Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – forpligtelse til at træffe afgørelse vedrørende en anmodning om henvisning inden en frist på ti dage

(Rådets forordning nr. 139/2004, art. 22, stk. 3)

2. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse

(Rådets forordning nr. 139/2004)

3. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – Kommissionens kompetence begrænset til fusioner af fællesskabsdimension

(Art. 10 EF; Rådets forordning nr. 139/2004, art. 1, stk. 1, og art. 21)

4. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – Kommissionens forpligtelser over for en klager, som gør gældende, at anmeldelsespligten er tilsidesat

(Rådets forordning nr. 139/2004)

5. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Rådets forordning nr. 139/2004, art. 5)

6. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1606/2002, art. 4; Rådets forordning nr. 139/2004, art. 5; Kommissionens forordning nr. 707/2004)

7. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 98/C 66/04)

8. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Art. 95, stk. 1, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1606/2002; Rådets forordning nr. 139/2004, art. 1 og 5)

9. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 98/C 66/04, punkt 26 og 27)

10. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Rådets forordning nr. 139/2004; Kommissionens meddelelse 98/C 66/04, punkt 26 og 27)

11. Konkurrence – fusioner – fusion af fællesskabsdimension – kriterier for vurderingen

(Rådets forordning nr. 139/2004, art. 5, stk. 1; Kommissionens meddelelse 98/C 66/04, punkt 9 og 13)

Sammendrag

1. Ifølge artikel 22, stk. 3, i forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser skal Kommissionen træffe afgørelse vedrørende en anmodning om henvisning inden ti dage, idet den i modsat fald antages at have truffet stiltiende afgørelse om accept af henvisningen.

Hvis der er tvist om bestemmelsen af en fusions fællesskabsdimension, bør Kommissionen ikke udtale sig om derom, før den har truffet afgørelse vedrørende anmodningen om henvisning, da den ellers ikke har mulighed for at foretage en omhyggelig undersøgelse af dette spørgsmål.

(jf. præmis 64)

2. Forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser fastsætter ikke en særlig procedure til bestemmelse af, om en fusion har fællesskabsdimension. Den omstændighed, at Kommissionen ikke har oplyst en klager om den procedure, som den agtede at følge ved undersøgelsen af, om fusionen havde fællesskabsdimension eller ej, kan kun berøre lovligheden af den beslutning, der er vedtaget ved afslutningen af proceduren, såfremt kontradiktionsprincippet er tilsidesat.

(jf. præmis 72 og 73)

3. Den omstændighed, at Kommissionen har enekompetence til at undersøge, om en fusion har fællesskabsdimension, medfører ikke automatisk, at Kommissionen har enekompetence til at bestemme, om fusionen har fællesskabsdimension.

Herom gælder, at det ifølge forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser i første række påhviler de pågældende virksomheder at foretage en første vurdering af fusionens dimension og derefter bestemme, hvilke myndigheder den påtænkte fusion skal anmeldes til. Når en fusion ikke anmeldes til Kommissionen, men til myndighederne i en eller flere medlemsstater, tilkommer det de nationale myndigheder at efterprøve, om den fusion, som de behandler, kan tænkes at have fællesskabsdimension. Dette følger navnlig af forpligtelsen til loyalt samarbejde i henhold til artikel 10 EF og af forordningens artikel 21, hvorefter Kommissionen har enekompetence til at undersøge, om fusioner af fællesskabsdimension er forenelige med fællesskabsretten, og det heraf følgende forbud for medlemsstaterne mod at anvende deres nationale konkurrencelovgivning. I denne situation har Kommissionen dog stadig mulighed for at bestemme, at fusionen i modsætning til, hvad medlemsstaternes myndigheder antager, har fællesskabsdimension og henhører under dens enekompetence.

(jf. præmis 98 og 99)

4. Forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser indeholder ingen særlig bestemmelse, der udtrykkeligt fastsætter en forpligtelse for Kommissionen til af egen drift at sikre, at enhver fusion, som den ikke får anmeldt, ikke rent faktisk har fællesskabsdimension. Når Kommissionen får forelagt en klage af en virksomhed, som er af den opfattelse, at en fusion, der ikke er anmeldt til Kommissionen, har fællesskabsdimension, er Kommissionen forpligtet til at tage stilling til det principielle spørgsmål om, hvorvidt den har kompetence som kontrolmyndighed. I denne forbindelse påhviler det principielt den klagende part at godtgøre berettigelsen af sin klage, idet Kommissionen dog i overensstemmelse med god forvaltningsskik skal foretage en omhyggelig og uvildig undersøgelse af de klager, den får forelagt, og give en begrundet besvarelse af de argumenter, som klageren fremfører til støtte for, at Kommissionen har enekompetence til at træffe afgørelse vedrørende fusionen.

