Sag C-416/10

Jozef Križan m.fl.

mod

Slovenská inšpekcia životného prostredia,

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Najvyšší súd Slovenskej republiky)

»Artikel 267 TEUF — ophævelse af en retsafgørelse — hjemvisning til den omhandlede ret — forpligtelse til at efterleve afgørelsen om ophævelse — præjudiciel forelæggelse — mulighed — miljø — Århuskonventionen — direktiv 85/337/EØF — direktiv 96/61/EF — offentlig deltagelse i beslutningsprocesser — opførelse af et affaldsdeponeringsanlæg — ansøgning om tilladelse — forretningshemmelighed — manglende udlevering af et dokument til offentligheden — virkning på gyldigheden af en afgørelse om at tillade et deponeringsanlæg — afhjælpning — vurdering af projektets indvirkning på miljøet — endelig udtalelse inden medlemsstatens tiltrædelse af Unionen — tidsmæssig anvendelse af direktiv 85/337 — søgsmål — foreløbige forholdsregler — udsættelse af gennemførelse — annullation af den anfægtede afgørelse — ejendomsret — krænkelse«

Sammendrag – Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2013

Miljø – integreret forebyggelse og reduktion af forurening – direktiv 96/61 – ret til domstolsprøvelse af en afgørelse om tilladelse – mulighed for ved en domstol eller andet kompetent nationalt organ at begære, at der træffes foreløbige forholdsregler

Miljø – integreret forebyggelse og reduktion af forurening – direktiv 96/61 – offentlig deltagelse i beslutningsprocessen – forpligtelse til at sikre adgang til relevante oplysninger – grænser – hensyn, som kan begrunde et afslag på meddelelse af miljøoplysninger – placering af et anlæg, som er omfattet af direktivets anvendelsesområde – forretnings- og fabrikshemmeligheder – rækkevidde

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – forelæggelsespligt – mulighed for at indbringe den forelæggende rets afgørelser for forfatningsdomstolen – prøvelse begrænset til en undersøgelse af en eventuel tilsidesættelse af de rettigheder og friheder, der er sikret ved den nationale forfatning eller ved en international konvention – ingen betydning

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – forelæggelsespligt – afgørelse træffes af den nationale ret efter hjemvisning fra forfatningsdomstolen – forpligtelse til at afgøre sagen på grundlag af den retsopfattelse, som forfatningsdomstolen har givet udtryk for – ingen betydning

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 53-56 og 58-60)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 64-66)

Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres som omhandlet i artikel 267, stk. 3, TEUF, er forpligtet til af egen drift at anmode Domstolen om en præjudiciel afgørelse, selv om denne ret skal træffe afgørelse i en sag, der er hjemvist til den, efter at dens første afgørelse er blevet ophævet af den omhandlede medlemsstats forfatningsdomstol, og selv om en national bestemmelse pålægger den nationale ret at afgøre sagen på grundlag af den retsopfattelse, som forfatningsdomstolen har givet udtryk for. Den omstændighed, at der foreligger en national procedureregel, kan nemlig ikke rejse tvivl om den adgang, som de nationale retter har til at forelægge Domstolen en præjudiciel anmodning, når de er i tvivl om fortolkningen af EU-retten. En bestemmelse i national ret, hvorefter vurderinger, der er foretaget af en højere ret, binder en anden national ret, kan således ikke fratage denne ret adgangen til at forelægge Domstolen fortolkningsspørgsmål vedrørende de dele af EU-retten, der berøres af sådanne retlige vurderinger. Denne ret skal nemlig have frihed til, hvis den skønner, at den højere instans’ retlige bedømmelse kan føre til, at der afsiges en dom i strid med EU-retten, at forelægge Domstolen de spørgsmål, som giver anledning til tvivl. (jf. præmis 67, 68 og 73 samt domskonkl. 1)

Muligheden for at anlægge en sag ved den omhandlede medlemsstats forfatningsdomstol til prøvelse af en national rets afgørelser, hvilken prøvelse er begrænset til en undersøgelse af en eventuel tilsidesættelse af de rettigheder og friheder, der er sikret ved den nationale forfatning eller ved en international konvention, giver ikke grundlag for at antage, at denne nationale ret ikke kan kvalificeres som en ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 267, stk. 3, TEUF. En sådan ret er derfor forpligtet til at forelægge Domstolen en anmodning om præjudiciel afgørelse, når den konstaterer, at sagens realitet indebærer, at der skal træffes afgørelse vedrørende et spørgsmål, der er omfattet af artikel 267, stk. 1, TEUF. (jf. præmis 72)

