Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - krav om, at sagsøgeren skal være umiddelbart berørt - kriterier - undersøgelse af statsstøtte - beslutning fra Kommissionen, hvorved en forlængelse af perioden for gennemførelse af investeringer, som giver ret til et tilskud, erklæres for uforenelig med fællesmarkedet - virksomheder, der er berettigede til tilskuddet, umiddelbart berørt

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF), og art. 173, stk. 4 (efter ændring nu artikel 203, stk. 4, EF))

2. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - beslutning fra Kommissionen, der er rettet til en medlemsstat, og hvori det fastslås, at en statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet - beslutning, der i forhold til potentielle modtagere af støtten fremstår som en generel foranstaltning - tilskudsberettiget virksomhed i en faktisk situation, der adskiller den fra enhver anden erhvervsdrivende - antagelse til realitetsbehandling

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF), og art. 173, stk. 4 (efter ændring nu artikel 203, stk. 4, EF))

3. Statsstøtte - forbud - undtagelser - Kommissionens skøn - sondring mellem de berettigede i henhold til en anmeldt støtteordning

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF))

Sammendrag

1. Den anfægtede fællesskabsretsakt skal - for at en borger som sagsøger kan anses for umiddelbart berørt af den som omhandlet i traktatens artikel 173, stk. 4 (efter ændring nu artikel 230, stk. 4, EF) - umiddelbart have indvirkning på den pågældendes retstilling, og dens gennemførelse skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af fællesskabsreglerne og uden anvendelse af andre mellemkommende regler. Det samme gælder, når adressaterne kun har en rent teoretisk mulighed for at undlade at efterkomme fællesskabsretsakten, idet der ikke er nogen tvivl om, at de vil give retsakten virkninger efter dens indhold.

Retsstillingen for en virksomhed, der er berettiget til et investeringstilskud, er umiddelbart påvirket af en beslutning fra Kommissionen, hvorved en bestemmelse i en medlemsstats årlige ligningslov om forlængelse af den periode, i hvilken investeringsprojektet skal være gennemført, for at der erhverves ret til det pågældende tilskud, erklæres for uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den i beslutningen opstillede forpligtelse til at ophæve bestemmelsen nødvendigvis medførte, at de nationale myndigheder var tvunget til at tilbagesøge de udbetalte beløb hos den berørte virksomhed.

( jf. præmis 47, 48, 50 og 52 )

2. Andre personer end dem, der er adressater for en beslutning, vil kun kunne påstå, at de berøres individuelt som omhandlet i traktatens artikel 173, stk. 4 (efter ændring nu artikel 230, stk. 4, EF), hvis beslutningen rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som adressaten.

En beslutning fra Kommissionen, der generelt forbyder anvendelsen af en national skatteregel, der fastsætter et investeringstilskud, og som er almengyldig, fremstår, selv om den er rettet til den pågældende medlemsstat, således i forhold til de personer, som den pågældende regel eventuelt kan komme til gode, som en generel foranstaltning, der finder anvendelse på objektivt afgrænsede situationer og har retsvirkninger for en gruppe personer, der er bestemt generelt og abstrakt. Det kan dog ikke antages, at en sådan beslutning alene berører en virksomhed på grund af dennes objektive egenskab af mulig tilskudsberettiget og i samme omfang som enhver anden erhvervsdrivende, der - aktuelt eller potentielt - befinder sig i en tilsvarende situation, når en række forhold bringer virksomheden i en faktisk situation, der adskiller den fra enhver anden erhvervsdrivende.

( jf. præmis 75-78 )

3. Det forhold, at Kommissionen formelt modtager en anmeldelse, der vedrører en støtteordning, er på ingen måde til hinder for, at den - sideløbende med en generel og abstrakt undersøgelse af denne ordning - undersøger dens anvendelse i en konkret situation. Endvidere har Kommissionen mulighed for i den beslutning, som den træffer på grundlag af sin undersøgelse, at fastslå, at anvendelsen af den anmeldte støtteordning i visse tilfælde indebærer støtteforanstaltninger og i andre tilfælde ikke gør det, eller kun at erklære nogle tilfælde uforenelige med fællesmarkedet. I forbindelse med udøvelsen af sit vide skøn kan Kommissionen navnlig sondre mellem de berettigede i henhold til en anmeldt støtteordning, under hensyn til dens særlige kendetegn eller de betingelser, som skal opfyldes. Det kan være nødvendigt at undersøge den særlige situation for en af de virksomheder, der er berettigede i henhold til den anmeldte støtteordning, ikke alene på grund af de særlige konkrete omstændigheder, men også som følge af, at den berørte medlemsstats regering udtrykkeligt har anmodet herom.

( jf. præmis 116 og 117 )