ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Første anbringende om, at Rådets afgørelse 2019/25 er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, eftersom sagsøgeren ikke kunne kvalificeres som en terrororganisation som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001. (2) Sagsøgte har ikke godtgjort, at sagsøgeren er en struktureret sammenslutning, som handler i forening med det formål at begå terrorhandlinger. Størstedelen af de handlinger, der er nævnt i begrundelsen kan ikke tilskrives sagsøgeren, er ikke nævnt i den udtømmende liste over handlinger i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP og/eller kan ikke tilføje et land alvorlig skade. Endelig var sagsøgerens formål ikke et »terrorformål« som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP. Dette formål skal navnlig vurderes i lyset af den væbnede konflikt for at opnå selvbestemmelse.
7.

Syvende anbringende om, at bøden bør annulleres eller nedsættes på grundlag af, at sagsøgtes bøderetningslinjer ikke blev overholdt i den anfægtede afgørelse, eller subsidiært — og under udøvelsen af Rettens fulde prøvelsesret efter artikel 261 TEUF — på grundlag af, at bøden under alle omstændigheder er uforholdsmæssig i forhold til den handlemåde, der pålægges en sanktion for.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen ved at undlade at iværksætte den formelle undersøgelsesprocedure efter anmeldelsen af den påtænkte Polish capacity mechanism tilsidesatte artikel 108, stk. 2, TEUF, artikel 4, stk. 4, og artikel 6, stk. 1, i forordning 2015/1589 (2), princippet om forbud mod forskelsbehandling, proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt foretog en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder.
—

Det fastslås, at industridesign nr. 24087 bestod forud for EF-varemærke nr. 4 049 201 og det fastslås følgelig, at EF-varemærke nr. 4 049 201, der tilhører PRL, ikke er nyt i henhold til de gældende bestemmelser, hvorfor nævnte EF-varemærke erklæres ugyldigt.
—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og den eventuelle intervenient tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO.
C 155/54

Sag anlagt den 14. marts 2019 — LTTE mod Rådet

(Sag T-160/19)

(2019/C 155/64)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Danmark) (ved advokaterne A. van Eik og T. Buruma)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har for Retten nedlagt påstand om, at Rådets afgørelse (FUSP) 2019/25 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at en mindre indgribende foranstaltning end opretholdelse på EU-listen over terrororganisationer er begrundet i denne sag.

Sagsøgeren har desuden nedlagt påstand om, at Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne tillagt renter, hvis sats vil blive præciseret på et senere tidspunkt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.

1. Første anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet sidstnævnte ikke kan kvalificeres som en terroristgruppe som defineret i artikel 1, stk. 3, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP (2).

2. Andet anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet der ikke er blevet truffet nogen afgørelse af en kompetent myndighed som påkrævet i henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP.

3. Tredje anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet Rådet ikke har foretaget en behørig fornyet gennemgang som påkrævet i henhold til artikel 1, stk. 6, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP.

4. Fjerde anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet proportionalitetsprincippet og nærhedsprincippet ikke er blevet overholdt.

5. Femte anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF ikke er blevet overholdt.

6. Sjette anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, idet sagsøgerens ret til forsvar og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse er blevet tilsidesat.

(1) Rådets afgørelse (FUSP) 2019/25 af 8.1.2019 om ændring og ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2018/1084 (EUT L 6 af 9.1.2019, s. 6).

(2) Rådets fælles holdning af 27.12.2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 344 af 28.12.2001, s. 93).
4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionen begik en fejl i forbindelse med sin vurdering af de faktiske omstændigheder og tilsidesatte princippet om god forvaltningsskik, eftersom fabrikanten ikke blev anmodet om at fremsende nødvendige oplysninger til trods for, at det fremgår af den anfægtede afgørelse, at fabrikanten i det tekniske dossier ikke havde angivet nogen forbindelse mellem henvisningerne til de harmoniserede standarder og de respektive væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav, jf. bilag VII til direktiv 2006/42/EF. En anstændig og ansvarlig myndighed ville have indhentet de manglende oplysninger inden, at den traf en afgørelse med en sådan rækkevidde.
1.

