Sag C-256/06

Theodor Jäger

mod

Finanzamt Kusel-Landstuhl

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

»Frie kapitalbevægelser — EF-traktatens artikel 73 B og 73 D (nu artikel 56 EF og 58 EF) — arveafgift — værdiansættelse af aktiver omfattet af arven — land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat — mindre gunstig metode for værdiansættelse af aktiv og for beregning af skyldig afgift«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 11. september 2007 I - 126

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. januar 2008 I - 140

Sammendrag af dom

Frie kapitalbevægelser – restriktioner – arveafgift

(EF-traktaten, art. 73 B, stk. 1, og art. 73 D (nu art. 56, stk. 1, EF og art. 58, stk. 1, EF))

Traktatens artikel 73 B, stk. 1 (nu artikel 56, stk. 1, EF), sammenholdt med traktatens artikel 73 D (nu artikel 58 EF), skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som med henblik på beregning af afgift på arv bestående i aktiver beliggende i denne medlemsstat og et land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat,

— bestemmer, at aktivet beliggende i en anden medlemsstat skal indgå til dets handelsværdi, mens værdien af et indenlandsk land- og skovbrugsmæssigt aktiv fastsættes ved en særlig værdiansættelsesprocedure, der fører til et gennemsnitligt resultat på blot 10% af aktivets handelsværdi, og

— udelukkende anvender et tingsligt fribeløb på indenlandske land- og skovbrugsmæssige aktiver, og at værdien af disse aktiver kun indgår med 60%.

En sådan lovgivning, som indebærer, at en arv, som omfatter et land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat, i førstnævnte medlemsstat pålægges en arveafgift, som er højere end den arveafgift, som ville blive pålagt, hvis de aktiver, som arven består af, udelukkende var beliggende på sidstnævnte stats område, har således som virkning at begrænse de frie kapitalbevægelser, idet de formindsker værdien af en arv, som omfatter et sådant aktiv, der er beliggende uden for det nationale område.

En sådan national lovgivning kan ikke begrundes med, at den vedrører situationer, som ikke er objektivt sammenlignelige, eftersom beregningen af afgift i medfør af nævnte lovgivning direkte er forbundet med værdien af de aktiver, der er omfattet af arven, således at der ikke foreligger nogen objektiv forskel, der kan begrunde en forskellig skattemæssig behandling med hensyn til størrelsen af den arveafgift, som skal betales for henholdsvis et aktiv beliggende på det nationale område og et aktiv beliggende i en anden medlemsstat.

Desuden kan målet bestående i at undgå, at afgiftsbyrden på arv bringer videreførelsen af land- og skovbrugsbedrifter — og dermed også bevarelsen af deres sociale funktion — i fare, ikke begrunde den omhandlede lovgivning, henset til, at der ikke er nogen oplysninger, som gør det muligt at konkludere, at bedrifter etableret i andre medlemsstater ikke befinder sig i en situation, som kan sammenlignes med situationen for bedrifter etableret på det nationale område.

Det samme gælder eventuelle problemer i forbindelse med værdiansættelsen af et aktiv beliggende på en anden medlemsstats område efter en særlig indenlandsk procedure, idet sådanne problemer ikke er tilstrækkelige til at begrunde en kategorisk afvisning af at anvende den skattefordel, som følger af den omhandlede lovgivning, som foruden den nævnte værdiansættelsesprocedure ligeledes forbeholder anvendelsen af to andre skattefordele for aktiver beliggende på det nationale område.

(jf. præmis 32, 43, 44, 52, 54, 55 og 57 samt domskonkl.)