ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Artikel 12, stk. 2, litra b) og c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse skal fortolkes således, at: — den omstændighed, at en person har været tilknyttet en organisation, der på grund af dens deltagelse i terrorhandlinger er optaget på listen, der udgør bilaget til fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og som aktivt har deltaget i denne organisations væbnede kamp, er ikke automatisk en tungtvejende grund til at antage, at denne person har begået en »alvorlig ikke-politisk forbrydelse« eller »har gjort sig skyldig i handlinger, der er i strid med De Forenede Nationers mål og grundsætninger« — konstateringen af, at der, i en sådan kontekst, er tungtvejende grunde til at antage, at en person har begået en sådan forbrydelse eller har gjort sig skyldig i sådanne handlinger, kræver en vurdering i hver sag af de nøjagtige faktiske omstændigheder med henblik på afgørelsen af, om de handlinger, der er begået af den pågældende organisation, opfylder betingelserne i de nævnte bestemmelser, og om et individuelt ansvar for udførelsen af disse handlinger kan henføres til den pågældende person, henset til det krav om bevisstyrke, der er fastsat i den nævnte artikel 12, stk. 2.
1)

Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8 og 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, idet den for det første har undladt at fastlægge og iværksætte programmer for overvågning af det indre overfladevands tilstand i overensstemmelse med direktivets artikel 8, stk. 1 og 2, og for det andet har undladt at forelægge sammenfattende rapporter om programmerne for overvåning af det indre overfladevands tilstand i overensstemmelse med direktivets artikel 15, stk. 2.
1)

Idet Den Italienske Republik ikke inden for de fastsatte frister har truffet alle de forholdsregler, der er nødvendige med henblik på at ophæve den støtteordning, der blev erklæret ulovlig og uforenelig med det fælles marked ved Kommissionens beslutning 2006/261/EF af 16. marts 2005 om Italiens støtteordning C 8/2004 (ex NN 164/2003) til fordel for nyligt børsnoterede selskaber, og med henblik på at tilbagesøge den støtte, der blev tildelt i medfør af denne ordning, har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og i henhold til artikel 2, 3 og 4 i nævnte beslutning.
1)

Artikel 454 og 455 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at når formodningen for, at den medlemsstat, i hvilken der konstateres en overtrædelse, der er begået under en transport dækket af et TIR-carnet, har kompetence til at inddrive en toldskyld, bortfalder efter en dom, der fastslår, at denne overtrædelse blev begået på en anden medlemsstats område, bliver toldmyndighederne i denne anden medlemsstat kompetente til at inddrive denne skyld under den forudsætning, at de faktiske omstændigheder, der har givet anledning til den nævnte overtrædelse, er blevet indbragt for domstolene inden for en frist på to år regnet fra den dag, hvor den garanterende organisation for så vidt angår det område, i hvilket samme overtrædelse blev konstateret, er blevet underrettet om overtrædelsen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/9

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 22. december 2010 — (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel — Belgien) — i sagen RTL Belgium SA, tidligere TVi SA

(Sag C-517/09) (1)

(Direktiv 89/522/EØF - tv-radiospredningstjenester - Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel - begrebet national ret som omhandlet i artikel 267 TEUF - Domstolen ikke kompetent)

2011/C 63/17

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuelcollege

Parter i hovedsagen

Sagsøgt: RTL Belgium SA, anciennement TVi SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel (Belgien) — fortolkning af artikel 1, litra c), i Rådets direktiv af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23) — fri udveksling af tjenesteydelser — tv-radiospredningsvirksomhed — begreberne »udbyder« af audiovisuel medietjeneste og »effektiv kontrol over både udvælgelsen af programmer og deres tilrettelæggelse« — begrebet national ret som omhandlet i artikel 267 TEUF

Konklusion

Domstolen har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel har forelagt ved afgørelse af 3. december 2009.

