Dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 25. juni 1997. - Francesco Perillo mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Lomé-konventionen - Den Europæiske Udviklingsfond - Manglende betaling af kontraktprisen - Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold. - Sag T-7/96.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01061



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Internationale aftaler - fjerde Lomé-konvention AVS/EOEF - bestemmelser om oekonomisk og teknisk samarbejde - indgaaelse og opfyldelse af entreprenoerkontrakter - erstatningssag anlagt mod Kommissionen - Rettens kompetence - raekkevidde - Faellesskabets ansvar - betingelser

(EF-traktaten, art. 178 og art. 215, stk. 2; fjerde Lomé-konvention AVS/EOEF af 15.12.1989, art. 317)

2 Retspleje - omkostninger - udgifter paafoert unoedvendigt eller af ond vilje

(Rettens procesreglement, art. 87, stk. 3, andet afsnit)

Sammendrag

3 Naar der anlaegges et annullationssoegsmaal mod Kommissionen i forbindelse med en entreprisekontrakt finansieret af Den Europaeiske Udviklingsfond i henhold til den fjerde AVS/EOEF-konvention, har Retten ikke kompetence til at udtale sig om de rettigheder, som tilslagsmodtageren eventuelt kan udlede af entreprisekontrakten med henblik paa at opnaa dens opfyldelse. Derimod er der intet til hinder for, at Retten tager stilling til Kommissionens delegations adfaerd i den paagaeldende AVS-stat paa baggrund af dennes forpligtelser, som paahviler den i henhold til konventionens artikel 317, til at lette og fremskynde forberedelsen, undersoegelsen og gennemfoerelsen af projekter og programmer i overensstemmelse med kravene til god forvaltningsskik. I denne henseende og i det omfang, delegationen ikke behoerigt har overholdt disse krav, kan dens fejl dog ikke som saadan medfoere et ansvar for Kommissionen, der giver tilslagsmodtageren ret til erstatning for de tab, som paaberaabes. Faellesskabets ansvar forudsaetter nemlig, at sagsoegeren ikke blot beviser, at den adfaerd, som bebrejdes den paagaeldende institution, er retsstridig, og at der foreligger et tab, men ogsaa, at der er aarsagsforbindelse mellem denne adfaerd og dette tab, idet tabet i oevrigt skal vaere en tilstraekkelig direkte foelge af den adfaerd, der bebrejdes institutionen.

4 Naar den sagsoegte institutions adfaerd har bidraget til, at en tvist opstaar, idet denne ikke behoerigt har opfyldt kravene til god forvaltningsskik, kan det ikke bebrejdes sagsoegeren, at denne har indbragt sagen for Retten, for at den kan tage stilling til denne adfaerd samt til det tab, som eventuelt maatte vaere foraarsaget heraf. Under saadanne omstaendigheder maa der foelgelig goeres brug af procesreglementets artikel 87, stk. 3, hvorefter Retten kan paalaegge endog en vindende part at erstatte den anden part de udgifter, som er foraarsaget af dens egen adfaerd.

Parter

I sag T-7/96,

Francesco Perillo, som driver et selskab under navnet ITAM SIDER, Altamura (Italien), ved advokat Mario Spandre, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Pierre Thielen, 21, rue de Nassau,

sagsoeger,

mod

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Étienne Lasnet, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoegt,

angaaende en paastand i henhold til EF-traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, om erstatning for det tab, som sagsoegeren haevder at have lidt i forbindelse med et program finansieret af Den Europaeiske Udviklingsfond,

har

DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS

(Foerste Afdeling)

sammensat af praesidenten, A. Saggio, og dommerne V. Tiili og R.M. Moura-Ramos,

justitssekretaer: fuldmaegtig J. Palacio González,

paa grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 29. januar 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

Relevante retsregler og faktiske omstaendigheder

1 Ved afgoerelse 91/400/EKSF/EOEF af 25. februar 1991 godkendte Raadet og Kommissionen den fjerde AVS/EOEF-konvention, undertegnet i Lomé den 15. december 1989 (EFT L 229, s. 1, herefter »konventionen«). Ifoelge konventionens artikel 222 ivaerksaettes de foranstaltninger, der finansieres inden for rammerne af konventionen, i naert samarbejde med AVS-staterne og Faellesskabet. Denne samarbejdsforpligtelse betyder bl.a., at AVS-staterne er ansvarlige for at udarbejde og fremlaegge projekt- og programmaterialet, at Faellesskabet er ansvarligt for at traeffe finansieringsafgoerelser vedroerende projekterne og programmerne, og at AVS-staterne og Faellesskabet i faellesskab er ansvarlige for at sikre en hensigtsmaessig, hurtig og effektiv gennemfoerelse af projekterne og programmerne.

