ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Det tredje og fjerde anbringende vedrører retlige fejl, som Retten begik ved at fastslå, at toldmyndighederne i Curaçao på tidspunktet for tildelingen af varecertifikaterne EUR.1 ikke vidste eller kunne havde vidst, at de omhandlede varer ikke kunne undergives en præferencebehandling. Retten tog ved sine betragtninger ikke hensyn til den omstændighed, at Departement van Economische Zaken på Curaçao udførte mindst en kontrol på stedet hos eksportøren med henblik på tildelingen af varecertifikaterne EUR.1. Retten så endvidere bort fra, at toldmyndighederne i Curaçao ved tildelingen af varecertifikaterne EUR.1 kontrollerede det omhandlede sukkers oprindelse i sammenhæng med forarbejdningen heraf for derved at efterprøve det valgte system. Endvidere overså Retten, at varecertifikaterne EUR.1 blev tildelt af toldmyndighederne på grundlag af oprindelsesattester formular A (herefter »A-formular«), som ikke kan danne grundlag for tildelingen af varecertifikater EUR.1. De samme toldmyndigheder modtog A-formularerne ved råvarernes ankomst til Curaçao. Den omstændighed, at netop disse A-formularer gik tabt ved en brand i toldmyndighederne på Curaçaos arkiv, kan ikke lægges appellanten til last. Eftersom arkivet er ødelagt, kan det ikke længere fastlægges, hvilke sagsakter toldmyndighederne har modtaget. Rettens konklusion om, at kurator udleverede disse dokumenter til medlemmer af Kommissionens delegation, da denne besøgte myndigheden, er ikke holdbar. Denne omstændighed kan efter de øvrige omstændigheder ikke i sig selv begrunde en konklusion om, at A-formularerne ikke har befundet sig på arkivet.
2)

Skal bestemmelsen i artikel 66, litra a) og b), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser som artikel 19, stk. 13, nr. 2), litra a) og b), i Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (lov af 11.3.2004 om afgift på varer og tjenesteydelser) (Dz. U nr. 54, position 535, med senere ændringer), hvorefter tidspunktet for afgiftsskyldens opståen (afgiftspligtens indtræden, på hvilket tidspunkt afgiften forfalder for så vidt angår visse transaktioner) for transport- og speditionsydelser ligeledes er det tidspunkt, hvor hele vederlaget eller en del af vederlaget indgår, dog senest 30 dage fra efter, at tjenesteydelsen blev leveret, også for det tilfælde at der inden syv dage efter levering af tjenesteydelsen udstedes og overgives en faktura til modtageren, hvori der er anført en længere betalingsfrist, men modtageren af tjenesteydelsen er berettiget til at fradrage indgående afgift i den periode, hvor han modtog fakturaen, uanset om han har betalt eller ej?
—

for så vidt som Kommissionen grundet indtrådt forældelse ikke kunne have pålagt en bøde og ikke havde godtgjort en berettiget interesse i at træffe en beslutning rettet mod appellanten, begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at appellanten var ansvarlig for sine datterselskabers deltagelse i perioden forud for etableringen af DDE.
1)

Er det foreneligt med artikel 43 EF (henholdsvis artikel 49 TEUF), at en national bestemmelse i tilfælde af, at en selskabsdeltager indskyder en andel i et kapitalselskab, fastsætter, at de indskudte driftsaktiver skal ansættes til delværdien (hvorved der for indskyderen ved afdækningen af de skjulte reserver opstår en kapitalgevinst), såfremt det på tidspunktet for de faktiske omstændigheder er udelukket, at Forbundsrepublikken Tyskland har ret til at beskatte gevinsten ved afhændelse af de nye selskabsandele, som indskyderen modtager som modydelse for indskuddet?
b)

