Hvis Rådet inden for rammerne af et søgsmål med påstand om delvis annullation af visse restriktive foranstaltninger over for Iran er af den opfattelse, at et ministerium for Irans regering, som ikke har status som juridisk person, der adskiller sig fra den nævnte regerings status, eksisterer i den forstand, at det kan gøres til genstand for restriktive foranstaltninger, kræver hensynet til sammenhæng og retfærdighed, at det anerkendes, at ministeriet eksisterer i en sådan forstand, at det kan anfægte disse foranstaltninger. Enhver anden konklusion ville indebære, at en organisation ville kunne opføres på listen over de enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, uden at kunne anlægge sag til prøvelse af denne opførelse.

For så vidt angår retsforskrifter, der fastsætter en forpligtelse for Rådet til at tage opførelsen af en person eller enhed på listen over de personer og enheder, som er omfattet af restriktive foranstaltninger over for Iran, op til fornyet overvejelse, når denne har fremsat bemærkninger efter Rådets meddelelse af sin afgørelse om opførelse, skal en sådan fornyet overvejelse, såfremt der ikke er fastsat nogen nøjagtig tidsfrist, foretages inden for en rimelig frist.

Ved bedømmelsen af, om fristen var rimelig, skal der dog tages hensyn til den omstændighed, at de pågældende bemærkninger udgør en sådan persons eller enheds første mulighed for at gøre sit synspunkt gældende for så vidt angår berettigelsen af opførelsen af dennes navn på listerne over de af restriktive foranstaltninger omfattede personer og enheder, hvilket indebærer, at personen eller enheden har en særlig interesse i, at Rådet foretager en fornyet overvejelse og underretter denne om udfaldet heraf. Rådet er således ikke forpligtet til at give den omhandlede person eller enhed en forudgående meddelelse om de grunde, hvorpå denne institution har til hensigt at støtte den oprindelige opførelse af navnet på denne person eller enhed på listen over de personer og enheder, hvis midler skal indefryses, idet en sådan foranstaltning, for at dens effektivitet ikke skal bringes i fare, i sagens natur skal kunne drage fordel af en overraskelseseffekt og finde anvendelse med øjeblikkelig virkning. I et sådant tilfælde er det principielt tilstrækkeligt, at institutionen giver den omhandlede person eller enhed meddelelse om grundene og adgang til at blive hørt samtidig med eller umiddelbart efter vedtagelsen af afgørelsen.

Når et svar fra Rådet bliver fremsendt mere end 15 måneder efter, at den pågældende person eller enhed fremsatte sine første bemærkninger, må det fastslås, at den frist, inden for hvilken Rådet besvarede bemærkningerne, var åbenlyst urimelig.

For så vidt som Rådets svar opfylder formålet med den omhandlede forpligtelse, nemlig at sikre, at de restriktive foranstaltninger over for en person eller en enhed er begrundet på det tidspunkt, hvor de vedtages, begrunder den pågældende tilsidesættelse af retten til forsvar imidlertid ikke en annullation af de retsakter, hvorved disse restriktive foranstaltninger er blevet vedtaget, idet den nævnte tilsidesættelse ikke længere har skadelige virkninger på den omhandlede persons eller enheds situation.

(jf. præmis 64 og 70-76)