2 I denne forbindelse bestemmer konventionens artikel 316, at Kommissionen i hver AVS-stat eller i hver regional gruppe repraesenteres af en delegeret. Ifoelge konventionens artikel 317 har den delegerede til opgave at lette og fremskynde udarbejdelsen, forundersoegelsen og gennemfoerelsen af projekter og programmer i naert samarbejde med den nationale anvisningsberettigede i den AVS-stat, som han er tilknyttet. Ifoelge konventionens artikel 312 udpeges den nationale anvisningsberettigede af den paagaeldende AVS-stats regering og repraesenterer denne ved alle foranstaltninger, som finansieres som led i AVS/EOEF-samarbejdet, herunder dem, der vedroerer Den Europaeiske Udviklingsfonds (herefter »EUF«) midler.

3 I 1993 fik den italienske virksomhed ITAM SIDER, som sagsoegeren er indehaver af, tilslag paa levering som led i et program finansieret af EUF. Entreprisekontrakten loed paa levering af 40 000 tomme gasflasker til Société mauretanienne de gaz (Somagaz, med hjemsted i Nouakchott, Mauretanien), der saaledes optraadte som kontraherende myndighed.

4 Entreprisekontrakten blev underskrevet den 27. juni 1993, og beloebet blev fastsat til 66 384 000 ouguiyas (et beloeb, som blev aftalt at svare til 457 144 ECU). Entreprisekontrakten bestemte, at »som modydelse til de betalinger, som den kontraherende myndighed skal foretage til leverandoeren paa de i entreprisekontrakten fastsatte betingelser, forpligter leverandoeren sig til ... at opfylde entreprisekontrakten i overensstemmelse med betingelserne i denne«, og at »den kontraherende myndighed forpligter sig til ... at betale leverandoeren de i entreprisekontrakten fastsatte beloeb som vederlag for opfyldelsen af entreprisen«.

5 Artikel 43 i de almindelige licitationsbetingelser bestemmer, at parterne misligholder kontrakten, hvis de undlader at opfylde deres forpligtelser i henhold hertil, og at den skadelidte i et saadant tilfaelde har ret til at kraeve en skadeserstatning og/eller ophaeve kontrakten. Artikel 44 praeciserer de betingelser, som gaelder for, at den kontraherende myndighed kan ophaeve kontrakten.

6 Det er ikke bestridt mellem parterne, at fristen for opfyldelse af entreprisekontrakten var fastsat til den 13. september 1993.

7 I juli 1993 stillede ITAM SIDER over for Somagaz en bankgaranti for behoerig opfyldelse, som daekkede 10% af kontraktprisen. Ved udgangen af samme maaned underrettede ITAM SIDER Somagaz om, at selskabet havde paabegyndt produktionen af flaskerne, og meddelte, at dets fabrik ville vaere lukket fra den 5. til den 28. august 1993.

8 Den 22. august 1993 opfordrede Somagaz ITAM SIDER til at fremsende sin anmodning om betaling af et forskud paa 60% af kontraktprisen, ledsaget af en bankgaranti for dette forskud. ITAM SIDER fremsendte anmodningen, dog ledsaget af en bankgaranti, som kun garanterede 25% af kontraktprisen. Somagaz betalte derfor ITAM SIDER et forskud svarende til 25% af kontraktprisen.

9 Den 5. oktober 1993 sendte ITAM SIDER 7 007 flasker til Mauretanien. Den 1. december 1993 sendte selskabet endnu et parti paa 24 381 flasker, fulgt af et tredje parti paa 6 779 flasker den 7. februar 1994 og et sidste parti paa 1 889 flasker den 14. februar 1994.

