15.

Sociale Verzekeringsbank har foreslået Domstolen, at det præjudicielle spørgsmål besvares benægtende. Institutionen har først anført, at perioderne forud for 1. januar 1957, for hvilke der tilkendes alderspension i henhold til AOWs artikler 55 og 56, ikke er reelle, men fiktive forsikringsperioder, idet den sikrede ikke skulle betale bidrag i disse perioder. Pensionsrettighederne, der svarer til disse perioder, er derfor »gratis« rettigheder, som kun kan tildeles, såfremt der består en særlig tilknytning til Nederlandene. Det samme gælder »forsikringsperioderne« i henhold til bilag VI. Betingelserne i litra f) svarer i virkeligheden blot til AOWs seksårsregel og bopælskrav. Sociale Verzekeringsbank har herefter anført, at Raad van Beroeps opfattelse, hvorefter bilag VI ikke kan anses for en undtagelse fra reglen i forordningens artikel 10, er urigtig. For så vidt angår overgangsfordelene, kan man ikke tale om rettigheder, der nægtes den pågældende alene af den grund, at denne ikke har bopæl på den stats område, hvori den institution, som det påhviler at udrede ydelsen, er beliggende. Domstolens praksis (jfr. bla. ovennævnte domme af 10. juni 1982, Camera, og 24. februar 1987, Giletti) vedrørende artikel 10 i forordning nr. 1408/71 finder ikke anvendelse på over-gangsfordele. Under alle omstændigheder fremgår det af Domstolens dom af 25. februar 1986, Spruyt (284/84, Sml. s. 685), at artikel 10 i forordning nr. 1408/71 ikke finder anvendelse, idet Domstolen i denne dom har fastslået, at reglen i artikel 10 i forordning nr. 1408/71 som følge af AOWs særlige karakter ikke uden videre finder anvendelse på AOW. Dette må så meget desto mere gælde overgangsfordelene. Det må, ifølge Sociale Verzekeringsbank, først på grundlag af nederlandsk ret afgøres, om en person opfylder betingelserne for at få tilkendt overgangsfordele. Hvis dette spørgsmål besvares benægtende, må det derefter afgøres, om den pågældende har krav på disse ydelser i henhold til fællesskabsbestemmelserne. I denne sammenhæng finder bilag VI anvendelse som undtagelse fra reglen i artikel 10 i forordning nr. 1408/71. Udgangspunktet i ordningen efter bilag VI er, at den, som ikke har krav på overgangs-fordele, dog kan få tilkendt pensionsrettigheder for perioder forud for 1. januar 1957, såfremt den pågældende i disse perioder har haft tilknytning til Nederlandene i form af bopæl eller lønnet beskæftigelse. Der er ingen grund til at tilkende en vandrende arbejdstager pensionsrettigheder for perioder forud for 1. januar 1957, under hvilke vedkommende ikke har haft tilknytning til Nederlandene. Hvis det antages, at artikel 10 i forordning nr. 1408/71 uden videre finder anvendelse på AOW, kan enhver, som på et eller andet tidspunkt efter 1. januar 1957 har været forsikret i henhold til AOW, gøre krav på (gratis) overgangsfordele. Et sådant resultat kan heller ikke udledes af princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed. I dom af 25. februar 1986, De Jong (254/84, Smi. s. 671) og ovennævnte Spruyt-dom har Domstolen udtalt, at det, når henses til dette princip, er tilstrækkeligt, at der ved beregningen af pensionsrettigheder i henhold til AOW alene tages hensyn til forsikringsperioder forud for 1. januar 1957 i det omfang, den pågældende i disse perioder har haft bopæl eller lønnet beskæftigelse i Nederlandene.