ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — Germanwings GmbH mod Wolfgang Pauels (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-501/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 3 - kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser - rækkevidde - fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation - begrebet »usædvanlige omstændigheder« - beskadigelse af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand på en lufthavns start- og landingsbane)

(2019/C 206/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Germanwings GmbH

Sagsøgt: Wolfgang Pauels

Konklusion

Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, sammenholdt med 14. betragtning til denne forordning, skal fortolkes således, at beskadigelsen af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand, såsom en løs genstand, der ligger på en lufthavns start- og landingsbane, er omfattet af begrebet »usædvanlig omstændighed« som omhandlet i denne bestemmelse.

For at blive fritaget fra sin pligt til at udbetale kompensation til passagererne, jf. artikel 7 i forordning nr. 261/2004, har det transporterende luftfartsselskab, hvis flyafgang er blevet væsentligt forsinket som følge af en sådan »usædvanlig omstændighed«, imidlertid pligt til at godtgøre, at det har anvendt alt det personale og materiel og de økonomiske midler, som selskabet rådede over, med henblik på at undgå, at udskiftningen af det dæk, der er blevet beskadiget af en fremmed genstand, såsom en løs genstand, der ligger på en lufthavns start- og landingsbane, ikke fører til lang forsinkelse af den pågældende flyafgang.

(1) EUT C 392 af 20.11.2017.
—

inden for rammerne af et sådan retsmiddel undtagelsesvis kan påberåbe sig dette ansvarlighedskriterium i en situation, der er omfattet af forordningens artikel 20, stk. 5, forudsat at denne tredjelandsstatsborger har tilstillet den kompetente myndighed i den anmodende medlemsstat oplysninger, som tydeligt godtgør, at denne medlemsstat skal anses for den medlemsstat, der i henhold til det nævnte ansvarlighedskriterium er ansvarlig for behandlingen af ansøgningen.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Repsol Butano SA (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17) mod Administración del Estado (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Forenede sager C-473/17 og C-546/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - energi - sektoren for flydende petroleumsgas - forbrugerbeskyttelse - forpligtelse af almindelig økonomisk interesse - maksimumspris på gas på flaske - forpligtelse til at foretage levering til husstande - artikel 106 TEUF - direktiv 2003/55/EF, 2009/73/EF og 2006/123/EF - fortolkning af dom af 20. april 2010, Federutility m.fl. (C-265/08, EU:C:2010:205) - proportionalitetsprincippet)

(2019/C 206/02)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Repsol Butano (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17)

Sagsøgt: Administración del Estado

Procesdeltagere: Redexis Gas SL og Repsol Butano SA (sag C-546/17)

Konklusion

Den proportionalitetsbetingelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for foranstaltninger såsom de i hovedsagerne omhandlede, der fastsætter en maksimumspris på flydende petroleumsgas på flaske og pålægger bestemte erhvervsdrivende at foretage levering af denne gas til husstande, forudsat at disse foranstaltninger kun opretholdes i et begrænset tidsrum og ikke går videre, end hvad der er nødvendigt for at opfylde det forfulgte formål af almindelig økonomisk interesse.

(1) EUT C 382 af 13.11.2017.

EUT C 412 af 4.12.2017.
2)

Artikel 9, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 og artikel 5, stk. 2, i direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at de tillader indehaveren af et renommeret individuelt varemærke, der består af et testmærkat, at modsætte sig en tredjemands anbringelse af et tegn, der er identisk med eller ligner dette varemærke, på varer, der hverken er af samme eller lignende art som dem, for hvilke det pågældende varemærke er registreret, på betingelse af, at det godtgøres, at denne tredjemand med denne anbringelse drager utilbørlig fordel af det samme varemærkes særpræg eller renommé eller skader dette særpræg eller renommé, og at den pågældende tredjemand i forbindelse hermed ikke til støtte for en sådan indsigelse har godtgjort, at der forelå en »rimelig grund« som omhandlet i disse bestemmelser.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. april 2019 — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. mod Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen)

(Sag C-617/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - artikel 82 EF - misbrug af en dominerende stilling - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 3, stk. 1 - anvendelse af national konkurrenceret - en national konkurrencemyndigheds beslutning, hvorved der pålægges en bøde på grundlag af national ret og EU-ret - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 50 - princippet ne bis in idem - anvendelse)

