ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Niende Afdeling) af 22. november 2017 –

von Blumenthal m.fl. mod EIB

(Sag T-558/16)

»Personalesag – ansatte i EIB – ændring af løn- og lønstigningssystemet – ulovlighedsindsigelse – ligebehandling – ansvar«

1. Retslig procedure–fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling–betingelser–uddybning af et allerede fremført anbringende [Rettens procesreglement, art. 76, litra d), og art. 84, stk. 1 og 2] (jf. præmis 46 og 47)

2. Ulovlighedsindsigelse–rækkevidde–anfægtelige retsakter–generel retsakt, der er hjemmel for den anfægtede afgørelse–kravet om en retlig forbindelse mellem den anfægtede retsakt og den omtvistede generelle retsakt (Art. 277 TEUF) (jf. præmis 69 og 70)

3. Retslig procedure–stævning–formkrav–klar og præcis fremstilling af de påberåbte anbringender [Statutten for Domstolens, art. 21, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 90, 91 og 93)

4. Tjenestemænd–ligebehandling–begreb (jf. præmis 94)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af de afgørelser, der er indeholdt i lønsedlerne for april 2015 og efterfølgende, om på sagsøgerne at anvende EIB’s bestyrelses afgørelse af 16. december 2014 og EIB’s direktions afgørelse af 4. februar 2015, samt af sagsøgernes lønsedler for april 2015 vedrørende belønning for præstationer, dels om, at EIB tilpligtes at betale sagsøgerne, for det første, et beløb svarende til forskellen mellem den løn, der er udbetalt i medfør af de førnævnte afgørelser, og den løn, der skyldes i overensstemmelse med EIB’s forpligtelser, og, for det andet, en erstatning for de økonomiske tab, som følge af tabt købekraft, og de ikke-økonomiske tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt.

Konklusion

1) Den Europæiske Investeringsbank (EIB) frifindes.
Det fremgår af artikel 3 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, som Kommissionen har vedtaget, at de tjenestemænd, som opfylder de fire første betingelser i artikel 3 i gennemførelsesbestemmelserne til artikel 45, men hvis bedømmelsesrapport endnu ikke er blevet endelig, ikke desto mindre anses for forfremmelsesværdige, henset til, at den pågældende rapport ikke kunne afsluttes på grund af en forsinkelse, som ikke kan tilskrives tjenestemanden. I denne situation deltager den pågældende tjenestemand i forfremmelsesproceduren på grundlag af andre gyldige oplysninger, som træder i stedet for bedømmelsesrapporten.

Idet ansættelsesmyndigheden afviste at anerkende sagsøgerens ret til at deltage i forfremmelsesproceduren med den begrundelse, at det på grund hans sygdomsbetingede fravær ikke havde været muligt at afslutte visse af hans bedømmelsesrapporter, tilsidesatte ansættelsesmyndigheden dermed denne bestemmelse og begik en retlig fejl.

Fortolkningen af denne bestemmelse på grundlag af hvilken ansættelsesmyndigheden afslår at lade den pågældende tjenestemand deltage i den relevante forfremmelsesprocedure på baggrund af andre oplysninger, som supplerer hans bedømmelsesrapporter og betingelsen om hans genindtræden i sin stilling, tager i denne forbindelse ikke hensyn til de situationer, hvor denne tjenestemand ikke i tide genindtræder i sin stilling eller måske aldrig genindtræder i sin stilling.

Ansættelsesmyndigheden er endvidere forpligtet til at gennemføre den årlige forfremmelsesprocedure, og den kan ikke forsinke en tjenestemands deltagelse i en forfremmelsesprocedure med flere år, når den pågældende er forfremmelsesværdig i henhold til de almindelige gennemførelsesbestemmelser til den nævnte artikel 45.

(jf. præmis 24, 27, 31 og 32)
Når henses til vigtigheden af begrundelsespligten for så vidt angår en tjenestemands ret til forsvar, er det kun undtagelsesvis, at den sammenhæng, hvori en afgørelse om ikke-forfremmelse, som begrænser sig til en liste over de forfremmede tjenestemænd og som blev stiltiende stadfæstet efter en klage, blev vedtaget, kan udgøre en indledende begrundelse af den nævnte afgørelse. En indledende begrundelse kan således ikke foreligge uden nogen oplysninger fra ansættelsesmyndigheden vedrørende den berørtes specifikke situation og en sammenligning af hans fortjenester med de øvrige tjenestemænd, der kan komme i betragtning ved forfremmelsen, henset til kriterierne i vedtægtens artikel 45. Det blotte kendskab, som den berørte kan have haft til de kriterier, der skal tages hensyn til for at blive forfremmet, må ikke sammenblandes med kendskab til den måde, som disse kriterier er blevet anvendt på i hans tilfælde.

