2)

a) Er det foreneligt med forbuddet i artikel 43 EF mod begrænsning af etableringsfriheden for statsborgere i en medlemsstat på en anden medlemsstats højhedsområde, såfremt der over for en virksomhed, der driver et atomkraftværk i en medlemsstat i overensstemmelse med lovgivningen i denne medlemsstat, og med de relevante fællesskabsforskrifter, udstedes påbud af en ret i en nabomedlemsstat om at undlade at foretage eventuelle udledninger fra dette kraftværk, om at tilpasse værket til de tekniske forskrifter i en anden stat eller endog — såfremt det på grund af hele anlæggets kompleksitet er umuligt at træffe de nødvendige tilpasningsforanstaltninger — om at indstille anlæggets drift, når påbuddet i overensstemmelse med den europæiske forordning om kompetence og fuldbyrdelse kan fuldbyrdes i alle medlemsstater, og retten i nabomedlemsstaten som en konsekvens af den fortolkning af de nationale retsforskrifter, der er anlagt af landets øverste domstol, ikke må tage hensyn til den eksisterende driftsgodkendelse af atomkraftværket, der er givet i den medlemsstat, hvor anlægget er beliggende, selvom retten ville have pligt til at tage hensyn til en national anlægsgodkendelse inden for rammerne af en tilsvarende national påbudssag, hvorunder der ikke ville kunne udstedes påbud til et anlæg, der er godkendt af myndighederne i indlandet? b) Skal de hensyn, der begrunder begrænsninger i etableringsfriheden, fortolkes således, at den i lovgivningen i en medlemsstat foretagne sondring mellem indenlandske og udenlandske anlægsgodkendelser i hvert fald er ulovlig med henblik på den betragtning, at kun de nationale, men ikke de udenlandske økonomiske interesser, skal beskyttes, hvilket er et rent økonomisk motiv, der ikke anses for beskyttelsesværdigt inden for rammerne af de grundlæggende friheder? c) Skal de i EF-traktaten forankrede hensyn, der begrunder begrænsninger i etableringsfriheden, navnlig proportionalitetsprincippet, fortolkes således, at den faste sondring, der er opstillet i lovgivningen i en medlemsstat, mellem indenlandske og udenlandske anlægsgodkendelser, i hvert fald er ulovlig, fordi driften af et anlæg, der er godkendt i den medlemsstat, hvori det er beliggende, i konkrete tilfælde skal kunne prøves af en ret i en anden medlemsstat under hensyn til de faktiske risici, der udspringer af anlægget for den offentlige orden, sikkerhed eller sundhed eller andre anerkendte tvingende almene hensyn? d) Har retterne i en medlemsstat ved vurderingen af proportionalitetsprincippet inden for rammerne af sin stillingtagen til, om begrænsningen af etableringsfriheden er begrundet, pligt til at behandle en godkendelse til at opføre et anlæg i den medlemsstat, hvori det er beliggende, som en indenlandsk godkendelse til opførelse, når godkendelsen i den medlemsstat, hvori anlægget er beliggende, på det retlige plan i det væsentlige er ligeværdig med en indenlandsk godkendelse? e) Spiller det ved vurderingen af det ovennævnte spørgsmål nogen rolle i relation til etableringsfriheden, at anlægget, der er godkendt i den medlemsstat, hvori det er beliggende, er et atomkraftværk, når der i en anden medlemsstat, hvor der er anlagt et negatorisk søgsmål med påstand om undladelse af udledning, per se ikke må drives anlæg af denne type, selv om der må drives andre former for kernetekniske anlæg? f) Har retterne i en medlemsstat, for hvilke der anlagt et sådant negatorisk søgsmål, pligt til, når den i spørgsmål 2a nævnte fortolkning af den nationale lovgivning er i strid med artikel 43 EF, at fortolke den nationale lovgivning fællesskabskonformt således, at ordene »anlæg, der er godkendt af myndighederne« omfatter såvel indenlandske anlægsgodkendelser som udenlandske, der givet af myndigheder i andre EU-medlemsstater?