Forslag til afgørelse fra generaladvokat Vilaça fremsat den 5. februar 1987. - DILLINGER HUETTENWERKE AG MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TILPASNING AF STAALPRODUKTIONSKVOTER - STOETTEREGLER. - ZAAK 226/85.



Samling af Afgørelser 1987 side 01621



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Sagsoegeren i den foreliggende sag - den tyske staalvirksomhed Dillinger Huettenwerke AG - har nedlagt paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 12 . juni 1985, hvori Kommissionen afviste, at artikel 14 A i Kommissionens beslutning nr . 234/84/EKSF af 31 . januar 1984 ( 1 ) - om forlaengelse af overvaagningsordningen og systemet for produktionskvoter for visse produkter for virksomhederne i jern - og staalindustrien - kunne finde anvendelse over for sagsoegeren .

A - 2 . Artikel 14 A, stk . 1 og 2, i beslutning nr . 234/84 bestemmer, at staalvirksomheder paa visse betingelser kan indroemmes tilpasninger af kvoterne, saafremt forholdet inden for en given produktgruppe mellem referenceproduktionerne og produktionsmulighederne som foelge af stedfundne lukninger er oeget med mindst 5% i forhold til vaerdien pr . 1 . oktober 1982 eller vaerdien ved den seneste kvartalsmaessige tilpasning .

3 . Stk . 4 i den naevnte artikel 14 A angiver de forudsaetninger, der skal vaere opfyldt, for at en virksomhed efter bestemmelsen kan indroemmes en kvoteforoegelse . Det kraeves, at virksomheden

- ikke har foretaget kapacitetsudvidelser efter den 1 . juli 1983,

- ikke efter den 1 . oktober 1982 har foretaget anlaegslukninger, der har medfoert en vaesentlig foroegelse af udnyttelsesgraden,

- har sikret sin levedygtighed uden strukturtilpasninger .

4 . Det kraeves ligeledes, at virksomheden i tolv maaneder forud for det paagaeldende kvartal

- ikke har modtaget stoette, der er godkendt af Kommissionen, til daekning af driftstab,

- ikke er blevet paalagt sanktioner for overtraedelse af prisreglerne, eller den har betalt eventuelt paalagte boeder .

B - 5 . Ved skrivelser af 23 . marts, 26 . juli og 16 . oktober 1984 samt af 15 . januar og 16 . april 1985 anmodede sagsoegeren i henhold til artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 om tilpasning af kvoterne for produkter i gruppe II for hvert enkelt kvartal i perioden fra begyndelsen af 1984 til og med andet kvartal 1985 .

6 . I svarskrivelsen af 12 . juni 1985 gav Kommissionen foelgende begrundelse for, at den ikke kunne imoedekomme ansoegningerne :

- saafremt betingelserne i artikel 14 A i beslutning nr . 234/84/EKSF er opfyldt, kan Kommissionen tildele bestemte tillaegskvoter . Dette forudsaetter dog, at den paagaeldende virksomhed allerede er omstruktureret, og at den foelgelig ikke laengere har behov for stoette;

- (( Deres omstruktureringsplan )) er meddelt Kommissionen ved skrivelse af 30 . januar 1984 fra Forbundsrepublikken Tysklands regering . Planen omfatter lukning af produktionsanlaeg i 1985 samt ydelse af stoette . Det kan derfor ikke antages, at (( Deres virksomhed )) allerede er omstruktureret .