Udtrykket »rugemor« henviser til omstændigheder, hvor en kvinde har været gravid og født et barn på vegne af en vordende mor. 1) Giver artikel 1, stk. 1 og/eller artikel 2, litra c), og/eller artikel 8, stk. 1, og/eller artikel 11, nr. 2), litra b), i direktiv 92/85/EØF om arbejdstagere, der er gravide, en vordende mor, der har fået sit barn via en surrogataftale, ret til barselsorlov? 2) Giver direktiv 92/85/EØF om arbejdstagere, der er gravide ret til barselsorlov til en vordende mor, der får sit barn via en surrogataftale, under omstændigheder hvor hun: a) kan amme efter fødslen og/eller b) ammer efter fødslen? 3) Udgør en arbejdsgivers afvisning på at give barselsorlov til en vordende mor, der har fået sit barn via en surrogataftale, en tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54/EF om lige muligheder (omarbejdning)? 4) Udgør en afvisning af at give barselsorlov til en vordende mor, der får sit barn via en surrogataftale, på grund af arbejdstagerens forhold til rugemoderen, en potentiel tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54/EF om lige muligheder (omarbejdning)? 5) Udgør det, som følge af den vordende mors forhold til rugemoderen, en potentiel tilsidesættelse af artikel 14, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), og/eller litra b), og/eller artikel 2, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/54/EF om lige muligheder (omarbejdning) at underkaste en vordende mor, der får sit barn via en surrogataftale, en mindre gunstig behandling? 6) Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, er den vordende mors status som vordende mor tilstrækkelig til at give hende ret til barselsorlov på grundlag af hendes forhold til rugemoderen? 7) Såfremt spørgsmål 1, 2, 30 og 44 besvares bekræftende: 7.1. Har direktiv 92/85/EØF om arbejdstagere, der er gravide, direkte virkning i de relevante henseender? 7.2. Har direktiv 2006/54/EF om lige muligheder (omarbejdning) direkte virkning i de relevante henseender?
2)

Udelukker artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, som ændret ved Lissabontraktaten, anvendelsen af den metode til beregning af pensionsrettigheder, der er opstillet i § 105a, stk. 1, i lov nr. 155/1995 om pensionsforsikring og i administrativ bekendtgørelse nr. 587/2006 om detaljerede ordninger for gensidig overførsel af pensionsrettigheder i forbindelse med De Europæiske Fællesskabers pensionsordning? Er det i denne sammenhæng relevant, at denne beregningsmetode i en specifik sag medfører, at de pensionsrettigheder, der tilbydes overført til EU-pensionsordningen, ansættes til et niveau, som ikke engang udgør halvdelen af de bidrag, som en tjenestemand har betalt til den nationale pensionsordning?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 157/6

Sag anlagt den 3. april 2012 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-165/12)

2012/C 157/10

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og E. Paasivirta, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse 19/2012/EU (1) af 16. december 2011 om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af erklæringen om tildeling af fiskerimuligheder i EU-farvande til fiskerfartøjer, der fører Den Bolivariske Republik Venezuelas flag, i den eksklusive økonomiske zone ud for Fransk Guyanas kyst, annulleres, for så vidt som den er baseret på artikel 218, stk. 6, litra b), TEUF, sammenholdt med artikel 43, stk. 3, TEUF.

— Virkningerne af den annullerede afgørelse skal opretholdes, indtil en ny afgørelse, der er vedtaget med rette hjemmel, dvs. artikel 218, stk. 6, litra a), TEUF, sammenholdt med artikel 43, stk. 2, TEUF, inden for en rimelig frist træder i kraft, eller, såfremt Europa-Parlamentet nægter at give sin godkendelse, indtil udløbet af en kort, rimelig frist efter Europa-Parlamentets beslutning om at nægte godkendelse.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har nedlagt påstand om annullation af Rådets afgørelse 19/2012/EU, med opretholdelse af virkningerne indtil vedtagelsen af en ny retsakt, idet valget af retsgrundlag grundlæggende afviger fra det, som Kommissionen foreslog med Europa-Parlamentets godkendelse, nemlig artikel 218, stk. 6, litra a) (sammenholdt med artikel 43) TEUF.

Kommissionen har gjort gældende, at Rådet ved at handle på den måde har begået en fejl, og at Rådet i henhold til Kommissionens forslag skulle have anmodet om Europa-Parlamentets godkendelse inden vedtagelsen af den omtvistede retsakt.

Til støtte for søgsmålet har Kommissionen anført tre anbringender: det første, der er opdelt i tre led, vedrører dels tilsidesættelsen af artikel 218, stk. 6, litra a), TEUF og artikel 43, stk. 2, TEUF, for så vidt som Rådet valgte artikel 218, stk. 6, litra b), TEUF og artikel 43, stk. 3, TEUF som retsgrundlag for den anfægtede retsakt, dels tilsidesættelsen af artikel 296, stk. 2, TEUF, for så vidt som Rådet har givet en selvmodsigende begrundelse for sit valg af retsgrundlag.