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/1981 fornyede godkendelsen af kobberforbindelser som kandidater til substitution på et ulovligt grundlag. Navnlig: — tilsidesætter artikel 24 og bilag II, punkt 4, i forordning (EF) nr. 1107/2009 (3) EU-retten, fordi: i) Videnskabelige beviser indikerer, at PBT-kriterier, og navnlig persistens, ikke er passende for kobber. ii) Anvendelsen af PBT-kriterier på uorganiske stoffer ikke er i overensstemmelse med andre dele af lovgivningen, som er blevet implementeret inden for området regulerede kemiske stoffer. iii) Hvad angår kandidater for substitution går anvendelsen af PBT-kriterierne på kobberforbindelser videre, end hvad der er nødvendigt for at nå de mål, der tilsigtes med forordning (EF) nr. 1107/2009. Derudover fejlfortolkede forordning (EF) nr. 1107/2009 forsigtighedsprincippet.
—

Sagsøgte tilpligtes at udbetale godtgørelsen for geografisk mobilitet med tilbagevirkende kraft at regne fra den 1. april 2017, dvs., pr. datoen for anlæggelsen af dette søgsmål, 36 045,6 EUR (1 567,20 EUR x 23 måneder).
Sag anlagt den 11. marts 2019 — ZU mod EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-154/19)

(2019/C 155/61)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ZU (ved advokat C. Bernard-Glanz)

Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten)

Sagsøgerens påstande

— Annullation af EU-Udenrigstjenestens ansættelsesmyndigheds afgørelse af 30. november 2018 om afslag på sagsøgerens klage af 27. juli 2018, for så vidt som der heri sker et stiltiende afslag på hans udgiftsbilag af 26. februar 2018.

— Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremført et enkelt anbringende om manglende overholdelse af gældende bestemmelser i tjenestemandsvedtægten (bl.a. vedtægtens artikel 12a, artikel 56 og artikel 71) og tilsidesættelse af artikel 31, stk. 1 og 2, artikel 41, stk. 1, og artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, tilsidesættelse af princippet om »passende tid«, af princippet om god forvaltning og af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning (spild af EU-ressourcer), magtmisbrug og skjuling af beviser, tilsidesættelse af reglerne for godtgørelse af rejseudgifter, manglende overholdelse af proportionalitetsprincippet, anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, tilsidesættelse af omsorgspligten og udeladelse af prima facie-elementer, som fremgår af sagsøgerens klage baseret på vedtægtens artikel 90, stk. 2.
—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsomkostningerne og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
Sag anlagt den 25. februar 2019 — Necci mod Kommissionen

(Sag T-129/19)

(2019/C 155/54)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Claudio Necci (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Annullation af afgørelsen af 18. april 2018 om stiltiende afslag på sagsøgerens ansøgning om at blive tilsluttet den fælles sygeforsikringsordning.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført et principalt anbringende og et subsidiært anbringende.

Principalt har sagsøgeren gjort gældende, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 95 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte ved at nægte at tilslutte ham til den fælles sygeforsikringsordning, uden at tage hensyn til varigheden af supplerende bidrag, som blev indrømmet ham i EU-institutionernes pensionsordning til gengæld for overførslen af hans nationale pensionsrettigheder.

