Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - staevning - svarskrift - replik - formkrav - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - ingen fremstilling af retlige soegsmaalsgrunde i staevningen og i de skriftlige indlaeg - generel henvisning til andre skriftlige indlaeg - afvisning

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), art. 46, stk. 1, litra b), og art. 47, stk. 1]

2 Retspleje - ufravigelige procesforudsaetninger - undersoegelse ex officio af Retten - fremsaettelse af nye anbringender under retsforhandlingerne

(Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2, og art. 113)

3 Retspleje - retskraft - Domstolens dom i en appelsag, hvorved der traeffes endelig afgoerelse - raekkevidde

(EF-statutten for Domstolen, art. 54, stk. 1)

4 Konkurrence - administrativ procedure - kommissionsbeslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse, vedtaget efter annullation af en foerste beslutning paa grund af procedurefejl - princippet non bis in idem - tilsidesaettelse - foreligger ikke

5 Faellesskabsret - principper - grundrettigheder - overholdelse sikret af Faellesskabets retsinstanser - hensyntagen til den europaeiske menneskerettighedskonvention

(Traktaten om Den Europaeiske Union, art. F, stk. 2)

6 Konkurrence - administrativ procedure - Kommissionens forpligtelser - overholdelse af en rimelig frist - vurderingskriterier - tilsidesaettelse - foelger

(EF-traktaten, art. 178 og art. 215, stk. 2; Raadets forordning nr. 17)

7 Annullationssoegsmaal - annullationsdom - virkninger - annullation af en kommissionsbeslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse af konkurrencereglerne - virkningerne for adressater, der ikke har anlagt sag - ingen

(EF-traktaten, art. 85, 173 og 189)

8 Annullationssoegsmaal - annullationsdom - virkninger - kommissionsbeslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse af konkurrencereglerne - annullation paa grund af procedurefejl begaaet paa det sidste trin i forbindelse med vedtagelsen af beslutningen - forberedende retsakter ikke beroert

9 Konkurrence - administrativ procedure - hoeringer - annullation paa grund af procedurefejl af en kommissionsbeslutning om konstatering af en overtraedelse - forberedende retsakter ikke beroert - ny beslutning - forpligtelse til at foretage en ny hoering - betingelser

(Raadets forordning nr. 17, art. 19, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 99/63)

10 Ulovlighedsindsigelse - raekkevidde - retsakter, hvis ulovlighed kan paaberaabes - en institutions forretningsorden

(EF-traktaten, art. 173 og 184)

11 Institutionernes retsakter - stadfaestelse af vedtagne retsakter - regler - Kommissionens forretningsorden

(Kommissionens forretningsorden af 1993, art. 16, stk. 1)

12 Faellesskabsret - principper - princip om kontinuitet i sammensaetningen af forvaltningsorganer - intet saadant princip

13 Konkurrence - administrativ procedure - sprogordning - bilag til meddelelsen af klagepunkter - fremsendelse paa originalsproget

(Raadets forordning nr. 1, art. 3; Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 2, stk. 1)

14 Konkurrence - administrativ procedure - overholdelse af retten til kontradiktion - ret for parterne i en procedure til at faa tilsendt hoeringskonsulentens rapport og kommentere den - foreligger ikke

15 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - beslutning om undersoegelse i henhold til artikel 14 i forordning nr. 17 - formelle betingelser

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 17, art. 14, stk. 3)

16 Konkurrence - administrativ procedure - Kommissionens kontrolkompetence - kontrolundersoegelse gennemfoert i henhold til fuldmagt - beskyttelse imod offentlige myndigheders arbitraere eller uforholdsmaessige indblanding - betingelser

(Raadets forordning nr. 17, art. 14, stk. 2)

17 Faellesskabsret - principper - ret til kontradiktion - overholdelse i forbindelse med administrative procedurer - konkurrence - beslutning med begaering om oplysninger rettet til en virksomhed - ret til at naegte at give et svar, som indebaerer anerkendelse af at have handlet i strid med reglerne

(Raadets forordning nr. 17, art. 11)

18 Konkurrence - administrativ procedure - Kommissionens kontrolkompetence - anvendelse af oplysninger indsamlet under en kontrolundersoegelse - graenser

(Raadets forordning nr. 17, art. 14 og art. 20, stk. 1)

19 Konkurrence - karteller - bevis - den omstaendighed, at virksomheden ikke vil eller kan imoedekomme begaeringer om oplysninger - udelukket

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1; Raadets forordning nr. 17)

