Sag C-300/02

Den Hellenske Republik

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»EUGFL – markafgrøder – forordning (EØF) nr. 729/70 – artikel 5, stk. 2, litra c) – uoverensstemmelse mellem årsopgørelsen for udgifter og de støtteberettigede udgifter – frist på 24 måneder – tilbageholdelse af støtten til landbrugere«

Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. februar 2005

Sammendrag af dom

1. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – afslag på at overtage udgifter hidrørende fra uregelmæssigheder ved anvendelsen af fællesskabsordningen – bestridt af den pågældende medlemsstat – bevisbyrde – fordeling mellem Kommissionen og medlemsstaten

(Rådets forordning nr. 729/70)

2. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – forordning nr. 729/70 – grænser for afslag på finansiering – frist på 24 måneder – begyndelsestidspunkt – Kommissionens meddelelse af resultatet af efterforskningen – betingelser

[Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2,litra c); Kommissionens forordning nr. 1663/95, art. 8,stk. 1, første afsnit]

3. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – udarbejdelse af beslutningerne – vurdering af, hvilke udgifter der skal udelukkes fra fællesskabsfinansiering – begrebet vurdering

(Kommissionens forordning nr. 1663/95, art. 8, stk. 1)

4. Landbrug – fælles landbrugspolitik – støtte til producenter af visse markafgrøder – betaling som kompensation for tab lidt i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik – pligt til at betale hele beløbet til de berettigede – tilbageholdelser hos landbrugssammenslutninger for at dække deres driftsudgifter – forbud

(Rådets forordning nr. 1765/92, art. 15, stk. 3)

1. På området for EUGFL’s finansiering af den fælles landbrugspolitik skal Kommissionen, når den afviser at finansiere en udgift, der er anmeldt af en medlemsstat, godtgøre, at der foreligger en tilsidesættelse af bestemmelserne i de fælles markedsordninger for landbruget. Kommissionen er således forpligtet til at begrunde sin beslutning, hvis der deri fastslås manglende kontrol eller mangler ved den kontrol, som vedkommende medlemsstat har gennemført. Det påhviler den imidlertid ikke udtømmende at godtgøre, at medlemsstatens kontrolforanstaltninger er utilstrækkelige, eller at de tal, som den har meddelt, er utilstrækkelige, eller at de tal, som den har meddelt, er urigtige, men at fremlægge bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til disse kontrolforanstaltninger eller disse tal. Den pågældende medlemsstat kan ikke afkræfte Kommissionens konstateringer ved simple påstande, som ikke underbygges af elementer, der godtgør et pålideligt og funktionsdygtigt kontrolsystem. Såfremt medlemsstaten ikke fører bevis for, at Kommissionens konstateringer er urigtige, udgør disse forhold, der kan give anledning til alvorlig tvivl med hensyn til indførelsen af et passende og effektivt system af foranstaltninger til overvågning og kontrol. Denne lempelse af beviskrav til Kommissionen skyldes, at medlemsstaten har bedre adgang til at indsamle og kontrollere oplysninger, der er nødvendige for afslutning af EUGFL-regnskaberne, og at medlemsstaten følgelig skal føre det mest detaljerede og fuldstændige bevis for, at kontrollen faktisk er foretaget, eller at dens tal er rigtige, og, efter omstændighederne, for, at Kommissionens beregninger er forkerte

(jf. præmis 33-36)

2. I henhold til artikel 5, stk. 2, litra c), femte afsnit, i forordning nr. 729/70 om finansieringen af den fælles landbrugspolitik, som ændret ved forordning nr. 1287/95, indføres en tidsmæssig begrænsning for de udgifter, der kan omfattes af et afslag på finansiering af EUGFL. Således bestemmer artiklen, at et afslag på finansiering ikke kan vedrøre udgifter, der er afholdt mere end 24 måneder forud for den dato, hvor Kommissionen skriftligt meddelte den pågældende medlemsstat resultaterne af sin efterforskning. Indholdet af denne skriftlige meddelelse er præciseret i artikel 8, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1663/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70 hvad angår proceduren for regnskabsafslutning hos EUGFL, Garantisektionen. Kommissionen er i sine relationer til medlemsstaterne forpligtet til at overholde de betingelser, som den i gennemførelsesforordningerne selv har pålagt sig. Manglende overholdelse af disse betingelser kan nemlig, afhængig af grovheden, medføre, at de proceduremæssige garantier, som medlemsstaterne har i henhold til artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70, gøres illusoriske.

(jf. præmis 67, 68 og 70)

3. Udtrykket »vurdering« af udgifter, der omhandles i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1663/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, skal på linje med de tilsvarende udtryk i de forskellige sprogversioner fortolkes således, at det ikke er nødvendigt at angive de omhandlede udgifter med et nøjagtigt beløb, men at det er tilstrækkeligt at angive de elementer, der er nødvendige for at beregne beløbet, i det mindste tilnærmelsesvis.

(jf. præmis 74)

4. Artikel 15, stk. 3, i forordning nr. 1765/92 om indførelse af en støtteordning for producenter af disse markafgrøder, hvorefter de i forordningen omhandlede beløb skal udbetales fuldt ud til de berettigede, forbyder de nationale myndigheder at foretage fradrag i udbetalingen for administrative omkostninger ved behandling af ansøgningerne, når dette bevirker, at støttebeløbene reduceres. Det samme gælder for landbrugsorganisationerne, der er mellemled i forbindelse med udbetaling af den omhandlede støtte.

Forpligtelsen i henhold til denne bestemmelse er en resultatforpligtelse, således at det er uden betydning, om der er indsendt klager, eller om der er indgået aftaler mellem støttemodtagerne og organisationerne om tilbageholdelse af en del af støtten.

(jf. præmis 111 og 112)