ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – vederlag – udlandstillæg – tildelingskriterier

[Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 4, stk. 1, litra a)]

Den varige bopæl, som artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten henviser til med henblik på tildeling af udlandstillæg, er det sted, hvor den pågældende har villet oprette og stabilisere det varige midtpunkt for sine interesser. Ved fastsættelsen af den varige bopæl skal der tages hensyn til samtlige faktiske forhold, der udgør dette, navnlig tjenestemandens faktiske bopæl.

I den forbindelse udgør det sted, hvor en person har udøvet sit hverv, uafhængigt af rækkevidden heraf som et selvstændigt kriterium for anvendelsen af artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten, et væsentligt indicium for fastsættelsen af den varige bopæl.

Den omstændighed, at en person kunne have til hensigt at søge en stilling i et andet land end bopælslandet, ændrer ikke fastsættelsen af den varige bolig, såfremt det er ubestridt, at den pågældende i løbet af hele referenceperioden har bibeholdt midtpunktet for sine interesser på et sted, der adskiller sig fra tjenestestedet, hvor vedkommende havde bopæl, og hvor vedkommende i den væsentligste del af referenceperioden udøvede sit hverv. Et sådant krav om at ville oprette og stabilisere det varige midtpunkt for sine interesser skal ikke fortolkes således, at den berørte tjenestemand skal have udelukket at vende tilbage til hjemlandet eller rejse til et andet land i Den Europæiske Union.

En tjenestemands tilknytning til sit hjemland, såsom besiddelse af bil, lægebesøg, forældrenes faste ejendom i dette land, fornyelse af officielle identitetsbeviser, udøvelse af de civile rettigheder, skattepligt samt interesser og ejendom såsom en bankkonto samt besøg er blot den almindelige tilknytning, personer opretholder med det land, hvor deres forældre bor, eller hvor de har boet længe, men udgør ikke dokumentation for, at den varige bopæl er i dette land.

(jf. præmis 48, 51, 56 og 59)

Henvisning til:

Retten, 8. april 1992, sag T-18/91, Costacurta Gelabert mod Kommissionen, Sml. II, s. 1655, præmis 42; 28. september 1993, sag T-90/92, Magdalena Fernández mod Kommissionen, Sml. II, s. 971, præmis 30; 13. april 2000, sag T-18/98, Reichert mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 73, og II, s. 309, præmis 25; 3. maj 2001, sag T-60/00, Liaskou mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 107, og II, s. 489, præmis 53 og 64; 13. september 2005, sag T-283/03, Recalde Langarica mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 235, og II, s. 1075, præmis 114; 25. oktober 2005, sag T-83/03, Salazar Brier mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 311, og II, s. 1407, præmis 56 og 71, appel ved Domstolen, C-9/06 P; 27. september 2006, sag T-259/04, Koistinen mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 177, og II-A-2, s. 879, præmis 34, og 16. maj 2007, sag T-324/04, F mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 0000, og II-A-2, s. 0000, præmis 87.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – foreligger ikke – afvisning – undtagelser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 2 samt bilag III, art. 1, stk. 1)

2. Tjenestemænd – søgsmål – genstand – påbud rettet til institutionen – afvisning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. I henhold til vedtægtens artikel 91, stk. 2, kan et søgsmål for Fællesskabets retsinstanser kun antages til realitetsbehandling, i det omfang der forudgående er indbragt en klage for ansættelsesmyndigheden som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2, vedrørende anfægtelse af en retsakt, der indebærer et klagepunkt.

Bortset fra tilfælde, hvor søgsmålet vedrører en retsakt, som ikke er udstedt af ansættelsesmyndigheden selv, såsom udvælgelseskomitéens afgørelse eller en bedømmelsesrapport, indebærer det forhold, at der ikke forudgående er indbragt en klage inden for den fastsatte frist, at søgsmålet må afvises.

I den forbindelse fastsætter bilag III, artikel 1, stk. 1, til vedtægten, at en meddelelse om udvælgelsesprøven er en retsakt udstedt af ansættelsesmyndigheden. Anfægtelsen af en meddelelse om udvælgelsesprøven skal derfor iværksættes, efter at en klage er indbragt i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.

(jf. præmis 35-37)

Henvisning til:

Domstolen, 10. juni 1987, sag 317/85, Pomar mod Kommissionen, Sml. s. 2467, præmis 11 og 13.

Retten, 20. juni 1990, sag T-133/89, Burban mod Parlamentet, Sml. II, s. 245, præmis 17; 16. juli 1992, sag T-1/91, Della Pietra mod Kommissionen, Sml. II, s. 2145, præmis 23, og 2. maj 2001, sag T-208/00, Barleycorn Mongolue og Boixader Rivas mod Rådet og Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 103, og II, s. 479, præmis 30-32.