Det andet anbringende, der er udledt af det første, vedrører også tilsidesættelsen af artikel 218, stk. 6, litra a), TEUF, for så vidt som Rådet har tilsidesat Europa-Parlamentets institutionelle beføjelser ved ikke at have opnået sidstnævntes godkendelse, selv om denne er påkrævet i henhold til den pågældende artikel.

Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelsen af artikel 17 TEU og artikel 218, stk. 6, TEUF, for så vidt som Rådet har foretaget en urigtig gengivelse af Kommissionens forslag.

(1) EUT 2012 L 6, s. 8.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 157/5

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 2. april 2012 — Alessandra Venturini mod A.S.L. Varese m.fl.

(Sag C-159/12)

2012/C 157/07

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alessandra Venturini

Sagsøgt: A.S.L. Varese m.fl.

Præjudicielt spørgsmål

Er principperne om etableringsfrihed, forbud mod forskelsbehandling og om konkurrence i medfør af artikel 49 ff. TEUF til hinder for nationale bestemmelser, som dels hindrer en autoriseret farmaceut, der er medlem af den respektive sammenslutning, men som ikke er indehaver af en af fordelingsplanen omfattet forretning, i at foretage detailsalg på sit håndkøbsudsalg også af receptpligtige lægemidler på »hvid recept«, dvs. lægemidler uden tilskud fra den nationale sundhedsmyndighed, som derfor udelukkende betales af forbrugeren, dels hermed også på dette område fastsætter et forbud mod salg af bestemte kategorier af lægemidler og indfører kvoteregler vedrørende antallet af forretninger i landet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 157/5

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 2. april 2012 — Maria Rosa Gramegna mod A.S.L. Lodi m.fl.

Sag C-160/12)

2012/C 157/08

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maria Rosa Gramegna

Sagsøgt: A.S.L. Lodi m.fl.

Præjudicielt spørgsmål

Er principperne om etableringsfrihed, forbud mod forskelsbehandling og om konkurrence i medfør af artikel 49 ff. TEUF til hinder for nationale bestemmelser, som dels hindrer en autoriseret farmaceut, der er medlem af den respektive sammenslutning, men som ikke er indehaver af en af fordelingsplanen omfattet forretning, i at foretage detailsalg på sit håndkøbsudsalg også af receptpligtige lægemidler på »hvid recept«, dvs. lægemidler uden tilskud fra den nationale sundhedsmyndighed, som derfor udelukkende betales af forbrugeren, dels hermed også på dette område fastsætter et forbud mod salg af bestemte kategorier af lægemidler og indfører kvoteregler vedrørende antallet af forretninger i landet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 157/5

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 2. april 2012 — Anna Muzzio mod A.S.L. Pavia m.fl.

(Sag C-161/12)

2012/C 157/09

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Anna Muzzio

Sagsøgt: A.S.L. Pavia m.fl.

Præjudicielt spørgsmål

Er principperne om etableringsfrihed, forbud mod forskelsbehandling og om konkurrence i medfør af artikel 49 ff. TEUF til hinder for nationale bestemmelser, som dels hindrer en autoriseret farmaceut, der er medlem af den respektive sammenslutning, men som ikke er indehaver af en af fordelingsplanen omfattet forretning, i at foretage detailsalg på sit håndkøbsudsalg også af receptpligtige lægemidler på »hvid recept«, dvs. lægemidler uden tilskud fra den nationale sundhedsmyndighed, som derfor udelukkende betales af forbrugeren, dels hermed også på dette område fastsætter et forbud mod salg af bestemte kategorier af lægemidler og indfører kvoteregler vedrørende antallet af forretninger i landet?
2)

Er artikel 49 TEUF, 3 TEU, 3 TEU, 4 TEU, 5 TEU, 6 TEU, 101 TEUF og 102 TEUF samt forordning (EØF) nr. 2454/1992 og forordning (EF) nr. 12/1998 til hinder for anvendelsen af artikel 5 og 10 i legge regionale Lazio nr. 58 af 26. oktober 1993, for så vidt som de henholdsvis bestemmer, at »[…] Brugerens afhentning og tjenesteydelsens begyndelse sker inden for det geografiske område for den kommune, der har udstedt tilladelsen«, og at »[…] brugerens afhentning og tjenestens begyndelse udelukkende [sker] inden for det geografiske område for den kommune, der har udstedt licensen eller tilladelsen, og foretages til et hvilket som helst bestemmelsessted, efter at chaufføren har givet samtykke til bestemmelsessteder uden for kommunens geografiske område. […]«.
3)

