ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Det udgør ikke retsmisbrug, at en tyrkisk statsborger såsom sagsøgeren i hovedsagen påberåber sig en lovligt erhvervet ret i henhold til artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, skønt den pågældende efter at have erhvervet denne ret gennem sin tidligere ægtefælle har begået en grov strafbar handling over for denne, som har ført til domfældelse af den pågældende. Samme afgørelses artikel 14, stk. 1, er derimod ikke til hinder for, at der foranstaltes udvisning af en tyrkisk statsborger, der er blevet dømt for strafbare handlinger, for så vidt som hans personlige adfærd udgør en aktuel, reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod en grundlæggende samfundsmæssig interesse. Det tilkommer den kompetente nationale ret at bedømme, om dette er tilfældet i hovedsagen.
1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen, der indeholder et generelt forbud mod salg med tilgift, og som tilsigter ikke kun at beskytte forbrugerne, men også tjener andre formål.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF, idet denne medlemsstat kræver, at tjenesteydere af byggeydelser, der er etablerede i en anden medlemsstat, skal opfylde alle de betingelser, som den omhandlede nationale ordning, og navnlig lovdekret nr. 12/2004 af 9. januar 2004, pålægger, for at der kan opnås en godkendelse til at udøve virksomhed i byggesektoren i Portugal, og således udelukker, at der tages behørigt hensyn til de tilsvarende forpligtelser, som disse tjenesteydere er undergivet i den medlemsstat, hvor de er etablerede, samt til de kontroller, som allerede er gennemført i den forbindelse af myndighederne i den nævnte medlemsstat.
3)

Den nationale retsinstans skal ex officio indlede en undersøgelse med henblik på at konstatere, om en værnetingsklausul om stedlig enekompetence i den kontrakt, som er genstand for den sag, der er indbragt for den, og som er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, falder inden for direktivets anvendelsesområde, og i bekræftende fald ex officio undersøge, om klausulen eventuelt er urimelig.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF, idet den i EDP — Energias de Portugal har opretholdt særlige rettigheder som dem, der i dette tilfælde er fastsat i lov n.o 11/90 af 5. april 1990 om rammelov for privatisering (Lei nr. 11/90, Lei Quadro das Privatizações) og lovdekret nr. 141/2000 af 15. juli 2000 om godkendelse af fjerde etape i genprivatiseringsprocessen for EDP — Electricidade de Portugal SA’s selskabskapital samt i selskabets vedtægter til fordel for den portugisiske stat og andre offentlige organer og tildelt i tilknytning til præferenceaktier (»golden shares«), som staten ejer i dette selskabs selskabskapital.
1)

Republikken Litauen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Kommissionens direktiv 2003/63/EF af 25. juni 2003, såvel som i henhold til artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering og artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur, idet den har opretholdt den nationale tilladelse til markedsføring af lægemidlet Grasalva.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 346/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. oktober 2010 — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias mod Anatheoritiki Archi Prosforon (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Republikken Cypern)

(Sag C-570/08) (1)

(Offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - artikel 2, stk. 8 - den instans, der er ansvarlig for klageprocedurerne, er ikke en retsinstans - annullation af den ordregivende myndigheds beslutning om at vælge et givet tilbud - den ordregivende myndigheds mulighed for at indbringe beslutningen for en domstol)

2010/C 346/12

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Anotato Dikastirio Kyprou

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias

Sagsøgt: Anatheoritiki Archi Prosforon

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Anotato Dikastirio Kyprou — fortolkning af artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33) — den ordregivende myndigheds beføjelser til at anlægge sag til prøvelse af beslutninger truffet af en instans, som i henhold til denne bestemmelse er ansvarlig, og som ikke er en retsinstans

Konklusion

Artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at fastsætte en adgang til domstolsprøvelse, der ligeledes er til fordel for de ordregivende myndigheder, af beslutninger, der er truffet af myndigheder i første instans, der er ansvarlige for klageprocedurerne, og som ikke er retsinstanser, i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter. Denne bestemmelse hindrer imidlertid ikke medlemsstaterne i givet fald at fastsætte en sådan adgang til domstolsprøvelse i deres respektive nationale retsordener til fordel for de ordregivende myndigheder.

(1) EUT C 55 af 7.3.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 346/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta

(Sag C-508/08) (1)

(Traktatbrud - fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport - forordning (EØF) nr. 3577/92 - artikel 1 og 4 - cabotage i en medlemsstat - pligt til at indgå kontrakter om offentlig tjeneste uden forskelsbehandling - indgåelse uden forudgående udbud af en eksklusiv kontrakt før datoen for en medlemsstats tiltrædelse af Unionen)

2010/C 346/11

Processprog: maltesisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Aquilina og K. Simonsson, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Malta (ved S. Camilleri, L. Spiteri og A. Fenech, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3577/1992 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (EFT L 364, s. 7) — indgåelse af en eksklusiv kontrakt til sikring af søforbindelsen mellem Malta og Gozo uden forudgående udbud

Konklusion

1) Republikken Malta frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 32 af 7.2.2009.
4)

Rådets afgørelse 93/465/EØF af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af »CE-overensstemmelsesmærkningen«, med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering, gør det ikke muligt at vælge at anbringe en »CE-mærkning« på et produkt, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for det direktiv, i henhold til hvilket mærket anbringes, selv når produktet opfylder de i direktivet definerede tekniske krav.
2)

Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den »rimelige balance«, der skal findes mellem de pågældende berørte personers interesser, indebærer, at den rimelige kompensation nødvendigvis skal beregnes på grundlag af kriteriet om skade for ophavsmændene til de beskyttede værker som følge af indførelsen af undtagelsen for privatkopiering. Det er i overensstemmelse med kravene til denne »rimelige balance« at fastsætte, at personer, der råder over udstyr, apparater og medier til digital reproduktion, og som i den forbindelse retligt eller faktisk giver private brugere adgang hertil, eller som tilbyder disse en kopieringsservice, er betalingspligtige i forhold til finansieringen af den rimelige kompensation, for så vidt som disse personer har mulighed for at overvælte den reelle byrde ved denne finansiering på de private brugere.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 346/4

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. oktober 2010 — Deutsche Telekom AG mod Europa-Kommissionen, Vodafone D2 GmbH, tidligere Vodafone AG & Co. KG, tidligere Arcor AG & Co. KG m.fl.

(Sag C-280/08 P) (1)

(Appel - konkurrence - artikel 82 EF - markedet for teletjenester - adgang til det faste telefonnet hos den etablerede operatør - engrospriser for formidlingstjenesteydelser, der giver adgang til abonnentledninger, der stilles til rådighed for konkurrenterne - detailpris for adgangstjenester til slutbrugerne - en dominerende virksomheds priser - konkurrenters prispres - priser godkendt af den nationale tilsynsmyndighed - den dominerende virksomheds råderum - ansvar for overtrædelsen - begrebet »misbrug« - kriteriet om den lige så effektive konkurrent - beregning af prispresset - virkningerne af misbruget - bødens størrelse)

2010/C 346/06

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Telekom AG (ved Rechtsanwälte U. Quack, S. Ohlhoff og M. Hutschneider)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Mojzesowicz, W. Mölls og O. Weber, som befuldmægtigede), Vodafone D2 GmbH, tidligere Vodafone AG & Co. KG, tidligere Arcor AG & Co. KG (ved M. Klusmann, som befuldmægtiget), Versatel NRW GmbH, tidligere Tropolys NRW GmbH, tidligere CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord GmbH, tidligere Versatel Nord-Deutschland GmbH, tidligere KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd GmbH, tidligere Versatel Süd-Deutschland GmbH, tidligere tesion Telekommunikation GmbH og Versatel West GmbH, tidligere Versatel West-Deutschland GmbH, tidligere Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt N. Nolte)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) den 10. april 2008 i sag T-271/03, Deutsche Telekom mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/707/EF af 21. maj 2003 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 82 (sag COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (EUT L 263, s. 9) og for en påstand subsidiær om nedsættelse af den bøde, der var pålagt sagsøgeren — misbrug af dominerende stilling — pris for adgang til et fast telenet i Tyskland — en dominerende virksomheds misbrugslignende prispolitik, hvorefter den opkræver engrospriser for adgangen til abonnentnettet fra sine konkurrenter, som er højere end de detailpriser, som den opkræver fra sine slutbrugere

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Deutsche Telekom AG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 223 af 30.8.2008.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til de nedenfor nævnte bestemmelser, idet det ikke har opfyldt kravene i — artikel 2, stk. 1, artikel 3, artikel 4, stk. 1 eller 2, artikel 5, artikel 6, stk. 2, artikel 8 og 9 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, for så vidt angår de adskilte projekter til duplikation og/eller udvidelse af vejstrækningerne 1, 2 og 4 på landevej M-501, — artikel 6, stk. 2, og artikel 8 i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, angående de adskilte projekter til duplikation og/eller udvidelse af vejstrækningerne 2 og 4 på nævnte landevej, — artikel 9 i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, for så vidt angår de adskilte projekter til duplikation og/eller udvidelse af vejstrækningerne 1, 2 og 4 på samme landevej, — artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, sammenholdt med direktivets artikel 7, for så vidt angår de adskilte projekter til duplikation og/eller udvidelse af vejstrækning 1, 2 og 4 på landevej M-501 med hensyn til det særligt beskyttede område ES0000056 »Encinares del río Alberche y río Cofio«, og — samme direktivs artikel 12, stk. 1, litra b) og d), for så vidt angår de adskilte projekter til duplikation og/eller udvidelse af vejstrækning 1 på landevej M-501 med hensyn til den foreslåede lokalitet af fællesskabsbetydning ES3110005 »Cuenca del río Guadarrama«, og vejstrækning 2 og 4 på samme landevej med hensyn til den foreslåede lokalitet af fællesskabsbetydning ES3110007 »Cuencas de los ríos Alberche y Cofio«.
—

denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en udsendelsesforanstaltning begrundet i hensyn til den offentlige orden kan træffes over for en tyrkisk statsborger, der har den i medfør af nævnte afgørelses artikel 7, stk. 1, andet led, tillagte retsstilling, for så vidt som vedkommendes personlige adfærd aktuelt udgør en reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse i værtsmedlemsstaten, og denne foranstaltning er strengt nødvendig for at beskytte en sådan interesse. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere under hensyntagen til alle de relevante forhold, der karakteriserer den berørte tyrkiske statsborgers situation, om en sådan foranstaltning er lovligt begrundet i hovedsagen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 1. december 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-250/08) (1)

(Traktatbrud - fri bevægelighed for personer - køb af fast ejendom med henblik på at gøre den til ny hovedbopæl - beregning af et skattefradrag - tinglysningsafgifter - sammenhæng i skattesystemet)

2012/C 32/02

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. van Nuffel, R. Lyal og W. Roels, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved L. Van den Broeck, som befuldmægtiget og avocat B. van de Walle de Ghelcke)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Republikken Ungarn (ved R. Somssich, K. Borvölgyi og M.Z. Fehér, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 18 EF, 43 EF og 56 EF samt artikel 31 EØS og 40 EØS — beregning af en afgiftsfordel ved køb af en fast ejendom, der skal anvendes som ny hovedbopæl — hensyntagen til det beløb, der blev betalt i stempel- og tinglysningsafgifter ved køb af en fast ejendom, der tidligere har været anvendt som hovedbopæl — kun hensyntagen til dette beløb, såfremt den tidligere faste ejendom er beliggende i regionen Flandern

Konklusion

1) Kongeriget Belgien frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 223 af 30.8.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 311/6

Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. september 2011 — Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate mod Paint Graphos Soc. Coop. arl (sag C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, under konkurs mod Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (sag C-79/08) og Ministero delle Finanze mod Michele Franchetto (sag C-80/08) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Forenede sager C-78/08 — C-80/08) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - formaliteten - statsstøtte - skattefordele for andelsselskaber - karakter af statsstøtte i artikel 87 EF’s forstand - forenelighed med fællesmarkedet - betingelser)

2011/C 311/06

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate (sag C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, under konkurs (sag C-79/08), og Ministero delle Finanze (sag C-80/08)

Sagsøgte: Paint Graphos scarl (sag C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (sag C-79/08) og Michele Franchetto (sag C-80/08)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte Suprema di Cassazione — fortolkning af artikel 81, 87 og 88 i Rådets forordning (EF) nr. 1435/2003 af 22. juli 2003 om statut for det europæiske andelsselskab (SCE) (EUT L 207, s. 1) og af Rådets direktiv 2003/72/EF af 22. juli 2003 om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab for så vidt angår medarbejderindflydelse (EUT L 207, s. 25) — begrebet statsstøtte — italiensk lov om skattefritagelser for landbrugs-, produktions- og arbejderkooperativer

Konklusion

Skattefordele som de i hovedsagerne omhandlede, som er tildelt produktions- og arbejdsandelsselskaber i henhold til en national ordning som den, der findes i artikel 11 i dekret nr. 601 fra republikkens præsident af 29. september 1973 om regler vedrørende skattefordele i den affattelse, der var i kraft fra 1984 til 1993, udgør kun »statsstøtte« i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand, for så vidt som alle betingelserne for anvendelse af denne bestemmelse er opfyldt. For så vidt angår en situation som den, der har givet anledning til de tvister, der er indbragt for den forelæggende ret, tilkommer det denne at vurdere særligt den selektive karakter af de pågældende skattelempelser og deres eventuelle begrundelse ud fra karakteren og den almindelige opbygning af den nationale skatteordning, hvori de indgår, ved særligt at fastslå, om de i hovedsagerne omhandlede andelsselskaber reelt befinder sig i en situation, som er sammenlignelig med situationen for andre erhvervsdrivende oprettet i den juridiske form af et erhvervsselskab, og hvis dette faktisk er tilfældet, om den mere gunstige skattebehandling, som disse andelsselskaber nyder, på den ene side hænger sammen med de ledende principper i det skattesystem, der finder anvendelse i den pågældende medlemsstat, og på den anden side er i overensstemmelse med principperne om sammenhæng og proportionalitet.