(1) EUT C 51 af 27.2.2010.
1)

Den afgiftsfordel, der opnås ved, at en virksomhed — frem for at købe aktiver direkte — leaser aktiver ved transaktioner som de i hovedsagen omhandlede, udgør ikke en afgiftsfordel, hvis tildeling ville stride mod formålet med de relevante bestemmelser i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, og i den nationale lovgivning til gennemførelse af direktivet, såfremt aftalevilkårene vedrørende disse transaktioner, herunder bl.a. vilkårene vedrørende fastsættelsen af leasingafgiften, svarer til almindelige markedsvilkår, og såfremt et mellemliggende uafhængigt selskabs deltagelse i disse transaktioner ikke hindrer anvendelsen af nævnte bestemmelser, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Den omstændighed, at denne virksomhed ikke som led i sine almindelige kommercielle transaktioner beskæftiger sig med leasingtransaktioner, er i denne henseende uden betydning.
4)

Artikel 27, stk. 1, litra f), i direktiv 92/83 skal fortolkes således, at en indrømmelse af den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse ikke kan undergives betingelser som dem, der er fastsat i de i hovedsagen omhandlede nationale retsforskrifter, dvs. en begrænsning af, hvilke personer der kan anmode om tilbagebetaling, en frist på fire måneder for indgivelse af en sådan anmodning og fastsættelsen af et mindstebeløb for tilbagebetaling, medmindre det fremgår af konkrete, objektive og kontrollerbare forhold, at disse betingelser er nødvendige for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af nævnte fritagelse samt for at hindre svig, unddragelse eller misbrug. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet for så vidt angår betingelserne ifølge disse retsforskrifter.
1)

Udtrykket »miljøoplysninger« i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF skal fortolkes således, at det omfatter oplysninger, der er indgivet under en national procedure til godkendelse eller udvidet godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel med henblik på at fastsætte den maksimale mængde af et skadedyrsbekæmpelsesmiddel, bestanddele heraf eller nedbrydningsprodukter heraf, der kan tillades i føde- eller drikkevarer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/11

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2010 — Staatssecretaris van Justitie mod F. Toprak (sag C-300/09) og I. Oguz (sag C-301/09) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Forenede sager C-300/09 og C-301/09) (1)

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - arbejdskraftens frie bevægelighed - »standstill«-bestemmelsen i artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - forbud mod, at medlemsstaterne indfører nye begrænsninger i adgangen til arbejdsmarkedet)

2011/C 55/18

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Justitie

Sagsøgte: F. Toprak (sag C-300/09) og I. Oguz (sag C-301/09)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet — standstill-regel — rækkevidde — forbud for medlemsstaterne mod at indføre nye begrænsninger — begrebet »ny begrænsning«

Konklusion

Under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagerne vedrørende en national bestemmelse om opnåelse af opholdstilladelse for tyrkiske arbejdstagere, skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udviklingen af associeringen, som blev vedtaget af det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, fortolkes således, at en skærpelse af en bestemmelse, som er indført efter den 1. december 1980, og som foreskrev en lempelse af den bestemmelse, der fandt anvendelse den 1. december 1980, udgør en »ny begrænsning« i denne artikels forstand, selv om denne skærpelse ikke øger betingelserne for at opnå denne tilladelse i forhold til dem, som fulgte af den bestemmelse, der var gældende den 1. december 1980, hvilket det tilkommer den nationale ret at bedømme.

(1) EUT C 267 af 7.11.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/9

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. december 2010 — Macdonald Resorts Limited mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Session (Skotland), Edinburg — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-270/09) (1)

(Moms - sjette direktiv 77/388/EØF - fritagelser - artikel 13, punkt B, litra b) - udlejning af fast ejendom - salg af kontraktuelle rettigheder, der kan indløses til en midlertidig brugsret til ferieboliger)

2011/C 55/14

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Session (Skotland), Edinburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Macdonald Resorts Limited

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Session (Skotland), Edinburgh — fortolkning af artikel 9, stk. 2, litra a), og artikel 13, punkt B, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelse for udlejning af fast ejendom — salg af pointrettigheder gennem en ferieklub, der giver ret til at benytte en feriebolig i en begrænset periode i et givet år

Konklusion

1) Tjenesteydelser, som leveres af en erhvervsdrivende som sagsøgeren i hovedsagen inden for rammerne af en ordning som den i hovedsagen omhandlede »optionsordning«, skal kvalificeres på det tidspunkt, hvor en kunde, der deltager i en sådan ordning, indløser de rettigheder, som han oprindeligt har erhvervet, til en tjenesteydelse, der tilbydes af denne erhvervsdrivende. Hvis disse rettigheder indløses til indkvartering på et hotel eller en midlertidig brugsret til en bolig, er disse ydelser tjenesteydelser vedrørende fast ejendom som omhandlet i artikel 9, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/115/EF, hvis leveringssted er det sted, hvor dette hotel eller denne bolig er beliggende.

