Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 –

H&R ChemPharm mod Kommissionen

(Sag C-95/15 P) ( 1 )

»Appel – konkurrence – karteller – markedet for paraffinvoks og det tyske marked for råparaffin – prisfastsættelse og opdeling af markeder – begrundelsespligt – bevis for overtrædelsen – urigtig gengivelse af beviser – forordning (EF) nr. 1/2003 – artikel 23, stk. 3 – beregning af bødens størrelse – retningslinjer for beregningen af bøder af 2006 – proportionalitetsprincippet«

1. Institutionernes retsakter–begrundelsespligt–formål–rækkevidde (Art. 253 EF) (jf. præmis 18)

2. Appel–anbringender–urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder–afvisning–domstolens kontrol med vurderingen af fakta og beviselementer–udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (Art. 256, stk. 1, TEUF; Statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 30-32, 98 og 99)

3. Konkurrence–EU-regler–overtrædelser–ansvar–virksomheds ansvar for handlinger begået af dens styrende organer–betingelser–handling begået af en person, som er bemyndiget til at handle på virksomhedens vegne (Art. 81 EF) (jf. præmis 33 og 34)

4. Konkurrence–karteller–samordnet praksis–begreb (Art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 37 og 41)

5. Konkurrence–administrativ procedure–kommissionsafgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse–bevisbyrden for en overtrædelse og dennes varighed påhviler Kommissionen–omfanget af bevisbyrden–bevis ført ved et vist antal indicier og sammenfaldende omstændigheder, som beviser forekomsten og varigheden af fortsat konkurrencebegrænsende adfærd–lovlighed (Art. 81 EF) (jf. præmis 38-40)

6. Retslig procedure–bevisoptagelse–vidneafhøring–Rettens skønsbeføjelse–betydningen af princippet om ret til en retfærdig rettergang (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47) (jf. præmis 44 og 45)

7. Appel–anbringender–anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen–afvisning (Art. 256, stk. 1, TEUF; Statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 54-56)

8. Institutionernes retsakter–retningslinjer for beregningen af bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne–almengyldig retsakt–retsvirkninger (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 15) (jf. præmis 57 og 58)

9. Konkurrence–bøder–størrelse–fastsættelse–maksimumsbeløb–beregning–relevant omsætning–samlet omsætning for alle de selskaber, som udgør den økonomiske enhed, der handler som virksomhed (Art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2) (jf. præmis 61)

10. Konkurrence–bøder–størrelse–fastsættelse–beregningsmetode fastsat i Kommissionens retningslinjer–beregning af bødens grundbeløb–fastsættelse af værdien af afsætningen–kriterier–fusion, der foretages under kartellet (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 5 og 6) (jf. præmis 73-77)

11. Konkurrence–administrativ procedure–kommissionsafgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse–domstolsprøvelse–den kontradiktoriske karakter af den procedure, der følges ved Unionens retsinstanser–forpligtelser, der påhviler den virksomhed, der anfægter Kommissionens afgørelse (Art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 85-87)

12. Appel–Domstolens kompetence–omgørelse af billighedsgrunde af Rettens skøn vedrørende størrelsen af de bøder, som er blevet pålagt virksomheder, der har tilsidesat traktatens konkurrenceregler–udelukket–anfægtelse af dette skøn grundet en overtrædelse af proportionalitetsprincippet–lovlighed (Art. 256 og 261 TEUF; Statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 31) (jf. præmis 95)

13. Konkurrence–bøder–størrelse–fastsættelse–kriterier–nødvendigheden af at sondre mellem virksomheder, der deltager i samme overtrædelse, ud fra deres samlede omsætning–pligt til at sondre ud fra den procentdel, som bøden udgør af virksomhedernes samlede omsætning–foreligger ikke–tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet–foreligger ikke (Art. 81, EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2) (jf. præmis 101 og 102)

14. Appel–anbringender–anbringende rettet mod Rettens afgørelse om sagsomkostninger–afvisning, såfremt alle øvrige anbringender forkastes (Statutten for Domstolen, art. 58, stk. 2) (jf. præmis 109)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) H&R ChemPharm GmbH betaler sagens omkostninger.

( 1 ) – EUT C 138 af 27.4.2015.