(jf. præmis 100)

5. Hvad angår bestemmelsen af en fusions fællesskabsdimension kan Kommissionen ikke være forpligtet til i hvert enkelt tilfælde af egen drift at sikre sig, at de reviderede regnskaber, som den har fået forelagt, giver et pålideligt billede af de faktiske forhold, og til at undersøge alle de justeringer, der kan komme på tale. Kun såfremt dens opmærksomhed henledes på særlige problemer, er den forpligtet til at undersøge dem.

(jf. præmis 115)

6. Hvad angår bestemmelsen af en fusions fællesskabsdimension er det praktiske grunde, som tilsiger, at forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser henviser til omsætningen i det foregående regnskabsår. Begrundelsen herfor er, at der normalt kun findes reviderede regnskaber for hele det sidste regnskabsår, idet regnskaberne for senere perioder ikke udviser de garantier, som er knyttet til reviderede regnskaber.

Hvad angår en fusion, som har fundet sted i 2005, er regnskaberne for det sidste regnskabsår i forordningens artikel 5’s forstand regnskaberne vedrørende regnskabsåret 2004. En virksomhed, som er forpligtet til at udarbejde årsregnskaber, som skal revideres, råder kun over én type officielle regnskaber, nemlig de regnskaber, som er udarbejdet og revideret i overensstemmelse med gældende lovgivning. Ifølge artikel 4 i forordning nr. 1606/2002 om anvendelse af internationale regnskabsstandarder finder IFRS-standarderne først anvendelse og er først obligatoriske fra regnskabsåret 2005. Forordning nr. 707/2004 om ændring af forordning nr. 1725/2003 om vedtagelse af visse internationale regnskabsstandarder i overensstemmelse med forordning nr. 1606/2002 foreskriver alene, at regnskaberne for regnskabsåret 2004 skal »afstemmes med« IFRS-standarderne for at lette overgangen mellem de tidligere og nye standarder ved at give aktionærer og investorer en reference for sammenligning af regnskaberne for regnskabsåret 2005, som er de første regnskaber, der er udarbejdet i overensstemmelse med de nye standarder. I øvrigt udviser de »afstemte« regnskaber for regnskabsåret 2004, som alene er udfærdiget med henblik på en sammenligning, ikke de samme garantier som de officielle regnskaber, der er udarbejdet i overensstemmelse med generelle regnskabsmæssige principper, og som er undergivet revisionspligt. Følgelig kan den omstændighed, at de nye IFRS-regnskabsbestemmelser var gældende på tidspunktet for fremsættelsen af det offentlige tilbud i 2005 om overtagelse, ikke tillægges betydning.

(jf. præmis 128 og 129)

7. Selv om det efter Fællesskabets ordning om fusioner er muligt at tage hensyn til begivenheder, som er indtruffet i virksomheden efter afslutningen af det sidste regnskabsår, såsom overdragelse eller erhvervelse af virksomheder inden for det løbende regnskabsår, er det principielle formål hermed, som det fremgår af meddelelsen om beregning af omsætning efter forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, at tage hensyn til ændringer, som er indtruffet i virksomhedens økonomiske situation, og ikke at foretage en fuldstændig revision af regnskaberne vedrørende økonomiske forhold, som er uændrede. Det ville være i strid med de krav om retssikkerhed og hurtighed, som tilstræbes af fællesskabslovgiver, at lade fællesskabsforordningens anvendelighed på fusioner afhænge af, at Kommissionen foretog en fuldstændig nyvurdering af de pågældende virksomheders regnskabsmæssige situation.

(jf. præmis 132)

8. For det første forpligter formålet om en bedømmelse af virksomhedernes økonomiske styrke ikke Kommissionen til ved en konkret anvendelse af artikel 1 og 5 i forordning nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser at foretage en generel vurdering af de fordele, som er knyttet til de forskellige regnskabsmetoder, som er foreskrevet i fællesskabsretten, navnlig ikke, når der findes regnskaber, som er revideret i overensstemmelse med én af disse regnskabsstandarder, og det netop var denne standard, som var foreskrevet såvel i national ret som i den på daværende tidspunkt gældende fællesskabsret.