Subsidiært har sagsøgeren fremført en ulovlighedsindsigelse vedrørende ansættelsesvilkårenes artikel 95 henset til artikel 45 TEUF.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at den manglende begrundelse for retsakten i sig selv medfører, at der ikke tilvejebringes faste administrative kriterier med henblik på at fastslå, at bestemte omkostninger ikke er støtteberettigede, og at det derfor ikke gøres muligt at anfægte disse kriterier.
—

For det fjerde om fornødent annullation af afgørelse nr. R/400/18 af 21. november 2018 om afslag på sagsøgernes klage over hans bedømmelsesrapport og over afgørelsen om ikke-forfremmelse.
Sag anlagt den 31. januar 2019 — Othman mod Rådet

(Sag T-58/19)

(2019/C 139/65)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Razan Othman (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

— Den Europæiske Union tilpligtes som følge heraf at dække det samlede tab, som sagsøgeren har lidt, med et rimeligt beløb, som Retten fastlægger.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et principalt anbringende og et subsidiært anbringende om den skade, han har lidt, og som Rådet for Den Europæiske Union er ansvarligt for.

Med det principale anbringende er det blevet gjort gældende, at de omtvistede restriktive foranstaltninger, nemlig Rådets afgørelse (FUSP) 2018/778 af 28. maj 2018 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og dens efterfølgende gennemførelsesretsakter, er ulovlige. For det første udgør de en tilsidesættelse af begrundelsespligten i artikel 296 TEUF og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for det andet udgør de et indgreb i sagsøgerens ejendomsret og i retten til respekt for hans omdømme. Denne tilsidesættelse er den direkte årsag til væsentlig økonomisk og ikke-økonomisk skade for ham, der dels består i en skade på hans omdømme, dels i ophævelse af kontrakter, tab af materiale og tab af indtægter, for hvilket han har ret til erstatning.

Med det subsidiære anbringende er det blevet gjort gældende, at der findes en ordning med objektivt ansvar for Den Europæiske Union.
Sag anlagt den 31. januar 2019 — Makhlouf mod Rådet

(Sag T-57/19)

(2019/C 139/64)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Rami Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

— Den Europæiske Union tilpligtes som følge heraf at dække det samlede tab, som sagsøgeren har lidt, med et rimeligt beløb, som Retten fastlægger.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et principalt anbringende og et subsidiært anbringende om den skade, han har lidt, og som Rådet for Den Europæiske Union er ansvarligt for.

Med det principale anbringende er det blevet gjort gældende, at de omtvistede restriktive foranstaltninger, nemlig Rådets afgørelse (FUSP) 2018/778 af 28. maj 2018 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og dens efterfølgende gennemførelsesretsakter, er ulovlige. For det første udgør de en tilsidesættelse af begrundelsespligten i artikel 296 TEUF og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for det andet udgør de et indgreb i sagsøgerens ejendomsret og i retten til respekt for hans omdømme. Denne tilsidesættelse er den direkte årsag til væsentlig økonomisk og ikke-økonomisk skade for ham, der dels består i en skade på hans omdømme, dels i ophævelse af kontrakter, tab af materiale og tab af indtægter, for hvilket han har ret til erstatning.

Med det subsidiære anbringende er det blevet gjort gældende, at der findes en ordning med objektivt ansvar for Den Europæiske Union.
—

Der foreligger ingen risiko for forveksling mellem varemærkerne C & A og C & J.
C 148/58

Sag anlagt den 28. februar 2019 — Souruh mod Rådet

(Sag T-137/19)

(2019/C 148/57)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Souruh SA (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Søgsmålet antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

— Som følge heraf tilpligtes Den Europæiske Union at erstatte den samlede skade, som sagsøgeren har lidt, med et beløb, som Retten fastsætter ud fra rimelighedsbetragtninger.

— Subsidiært fastslås det, at der skal udpeges en sagkyndig med henblik på at fastsætte omfanget af den samlede skade, som sagsøgeren har lidt.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et principalt anbringende og et subsidiært anbringende, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er fremsat i sag T-55/19, Cham Holding og Bena Properties mod Rådet.
1.

