ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

Artikel 265, stk. 3, TEUF bestemmer endvidere, at enhver fysisk eller juridisk person på samme betingelser kan indbringe klage til Den Europæiske Unions Domstol over, at en af Unionens institutioner eller et af dens organer, kontorer eller agenturer har undladt at udstede en retsakt til ham, henstillinger og udtalelser dog undtaget. Det følger imidlertid af ordlyden af sidstnævnte bestemmelse, at for at en fysisk eller juridisk persons passivitetssøgsmål kan antages til realitetsbehandling, skal denne person godtgøre, at han befinder sig i en identisk eller lignende situation som en mulig adressat for en retsakt, som institutionen har pligt til at træffe i forhold til ham (jf. i denne retning dom af 10.6.1982, Bethell mod Kommissionen, 246/81, EU:C:1982:224, præmis 15 og 16, samt kendelse af 23.5.1990, Asia Motor France mod Kommissionen, C-72/90, EU:C:1990:230, præmis 10-12, og af 23.1.1991, Prodifarma mod Kommissionen, T-3/90, EU:T:1991:2, præmis 35). Med andre ord skal denne fysiske eller juridiske person enten godtgøre, at han er adressat for en retsakt, som den indklagede institution angiveligt har undladt at træffe i forhold til ham, eller at den nævnte retsakt ville have berørt ham umiddelbart og individuelt på en tilsvarende måde som den måde, hvorpå adressaten for en sådan retsakt berøres (jf. i denne retning dom af 26.11.1996, T. Port, C-68/95, EU:C:1996:452, præmis 59, og af 15.9.1998, Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, T-95/96, EU:T:1998:206, præmis 58).
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 10. juli 2020 –

KF mod Satcen

(Sag T-619/19)

»Annullations- og erstatningssøgsmål – ansatte ved Satcen – kontraktansatte – Unionens retsinstansers kompetence – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – afgørelse om at indlede en administrativ undersøgelse vedrørende sagsøgeren til opfyldelse af en dom fra Retten – akt, der indeholder et klagepunkt – påstand om renter af et beløb tildelt af Retten i erstatning for det lidte tab – artikel 76, litra d), i procesreglementet – åbenbart, at sagen skal afvises«

1. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – Unionens retsinstansers kompetence – afgørelser truffet af EU-Satellitcentret vedrørende personaleadministration – omfattet (Art. 2 TEU, 19, stk. 1, TEU, art. 21 TEU og 23 TEU samt art. 24, stk. 1, andet afsnit, TEU; art. 263 TEUF og 268 TEUF, art. 275, stk. 1, TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47; Rådets afgørelse (FUSP) 2017/824, art. 28) (jf. præmis 18, 20-22, 24-28 og 30)

2. EU’s agenturer – EU-Satellitcentret (Satcen) – personalevedtægt – søgsmålsprocedure – søgsmål ved Unionens retsinstanser – søgsmål rettet mod afgørelsen om afvisning af klage – formaliteten (Art. 263 TEUF; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og art. 91, stk. 1) (jf. præmis 36)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger over for tredjemand – afgørelse om indledning af en administrativ undersøgelse i EU-Satellitcentret – forberedende retsakt – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Rådets afgørelse (FUSP) 2017/824, art. 27, og bilag IX, art. 1 og 2) (jf. præmis 39)

Angående

Dels et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen truffet af Satcens direktør den 3. juli 2019 om indledning af en undersøgelse vedrørende sagsøgeren, dels et søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt navnlig som følge af denne afgørelse.

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) KF betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.

