Forenede sager C-4/02 og C-5/02





Hilde SchönheitSilvia Becker

mod

Stadt Frankfurt am MainLand Hessen





(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Frankfurt am Main)

«Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – anvendeligheden af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF), af artikel 141, stk. 1 og 2, EF og af direktiv 86/378/EØF eller af direktiv 79/7/EØF – begrebet løn – pensionsordning for tjenestemænd – beregning af alderspension for tjenestemænd på deltid – forskellig behandling i forhold til arbejdstagere på fuld tid – indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn – betingelser for at forskelsbehandlingen eventuelt kan begrundes i objektive hensyn, som intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn – protokol ad EF-traktatens artikel 119 (nu protokol ad artikel 141 EF) – tidsmæssige virkninger»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat L.A. Geelhoed fremsat den 22. maj 2003

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 23. oktober 2003

Sammendrag af dom

1. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – løn – begreb – pensionsordning for tjenestemænd, hvor ydelserne udbetales til tjenestemanden som følge af dennes ansættelsesforhold – omfattet − lovgivning, der kan indebære en nedsættelse af pensionen for tjenestemænd, som i løbet af deres tjenestetid, i hvert fald en del af tiden, har været deltidsbeskæftigede − nedsættelse, som hovedsagelig rammer kvindelige tjenestemænd − ulovligt, når der ikke foreligger objektive hensyn

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF-143 EF); art. 141, stk. 1 og 2, EF)

2. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – national lovgivning, der hovedsagelig rammer kvindelige arbejdstagere − ulovligt, når der ikke foreligger objektive hensyn – den nationale rets bedømmelse – kriterier – budgetmæssige hensyn − udelukket – objektiv begrundelse − en lovgivning, der indebærer en større nedsættelse af en arbejdstagers arbejdsophørspension, end hvad en forholdsmæssig nedsættelse i forhold til dennes tjenesteperioder som deltidsbeskæftiget ville berettige til − ikke begrundet

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF-143 EF); art. 141, stk. 1 og 2, EF)

3. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF) og artikel 141, stk. 1 og 2, EF − anvendeligheden på ydelser i henhold til en erhvervstilknyttet sikringsordning − ydelser for beskæftigelsesperioder tilbagelagt inden den 17. maj 1990 − udelukket i henhold til protokol nr. 2 ad traktatens artikel 119 (nu protokol ad artikel 141 EF) − undtagelse

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF-143 EF); protokol nr. 2 ad art. 119 (nu protokol ad art. 141 EF))

1.

En arbejdsophørspension, der ydes i henhold til en ordning som den, der er fastsat i Gesetz über die Versorgung der Beamten und Richter in Bund und Ländern (den tyske lov om pension til tjenestemænd og dommere på forbundsplan og i delstaterne) af 24. august 1976 i den affattelse, der blev offentliggjort den 16. marts 1999, og som fastsætter et pensionsnedslag, som finder anvendelse på tjenestemænd, der har haft orlov uden løn eller nedsat arbejdstid af familiepolitiske grunde eller i henhold til lovgivningen om særlige orlovsordninger, er omfattet af traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF), og af artikel 141, stk. 1 og 2, EF.

Når en pension kun berører en særlig gruppe af arbejdstagere, når den direkte afhænger af den tilbagelagte tjenestetid, og når den fastsættes på grundlag af tjenestemandens senest oppebårne løn, opfylder pensionen de tre kriterier, der karakteriserer et ansættelsesforhold, og som er afgørende for, om en arbejdsophørspension henhører under anvendelsesområdet for traktatens artikel 119 og, efter den 1. maj 1999, for artikel 141, stk. 1 og 2, EF.

Disse bestemmelser er til hinder for en lovgivning − som den, der følger af nævnte lovs § 85, sammenholdt med den tidligere affattelse af lovens § 14 − der kan indebære, at pensionen nedsættes for tjenestemænd, som i løbet af deres tjenestetid, i hvert fald en del af tiden, har været deltidsbeskæftigede, når denne gruppe tjenestemænd omfatter langt flere kvinder end mænd, medmindre lovgivningen kan begrundes i objektive hensyn, som intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.

(jf. præmis 58, 63 og 74 samt domskonkl. 1)

2.

Det tilkommer den nationale ret, som er enekompetent til at vurdere de faktiske omstændigheder og til at fortolke den nationale lovgivning, at afgøre, om og i hvilket omfang en lovbestemmelse, som gælder uafhængigt af arbejdstagerens køn, men som faktisk rammer langt flere kvinder end mænd, er berettiget af objektive hensyn, som intet har at gøre med en forskelsbehandling på grundlag af køn.

I denne forbindelse kan formålet om at begrænse de offentlige udgifter ikke begrunde en forskellig behandling på grundlag af køn.

En forskellig behandling af mænd og kvinder kan imidlertid eventuelt være begrundet i andre hensyn end dem, der blev anført i forbindelse med vedtagelsen af den foranstaltning, der indførte den forskellige behandling.

En national lovgivning, som indebærer en større nedsættelse af en arbejdstagers arbejdsophørspension, end hvad en forholdsmæssig nedsættelse i forhold til dennes tjenesteperioder som deltidsbeskæftiget ville berettige til, vil ikke kunne anses for objektivt begrundet i den omstændighed, at pensionen i dette tilfælde er modydelse for en mindre omfattende arbejdsydelse, eller med henvisning til, at den har til formål at undgå, at deltidsbeskæftigede tjenestemænd begunstiges i forhold til tjenestemænd på fuld tid.

(jf. præmis 97 og domskonkl. 2)

3.

Protokol nr. 2 ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (nu protokol ad artikel 141 EF) skal fortolkes således, at den udelukker, at traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF) og, efter den 1. maj 1999, artikel 141, stk. 1 og 2, EF finder anvendelse på ydelser, som i henhold til en erhvervstilknyttet sikringsordning skal udbetales for beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagt inden den 17. maj 1990, medmindre arbejdstagerne eller disses ydelsesberettigede pårørende forinden har anlagt sag eller rejst en tilsvarende administrativ klage i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse.