Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Erstatningssoegsmaal ° soegsmaalsfrister ° femaarig foraeldelse ° erstatningskrav rettet til institutionerne uden efterfoelgende annullations- eller passivitetssoegsmaal ° ingen betydning

(EOEF-traktaten, art. 173 og 175; EOEF-statutten for Domstolen, art. 43)

2. Erstatningssoegsmaal ° forudgaaende udtoemning af de nationale retsmidler ° efterfoelgende sagsanlaeg ved Faellesskabets retsinstanser med henblik paa at opnaa erstatning for det tab, der er en foelge af en angiveligt utilstraekkelig godtgoerelse af omkostninger tilkendt af den nationale domstol ° den nationale domstols enekompetence ved anvendelsen af national ret ° afvisning

(EOEF-traktaten, art. 178 og art. 215, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 104, stk. 5)

3. Erstatningssoegsmaal ° forudgaaende udtoemning af de nationale retsmidler ° undtagelse ° ikke muligt at opnaa erstatning ved den nationale domstol ° paastand om godtgoerelse af tab paa grund af et laan optaget til betaling af antidumpingtold indfoert med en forordning, der er blevet kendt ugyldig ° antagelse til realitetsbehandling

(EOEF-traktaten, art. 178 og art. 215, stk. 2)

4. Ansvar uden for kontraktforhold ° betingelser ° generel retsakt, der bygger paa et oekonomisk-politisk valg ° retsakt, der indgaar i en antidumpingprocedure ° tilstraekkeligt kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private

(EOEF-traktaten, art. 215, stk. 2)

5. Ansvar uden for kontraktforhold ° betingelser ° generel retsakt ° utilstraekkelig begrundelse ° intet ansvar

(EOEF-traktaten, art. 190 og art. 215, stk. 2)

6. Faellesskabsret ° principper ° kontradiktionsprincippet ° overholdelse under de administrative procedurer ° antidumping ° berettigede, som kan paaberaabe sig tilsidesaettelse heraf for retten ° uafhaengig importoer ° ikke omfattet

7. Faellesskabsret ° principper ° princippet om omsorgspligt ° overholdelse under de administrative procedurer ° antidumping ° Kommissionens pligt til serioest og mere indgaaende at undersoege argumenter fremsat af en uafhaengig importoer, hvem det er blevet tilladt at deltage i proceduren i egenskab af "beroert part"

8. Ansvar uden for kontraktforhold ° betingelser ° generel retsakt, der bygger paa et oekonomisk-politisk valg ° retsakt, der indgaar i en antidumpingprocedure ° tilstraekkeligt kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private ° retsstridig bedoemmelse af omfanget af de forpligtelser, der under en antidumpingprocedure foelger af princippet om omsorgspligt ° ansvar ikke paadraget

(EOEF-traktaten, art. 215, stk. 2)

Sammendrag

1. Naar et krav om skadeserstatning, som er rettet til faellesskabsinstitutionerne, ikke foelges af anlaeg af et annullations- eller passivitetssoegsmaal inden for de frister, der efter tilfaeldets art omhandles i traktatens artikel 173 og 175, kan et erstatningssoegsmaal fortsat antages til realitetsbehandling, saafremt det indbringes inden for den femaarsfrist, som er foreskrevet i artikel 43 i EOEF-statutten for Domstolen, da formaalet med denne artikel er at udsaette udloebet af fristen paa fem aar, og ikke at forkorte den i artiklen fastsatte femaarige foraeldelse.

2. En sagsoeger, som mener, at en faellesskabsforordning om indfoerelse af antidumpingtold er ulovlig, og som med rette har anfaegtet de nationale myndigheders anvendelse heraf i hans tilfaelde ved en national domstol, der efter anvendelse af den praejudicielle forelaeggelsesprocedure har givet ham medhold, men som ikke af den nationale domstol har faaet tilkendt det beloeb til daekning af omkostninger, som han anser sig berettiget til, har ikke adgang til at anlaegge erstatningssag ved Faellesskabets retsinstanser med paastand om godtgoerelse af beloebet under paaberaabelse af mangler i forbindelse med vedtagelsen af den paagaeldende forordning.

For det foerste skal sagsoegeren i tilfaelde, hvor hans rettigheder kan sikres effektiv beskyttelse ved de nationale domstole, foerst indbringe sagen dér; tvisten og accessoriske spoergsmaal med tilknytning dertil, herunder spoergsmaalet om omkostninger, skal afgoeres ved anvendelse af national ret for saa vidt faellesskabsretten ikke regulerer forholdet.

