ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – Kommissionens afgørelse om afslag på at registrere et forslag til borgerinitiativ – Kommissionens påberåbelse af, at de foreslåede foranstaltninger åbenbart falder uden for dens lovgivningsmæssige beføjelser – opfordring til at fremsætte et forslag til EU-retsakt – foreligger ikke – tilsidesættelse af begrundelsespligten – foreligger ikke [Art. 296 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 211/2011, art. 2, nr. 1), art. 4, stk. 2, litra b), og art. 4, stk. 3, andet afsnit] (jf. præmis 22-32)
3.

Tjenestemandssager – anbringender – anbringende om en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet – påberåbelse af, at proceduren for ajourføring af justeringskoefficienter er umulig at forstå – indsigelsen forkastet (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 og bilag XI) (jf. præmis 88-92)
5.

Tilnærmelse af lovgivningerne – registrering, vurdering og godkendelse af kemikalier – REACH-forordningen – særligt problematiske stoffer – procedure for optagelse i bilag XIV – offentlig høring – de berørte parters ret til at blive hørt vedrørende oplysninger, som er fremkommet under den første offentlige høring – foreligger ikke (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1907/2006, art. 59, stk. 4, og bilag XIV) (jf. præmis 244)
3.

Tjenestemandssager – anbringender – anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet – henvisning til, at det er umuligt at forstå proceduren for ajourføring af justeringskoefficienterne – ikke lagt til grund (Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65 samt bilag XI) (jf. præmis 88-92)
7.

EU-varemærker – bemærkninger fra tredjemand og indsigelse – faktiske omstændigheder, beviser og bemærkninger fremlagt til støtte for indsigelsen – indsigerens mulighed for at fremlægge beviser til støtte for indsigelsen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5; Kommissionens forordning nr. 2868/95, art. 1, regel 19, stk. 1, og art. 1, regel 19, stk. 2, litra c)] (jf. præmis 92)
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 2. juni 2021 –

Franz Schröder mod EUIPO – RDS Design (MONTANA)

(Sag T-856/19)

»EU-varemærker – ugyldighedssag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – ordmærket MONTANA – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – ret til kontradiktion – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001 – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – tilladelse af beviser fremlagt for første gang for appelkammeret – artikel 95, stk. 1 og 2, i forordning 2017/1001«

1. EU-varemærker – procedureregler – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – kendsgerninger og beviser, der ikke er fremlagt i tide – hensyntagen – EUIPO’s skønsbeføjelse (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 95, stk. 2) (jf. præmis 24-26)

2. EU-varemærker – procedureregler – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – ugyldighedssag vedrørende absolutte registreringshindringer – prøvelsen begrænset til de påberåbte anbringender – hensyntagen til velkendte kendsgerninger (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, 59 og 62 samt art. 95, stk. 1) (jf. præmis 38-41, 48 og 49)

3. EU-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – appelkamrenes kompetence – ny og fuldstændig prøvelse af realiteten – rækkevidde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 71, stk. 1, og art. 95, stk. 1) (jf. præmis 42, 45, 50 og 56)

4. EU-varemærker – procedureregler – EUIPO’s afgørelser – overholdelse af retten til forsvar – princippets rækkevidde [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2 litra a); Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 94, stk. 1, andet punktum] (jf. præmis 63 og 65)

5. EU-varemærker – procedureregler – begrundelse for afgørelser – rækkevidde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 94, stk. 1, første punktum) (jf. præmis 72)

6. EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – geografiske navne [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 51, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 81-85 og 94)

7. EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – ordmærket MONTANA [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 51, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 87, 91-93, 97-101, 104 og 105)

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. oktober 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2394/2018-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Franz Schröder og RDS Design.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

2) Franz Schröder GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af EUIPO.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 2. juni 2021

Franz Schröder mod EUIPO – RDS Design (MONTANA)

(Sag T-855/19)

»EU-varemærker – ugyldighedssag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket MONTANA – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – ret til kontradiktion – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001 – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – tilladelse af beviser fremlagt for første gang for appelkammeret – artikel 95, stk. 1 og 2, i forordning 2017/1001«

1. EU-varemærker – procedureregler – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – kendsgerninger og beviser, der ikke er fremlagt i tide – hensyntagen – EUIPO’s skønsbeføjelse (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 95, stk. 2) (jf. præmis 24-26)

2. EU-varemærker – procedureregler – prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder – ugyldighedssag vedrørende absolutte registreringshindringer – prøvelsen begrænset til de påberåbte anbringender – hensyntagen til velkendte kendsgerninger (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, 59 og 62 samt art. 95, stk. 1) (jf. præmis 38, 41, 48 og 49)

