3.

Kommissionen har først anført, at den i forbindelse med afslutningen af EUGFLregnskaberne og de kontakter, der var mellem dens tjenestegrene og O. B. E. A., indtog det standpunkt, at den af Corman anvendte emballeringsmetode indebar en risiko for svig, og at den ved udstedelsen af beslutningerne af 8. februar 1984 om afslutningen af de af Belgien fremlagte regnskaber for regnskabsårene 1978 og 1979 for de omtvistede transaktioners vedkommende afviste, at den frigivelse af sikkerhed, der var sket, påhvilede EUGFL, idet den henviste til forordning nr. 649/78. I sit indlæg har Kommissionen endvidere fremhævet formålene med forordning nr. 649/78 og de midler, der skulle anvendes for at nå dem. Den har bemærket, at forordningen er en af mange foranstaltninger, der har til formål at fremme afsætningen af mejeriprodukter og navnlig af smør. Medlemsstaterne kan således meddeles tilladelse til at afsætte begrænsede mængder smør fra interventionslagre til nedsat pris samt yde støtte til smør, der har været oplagret privat, med et beløb svarende til prisnedsættelsen for interventionssmør (artiklerne 1-3). Den således ydede økonomiske fordel bør ifølge Kommissionen give sig udslag helt ned i detailleddet (artikel 10), således at den faktisk kommer forbrugeren til gode. Med henblik på at nå de således fastsatte formål er det derfor vigtigt, at det smør, der sælges til nedsat pris, ikke kan anvendes til andre formål. Kommissionen har bemærket, at forordning nr. 649/78 indeholder to grupper af bestemmelser, som skal sikre en forskriftsmæssig anvendelse af det subventionerede produkt helt frem til det stadium, hvor produktet endeligt forbruges. — Den første gruppe af bestemmelser vedrører forpligtelsen til at lade det smør, der er købt til nedsat pris, eller for hvilket der ydes støtte i forbindelse med smeltningen, koncentrere (artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1 og 2), hvilket indebærer, at det herved fremkomne produkt ikke har den for smør karakteristiske smag, og at dets konsistens er forskellig fra smørs, og ser krystallinsk ud, hvorfor det bliver lidet egnet til at forbruges uden forudgående iblanding af andre stoffer. — Den anden gruppe bestemmelser er dels dem, hvorefter der i forbindelse med koncentreringsprocessen skal iblandes sporstoffer, der let kan afsløres ved en kemisk analyse (artikel 5, stk. 2), dels de bestemmelser, der indeholder særlige betingelser med hensyn til emballeringen og emballagen. Kommissionen har her navnlig anført, at det udlagrede smør indtil dets forarbejdning til koncentreret smør skal forblive i sin originalemballage og bære angivelsen »smør, bestemt til forarbejdning til koncentreret smør (forordning (EØF) nr. 649/78)« (artikel 9, stk. 1 og 2), og at det koncentrerede smør skal »forhandles og emballeres i bægere à 250 g« (konkret 500 g), jfr. artikel 5, stk. 1, tredje led, og at det således i bægere emballerede koncentrerede smør helt frem til detailleddet skal forblive i emballage, der er påført den samme angivelse som bægerne, dvs. henvise til forordning nr. 649/78 (artikel 9, stk. 3). Kommissionen har anført, at overholdelsen af samtlige de pågældende betingelser blandt andet er sikret ved en kontrol på stedet under hele den proces, hvor smørret forarbejdes til koncentreret smør, og hvor det koncentrerede smør emballeres i bægere (artikel 7), og de nævnte transaktioner skal finde sted senest fire uger fra den dag, hvor interventionssmørret overtages, eller køberen har fået et modtagelsesbevis fra underskriveren af den private oplagringskontrakt (artikel 4). Kommissionen har tilføjet, at efter at emballeringen har fundet sted, er smørret undergivet toldkontrol eller en administrativ kontrol, der omfatter hele perioden fra udlagringen og indtil detailhandelens overtagelse af det (artikel 6), og at enhver, der