7 . I den skrivelse fra den tyske regering, som Kommissionen henviser til, anmodede regeringen bl.a . Kommissionen om endelig tilladelse til - i henhold til Kommissionens beslutning 83/392/EKSF af 29 . juni 1983 om stoette, som Forbundsrepublikken Tysklands regering paataenker at yde til jern - og staalindustrien ( 2 ) - at udbetale visse naermere angivne stoettebeloeb til den sagsoegende virksomhed med henblik paa finansieringen af dennes omstruktureringsplan . Den 7 . maj 1984 afgav Kommissionen en positiv udtalelse om planen . I udtalelsen havde Kommissionen taget hensyn dels til, at planen paa én gang forbedrede produkterne, overfladekvaliteten, tolerancerne og maalene, saaledes at den sagsoegende virksomhed kunne tilpasse sig aendringer i efterspoergslen, dels til, at planen desuden indebar en nedsaettelse af produktionskapaciteten for tykke plader paa i alt 360 000 tons pr . aar . Den 2 . maj 1985 gav Kommissionen tilladelse til, at stoetten blev ydet sagsoegeren .

8 . Sagsoegeren har fremfoert to anbringender til stoette for, at beslutningen er ugyldig : at artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 er tilsidesat, og at begrundelsespligten i henhold til EKSF-Traktatens artikel 15 ikke er opfyldt . I realiteten er de to anbringender snaevert forbundne, idet de begge vedroerer den i beslutningen givne begrundelse, set i forhold til betingelserne i artikel 14 A .

9 . Sagsoegeren har i det vaesentlige anfoert, at Kommissionen i den anfaegtede beslutning udelukkende har afvist at tilpasse kvoterne med henvisning til, at der var planlagt visse omstruktureringsforanstaltninger og i det oejemed ogsaa var ansoegt om stoette . Ud fra aanden bag og formaalet med artikel 14 A, stk . 4, er en saadan begrundelse ukorrekt, da tildeling af tillaegskvoter udtrykkeligt kraever, at virksomhedens levedygtighed er sikret selv uden strukturtilpasninger . Formaalet med bestemmelsen er saaledes ikke at afskaere alle virksomheder, der omstruktureres, fra at vaere omfattet af bestemmelsen, men kun de virksomheder, som er tvunget til at foretage omstruktureringsforanstaltninger med henblik paa at vaere levedygtige uden stoette efter omstruktureringen og navnlig efter anlaegslukninger .

10 . Selv om det antages, at Kommissionen i beslutningen stiltiende har lagt til grund, at den sagsoegende virksomheds levedygtighed ikke var sikret uden strukturtilpasninger, er beslutningen efter sagsoegerens opfattelse utilstraekkeligt begrundet, da Kommissionen ikke har foretaget en omhyggelig vurdering af virksomhedens oekonomiske forhold i almindelighed .

11 . I saa fald ville Kommissionen efter sagsoegerens opfattelse vaere naaet frem til, at virksomheden ud fra sin solide position paa staalmarkedet og dens positive resultater siden 1978 ( bortset fra 1983, hvor virksomheden havde saerlige, konjunkturbestemte problemer ) utvivlsomt var levedygtig .

12 . De omstruktureringsforanstaltninger, virksomheden gennemfoerte - og hvor Kommissionen gav regeringen tilladelse til at yde stoette med henblik paa deres finansiering - havde saaledes ifoelge sagsoegeren ikke til formaal at genoprette virksomhedens levedygtighed, men at konsolidere den samt styrke dens konkurrenceevne gennem koncentration af produktionen paa kvalitetsprodukter og modernisering ved hjaelp af investeringer i avanceret teknologi .

13 . Sagsoegeren har anfoert, at de naevnte investeringer i oevrigt ikke medfoerte anlaegningslukninger, men derimod modernisering og omstilling af produktionen til produkter uden for kvoteordningen . Sagsoegeren har derfor i perioden 1980 - ultimo 1985 ansat yderligere 500 medarbejdere .

14 . Sammenfattende har sagsoegeren anfoert, at virksomhedens levedygtighed - som anerkendt af tjenestemaend ved Kommissionen og et medlem af Kommissionen - er sikret uden strukturtilpasninger, da virksomhedens anlaeg er blandt de "mest konkurrencedygtige i Faellesskabet ".