20 Konkurrence - administrativ procedure - meddelelse af klagepunkter - senere meddelelse af dokumenter - betingelser - overholdelse af retten til kontradiktion

(Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 4)

21 Konkurrence - karteller - sammensat overtraedelse, der frembyder elementer af aftaler og elementer af samordnet praksis - faelles kvalifikation som »aftale og/eller samordnet praksis« - lovligt - foelger for de beviselementer, som skal tilvejebringes

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

22 Konkurrence - karteller - samordnet praksis - begreb - koordination og samarbejde uforenelig med hver enkelt virksomheds forpligtelse til selvstaendigt at fastlaegge sin adfaerd paa markedet

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

23 Konkurrence - karteller - samordnet praksis - samordning - formodning for eksistensen af en samordning - bevis for samordningen foert

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

24 Konkurrence - karteller - virksomheder, som kan beskyldes for at have begaaet en overtraedelse bestaaende i deltagelse i et kartel som helhed - kriterier

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

25 Konkurrence - faellesskabsregler - overtraedelser - tilskrivelse af ansvar - den juridiske person, der var ansvarlig for virksomhedens drift paa tidspunktet for overtraedelsen - ophoer - ansvar tilskrevet den juridiske person, som fortsaetter driften

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

26 Konkurrence - faellesskabsregler - overtraedelse begaaet af et datterselskab - ansvar tilskrevet moderselskabet - betingelser

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

27 Konkurrence - administrativ procedure - aktindsigt - formaal - overholdelse af retten til kontradiktion - dokumenter, der kan bruges til forsvar - Kommissionens eneafgoerelse herom - ulovlig

(Raadets forordning nr. 17)

28 Konkurrence - administrativ procedure - overholdelse af retten til kontradiktion - aktindsigtens ikke forskriftsmaessige karakter - foelger

(Raadets forordning nr. 17)

29 Konkurrence - administrativ procedure - foraeldelse paa omraadet for sanktioner - suspension - kommissionsbeslutning, hvorved der paalaegges en boede

(Raadets forordning nr. 2988/74, art. 3)

30 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning, hvorved der paalaegges boeder for overtraedelse af konkurrencereglerne - meddelelse om metoden for beregning oenskelig

(EF-traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 17, art. 15)

31 Konkurrence - boeder - vurdering ud fra virksomhedens individuelle adfaerd - en anden erhvervsdrivende ikke paalagt nogen sanktion - uden betydning

(Raadets forordning nr. 17, art. 15)

32 Konkurrence - administrativ procedure - overtraedelser bragt til ophoer - Kommissionens kompetence - paalaeg meddelt virksomhederne - graenser

(Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

33 I henhold til artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal en staevning indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Denne angivelse skal vaere saa klar og praecis, at sagsoegte faar mulighed for at tilrettelaegge sit forsvar og Retten mulighed for at traeffe afgoerelse i sagen, i givet fald uden andre oplysninger til stoette herfor.

Saafremt et soegsmaal skal kunne admitteres, er det af retssikkerhedshensyn og af hensyn til en ordentlig retspleje noedvendigt, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, om end kortfattet, men dog konsekvent og forstaaeligt fremgaar af selve staevningen. Selv om dennes indhold paa saerlige punkter kan stoettes og udbygges ved henvisninger til bestemte passager i dokumenter, der vedlaegges som bilag til den, kan der ikke ved en generel henvisning til andre dokumenter, herunder dokumenter, der figurerer som bilag til staevningen, raades bod paa en undladelse af at anfoere vaesentlige oplysninger i staevningen. Endvidere tilkommer det ikke Retten ved hjaelp af bilagene at forsoege at klarlaegge, hvilke anbringender der kan antages at udgoere grundlaget for soegsmaalet, idet bilagene alene skal fungere som bevismateriale og et middel til sagens oplysning.

Denne fortolkning af procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c), gaelder ligeledes de krav, som replikken - der ifoelge procesreglementets artikel 47, stk. 1, er et supplement til staevningen - skal opfylde for at kunne admitteres, og i henhold til procesreglementets artikel 46, stk. 1, litra b), de krav, som svarskriftet skal opfylde for at kunne admitteres.

34 I medfoer af procesreglementets artikel 113 kan Retten til enhver tid af egen drift efterproeve, om sagen skal afvises, fordi ufravigelige procesforudsaetninger ikke er opfyldt. Ifoelge procesreglementets artikel 48, stk. 2, skal anbringender, som er blevet fremsat for foerste gang i replikken, og som ikke stoettes paa retlige eller faktiske omstaendigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne, afvises.