ligger inde med smør eller koncentreret smør, skal føre et særligt regnskab (artikel 8). Kommissionen har anført, at der i tilfælde af, at en af forordningens bestemmelser ikke overholdes, er følgende sanktioner: — manglende udbetaling af støtte vedrørende privat oplagret smør (artikel 3, stk. 3), idet støtten kun udbetales mod forelæggelse af bevis for, at betingelserne angående kontrollen er blevet opfyldt helt frem til det tidspunkt, hvor det er fastslået, at produktet er anvendt som foreskrevet (artikel 6, stk. 3, litra b), medmindre der foreligger force majeure (artikel 6, stk. 3, litra a). — Fortabelse af den sikkerhed, der er stillet inden overtagelsen, såfremt der er tale om interventionssmør solgt til nedsat pris (artikel 2, stk. 3). For så vidt angår ordningens økonomiske betydning har Kommissionen oplyst, at den fremgår af forskellen mellem på den ene side købsprisen for det koncentrerede smør, for hvilket der er ydet subvention (prisnedsættelse eller støtte) i henhold til forordning nr. 649/78 og på den anden kostprisen for det samme produkt fremstillet uden støtte på grundlag af almindeligt smør, og at prisforskellen anddrager ca. 207 ECU/100 kg, alt efter om produktet er subventioneret eller ej. Efter Kommissionens opfattelse er en sådan fordel så betydelig, at de erhvervsdrivende har en økonomisk interesse i at anvende det koncentrerede smør til andre formål end de i EF-ordningen foreskrevne. Kommissionen har desuden bemærket, at det med bestemthed må antages, at de betingelser, der i forordning nr. 649/78 er angivet med hensyn til emballeringen, er væsentlige med henblik på at undgå, at det koncentrerede smør anvendes til andre formål end de foreskrevne. Fra det tidspunkt, hvor der ikke længere foretages kontrol på stedet, dvs. under koncentrations- og emballeringsprocesserne, er den fysiske differentiering af produktet — ud over toldkontrollen og den administrative kontrol — ifølge Kommissionen sikret i kraft af den helt specielle emballering. Enhver fravigelse af de på det punkt angivne betingelser, hvorved den ønskede synlige differentiering bliver mindre, må antages at være i strid med den fællesskabsretlige bestemmelse og med dennes vigtigste formål, hvorefter det skal undgås, at produktet anvendes i strid med det ønskede. Med hensyn til besvarelsen af det forelagte spørgsmål har Kommissionen fastholdt, at den emballering, Corman har anvendt, ikke er i overensstemmelse med betingelserne i artikel 5 i forordning nr. 649/78. Selve bestemmelsens ordlyd er tilstrækkelig klar til, at det må antages, at det er bægerets overside, som skal være påført de fastsatte benævnelser. Kommissionen har nærmere anført, at som følge af den af Corman anvendte emballering kunne selve benævnelsen af produktet, således som den fremgår af angivelsen »koncentreret smør til husholdningsbrug«, forsvinde helt og holdent ved den blotte fjernelse af det stykke papir, der er anbragt under bægerets låg; selv om en sådan arbejdsgang på grund af emballagens størrelse vil medføre yderligere omkostninger, er den økonomiske fordel så høj, at risikoen for svig er reel. Kommissionen har desuden bemærket, at Domstolen, bl. a. i forbindelse med sager anlagt af medlemsstaterne til prøvelse af beslutninger om afslutning af EUGFL-regnskaber, ifølge Kommissionen i alle dommene har fastslået, at alle gældende forordningsbestemmelser må anvendes strengt, og at Domstolen ikke har tillagt det betydning, om de anvendte foranstaltninger er effektive eller hensigtsmæssige, når de ligner, men ikke fuldt ud svarer til de foranstaltninger, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne (jfr. dom af 14. januar 1981, Tyskland mod Kommissionen, sag 819/79, Sml. s. 21, særligt præmisserne 8 og 10, på s. 34 og 35). Kommissionen har tilføjet, at med hensyn til spørgsmålet om fortolkning