Første anbringende om, at direktiv 2018/2001 tilsidesætter artikel 191 TEUF, eftersom det ikke bevarer, beskytter eller forbedrer kvaliteten af miljøet, beskytter menneskers sundhed, eller anvender naturlige ressourcer forsvarligt eller rationelt. Det tilsigter ikke et højt miljøbeskyttelsesniveau, det undlader at berigtige skader ved kilden og anvender ikke forsigtighedsprincippet eller princippet om, at forureneren betaler. Det tilsidesætter endvidere tilgængelige videnskabelige data vedrørende afbrænding af skovbiomasses indvirkning på klimaændringer.
Sag anlagt den 28. marts 2019 — Public.Resource.Org og Right to Know mod Kommissionen

(Sag T-185/19)

(2019/C 172/58)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, Californien, De Forenede Stater) og Right to Know CLG (Dublin, Irland) (ved solicitor F. Logue og advokaterne A. Grünwald, J. Hackl og C. Nüßing)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 639 final af 22. januar 2019 (inklusive den oprindelige afgørelse af 15.11.2018 med referencenummer GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057) annulleres.

— Subsidiært hjemvises sagen til Europa-Kommissionen til fornyet behandling.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.

1. Med de første anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionen har fejlfortolket og/eller har anvendt artikel 4, stk. 2, første led, i forordning nr. 1049/2001 (1) forkert, eftersom denne bestemmelse ikke beskytter de anmodede harmoniserede standarder: — Ingen ophavsretlig beskyttelse for de anmodede harmoniserede standarder er mulig, fordi de er en del af EU-retten. — De anmodede harmoniserede standarder mangler originalitet og er derfor ikke omfattet af ophavsretlig beskyttelse. — Sagsøgte har ikke bevist den påståede underminering af standardiseringsorganisationens kommercielle interesser.

2. Med det andet anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 4, stk. 2, sidste sætningsled, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet den med urette afslog, at sagsøgerne har en tungtvejende offentlig interesse i adgangen til de anmodede harmoniserede standarder. — Retsstatsprincippet og princippet om grundlæggende rettigheder kræver, at der er fri adgang til Den Europæiske Unions lovgivning. — De anmodede standarder indeholder miljøoplysninger og navnlig oplysninger om emissioner til miljøet, og skal derfor udleveres i henhold til forordning (EF) nr. 1367/2006 (2). — Sagsøgte har ikke i tilstrækkelig grad begrundet sit afslag angående en tungtvejende offentlig interesse.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).
2.

Andet anbringende om, at den endelige revisionsberetning ulovligt er i strid med Met Offices berettigede forventning om, at dets ex post facto tidsregistreringssystem og dets månedlige beregning af indirekte omkostninger ville opfylde kravene i henhold til tilskudsaftalerne.
1.

Første anbringende om, at der blev begået en retlig fejl og anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet OECD TG 308-undersøgelsen blev anset for at være nødvendig. Sagsøgeren har gjort gældende, at ECHA’s klageudvalg begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, idet det undlod at sondre mellem på den ene side de betingelser, hvorunder test skal gennemføres for at godtgøre tilstedeværelsen af et stof eller i modsat fald et stofs omdannelses- og/eller nedbrydningsprodukter, og på den anden side de betingelser, hvorunder en vurdering af sådanne omdannelses- og/eller nedbrydningsprodukters persistente, bioakkumulerende og toksiske eller meget persistente og meget bioakkumulerende egenskaber skal foretages. Som følge deraf har sagsøgeren gjort gældende, at ECHA’s klageudvalg med urette konkluderede, at den OECD 308-undersøgelse, som sagsøgeren blev anmodet om, var nødvendig.
Sag anlagt den 20. marts 2019 — Hebberecht mod EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-171/19)

(2019/C 172/53)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Chantal Hebberecht (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat K. Bicard)

Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten)

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Chantal Hebberechts søgsmål fremmes til realitetsbehandling og at hun gives medhold.

— Annullation af den sanktion, som sagsøgeren blev pålagt.

— Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) tilpligtes at betale sagsøgeren 36 000 EUR i løntilgodehavender med tillæg af morarenter.