Hvad for det andet angår den omstændighed, at fællesskabslovgiver fandt, at de internationale regnskabsstandarder, som blev vedtaget ved forordning nr. 1606/2002 om anvendelse af internationale regnskabsstandarder, burde give mulighed for at opnå et pålideligt billede af virksomhedernes finansielle situation, indebærer denne omstændighed ikke uden videre, at disse standarder er teknisk overlegne ved anvendelsen af artikel 5 i forordning nr. 139/2004 om fusioner i forhold til de regnskabsstandarder, som ifølge medlemsstaternes lovgivning var gældende indtil den 1. januar 2005. Forordning nr. 1606/2002, som er vedtaget på grundlag af artikel 95, stk. 1, EF, udgør en harmoniseringsforanstaltning og indeholder ingen værdidom vedrørende de forskellige nationale standarder.

(jf. præmis 144 og 145)

9. Det fremgår af meddelelsen om beregning af omsætning efter forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, at de pågældende virksomheders omsætning skal beregnes på grundlag af pålidelige, objektive og let identificerbare tal. Selv om det angives i meddelelsens punkt 26, at Kommissionen »derfor generelt [vil] lægge reviderede eller alle andre endelige regnskaber til grund […]«, og at Kommissionen »under alle omstændigheder [er] tilbageholdende med at anvende interne regnskaber eller enhver anden form for foreløbige regnskaber, medmindre der er tale om ekstraordinære omstændigheder«, er dette ikke ensbetydende med, at meddelelsen ligestiller reviderede regnskaber og »andre endelige regnskaber«. Meddelelsens punkt 26 kan ikke fortolkes således, at den indeholder flere valgmuligheder, som der kan vælges frit imellem, men at den har til formål at dække de særlige situationer, hvor der ikke findes reviderede regnskaber for det sidste regnskabsår. Meddelelsens punkt 27 omhandler i øvrigt kun de senest reviderede regnskaber og ikke »andre endelige regnskaber«.

(jf. præmis 146)

10. De ekstraordinære omstændigheder, som er omhandlet punkt 26 og 27 i meddelelsen om beregning af omsætning efter forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, og som giver Kommissionen mulighed for at tage hensyn til driftsregnskaber eller andre former for midlertidige regnskaber, vedrører alene, når bortses fra forskellene i de regnskabsstandarder, som anvendes i stater uden for Den Europæiske Union, nødvendigheden af at tage hensyn til væsentlige og vedvarende ændringer af betydning for de pågældende virksomheders faktiske økonomiske situation (erhvervelser og overdragelser, som er foretaget efter revisionen af regnskaberne, lukning af en fabrik).

(jf. præmis 179)

11. Som angivet i punkt 9 i meddelelsen om beregning af omsætning efter forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, omfatter det omsætningsbegreb, der er omhandlet i forordningens artikel 5, udtrykkeligt »provenu fra salg af varer og præstering af tjenesteydelser«.

Meddelelsen indeholder mulighed for i visse undtagelsestilfælde at bestemme omsætningen på anden måde end på grundlag af det samlede provenu fra salg af varer og præstering af tjenesteydelser. Herom præciseres det i meddelelsens punkt 13, at omsætningen i en servicevirksomhed, der optræder som mellemmand, er det samlede provisionsbeløb, den modtager. Dette punkt i meddelelsen vedrører en særlig kategori af mellemmænd, som kun opererer inden for servicesektoren, og hvis eneste vederlag består i det provenu, de modtager. Der er derfor tale om en undtagelse fra hovedreglen om, at den relevante omsætning skal bestemmes på grundlag det samlede provenu. Følgelig må begrebet mellemmænd fortolkes indskrænkende.

Heraf følger, at distributørernes virksomhed, som bl.a. består i at købe elektricitet eller gas hos deres leverandører og at distribuere og sælge den til den endelige forbruger, ikke kan betegnes som præstering af tjenesteydelser, der er begrænset til levering af et produkt for producenters og andre erhvervsdrivendes regning. Juridisk set kan en sådan distributionsvirksomhed derfor ikke anses for en mellemmand i punkt 13’s forstand og er principielt ikke omfattet af den heri omhandlede undtagelse, da de indkomster, som virksomheden modtager for distributionen, beror på dens ordinære drift i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 139/2004.

(jf. præmis 203, 208, 210, 211 og 216)