Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - Kommissionens fastsættelse af prioriteter - hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag - Kommissionens skønsbeføjelse - forpligtelse til at begrunde beslutningen om henlæggelse - retlig prøvelse

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 3)

2. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - vurdering af Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag - hensyn til, at der er indgivet mange andre klager, hvori en lignende adfærd kritiseres - vurdering af beviserne som helhed - forening af de administrative sager - Kommissionens skønsbeføjelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

3. Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - Kommissionens forpligtelser - overholdelse af en rimelig frist - tilsidesættelse - følger - annullation af afslaget - udelukket

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

Sammendrag

1. Når Kommissionen beslutter at prioritere de klager, den modtager i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, forskelligt, kan den ikke blot fastlægge den rækkefølge, hvori klagerne skal behandles, men også afvise en klage med den begrundelse, at der ikke er en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet i en fortsat behandling af sagen.

Kommissionens skønsmæssige beføjelse på dette punkt er dog ikke ubegrænset. Der påhviler den nemlig en begrundelsespligt, når den afviser at fortsætte behandlingen af en klage, og denne begrundelse skal være tilstrækkelig præcis og detaljeret til, at Retten kan foretage en effektiv prøvelse af Kommissionens skønsbeføjelse til at opstille prioriteter.

( jf. præmis 30 og 31 )

2. Kommissionen må ikke foretage en isoleret vurdering af Fællesskabets interesse i en behandling af en klage, men skal se denne i sammenhæng med den generelle situation på det pågældende marked. Den omstændighed, at Kommissionen modtager mange klager, hvori de samme erhvervsdrivende kritiseres for en lignende adfærd, er et af de elementer, som Kommissionen skal tage hensyn til ved vurderingen af Fællesskabets interesse.

På samme måde skal Kommissionen, når den vurderer sandsynligheden for at kunne godtgøre, at der er sket en tilsidesættelse, og når den vurderer omfanget af de undersøgelser, som er nødvendige hertil, tage hensyn til alle de beviser, som den råder over, og kan ikke nøjes med en isoleret vurdering af de forhold, som er blevet fremført af hver enkelt klager, og heraf konkludere, at den enkelte klage, vurderet for sig, ikke har den fornødne støtte i bevismaterialet.

Kommissionen er dog ikke forpligtet til at forene de administrative procedurer for behandlingen af enkelte klager vedrørende samme virksomheds adfærd, da den har et skøn med hensyn til, hvilken fremgangsmåde den vil følge ved gennemførelsen af en undersøgelse. Navnlig kan den omstændighed, at der er indgivet flere klager vedrørende erhvervsdrivende, som tilhører forskellige grupper såsom uafhængige videresælgere, befuldmægtigede mellemmænd og forhandlere inden for sektoren for salg af automobiler, ikke være til hinder for at afvise de af klagerne, som ifølge Kommissionens oplysninger fremgår at være ubegrundede eller ikke at have den fornødne fællesskabsinteresse. Det er derfor ikke i sig selv ulovligt, at Kommissionen i sådanne tilfælde behandler forskellige klager hver for sig.

( jf. præmis 34, 35 og 36 )

3. Kommissionen er ganske vist forpligtet til at træffe afgørelse vedrørende en klage i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 inden for en rimelig frist, men en overskridelse heraf, forudsat den i øvrigt godtgøres, er ikke uden videre ensbetydende med, at den anfægtede beslutning skal annulleres.

Hvad angår anvendelsen af konkurrencereglerne kan overskridelsen af en vis rimelig frist kun udgøre en grund til annullation af en beslutning om konstatering af en overtrædelse, såfremt det er godtgjort, at tilsidesættelsen af dette princip har påvirket de pågældende virksomheders ret til kontradiktion. Bortset fra dette særlige tilfælde er en tilsidesættelse af forpligtelsen til at træffe afgørelse inden en rimelig frist uden betydning for gyldigheden af en administrativ procedure i henhold til forordning nr. 17.

( jf. præmis 51 og 52 )