3) Det er ufornødent at træffe afgørelse om anmodningen om intervention fra Rådet for Den Europæiske Union.
104

I den foreliggende sag følger det af 8., 35. og 38. betragtning til den anfægtede forordning, at Kommissionen har angivet at have modtaget tretten svar på stikprøven fra eksporterende møllere fra Cambodja. Tre af disse blev indledningsvis udvalgt på grundlag af den største eksportmængde til Unionen. Efter yderligere vurdering og kommentarer fra CRF udskiftede Kommissionen to eksportører i Cambodja og præciserede, at kun én eksporterende virksomhed i Cambodja i sidste ende svarede på spørgeskemaet. De af undersøgelsesproceduren og stikprøven omfattede cambodjanske virksomheders egenskab af eksporterende er således ubestridt. Ligeledes har Kommissionen ikke bestridt, at de cambodjanske eksportører, der således er identificeret og berørt af den procedure, der førte til vedtagelsen af den anfægtede forordning, er medlemmer af CRF. Herunder er Amru Rice (Cambodia) Co., Ltd bl.a. identificeret i den anfægtede forordning, og Golden Rice (Cambodia) Co., Ltd har svaret på spørgeskemaet fra Kommissionen.
2.

Økonomisk og monetær politik – økonomisk politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutter – enhed frataget den tilladelse, der kræves for adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut – ECB’s beføjelse til at udføre tilsynsopgaver i forhold til en sådan enhed – foreligger ikke [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 4, stk. 1; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 2, nr. 1) og 3), art. 3, stk. 3, art. 4 og art. 14, stk. 1 og 5; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36, art. 9, stk. 1] (jf. præmis 35-41)
20

Til støtte for sin anmodning om ekstraordinær genoptagelse har sagsøgeren påberåbt sig den faktiske omstændighed, at intervenienten har taget sin indsigelse mod registreringen af varemærket WONDERLAND tilbage. Sagsøgeren har gjort gældende, at denne faktiske omstændighed var ukendt for sagsøgeren selv og for Retten på tidspunktet for forkyndelsen af kendelsen af 10. juli 2020, WONDERLAND (T-616/19, ikke trykt i Sml., EU:T:2020:334). Sagsøgeren har gjort gældende, at dette nye forhold bør foranledige Retten til at afsige en kendelse om, at det er ufornødent at træffe afgørelse, og således anvende en anden løsning end den, der blev lagt til grund i ovennævnte kendelse.
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. juli 2020 –

Wagenknecht mod Det Europæiske Råd

(Sag T-715/19 R)

»Begæring om foreløbige forholdsregler – hovedsøgsmålet afvist – ufornødent at træffe afgørelse«

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – hovedsagen afvist – begæringen har mistet sin genstand – ufornødent at træffe afgørelse

(Art. 278 TEUF)

(jf. præmis 3-6)

Angående

Anmodning indgivet på grundlag af artikel 279 TEUF med henblik på over for Det Europæiske Råd at få iværksat en foreløbig forholdsregel, hvorefter Rådet i de første konklusioner, som det vedtager efter offentliggørelsen af denne foreløbige forholdsregel, pålægges at vedtage en erklæring om, at det er forbudt for enhver juridisk person som Andrej Babiš, der i sin egenskab af premierminister for Den Tjekkiske Republik har en reel tilknytning til Det Europæiske Råd, er reel ejer eller en af de reelle ejere af, eller, med hensyn til en sådan juridisk person, har en familiemæssig tilknytning til en af ejerne heraf eller enhver anden personlig, erhvervsmæssig eller kommerciel tilknytning til en sådan ejer, fra den 2. august 2018 eller på ethvert senere tidspunkt, i henhold til forordningen om fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for årene 2021-2027, at modtage midler fra det nuværende eller fremtidige EU-budget, navnlig i form af direkte landbrugsstøtte og enhver udbetaling, udgift, garanti eller anden fordel i henhold til denne ramme.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om foreløbige forholdsregler.
46

Hvis det havde været muligt for Retten at fastslå følgerne af tilbagetagelsen af indsigelsen foretaget af intervenienten i sag T-616/19 under sagens behandling, kunne Retten i givet fald have afsagt en kendelse om, at det var ufornødent at træffe afgørelse frem for en kendelse, der indeholder faktiske og retlige betragtninger til ugunst for ansøgeren om ekstraordinær genoptagelse. Da dette ikke var tilfældet, udgør det ekstraordinære retsmiddel, som ekstraordinær genoptagelse er, netop det eneste, der kan give ansøgeren om ekstraordinær genoptagelse mulighed for at anmode Retten om at træffe en afgørelse, der, henset til tilbagetagelsen af indsigelsen, ikke indeholder faktiske eller retlige betragtninger til ugunst for denne ansøger.
21

