og friheden til at oprette og drive egen virksomhed samt manglende respekt for omdømmet – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – foreligger ikke [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 16 og 17; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2013/497/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 971/2013] (jf. præmis 125-127, 128-131 og 243-246)

8. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – begrundelsespligt – rækkevidde – individuelle og specifikke grunde, der begrunder de restriktive foranstaltninger – omfattet – afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne – tilstrækkelig begrundelse (Art. 296 TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2015/556/FUSP, Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 2015/549) (jf. præmis 162 og 163)

9. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – ret til forsvar – meddelelse om belastende omstændigheder – efterfølgende afgørelse om opretholdelse af sagsøgerens navn på listen over personer, der er omfattet af disse foranstaltninger – tilsidesættelse af retten til at blive hørt – foreligger ikke (Rådets afgørelse 2010/4137FUSP, som ændret ved afgørelse 2015/556/FUSP, Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 2015/549) (jf. præmis 172-174, 177, 182-184, 188-191, 195 og 198-200)

10. Den Europæiske Union – domstolsprøvelse af lovligheden af institutionernes retsakter – restriktive foranstaltninger over for Iran – foranstaltninger truffet inden for rammerne af kampen mod nuklear spredning – omfanget af kontrollen – bevis for grundlaget for foranstaltningen – den kompetente EU-myndigheds forpligtelse til i tilfælde af anfægtelse at godtgøre, at den begrundelse, der foreholdes de berørte personer eller enheder, er velbegrundet (Rådets afgørelse 2010/4137FUSP, som ændret ved afgørelse 2015/556/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og 2015/549) (jf. præmis 213 og 214)

11. EU-ret – principper – ret til forsvar – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – beslutning om genopførelse af en sagsøger af andre grunde end dem, der begrundede den oprindelige opførelse, eller af en identisk grund støttet på andre beviselementer – ret til at hindre vedtagelsen af en ny bebyrdende retsakt, der støttes på andre grunde – foreligger ikke [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2015/556/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og 2015/549] (jf. præmis 226)

12. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – forbud mod erhvervelse af våben og tilhørende materiel fra Iran – juridisk person, enhed eller organ, der ejes eller kontrolleres af et af Den Islamiske Republik Irans rederier – lovlighed – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – foreligger ikke [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 16 og 17; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse 2013/497/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 971/2013] (jf. præmis 246)

Angående

Dels et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/556 af 7. april 2015 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2015, L 92, s. 101) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/549 af 7. april 2015 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2015, L 92, s. 12), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgerne, dels et søgsmål støttet på artikel 277 TEUF med påstand om, det fastslås, at Rådets afgørelse 2013/497/FUSP af 10. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2013, L 272, s. 46) og Rådets forordning (EU) nr. 971/2013 af 10. oktober 2013 om ændring af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2013, L 272, s. 1) ikke finder anvendelse.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.