35 Retskraften vedroerer kun de faktiske og retlige omstaendigheder, som retsafgoerelsen rent faktisk eller noedvendigvis har taget stilling til.

Artikel 54, stk. 1, andet punktum, i statutten for Domstolen indebaerer ikke, at Domstolen i forbindelse med en appel, naar den selv traeffer endelig afgoerelse ved at tage et eller flere af appellanternes anbringender til foelge, ipso jure tager stilling til samtlige de faktiske og retlige omstaendigheder, som appellanterne har paaberaabt sig i sagen.

36 Naar Domstolen paa grund af manglende stadfaestelse har annulleret en kommissionsbeslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse af konkurrencereglerne og paalaegges boeder, uden at tage stilling til nogen af de realitetsanbringender, som sagsoegerne har paaberaabt sig, og Kommissionen vedtager ny beslutning over for de naevnte virksomheder, idet den begraenser sig til at afhjaelpe en af Domstolen kritiseret formel mangel, kan det ikke antages, at Kommissionen to gange har forfulgt disse virksomheder for samme forhold, eller at den har paalagt dem to sanktioner for samme overtraedelse i strid med princippet non bis in idem.

37 Grundrettighederne hoerer til de almindelige retsgrundsaetninger, som Faellesskabets retsinstanser skal beskytte. Faellesskabets retsinstanser skal i denne forbindelse laegge de faelles forfatningsmaessige traditioner i medlemsstaterne til grund, og det samme gaelder de anvisninger i form af internationale traktater om beskyttelse af menneskerettighederne, som medlemsstaterne enten har vaeret med til at udarbejde, eller senere har tiltraadt. Den europaeiske menneskerettighedskonvention, som der udtrykkeligt henvises til i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europaeiske Union, er herved af saerlig betydning.

38 Tilsidesaettelsen af det almindelige faellesskabsretlige princip om, at der skal handles inden for en rimelig frist, naar der traeffes afgoerelser i forbindelse med administrative procedurer inden for konkurrencepolitikken, berettiger kun annullation af en beslutning truffet af Kommissionen, for saa vidt tilsidesaettelsen ogsaa indebaerer en tilsidesaettelse af de paagaeldende virksomheders ret til kontradiktion. Er det ikke godtgjort, at den tid, der er forloebet, har paavirket de paagaeldende virksomheders evne til at forsvare sig effektivt, paavirker den manglende overholdelse af princippet om en rimelig frist ikke gyldigheden af den administrative procedure og kan saaledes kun betragtes som aarsag til en skade, der kan paaberaabes over for Faellesskabets retsinstanser i forbindelse med et soegsmaal baseret paa traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2.

Rimeligheden af varigheden af proceduren for Kommissionen skal vurderes ud fra de saerlige omstaendigheder, der kendetegner de enkelte sager, herunder sagens baggrund, parternes adfaerd under proceduren, hvad der staar paa spil for de forskellige beroerte virksomheder, samt sagens komplekse karakter.

39 En kommissionsbeslutning, hvorved det i forhold til flere virksomheder fastslaas, at de har tilsidesat traktatens artikel 85, og hvorved hver enkelt virksomhed paalaegges en boede, skal, selv om den er udformet og offentliggjort som en enkelt beslutning, betragtes som en samling individuelle beslutninger.

Hvis en af de virksomheder, der er adressat for beslutningen, beslutter at anlaegge et annullationssoegsmaal, skal Faellesskabets retsinstanser derfor kun tage stilling til de elementer i beslutningen, som vedroerer den paagaeldende adressat. De elementer i beslutningen, der vedroerer de andre adressater, og som ikke er blevet anfaegtet, er derimod ikke en del af genstanden for den sag, som Faellesskabets retsinstanser skal afgoere. Beslutningen kan derfor kun annulleres i forhold til den eller de adressater, der har faaet medhold i de sager, som de har anlagt.

Under disse omstaendigheder tilsidesaetter Kommissionen ikke princippet om forbud mod forskelsbehandling, saafremt den, efter at Domstolen har annulleret en foerste beslutning paa konkurrenceomraadet paa grund af en formel mangel, retter en ny beslutning alene til de virksomheder, som er adressater for den annullerede beslutning, og som har faaet medhold i de sager, som de har anlagt.