3. EU-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – appelkamrenes kompetence – ny og fuldstændig prøvelse af realiteten – rækkevidde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 71, stk. 1, og art. 95, stk. 1) (jf. præmis 42, 45, 50 og 56)

4. EU-varemærker – procedureregler – EUIPO’s afgørelser – overholdelse af retten til forsvar – princippets rækkevidde [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2 litra a); Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 94, stk. 1, andet punktum] (jf. præmis 63 og 65)

5. EU-varemærker – procedureregler – begrundelse for afgørelser – rækkevidde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 94, stk. 1, første punktum) (jf. præmis 72)

6. EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – geografiske navne [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 52, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 81-85 og 94)

7. EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – figurmærket MONTANA [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 52, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 87, 91-93, 97-101, 104 og 105)

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. oktober 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1006/2019-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Franz Schröder og RDS Design.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

2) Franz Schröder GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af EUIPO.
Rettens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2021 –

DF og DG mod EIB

(Sag T-387/19)

»Personalesag – ansatte ved EIB – løn – afgørelse om afslag på ret til bosættelsespenge ved tilbagevenden til hovedsædet – ansvar«

1. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 17 og 30)

2. Tjenestemandssager – søgsmål rettet mod afgørelsen om afvisning af klage – retsvirkning – sagsanlæg til prøvelse af den anfægtede akt – undtagelse – afgørelse, der ikke har bekræftende karakter (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 23, 24, 28, 33 og 34)

3. Tjenestemænd – Den Europæiske Investeringsbanks ansatte – løn – bosættelsespenge – betingelser for tildeling af ydelse – faktisk overførsel af den sædvanlige bopæl – afslag på tildeling til en ansat, der genindtræder i tjenesten ved EIB’s hovedsæde, efter afslutningen af den pågældendes tjenesteperiode ved et eksternt kontor – ulovlighed – tildeling betinget af, at den ansatte ikke tager bopæl hos sin egen husstand – foreligger ikke (jf. præmis 53-64)

4. Tjenestemænd – institutionernes ansvar uden for kontrakt – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse – kumulative betingelser (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 69)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF og artikel 50a i statutten for Den Europæiske Unions Domstol med påstand dels om annullation, for det første, af EIB’s afgørelser af 6. marts 2018 og 28. februar 2019 om afslag på at tildele sagsøgerne bosættelsespenge, for det andet, af EIB’s afgørelser af 19. og 27. marts 2019, hvorved afgørelsen om afslag på at tildele bosættelsespenge blev bekræftet og deres anmodning om at indlede en forligsprocedure ikke blev imødekommet, og, for det tredje, af EIB’s afgørelser af 14. juni 2019, hvorved afgørelsen om afslag på at tildele bosættelsespenge blev bekræftet, dels om erstatning for det tab, sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af disse afgørelser.

Konklusion

1) Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) afgørelser af 6. marts 2018 og 19. marts 2019 om afslag på at tildele DF bosættelsespenge i medfør af artikel 5 i bilag VII til de administrative bestemmelser, som finder anvendelse på ansatte ved EIB, annulleres.

2) EIB’s afgørelser af 28. februar og 27. marts 2019 om afslag på at tildele DG bosættelsespenge i medfør af artikel 5 i bilag VII til de administrative bestemmelser, som finder anvendelse på ansatte ved EIB, annulleres.

3) Med forbehold for beregningen af beløbene tilpligtes EIB at betale DF og DG bosættelsespenge i medfør af artikel 5 og 17 i bilag VII til de administrative bestemmelser, som finder anvendelse på ansatte ved EIB, med tillæg af morarenter fra den dato, hvor denne dom er afsagt, beregnet på grundlag af Den Europæiske Centralbanks (ECB) rentesats, forhøjet med to procentpoint, og indtil datoen for EIB’s fuldstændige betaling.

4) I øvrigt frifindes EIB.
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31)
2.

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – restriktive foranstaltninger over for Syrien – forbud mod indrejse eller transit over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien, samt indefrysning af disses midler – afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne – kortfattet begrundelse tilladt (Art. 296 TEUF; Rådets afgørelse 2013/255/FUSP, som ændret ved afgørelse (FUSP) 2015/1836 og (FUSP) 2019/87, bilag I; Rådets forordning nr. 36/2012, bilag II, forordning 2015/1828 og 2019/85) (jf. præmis 37-42 og 46)
3.

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler tilhørende personer, der er ansvarlige for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne eller undergraver retsstatsprincippet – kriterier – hverv, der tillægger et ansvar for undertrykkelse af civilbefolkningen eller respekten for retsstaten – Rådets forpligtelse til at foretage en ajourført vurdering i forbindelse med den fornyede gennemgang af de restriktive foranstaltninger – modbevis – afstandtagen fra regimet – foreligger ikke – urigtigt skøn – foreligger ikke (Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074, som ændret ved afgørelse (FUSP) 2018/1656, bilag I; Rådets forordning 2017/2063, bilag IV, og 2018/1653) (jf. præmis 53, 55-59, 64, 66 og 67)
1.

Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, der er fastsat i artikel 108, stk. 2, TEUF – begrundelsespligt – rækkevidde – afgørelse, der tilsigter at gøre det muligt for de interesserede parter at deltage aktivt i den formelle undersøgelsesprocedure (Art. 107, stk. 1, TEUF, art. 108, stk. 2, TEUF og art. 296, stk. 2, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 6, stk. 1) (jf. præmis 69-87)
Rettens dom (Første Afdeling) af 30. juni 2021 –

FD mod fællesforetagendet Fusion for Energy

(Sag T-641/19)

»Personalesag – midlertidigt ansatte – tidsbegrænset kontrakt – afgørelse om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt – psykisk chikane – magtfordrejning – omsorgspligt – ligebehandling – ansvar«

1. Tjenestemandssager – søgsmål rettet mod afgørelsen om afvisning af klage – retsvirkning – sagsanlæg til prøvelse af den anfægtede akt – undtagelse – afgørelse, der ikke har bekræftende karakter – hensyntagen til begrundelsen heri (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 29-31)

2. Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt – påstand om psykisk chikane – nødvendigheden af en forbindelse mellem chikanen og begrundelsen for afgørelsen om ikke-forlængelse (Tjenestemandsvedtægten, art. 12a) (jf. præmis 37 og 38)

3. Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – overensstemmelse mellem klagen og søgsmålet – identitet mellem genstand og årsag – anbringender og argumenter ikke indeholdt i klagen, men snævert forbundet hermed – formaliteten (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 43)

4. Tjenestemandssager – anbringender – anbringende om, at der foreligger psykisk chikane – forpligtelse til at tage hensyn til hele den relevante faktuelle sammenhæng (jf. præmis 44)

5. Tjenestemandssager – anbringender – magtfordrejning – begreb – bevisbyrde og bevisoptagelse (jf. præmis 92)

6. Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt – administrationens skønsbeføjelse – administrationens omsorgspligt – hensyntagen til den berørte ansattes interesser – grænser (Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 8) (jf. præmis 130-134)

7. Tjenestemandssager – erstatningspåstand tilknyttet en annullationspåstand – afvisning af annullationspåstanden medfører afvisning af erstatningspåstanden (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 161)

8. Tjenestemandssager – erstatningssøgsmål anlagt, uden at der har været gennemført en administrativ procedure i overensstemmelse med vedtægten – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 162)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation i det væsentlige af afgørelsen truffet af Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling den 3. december 2018 om ikke at forlænge sagsøgerens tidsbegrænsede kontrakt, dels om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne afgørelse på grund af en omfattende chikanestrategi, som sagsøgeren mener at være offer for.

Konklusion

1) Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling frifindes.
Rettens dom (Første Afdeling) af 7. juli 2021 –

Irish Wind Farmers’ Association m. fl. mod Kommissionen

(Sag T-680/19)

»Statsstøtte – energisektoren – irsk lovgivning om ejendomsskatter for virksomheder – metode for beregning af den skat, som producenter af elektricitet på grundlag af fossile brændstoffer skylder – klage fra operatører af vindmølleparker – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – ingen indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – alvorlige vanskeligheder – interesserede parters proceduremæssige rettigheder«

Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – Kommissionens undersøgelse – indledende fase og kontradiktorisk fase – en støttes forenelighed med det indre marked – vanskeligheder ved bedømmelsen – Kommissionens forpligtelse til at indlede den kontradiktoriske fase – alvorlige vanskeligheder – begreb – objektiv karakter – bevisbyrde – omstændigheder, der godtgør, at der foreligger sådanne vanskeligheder – varigheden og den utilstrækkelige eller ufuldstændige karakter af Kommissionens undersøgelse i forbindelse med den indledende undersøgelsesfase – mangel på beviser

(Art. 107, stk. 1, TEUF og art. 108, stk. 2 og 3, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 4)

(jf. præmis 34-45, 50-63, 67-71, 75-82, 97-116 og 120-125)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2019) 5257 final af 9. juli 2019 om statsstøtte SA.44671 (2019/NN) – Irland.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
1)

Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse af 28. januar 2019 annulleres, for så vidt som ECB herved afslog at yde GY husstandstillæg for 2019.
1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/265 af 12. februar 2019 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som den udelukker EU-finansiering af visse udgifter for et beløb på 305122,74 EUR, som Den Italienske Republik har afholdt.
Rettens dom (Første Afdeling) af 16. juni 2021 –

RA mod Revisionsretten

(Sag T-867/19)