(2019/C 206/08)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

procesdeltagere: Edward Dętka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol Sp. z o.o. w Piekarach Śląskich, Ommer Polska Sp. z o.o. w Krapkowicach, Glimat Marcinek i S-ka spółka jawna w Gliwicach, Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi Sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer-Polska Sp. z o.o. w Nowinach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak, Bogdan Pietrzak Spółka jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, HTS Polska Sp. z o.o., Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski spółka jawna w Puszczykowie, Bożena Kubalańca, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz Sp. z o.o. w Radzikowicach, Janusz Walocha og Marek Grzegolec

Konklusion

Princippet ne bis in idem i artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som blev proklameret i Nice den 7. december 2000, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en national konkurrencemyndighed inden for samme beslutning kan pålægge en virksomhed en bøde for overtrædelse af national konkurrenceret og en bøde for overtrædelse af artikel 82 EF. I en sådan situation skal den nationale konkurrencemyndighed dog sikre sig, at bøderne samlet set står i et rimeligt forhold til overtrædelsen.

(1) EUT C 104 af 19.3.2018.
1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. juli 2017, OZ mod EIB (T-607/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:495), ophæves, for så vidt som Retten herved forkastede dels den erstatningspåstand, som OZ havde fremsat i sit søgsmål, baseret på Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) ansvar for påståede ulovligheder begået i forbindelse med undersøgelsesproceduren, herunder manglende overholdelse af appellantens ret til, at hendes sag blev hørt i behørigt omfang, dels den i dette søgsmål fremsatte annullationspåstand.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — sag indledt af Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-638/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - punktafgiftsstrukturen og - satserne for forarbejdet tobak - direktiv 2011/64/EU - artikel 4, stk. 1, litra a) - begrebet »cigarer eller cigarillos« - tobaksruller, som er forsynet med et ydre dæksblad af naturtobak med et yderligere lag papir, der delvist dækker dæksbladet)

(2019/C 206/09)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos,

procesdeltager:»Skonis ir kvapas« UAB

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at tobaksvarer som de i hovedsagen omhandlede, hvor en del af det ydre dæksblad af naturtobak på filteret yderligere er dækket af et andet lag papir, som kan have den virkning, at disse produkter visuelt ligner cigaretter, er omfattet af kategorien cigarer eller cigarillos som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 52 af 12.2.2018.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. marts 2019 — Abraxis Bioscience LLC mod Comptroller General of Patents (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-443/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - humanmedicinsk lægemiddel - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - forordning (EF) nr. 469/2009 - artikel 3, litra d) - betingelser for tildeling - opnåelse af en første tilladelse til markedsføring af produktet som lægemiddel - tilladelse, som gælder for et produkt som et lægemiddel, der udgør en ny formulering af en allerede kendt aktiv ingrediens)

(2019/C 187/16)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Abraxis Bioscience LLC

Sagsøgt: Comptroller General of Patents

Konklusion

Artikel 3, litra d), i Europa Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, sammenholdt med denne forordnings artikel 1, litra b), skal fortolkes således, at den markedsføringstilladelse, der er omhandlet i nævnte forordnings artikel 3, litra b), og som påberåbes til støtte for en ansøgning om et supplerende beskyttelsescertifikat vedrørende en ny formulering af en gammel aktiv ingrediens, ikke kan anses for at være det omhandlede produkts første markedsføringstilladelse som lægemiddel, når denne aktive ingrediens allerede er genstand for en markedsføringstilladelse som sådan.

(1) EUT C 309 af 18.9.2017.
2)

Artikel 102 TEUF og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser, som dels fastsætter, at forældelsesfristen for erstatningssøgsmål er tre år og begynder at løbe fra den dato, hvor skadelidte fik kendskab til sin ret til erstatning, selv om vedkommende ikke er bekendt med den ansvarliges identitet, dels ikke fastsætter nogen mulighed for suspension eller afbrydelse af fristen i den periode, hvor sagen behandles ved den nationale konkurrencemyndighed.
1)

Bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1357/2014 af 18. december 2014, og bilaget til Kommissionens beslutning 2000/532/EF af 3. maj 2000 om afløsning af beslutning 94/3/EF om udarbejdelse af en liste over affald i henhold til artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 75/442/EØF om affald og af Rådets beslutning 94/904/EF om udarbejdelse af en liste over farligt affald i henhold til artikel 1, stk. 4, i Rådets direktiv 91/689/EØF om farligt affald, som ændret ved Kommissionens afgørelse 2014/955/EU af 18. december 2014, skal fortolkes således, at indehaveren af affald, som enten ville kunne tildeles koder, der svarer til farligt affald, eller koder, der svarer til ikke-farligt affald, men hvis sammensætning ikke umiddelbart er kendt, med henblik på denne klassificering skal fastlægge nævnte sammensætning og undersøge, om det omhandlede affald indeholder et eller flere farlige stoffer, der med rimelighed kan findes heri, for at fastslå, om dette affald udviser farlige egenskaber, og kan til dette formål anvende de prøveudtagninger, kemiske analyser og test, som er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 440/2008 af 30. maj 2008 om fastlæggelse af forsøgsmetoder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), eller andre prøveudtagninger, kemiske analyser og test, der er anerkendt på internationalt plan.
1)