For det andet foreskriver artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement, at det tilkommer den nationale ret, der har gjort brug af den praejudicielle procedure, at traeffe afgoerelse om den praejudicielle sags omkostninger.

3. I det omfang der ikke findes noget internt retsmiddel, som goer det muligt for en virksomhed at opnaa erstatning for tab paa grund af betaling af bankrenter af beloeb, som virksomheden har laant for at betale den antidumpingtold, der blev indfoert ved en faellesskabsforordning, som er kendt ugyldig, i kraft af, at den paagaeldende forordnings ugyldighed skyldes faellesskabsinstitutionernes retsstridige adfaerd, og at en fastlaeggelse af de nationale myndigheders ansvar forudsaetter, at det fastslaas, at den nationale myndighed har begaaet en fejl, kan sagsanlaeg for en national domstol ikke sikre effektiv beskyttelse af de subjektive rettigheder, som sagsoegeren har udledt af faellesskabsretten.

Derfor kan den sag, som sagsoegeren har anlagt ved Retten med paastand om erstatning fra Faellesskabet for det ovennaevnte tab, der haevdes at vaere foraarsaget af den ovennaevnte forordning, antages til realitetsbehandling.

4. Raadets og Kommissionens retsakter under en procedure med henblik paa eventuel vedtagelse af antidumpingforanstaltninger er generelle retsakter, der bygger paa et oekonomisk-politisk valg. Faellesskabet ifalder kun ansvar paa grund af saadanne retsakter, naar der foreligger en tilstraekkeligt kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private.

5. En utilstraekkelig begrundelse af en forordning kan ikke begrunde, at Faellesskabet ifalder ansvar.

6. Antidumpingproceduren og de beskyttelsesforanstaltninger, som eventuelt vedtages i den anledning, er alene rettet mod producenter og udenlandske eksportoerer i tredjelande, samt efter omstaendighederne forbundne importoerer, og ikke mod uafhaengige importoerer. Det foelger heraf, at en uafhaengig importoer ikke kan paaberaabe sig kontradiktionsprincippet eller for den nationale domstol kan fremfoere et anbringende om, at dette princip er blevet tilsidesat; denne mulighed er forbeholdt den kreds af personer, som kan blive adressater for en bebyrdende retsakt under proceduren.

7. Naar faellesskabsinstitutionerne besidder en vid skoensbefoejelse, maa der laegges endnu stoerre vaegt paa overholdelsen af de garantier, som faellesskabsretten giver med hensyn til den administrative sagsbehandling. Disse garantier omfatter bl.a. kravet om, at den kompetente institution omhyggeligt og upartisk skal undersoege alle relevante forhold i den enkelte sag, den paagaeldendes ret til at fremfoere sine synspunkter, samt kravet om, at afgoerelsen skal vaere forsynet med en tilstraekkelig begrundelse.

Selv om de rettigheder, som er tillagt de parter, der er involveret i en antidumpingprocedure, afhaenger dels af den paagaeldende fase i proceduren, dels af i hvilken egenskab en part optraeder samt af forskellige bestemmelser i grundforordningen, staar det fast, at naar en uafhaengig importoer goer en tilstraekkelig interesse gaeldende, i sin egenskab af "beroert part", i relation til sin deltagelse i en antidumpingprocedure, tilsidesaetter Kommissionen i den henseende omsorgsprincippet, som er en regel til beskyttelse af private, naar den afholder sig fra serioest og mere indgaaende at undersoege, hvorvidt dens egne argumenter eller forslag er velbegrundede, trods den tvivl, som importoeren har fremfoert vedroerende valget af et hensigtsmaessigt referenceland.

8. I sammenhaeng med det vide skoen, som faellesskabsinstitutionerne besidder til gennemfoerelse af den faelles handelspolitik, kan den omstaendighed, at disse som led i en antidumpingprocedure ikke totalt har tilsidesat deres omsorgspligt og deres pligt til at foelge god forvaltningsskik over for en uafhaengig importoer, som har interesse i den paagaeldende procedure, men i forbindelse med valget af referenceland blot har fejlvurderet raekkevidden af deres forpligtelser efter disse principper, ikke betegnes som en tilstraekkeligt kvalificeret kraenkelse eller en aabenbar og grov tilsidesaettelse af naevnte princip, og derfor ifalder Faellesskabet ikke ansvar.