Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel — anbringender — rettergangsfejl — retsafgørelse baseret på faktiske omstændigheder eller dokumenter, som en af parterne ikke havde kendskab til — tilsidesættelse af retten til kontradiktion — (EKSF-statutten for Domstolen, art. 51)

2. Retspleje — sagsbehandlingstid ved Retten — rimelig frist — kriterier til vurdering heraf

3. Appel — anbringender — fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder — formalitetsmangel — afvisning — (Art. 32d, stk. 1, KS; EKSF-statutten for Domstolen, art. 51)

4. Retspleje — bevisoptagelse — begæring om fremlæggelse af et dokument — Rettens skøn — [Rettens procesreglement, art. 49 og art. 65, litra b)]

5. EKSF — karteller — bøder — størrelse — fastsættelse — kriterier — overtrædelsens konkurrencebegrænsende virkninger — intet afgørende kriterium — (EKSF-traktaten, art. 65, stk. 5)

6. EKSF — karteller — samordnet praksis — begreb — kriterierne koordination og samarbejde — fortolkning — infomationsudvekslingsaftale — (EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1; art. 81, stk. 1, EF)

7. EKSF — karteller — administrativ procedure — aktindsigt — formål — sikring af en effektiv udøvelse af retten til kontradiktion — tilsidesættelse — udløser en sanktion, selv om aktindsigt er blevet sikret under retssagen, såfremt sagsakterne indeholder dokumenter, som virksomheden kunne have anvendt til sit forsvar — (EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1)

8. Institutionernes retsakter — begrundelse — pligt — rækkevidde — beslutning, hvorved der pålægges bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne — meddelelse om metoden for beregning af bøden blot ønskelig — (EKSF-traktaten, art. 15, stk. 1, og art. 65, stk. 5)

Sammendrag

1. Princippet om overholdelse af retten til kontradiktion udgør et grundlæggende princip i fællesskabsretten. Dette princip ville blive krænket, hvis en retsafgørelse baseredes på faktiske omstændigheder og dokumenter, som parterne eller en af disse ikke har kunnet skaffe sig kendskab til, og som de således ikke har kunnet tage stilling til.

(jf. præmis 19)

2. Det almindelige fællesskabsretlige princip, hvorefter enhver har ret til en retfærdig rettergang, og navnlig ret til rettergang inden en rimelig frist, finder anvendelse under en retssag til prøvelse af en kommissionsbeslutning, hvorved der pålægges en virksomhed bøder for overtrædelse af konkurrenceretten.

Fristens rimelige karakter vurderes på grundlag af omstændighederne i den enkelte sag, herunder navnlig sagens betydning for den pågældende, dens kompleksitet samt sagsøgerens og de kompetente myndigheders adfærd.

I den forbindelse er listen over disse kriterier ikke udtømmende, og vurderingen af fristens rimelige karakter kræver ikke en systematisk undersøgelse af sagens omstændigheder med henblik på hver enkelt af kriterierne, når varigheden af proceduren fremstår som begrundet med hensyn til et enkelt kriterium. Formålet med disse kriterier er at fastslå, om sagsbehandlingstiden for en sag er berettiget eller ej. Sagens komplekse karakter eller den omstændighed, at sagsøgeren udviser forhalende adfærd, kan således anvendes til at begrunde en frist, der ved første øjekast synes for lang. Omvendt vil en frist kunne anses for at overskride grænserne for en rimelig frist også med henblik på et enkelt kriterium, navnlig når dens varighed skyldes de kompetente myndigheders adfærd. Varigheden af en processuel fase vil i givet fald umiddelbart kunne kvalificeres som rimelig, når den fremstår som værende forenelig med gennemsnitsfristen for behandlingen af en sag af en type som den omhandlede.

(jf. præmis 41-43)

3. Det fremgår af artikel 32d, stk. 1, KS og artikel 51 i EKSF-statutten for Domstolen, at appel er begrænset til retsspørgsmål. Retten er derfor enekompetent til at fastlægge og vurdere de relevante faktiske omstændigheder såvel som til at vurdere beviserne, med det forbehold, at disse omstændigheder og beviser ikke er forkert gengivet

(jf. præmis 65)

4. Det påhviler Fællesskabets retsinstanser at tage stilling til, om fremlæggelse af et dokument i medfør af procesreglementets bestemmelser om bevisoptagelse er nødvendig under hensyn til sagens faktiske omstændigheder. For så vidt angår Retten fremgår det af bestemmelserne i procesreglementets artikel 49 og artikel 65, litra b), at anmodning om fremlæggelse af dokumenter er en af de foranstaltninger til bevisoptagelse, Retten kan træffe bestemmelse om når som helst under sagens behandling, hvis den anser dem for nødvendige for at bringe sandheden for dagen.

