B —

1. Eftersom Kirsten Johanning blev udnævnt den 14. april 1980 — dvs. senere end Rådets forordning af 2. maj 1978 (nr. 912/78) — efter en udvælgelsesprøve med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve af »assisterende oversættere«, ville hun højst have kunnet ansættes i en stilling som assisterende oversætter og alene i den eksisterende lønklasse LA 8 med godskrivelse af en anciennitetsforbedring. En sådan indplacering ville have været en skadelig forskelsbehandling for hendes vedkommende, idet andre ansøgere, der havde bestået samme udvælgelsesprøve, og som opfyldte de samme betingelser med hensyn til uddannelse og anciennitet, var blevet udnævnt i lønklasse LA 7 før den 4. maj, da den nævnte forordning trådte i kraft. Kommissionen hævder med rette, synes jeg, at da den ikke ville skabe en sådan forskelsbehandling og ville tage hensyn til princippet om beskyttelsen af tjenestemændenes berettigede forventning, besluttede den undtagelsesvis at ansætte Kirsten Johanning i en stilling i LA 7, lønklasse tre, en indplacering hun havde kunnet påregne, da hun i 1977 meldte sig til udvælgelsesprøven for assisterende oversættere. Men i 1980, da hun blev ansat, var det alene en »oversætter«, der kunne ansættes i LA 7/3, hvorfor det var en sådan stilling, der blev opslået ledig ved stillingsopslag KOM/1073-1079/78. 2. Kommissionens beslutning indebar altså ikke, at Kirsten Johanning herved fik de kvalifikationer, som kræves af oversættere, der har bestået en udvælgelsesprøve til denne stillingsbetegnelse, hvis prøveniveau naturligvis er højere end niveauet i en udvælgelsesprøve for assisterende oversættere. Beslutningen indebar altså heller ikke, at de to stillingsbetegnelser hermed blev ligestillet. Disse er stadig strengt adskilte. Beslutningen havde imidlertid den følge, at den forskelsbehandling ved indplaceringen, som for Kirsten Johanning ville have resulteret i indplacering i LA 8, såfremt man strengt havde fulgt de nye regler efter forordning nr. 912/78, blev undgået. 3. Når sagsøgeren derfor ansøger om at få ændret sin indplacering til LA 6, tredje løntrin, af den ene grund, at hun blev ansat som »oversætter«, hvorfor Kommissionens beslutning vedrørende de i forbindelse med ansættelse gældende kriterier for indplacering i lønklasse og på løntrin skal anvendes på hende, så anmoder hun i virkeligheden om en forskelsbehandling til sin egen fordel, men til skade for de ansøgere fra den samme udvælgelsesprøve KOM/LA/150, der før forordning nr. 912/78 trådte i kraft, blev ansat som assisterende oversættere i LA 7, og som altså under ingen omstændigheder har krav på en ændring af deres indplacering til oversættere i LA 6. 4. I nærværende sag besluttede Kommissionen rent undtagelsesvis at ansætte sagsøgeren i LA 7, tredje løntrin, netop for at respektere princippet om ligebehandling af tjenestemænd, som ellers ville blive tilsidesat alene som følge af den tilfældighed, om ansøgerne blev ansat før eller efter ændringsforordningen trådte i kraft. Det havde selvfølgelig været ønskeligt, om forordning nr. 912/78 havde indeholdt overgangsforanstaltninger, idet forordningens ikrafttræden i sig selv medførte en forskelsbehandling af assisterende oversættere alt efter, på hvilken dato de blev ansat. Dette forhold får imidlertid heller ingen betydning for så vidt angår spørgsmålet, om der foreligger en krænkelse af princippet om ligebehandling af tjenestemænd, der befinder sig i sammenlignelige situationer, som hævdet af Kirsten Johanning, idet Kommissionen netop sørgede for, at hun blev indplaceret på samme betingelser som andre ansøgere, der havde bestået en udvælgelsesprøve under lignende betingelser som hendes. Det grundlæggende princip om lighed mellem tjenestemænd, der er placeret i sammenlignelige situationer ( 2 ), er i nærværende tilfælde til hinder for en automatisk anvendelse af artikel 5, stk. 3. Jeg skal på grundlag af det af mig anførte fremsætte det forslag, at Kommissionen frifindes, og at Kirsten Johanning bærer sine egne omkostninger.