Direktiv 96/61 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved forordning nr. 166/2006, skal fortolkes således, at det kræver, at den berørte offentlighed har adgang til en byplanlægningsafgørelse, når den indeholder relevante oplysninger som omhandlet i bilag V til dette direktiv, fra indledningen af tilladelsesproceduren vedrørende det omhandlede anlæg. (jf. præmis 79 og 91 samt domskonkl. 2)

Direktiv 96/61 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved forordning nr. 166/2006, skal fortolkes således, at det, henset til bl.a. vigtigheden af placeringen af visse af de aktiviteter, der er omhandlet i direktiv 96/61, ikke tillader de kompetente nationale myndigheder at give den berørte offentlighed afslag på enhver adgang, selv delvis, til en afgørelse, hvorved en offentlig myndighed i medfør af de byplanlægningsregler, der finder anvendelse, tillader placeringen af et anlæg, som falder ind under dette direktivs anvendelsesområde, på grundlag af en beskyttelse af forretnings- og fabrikshemmeligheder, der er fastsat i henhold til national ret eller EU-retten med henblik på at beskytte en legitim økonomisk interesse. Selv hvis det antages, at visse af de elementer, der fremgår af begrundelsen for en byplanlægningsafgørelse, kan indeholde fortrolige forretnings- og fabrikshemmeligheder, kan beskyttelsen af sådanne hemmeligheder ikke i strid med artikel 4, stk. 4, i direktiv 2003/4 om offentlig adgang til miljøoplysninger anvendes som begrundelse for at give den berørte offentlighed afslag på enhver adgang, selv delvis, til den i hovedsagen omhandlede byplanlægningsafgørelse vedrørende placeringen af anlægget. (jf. præmis 82, 83 og 91 samt domskonkl. 2)

Direktiv 96/61 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved forordning nr. 166/2006, fortolket i lyset af effektivitetsprincippet, ækvivalensprincippet og artikel 6 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen), er ikke til hinder for, at et uberettiget afslag på at give den berørte offentlighed adgang til en byplanlægningsafgørelse, som må anses for at indeholde relevante oplysninger som omhandlet i bilag V til dette direktiv, under den administrative procedure i første instans kan afhjælpes under den administrative procedure i anden instans, forudsat for det første at national ret tillader, at sammenlignelige procedurefejl af intern karakter kan afhjælpes under den administrative procedure i anden instans, og for det andet at alle muligheder stadig er åbne, og at en afhjælpning på dette trin af proceduren fortsat gør det muligt for den berørte offentlighed at udøve en reel indflydelse på beslutningsprocedurens udfald. (jf. præmis 79 og 86-91 samt domskonkl. 2)

Princippet, hvorefter projekter, der kan få væsentlig indvirkning på miljøet, skal undergives en miljømæssig vurdering, finder ikke anvendelse i de tilfælde, hvor tidspunktet for den formelle indgivelse af ansøgningen om tilladelse til et projekt ligger før udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 85/337 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet. I et tilfælde, hvor den nationale procedure, som gør det muligt for en bygherre at påbegynde anlægsarbejdet til gennemførelse af sit projekt, indebærer flere på hinanden følgende led, og hvor en tilladelse som omhandlet i direktiv 85/337 således består af en kombination af flere særskilte afgørelser, skal tidspunktet for den formelle indgivelse af ansøgningen om tilladelse til projektet fastsættes til den dag, hvor bygherren har indgivet en ansøgning med henblik på indledning af procedurens første led. (jf. præmis 94 og 103)

Artikel 15a i direktiv 96/61 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening skal fortolkes således, at den berørte offentlighed inden for rammerne af den søgsmålsadgang, der er fastsat i denne bestemmelse, skal have mulighed for ved en domstol eller andet ved lov nedsat uafhængigt og upartisk organ at begære, at der træffes foreløbige forholdsregler, som midlertidigt udsætter anvendelsen af en tilladelse som omhandlet i dette direktivs artikel 4, indtil der træffes endelig afgørelse. (jf. præmis 110 og domskonkl. 3)