2. Det tilkommer ikke Fællesskabets retsinstanser at rette påbud til administrationen eller afgive udtalelser om retstilstanden i forbindelse med legalitetskontrollen i medfør af vedtægtens artikel 91.

(jf. præmis 42)

Henvisning til:

Retten, 9. juni 1994, sag T-94/92, X mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 149, og II, s. 481, præmis 33; 5. november 1996, forende sager T-21/95 og T-186/95, Mazzocchi-Alemanni mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 501, og II, s. 1377, præmis 44; 12. juni 2002, sag T-187/01, Mellone mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 81, og II, s. 389, præmis 16, og 2. marts 2004, sag T-14/03, Di Marzio mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 43, og II, s. 167, præmis 63.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91; ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 46)

2. Retspleje – omkostninger – modregning – ganske særlige grunde

(Rettens procesreglement, art. 87, stk. 3, første afsnit; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)

1. Det er ikke tilladt for en tjenestemand eller en midlertidigt ansat at fravige de i vedtægtens artikel 90 og 91 fastsatte frister for en klage og et sagsanlæg ved, i form af en ansøgning, at anfægte en tidligere afgørelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt inden for de fastsatte frister, idet kun væsentlige nye omstændigheder kan begrunde, at der forelægges en ansøgning om genoptagelse af en afgørelse, der er blevet endelig.

Den omstændighed, at administrationen på grundlag af den berørte tjenestemand eller midlertidigt ansattes ansøgning efterfølgende har genoptaget undersøgelsen af den pågældendes sag med henblik på at tilvejebringe yderligere oplysninger, kan ikke kvalificeres som en ny omstændighed, der berettiger en undtagelse fra de ufravigelige frister i vedtægtens artikel 90 og 91. I den forbindelse er en skrivelse fra administrationen, hvorved et tidligere afslag forbliver uændret, blot en bekræftelse af denne tidligere afgørelse, og kan følgelig ikke have den virkning, at der løber en ny søgsmålsfrist.

(jf. præmis 22 og 27)

Henvisning til:

Domstolen, 15. maj 1985, sag 127/84, Esly mod Kommissionen, Sml. s. 1437, præmis 10, og 10. juli 1986, sag 153/85, Trenti mod ØSU, Sml. s. 2427, præmis 13.

Retten, 4. maj 2005, sag T-144/03, Schmit mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 101, og II, s. 465, præmis 147,og 7. september 2005, sag T-358/03, Krahl mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 215, og II, s. 993, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis.

Personaleretten, 29. juni 2006, sag F-11/05, Chassagne mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 65, og II-A-1, s. 241, præmis 24.

2. I henhold til artikel 87, stk. 3, første afsnit, i Rettens procesreglement kan Retten fordele omkostningerne af ganske særlige grunde.

I den forbindelse foreligger der ganske særlige grunde, som berettiger en fordeling mellem den pågældende institution og sagsøgeren, som er tjenestemand, af de af tjenestemanden afholdte udgifter i et søgsmål, som er afvist på grund af for sen indsendelse af den forudgående administrative klage, når administrationen, i hvert fald delvist, har været skyld heri, idet den har tilskyndet den berørte til at indbringe en klage over en endelig retsakt, som ikke indebærer et klagepunkt.

Hertil kommer, at selv om det er uomtvisteligt, at en part når som helst kan gøre en ufravigelig retsregel gældende vedrørende antagelse af søgsmålet til realitetsbehandling, er det ikke foreneligt med den gode tro, som skal ligge til grund for forholdet mellem fællesskabsinstitutionerne og deres tjenestemænd, at en institution over for retsinstanserne gør gældende, at retsakten er endelig, efter at have forledt tjenestemanden til at tro, at retsakten kunne være genstand for en klage.

(jf. præmis 30-33)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – identitet mellem genstand og årsag

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

I medfør af vedtægtens artikel 91, stk. 2, kan tjenestemænds søgsmål kun antages til påkendelse, når der for ansættelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage efter vedtægtens artikel 90, stk. 2, over den retsakt, der indeholder et klagepunkt, inden for den frist på tre måneder, der er fastsat i bestemmelsen.