10 Den 6. december 1993 modtog Somagaz det foerste parti, men selskabet var utilfreds med flaskernes kvalitet. Ved telefax af 7. og 13. december 1993 reklamerede Somagaz over for sagsoegeren. Ved skrivelse af 14. december 1993 reklamerede Somagaz ligeledes over for Mauretaniens anvisningsberettigede, der anmodedes om at overdrage en sagkyndig at udtale sig om flaskernes kvalitet.

11 Ved skrivelse af 20. december 1993 anmodede Mauretaniens anvisningsberettigede Kommissionens delegerede i Mauretanien om at udpege en sagkyndig til at undersoege flaskernes kvalitet. Den delegerede efterkom anmodningen og overdrog det til en uafhaengig fransk sagkyndig at komme for at undersoege flaskerne samt i givet fald udtale sig om arten og omfanget af forskellene mellem de leverede flaskers tekniske karakteristika og de tekniske specifikationer, der kraevedes som led i licitationen. Der blev herved indgaaet en undersoegelseskontrakt mellem Kommissionen og den tekniske raadgivende virksomhed, som den udpegede sagkyndige tilhoerte. Kontrakten blev underskrevet den 18. februar 1994 i Paris af en repraesentant for den naevnte virksomhed og den 20. februar 1994 i Nouakchott af Kommissionens delegerede i Mauretanien.

12 Ved telefax afsendt den 20. februar 1994 underrettede Somagaz sagsoegeren om, at den af Kommissionen udpegede sagkyndige ville paabegynde sit arbejde i Mauretanien den 21. februar 1994, og man opfordrede sagsoegeren til at vaere til stede. Den 24. februar 1994 svarede sagsoegeren Somagaz, at man paa grund af problemer i forbindelse med reservation af fly foerst kunne vaere til stede i Mauretanien den 5. og 6. marts 1994, og anmodede om, at den sagkyndiges besoeg fandt sted paa de naevnte datoer. Denne anmodning blev ikke efterkommet. Den 1. marts 1994 fastslog den sagkyndige, at flaskerne i talrige henseender ikke var i overensstemmelse med de kraevede tekniske specifikationer, og at de ikke kunne tages i brug i betragtning af de risici, som brugerne ville loebe.

13 Ved telefax af 8. marts 1994 underrettede Somagaz sagsoegeren om, at man afviste det foerste parti, fordi det var mangelfuldt, og opfordrede under trussel om ophaevelse af entreprisekontrakten sagsoegeren til at levere resten af flaskerne senest den 23. marts 1994. Den 21. april 1994 ophaevede Somagaz entreprisekontrakten ved telefax sendt til sagsoegeren. Denne ophaevelse var begrundet med, at det kraevede parti flasker ikke var blevet leveret, og med, at den sagkyndige havde konstateret mangler ved det foerste parti flasker.

14 De oevrige flaskepartier blev fra deres ankomst til Mauretanien og i en lang periode tilbageholdt i Nouakchott havn. Saaledes bemaerkede den sagkyndige i sin rapport i et efterskrift, at 27 000 flasker havde vaeret tilbageholdt i denne havn. Ved telefax af 26. juni og 7. august 1994 meddelte Somagaz sagsoegeren, at man var indstillet paa at modtage de flaskepartier, der blev tilbageholdt i Nouakchott havn, paa betingelse af, at ITAM SIDER paatog sig at befordre dem fra havnen til Somagaz' anlaeg.

15 Ved telefax af 30. juni 1994 meddelte sagsoegeren Somagaz, at selskabet ville udpege en sagkyndig for at indhente endnu en sagkyndig udtalelse om det foerste parti flasker. Ved telefax af 17. juli 1994 tilkendegav Somagaz sit principielle samtykke til, at der blev indhentet endnu en sagkyndig udtalelse. Til syvende og sidst udpegede sagsoegeren ikke nogen sagkyndig, og der blev derfor ikke udfaerdiget endnu en sagkyndig udtalelse.

16 Den 18. september og den 13. december 1994 anerkendte Somagaz modtagelsen af de oevrige flaskepartier. Ifoelge sagsoegeren blev disse flasker ligesom flaskerne i det foerste parti taget i brug af Somagaz.