40 Domstolens annullation af en kommissionsbeslutning, hvorved der konstateres tilsidesaettelse af konkurrencereglerne, paa grund af en procedurefejl, som er begaaet efter vedtagelsen af denne beslutning, og som udelukkende vedroerer de naermere omstaendigheder ved denne vedtagelse, i den foreliggende sag den manglende stadfaestelse af den paagaeldende retsakt, paavirker ikke gyldigheden af de forberedende retsakter til beslutningen, som er blevet vedtaget forud for konstateringen af denne fejl.

41 Da Domstolens annullation af en kommissionsbeslutning, der konstaterer en overtraedelse af konkurrencereglerne, paa grund af en procedurefejl med hensyn til manglende stadfaestelse, ikke beroerer gyldigheden af de foranstaltninger, der er truffet til forberedelse af denne beslutning, og som blev truffet paa et tidligere trin end det, hvor fejlen opstod, er det ikke noedvendigt atter at hoere de paagaeldende virksomheder forud for Kommissionens vedtagelse af en ny beslutning, medmindre denne indeholder nye klagepunkter i forhold til dem, der var anfoert i den annullerede beslutning. I denne forbindelse betyder den omstaendighed, at den nye beslutning er blevet vedtaget under andre faktiske og retlige omstaendigheder end dem, der forelaa paa tidspunktet for vedtagelsen af den oprindelige beslutning, paa ingen maade, at beslutningen indeholder nye klagepunkter.

42 Traktatens artikel 184 er udtryk for et almindeligt princip, hvorefter hver part i en retssag med henblik paa at opnaa annullation af en beslutning, som beroerer ham umiddelbart og individuelt, er berettiget til at anfaegte gyldigheden af tidligere retsakter fra institutionerne, som er hjemmel for den anfaegtede beslutning, ogsaa selv om parten ikke var befoejet til i medfoer af traktatens artikel 173 at anlaegge direkte soegsmaal til proevelse af de naevnte retsakter, hvis retsvirkninger parten saaledes er omfattet af, uden at have vaeret i stand til at anlaegge sag med paastand om annullation heraf.

Traktatens artikel 184 skal derfor fortolkes bredt for at sikre en effektiv legalitetskontrol med institutionernes retsakter. Denne artikels anvendelsesomraade maa daekke de retsakter fra institutionerne, som, uanset at de ikke har form af en forordning, alligevel har tilsvarende retsvirkninger, og maa navnlig daekke bestemmelserne i en institutions forretningsorden, som vel ikke er hjemmel for den anfaegtede beslutning, men dog fastlaegger de vaesentlige formkrav, der skal opfyldes ved vedtagelsen af beslutningen, og dermed garantere retssikkerheden for de personer, som beslutningen er rettet til.

I forbindelse med en sag om annullation af en kommissionsbeslutning paa konkurrenceomraadet kan bestemmelserne i denne institutions forretningsorden derfor goeres til genstand for en ulovlighedsindsigelse, for saa vidt som de sikrer borgernes retsbeskyttelse. Der skal imidlertid foreligge en direkte retlig forbindelse mellem den anfaegtede individuelle beslutning og bestemmelserne i den forretningsorden, som paastaas at vaere ulovlig.

43 Reglerne i artikel 16, stk. 1, i Kommissionens forretningsorden af 1993 om stadfaestelse af retsakter giver i sig selv tilstraekkelig sikkerhed for, at det i tilfaelde af tvist kan kontrolleres, om de tekster, der er meddelt og offentliggjort, er fuldt ud i overensstemmelse med den af kommissaerkollegiet vedtagne tekst og saaledes med ophavsmandens vilje. Da denne tekst er vedlagt moedereferatet som bilag, og da den foerste side af moedereferatet er underskrevet af formanden og generalsekretaeren, er der en forbindelse mellem dette moedereferat og de dokumenter, der er vedlagt moedereferatet som bilag, og som goer det muligt at faa sikkerhed for det noejagtige indhold og den noejagtige udformning af kommissaerkollegiets beslutning.

44 Der findes ikke et almindeligt faellesskabsretligt princip om kontinuitet i sammensaetningen af det forvaltningsorgan, der behandler et tilfaelde, som kan foere til paalaeggelse af en boede.

45 Bilag til meddelelsen af klagepunkter, som ikke hidroerer fra Kommissionen, skal ikke betragtes som »dokumenter« i henhold til artikel 3 i Raadets forordning nr. 1, men som belastende materiale, som Kommissionen tillaegger betydning. De skal derfor fremsendes til modtageren som de er. Kommissionen tilsidesaetter ikke bestemmelserne i artikel 3 i ovennaevnte forordning ved at fremsende bilagene paa originalsproget.