C - 15 . Kommissionen har foerst henvist til aanden bag og formaalet med artikel 14 A . Efter bestemmelsen kan der paa visse betingelser som en udligningsforanstaltning indroemmes visse tillaegskvoter til virksomheder, der ikke har behov for en omstrukturering, det vil sige, at de ikke behoever at gennemfoere anlaegslukninger for at blive konkurrencedygtige og derfor ikke har opnaaet stoette eller tillaegskvoter i henhold til artikel 14 B i beslutning nr . 234/84 .

16 . Det har vaeret den omstaendighed, som Kommissionen ville fremhaeve, da den i begrundelsen i den anfaegtede beslutning benyttede den samme formulering, som anvendes i betragtningerne til beslutning nr . 2177/83/EKSF, der gik forud for beslutning nr . 234/84, vedroerende artikel 14 A (" virksomheder (( der )) allerede er omstrukturerede og saaledes ikke mere modtager stoette "). Ifoelge Kommissionen har den formulering saaledes i begge de to tilfaelde den samme betydning som at sikre virksomhedens levedygtighed uden strukturtilpasninger .

17 . Herved henviste Kommissionen i oevrigt ogsaa til forholdet mellem kvoteordningen og de "stoetteregler" for jern - og staalindustrien, der blev indfoert ved Kommissionens beslutning nr . 2320/81/EKSF af 7 . august 1981 .

18 . Den beslutning kan kun finde anvendelse paa virksomheder, som blandt andet "har taget skridt til at gennemfoere et sammenhaengende strukturomlaegningsprogram", som skal kunne "genoprette virksomhedernes konkurrenceevne og goere dem finansielt levedygtige uden stoette under normale markedsvilkaar ".

19 . Med henvisning til den bestemmelse gav Kommissionen ved skrivelse af 2 . maj 1985 tilladelse til frigivelse af forbundsregeringens stoette til sagsoegeren paa grundlag af den af sagsoegeren forelagte omstruktureringsplan . I tilladelsen anfoerte Kommissionen, at ud fra de oplysninger, som sagsoegeren havde givet i dens spoergeskemaer af oekonomisk karakter, var der "store chancer for, at Dillinger Huettenwerke AG paa normale markedsvilkaar inden 1986 vil kunne genskabe sin oekonomiske levedygtighed uden yderligere stoette ".

20 . Selv om Kommissionen anerkendte, at den sagsoegende virksomhed i forhold til andre staalvirksomheder er en moderne virksomhed, der har opnaaet gode resultater, og at de foretagne investeringer medfoerte tekniske innovationer, var den sagsoegende virksomhed efter Kommissionens opfattelse trods alt en virksomhed, hvis levedygtighed ikke var sikret uden strukturtilpasninger, idet Kommissionen ellers ikke ville have givet tilladelse til den paagaeldende stoette .

D - 21 . Hvorvidt Kommissionens synspunkt er holdbart, afhaenger i det vaesentlige af, om der faktisk er en sammenhaeng mellem kvoteordningen og stoettereglerne, og om det derfor er berettiget at fortolke kvotebestemmelserne i lyset af "stoettereglerne", hvilket sagsoegeren har bestridt .

22 . Domstolen har allerede behandlet det spoergsmaal i dommene i Finsider - og Krupp og Thyssen-sagerne, der begge blev afsagt i 1985 ( 3 ).

23 . I foerstnaevnte dom ( 4 ) hedder det, at formaalet med stoettereglerne og kvoteordningen "er det samme, nemlig at fremme den strukturomlaegning, der er noedvendig for at tilpasse produktionen og produktionskapaciteten til den forventede efterspoergsel, og at genoprette den europaeiske jern - og staalindustris konkurrencedygtighed ".

24 . I dommen i Krupp og Thyssen-sagen ( 5 ) fastslog Domstolen : "Formaalet med begge de omhandlede ordninger er saaledes at fremme omstruktureringen, selv om de er hjemlet ved forskellige bestemmelser og kriterierne for deres anvendelse er forskellige . Der er derfor ikke noget vilkaarligt eller diskriminerende i, at oplysninger, der tilvejebringes i forbindelse med anvendelsen af den ene ordning, benyttes som kriterier ved anvendelsen af den anden ".

25 . Ved definitionen af kriteriet levedygtighed uden strukturrelle tilpasninger i henhold til artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 var Kommissionen derfor principielt berettiget til at anvende de samme metoder som dem, den anvendte ved vurderingen af det samme begreb i forbindelse med en anvendelse af artikel 2, stk . 1, i stoettereglerne .

26 . Nu var forholdet imidlertid det, at den sagsoegende virksomhed forelagde et strukturomlaegningsprogram, til hvis finansiering den ansoegte om statsstoette .

27 . Kommissionen gav tilladelse til en saadan stoette i henhold til artikel 2 i stoettereglerne, da, som det hedder i tilladelsen, de i den naevnte bestemmelse angivne betingelser var opfyldt, nemlig at

- virksomheden havde forelagt et strukturomlaegningsprogram;

- programmet indebar en "uigenkaldelig nedbringelse" af produktionskapaciteten for plader gennem demontering af en ovn og lukning af et anlaeg til fremstilling af kvarto-plader paa et valsevaerk, hvor der fremstilles svaere plader;

- den ogsaa omfattede en raekke investeringer med henblik paa forsknings - og udviklingsaktiviteter og indfoerelse af teknologiske innovationer, som skulle foere til en forbedring af produktionens kvalitet og fremstilling af nye produkter;

- gennemfoerelsen af programmet skulle bidrage til, at der blev "store chancer for, at Dillinger Huettenwerke AG paa normale markedsvilkaar inden 1986 kunne genskabe sin oekonomiske levedygtighed uden yderligere stoette ".

28 . Kommissionen anmodede imidlertid om, at der i de halvaarsrapporter, den sagsoegende virksomhed skulle tilstille den, blev givet "oplysninger om, hvilke foranstaltninger Dillinger Huettenwerke AG havde truffet med henblik paa at genoprette sin oekonomiske levedygtighed", idet Kommissionen kunne kraeve, at videre stoetteudbetalinger blev indstillet, eller opstille yderligere betingelser med hensyn til virksomhedens omstrukturering, hvis det af halvaarsrapporterne "maatte fremgaa, at det maatte anses for tvivlsomt, om virksomheden kunne genskabe sin levedygtighed inden udgangen af 1985 ".

29 . Virksomheden havde saaledes efter Kommissionens opfattelse behov for en omstrukturering for at kunne genoprette sin levedygtighed, for kun af dén grund havde Kommissionen givet tilladelse til udbetaling af den stoette, den sagsoegende virksomhed havde ansoegt om til gennemfoerelse af strukturomlaegningsprogrammet .

30 . Naar Kommissionen har overfoert disse synspunkter paa anvendelsesomraadet for artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 og saaledes paa vurderingen af de heri opstillede betingelser, har den blot ladet den snaevre logiske sammenhaeng mellem stoettereglerne og kvoteordningen, som Domstolen allerede har anerkendt, komme til udtryk .

31 . I duplikken har Kommissionen endvidere anfoert, at begrebet levedygtighed, der er anvendt i stoettereglerne og i artikel 14 A, er en teknisk term, og at den ved anvendelsen af begrebet har udviklet en matematisk metode, hvis resultater den i sagsoegerens tilfaelde ikke fandt det hensigtsmaessigt at anfoere i den anfaegtede beslutning, idet dog de kriterier og forudsaetninger, den har lagt til grund, var omtalt i den tolvte, trettende og fjortende beretning om konkurrencepolitikken, og saaledes ikke har kunnet vaere ukendte for sagsoegeren .

32 . Kommissionen har anfoert, at den ved vurderingen af, om en virksomhed kan genskabe sin levedygtighed, for alle virksomheder anvender de samme kriterier, idet den ud fra de forventninger, der fremgaar af de "generelle maalsaetninger" vurderer, om virksomhederne vil vaere i stand til at opnaa de noedvendige overskud til daekning af deres samlede produktionsomkostninger, herunder afskrivninger, finansieringsomkostninger og en vis minimal forrentning af egenkapitalen .

33 . Kommissionen har i den forbindelse yderligere anfoert, at den ved sin vurdering ikke laegger de resultater til grund, der tidligere er opnaaet paa et marked med en raekke offentlige reguleringer ( kvoter, prisordninger, importrestriktioner ), men de resultater, som virksomhederne efter alt at doemme ville opnaa paa et frit marked, som maatte forventes at vaere etableret fra og med 1986 .

34 . Det er her interessant at konstatere, at Kommissionen som det vaesentligste kriterium ved anerkendelsen af, om en virksomhed er levedygtig uden strukturtilpasninger, fastsatte en mindsteforrentning af egenkapitalen for 1986 paa 3,5 %.

35 . Ud fra de oplysninger, sagsoegeren havde givet i omstruktureringsprogrammet og de oekonomiske spoergeskemaer foretog Kommissionen herefter beregningerne vedroerende spoergsmaalet om den sagsoegende virksomheds levedygtighed fra og med 1986 for at kunne traeffe afgoerelse med hensyn til tilladelsen til at udbetale den ansoegte stoette .

36 . Den saaledes foretagne undersoegelse foerte til, at den sagsoegende virksomheds levedygtighed efter Kommissionens opfattelse kun "akkurat" kunne anses for sikret, naar de planlagte investeringer og de fastsatte stoettebeloeb for 1986 blev taget i betragtning, idet overskuddet var mindre end det overskud, der ville have givet virksomheden en forrentning af egenkapitalen paa 3,5% ( 21,8 mio DM i stedet for 24 mio DM ).

37 . I oevrigt ville den sagsoegende virksomhed have haft et underskud paa 43,2 mio DM, hvis den ikke havde gennemfoert omstruktureringsforanstaltninger, og overskuddet ville kun have andraget 15,8 mio DM, hvis den havde gennemfoert de naevnte foranstaltninger uden nogen former for stoette .

38 . Det var resultaterne af den beregning, Kommissionen overfoerte til kvoteordningen, da den afviste at lade artikel 14 A finde anvendelse i forhold til sagsoegeren .

E - 39 . Som allerede naevnt har Domstolen allerede fastslaaet, at bestemmelserne i de to ordninger kan fortolkes paa samme maade, da de har samme formaal .

40 . I dette tilfaelde opstaar dog visse saerlige problemer .

41 . For det foerste er den terminologi, der er anvendt i de relevante bestemmelser, ikke helt den samme i de to ordninger .

42 . I artikel 14 A, stk . 4, tales der om levedygtighed, der er sikret uden strukturtilpasninger; i stoettereglernes artikler 1 og 2 omtales programmer, der skal kunne genoprette virksomhedernes konkurrenceevne og goere dem finansielt levedygtige uden stoette .

43 . I den tyske version af de naevnte bestemmelser anvendes saaledes begreberne "Lebensfaehigkeit" ( svarende til "viabilité" i den franske tekst ) og "Rentabilitaet" ( svarende til "financièrement viables" i den franske version ).

44 . Ogsaa i den italienske version hedder det henholdsvis "possa continuare la sua attivita" og "rendere l' efficienza financiaria dell' impresa ".

45 . Det er imidlertid betegnende, at der i artikel 2 i stoettereglernes engelske version ikke tales om "profitability", men om "making it financially viable ".

46 . Faellesskabsinstitutionerne skal fortolke og anvende de faellesskabsretlige bestemmelser ensartet, uanset de enkelte sproglige versioner .

47 . Dette er imidlertid kun muligt, saafremt man laegger objektive fortolkningskriterier til grund .

48 . Hvis man imidlertid ville foretraekke en fortolkning af artikel 14 A, hvorefter den italienske eller endog den tyske syntes at vaere den mest rimelige, maatte man saaledes laegge et subjektivt synspunkt til grund, da "fortsat drift" eller "levedygtighed" for en virksomhed, der ikke er "rentabel", men heller ikke truet af konkurs, i meget hoej grad afhaenger af parthavernes vilje .

49 . I oevrigt skal, som Domstolen har fastslaaet, "en bestemmelse i tilfaelde af uoverensstemmelse mellem de sproglige versioner ... fortolkes paa baggrund af den almindelige opbygning af og formaalet med den ordning, som den er led i" ( 6 ).

50 . Der er ingen tvivl med hensyn til, hvorledes Kommissionen fortolker begrebet levedygtighed ( eller finansielt levedygtig ) i forbindelse med stoetteordningen .

51 . Ud fra formaalet med artikel 14 A, saaledes som det er efter Kommissionens opfattelse, som jeg deler, men ogsaa ud fra det faelles formaal med stoetteordningen og kvotesystemet, er der ikke materielt nogen grund til, at Kommissionen ikke ogsaa i det sidste tilfaelde laegger de samme kriterier til grund . Der er i oevrigt tale om generelle kriterier, som kan anvendes over for alle virksomheder, og hvis definition utvivlsomt er omfattet af Kommissionens skoen, idet Kommissionen som institution er ansvarlig for forvaltningen af begge de to ordninger .

52 . Faellesskabslovgiver har selv erklaeret, at artikel 14 A retter sig til virksomheder, der "allerede er omstrukturerede og saaledes ikke mere modtager stoette", og lovgiver har indroemmet de paagaeldende virksomheder en udligning i forhold til de virksomheder, der som foelge af anlaegslukninger har forbedret deres udnyttelsesgrad .

53 . For de virksomheder, der har en omstruktureringsplan, der er godkendt af Kommissionen, hjemler artikel 14 B mulighed for at yde tillaegskvoter, saa at virksomhederne tilskyndes til hurtigt at foretage alle de planlagte lukninger .

54 . For den sagsoegende virksomhed forelaa der en omstruktureringsplan, der, som sagsoegeren selv har indroemmet, indebar en begraensning af produktionskapaciteten; da virksomheden havde modtaget stoette med henblik paa at blive finansielt levedygtig under normale markedsvilkaar, opfyldte den saaledes ikke betingelserne for at vaere omfattet af artikel 14 A .

55 . Det var den fortolkning af artikel 14 A, der ud fra betragtningerne til beslutning nr . 2177/83 entydigt maatte anlaegges .

56 . I beslutning nr . 234/84 foretoges dog visse aendringer af ordlyden af artikel 14 A .

57 . Til trods herfor har Kommissionen fastholdt en uaendret fortolkning .

58 . Den omstaendighed, at faellesskabslovgiver - i modsaetning til, hvad der skete med andre bestemmelser, navnlig artikel 14 B - ikke fandt det noedvendigt at forklare grundene til de naevnte aendringer i betragtningerne til beslutningen, kan tages som et tegn paa, at lovgiver ikke tillagde dem en saadan betydning, at den tidligere fortolkning af bestemmelsen, hvis formaal fortsat er de samme, herved blev aendret .

59 . Efter min opfattelse har sagsoegeren derfor ikke godtgjort, at Kommissionen har handlet fejlagtigt ved at fortolke begrebet "levedygtighed uden strukturtilpasninger" paa samme maade som i forbindelse med stoettereglernes artikel 2 .

60 . Med en saadan fortolkning tages der for mig at se bedst hensyn til ordningens funktion set under ét .

61 . Kun saafremt der foreligger vaegtige grunde, maa identiske begreber i de to ordninger fortolkes forskelligt; og desuden maatte det kraeves, at en saadan dualitet utvetydigt fremgaar af bestemmelsernes ordlyd, hvilket ikke er tilfaeldet her .

