I sidstnævnte tilfælde påhviler samme krav ifølge EU-retten den koncessionsgivende myndighed, selv om aftalen ikke forpligter erhververen til at udøve den overdragne aktivitet, idet denne aftale indebærer en tilladelse til at udøve en økonomisk aktivitet. Der er nemlig ikke forskel på en sådan tilladelse og en koncessionskontrakt om tjenesteydelser for så vidt angår forpligtelsen til at overholde traktatens grundlæggende regler og de deraf følgende principper, når udøvelsen af denne aktivitet har en sådan karakter, at den potentielt er af interesse for erhvervsdrivende i andre medlemsstater.

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at en erhvervsdrivende i en medlemsstat ved denne medlemsstats domstole kan påberåbe sig, at der er sket tilsidesættelse af den gennemsigtighedsforpligtelse, der følger af disse artikler, i forbindelse med indgåelsen af en aftale, hvorved en eller flere af nævnte medlemsstats offentlige myndigheder enten har tildelt en erhvervsdrivende i samme medlemsstat en koncessionskontrakt om tjenesteydelser, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, eller har tildelt en erhvervsdrivende eneret til at udøve en økonomisk aktivitet, som frembyder en sådan interesse.

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at viljen til ikke at tilsidesætte bestemte rettigheder, som de offentlige enheder ved en tidligere kontrakt har tildelt en erhvervsdrivende vedrørende brugen af deres kabelnet, ikke kan begrunde, at denne kontrakt udvides i strid med EU-retten ved en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser eller en eneret til at udøve en aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, uanset om det er for at bilægge en tvist, som er opstået fuldstændigt ufrivilligt mellem de berørte parter, vedrørende rækkevidden af denne kontrakt. Desuden udgør begrundelser af økonomisk art, såsom viljen til at undgå værdiforringelse af en økonomisk aktivitet, ikke tvingende almene hensyn, der kan begrunde en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser vedrørende denne aktivitet eller en eneret til at udøve nævnte aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, under fravigelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, som er sikret ved disse artikler.

Endvidere adskiller den omstændighed, at indgåelsen af en aftale er sammenfaldende med en interesse hos de forbrugere, som ellers ikke ville kunne få interaktivt tv, sig reelt ikke fra begrundelsen vedrørende værdiforringelse af en økonomisk aktivitet, men er nært forbundet hermed. Følgelig kan betragtninger, som isoleret set ikke kan udgøre tvingende almene hensyn, ikke opnå en sådan karakter blot ved at blive akkumuleret.

Selv om retssikkerhedsprincippet, som er et grundlæggende EU-retligt princip, i øvrigt kan begrunde, at en kontrakts retsvirkninger respekteres, herunder i det af dette princip krævede omfang i tilfælde, hvor en kontrakt er indgået, før Domstolen udtalte sig om den primære EU-rets indvirkning på kontrakter af denne type, og hvor det efterfølgende har vist sig at, at den er i strid med visse af disse indvirkninger (jf. i denne retning ASM Brescia-dommen, præmis 69 og 70), kan det nævnte princip imidlertid ikke påberåbes for at udvide en kontrakt i strid med ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling samt den deraf følgende gennemsigtighedsforpligtelse.

(jf. præmis 40 og 42-44 samt domskonkl. 2)