46 Retten til kontradiktion indebaerer ikke, at virksomheder, som er omfattet af en procedure i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, har krav paa at kommentere hoeringskonsulentens rapport. Reglerne om kontradiktion er saaledes iagttaget i tilstraekkeligt omfang, naar de forskellige instanser, der medvirker ved udarbejdelsen af den endelige beslutning, korrekt er blevet orienteret om virksomhedernes argumentation i deres svar paa de klagepunkter, Kommissionen har meddelt dem, og paa det bevismateriale, Kommissionen har paaberaabt sig til stoette for klagepunkterne. Hoeringskonsulentens rapport er imidlertid et rent internt dokument i Kommissionen, er kun vejledende og har ikke til formaal at supplere eller korrigere virksomhedernes argumentation, at fremsaette nye klagepunkter eller fremkomme med nyt bevismateriale imod dem.

47 Ifoelge artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 er beslutninger om kontrolundersoegelser i sig selv beslutninger, der paa grundlag af traktatens artikel 173 kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal.

I forbindelse med et annullationssoegsmaal anlagt til proevelse af en endelig beslutning vedtaget af Kommissionen i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 1, er en virksomhed saaledes udelukket fra at paaberaabe sig ulovligheden af en beslutning om kontrolundersoegelse, som virksomheden var adressat for, og som den ikke har anfaegtet inden for de fastsatte frister. Den kan derimod inden for rammerne af naevnte sag, saafremt dokumenter tilvejebragt af Kommissionen anvendes imod den, bestride lovligheden af beslutninger om kontrolundersoegelser, der er rettet til andre virksomheder, thi det staar ikke fast, at den med et direkte soegsmaal til proevelse af disse beslutninger uden enhver tvivl ville have kunnet goere gaeldende, at de er retsstridige. Ligeledes kan virksomheden i forbindelse med et soegsmaal til proevelse af Kommissionens endelige beslutning anfaegte de betingelser, hvorunder undersoegelsen er blevet gennemfoert.

48 Det fremgaar af artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 17, at kontrolundersoegelser, som bygger paa en simpel fuldmagt, gennemfoeres paa frivillig basis i samarbejde med virksomhederne. Saafremt virksomheden faktisk har samarbejdet om en kontrolundersoegelse gennemfoert paa grundlag af en fuldmagt, bliver anbringendet om en for kraftig indblanding i den paagaeldende fysiske eller juridiske persons privatsfaere fra de offentlige myndigheders side ganske grundloest, naar der ikke er blevet paaberaabt noget som helst forhold til stoette for det synspunkt, at Kommissionen har overskredet graenserne for det af virksomheden tilbudte samarbejde.

49 Overholdelsen af retten til kontradiktion, der er et grundliggende princip, skal ikke alene respekteres under de administrative procedurer, der kan foere til paalaeggelse af sanktioner, men ogsaa i forbindelse med de indledende undersoegelser, saasom de anmodninger om oplysninger, der er omhandlet i artikel 11 i forordning nr. 17, og som kan vaere afgoerende for tilvejebringelse af beviser for, at virksomheder har begaaet retsstridige handlinger, der kan paadrage dem ansvar.

Selv om Kommissionen med henblik paa at sikre den effektive virkning af artikel 11, stk. 2 og 5, i forordning nr. 17 har befoejelse til at paalaegge en virksomhed dels at meddele alle noedvendige oplysninger om de omstaendigheder, som virksomheden kan taenkes at vaere bekendt med, dels, om noedvendigt, at fremlaegge de dokumenter om disse omstaendigheder, som virksomheden er i besiddelse af, selv om de vil kunne anvendes som bevis for, at virksomheden selv eller en anden virksomhed har handlet i strid med konkurrencereglerne, kan Kommissionen dog ikke ved en beslutning indeholdende et krav om oplysninger begraense virksomhedens ret til kontradiktion. Foelgelig maa Kommissionen ikke paalaegge en virksomhed pligt til at besvare spoergsmaal, saafremt virksomheden derved tvinges til at afgive tilstaaelse om at have begaaet retsstridige handlinger, som det paahviler Kommissionen at foere bevis for.

50 Oplysninger, som er indhentet under kontrolundersoegelserne, maa i henhold til artikel 14 og artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 17 kun bruges til det formaal, der er angivet i kontrolundersoegelsesfuldmagten eller -beslutningen. Ud over at tilgodese princippet om tjenstlig tavshedspligt har dette krav til formaal at beskytte virksomhedernes rettigheder i henhold til kontradiktionsprincippet.