(1) EUT C 116 af 9.5.2008.
1)

Artikel 49 EF skal fortolkes således: a) En medlemsstat, der ønsker at sikre et særligt højt forbrugerbeskyttelsesniveau i hasardspilsektoren, kan med rette antage, at udstedelsen af enerettigheder til et enkelt organ, som er underlagt snæver kontrol af de offentlige myndigheder, gør det muligt at begrænse risiciene i nævnte sektor og forfølge formålet om at forhindre overdrevent forbrug i tilknytning til spillevirksomhed og at bekæmpe ludomani på en tilstrækkeligt effektiv måde. b) Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve: — om de nationale myndigheder på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen faktisk tilsigtede at sikre et sådant særligt højt beskyttelsesniveau, og om indførelsen af et monopol faktisk måtte anses for nødvendigt med henblik på det tilsigtede beskyttelsesniveau, og — om den statslige kontrol, som aktiviteterne for det organ, der er tildelt enerettigheder, er underlagt, faktisk er gennemført på en sammenhængende og systematisk måde med henblik på at nå de formål, som er fastsat for organet. c) For at være i overensstemmelse med såvel formålet om at bekæmpe kriminalitet som formålet om at reducere spillemulighederne skal en national lovgivning, der indfører et monopol på hasardspilsområdet: — være støttet på en konstatering af, at kriminelle og svigagtige aktiviteter i tilknytning til spil og ludomani udgør et problem i den omhandlede medlemsstat, som en udvidelse af de autoriserede og regulerede aktiviteter vil kunne afhjælpe, og — kun tillade reklamering, der er afgrænset og strengt begrænset til, hvad der er nødvendigt for at kanalisere forbrugerne mod kontrollerede spillenetværk.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 204/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik

(Sag C-52/08) (1)

(Traktatbrud - notarer - direktiv 2005/36/EF)

2011/C 204/05

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved H. Støvlbæk og P. Andrade, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Ossowski, som befuldmægtiget og barrister M.K. Smith)

Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og F.S. Gaspar Rosa, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, som befuldmægtiget), Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas og E. Matulionytė, som befuldmægtigede), Republikken Slovenien (ved V. Klemenc og Ž. Cilenšek Bončina, som befuldmægtigede), Den Slovakiske Republik (ved J. Čorba, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for med hensyn til notarerhvervet at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255, s. 22), som ophæver direktiv 89/49/EØF (EFT L 19, s. 16)

Konklusion

1) Den Portugisiske Republik frifindes.

2) Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

3) Den Tjekkiske Republik, Republikken Litauen, Republikken Slovenien Den Slovakiske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 107 af 26.4.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 204/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-47/08) (1)

(Traktatbrud - artikel 43 EF - etableringsfrihed - notarer - nationalitetskrav - artikel 45 EF - deltagelse i udøvelsen af offentlig myndighed - direktiv 89/48/EØF)

2011/C 204/02

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J.-P. Keppenne, H. Støvlbæk og G. Zavvos, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet og L. Van den Broeck, som befuldmægtigede samt advokaterne H. Gilliams og L. Goossens)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. S. Ossowski, som befuldmægtiget)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues og B. Messmer, som befuldmægtigede), Republikken Letland (ved L. Ostrovska, K. Drēviņa og J. Barbale, som befuldmægtigede), Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, som befuldmægtiget), Republikken Ungarn (ved J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres og M. Fehér, som befuldmægtigede) og Den Slovakiske Republik (ved J. Čorba og B. Ricziová, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 43 EF og 45 EF — national lovgivning, som underlægger adgangen til og udøvelsen af notarerhvervet en betingelse om statsborgerskab — begrænsning af etableringsfriheden — rækkevidden af undtagelsen vedrørende virksomhed, som er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed — krav om, at der er tale om en deltagelse, som er direkte og særligt forbundet med en sådan udøvelse — undladelse af for så vidt angår notarerhvervet at gennemføre Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16)

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet det opstiller et nationalitetskrav for adgangen til erhvervet som notar.

2) I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien.

3) Europa-Kommissionen, Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Den Franske Republik, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, Den Slovakiske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.@@ betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 128 af 24.5.2008.