17 Ved skrivelse af 24. januar 1995 gjorde sagsoegeren over for Kommissionen gaeldende, at den ophaevelse af entreprisekontrakten, som Somagaz havde meddelt ved telefax af 21. april 1994, ikke var blevet meddelt i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i artikel 44 i de almindelige licitationsbetingelser.

18 Sagsoegeren tilsendte Somagaz fakturaer for sine leverancer, men Somagaz har indtil nu ikke betalt saldoen af kontraktprisen (75%). Ifoelge sagsoegeren har Somagaz' generaldirektoer over for sagsoegeren erklaeret, at han mod en provision paa 10% ikke ville fremsaette flere indvendinger mod betaling af flaskerne. Sagsoegeren har haevdet, at man ved hjaelp af vidner kan bevise dette forsoeg paa korruption.

19 I 1995 blev ITAM SIDER insolvent over for sine italienske kreditorer, som indgav konkursbegaering. Virksomheden blev ikke erklaeret konkurs, men dens aktiver blev staerkt reduceret. En raekke banker har desuden tilbagekaldt de laanetilsagn, sagsoegeren havde hos dem. Somagaz oenskede at tilbagesoege forskuddet svarende til 25% af entreprisesummen, men det viste sig umuligt, da den bankgaranti, som daekkede dette beloeb, var udloebet den 31. december 1993. Derimod kunne Somagaz tilbagesoege garantien for behoerig opfyldelse, som udgjorde 10% af kontraktprisen.

Retsforhandlinger og parternes paastande

20 Det er paa denne baggrund, at sagsoegeren har anlagt naervaerende sag ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 17. januar 1996.

21 For at bevise sin udtalelse om, at Somagaz har taget de leverede flasker i brug, har sagsoegeren vedlagt replikken en udskrift af en telefonsamtale, som selskabet har haft med Somagaz' generaldirektoer, og som er optaget paa baand.

22 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse. Som led i sagens tilrettelaeggelse er parterne dog blevet opfordret til skriftligt at besvare en raekke spoergsmaal foer retsmoedet.

23 Parterne har afgivet mundtlige indlaeg og besvaret Rettens mundtlige spoergsmaal under det offentlige retsmoede, som blev afholdt den 29. januar 1997.

24 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:

- Sagsoegte tilpligtes at betale en skadeserstatning paa 838 776 ECU med forbehold af forhoejelse eller nedsaettelse under sagens forloeb.

- Sagsoegte tilpligtes at betale renter beregnet af de skyldige beloeb pr. 14. april 1994.

- Sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger.

- Det bestemmes, at dommen foreloebig kan fuldbyrdes uanset appel.

25 Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande:

- Frifindelse.

- Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Retlige omstaendigheder

Parternes argumenter

26 Sagsoegeren har anfaegtet den adfaerd, Kommissionens delegation i Mauretanien har udvist, idet den greb ind til fordel for Somagaz og undlod at undersoege sagen upartisk. I det omfang, sagsoegeren konkret har underbygget denne beskyldning i sine indlaeg og under den mundtlige forhandling, har selskabet gjort gaeldende, at delegationen ikke underrettede Kommissionens tjenestegrene om, at Somagaz var i ond tro samt om selskabsdirektoerens forsoeg paa korruption, at selskabet organiserede en fingeret sagkyndig undersoegelse, at det ikke sikrede den sagkyndige undersoegelses kontradiktoriske karakter og kvalitet, og endelig at det ikke bemaerkede, at ophaevelsen af entreprisekontrakten var behaeftet med en formmangel.

27 Hvad navnlig angaar tilrettelaeggelsen af den sagkyndige undersoegelse henviser sagsoegeren til, at selskabet blev indkaldt ved telefax af 20. februar 1994 til denne undersoegelse, som skulle begynde den 21. februar 1994. Sagsoegeren fremhaever, at den sagkyndige undersoegelse paa denne maade noedvendigvis helt mistede sin kontradiktoriske karakter, fordi det var umuligt for sagsoegeren at vaere til stede i Nouakchott den 21. februar 1994 paa grund af den tid, der kraeves for at opnaa visa og reservere flytransport til Mauretanien. Ifoelge sagsoegeren kan naevnte fejl tilskrives Kommissionens delegation, idet det er den, der udpegede den sagkyndige og traf alle aftaler med denne.