Det foelger imidlertid ikke heraf, at Kommissionen ikke kan ivaerksaette en undersoegelse med henblik paa at supplere eller efterproeve rigtigheden af oplysninger, som den ved en tilfaeldighed har faaet kendskab til i forbindelse med en tidligere kontrolundersoegelse, naar det af de paagaeldende oplysninger maa antages at fremgaa, at der bestaar forhold, som strider mod traktatens konkurrenceregler. Da Kommissionen har faaet dokumenter i sin besiddelse i en sag og derefter benyttet dokumenterne som indicier med henblik paa at indlede en anden sag, har den ret til paa grundlag af fuldmagter eller beslutninger vedroerende denne anden sag at kraeve en ny genpart af dokumenterne og benytte disse som bevismidler i denne anden sag.

En modsat loesning ville gaa videre end det, der er noedvendigt for at beskytte forretningshemmeligheden og retten til kontradiktion, og ville saaledes udgoere en uberettiget hindring for Kommissionens udoevelse af opgaven med at paase overholdelsen af faellesmarkedets konkurrenceregler.

51 Den omstaendighed, at en virksomhed ikke vil eller kan imoedekomme Kommissionens begaeringer om oplysninger i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17, kan ikke i sig selv udgoere et bevis for, at virksomheden deltager i et kartel.

52 Der er ikke nogen bestemmelse, der forbyder, at Kommissionen efter fremsendelsen af meddelelsen af klagepunkter tilstiller parterne i en procedure paa konkurrenceomraadet nye dokumenter, som den mener understoetter dens synspunkt, forudsat at virksomhederne faar den noedvendige tid til at fremfoere deres synspunkter i denne forbindelse. Derfor kan den omstaendighed, at et dokument hverken er omhandlet i eller vedlagt meddelelsen af klagepunkter, ikke i sig selv paavirke beslutningens lovlighed.

53 I forbindelse med en sammensat overtraedelse, der har involveret adskillige producenter, som i adskillige aar har haft det maal at gennemfoere en faelles markedsregulering, kan det ikke kraeves af Kommissionen, at denne kvalificerer den enkelte virksomheds overtraedelse paa et givet tidspunkt som enten en aftale eller en samordnet praksis, idet begge disse former for overtraedelse under alle omstaendigheder er omfattet af traktatens artikel 85.

Kommissionen er saaledes berettiget til at kvalificere en saadan kompleks overtraedelse som en aftale »og/eller« samordnet praksis, for saa vidt denne overtraedelse omfatter baade elementer, der kan kvalificeres som en »aftale«, og elementer, der kan kvalificeres som en »samordnet praksis«. I en saadan situation maa den dobbelte kvalifikation derfor forstaas ikke som en kvalifikation, der forudsaetter, at der samtidigt og kumulativt foeres bevis for, at de faktiske omstaendigheder hver for sig indeholder de elementer, der er forudsaetningen for, der foreligger en aftale og en samordnet praksis, men som en tilkendegivelse af, at der er tale om et kompleks, der indeholder faktiske omstaendigheder, hvoraf nogle er kvalificeret som aftaler og andre som samordnet praksis, jf. traktatens artikel 85, stk. 1. Det fremgaar ikke af denne bestemmelse, at der skal ske en specifik kvalifikation for denne sammensatte type overtraedelse.

54 Naar traktatens artikel 85 sondrer mellem begrebet »samordnet praksis« og begreberne »aftaler mellem virksomheder« og »vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder«, er det for med forbuddene i denne artikel at ramme en form for koordinering mellem virksomheder, som, uden at vaere udmoentet i en egentlig aftale, bevidst erstatter konkurrencerisikoen med et praktisk samarbejde. Kriterierne om koordination og samarbejde, som langt fra stiller krav om udarbejdelse af en egentlig »plan«, skal forstaas ud fra den grundtanke, der ligger bag traktatens konkurrencebestemmelser, og hvorefter enhver erhvervsdrivende uafhaengigt skal tage stilling til den politik, han vil foere paa det faelles marked. Selv om dette krav om uafhaengighed ganske vist ikke udelukker de erhvervsdrivendes ret til at foretage de noedvendige tilpasninger til deres konkurrenters konstaterede eller forventede adfaerd, forhindrer det imidlertid kategorisk enhver direkte eller indirekte kontakt mellem saadanne erhvervsdrivende, som har til formaal eller til foelge enten at paavirke en aktuel eller mulig konkurrents markedsadfaerd, eller at informere en saadan konkurrent om den markedsadfaerd, som man har besluttet sig til - eller overvejer - selv at foelge paa markedet.