Skal bestemmelserne om etableringsfrihed (nu artikel 49 TEUF) og i givet fald om kapitalens frie bevægelighed (indtil 1993 artikel 67 EØF/EF, nu artikel 63 TEUF, 64 TEUF og 65 TEUF) fortolkes således, at de er til hinder for en ordning, der udelukker, at der kan ske modregning og tilbagebetaling af selskabsskat, erlagt af udbytte fra (underliggende) datterselskaber, der er skattefri i datterselskabets hjemland, når udbyttet (videre-)udloddes til det indenlandske moderselskab og ligeledes er skattefri i Tyskland, men som i kraft af rent nationale konstruktioner i givet fald giver mulighed for hos datterselskabet at foretage modregning af selskabsskat erlagt af udbytte fra et underliggende datterselskab og at foretage modregning af selskabsskat erlagt af udbytte, der udloddes af datterselskabet, hos moderselskabet, såfremt dette har haft underskud?
1)

Skal de regler, der kan udledes af artikel 44 og 47 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), fortolkes således, at komplekse tjenesteydelser på området for oplagring af varer, som omfatter modtagelse af varerne på et lager, anbringelsen af dem på egnede lagerhylder, opbevaring af disse varer for kunden, udlevering af varerne, af- og pålæsning og for nogle kunders vedkommende ompakning af materialer, der leveres i flerstykspakninger, i individuelle sæt, er tjenesteydelser i forbindelse med en fast ejendom, som i henhold til artikel 47 i direktiv 2006/112 beskattes på det sted, hvor den faste ejendom ligger?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/18

Sag anlagt den 30. januar 2012 — Europa-Kommissionen mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-43/12)

2012/C 98/30

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved T. van Rijn og R. Troosters, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/82/EU af 25. oktober 2011 om fremme af grænseoverskridende udveksling af oplysninger om trafiksikkerhedsrelaterede færdselslovsovertrædelser (1) annulleres.

— Det fastslås, at virkningerne af direktiv 2011/82/EU skal anses for endelige.

— Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med denne stævning anlægges et annullationssøgsmål til prøvelse af direktiv 2011/82/EU. Kommissionen har anfægtet det valgte retsgrundlag. Den har gjort gældende, at artikel 87, stk. 2, TEUF ikke er det korrekte retsgrundlag, idet direktivet tilsigter at indføre en mekanisme for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne, som vedrører trafikforseelser, hvad enten de er af administrativ eller strafferetlig karakter. Artikel 87 omfatter imidlertid alene politisamarbejde mellem de kompetente tjenestegrene inden for forebyggelse, afsløring og efterforskning af strafbare handlinger. Efter Kommissionens opfattelse er det korrekte retsgrundlag artikel 91, stk. 1, TEUF. Direktivet har nemlig til formål at forbedre trafiksikkerheden, som er et af de områder inden for den fælles transportpolitik, der udtrykkeligt er omhandlet i denne bestemmelse [litra c)].

(1) EUT L 288, s. 1.
2)

a) Hvis ja, omfatter princippet om effektiv retsbeskyttelse ved en domstol i charterets artikel 47 en ret til fritagelse for betaling af retsomkostninger, især fritagelse for et fast gebyr ved appel og/eller gebyrer for advokatbistand i sager som nævnt i punkt 1? b) Gælder dette også for sager om tvangsfuldbyrdelse, der skal føres i henhold til national ret, eller i det mindste for appel af afgørelsen om tvangsfuldbyrdelse, når retten i en enkelt kendelse under ét har taget stilling til anmodningen om at erklære retsafgørelsen eksigibel og truffet afgørelse om iværksættelse af tvangsfuldbyrdelse?
—

Det fastslås, at Irland har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til artikel 5, stk. 1, i direktiv 2008/1/EF (1) ved ikke at meddele godkendelser i overensstemmelse med direktivets artikel 6 og 8 eller efter omstændighederne revurdere og om nødvendigt ajourføre godkendelsesvilkårene med hensyn til 13 bestående svine- og fjerkræproduktioner i Irland, og således ved at undlade at påse, at de bestående anlæg senest den 30. oktober 2007 blev drevet i overensstemmelse med direktivets artikel 3, 7, 9 10 og 13, artikel 14, litra a) og b) og artikel 15, stk. 2.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif (Luxembourg) den 16. januar 2012 — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin og Joëlle Hodin mod État du Grand-duché de Luxembourg

