DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/5

Sag anlagt den 26. november 2010 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-556/10)

2011/C 38/07

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland

Sagsøgerens påstande

1) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland ved gennemførelsen af den første jernbanepakke har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til — artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440/EØF (1), samt artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14/EF (2) — artikel 6, stk. 2, i direktiv 2001/14/EF — artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i direktiv 2001/14/EF og — artikel 30, stk. stk. 4, i direktiv 2001/14/EF sammenholdt med artikel 10, stk. 7, i direktiv 91/440/EØF.

2) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Direktiv 91/440/EØF og direktiv 2001/14/EF tilsigtede en lige og ikke-diskriminerende adgang til jernbaneinfrastrukturen for alle virksomheder og opstillingen af krav om et konkurrencepræget, dynamisk og gennemsigtigt jernbanemarked i Europa. Artikel 6, stk. 3, i direktiv 91/440/EØF fastsætter, at en infrastrukturforvalters udøvelse af »væsentlige funktioner« skal overdrages til organer eller selskaber, »der ikke selv udfører nogen form for jernbanetransport.«

Kommissionen mener ikke, at den ved direktivet påkrævede uafhængighed for infrastrukturforvalteren er blevet sikret ved udøvelsen af væsentlige funktioner i Tyskland, eftersom flere »væsentlige funktioner« er blevet overdraget et selskab, der, om end det er retligt uafhængigt, er en del af et holdingselskab, hvortil hørte selskaber, der udfører en form for jernbanetransport.

Den i direktiv 2001/14/EF fastlagte uafhængighed skulle ikke blot vise sig i retlig henseende, men også i organisatorisk og beslutningsmæssig henseende. Heraf følger, at den virksomhed, som er blevet betroet væsentlige funktioner, kun kan være organiseret i det samme holdingselskab som en virksomhed, der præsterer jernbanetransportydelser, hvis det ikke kun i retlig henseende er adskilt fra holdingselskabet, men beviseligt heller ikke udgør en erhvervsmæssig enhed med selskabet, hvilket vil sige, at virksomheden også i erhvervsmæssig henseende er uafhængig af holdingselskabet. Hvis de »væsentlige funktioner« således inden for rammerne af en holdingkonstruktion skulle udøves af et datterselskab, ville det ved hjælp af beskyttelsesforanstaltninger skulle sikres, at moderselskabet og datterselskabet ikke kunne handle som en erhvervsmæssig enhed og dermed ikke kunne handle som ét selskab. Denne passende og tilstrækkelige beskyttelsesforanstaltning, som også havde kunnet sikre infrastrukturforvalterens erhvervsmæssige uafhængighed af jernbanetransportvirksomheden, er dog ikke blevet gennemført i Tyskland. De beskyttelsesforanstaltninger, der i det foreliggende tilfælde var blevet iværksat i Tyskland var ikke tilstrækkelige til at sikre uafhængigheden af de væsentlige funktioner, at interessekonflikter blev undgået, og at holdingselskabet blev frataget sin kontrol med det organ, som var blevet betroet væsentlige funktioner.

For det første er der ingen uafhængig myndighed, der fører tilsyn med, at kravet om uafhængighed opfyldes, og i tilfælde af en tilsidesættelse af kravet om uafhængighed har konkurrenterne ingen mulighed for at påklage dette. For det andet er medarbejdernes uafhængighed — dvs. ledelsens og direktionens i det med væsentlige funktioner betroede organ — ikke sikret af følgende grunde:

— Bestyrelsesmedlemmer i holdingselskabet eller i andre selskaber, der tilhører holdingselskabet, er ikke forhindret i også at sidde i bestyrelsen i et organ, der er blevet betroet væsentlige funktioner.

— Det er ikke fastsat, at medlemmer af ledelsen i det organ, der er blevet betroet væsentlige funktioner, eller organets ledende medarbejdere eller medarbejdere, der er blevet betroet øvelsen af de væsentlige funktioner, ikke efter et vist antal år og efter at være trådt tilbage fra deres post ved det pågældende organ ville få en ledende stilling i holdingselskabet eller i et andet organ, der er kontrolleret af holdingselskabet.

— Ledelsen i det organ, der er blevet betroet væsentlige funktioner, udpeges ikke på klart definerede betingelser og er ikke underlagt sådanne retlige forpligtelser, at den fuldstændige uafhængighed i forhold til at træffe beslutninger sikres.

— Det organ, der er blevet betroet væsentlige funktioner, råder ikke over noget selvstændigt personale, som holder til i separate, dvs. adgangssikrede, lokaler, og hvis kontakt med holdingselskabet og med andre af dette selskab kontrollerede virksomheder skal begrænses til officielle meddelelser, der har tilknytning til udøvelsen af væsentlige funktioner.

— Adgangen til informationssystemer er ikke sikret, således at det ikke kan udelukkes, at holdingselskabet kan komme i besiddelse af oplysninger, der vedrører udøvelsen af væsentlige funktioner.

Udover den ovennævnte tilsidesættelse af kravet om infrastrukturforvalterens uafhængighed ved udøvelsen af væsentlige funktioner har Forbundsrepublikken Tyskland også tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 91/440 og direktiv 2001/14 af følgende grunde:

— Den har ikke gennemført bestemmelserne i direktiv 2001/14/EF om infrastrukturafgifter, og den har undladt at fjerne forudsætningerne for den fejlagtige anvendelse af princippet om fulde omkostninger.

— Den har ikke iværksat de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forpligte infrastrukturforvalteren til at sænke infrastrukturomkostningerne og –afgifterne for adgangen til jernbanenettet.

— Den har undladt at bemyndige tilsynsmyndighederne til også at gennemtvinge sine krav om oplysninger fra infrastrukturforvalteren gennem egnede sanktionsmuligheder.

(1) Rådets direktiv 91/440/EØF af 29.7.1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237, s. 25).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26.2.2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29).