En konstatering af, at de omhandlede undergrupper af produkter ikke er en del af ét og samme produktmarked, fordi de ikke er substituerbare ud fra et udbuds- eller efterspørgselssynspunkt, og fordi der er tale om produkter, der er forskellige såvel teknologisk, kommercielt og æstetisk, rejser ikke tvivl om de faktiske forhold, som førte Kommissionen til at fastslå, at den omhandlede praksis skal anses for at være en del af en samlet overtrædelse, henset til det indbyrdes afhængighedsforhold, der findes mellem dem, og eksistensen af en samlet gennemførelsesplan.

Inden for konkurrenceområdet gælder det, at en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF kan følge ikke blot af særskilte aftaler eller samordnet praksis, som bør pålægges sanktioner som særskilte overtrædelser, men ligeledes af en række af aftaler eller samordnet praksis, som er forbundet på en sådan måde, at de bør anses for at være dele af en samlet overtrædelse. For at fastslå eksistensen af en samlet overtrædelse påhviler det Kommissionen at godtgøre, at aftalerne eller den samordnede praksis, selv om de vedrører forskellige goder, tjenesteydelser eller geografiske områder, er en del af en samlet plan, som de berørte virksomheder bevidst har gennemført med henblik på at realisere et samlet konkurrencebegrænsende mål.

Inden for konkurrenceområdet omfatter den metode, som Kommissionen anvender ved fastsættelsen af bøder, som det fremgår af punkt 9-11 i retningslinjerne for beregningen af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003, to etaper. Kommissionen fastsætter i første omgang et grundbeløb for hver virksomhed eller virksomhedssammenslutning. Den kan for det andet regulere dette grundbeløb i op- eller nedadgående retning, henset til de skærpende eller formildende omstændigheder, der karakteriserer hver enkelt af de berørte virksomheders deltagelse.

Hvad nærmere bestemt angår den første fase af metoden til fastsættelse af bøderne fastsættes den del af værdien af omsætningen, der tages i betragtning i henhold til punkt 21-23 i retningslinjerne af 2006 (koefficienten for »overtrædelsens grovhed«), til et niveau inden for et interval fra 0-30% under hensyntagen til et vist antal faktorer, såsom overtrædelsens art, virksomhedernes samlede markedsandel, overtrædelsens geografiske udstrækning og spørgsmålet om, hvorvidt overtrædelsen er blevet udmøntet i praksis eller ej, idet aftaler om prisfastsættelse, markedsdeling og begrænsning af produktionen på grund af deres art betragtes som de mest alvorlige konkurrencebegrænsninger. I medfør af bestemmelserne i retningslinjernes punkt 25 præciseres det, at Kommissionen med afskrækkende formål lader bødens grundbeløb omfatte en andel, som giver mulighed for at beregne et ekstrabeløb (koefficienten for »ekstrabeløb«) inden for et interval på mellem 15 og 25% af afsætningens værdi under hensyntagen til de ovenfor nævnte faktorer.

Den forskel i den geografiske rækkevidde, der følger af virksomhedernes deltagelse i på den ene side den samlede overtrædelse i sin helhed, som omfatter områderne for seks af Unionens medlemsstater, og på den anden side på en enkelt medlemsstats område, begrunder derfor anvendelsen af forskellige koefficienter for »overtrædelsens grovhed« og »ekstrabeløb«. En overtrædelse, der omfatter seks geografiske områder inden for Unionen og berører tre undergrupper af produkter, kan ikke gyldigt anses for at have samme grovhed, som en overtrædelse, der blev begået på én enkelt medlemsstats område, og som berørte to undergrupper af produkter. Henset til rækkevidden af påvirkningen af konkurrencen inden for Unionen må den første overtrædelse anses for at være grovere end den anden overtrædelse.

(jf. præmis 103, 104 og 118)