Sag C-276/07

Nancy Delay

mod

Università degli studi di Firenze m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte d’appello di Firenze)

»Arbejdskraftens frie bevægelighed — forskelsbehandling på grundlag af nationalitet — kategorien »udvekslingslektorer« — tidligere lektorer i fremmedsprog — anerkendelse af velerhvervede rettigheder«

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 15. maj 2008 I - 3638

Sammendrag af dom

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – ansættelsesvilkår

(Art. 39, stk. 2, EF)

Det følger af ordlyden af artikel 39, stk. 2, EF, at arbejdskraftens frie bevægelighed forudsætter ophævelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår. Ligebehandlingsprincippet som særligt udtrykt i artikel 39 EF kræver, at ensartede forhold ikke behandles forskelligt, og at forskellige forhold ikke behandles ensartet, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet.

Hvis indenlandske arbejdstagere i medfør af en national lovgivning har ret til en genoprettelse af deres karriere med hensyn til lønforhøjelser, anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag fra datoen for deres første ansættelse, skal tidligere lektorer i fremmedsprog, der er blevet sprogmedarbejdere, ligeledes have ret til en tilsvarende genoprettelse med virkning fra datoen for deres første ansættelse.

Når anvendelsen af en sådan national lovgivning på indenlandske arbejdstagere forudsætter en fortsættelse af ansættelsesforholdet mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerne, tilkommer det den nationale domstol, som alene er kompetent med hensyn til at bedømme de faktiske omstændigheder og fortolke den nationale lovgivning, at fastslå, om der er kontinuitet mellem stillingerne som udvekslingslektor og stillingerne som sprogmedarbejder. Den forelæggende ret skal i forbindelse med denne bedømmelse for det første efterprøve, om erhvervet udøvet af udvekslingslektorerne og erhvervet udøvet af sprogmedarbejderne har det samme funktionelle indhold, navnlig henset til definitionen af de pædagogiske parametre for kurser til uddannelse af undervisere i fremmedsprog samt bedømmelsen af de studerendes kundskaber, og for det andet, om de to omhandlede typer funktioner opfylder de samme undervisningsbehov. For det tilfælde, at den forelæggende ret måtte finde, at der er en sådan kontinuitet til trods for den midlertidige afbrydelse af ansættelsesforholdet med arbejdsgiveren, er det nødvendigt at undersøge, om en indenlandsk arbejdstager, som befinder sig i en sammenlignelig situation, ville have haft ret til anerkendelse af de rettigheder, som vedkommende har erhvervet fra datoen for sin første ansættelse. I denne forbindelse vil kun en analyse, der fokuserer på indholdet og ikke på formen af de lovbestemte ordninger, give mulighed for at fastslå, om deres faktiske anvendelse på forskellige kategorier af arbejdstagere, som befinder sig under sammenlignelige juridiske omstændigheder, fører til forhold, der er forenelige eller derimod uforenelige med det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.

Artikel 39, stk. 2, EF er derfor til hinder for, at en person, som befinder sig i en situation som den ovenfor beskrevne, på det tidspunkt, hvor en tidsbegrænset ansættelseskontrakt som udvekslingslektor erstattes af en kontrakt om ansættelse på ubestemt tid som sprogmedarbejder, der har det pågældende sprog som modersmål, nægtes anerkendelse af de rettigheder, som vedkommende har erhvervet fra datoen for sin første ansættelse, med konsekvenser for løn, anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag, forudsat at en indenlandsk arbejdstager, som befinder sig i en sammenlignelig situation, ville have haft ret til en sådan anerkendelse. Det tilkommer den nationale domstol at efterprøve, om dette er tilfældet.

(jf. præmis 18, 19, 23, 24 og 26-30 samt domskonkl.)