Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - manglende efterkommelse af en beslutning fra Kommissionen om en statsstøtteforanstaltning - indsigelser - anfægtelse af en beslutnings lovlighed - afvisning - begrænsninger - ikke-eksisterende retsakt

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2, andet afsnit, art. 169, 170 og 175 (nu art. 88, stk. 2, andet afsnit, EF, art. 226 EF, 227 EF og 232 EF) samt art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF))

2. Traktatbrudssøgsmål - manglende efterkommelse af en beslutning fra Kommissionen om en statsstøtteforanstaltning - indsigelser - absolut umulighed for gennemførelsen - begrænsninger

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF))

3. Statsstøtte - kommissionsbeslutning om en støttes uforenelighed med fællesmarkedet - vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen - Kommissionens og medlemsstatens forpligtelse til at samarbejde om en løsning i overensstemmelse med traktaten

(EF-traktaten, art. 5 og art. 93, stk. 2, første afsnit (nu art. 10 EF og art. 88, stk. 2, første afsnit, EF))

4. Statsstøtte - begreb - indgreb, der letter en virksomheds byrder - ingen overførsel af midler fra staten til støttemodtageren - statens garanti til en virksomhed, som optager et lån

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

5. Statsstøtte - tilbagesøgning af en ulovlig støtte - anvendelse af national ret - betingelser og grænser - hensyn til Fællesskabets interesse

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2, første afsnit (nu art. 88, stk. 2, første afsnit, EF))

Sammendrag

1. I henhold til de i traktaten indeholdte søgsmålsregler sondres der mellem søgsmål i henhold til traktatens artikel 169 og 170 (nu artikel 226 EF og 227 EF), der har til formål at få fastslået, at en medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser, og søgsmål i henhold til traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) og traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF), der har til formål at kontrollere lovligheden af fællesskabsinstitutionernes handlinger eller undladelser. Disse retsmidler forfølger forskellige mål og er undergivet forskellige betingelser. En medlemsstat kan således ikke - medmindre traktaten udtrykkeligt giver hjemmel hertil - under en traktatbrudssag, der er anlagt på grund af manglende gennemførelse af en beslutning, som er rettet til staten, gøre gældende, at beslutningen er ulovlig. Herfra kan kun gøres undtagelse, hvis den anfægtede retsakt er behæftet med så grove og åbenbare mangler, at den må betragtes som ikke-eksisterende.

Det anførte gælder tillige for en traktatbrudssag, som er anlagt i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, andet afsnit (nu artikel 88, stk. 2, andet afsnit, EF).

( jf. præmis 34-36 )

2. Den eneste indsigelse, som kan gøres gældende over for en af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), nedlagt traktatbrudspåstand, er indsigelsen om, at det er absolut umuligt at gennemføre beslutningen korrekt. I så henseende gælder, at en frygt for selv uoverstigelige interne vanskeligheder ikke kan begrunde, at en medlemsstat undlader at opfylde sin forpligtelser efter fællesskabsretten.

Navnlig udgør de økonomiske vanskeligheder, som de virksomheder, der modtager en retsstridig støtte, vil kunne komme ud for ved en ophævelse af støtten, ikke en absolut umulighed for den pågældende medlemsstat for gennemførelsen af Kommissionens beslutning, hvorved støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet, og som indeholder pålæg om tilbagebetaling.

Denne konstatering gælder også for den risiko for at ifalde erstatningsansvar, som den pågældende medlemsstat angiveligt vil være udsat for på grund af den ensidige tilbagetrækning af en garanti, som er ydet en virksomhed, der har optaget et lån hos private banker.

( jf. præmis 39, 52 og 53 )

3. En medlemsstat, der under gennemførelsen af en beslutning fra Kommissionen om statsstøtte støder på uforudsete og uforudsigelige vanskeligheder eller får kendskab til vanskeligheder, der ikke er forudset af Kommissionen, skal forelægge Kommissionen disse problemer til vurdering med forslag om passende ændringer af den pågældende beslutning. I så fald skal Kommissionen og medlemsstaten i henhold til den regel, der pålægger medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner en gensidig pligt til loyalt samarbejde, jf. navnlig traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF), samarbejde efter bedste evne med henblik på at overvinde vanskelighederne, idet traktatens bestemmelser fuldt ud skal overholdes, særligt bestemmelserne om støtte.

( jf. præmis 40 )

4. Begrebet støtte er mere generelt end tilskud, da det ikke blot omfatter positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. Det er således ikke nødvendigt for, at en foranstaltning udgør en støtte i traktatens artikel 92, stk. 1's forstand (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), at der har fundet nogen overførsel af midler sted fra staten til støttemodtageren. En garanti, som staten yder en virksomhed, der optager et lån hos private banker, udgør en støtte.

( jf. præmis 44 og 45 )

5. I mangel af fællesskabsbestemmelser vedrørende proceduren for tilbagesøgning af ulovligt bevilget støtte, skal tilbagesøgningen principielt foretages efter de relevante bestemmelser i national ret, men disse skal anvendes på en sådan måde, at de ikke gør den efter fællesskabsretten krævede tilbagesøgning praktisk umulig, og således at der fuldt ud tages hensyn til Fællesskabets interesse.

( jf. præmis 55 )