Ifølge artikel 263, stk. 6, TEUF, der indeholder forskellige bestemmelser om de formaliteter – såsom meddelelse eller offentliggørelse – der har betydning for det tidspunkt, fra hvilket fristen for anlæggelse af annullationssøgsmål løber, er der i øvrigt intet til hinder for, at en sagsøger anlægger sag for Unionens retsinstanser, så snart den anfægtede retsakt er vedtaget, og ikke venter, indtil afgørelsen er forkyndt eller offentliggjort. Det er således ikke i denne artikel præciseret, at et sådant søgsmål er betinget af, at denne retsakt er blevet offentliggjort eller meddelt sagsøgeren. For at sikre de berørte personer et tilstrækkeligt tidsrum til at anfægte en offentliggjort EU-retsakt på et kvalificeret grundlag, begynder fristen for at anlægge sag til prøvelse af en sådan retsakt følgelig i overensstemmelse med artikel 263, stk. 6, TEUF ikke at løbe før dens offentliggørelse. Følgelig ville et søgsmål til prøvelse af en EU-retsakt før dens offentliggørelse, og så snart denne retsakt er blevet vedtaget, i øvrigt på ingen måde gribe ind i selve formålet med søgsmålsfristen, som består i at værne om retssikkerheden ved at undgå, at EU-retsakter, der afføder retsvirkninger, kan anfægtes i ubegrænset tid. Det følger heraf, at selv om søgsmålsfristerne, ved udløbet af hvilke en retsakt bliver endelig, begynder at løbe ved offentliggørelsen af retsakten, udgør offentliggørelsen ikke en betingelse for at udøve søgsmålsretten til prøvelse af den pågældende retsakt (jf. i denne retning dom af 26.9.2013, PPG og SNF mod ECHA, C-626/11 P, EU:C:2013:595, præmis 35-39). Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at det, som anført ovenfor i præmis 18, kun er muligt at anlægge en sag inden offentliggørelsen af den omtvistede retsakt på betingelse af, at den pågældende retsakt har retligt bindende virkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 18. december 2020 –

Micreos Food Safety mod Kommissionen

(Sag T-568/19)

»Annullationssøgsmål – folkesundhed – forordning (EF) nr. 853/2004 – produkt baseret på bakteriofag, der anvendes til at mindske forekomsten af den patogene bakterie Listeria monocytogenes i spiseklare animalske fødevarer – afslag på ansøgning om godkendelse af Listex™ P100 som dekontaminerende middel i spiseklare animalske fødevarer – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – akt, der ikke har til formål at medføre bindende retsvirkninger – rent bekræftende retsakt – oplysende retsakt – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – retsakt, der udelukkende indeholder en stillingtagen til en foreløbig og forberedende foranstaltning – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 853/2004, art. 3, stk. 2) (jf. præmis 37-39, 95 og 106-108)

2. Annullationssøgsmål – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse, der bekræfter en tidligere, ikke rettidigt anfægtet afgørelse – afvisning – begrebet bekræftende afgørelse – beslutning vedtaget efter afslutningen af en fornyet undersøgelse af den tidligere beslutning og på grundlag af nye omstændigheder – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 853/2004) (jf. præmis 51, 56, 58, 71, 73-77, 81, 91 og 92)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – skrivelse fra Kommissionen, der begrænser sig til at give en fortolkning af en retsakt, og som blot udtrykker en opfattelse – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 853/2004, art. 3, stk. 2) (jf. præmis 116, 117, 123, 125-133 og 135)

4. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – retsakt, der har rent oplysende karakter – udelukket (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 853/2004, art. 3, stk. 2) (jf. præmis 151, 152, 157 og 165)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens angivelige afgørelser af 17. juni 2019, hvorved Kommissionen for det første afslog sagsøgerens oprindelige ansøgning om godkendelse af Listex™ P100 som dekontaminerende middel i spiseklare animalske fødevarer eller tog denne ansøgning op til fornyet overvejelse, for det andet afslog sagsøgerens alternative ansøgning om at betragte dette produkt som et ikke-dekontaminerende teknisk hjælpestof og for det tredje forbød markedsføring af dette produkt som teknisk hjælpestof til disse varer i Den Europæiske Union.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. december 2020 –