En anerkendelse af, at blotte negative bedømmelser af en ansat i dennes bedømmelsesrapporter kan være tilstrækkelige til at udgøre en indledende begrundelse, risikerer at bringe formålet med den administrative procedure, der er fastsat i vedtægtens artikel 90, stk. 2, dvs. en mindelig bilæggelse af tvister, der opstår på tidspunktet for klagen, i fare.

En sådan tilgang ville nemlig gøre det muligt for ansættelsesmyndigheden at henholde sig til enhver negativ bedømmelse af den ikke-forfremmede ansøger, og som sidstnævnte er blevet oplyst om, med henblik på at frigøre sig fra den forpligtelse til at meddele denne en begrundet afgørelse om afslag på hans klage, der følger af vedtægtens artikel 90, stk. 2, andet afsnit, og som er et særligt udtryk dels for kravet om begrundelse af enhver afgørelse, der indebærer et klagepunkt, der er fastsat i vedtægtens artikel 25, andet afsnit, dels af retten til god forvaltning, der er sikret ved artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

En sådan undladelse af at besvare en klage, som tillige er indgivet over en afgørelse om ikke-forfremmelse, der heller ikke er begrundet, kan imidlertid skabe eller forstærke en følelse af uforståelighed, endog frustration, hos den pågældende og således skabe et klima, som fremmer anlæggelsen af et søgsmål for Unionens retsinstanser, som, hvis ansættelsesmyndigheden havde handlet med den krævede omhu, eventuelt kunne have været undgået.

(jf. præmis 46, 50 og 63-65)
3.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber-vurdering af, om et tegn er beskrivende-kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 22 og 23)
3.

EU-varemærker–definition og erhvervelse af et EU-varemærke–bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres–udelukkende hensyntagen til de EU-retlige bestemmelser–afgørelser truffet af de nationale myndigheder, som ikke binder Unionens retsinstanser (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 36 og 37)
4.

Den Europæiske Unions offentlige kontrakter–indgåelse af en aftale efter udbud–udvælgelseskriterier–den ordregivende myndigheds beføjelse til at anmode en bydende om bevis for tilladelse til at fremstille den af kontrakten omfattede genstand–forpligtelse til at efterprøve den bydendes juridiske personlighed under hele kontraktens varighed–foreligger ikke (Kommissionens forordning nr. 1268/2012, art. 146, stk. 3) (jf. præmis 35-37)
2.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vurdering af risikoen for forveksling-kundekredsens opmærksomhedsniveau-farmaceutiske produkter [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25-27)
1.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 19 og 43)
1.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 19 og 44)
4.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme-beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art-beviser, der skal fremlægges af indehaveren-fremtidig, ikke hypotetisk risiko for utilbørlig udnyttelse eller skade (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 37, 39 og 42)
2.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vurdering af risikoen for forveksling-fastlæggelse af den relevante kundekreds-kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 21)
1.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 20 og 88)
3.

Ansvar uden for kontraktforhold–betingelser–tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder–institution, som ikke råder over et skøn–en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 42 og 43)
2.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vurdering af risikoen for forveksling-fastlæggelse af den relevante kundekreds-kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22 og 56)
6.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-overlapning mellem anvendelsesområderne for de hindringer, der er anført i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 33)
7.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-bedømmelseskriterier-to varemærkers sameksistens på et bestemt marked-indvirkning [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 97-101)
5.

Tjenestemandssager–dom om annullation–retsvirkninger–forpligtelse til at træffe foranstaltninger til opfyldelse heraf–dom om annullation af en afgørelse om afslag på en ansøgning om at få adgang til career transition support–sagsøgerens påstand om erstatning af det lidte økonomiske tab–påstanden fremsat for tidligt (Art. 266, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 58 og 59)
6.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-overlapning mellem anvendelsesområderne for de hindringer, der er anført i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 37)
8.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres-udelukkende hensyntagen til de EU-retlige bestemmelser-forudgående registrering af varemærket i visse medlemsstater eller i tredjelande-afgørelser, der ikke binder Unionens retsinstanser (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 57)
3.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber-vurdering af, om et tegn er beskrivende-kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19 og 28)
7.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-figurmærket THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS-ord- og figurmærkerne MARSHALL og Marshall AMPLIFICATION [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 54, 96-99 og 104-106)
2.