55 Naar Kommissionens argumentation, som foerer til konstatering af en overtraedelse af konkurrencereglerne, hviler paa den forudsaetning, at der ikke kan vaere nogen anden forklaring paa de faktiske omstaendigheder end, at der foreligger en samordning mellem virksomhederne, er det tilstraekkeligt, at vedkommende er i stand til at saette de konstaterede forhold i et andet lys og dermed give en anden forklaring paa disse end den, der laegges til grund i Kommissionens beslutning.

Naar beviset for samordningen derimod ikke foelger blot af konstateringen af en parallel adfaerd paa markedet, men af dokumenter, hvoraf det fremgaar, at virksomhedernes praksis er resultatet af en samordning, paahviler det de beroerte virksomheder ikke alene at give en paastaaet alternativ forklaring paa de forhold, Kommissionen har konstateret, men at bestride eksistensen af disse forhold, som er bevist ved de af Kommissionen fremlagte dokumenter.

56 En virksomhed kan ikke holdes ansvarlig for et kartel som helhed, som bestaar i regelmaessig afholdelse gennem flere aar af moeder mellem konkurrerende producenter med det formaal at indfoere ulovlige former for praksis med henblik paa en kunstig tilrettelaeggelse af markedets funktion, ogsaa selv om det godtgoeres, at virksomheden kun har deltaget direkte i et eller flere aspekter af kartellet, dels saafremt virksomheden vidste, eller noedvendigvis burde vide, at den hemmelige aftale, den deltog i, var led i en samlet foranstaltning til forstyrrelse af konkurrencekraefternes frie spil, dels saafremt denne foranstaltning daekkede samtlige aspekter af kartellet.

57 Naar der er paavist en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1, maa det fastslaas, hvilken fysisk eller juridisk person der var ansvarlig for virksomhedens drift paa tidspunktet for overtraedelsen, saaledes at vedkommende kan drages til ansvar herfor.

Naar den fysiske eller juridiske person, der var ansvarlig for virksomhedens drift, imidlertid ophoerte med at bestaa i retlig betydning i tiden mellem overtraedelsen og det tidspunkt, hvor virksomheden skal drages til ansvar, maa det foerst fastslaas, hvor den samling af materielle og menneskelige ressourcer, der har medvirket ved overtraedelsen, befinder sig, for at det dernaest kan fastslaas, hvem der er blevet ansvarlig for driften heraf, saaledes at det kan undgaas, at virksomheden ikke kan drages til ansvar, fordi den fysiske eller juridiske person, der paa tidspunktet for overtraedelsen var ansvarlig for driften, ikke laengere eksisterer.

58 Den omstaendighed, at et datterselskab er en selvstaendig juridisk person, er ikke tilstraekkeligt til at udelukke, at ansvaret for dets adfaerd eventuelt paalaegges moderselskabet; dette kan navnlig vaere tilfaeldet, hvor datterselskabet ikke frit bestemmer sin adfaerd paa markedet, men i det vaesentlige foelger instrukser fra moderselskabet.

59 I konkurrencesager har aktindsigt til formaal at give adressaterne for en meddelelse af klagepunkter mulighed for at goere sig bekendt med bevismaterialet i Kommissions sagsakter for paa baggrund heraf at kunne tage stilling til de resultater, som Kommissionen er naaet frem til i sin meddelelse af klagepunkter.

Aktindsigten henhoerer under de processuelle retssikkerhedsgarantier, som har til formaal at beskytte retten til kontradiktion, som er et grundlaeggende princip, hvis effektive overholdelse kraever, at den paagaeldende virksomhed allerede under den administrative procedure saettes i stand til at tage stilling til de af Kommissionen fremfoerte faktiske forhold, klagepunkter og andre omstaendigheder.

Inden for rammerne af den kontradiktoriske procedure i medfoer af forordning nr. 17 tilkommer det ikke Kommissionen alene at afgoere, hvilke dokumenter der kan bruges til forsvar. Under hensyn til det almindelige princip om processuel ligestilling af parterne kan det ikke antages, at Kommissionen alene kan beslutte, hvorvidt dokumenter skal anvendes mod virksomhederne, mens disse ikke har haft adgang til dem og saaledes ikke har kunnet tage tilsvarende stilling til, hvorvidt de skal anvendes til forsvar.