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – forfremmelsesåret 2016 – afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 11 – manglende bedømmelsesrapport – sammenligning af fortjenester – opfyldelse af en dom afsagt af Retten – vedtagelse af en ny afgørelse om ikke at forfremme – begrundelsespligt – vedtægtens artikel 45 – åbenbart urigtigt skøn«

1. Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – afgørelse om afslag – hensyntagen til begrundelsen heri (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 15)

2. Retslig procedure – fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling – uddybning af et tidligere fremsat anbringende – formaliteten (Rettens procesreglement, art. 84, stk. 1) (jf. præmis 18)

3. Tjenestemandssager – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – afgørelse ex officio (jf. præmis 23)

4. Tjenestemænd – forfremmelse – klage fra en ikke-forfremmet ansøger – afgørelse om afslag – begrundelsespligt – rækkevidde – utilstrækkelig begrundelse – lovliggørelse under retssagen – betingelser [Art. 296 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2, litra c); tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2, art. 45 og art. 90, stk. 2] (jf. præmis 25-27)

5. Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – regler – administrationens skønsbeføjelse – grænser – overholdelse af ligebehandlingsprincippet – domstolsprøvelse – grænser – åbenbart urigtigt skøn – begreb (Tjenestemandsvedtægten, art. 45) (jf. præmis 48-52, 54, 59 og 64)

6. Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – administrationens skønsbeføjelse – andre forhold, der vil kunne tages i betragtning – brug af sprog i forbindelse med udførelsen af arbejdsopgaverne – bedømmelse under hensyn til fordelen for den pågældende tjenestemand som følge af brugen af sprog i forbindelse med hans arbejdsopgaver i forhold til samtlige forfremmelsesværdige tjenestemænd – lovlig (Tjenestemandsvedtægten, art. 45) (jf. præmis 60, 61 og 92)

7. Tjenestemænd – forfremmelse – ansøgere, der kan forfremmes – ret til forfremmelse – foreligger ikke (Tjenestemandsvedtægten, art. 45) (jf. præmis 81)

8. Tjenestemænd – forfremmelse – kriterier – fortjenester – hensyntagen til det udøvede ansvar – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 45) (jf. præmis 102)

9. Tjenestemænd – institutionernes ansvar uden for kontrakt – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse – kumulative betingelser (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 140 og 141)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af afgørelse af 27. februar 2019, hvorved Revisionsretten besluttede ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 11, dels om erstatning for den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne afgørelse.

Konklusion

1) Den Europæiske Revisionsret frifindes.
2.

EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – ansøger i ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen – bedømmelseskriterier – hensyntagen til alle de relevante faktorer, der forelå på tidspunktet for indgivelsen af registreringsansøgningen – ansøgerens kendskab til en tredjemands brug af et identisk eller lignende tegn – ansøgerens hensigt – graden af den retlige beskyttelse af de omhandlede tegn – den forretningsmæssige logik, der ligger til grund for registreringen af det omtvistede tegn som EU-varemærke – rækkefølgen af de begivenheder, der har været kendetegnende for indgivelsen af varemærkeansøgningen [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 2, og art. 59, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31-36)
3.

Tjenestemænd – bedømmelse – bedømmelsesrapport – udfærdigelse – system indført af Kommissionen – forelæggelse for appelbedømmeren – udtalelse fra generaldirektøren for menneskelige ressourcer – den nævnte generaldirektørs forpligtelse til forinden at høre den tjenestemand, der er blevet bedømt – foreligger ikke (Tjenestemandsvedtægten, art. 43) (jf. præmis 75 og 89)
4.

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine – afgørelse om indefrysning af midler – vedtagelse eller opretholdelse på grundlag af en retssag, som et tredjelands myndigheder har iværksat på området for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler eller på området for magtmisbrug begået af indehaveren af et offentligt hverv – betingelser – national afgørelse truffet under overholdelse af retten til forsvar og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse – den kompetente EU-myndigheds forpligtelse til i tilfælde af anfægtelse at godtgøre grundlaget for den begrundelse, der foreholdes de berørte personer eller enheder – forpligtelsen til at kontrollere, at de nævnte rettigheder er blevet overholdt, påhviler Rådet – tilsidesættelse (Rådets afgørelse 2014/119/FUSP, som ændret ved afgørelse (FUSP) 2019/354; Rådets forordning nr. 208/2014 og gennemførelsesforordning 2019/352) (jf. præmis 85-94, 98-100, 104-111 og 129)
6.

EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – relative ugyldighedsgrunde – eksistensen af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase mediterranean cuisine under authentic cypriot receipe m BELAS premium greek dairy since 1927 og ordmærkerne ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b), og art. 53, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 71, 75, 79-81, 83, 85-88, 91-95, 97-101 og 103-105)