Artikel 7, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, sammenholdt med direktivets artikel 8, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, der kun anderkender indleveringen af et procesdokument til et postkontor, der drives af den eneste virksomhed, der er udpeget som befordringspligtig virksomhed, som sidestillet med indgivelsen af et sådant dokument til den berørte ret, og dette uden objektiv begrundelse af hensyn til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed.
4)

Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at en ordning som ordningen vedrørende tjenesteydelser af offentlig interesse i elektricitetssektoren ikke skal anses for at være en kompensation, der er et vederlag for de af de begunstigede virksomheder leverede ydelser til opfyldelse af forpligtelser til offentlig tjeneste som omhandlet i dom af 24. juli 2003, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415), medmindre den forelæggende ret fastslår, at nogle af tjenesteydelserne af offentlig interesse i elektricitetssektoren faktisk opfylder de fire betingelser, der er opregnet i denne doms præmis 88-93.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. maj 2019 — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS »MSC Flaminia« mod Land Niedersachsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht München I — Tyskland)

(Sag C-689/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - overførsel af affald - forordning (EF) nr. 1013/2006 - affald underlagt proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke - overførsler inden for Den Europæiske Union - artikel 1, stk. 3, litra b) - udelukkelse fra anvendelsesområdet - affald opstået om bord på skibe - affald om bord på et skib efter et havari)

(2019/C 255/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht München I

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS »MSC Flaminia«

Sagsøgt: Land Niedersachsen

Konklusion

Artikel 1, stk. 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald skal fortolkes således, at reststoffer i form af metalskrot og slukningsvand iblandet slam og lastrester som de i hovedsagen omhandlede, der er opstået ved et havari ombord på et skib, skal anses for at være affald opstået om bord på skibe som omhandlet i denne bestemmelse, som følgelig er udelukket fra denne forordnings anvendelsesområde, indtil det losses med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse.

(1) EUT C 94 af 12.3.2018.
1)

Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF, sammenholdt med artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, ved at vedtage § 108, stk. 1, i mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (lov nr. CCXII af 2013 om forskellige bestemmelser og overgangsforanstaltninger vedrørende lov nr. CXXII af 2013 om salg af landbrugs- og skovbrugsarealer) og således ex lege ophæve tidligere stiftede brugsrettigheder over landbrugs- og skovbrugsarealer i Ungarn, som direkte eller indirekte ejes af statsborgere fra andre medlemsstater.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. maj 2019 — Christa Plessers mod PREFACO NV og Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-509/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - overførsel af virksomheder - direktiv 2001/23/EF - artikel 3-5 - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - undtagelser - insolvensbehandling - procedure for retslig omstrukturering ved en overførsel, som henhører under domstolenes kompetence - hel eller delvis redning af virksomheden - national lovgivning, der tillader, at erhververen efter overførslen overtager arbejdstagere efter eget valg)

(2019/C 255/05)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Arbeidshof te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Christa Plessers

Sagsøgte: PREFACO NV og Belgische Staat

Konklusion

Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter, særlig direktivets artikel 3-5, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som i tilfælde, hvor en overdragelse af en virksomhed har fundet sted i forbindelse med en procedure for retslig omstrukturering ved en overførsel, som henhører under domstolenes kompetence, der er anvendt med henblik på at fortsætte hele eller dele af virksomheden eller dens aktiviteter, giver erhververen ret til at vælge, hvilke arbejdstagere vedkommende ønsker at overtage.