Et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand til prøvelse af en afgørelse, administrationen har truffet om fastsættelse af vedkommendes pensionsrettigheder, men kun den forudgående klage var rettet mod en senere afgørelse, hvorved administrationen afslog hans ansøgning om indbetaling af bidrag til fællesskabernes pensionsordning med tilbagevirkende kraft, kan ikke antages til realitetsbehandling. For så vidt søgsmålet er rettet mod den første afgørelse, foreligger der nemlig ikke en forudgående administrativ klage, der har samme genstand, og betingelsen i vedtægtens artikel 91, stk. 2, er derfor ikke opfyldt. Selv om det lægges til grund, at klagen, i det omfang den vedrører administrationens beregning af sagsøgerens pensionsrettigheder, kan anses for ligeledes at anfægte gyldigheden af den første afgørelse, og den følgelig betragtes som indirekte rettet mod denne afgørelse, skulle klagen desuden have været indbragt inden for den vedtægtsmæssige frist.

(jf. præmis 18 og 22-24)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – formkrav

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2)

Da en af en tjenestemand indgivet administrativ klage ikke skal have nogen bestemt form, udgør et elektronisk indgivet dokument, der klart og præcist angiver den pågældendes vilje til at anfægte en afgørelse, der er truffet i forhold til ham, en klage i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 90, stk. 2.

En klage anses for at være indgivet, når den når frem til modtagerinstitutionen. Dette er ikke tilfældet, når en klage sendes til en urigtig e-postadresse, også selv om den må forventes at nå frem til institutionens generelle server, og afsenderen ikke modtager en fejlmeddelelse.

En omhyggelig tjenestemand, der vælger at fremsende sin klage elektronisk, må nemlig sikre sig, at modtagerens adresse er korrekt, og at dokumentet er nået frem, f.eks. ved at ringe til modtageren eller ved at anmode ham om et dokument, der attesterer, at den pågældende har modtaget e-posten. Denne forholdsregel er så meget desto vigtigere, som det ikke er godtgjort, at den kommunikationsteknik, der aktuelt anvendes ved institutionerne, gør det muligt at sikre – navnlig når tegnene før @ er fejlagtige eller unøjagtige – en rutinemæssig videresendelse af det pågældende dokument til dets modtager, eller i det mindste afsendelse af en fejlmeddelelse til afsenderen i form af et automatsvar (»autoreply«).

(jf. præmis 26-30 og 32)

Henvisning til:

Domstolen, 31. maj 1988, sag 167/86, Rousseau mod Revisionsretten, Sml. s. 2705, præmis 8; 14. juli 1988, forenede sager 23/87 og 24/87, Aldinger og Virgili mod Parlamentet, Sml. s. 4395, præmis 13.

Retten, 25. september 1991, sag T-54/90, Lacroix mod Kommissionen, Sml. II, s. 749, præmis 28 og 29; 16. februar 2005, sag T-354/03, Reggimenti mod Parlamentet, Sml. Pers. I‑A, s. 33, og II, s.147, præmis 43.

Personaleretten, 15. maj 2006, sag F-3/05, Schmit mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 9, og II-A-1, s. 33, præmis 28.
PERSONALERETTENS KENDELSE (Anden Afdeling)

27. september 2007

Sag F-120/06

Noémi Dálnoky

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – almindelig udvælgelsesprøve – meddelelse om udvælgelsesprøve – formaliteten«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 158 EA, hvorved Noémi Dálnoky bl.a. har nedlagt påstand om annullation af meddelelsen om udvælgelsesprøve EPSO/AD/47/06, som blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 21. juni 2006 (EUT C 145 A, s. 3), fordi det heri kræves, at ansøgerne har et indgående kendskab til rumænsk.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – foreligger ikke – afvisning – undtagelser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 2 samt bilag III, art. 1, stk. 1)

2. Tjenestemænd – søgsmål – genstand – påbud rettet til institutionen – afvisning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. I henhold til vedtægtens artikel 91, stk. 2, kan et søgsmål for Fællesskabets retsinstanser kun antages til realitetsbehandling, i det omfang der forudgående er indbragt en klage for ansættelsesmyndigheden som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2, vedrørende anfægtelse af en retsakt, der indebærer et klagepunkt.

Bortset fra tilfælde, hvor søgsmålet vedrører en retsakt, som ikke er udstedt af ansættelsesmyndigheden selv, såsom udvælgelseskomitéens afgørelse eller en bedømmelsesrapport, indebærer det forhold, at der ikke forudgående er indbragt en klage inden for den fastsatte frist, at søgsmålet må afvises.

I den forbindelse fastsætter bilag III, artikel 1, stk. 1, til vedtægten, at en meddelelse om udvælgelsesprøven er en retsakt udstedt af ansættelsesmyndigheden. Anfægtelsen af en meddelelse om udvælgelsesprøven skal derfor iværksættes, efter at en klage er indbragt i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.