2) Ved en ordning som den i hovedsagen omhandlede »optionsordning«, hvor kunden indløser de rettigheder, som han oprindeligt har erhvervet, til en midlertidig brugsret til en bolig, er den pågældende tjenesteydelse udlejning af fast ejendom som omhandlet i artikel 13, punkt B, litra b), i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2001/115, [hvortil artikel 135, stk. 1, litra l), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem nu svarer]. Denne bestemmelse forhindrer dog ikke medlemsstaterne i at undtage denne tjenesteydelse fra afgiftsfritagelsen.

(1) EUT C 267 af 7.11.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/11

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2010 — Vlaamse Gemeenschap mod Maurits Baesen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)

(Sag C-296/09) (1)

(Social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 13, stk. 2, litra d) - begrebet »tjenestemænd og dermed ligestillede personer« - arbejdskontrakt, som er indgået med en offentlig myndighed)

2011/C 55/17

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vlaamse Gemeenschap

Sagsøgt: Maurits Baesen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 13, stk. 2, litra a) og d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EUT L 149, s. 2) — tjenestemænd og dermed ligestillede personer — person der har indgået en arbejdskontrakt med en offentlig myndighed

Konklusion

Betydningen af ordene »tjenestemænd« og »dermed ligestillede personer« som omhandlet i artikel 13, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1390/81 af 12. maj 1981, skal alene afgøres efter retten i den medlemsstat, som den administration, hvori den pågældende er beskæftiget, er underlagt, og en person, som befinder sig i samme situation som sagsøgte i hovedsagen, der i en medlemsstat henhører dels under sociale sikringsordning for tjenestemænd, dels under den sociale sikringsordning for arbejdstagere, er i henhold til bestemmelserne i forordningens artikel 13, stk. 2, litra d), dermed kun omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, i hvis administration han er beskæftiget.

(1) EUT C 267 af 7.11.2009
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/12

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. december 2010 — Skoma-Lux sro mod Celní ředitelství Olomouc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-339/09) (1)

(Den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - pos. 2204 og 2206 - gæret drik baseret på friske druer - virkeligt alkoholindhold på 15,8 %-16,1 % - tilsætning af majsalkohol og roesukker under fremstillingen)

2011/C 55/19

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skoma-Lux sro

Sagsøgt: Celní ředitelství Olomouc

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyšší správní soud — fortolkning af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003 (EUT L 281, s. 1) — Kagor rød dessertvin — tarifering i pos. 2204 eller 2206 i den kombinerede nomenklatur

Konklusion

Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1719/2005 af 27. oktober 2005, skal fortolkes således, at en gæret drik baseret på druer, som er indeholdt i 0,75 l-flasker med et alkoholindhold på 15,8 %-16,1 % vol, og som er tilsat roesukker og majsalkohol under sin fremstilling, skal tariferes i pos. 2206 i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til nævnte forordning.

(1) EUT C 282 af 21.11.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. december 2010 — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kammergericht Berlin — Tyskland)

(Sag C-279/09) (1)

(Effektiv domstolsbeskyttelse af rettighederne i henhold til EU-retten - adgang til domstolsprøvelse - fri proces - nationale regler om afvisning af fri proces til juridiske personer i mangel af »almen interesse«)

2011/C 55/15

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Kammergericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH

Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Kammergericht Berlin — fortolkning af effektivitetsprincippet — spørgsmålet om en national ordning, hvorefter juridiske personer ikke meddeles fri proces i mangel af »almen interesse« — søgsmål med påstand om, at en medlemsstat er ansvarlig for forsinket gennemførelse af fællesskabsdirektiver

Konklusion

Princippet om effektiv domstolsbeskyttelse som fastslået i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at det ikke er udelukket, at det påberåbes af juridiske personer, og at fri proces, der bevilges i henhold til dette princip, bl.a. kan omfatte fritagelse for betaling af forskud på retsafgift og/eller advokatbistand.

Det påhviler i denne forbindelse den nationale ret at undersøge, om betingelserne for bevilling af fri proces udgør en begrænsning af retten til adgang til domstolsprøvelse, som gør denne ret indholdsløs, om de har et lovligt formål, og om der er rimelig forholdsmæssighed mellem de anvendte midler og det forfulgte mål.

