Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål fysiske eller juridiske personer retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt toldkontingent for import af bananer forordninger, der fastsætter en nedsættelses- og justeringskoefficient til beregning af den mængde, der skal tildeles de erhvervsdrivende søgsmål anlagt af erhvervsdrivende afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF), og art. 189, stk. 2 og 4 (nu art. 249, stk. 2 og 4, EF); Kommissionens forordning nr. 1869/95, nr. 1561/96, nr. 1155/97, nr. 1721/98 og nr. 1586/1999)

2. Ansvar uden for kontraktforhold betingelser tilstrækkelig kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private institution, der ikke råder over noget skøn en overtrædelse af fællesskabsretten i sig selv tilstrækkelig

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))

3. Ansvar uden for kontraktforhold betingelser konstatering af en fejl eller en ulovlighed ikke en tilstrækkelig betingelse

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))

Sammendrag

1. Søgsmål, hvorunder der påstås annullation af forordninger, der fastsætter nedsættelses- og justeringskoefficienter til beregning af den mængde bananer, der skal tildeles hver enkelt erhvervsdrivende i kategorierne A og B inden for toldkontingenter, og som er anlagt af erhvervsdrivende i de nævnte kategorier, må afvises. Disse forordninger fremtræder som almengyldige foranstaltninger i traktatens artikel 189, stk. 2's forstand (nu artikel 249, stk. 2, EF). De finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger i forhold til persongrupper, der er fastlagt generelt og abstrakt, nemlig alle erhvervsdrivende i kategorierne A og B (i 1993-ordningen) eller alle traditionelle erhvervsdrivende (i 1999-ordningen). Disse forordninger er følgelig efter deres art almengyldige og udgør ikke beslutninger i traktatens artikel 189, stk. 4's forstand.

( jf. præmis 108, 109 og 110 )

2. For så vidt angår Fællesskabets erstatningsansvar for tab, der er forvoldt borgerne, skal den adfærd, der foreholdes institutionen, udgøre en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse af en bestemmelse, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder. Det afgørende kriterium for, om en overtrædelse af fællesskabsretten kan anses for tilstrækkelig kvalificeret, er, om en fællesskabsinstitution åbenbart og groft har overskredet grænserne for sine skønsbeføjelser. Såfremt den pågældende institution råder over et stærkt begrænset eller intet skøn, kan selve den omstændighed, at der er begået en overtrædelse af fællesskabsretten, være tilstrækkelig til at bevise, at der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse. Det bemærkes særligt, at såfremt der konstateres en ulovlighed, som under tilsvarende omstændigheder ikke ville være blevet begået af en normalt forsigtig og påpasselig administration, kan det konkluderes, at institutionens adfærd har udgjort et retsstridigt forhold, der kan pådrage Fællesskabet ansvar i henhold til traktatens artikel 215 (nu artikel 288 EF).

Det forhold, om en retsakt udstedt af en institution er generel eller individuel, er ikke et kriterium, der er afgørende for fastlæggelsen af grænserne for det skøn, den pågældende institution råder over.

( jf. præmis 134 og 136 )

3. Konstateringen af en fejl eller en ulovlighed fra en institutions side er ikke i sig selv tilstrækkelig til at pådrage Fællesskabet ansvar uden for kontrakt, medmindre denne fejl eller ulovlighed er præget af en manglende påpasselighed eller forsigtighed. Heraf følger, at såfremt der i forbindelse med fastsættelsen af nedsættelses-/justeringskoefficienterne til beregning af den mængde bananer, der skal tildeles hver enkelt erhvervsdrivende i kategorierne A og B inden for toldkontingenter, har foreligget eventuelle afvigelser mellem de tal, der var meddelt af de nationale myndigheder, og tallene fra Eurostat eller vedrørende andre oplysninger angående de mængder bananer, der blev markedsført eller indført i Fællesskabet under de pågældende referenceperioder, er dette ikke i sig selv et bevis på en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse af fællesskabsretten fra Kommissionens side. Idet Kommissionen har iværksat meget omfattende foranstaltninger for at begrænse eventuelle uoverensstemmelser i disse tal, må den anses for at have handlet med den fornødne forsigtighed og påpasselighed.

( jf. præmis 144 og 149 )