Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 88/357 - et forsikringsselskabs etablerede forretningssted i direktivets artikel 2, litra c)'s forstand - begreb - datterselskab - ikke omfattet

[Rådets direktiv 88/357, art. 2, litra c), og art. 3]

2. Fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 88/357 - medlemsstat, hvor risikoen består - forsikringstagerens etablerede forretningssted (»virksomhed« i den danske version) i direktivets artikel 2, litra d)'s forstand - begreb - rækkevidde

[Rådets direktiv 88/357, art. 2, litra d), sidste led]

3. Fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 88/357 - afgifter af forsikringspræmier - medlemsstat, der af en juridisk person, der er etableret i en anden medlemsstat, opkræver forsikringsafgift af præmier, som den juridiske person betaler til et forsikringsselskab, der også er etableret i en anden medlemsstat, for forsikring af driftsrisici i et direkte eller indirekte datterselskab, som er etableret i den medlemsstat, der opkræver afgiften - tilladt

[Rådets direktiv 88/357, art. 2, litra c) og d), art. 3 og 25]

4. Fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 88/357 - begreberne »forsikringstageren« og »den medlemsstat, hvor risikoen består«, i direktivets artikel 2, litra d)'s forstand - fortolkning - interne aftaler om fakturering og betaling inden for en selskabskoncern - ingen betydning

[Rådets direktiv 88/357, art. 2, litra d), sidste led]

Sammendrag

1. Artikel 2, litra c), i andet direktiv 88/357 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239, der definerer »etableret forretningssted« som »en virksomheds« vedtægtsmæssige hjemsted, agentur eller filial, vedrører et forsikringsselskabs etablerede forretningssted.

Selv om direktivets artikel 3 skal fortolkes således, at begrebet »agentur eller filial« i direktivets artikel 2, litra c), udvides til at finde anvendelse i den videste forstand, uanset hvilken betegnelse der formelt er brugt, kan det ikke heraf udledes, at et datterselskab er en form for permanent tilstedeværelse, der skal sidestilles med et agentur eller en filial og dermed anses for et etableret forretningssted i direktivets artikel 2, litra c)'s forstand.

( jf. præmis 32, 35 og 39 )

2. Begrebet »etableret forretningssted« (i den danske version »virksomhed«), der anvendes i artikel 2, litra d), sidste led, i andet direktiv 88/357 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239 med henblik på at afgøre, i hvilken »medlemsstat risikoen består«, skal fortolkes således, at det omfatter alle selskaber, der indbyrdes er forbundet inden for en koncern, når et af disse selskaber tegner en forsikringspolice, som dækker driftsrisici i andre selskaber i koncernen.

( jf. præmis 42 og 56 )

3. Det er i henhold til artikel 2, litra c) og d), sidste led, og artikel 3 i andet direktiv 88/357 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239 tilladt, at en medlemsstat af en juridisk person, der er etableret i en anden medlemsstat, opkræver forsikringsafgift af præmier, som den juridiske person betaler til et forsikringsselskab, der også er etableret i en anden medlemsstat, for forsikring af driftsrisici i et direkte eller indirekte datterselskab, som er etableret i den medlemsstat, der opkræver afgiften. Det samme gælder, hvis den juridiske person, som har betalt præmierne, og den, hvis driftsrisici er dækket, er to selskaber i samme koncern, der står i et andet indbyrdes forhold end forholdet mellem moder- og datterselskab.

( jf. præmis 57 og domskonkl. 1 )

4. Det er uden betydning for fortolkningen af begreberne »forsikringstageren« og »den medlemsstat, hvor risikoen består«, i den forstand, hvori de er anvendt i artikel 2, litra d), sidste led, i andet direktiv 88/357 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239/EØF, hvordan den præmie, der vedrører den forsikrede risiko, faktureres eller betales inden for en selskabskoncern. Subjektive kriterier som interne aftaler om fakturering og betaling inden for en koncern kan ikke have betydning for bestemmelsen af, i hvilken medlemsstat risikoen består, og dermed af, hvilken medlemsstat der har kompetence til at beskatte forsikringen, eftersom sådanne kriterier kunne føre til afgiftsunddragelse.

( jf. præmis 59 og 60 samt domskonkl. 2 )