(jf. præmis 67 og 70)

5. En overtrædelse af EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, kan fastslås, og en bøde pålægges i medfør af denne artikels stk. 5, selv om der ikke foreligger konkurrencebegrænsende virkninger. Den virkning, som en aftale eller samordnet praksis kan have haft, er derfor ikke et afgørende kriterium ved fastsættelsen af et passende beløb for bøden. Forhold, der vedrører forsættet og dermed formålet med en adfærd, kan nemlig have større betydning end forhold, der vedrører adfærdens virkninger, navnlig når de vedrører overtrædelser, der efter deres karakter er alvorlige, såsom fastsættelse af priserne og opdeling af markederne.

(jf. præmis 80)

6. En informationsudvekslingsaftale er i strid med konkurrencereglerne, såfremt den formindsker eller fjerner usikkerhedsgraden vedrørende det relevante markeds funktion og følgelig begrænser konkurrencen mellem virksomhederne.

De for begrebet samordnet praksis forudsatte kriterier koordination og samarbejde, som langt fra stiller krav om udarbejdelse af en egentlig »plan«, skal nemlig forstås ud fra den grundtanke, der ligger bag EF- og EKSF-traktatens konkurrencebestemmelser, hvorefter enhver erhvervsdrivende uafhængigt skal tage stilling til den politik, han vil føre på det fælles marked, og de vilkår, han vil tilbyde sin kundekreds.

Selv om dette krav om uafhængighed ganske vist ikke udelukker de erhvervsdrivendes ret til rationelt at tilpasse sig deres konkurrenters konstaterede eller antagelige adfærd, udelukker det imidlertid kategorisk enhver direkte eller indirekte kontakt mellem sådanne erhvervsdrivende, som har til formål eller til følge, at der opstår konkurrencevilkår, som ikke svarer til det pågældende markeds normale vilkår i betragtning af produkternes eller de præsterede tjenesteydelsers art, størrelsen og antallet af virksomheder på markedet samt dettes omfang.

(jf. præmis 105-107)

7. Aktindsigten i konkurrencesager har navnlig til formål at give adressaterne for en meddelelse af klagepunkter mulighed for at gøre sig bekendt med bevismaterialet i Kommissionens sagsakter, således at de på et relevant grundlag kan udtale sig om de konklusioner, som Kommissionen på grundlag af dette materiale har anført i meddelelsen af klagepunkter. Retten til aktindsigt i Kommissionens sagsakter skal således sikre en effektiv udøvelse af retten til kontradiktion.

Det følger heraf, at tilsidesættelse af denne ret under proceduren forud for vedtagelsen af beslutningen principielt kan medføre annullation af beslutningen, når der er gjort indgreb i den pågældende virksomheds ret til kontradiktion. I så fald afhjælpes den skete tilsidesættelse ikke blot ved, at der senere er blevet givet aktindsigt, navnlig under en retssag, hvis genstand eventuelt er en påstand om annullation af den anfægtede beslutning. Såfremt der er blevet givet aktindsigt på dette trin, skal den pågældende virksomhed ikke bevise, at Kommissionens beslutning, såfremt virksomheden havde haft adgang til de ikke-meddelte dokumenter, ville have fået et andet indhold, men blot, at den havde kunnet anvende de pågældende dokumenter til sit forsvar.

(jf. præmis 125-128)

8. Forpligtelsen til at begrunde en individuel beslutning har til formål at gøre det muligt for Domstolen at efterprøve beslutningens lovlighed samt at give den berørte part de oplysninger, ved hjælp af hvilke det kan fastslås, om der er grundlag for beslutningen, eller om der muligvis foreligger en sådan fejl, at den kan anfægtes.

I forbindelse med pligten til at begrunde en beslutning, hvorved en række virksomheder pålægges bøder for en overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler, er det ikke ubetinget nødvendigt at angive taloplysninger vedrørende fremgangsmåden for beregningen af de nævnte bøder, uanset hvor nyttige og ønskelige disse oplysninger er, idet Kommissionen under alle omstændigheder ikke kan undlade at udøve sit skøn ved udelukkende og mekanisk at anvende matematiske formler.

Den omstændighed, at det kun var fremlæggelsen af disse talmæssige oplysninger, der gjorde det muligt at opdage visse beregningsfejl, er ikke tilstrækkelig til, at begrundelsen for den anfægtede beslutning kan anses for utilstrækkelig, da Fællesskabets retsinstanser, når de efterprøver en sådan beslutning, kan begære alle de oplysninger fremlagt, som de finder nødvendige for at kunne foretage en grundig kontrol af metoden for bødeberegningen.

(jf. præmis 145, 149 og 150)