28 Sagsoegeren har under sagen naermere anfoert, at man vurderer det ved denne adfaerd forvoldte tab til 838 776 ECU. Beloebet bestaar af foelgende poster: 338 776 ECU (nemlig de endnu ikke betalte 75% af kontraktprisen) som erstatning for tab ved manglende betaling af sagsoegerens fakturaer, 500 000 ECU som erstatning for oekonomisk og finansielt tab ud over denne manglende betaling, der bestaar i udgifter til de rejser, sagsoegeren har foretaget i Mauretanien som led i entreprisen, og i de strukturelle tab, ITAM SIDER har lidt, og foreloebig 1 ECU som erstatning for andre end de ovennaevnte tab. Med hensyn til beloebet paa 500 000 ECU praeciserer sagsoegeren, at den manglende betaling af fakturaerne har medfoert en uventet mangel paa finansieringsmuligheder og saaledes foraarsaget sagsoegerens insolvens og tab af bankkreditter, som sagsoegeren raadede over, samt at 15 af ITAM SIDER's 21 specialuddannede ansatte er blevet arbejdsloese.

29 Sagsoegeren tilfoejer, at der ikke kan tilregnes selskabet nogen fejl. For det foerste maa den forsinkede opfyldelse af entreprisekontrakten dels tilskrives Somagaz' gentagne, men stedse uopfyldte loefter om at besoege ITAM SIDER's fabrik for at inspicere produktionen af flasker, dels en raekke strejker blandt italienske transportarbejdere i den periode, hvor flaskerne blev afsendt. Sagsoegeren mener, at Somagaz' bebudede besoeg maa sidestilles med en stiltiende udskydelse af fristen for opfyldelse, og det anfoeres, at strejker betegnes som tilfaelde af force majeure i de almindelige licitationsbetingelsers artikel 46. For det andet var de leverede flasker af god kvalitet. Dette gaelder saavel flaskerne i det foerste parti, hvis kvalitet der blev reklameret over, men som alligevel blev taget i brug af Somagaz, som flaskerne i de oevrige partier, der ligeledes blev taget i brug, og hvis kvalitet der end ikke blev reklameret over.

30 Kommissionen har henvist til, at den kun kan lade EUF finansiere leverancer, hvis den paagaeldende leverandoer overholder kontraktbetingelserne. Sagsoegerens leverancer har imidlertid ikke kunnet finansieres gennem EUF, da Somagaz har afvist dem, tilmed paa grundlag af en upartisk sagkyndig undersoegelse. Sagsoegte er af den opfattelse, at den manglende betaling af fakturaerne og de oevrige tab, som eventuelt maatte foelge heraf, under disse omstaendigheder i intet tilfaelde kan tilregnes Kommissionens delegation.

31 Sagsoegte har desuden fremhaevet, at sagsoegeren paa ingen maade har gendrevet den sagkyndiges konklusioner. Sagsoegte anfoerer i den forbindelse, at sagsoegeren ikke har anfaegtet de talrige tekniske konstateringer i den sagkyndige udtalelse, og at sagsoegeren har opgivet sin plan om at foretage endnu en sagkyndig undersoegelse.

32 Med hensyn til den omstaendighed, at Somagaz' generaldirektoer ifoelge sagsoegeren skal have vaeret i ond tro eller endog skal have haft til hensigt at modtage bestikkelse, som Kommissionens delegerede skal have medvirket til, har sagsoegte anfoert, at der ikke er fremfoert nogen omstaendighed til bevis herfor. Det samme gaelder for det af sagsoegeren anfoerte om, at flaskerne er taget i brug af Somagaz.

33 Sagsoegte har som et helt underordnet punkt i forhold til sine argumenter vedroerende lovligheden af sin adfaerd fremhaevet, at sagsoegeren selv har udvist forsoemmelighed ved at forsinke opfyldelsen af entreprisekontrakten, uden saa meget som at anmode om en forlaengelse af fristen for opfyldelse. Sagsoegte fremhaever ligeledes, at ITAM SIDER kunne have begraenset sit tab ved at tage det foerste parti flasker, som ikke blev accepteret af Somagaz, tilbage, og ved at afholde sig fra at levere flasker, efter at Somagaz havde ophaevet entreprisekontrakten.