Universität Bremen mod REA

(Sag T-660/19)

»Annullationssøgsmål – projekt om tilskud – rammeprogram for forskning og innovation »Horisont 2020« – indkaldelse af forslag H2020-SC6-Governance-2019 – REA’s afgørelse om afvisning af et forslag – manglende repræsentation ved en advokat – åbenbart, at søgsmålet skal afvises«

Retslig procedure – stævning – formkrav – betingelser vedrørende den, der skriver under – egenskab af en anden person i forhold til parterne – enhed, der er repræsenteret af en person, der faktisk ejer og udøver vigtige funktioner i denne – manglende overholdelse af uafhængighedskravet – afvisning

(Statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3; Rettens procesreglement, art. 51, stk. 1)

(jf. præmis 16-24 og 27)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af REA’s afgørelse Ares(2019) 4590599 af 16. juli 2019 om afvisning af det forslag, som sagsøgeren havde indgivet i forbindelse med indkaldelse af forslag H2020-SC6-Governance-2019.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Niende Afdeling) af 16. oktober 2020 – L. Oliva Torras mod EUIPO – Mecánica del Frío (Koblinger til køretøjer)

(Sag T-629/19)

»EF-design – ugyldighedssag – registreret EF-design, der gengiver en kobling til tilslutning af køle- eller klimatiseringsudstyr til et motorkøretøj – ugyldighedsgrund – manglende iagttagelse af betingelserne for beskyttelse – artikel 4-9 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002 – rækkevidden af appelkammerets undersøgelse – anbringender vedrørende begrundelsen for en anden afgørelse – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet«

1. EF-design – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – Rettens kompetence – prøvelse af lovligheden af appelkamrenes afgørelser – grænser (jf. præmis 25)

2. Retslig procedure – afgørelse truffet ved en begrundet kendelse – betingelser – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet – irrelevante anbringender – anbringender vedrørende begrundelsen for en anden afgørelse (Rettens procesreglement, art. 126) (jf. præmis 26, 47, 50, 62 og 79)

3. EF-design – afkald og ugyldighed – ugyldighedsbegæring – undersøgelse af ansøgningen – kontorets kompetence til at undersøge samtlige betingelser fastsat i artikel 4-9 i forordning nr. 6/2002 – rækkevidde [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 4-9, art. 25, stk. 1, litra b), og art. 63, stk. 1, andet punktum] (jf. præmis 51 og 52)

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. juli 2019 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1399/2017-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem L. Oliva Torras og Mecánica del Frío.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 6. oktober 2020 –

Sharpston mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-184/20)

»Annullationssøgsmål – Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen – skrivelse fra Domstolens præsident, hvori medlemsstaterne opfordres til at udnævne en generaladvokat – akt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – afvisning«

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – skrivelse fra Domstolens præsident, hvori medlemsstaterne opfordres til at udnævne en generaladvokat – skrivelse, der ikke fremkalder bindende retsvirkninger – afvisning af sagen

(Art. 263 TEUF)

(jf. præmis 26-33)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen indeholdt i skrivelsen fra Domstolens præsident af 31. januar 2020 til formanden for Rådet for Den Europæiske Union, hvori medlemsstaterne blev opfordret til at udnævne en generaladvokat til den stilling, der p.t. er besat af sagsøgeren.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 6. oktober 2020 –

Sharpston mod Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer

(Sag T-180/20)

»Annullationssøgsmål – Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen – erklæring fra konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer om konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden for generaladvokaterne ved Domstolen – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – afvisning«

Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – søgsmål anlagt til prøvelse af erklæringen fra konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer – afvisning

(Art. 253, stk. 1, TEUF, art. 256 TEUF og art. 263 TEUF; statutten for Domstolen, art. 51)

(jf. præmis 29-35)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af erklæringen fra konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer om konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union for generaladvokaterne ved Den Europæiske Unions Domstol af 29. januar 2020.