(jf. præmis 35-37)

Henvisning til:

Domstolen, 10. juni 1987, sag 317/85, Pomar mod Kommissionen, Sml. s. 2467, præmis 11 og 13.

Retten, 20. juni 1990, sag T-133/89, Burban mod Parlamentet, Sml. II, s. 245, præmis 17; 16. juli 1992, sag T-1/91, Della Pietra mod Kommissionen, Sml. II, s. 2145, præmis 23, og 2. maj 2001, sag T-208/00, Barleycorn Mongolue og Boixader Rivas mod Rådet og Parlamentet,Sml. Pers. I-A, s. 103, og II, s. 479, præmis 30-32.

2. Det tilkommer ikke Fællesskabets retsinstanser at rette påbud til administrationen eller afgive udtalelser om retstilstanden i forbindelse med legalitetskontrollen i medfør af vedtægtens artikel 91.

(jf. præmis 42)

Henvisning til:

Retten, 9. juni 1994, sag T-94/92, X mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 149, og II, s. 481, præmis 33; 5. november 1996, forende sager T-21/95 og T-186/95, Mazzocchi-Alemanni mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 501, og II, s. 1377, præmis 44; 12. juni 2002, sag T-187/01, Mellone mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 81, og II, s. 389, præmis 16, og 2. marts 2004, sag T-14/03, Di Marzio mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 43, og II, s. 167, præmis 63.
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

12. juli 2007

Sag F-143/06

Donato Continolo

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – pensioner – overførsel af pensionsrettigheder – åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Donato Continolo har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 3. januar 2006 om opgørelse og udbetaling af hans pensionsrettigheder, for så vidt som Kommissionen kun godskriver den periode fra den 11. juni 1981 til den 1. marts 1983, han har haft tjenestefrihed af personlige årsager, med pensionsgivende tjenesteår på i alt 1 år, 5 måneder og 6 dage, i stedet for med pensionsgivende tjenesteår på i alt 1 år, 8 måneder og 20 dage, samt af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. september 2006, hvorved han fik afslag på sin klage over førstnævnte afgørelse.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – identitet mellem genstand og årsag

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

I medfør af vedtægtens artikel 91, stk. 2, kan tjenestemænds søgsmål kun antages til påkendelse, når der for ansættelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage efter vedtægtens artikel 90, stk. 2, over den retsakt, der indeholder et klagepunkt, inden for den frist på tre måneder, der er fastsat i bestemmelsen.

Et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand til prøvelse af en afgørelse, administrationen har truffet om fastsættelse af vedkommendes pensionsrettigheder, men kun den forudgående klage var rettet mod en senere afgørelse, hvorved administrationen afslog hans ansøgning om indbetaling af bidrag til fællesskabernes pensionsordning med tilbagevirkende kraft, kan ikke antages til realitetsbehandling. For så vidt søgsmålet er rettet mod den første afgørelse, foreligger der nemlig ikke en forudgående administrativ klage, der har samme genstand, og betingelsen i vedtægtens artikel 91, stk. 2, er derfor ikke opfyldt. Selv om det lægges til grund, at klagen, i det omfang den vedrører administrationens beregning af sagsøgerens pensionsrettigheder, kan anses for ligeledes at anfægte gyldigheden af den første afgørelse, og den følgelig betragtes som indirekte rettet mod denne afgørelse, skulle klagen desuden have været indbragt inden for den vedtægtsmæssige frist.

(jf. præmis 18 og 22-24)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Anden Afdeling)

17. juli 2007

Sag F-141/06

Marc Hartwig

mod

Europa-Parlamentet og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – processuelle stridsspørgsmål – formalitetsindsigelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Marc Hartwig har nedlagt påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 27. marts 2006 og af Kommissionens afgørelse af 12. april 2006, for så vidt som hans indplacering derved fastsættes til lønklasse B*3.

Udfald: Sagen afvises for så vidt som den er anlagt mod Parlamentet. Parlamentet bærer sine egne omkostninger. Sagsøgeren og Kommissionen bærer deres egne omkostninger vedrørende formalitetsindsigelsen. I øvrigt udsættes afgørelsen om fordeling af sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – formkrav

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2)

Da en af en tjenestemand indgivet administrativ klage ikke skal have nogen bestemt form, udgør et elektronisk indgivet dokument, der klart og præcist angiver den pågældendes vilje til at anfægte en afgørelse, der er truffet i forhold til ham, en klage i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 90, stk. 2.