Retslig procedure–stævning–formkrav–fastlæggelse af søgsmålets genstand–kort fremstilling af søgsmålsgrundene–stævning med påstand om erstatning for skade, som angiveligt er forårsaget af en EU-institution–forhold, der gør det muligt at identificere den adfærd, institutionen hævdes at have udvist, årsagsforbindelsen og den forårsagede skades reelle og sikre karakter [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d), og art. 86] (jf. præmis 27, 28, 44 og 61)
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 8. november 2017 –

De Nicola mod Rådet og Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-42/16)

»Erstatningsansvar uden for kontrakt – personalesag – EIB’s ansatte – direktiver om laserterapi – artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder – rimelig frist – manglende overholdelse af reglerne om ret til retfærdig rettergang – økonomisk tab – ikke-økonomisk tab – påstande fremsat af sagsøgeren i forbindelse med et verserende søgsmål ved Personaleretten – delvis henvisning af sagen til Retten«

1. Ansvar uden for kontraktforhold–betingelser–ulovlighed–skade–årsagsforbindelse–en af betingelserne ikke opfyldt–erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 39-44)

2. Retslig procedure–stævning–formkrav–fastlæggelse af søgsmålets genstand–kort fremstilling af søgsmålsgrundene–stævning med påstand om erstatning for skade, som angiveligt er forårsaget af en EU-institution–forhold, der gør det muligt at identificere den adfærd, institutionen hævdes at have udvist, årsagsforbindelsen og den forårsagede skades reelle og sikre karakter [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement (1991), art. 44, litra c); Rettens procesreglement (2015), art. 86] (jf. præmis 45 og 46)

3. Retslig procedure–sagsbehandlingstid ved Retten–rimelig frist–bedømmelseskriterier (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47, stk. 2) (jf. præmis 62-65)

Angående

Søgsmål baseret på artikel 268 TEUF med påstand om at opnå erstatning for de tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af, for det første, EU-lovgivers vedtagelse af visse direktiver om laserterapi, for det andet, den omstændighed, at de retslige procedurer ved Retten for EU-Personalesager og Retten vedrørende hans påstand om godtgørelse af de lægelige udgifter i forbindelse med laserterapi angiveligt var urimeligt lange, for det tredje, den angiveligt uretfærdige karakter af disse procedurer og, for det fjerde, de talrige søgsmål, som Personaleretten og Retten har tvunget ham til at anlægge.

Konklusion

1) Rådet og Den Europæiske Unions Domstol frifindes.
1.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vurdering af risikoen for forveksling-kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 17-19 og 31)
5.

Retslig procedure-stævning-formkrav-kort fremstilling af søgsmålsgrundene-tilsvarende krav for argumenter, der fremføres til støtte for et anbringende [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 177, stk. 1, litra d)] (jf. præmis 47)
2.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vurdering af risikoen for forveksling-fastlæggelse af den relevante kundekreds-kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25 og 30)
Rettens dom (Første Afdeling) af 13. december 2017 – CJ mod ECDC

(Sag T-692/16)

»Personalesag – kontraktansatte – tidsbegrænset kontrakt – ansættelsesvilkårenes artikel 47, litra b) – annullation af en afgørelse om opsigelse før tid – artikel 266 TEUF – opfyldelsen af en dom afsagt af Personaleretten – vedtagelse af en ny afgørelse om opsigelse før tid – tilbagevirkende kraft«

1. Tjenestemandssager–dom om annullation–retsvirkninger–forpligtelse til at træffe foranstaltninger til opfyldelse heraf–rækkevidde–hensyntagen til såvel begrundelsen som domskonklusionen–annullation af en afgørelse om opsigelse før tid af en tidsbegrænset kontrakt på grund af rettergangsfejl–vedtagelse af en ny afgørelse om opsigelse, hvori fejlen rettes–denne afgørelses tilbagevirkende kraft–lovlig–betingelser (Art. 266 TEUF) (jf. præmis 38, 42, 46, 53-56, 66-68, 73, 77 og 85)