34 Endelig har sagsoegte forklaret, at ITAM SIDER havde finansielle vanskeligheder laenge foer leveringen af flaskerne, hvilket illustreres af, at det ikke lykkedes selskabet at opnaa en bankgaranti, som daekkede 60% af entreprisesummen. Sagsoegte slutter heraf, at ITAM SIDER's eventuelle konkurs ikke kan saettes i forbindelse med den manglende betaling af leverancerne.

Rettens bemaerkninger

35 Retten skal indledningsvis bemaerke, at den ikke har kompetence til at udtale sig om de rettigheder, som sagsoegeren eventuelt kan udlede af entreprisekontrakten med henblik paa at opnaa betaling af fakturaer, som vedroerer opfyldelse af denne. Dette spoergsmaal, samt alle andre spoergsmaal i forbindelse med opfyldelsen af kontrakten mellem sagsoegeren og Somagaz, skal afgoeres ved de midler, der er fastsat i artikel 48 i de almindelige licitationsbetingelser, enten ved en mindelig ordning, ved maegling eller ved voldgift. Det fremgaar i oevrigt af traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, at Rettens kompetence i erstatningssoegsmaal er begraenset til spoergsmaal om ansvar uden for kontraktforhold.

36 Det er derfor ikke fornoedent at undersoege, i hvilket omfang sagsoegeren eller Somagaz har overholdt entreprisekontraktens bestemmelser. Navnlig falder spoergsmaal vedroerende overholdelse af leveringsfristerne, om flaskernes overensstemmelse med entreprisekontraktens tekniske specifikationer, om deres modtagelse og ibrugtagning samt om ophaevelsens retmaessighed uden for Rettens kompetence. Af samme grund er det ikke fornoedent at udtale sig om sagsoegerens tilbud om bevis, som f.eks. baandoptagelsen af en telefonsamtale mellem sagsoegeren selv og Somagaz' generaldirektoer (jf. ovenfor, praemis 21).

37 Derimod er intet til hinder for, at Retten tager stilling til Kommissionens delegations adfaerd paa baggrund af dennes forpligtelser, og at den udtaler sig om Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold, som eventuelt maatte foelge heraf (Domstolens dom af 10.7.1985, sag 118/83, CMC mod Kommissionen, Sml. s. 2325, praemis 31, og Rettens dom af 16.11.1994, sag T-451/93, San Marco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1061, praemis 42, 43 og 86).

38 I denne forbindelse finder Retten det noedvendigt at undersoege, om Kommissionens delegation i Mauretanien faktisk overholdt sine forpligtelser under gennemfoerelsen af den sagkyndige undersoegelse. Det maa herom konstateres, at det er delegationen, som valgte den sagkyndige, som definerede hans opgave og indgik kontrakten om undersoegelsen med ham, og som underskrev denne kontrakt den 20. februar 1994. Som anfoert ovenfor, svarede disse skridt til en anmodning fremsat den 20. december 1993 af Mauretaniens anvisningsberettigede. Det var saaledes et led i delegationens forpligtelse til at »opretholde naere, vedvarende kontakter med den nationale anvisningsberettigede med henblik paa at analysere og loese saerlige problemer i forbindelse med ivaerksaettelsen af samarbejdet med henblik paa udviklingsfinansiering« i artikel 317, litra m), i den fjerde AVS/EOEF-konvention, der var gaeldende paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder. Ligesom det gaelder for enhver opgave, som faellesskabsbestemmelserne tildeler institutionerne, var ogsaa Kommissionens delegation forpligtet til at udfoere sin opgave i overensstemmelse med kravene om god forvaltningsskik.

39 Paa denne retlige baggrund og i betragtning af, at delegationen etablerede forberedende kontakt med den sagkyndige og deltog i organiseringen af den sagkyndige undersoegelse til og med den 20. februar 1994, finder Retten, at delegationen vidste eller i hvert fald burde vide, at den sagkyndige ville ankomme til Mauretanien og paabegynde sit arbejde dér straks efter underskrivelsen af kontrakten om undersoegelsen, nemlig den 21. februar 1994. Naar delegationen ligeledes vidste, at sagsoegeren boede i Italien og noedvendigvis havde brug for flere dage for at kunne begive sig til Mauretanien, maatte Kommissionens delegation vaere klar over, at sagsoegeren ikke kunne vaere til stede, mens den sagkyndige undersoegelse fandt sted. Det maa tillige antages, at Kommissionens delegation var i stand til at finde en ordning med den sagkyndige, saaledes at denne ikke paabegyndte sit arbejde umiddelbart efter underskrivelsen af kontrakten om undersoegelsen, saaledes at sagsoegeren fik mulighed for, i samme omfang som Somagaz, at vaere til stede, mens den sagkyndige undersoegelse fandt sted.