— EU-Udenrigstjenesten tilpligtes at betale sagsøgeren 450 000 EUR i erstatning for hendes helbredstab samt for de økonomiske og ikke-økonomiske tab.

— Subsidiært tilpligtes EU-Udenrigstjenesten at betale sagsøgeren 300 000 EUR i erstatning for de samme tab.

— Mere subsidiært tilpligtes EU-Udenrigstjenesten at betale sagsøgeren 150 000 EUR i erstatning for de samme tab.

— Endnu mere subsidiært tilpligtes EU-Udenrigstjenesten at betale sagsøgeren 50 000 EUR i erstatning for de samme tab.

— EU-Udenrigstjenesten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at hun ikke har begået de forhold, der lægges til grund af retten i første instans i Hainaut (Belgien) i dens dom af 13. december 2017 og som ifølge EU-Udenrigstjenesten udgør en særdeles grov tilsidesættelse af de forpligtelser, som påhviler tjenestemænd, bl.a. i henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 12. Hun har ligeledes gjort gældende, at de sanktioner, der er truffet over for hende, er diskriminerende.
5.

Femte anbringende om, at Parlamentet har begået magtfordrejning, for så vidt som det traf de anfægtede afgørelser med det, hvis ikke eneste, så afgørende, formål at varetage andre formål end dem, der er fastsat i tjenestemandsvedtægtens artikel 85, dvs. ønsket om at sanktionere sagsøgerne på en anden måde end ved anvendelse af en disciplinær sanktion.
2.

Andet anbringende: Sagsøgerens navn bør ikke være opført på listen, da han aldrig er blevet dømt eller anklaget for at have begået terrorhandlinger.
—

Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-Systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
2.

Andet anbringende om, at Retten tilsidesatte artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bl.a. for så vidt som: — formålet med offentliggørelsen af procesdokumenter med Domstolens egne ord er at »sikre, at borgere er informerede og har ret til åbne domstole«. — det med henblik på at nå dette mål er unødvendigt at offentliggøre versioner af procesdokumenter, der henviser til sagsøgeren ved navn, eller, subsidiært, at gøre sådanne versioner tilgængelige for World Wide Web-søgeudbydere som Google. — Rettens undladelse af at bringe en sådan praksis til ophør tilsidesætter artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (1), subsidiært artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725. (2)
Sag anlagt den 29. marts 2019 — Zubedi mod Rådet

(Sag T-186/19)

(2019/C 187/88)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Khaled Zubedi (Damaskus, Syrien) (ved M. Lester, QC, og solicitor M. O’Kane)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21. januar 2019 (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21. januar 2019 (2) annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

— Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at sagsøgte begik en åbenbar fejl i sin vurdering ved at lade sagsøgeren være omfattet af Den Europæiske Unions restriktive foranstaltninger over for Syrien.

Sagsøgeren er blevet omfattet af Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 på grundlag af, at han er en del af en gruppe af succesfulde forretningsmænd i Syrien, som ifølge sagsøgte alle har store fortjenester af og støtter præsident Assads regime ved at indgå partnerskaber med statsstøttede virksomheder om at bebygge landområder, der er eksproprieret fra personer, som er fordrevet af konflikten i Syrien. Dette er fuldstændig usandt med hensyn til sagsøgeren, kriteriet for at være omfattet er ikke opfyldt, og sagsøgtes sag er baseret på et ikke-tilstrækkeligt solidt grundlag.

(1) Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21.1.2019 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 181 af 21.1.2019, s. 13).

(2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21.1.2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 181 af 21.1.2019, s. 4).
—

Det fastslås, eventuelt subsidiært, at det andet anbringende er velbegrundet og den anfægtede afgørelse annulleres, idet det fastslås, at der ikke foreligger nogen risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker for så vidt angår tjenesteydelserne vedrørende salg af eddike og most i klasse 35.