(1) EUT C 374 af 6.11.2017.
3)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2014/950/EU af 19. december 2014 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som denne afgørelse vedrører en hensyntagen til Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) ved beregningen af korrektionen på 5 496 524,54 EUR, af fradraget på 270 175,45 EUR og af den finansielle virkning på 5 226 349,09 EUR, hvad angår de udgifter, som Den Hellenske Republik har afholdt på området for udvikling af landdistrikterne ELFUL Akse 2 (2007-2013, arealrelaterede foranstaltninger), og i forhold til hvilke udgifter der blev pålagt korrektioner for regnskabsåret 2010 på grund af svagheder i systemet til identifikation af landbrugsparceller (LPIS) og kontrollerne på stedet (anden søjle, ansøgningsåret 2008).
3)

Hvis de nationale bestemmelser ikke kan fortolkes på en måde, som er i overensstemmelse med direktiv 2000/78, er den nationale ret forpligtet til inden for rammerne af sine beføjelser at sikre den retsbeskyttelse, der for borgerne følger af dette direktiv, og til at sikre dets fulde virkning, idet den om fornødent skal undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i national lov. EU-retten skal fortolkes således, at når en forskelsbehandling, der er i strid med EU-retten, er blevet fastslået, og så længe der ikke er vedtaget foranstaltninger, der genindfører ligebehandling, indebærer en genindførelse af ligebehandling i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, at de tjenestemænd, der blev behandlet ringere ved den tidligere løn- og oprykningsordning, indrømmes de samme fordele, som de tjenestemænd, der blev favoriseret ved denne ordning, kunne nyde godt af for så vidt angår såvel en hensyntagen til tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år som oprykning i løntrin, og som følge deraf tildeling af en finansiel kompensation til de forskelsbehandlede tjenestemænd svarende til forskellen mellem den løn, tjenestemanden ville have modtaget, hvis vedkommende ikke var blevet forskelsbehandlet, og den faktisk modtagne løn.
2)

Hvis de nationale bestemmelser ikke kan fortolkes på en måde, som er i overensstemmelse med direktiv 2000/78, er den nationale ret forpligtet til inden for rammerne af sine beføjelser at sikre den retsbeskyttelse, der for borgerne følger af dette direktiv, og til at sikre dets fulde virkning, idet den om fornødent skal undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i national lov. EU-retten skal fortolkes således, at når en forskelsbehandling, der er i strid med EU-retten, er blevet fastslået, og så længe der ikke er vedtaget foranstaltninger, der genindfører ligebehandling, indebærer en genindførelse af ligebehandling i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, at de kontraktansatte, der blev behandlet ringere ved den tidligere løn- og oprykningsordning, indrømmes de samme fordele, som de kontraktansatte, der blev favoriseret ved denne ordning, kunne nyde godt af for så vidt angår såvel en hensyntagen til tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år som oprykning i løntrin, og som følge deraf tildeling af en finansiel kompensation til de forskelsbehandlede kontraktansatte svarende til forskellen mellem den løn, den kontraktansatte ville have modtaget, hvis vedkommende ikke var blevet forskelsbehandlet, og den faktisk modtagne løn.
C 230/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. maj 2019 — Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank mod Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen

(Sag C-450/17 P) (1)

(Appel - økonomisk og monetær politik - forordning (EU) nr. 1024/2013 - artikel 6, stk. 4 - forordning (EU) nr. 468/2014 - artikel 70, stk. 1 - tilsyn med kreditinstitutter - opgaver, der overdrages til Den Europæiske Centralbank (ECB) - fælles tilsynsmekanisme - de kompetente nationale myndigheders udførelse af disse opgaver - »mindre signifikant« kreditinstitut - »særlige omstændigheder«, der gør det begrundet at anse et kreditinstitut for »mindre signifikant«)

(2019/C 230/05)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (ved Rechtsanwälte A. Glos, T. Lübbig og M. Benzing)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Centralbank (ved E. Koupepidou og M.R. Bax, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt H.-G. Kamann) og Europa-Kommissionen (ved W. Mölls og K.-Ph. Wojcik, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Landeskreditbank Baden-Württemberg betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 293 af 4.9.2017.
1)

I en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor fiktive salg, der foretages på cirkulær vis mellem de samme operatører og til de samme priser, ikke har medført tab af afgiftsindtægter, skal Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, fortolket i lyset af neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet, fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der udelukker fradrag for merværdiafgift (moms) vedrørende fiktive transaktioner samtidigt med, at personer, der anfører afgiften på en faktura, forpligtes til at erlægge denne afgift, herunder for en fiktiv transaktion, på betingelse af, at den nationale lovgivning gør det muligt at berigtige den afgiftsskyld, der følger af denne forpligtelse, såfremt udstederen af den pågældende faktura, som ikke var i god tro, rettidigt og fuldstændigt har afværget risikoen for tab af afgiftsindtægter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.