40 Det foelger heraf, at skoent det for saa vidt ikke er blevet godtgjort, at Kommissionens delegation har haft til hensigt at afholde en fingeret sagkyndig undersoegelse eller har villet tage parti for Somagaz, har den ikke desto mindre ikke overholdt de krav om god forvaltningsskik, som paahvilede den, fordi den ikke soergede for, da den organiserede den sagkyndige undersoegelse, at sagsoegeren havde mulighed for at vaere til stede, mens denne foregik.

41 Den saaledes konstaterede fejl medfoerer dog ikke som saadan et ansvar for Kommissionen, der giver sagsoegeren ret til erstatning for de tab, som paaberaabes. Retten skal herved bemaerke, at Faellesskabets ansvar forudsaetter, at sagsoegeren ikke blot beviser, at den adfaerd, som bebrejdes den paagaeldende institution, er retsstridig, men ogsaa at der reelt foreligger et tab, og at der er aarsagsforbindelse mellem denne adfaerd og dette tab (Domstolens dom af 17.12.1981, forenede sager 197/80, 198/80, 199/80, 200/80, 243/80, 245/80 og 247/80, Ludwigshafener Walzmuehle m.fl. mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 3211, praemis 18, og af 14.1.1993, sag C-257/90, Italsolar mod Kommissionen, Sml. I, s. 9, praemis 33, samt Rettens dom af 13.12.1995, forenede sager T-481/93 og T-484/93, Exporteurs in Levende Varkens m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2941, praemis 80). Desuden skal tabet ifoelge fast retspraksis vaere en tilstraekkeligt direkte foelge af den adfaerd, der bebrejdes institutionen (Domstolens dom af 4.10.1979, forenede sager 64/76, 113/76, 167/78, 239/78, 27/79, 28/79 og 45/79, Dumortier frères m.fl. mod Raadet, Sml. s. 3091, praemis 21, og Rettens dom af 11.7.1996, sag T-175/94, International Procurement Services mod Kommissionen, Sml. II, s. 729, praemis 55).

42 Det fremgaar utvetydigt af sagen, at det foerste tab, som sagsoegeren har paaberaabt sig, efter sin art foelger af Somagaz' naegtelse af at betale kontraktprisens saldo, og at de oevrige tab, som sagsoegeren har paaberaabt sig, ligeledes er knyttet til denne manglende betaling. Retten skal i den forbindelse bemaerke, at den indflydelse, Kommissionens delegation ved sin ovenfor fastslaaede fejl har udoevet paa Somagaz' beslutning om ikke at betale kontraktprisens saldo, i det hoejeste er indirekte og uvis. Selv om sagsoegeren nemlig ganske vist uden den fejl, som delegationen har begaaet, havde kunnet vaere til stede under den sagkyndige undersoegelses forloeb, er det imidlertid ikke sikkert, at den sagkyndige ville vaere naaet til et andet resultat. Retten skal i oevrigt fastslaa, at sagsoegeren hverken i sine skriftlige indlaeg eller under den mundtlige forhandling praecist har bestridt selve indholdet af de af den sagkyndige foretagne tekniske konstateringer og de talrige tilfaelde af manglende overensstemmelse med de tekniske specifikationer i entreprisekontrakten, som denne har rapporteret, og at sagsoegeren har opgivet sin oprindelige plan om at lade foretage endnu en sagkyndig undersoegelse (jf. ovenfor, praemis 15).

43 Ydermere er det langtfra sikkert, at Somagaz ville have betalt kontraktprisens saldo, selv hvis der var blevet foretaget en sagkyndig undersoegelse, som faldt ud til fordel for sagsoegeren. Det maa herved bemaerkes, at Somagaz ifoelge sin telefax af 21. april 1994 ikke kun ophaevede kontrakten som foelge af resultaterne af den sagkyndige undersoegelse af flaskerne i det foerste parti, men ogsaa paa grund af forsinket levering af de oevrige flasker.