(Sag C-20/12)

2012/C 98/20

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin og Joëlle Hodin

Sagsøgt: État du Grand-duché de Luxembourg

Præjudicielt spørgsmål

Skal de af den luxembourgske stat anførte uddannelses- og budgetpolitiske hensyn, der består i et ønske om at øge antallet personer, der afslutter en videregående uddannelse, og som i øjeblikket for så vidt angår den i Luxembourg bosiddende befolkning er lavere end det internationale niveau — hvilke hensyn vil blive alvorligt truet, hvis den luxembourgske stat skulle yde økonomisk uddannelsesstøtte til enhver studerende, der ikke har nogen forbindelse til Storhertugdømmet, med henblik på at gennemføre en videregående uddannelse i et hvilket som helst land i verden, hvilket vil indebære en uforholdsmæssig belastning af det luxembourgske statsbudget — i lyset af det fællesskabsretlige princip om ligebehandling i artikel 7 i forordning nr. 1612/68 (1) anses for at udgøre hensyn, der i overensstemmelse med den ovennævnte fællesskabsretlige retspraksis kan begrunde den forskellige behandling, der følger af, at både luxembourgske statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater skal opfylde en bopælsbetingelse for at opnå støtte til videregående uddannelser?

(1) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 20. april 2012 — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV mod Navigation Maritime Bulgare

(Sag C-184/12)

2012/C 200/11

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

Sagsøgt: Navigation Maritime Bulgare

Præjudicielt spørgsmål

Skal Romkonventionens artikel 3 og artikel 7, stk. 2, henset til belgisk rets kvalificering af de omtvistede artikler 18, 20 og 21 i loven af 13. april 1995 om aftaler om handelsagentur som særligt ufravigelige bestemmelser som omhandlet i Romkonventionens artikel 7, stk. 2 (1), enten alene eller læst i sammenhæng med Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter (2), fortolkes således, at de tillader, at særligt ufravigelige regler i domstolslandets lov, som tilbyder en mere omfattende beskyttelse end det i henhold til direktiv 86/653/EØF krævede minimum, anvendes på en aftale om handelsagentur, selvom det fremgår, at den anvendelige lov i henhold til denne aftale er loven i en anden EU-medlemsstat, i hvilken også minimumsbeskyttelsen i henhold til direktiv 86/653/EØF er implementeret?

(1) Konvention om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser åbnet for undertegnelse i Rom den 19.6.1980 (EFT L 266, s. 1).

(2) EFT L 382, s. 17.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 217/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Székesfehérvári Törvényszék (Ungarn) den 19. april 2012 — Gábor Fekete mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Középdunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

(Sag C-182/12)

2012/C 217/10

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Székesfehérvári Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gábor Fekete

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Középdunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Præjudicielt spørgsmål

Er det i henhold til artikel 561, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (1) af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (herefter »gennemførelsesforordningen«) tilstrækkeligt til privat brug af et transportmiddel, at dets ejer, som er etableret uden for [told]området, har bemyndiget en sådan brug, eller er privat brug af transportmidlet kun mulig inden for rammerne af et ansættelsesforhold, nærmere bestemt hvis (ejeren) har fastsat brugen i arbejdskontrakten?

(1) EFT L 253, s. 1.
A.

Retten har begået en fejl, da den undlod: a) at høre generaladvokaten og/eller b) at opfordre appellanten til at fremsætte bemærkninger til, om der skulle indledes mundtlig forhandling og/eller c) at indlede mundtlig forhandling vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt annullationspåstanden var uden genstand.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 174/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 18. april 2012 — Yvon Welte mod Finanzamt Velbert

(Sag C-181/12)

2012/C 174/31

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Yvon Welte

Sagsøgt: Finanzamt Velbert

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 56 og 58 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning i en medlemsstat om opkrævning af arveafgifter, som i tilfælde af, at en ikke-hjemmehørende person ved arv erhverver en ejendom, der er beliggende på det nationale område, foreskriver et fribeløb for den ikke-hjemmehørende erhverver på kun 2 000 EUR, mens der ville indrømmes ham et fribeløb på 500 000 EUR, hvis arveladeren eller erhververen på tidspunktet for arveladerens død havde haft sin bopæl i den pågældende medlemsstat?