Den irske regering og Det Forenede Kongerige har anført, at begæringen om udtalelse ikke kan antages til realitetsbehandling. Den danske, den finske og den svenske regering har ligeledes rejst spørgsmålet, om begæringen er fremsat for tidligt.

I de mundtlige bemærkninger har den irske regering anført, at der ikke foreligger et specifikt forslag til en tiltrædelsesaftale, som Domstolen kan udtale sig om. Der er mange tekniske problemer, og der kan tænkes forskellige løsninger herpå. Endvidere eider endnu ikke taget stilling til, hvem der skal forhandle.

Ifølge Det Forenede Kongerige er der ikke »påtænkt« en aftale i den i traktatens artikel 228, stk. 6, forudsatte betydning. Der kan først indhentes en udtalelse fra Domstolen efter indgående forhandlinger om udkastet til aftale. I udtalelse 1/78 af 4. oktober 1979 (Sml. s. 2871) blev begæringen om udtalelse ganske vist antaget til realitetsbehandling, selv om der stadig skulle finde forhandlinger sted. Da begæringen blev indgivet, forelå der imidlertid et udkast til aftale, forhandlingerne pågik, mens begæringen blev behandlet, og Domstolen blev orienteret om den seneste udvikling i teksterne, inden den afgav sin udtalelse. I dette tilfælde er der derimod ikke noget udkast til aftale, og der er ikke påtænkt forhandlinger, inden udtalelsen skal afgives. Det var relevant at fremsætte begæring 1/78, fordi der var forskellige opfattelser af, hvad der var den rette hjemmel for aftalen. I dette tilfælde er der enighed om, at der kun er en mulig hjemmel, nemlig traktatens artikel 235.

Ud over de grundlæggende problemer, som Rådet har nævnt, har Det Forenede Kongerige omtalt andre vanskeligheder. Det Forenede Kongerige har nævnt spørgsmålet om rækkevidden af tiltrædelsen, når henses til de forbehold, medlemsstaterne har taget, medlemsstaternes ret til på et hvilket som helst tidspunkt at fravige visse bestemmelser i konventionen og faren for forskelle i medlemsstaternes og Fællesskabets forpligtelser, problemet med Fællesskabets deltagelse i de ved konventionen oprettede organer, navnlig den fremtidige enhedsdomstol, kompetencefordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne, vanskelighederne ved, at Fællesskabet tiltræder konventionen uden forinden at have tiltrådt Europarådet, og spørgsmålet om, hvad der skal ske i relation til EKSF-og Euratom-traktaterne. Når henses til antallet og omfanget af problemer, kan Domstolen ikke på nuværende tidspunkt afgive en udtalelse af værdi.

Traktatens artikel 235, der er eneste mulige hjemmel, forudsætter en enstemmig vedtagelse i Rådet. Der er ikke en sådan enighed, hvilket yderligere underbygger, at begæringen om udtalelse er hypotetisk og urealistisk. Domstolen har i relation til præjudicielle forelæggelser altid nægtet at udtale sig om generelle og hypotetiske spørgsmål.

Den danske regering har anført, at der ikke foreligger et udkast til en aftale. Endvidere er der endnu ikke opnået tilslutning i Rådet til, at der skal indledes forhandlinger.

Den finske regering har henvist til, at udtalelsen ifølge procesreglementets artikel 107, stk. 2, og Domstolens praksis kan angå såvel den påtænkte aftales forenelighed med traktaten som Fællesskabets kompetence. Afgørende for, om begæringen skal antages til realitetsbehandling, er i dette tilfælde, om de dokumenter, der er vedlagt begæringen eller citeret heri, udgør et hele, hvoraf den påtænkte aftale kan udledes med tilstrækkelig sikkerhed, således at Domstolen kan afgive en udtalelse. Er det tilfældet, er det forhold, at begæringen måtte være indgivet for tidligt, ikke til hinder for, at Domstolen kan udtale sig generelt vedrørende de principielle spørgsmål.

Den svenske regering har i sine mundtlige bemærkninger ligeledes anført, at der endnu ikke foreligger et udkast til aftale eller endda et forslag til afgørelse fra Rådet om indledning af forhandlinger. Selv om Domstolen måtte antage begæringen om en udtalelse til realitetsbehandling, kan man ikke undgå en senere anmodning, når de juridiske og tekniske spørgsmål er blevet rejst under forhandlingerne.