Kommissionen har til det første spørgsmål først gjort gældende, at samtlige oste generelt drager fordel af den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, da de nyder godt af konkrete foranstaltninger, som f.eks. importafgifterne, selv om der kun er fastsat interventionspriser for to oste, nemlig »Grana Padano« og »Parmigiano Reggiano«. Kommissionen finder, at der inden for denne markedsordning består et almindeligt afhængighedsforhold mellem priserne på ost og priserne på smør og mælkepulver, som er de to produkter, for hvilke der er fastsat interventionsforanstaltninger. Ifølge Kommissionen gælder dette forhold samtlige oste, hvad enten de er fremstillet af komælk eller fåremælk. Roquefort og de andre »blåskimmeloste«, som er fremstillet af komælk, er desuden indbyrdes afhængige for så vidt angår salgspriser, da prisen på roquefort svinger i forhold til prisudsvingene på de andre »blåskimmeloste«, som konkurrerer med denne vare.

Kommissionen henviser til støtte for sit anbringende om, at der foreligger et almindeligt afhængighedsforhold, til generaladvokat Roemer's forslag til afgørelse i sag 5/73, Balkan, som blev fremsat den 26. juni 1973. Sagen angik spørgsmålet, om prisen på oste (og især en bulgarsk fåreost, der ved indførslen var blevet pålagt monetære udligningsbeløb) var afhængig af interventionspriserne på smør og skummetmælkspulver. Generaladvokaten anførte blandt andet, at »selv om der ikke findes en snæver forbindelse mellem ostepriserne og de nævnte interventionspriser, forekommer det dog ikke overbevisende, at der ikke længere skulle være nogen som helst forbindelse mellem disse priser. Faktisk garanterer interventionspriserne for smør og skummetmælkspulver i det mindste et mindsteprisniveau for ost« (Sml. 1973, s. 1131).

Domstolen tilsluttede sig denne opfattelse. Domstolen antog i dommen af 24. oktober 1973 i Balkan-sagen (Sml. 1973, s. 1091, præmis 39), at der var et forhold mellem osteprisen på den ene side og prisen på smør og skummetmælkspulver på den anden side, navnlig med hensyn til tærskelprisen i henhold til Rådets forordninger nr. 804/68 af 27. juni 1968 og nr. 823/68 af 28. juni 1968, som indeholder bestemmelser om varegrupper og afgiftsberegningen på området for mælk og mejeriprodukter. Domstolen fik på et senere tidspunkt på ny lejlighed til at give en videre fortolkning af afhængighedsbegrebet i ovennævnte forordning nr. 974/71, artikel 1, stk. 2. Domstolen udtalte nemlig i dommen af 3. maj 1978 i sag 131/77, Milac, at »prisen på en vare ... er afhængig af prisen på en vare, for hvilken der er fastsat interventionsforanstaltninger inden for rammerne af de fælles markedsordninger for landbrugsvarer, og som henhører under de fælles markedsordninger, når den førstnævnte pris på mærkbar måde ændres under indflydelse af svingningerne i den sidstnævnte« (præmis 5). Jeg mener, at disse to fortilfælde er afgørende.

Roquefortproducenterne gør ikke desto mindre gældende, at deres ost til forskel fra den ost, som ligeledes var fremstillet af fåremælk, og som gav anledning til dommen i Balkan-sagen, er af en særlig karakter, som beskytter den mod konkurrence fra de andre oste og unddrager den påvirkning fra interventionsordningerne i Fællesskabet. Der hentydes i øvrigt i selve forelæggelsesdommen fra den nationale ret til roquefortostens særlige karakter, som kan rejse tvivl om gyldigheden af de fællesskabsforordninger, hvorefter der skal opkræves monetære udligningsbeløb ved eksport.

Det står fast, at roquefort adskiller sig fra andre tilsvarende varer, fordi den fremstilles af fåremælk; ikke desto mindre tilhører den gruppen af »blåskimmeloste« (som man ligeledes benævner ost »med skimmeldannelse i ostemassen«), og dette tilhørsforhold er varens vigtigste og grundlæggende kendetegn ud fra forbrugerens synspunkt. Derfor mener jeg ikke, at det er korrekt at sige, at den pågældende vare er beskyttet mod konkurrence, fordi det er en »unik« vare; smagsforskellen i forhold til andre »blåskimmeloste« er ikke for den almindelige forbruger af en sådan karakter, at den gør roquefort uerstattelig.

Med hensyn til prisspørgsmålet er det desuden kendt, at roquefort — netop fordi den fremstilles af fåremælk — traditionelt er dyrere (mindst 30 %) end andre »blåskimmeloste«, som fremstilles af komælk. Det afgørende er imidlertid det faste forhold mellem prisen på roquefort og prisen på de andre oste. Det fremgår af den af Kommissionen fremlagte oversigt, som ikke er blevet anfægtet under sagen, at prisudsvingene for roquefort i perioden 1974-1978 — såvel i opadgående som i nedadgående retning — er forløbet parallelt med prisudsvingene for tilsvarende oste, fremstillet af komælk, hvoriblandt de franske oste kan nævnes »bleu des Causses« og »bleu d'Auvergne«.

Roquefortproducenterne har gjort gældende, at prisniveauet for fåremælk i Frankrig, der er væsentligt højere end prisniveauet for komælk, er bestemt af roquefortproduktionen, som udgør det væsentligste afsætningsmarked. Hvis det forholder sig således, må prisudsvingene for roquefort anses for at hidrøre fra andre faktorer end prisen på fåremælk, nærmere bestemt udviklingen på markedet for »blåskimmeloste«, som fremstilles af komælk. Da roquefortproduktionen er langt mere begrænset end produktionen af tilsvarende oste, som fremstilles af komælk, må det antages, at priserne på disse sidstnævnte indvirker på prisen på roquefort og ikke omvendt.

Endelig skal det bemærkes, at roquefort imidlertid — ligesom de andre »blåskimmeloste« i Fællesskabet — indirekte nyder fordel af den beskyttelse, som skyldes den afgiftsordning, som gælder for samtlige oste med skimmeldannelse i ostemassen. Specielt drager roquefort fordel af beskyttelsen mod import til Fællesskabet af sådanne oste fra de østeuropæiske lande.

Følgelig kan jeg tilslutte mig Kommissionens opfattelse, hvorefter roquefort, ligesom de øvrige oste, skal anses for at være afhængig af markedet som helhed for mejeriprodukter, og at varens pris falder ind under den gruppe af priser, som er afhængige af prisen på varer, for hvilke der er fastsat interventionsforanstaltninger inden for rammerne af den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (smør og mælkepulver).