af fællesskabsretlige regler om betingelserne for at yde de erhvervsdrivende støtte for en landbrugsvare inden for rammerne af de fælles markedsordninger, har Domstolen særligt understreget, at sådanne bestemmelser må fortolkes strengt, idet en vis skønsbeføjelse med hensyn til én eneste af de betingelser, der normalt er opstillet, ville være ensbetydende med en begunstigelse af visse erhvervsdrivende på bekostning af andre og således medføre en konkurrenceforvridning. Kommissionen har nærmere anført, at Domstolen faktisk i tidligere afgørelser klart har afvist, at en medlemsstat via en vid fortolkning af gældende bestemmelser kan begunstige de erhvervsdrivende i denne stat, som derfor undergives mindre strenge betingelser end dem, der gælder for erhvervsdrivende i andre medlemsstater (dom af 7. februar 1979, Nederlandene mod Kommissionen, sag 11/76, Sml. s. 245, særlig præmis 9, på s. 279, og af 18. februar 1979, Tyskland mod Kommissionen, sag 18/76, Sml. s. 343, særlig præmis 8, på s. 384). Sagt i bredere vendinger vil en vid fortolkning af de fællesskabsretlige bestemmelser, selv om den ikke er begrænset til det tilfælde, hvor en medlemsstat efterfølgende fritager visse erhvervsdrivende fra at overholde én af de i ordningen fastsatte betingelser, ifølge Kommissionen netop være i strid med princippet om ligebehandling. Den har anført, at medmindre der er tale om rent formelle betingelser, hvis overholdelse hverken medfører betydelige omkostninger eller byrder for de erhvervsdrivende som helhed, vil enhver lempelse af de forpligtelser, der påhviler enkelte af dem, begunstige dem urimeligt i forhold til de erhvervsdrivende, som har påtaget sig at gennemføre den samme form for transaktioner og faktisk har truffet de fornødne foranstaltninger med henblik på at overholde de fastsatte betingelser. I den foreliggende sag er det efter Kommissionens opfattelse klart, at bestemmelserne i forordning nr. 649/78 om emballering ikke er rent formelle, og at virksomheder, der involverer sig i de nævnte transaktioner, må råde over de nødvendige anlæg og det nødvendige udstyr for at sikre, at emballeringen er i overensstemmelse med forordningen. Kommissionen har i øvrigt understreget, at Domstolen i sin praksis har fremhævet, at fællesskabsbestemmelser om ydelse af subventioner ved anvendelse af landbrugsvarer inden for rammerne af fælles markedsordninger skal fortolkes ud fra deres formål, navnlig med henblik på at sikre, at produktet anvendes i overensstemmelse med det fastsatte formål. Domstolen har udtrykkeligt udtalt sig i den retning med hensyn til en anden af bestemmelserne i forordning nr. 349/73, der blev erstattet af forordning nr. 649/78 (dom af 29. april 1982, Pommerehnke m. fl. mod Bundesanstalt für Landwirtschaftliche Marktordnung, forenede sager 66 og 99/81, Sml. s. 1363), idet Domstolen fastslog, at fortolkningen af de i forordningen fastsatte betingelser måtte foretages med henblik på »helt at udelukke, at det koncentrerede smør anvendes i strid med den endelige bestemmelse« (præmis 14), hvor Domstolen skulle fortolke en bestemmelse, der i modsætning til ordlyden af forordning nr. 649/78 ikke var helt klar. Ifølge Kommissionen må bestemmelsen derfor fortolkes som af Kommissionen foreslået, ikke mindst fordi den i den foreliggende sag omtvistede bestemmelse, artikel 5, stk. 1, tredje led, i forordning nr. 649/78, er klar. Kommissionen har herefter foreslået, at det af Tribunal de Premiere Instance de Bruxelles forelagte spørgsmål besvares som følger: »Artikel 5, stk. 1, tredje led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 649/78 skal fortolkes således, at den eller de benævnelser, der fremtræder på det bæger, der indeholder det koncentrerede smør, skal være påført bægerets overside og ikke et stykke papir, der er anbragt under bægerets låg«.