44 Det er saa meget desto vanskeligere at fastslaa, at der er en tilstraekkeligt direkte forbindelse mellem Kommissionens delegations varetagelse af denne sag og den manglende betaling af kontraktprisens saldo, som delegationen ikke er blevet kontaktet for at paategne fakturaerne og ikke er blevet underrettet af sagsoegeren om, at der var blevet fremlagt fakturaer for de kompetente mauretanske myndigheder. Dette er blevet bekraeftet af sagsoegte som svar paa et spoergsmaal fra Retten under retsmoedet og er ikke blevet bestridt af sagsoegeren. Det er i oevrigt ikke sikkert, at der faktisk er blevet fremlagt fakturaer for de mauretanske myndigheder, da sagsoegeren, som svar paa et spoergsmaal fra Retten herom, blot har udtalt, at man havde fremlagt fakturaer for modtageren af leverancen. Dette svar, som langtfra godtgoer, at Kommissionens delegation er ansvarlig for den manglende betaling af kontraktprisens saldo, rejser snarere tvivl om, hvorvidt sagsoegeren selv har overholdt betalingsbetingelserne, navnlig dem, som var fastsat i artikel 22 i uddraget af de almindelige betingelser og visse saerlige konkurrencebetingelser for leverancekontrakter, der finansieres af EUF (del B), som var en integrerende del af entreprisekontrakten.

45 Desuden maa der henvises til fast retspraksis, hvorefter en tilslagsmodtager i tilfaelde, hvor en uenighed om kontraktens opfyldelse mellem tilslagsmodtageren og den kontraherende myndighed under en entreprisekontrakt, der finansieres af EUF, ikke forud er blevet afgjort i mindelighed eller ved forlig eller voldgift, ikke kan godtgoere, at Kommissionens adfaerd har forvoldt ham andet tab end det, som det paahviler ham at soege erstattet af modtageren af ydelsen under anvendelse af de ovennaevnte retsmidler (Domstolens dom af 19.9.1985, sag 33/82, Murri frères mod Kommissionen, Sml. s. 2759, praemis 38, samt dommen i sagen International Procurement Services mod Kommissionen, praemis 58). Det staar imidlertid fast, at sagsoegeren indtil nu ikke under anvendelse af de herfor passende retsmidler har anfaegtet Somagaz' afslag paa at betale kontraktprisens saldo.

46 Da det ikke har kunnet godtgoeres, at der er en aarsagsforbindelse mellem sagsoegtes adfaerd og det af sagsoegeren paaberaabte tab, maa sagsoegte frifindes.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

47 Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 3, andet afsnit, kan Retten paalaegge endog en vindende part at erstatte den anden part de udgifter, som er foraarsaget af dens egen adfaerd (jf., mutatis mutandis, Domstolens dom af 27.1.1983, sag 263/81, List mod Kommissionen, Sml. s. 103, praemis 30 og 31, og Rettens dom af 16.10.1996, sag T-336/94, Efisol mod Kommissionen, Sml. II, s. 1343, praemis 38 og 39).

48 I det foreliggende tilfaelde har sagsoegeren tabt sagen. Ved afgoerelsen om sagens omkostninger maa sagsoegtes adfaerd dog tages i betragtning. Denne har ved at foranstalte en sagkyndig undersoegelse uden at soerge for, at sagsoegeren kunne vaere til stede, mens den fandt sted, ikke overholdt kravene om god forvaltningsskik.

49 Under saadanne omstaendigheder kan det ikke bebrejdes sagsoegeren, at selskabet har indbragt sagen for Retten, for at denne kan tage stilling til sagsoegtes adfaerd samt til det tab, som eventuelt maatte vaere foraarsaget heraf. Det maa fastslaas, at sagsoegtes adfaerd saaledes har bidraget til, at tvisten opstod. Foelgelig maa Kommissionen doemmes til at betale samtlige sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

RETTEN

(Foerste Afdeling)

1) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber frifindes.

2) Kommissionen betaler samtlige sagens omkostninger.