Konklusion

1) Sagen afvises.
3.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – midlertidige foranstaltninger – betingelser for tildeling – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – økonomisk tab – situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare – pligt til at fremlægge konkrete og præcise oplysninger, der underbygges af detaljerede dokumenter – nødvendigt at fremlægge et retvisende og fuldstændigt billede af selskabets økonomiske situation – henvisning til betaling, der kan betyde en betydelig begrænsning af et privat selskabs virksomhed, navnlig under en covid-19-pandemi, kan ikke afhjælpe manglende angivelser om selskabets finansielle situation – ingen uopsættelighed (Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 36-43)
1.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – midlertidige foranstaltninger – betingelser for tildeling – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 14-17)
3.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – midlertidige foranstaltninger – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – økonomisk tab – tabets alvorlige karakter – vurdering i tilfælde af mangel af oplysninger vedrørende den pågældende virksomheds størrelse – økonomisk tab, der objektivt set er betydeligt, og som er lidt af en virksomhed, som angiveligt følger af forpligtelsen til endeligt at træffe et vigtigt forretningsmæssigt valg inden for en ubelejlig frist – risiko, der normalt skal bæres af en virksomhed, der udøver virksomhed inden for rammerne af et stærkt reguleret marked (Art. 278 TEUF og 279 TEUF) (jf. præmis 64 og 65)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 4. maj 2020 –

Csordas m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-146/20 R)

»Særlige rettergangsformer – personalesag – valg af den lokale afdeling i Luxembourg af Kommissionens personaleudvalg – lovlighed – institutionens kontrolpligt – begæring om foreløbige forholdsregler – fumus boni juris foreligger ikke«

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af fuldbyrdelse – midlertidige foranstaltninger – betingelser for tildeling – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – kumulativ karakter – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler – afvejning af samtlige interesser i sagen (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 3) (jf. præmis 17-20 og 26)

2. Tjenestemænd – repræsentation – personaleudvalg – valg – lovlighed – institutionernes pligt til at sikre valghandlingers lovlighed – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 9, stk. 2, art. 90 og 91) (jf. præmis 24 og 25)

3. Tjenestemænd – repræsentation – personaleudvalg – valg – ordning, der finder anvendelse på det centrale personaleudvalg og på de lokale afdelinger af Kommissionens personaleudvalg – informationer, som vælgerne skal gøres bekendt med – en kandidats tilknytning til eller opbakning fra en fagforening eller faglig sammenslutning – valgfrit og sekundært element (Tjenestemandsvedtægten, art. 9, stk. 2) (jf. præmis 36-38)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF og på artikel 91, stk. 4, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union med påstand principalt dels om at opnå udsættelse af gennemførelsen for det første af skrivelsen af 26. november 2019 fra valgkontoret med oplysning om resultaterne af valget til den lokale afdeling i Luxembourg af Kommissionens personaleudvalg, for det andet af Kommissionens afgørelse af 28. november 2019 vedrørende beregningen af repræsentationen af de faglige organisationer i udvalget, for det tredje af mandatet for den lokale afdeling i Luxembourg af Kommissionens personaleudvalg efter valget i november 2019, for det fjerde af den lokale afdeling i Luxembourg af Kommissionens personaleudvalgs udpegning af delegerede til Kommissionens centrale personaleudvalg, for det femte af enhver afgørelse om tildeling af yderligere ressourcer til Kommissionens personalerepræsentanter, dels om, at Kommissionen tilpligtes at lade det afgående personaleudvalg fungere indtil datoen for afsigelsen af dommen i hovedsagen, idet den begrænser dette mandat til de verserende sager, og subsidiært om dels, at Kommissionen tilpligtes at begrænse mandatet for den lokale afdeling i Luxembourg af Kommissionens personaleudvalg efter valget i november 2019 til de verserende sager, dels at denne lokale afdeling tilpligtes at udpege de repræsentanter, der foreslås af Union syndicale Luxembourg, til Kommissionens centrale personaleudvalg.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
5.

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – spørgsmål stillet i forbindelse med en begæring til Retten om at hjemvise sagen til Domstolen – Rettens manglende kompetence (Art. 256 TEUF og267 TEUF; statutten for Domstolen, art. 51) (jf. præmis 47-51)