Aktindsigten kan imidlertid ikke omfatte institutionens interne dokumenter, andre virksomheders forretningshemmeligheder og alle andre fortrolige oplysninger.

60 Den omstaendighed, at der i forbindelse med en administrativ procedure paa konkurrenceomraadet er sket en tilsidesaettelse af en virksomheds ret til kontradiktion i forbindelse med indsigten i Kommissionens sagsakter kan kun foere til annullation af en beslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse, saafremt vedkommende virksomheds mulighed for at forsvare sig er blevet paavirket af de vilkaar, hvorunder den har faaet indsigt i sagsakterne. Det er herved tilstraekkeligt, at det er godtgjort, at den manglende meddelelse af visse dokumenter i sagsakterne har kunnet paavirke procedurens forloeb og beslutningens indhold til skade for vedkommende.

I et saadant tilfaelde kan tilsidesaettelsen af retten til kontradiktion under den administrative procedure ikke afhjaelpes under forhandlingerne for Retten, som begraenser sig til en retslig kontrol udelukkende af de fremfoerte anbringender, og som derfor ikke traeder i stedet for en fuldstaendig tilrettelaeggelse af sagen inden for rammerne af en administrativ procedure.

61 Artikel 3 i forordning nr. 2988/74 om foraeldelse af adgangen til at paalaegge oekonomiske sanktioner inden for Det Europaeiske Faellesskabs transport- og konkurrenceret og af adgangen til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner har til formaal at muliggoere en suspension af foraeldelsen, naar Kommissionen er forhindret i at gribe ind af objektive grunde, som ikke kan tilskrives Kommissionen, men som netop er kaedet sammen med det forhold, at der verserer en sag. En kommissionsbeslutning om paalaeggelse af en boede kan nemlig ikke betragtes som endelig, saa laenge den ved lov fastsatte frist til at anlaegge sag til proevelse af beslutningen ikke er udloebet, eller i givet fald saa laenge en sag verserer.

62 Den begrundelse, som kraeves i henhold til traktatens artikel 190, skal tilpasses karakteren af den paagaeldende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, saaledes at de beroerte parter kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og saaledes at den kompetente ret kan udoeve sin proevelsesret.

Hvad angaar beslutninger, hvorved flere virksomheder paalaegges boeder for overtraedelse af Faellesskabets konkurrenceregler, skal raekkevidden af begrundelsespligten bl.a. vurderes under hensyntagen til, at overtraedelsernes grovhed skal fastslaas paa grundlag af en lang raekke forhold, herunder bl.a. sagens saerlige omstaendigheder, dens sammenhaeng og boedernes afskraekkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtoemmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning. Endvidere har Kommissionen ved udmaalingen af de enkelte boeder et vist skoen og kan ikke anses for forpligtet til ved boedernes udmaaling at anvende en praecis matematisk formel.

Det er ganske vist oenskeligt, at virksomhederne - paa en maade, som Kommissionen finder hensigtsmaessig - kan faa et detaljeret indblik i, hvorledes den boede, der er paalagt dem i en beslutning, er beregnet, saaledes at de kan tage stilling med fuld kendskab til sagen uden at vaere forpligtet til at anlaegge sag til proevelse af beslutningen.

Saadanne taloplysninger udgoer imidlertid ikke en supplerende og efterfoelgende begrundelse for beslutningen, men er en talmaessig udmoentning af de i beslutningen anfoerte kriterier, naar disse kan kvantificeres.

63 Naar en virksomhed har handlet i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, kan den ikke undgaa enhver sanktion med den begrundelse, at en anden erhvervsdrivende ikke er blevet paalagt nogen boede, saafremt denne erhvervsdrivende overhovedet ikke er inddraget i sagen for Retten.

64 Anvendelsen af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 kan omfatte et forbud mod at de beroerte virksomheder fortsaetter med visse handlinger eller opretholder en vis praksis eller situation, hvis ulovlighed er blevet konstateret, men ogsaa forbud mod at udvise en lignende adfaerd i fremtiden. I det omfang denne anvendelse skal ske under hensyn til arten af den konstaterede overtraedelse, har Kommissionen befoejelse til at praecisere omfanget af de forpligtelser, der paahviler de beroerte virksomheder med henblik paa at bringe overtraedelsen til ophoer. De byrder, som paalaegges virksomhederne, maa imidlertid ikke overskride graenserne for, hvad der er rimeligt og noedvendigt for at opfylde det tilsigtede maal, nemlig at sikre, at de regler, som er blevet tilsidesat, overholdes.