2. Tjenestemænd–kontraktansatte–opsigelse før tid af en tidsbegrænset kontrakt–administrationens skønsbeføjelse–administrationens omsorgspligt–hensyntagen til interesserne hos den berørte ansatte og tjenesten–begrundelse om brud på tillidsforholdet–domstolsprøvelse–grænser (Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 47) (jf. præmis 80, 82 og 90)

3. Tjenestemænd–afgørelse, der indeholder et klagepunkt–begrundelsespligt–omfang (Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2) (jf. præmis 115 og 116)

4. Tjenestemandssager–erstatningspåstand tilknyttet en annullationspåstand–afvisning af annullationspåstanden medfører afvisning af erstatningspåstanden (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 122)

5. Tjenestemænd–institutionernes ansvar uden for kontraktforhold–betingelser–ulovlighed–skade–årsagsforbindelse–kumulative betingelser (jf. præmis 124)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af, for det første, ECDC’s afgørelse af 2. december 2015 om opsigelse, med tilbagevirkende kraft fra den 30. april 2012, af sagsøgerens kontrakt som kontraktansat og, for det andet, ECDC’s afgørelse af 27. juni 2016 om afslag på den klage, sagsøgeren indgav over denne afgørelse om opsigelse, dels om erstatning for det af sagsøgeren lidte tab.

Konklusion

1) Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) frifindes.
1)

Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) betaler CJ et beløb på 2000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab.
3.

Tjenestemænd–løn–aflønningsordning for tjenestemænd, der gør tjeneste i et tredjeland–godtgørelse for levevilkårene–betingelser for tildeling–pligt for institutionerne til at overholde proceduren for fastsættelse af godtgørelsen for levevilkårene–tilsidesættelse–følger (Tjenestemandsvedtægten, bilag X, art. 10) (jf. præmis 58 og 59)
En bebyrdende akt som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2, og artikel 91, stk. 1, er en ufravigelig betingelse for, at et søgsmål anlagt af nuværende og pensionerede tjenestemænd mod deres institution kan antages til realitetsbehandling. Foranstaltninger med bindende retsvirkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser direkte og umiddelbart ved væsentligt at ændre hans retsstilling, udgør akter, som kan være genstand for et søgsmål, efter at der er indgivet en klage.

For så vidt angår lønsedler kan de udgøre bebyrdende retsakter og kan være genstand for klager og eventuelt søgsmål. Det forholder sig således, når en afgørelse, som har et rent økonomisk formål, som følge af sin karakter kan afspejles ved en sådan lønseddel eller pensionsopgørelse. I dette tilfælde bevirker fremsendelsen af den månedlige lønseddel eller pensionsopgørelse, at klage- og søgsmålsfrister til prøvelse af en administrativ afgørelse begynder at løbe, såfremt eksistensen og rækkevidden af denne afgørelse klart og for første gang fremgår af den nævnte lønseddel eller pensionsopgørelse. Dette er bl.a. tilfældet i de tilfælde, hvor de rettigheder, der berøres efter f.eks. en ændring af en generel retsakt i det væsentlige eller udelukkende er af økonomisk karakter. I et sådant tilfælde kan en afskaffelse af en betaling eller en nedsættelse af dennes størrelse, som i begge tilfælde fremgår af lønsedlen eller pensionsopgørelsen efter denne ændring, nemlig kun følge af den kompetente tjenestegrens afgørelse om at anvende den pågældende generelle retsakt på den pågældende tjenestemand eller pensionerede tjenestemand.

En lønseddel eller en pensionsopgørelse har imidlertid efter sin art og sit formål ikke karakter af en bebyrdende retsakt, når den kun er det økonomiske udtryk for rækkevidden af tidligere retlige afgørelser vedrørende tjenestemandens eller den pensionerede tjenestemands administrative situation, eller, med andre ord, når den kun er en ren bekræftelse af disse tidligere administrative afgørelser. Selv om en afgørelse, der har et rent økonomisk formål, klart og for første gang fremgår af en lønseddel, har karakter af en anfægtelig retsakt, udgør de efterfølgende lønsedler alene en bekræftelse af den nævnte afgørelse og kan ikke gøres til genstand for annullationssøgsmål.

(jf. præmis 30-35)