62 . Endelig er det efter min vurdering rigtigt at sammenholde begrebet "strukturtilpasninger" i artikel 14 A med, at der foreligger et strukturomlaegningsprogram, for i modsat fald kunne begrebet faa en for vid betydning og saaledes goere anvendelsen af bestemmelsen umulig .

F - 63 . Som vi har set, har sagsoegeren dog anfoert, at begrundelsen i Kommissionens beslutning efter ordlyden ikke er tilstraekkelig tydelig, og at beslutningen derfor er utilstraekkeligt begrundet . Kommissionen har saaledes kun henvist til, at der var planlagt omstruktureringsforanstaltninger, men ikke taget stilling til den eneste virkelige afgoerende forudsaetning, nemlig spoergsmaalet om levedygtighed uden strukturtilpasninger . Under alle omstaendigheder indeholder den anfaegtede beslutning ifoelge sagsoegeren ingen henvisninger til de beregninger eller kriterier, som kunne foranledige Kommissionen til at antage, at den sagsoegende virksomheds levedygtighed ikke er sikret uden strukturtilpasninger .

64 . Heroverfor har Kommissionen anfoert, at meningen med beslutningen er forstaaelig ogsaa uden de beregninger, der er lagt til grund .

65 . Naar Kommissionen ved henvisningen til behovet for omstrukturering og ydelse af stoette har anvendt de samme begreber, som findes i betragtningerne til beslutning nr . 2177/83, har den netop villet angive, at virksomhedens levedygtighed ville vaere sikret uden en saadan omstrukturering .

66 . Det indses uden videre, at Kommissionen i beslutningen kunne have givet en mere fyldestgoerende begrundelse, der i mindre grad kunne fremkalde misforstaaelser hos adressaten .

67 . Henvisningen til omstruktureringsplanen, anlaegslukninger og til ydelse af stoette gav imidlertid de noedvendige oplysninger for, at sagsoegeren kunne faa kendskab til grundene til afslaget paa ansoegningen, i lyset af betingelserne efter artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 ( som udtrykkeligt er naevnt ) og ogsaa i forhold til stoetteordningen .

68 . Jeg mener derfor, at begrundelsen ikke er af en saadan art, at den fratog den sagsoegende virksomhed muligheden for at efterproeve, om artikel 14 A i beslutning nr . 234/84 blev anvendt korrekt over for den, og heller ikke forhindre Domstolen i at udoeve sin kontrolfunktion ( 7 ).

G - 69 . Da ingen af de to anbringender saaledes kan laegges til grund, skal jeg sammenfattende foreslaa, at Kommissionen frifindes i den af Dillinger Huettenwerke anlagte sag, og at sagsoegeren i medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes til at betale sagens omkostninger .

(*) Oversat fra portugisisk .

( 1 ) EFT L 29 af 1.2.1984 .

( 2 ) EFT L 227 af 19.8.1983 .

( 3 ) Domme af 15 . januar 1985 i sag 250/83, Finsider mod Kommissionen, Sml . s . 131, paa s . 152, og af 15 . oktober 1985 i de forenede sager 211 og 212/83, 77 og 78/84, Krupp og Thyssen mod Kommissionen, Sml . s . 3409 .

( 4 ) Sag 250/83, Finsider, praemis 9 .

( 5 ) Forenede sager 211 og 212/83, 77 og 78/84, Krupp og Thyssen praemis 34 .

( 6 ) Dom af 28 . marts 1985 i sag 100/84, Kommissionen mod Det forenede Kongerige, Sml . s . 1169, praemis 17 .

( 7 ) Se dom af 28 . oktober 1981 i de forenede sager 275/80 og 24/81, Krupp mod Kommissionen, Sml . s . 2489 og 2490, paa s . 2512 og 2513 .