KENDELSE AFSAGT AF RETTENS PRÆSIDENT

11. marts 1994

Sag T-589/93 R

Susan Ryan-Sheridan

mod

Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene

»Tjenestemænd — særlige rettergangsformer — foreløbige forholdsregler«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-257

Angående:

Begæring om foreløbige forholdsregler, hvorunder der dels er nedlagt påstand om udsættelse af — sagsbehandlingen i forbindelse med meddelelsen om en ledig stilling som fuldmægtig med ansvar for udgivelser og meddelelsen om begrænset udvælgelsesprøve med henblik på besættelse af denne stilling — afgørelsen, hvorved direktøren for instituttet udelukkede sagsøgeren fra videre deltagelse i proceduren i forbindelse med besættelsen af den pågældende stilling — ansættelseskomitéens afgørelse, hvorefter sagsøgeren ikke var tilstrækkeligt kvalificeret og ikke havde tilstrækkelig erfaring inden for de forskellige særlige områder af relevans for den ledige stilling til at blive indkaldt til samtale,

dels påstand om, at det pålægges sagsøgte midlertidigt at stille alle videre skridt i den igangværende ansættelseprocedure i bero.

Udfald:

Begæringen tages ikke til følge.

Resumé af kendelse

Efter at der var offentliggjort meddelelse om ledig stilling og meddelelse om begrænset udvælgelsesprøve til en stilling som fuldmægtig i kategori A med ansvar for udgivelser, indgav sagsøgeren, der var tjenestemand i kategori B, lønklasse 2, og ansvarlig for udgivelserne ved Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve-og Arbejdsvilkårene (herefter benævnt »instituttet«), ansøgning. Direktøren for instituttet meddelte hende afslag på ansøgningen med den begrundelse, at ansættelseskomitéen ikke havde fundet hende tilstrækkeligt kvalificeret og erfaren på de forskellige specialistområder, der henhørte under den ledige stilling, til at blive indkaldt til samtale.

Påstanden om udsættelse af gennemførelsen

Rettens præsident konstaterede, at der med de af sagsøgeren begærede foreløbige forholdsregler i det væsentlige tilsigtedes at opnå udsættelse af proceduren i forbindelse med besættelsen af den ledige stilling (grund 18).

Rettens præsident bemærkede dernæst, at når der er fremsat begæring om, at der træffes foreløbige forholdsregler, skal spørgsmålet om disses uopsættelighed vurderes på baggrund af, om gennemførelsen af de anfægtede retsakter, før den endelige afgørelse træffes, kan tænkes at påføre den part, der har begæret sådanne foranstaltninger, en uoprettelig skade, som ikke kan afhjælpes, selv hvis den anfægtede afgørelse annulleres, eller som — på trods af den midlertidige karakter — står i misforhold til den sagsøgte institutions interesse i, at dens retsakter gennemføres, selv om de er genstand for en retssag (grund 19).

Henvisning til: Domstolens kendelse af 11. juli 1988. sag 176/88 R, Manning mod Parlamentet. Sml. s. 3915, grund 9.

Rettens præsident udtalte, at såfremt Retten gav sagsøgeren medhold i hovedsagen, ville det påhvile den sagsøgte institution at træffe de nødvendige foranstaltninger til, at sagsøgeren genindsættes i sine rettigheder (grund 20).

Endvidere bemærkede præsidenten, at sagsøgeren ikke umiddelbart havde fremført beviser under behandlingen af sagen om foreløbige forholdsregler til støtte for det anbringende, at hun på grund af sammenfaldet mellem hendes aktuelle arbejdsområde og det arbejdsområde, der hørte til den stilling, der skulle besættes, ville blive frataget sit arbejde ved institutionen, såfremt en anden ansøger blev udnævnt inden Rettens dom, og at præsidenten ikke måtte foregribe Rettens bedømmelse af dette anbringende i forbindelse med den endelige dom (grund 21).

Præsidenten afviste sagsøgerens anbringende om, at den faktiske eller potentielle konkurrence ville blive stadig større, hvilket tilsvarende ville forringe hendes muligheder for ansættelse i den ledige stilling, idet demie situation sædvanligvis er målet med enhver udvælgelsesprøve (grund 22).

Under disse omstændigheder afviste Rettens præsident begæringen om foreløbige forholdsregler, idet han fandt det ufornødent at afgøre, om de søgsmålsgrunde og argumenter, som sagsøgeren havde anført til støtte for påstandene i hovedsagen, umiddelbart forekom velbegrundede (grund 25).

Konklusion:

Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.