En klage anses for at være indgivet, når den når frem til modtagerinstitutionen. Dette er ikke tilfældet, når en klage sendes til en urigtig e-postadresse, også selv om den må forventes at nå frem til institutionens generelle server, og afsenderen ikke modtager en fejlmeddelelse.

En omhyggelig tjenestemand, der vælger at fremsende sin klage elektronisk, må nemlig sikre sig, at modtagerens adresse er korrekt, og at dokumentet er nået frem, f.eks. ved at ringe til modtageren eller ved at anmode ham om et dokument, der attesterer, at den pågældende har modtaget e-posten. Denne forholdsregel er så meget desto vigtigere, som det ikke er godtgjort, at den kommunikationsteknik, der aktuelt anvendes ved institutionerne, gør det muligt at sikre – navnlig når tegnene før @ er fejlagtige eller unøjagtige – en rutinemæssig videresendelse af det pågældende dokument til dets modtager, eller i det mindste afsendelse af en fejlmeddelelse til afsenderen i form af et automatsvar (»autoreply«).

(jf. præmis 26-30 og 32)

Henvisning til:

Domstolen, 31. maj 1988, sag 167/86, Rousseau mod Revisionsretten, Sml. s. 2705, præmis 8; 14. juli 1988, forenede sager 23/87 og 24/87, Aldinger og Virgili mod Parlamentet, Sml. s. 4395, præmis 13.

Retten, 25. september 1991, sag T-54/90, Lacroix mod Kommissionen,Sml. II, s. 749, præmis 28 og 29; 16. februar 2005, sag T-354/03, Reggimenti mod Parlamentet, Sml. Pers. I‑A, s. 33, og II, s.147, præmis 43.

Personaleretten, 15. maj 2006, sag F-3/05, Schmit mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 9, og II-A-1, s. 33, præmis 28.
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS Første Afdeling

19. juli 2007

Sag F-98/06

Risto Lohiniva

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Mindelig bilæggelse af en tvist på Rettens initiativ – slettelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Risto Lohinivi har nedlagt påstand om annullation af ansættelsesmyndigheden ved Kommissionens afgørelse af 30. maj 2006, hvorved han fik afslag på den klage, han havde indgivet over Kommissionens afgørelse om at nægte ham ret til med virkning fra hans omplacering til Bruxelles efter en tjenesteperiode i Finland fortsat at overføre 35% af hans nettomånedsløn til dette land i overensstemmelse med artikel 17 i vedtægtens bilag XIII.

Udfald: Sag F-98/06, Lohiniva mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register. Kommissionen betaler til endelig afgørelse af sagen, herunder til dækning af sagsøgerens omkostninger, 5 000 EUR. Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – mindelig bilæggelse af tvisten for Personaleretten – slettelse af registret

(Rettens procesreglement, art. 87, stk. 5, andet afsnit, og art. 98, stk. 1; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS FØRSTE AFDELING

25. maj 2007

Sag F-92/06

Magdalena Antas

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Forlig indgået under et uformelt møde – slettelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Magdalena Antas har nedlagt påstand om, at Rådets afgørelse af 9. september 2005 om afslag på hendes ansøgning om erstatning annulleres, at Rådet tilpligtes at erstatte det tab, hun har lidt som følge af, at hun sent er blevet tilsluttet den belgiske socialsikringsordning, og andre fejl, som institutionen har begået, samt at parterne opfordres til inden for en kort frist at blive enige om et erstatningsbeløb.

Udfald: Sag F-92/06, Antas mod Rådet, slettes af Rettens register. Sagens omkostninger fordeles i overensstemmelse med parternes aftale herom.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forlig indgået i sagen for Personaleretten – slettelse af registeret

(Rettens procesreglementart. 87, stk. 5, andet afsnit, og art. 98, første afsnit; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)
KENDELSE AFSAGT AF PERSONALERETTENS PRÆSIDENT

8. maj 2007

Sag F-84/06 AJ

Luigi Marcuccio

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Retshjælp«

Angående: Ansøgning, hvorved Luigi Marcuccio anmoder om at få bevilliget retshjælp i medfør af artikel 94 i procesreglementet for Retten i Første Instans, som finder tilsvarende anvendelse ved Personaleretten i medfør af artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse 2004/752/EF, Euratom af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7), indtil Personalerettens procesreglement træder i kraft, idet anmodningen er indgivet forud for anlæggelsen af en sag ved Personaleretten.

Udfald: Ansøgningen om retshjælp afslås.

Sammendrag

Retspleje – ansøgning om gratis juridisk bistand – betingelser for bevilling heraf

(Procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 94, stk. 2, og art. 96, stk. 1; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)