I forbindelse med denne vurdering kan den nationale ret tage hensyn til tvistens genstand, om sagsøgeren har rimelig udsigt til at få medhold, sagens betydning for sagsøgeren, det gældende retsgrundlags og procedurens kompleksitet samt sagsøgerens mulighed for effektivt at forsvare sin sag. Med henblik på at vurdere forholdsmæssigheden kan den nationale ret ligeledes tage hensyn til størrelsen af de sagsomkostninger, der skal betales på forskud, og til, hvorvidt disse eventuelt udgør en uoverstigelig hindring for adgangen til domstolsprøvelse eller ej.

Hvad særligt angår juridiske personer kan den nationale ret tage hensyn til disses situation. Retten kan således bl.a. tage hensyn til den pågældende juridiske persons selskabsform og til, om der er tale om en erhvervsdrivende juridisk person eller en juridisk person uden gevinst for øje, samt til selskabsdeltagernes eller kapitalejernes økonomiske styrke og disses mulighed for at fremskaffe de beløb, der er nødvendige for at anlægge et søgsmål.

(1) EUT C 267 af 7.11.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik

(Sag C-89/09) (1)

(Traktatbrud - etableringsfrihed - artikel 43 EF - folkesundhed - drift af laboratorier for biomedicinsk analyse - national lovgivning, der begrænser den andel af selskabskapitalen, som personer, der ikke er biologer, må besidde, til 25 % - forbud mod at eje andele i mere end to selskaber, der driver et eller flere laboratorier for biomedicinsk analyse i fællesskab - formål om at sikre biologers faglige uafhængighed - formål om at sikre et bredt udbud på det biomedicinske område - sammenhæng - proportionalitet)

2011/C 55/07

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Rozet og E. Traversa, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og B. Messmer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 43 EF — regler vedrørende laboratorier for biomedicinsk analyse — national lovgivning, der begrænser antallet af selskabsandele til 25 % for ikke-professionelle — forbud mod kapitalandele i mere end to selskaber, der er stiftet for i fællesskab at drive et eller flere laboratorier for biomedicinsk analyse — om restriktioner, som begrænser etableringsfriheden, begrundet i hensynet til beskyttelse af folkesundheden er forholdsmæssige

Konklusion

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet den forbyder biologer at eje kapitalandele i mere end to selskaber, der er stiftet for at drive et eller flere laboratorier for biomedicinsk analyse i fællesskab.

2) I øvrigt frifindes Den Franske Republik.

3) Den Franske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 113 af 16.5.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/14

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-433/09) (1)

(Traktatbrud - afgiftspålæggelse - direktiv 2006/112/EF - moms - afgiftsgrundlag - afgift der på grundlag af køretøjets værdi og gennemsnitlige brændstofforbrug opkræves ved levering af et køretøj, som endnu ikke er registreret i den berørte medlemsstat - »Normverbrauchsabgabe«)

2011/C 55/24

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Republikken Østrig (ved E. Riedl og C. Pesendorfer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 78 og 79 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — salg af et motorkøretøj — medtagelse i afgiftsgrundlaget for en afgift, der på grundlag af køretøjets værdi og gennemsnitlige brændstofforbrug opkræves ved levering af et køretøj, som endnu ikke er registreret i den berørte medlemsstat (»Normverbrauchsabgabe«)

Konklusion

1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 78 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, idet den i afgiftsgrundlaget for merværdiafgift har medregnet den normforbrugsafgift (»Normverbrauchsabgabe«), der opkræves i Østrig ved levering af et motorkøretøj.

2) I øvrigt frifindes Republikken Østrig.

3) Europa-Kommissionen og Republikken Østrig bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 24 af 30.1.2010.
2)

Et anciennitetstillæg som det i hovedsagen omhandlede henhører, for så vidt som det udgør et ansættelsesvilkår, under § 4, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, som er indeholdt i bilaget til direktiv 1999/70, således at arbejdstagere med tidsbegrænset ansættelse kan gøre indsigelse mod en behandling, som med hensyn til udbetaling af dette anciennitetstillæg er mindre gunstig end den, der gælder for fastansatte, der befinder sig i en sammenlignelig situation. Den midlertidige karakter af visse offentligt ansattes ansættelsesforhold er ikke i sig selv et objektivt forhold som omhandlet i denne paragraf i rammeaftalen.