Sag C-162/15 P

Evonik Degussa GmbH

mod

Europa-Kommissionen

»Appel – konkurrence – artikel 101 TEUF og 102 TEUF – forordning (EF) nr. 1/2003 – artikel 30 – beslutning vedtaget af Kommissionen, der fastslår et ulovligt kartel på det europæiske marked for brintoverilte og perborat – offentliggørelse af en udvidet ikke-fortrolig udgave af denne beslutning – afslag på en begæring om fortrolig behandling af visse oplysninger – høringskonsulentens kompetenceområde – afgørelse 2011/695/EU – artikel 8 – fortrolighed – beskyttelse af tavshedspligten – artikel 339 TEUF – begrebet »forretningshemmeligheder eller andre fortrolige oplysninger« – oplysninger, der stammer fra en anmodning om bødefritagelse – afslag på begæringen om fortrolig behandling – berettiget forventning«

Sammendrag – Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. marts 2017

Konkurrence–administrativ procedure–kommissionsafgørelse, der fastslår en overtrædelse–offentliggørelse af oplysninger, som en virksomhed, der har deltaget i overtrædelsen, frivilligt har afgivet til Kommissionen med henblik på at blive omfattet af reglerne for bødefritagelse eller ‑nedsættelse–tilsidesættelse af den berørte virksomheds rettigheder under samarbejdsmeddelelsen–foreligger ikke

Konkurrence–administrativ procedure–kommissionsafgørelse, der fastslår en overtrædelse–offentliggørelse af oplysninger, som en virksomhed, der har deltaget i overtrædelsen, frivilligt har afgivet til Kommissionen med henblik på at blive omfattet af reglerne for bødefritagelse eller ‑nedsættelse–lovlig–offentliggørelse af ordrette citater fra en redegørelse afgivet med henblik på at opnå bødefritagelsen–afvisning

Artikel 8 i afgørelse 2011/695 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager tilsigter i processuel henseende at gennemføre en beskyttelse, som er fastsat i EU-retten, af oplysninger, som Kommissionen har fået kendskab til i forbindelse med procedurer for anvendelse af konkurrencereglerne. Denne beskyttelse skal dermed forstås således, at den vedrører enhver grund, som kan begrunde en beskyttelse af fortroligheden af de pågældende oplysninger. Det følger heraf, at de grunde, der kan begrænse videregivelsen af oplysninger som dem, en virksomhed havde meddelt Kommissionen med henblik på at opnå bødefritagelse hos denne, ikke alene er begrænset til dem, som vedrører regler, der specifikt tilsigter at beskytte disse oplysninger mod en videregivelse til offentligheden, og at høringskonsulenten derfor skal undersøge enhver indsigelse støttet på en grund, der vedrører EU-retlige bestemmelser og principper, som den pågældende har påberåbt sig med henblik på at gøre krav på en beskyttelse af fortroligheden af de pågældende oplysninger. Rækkevidden af artikel 8, stk. 2, i afgørelse 2011/695 ville således blive indskrænket betydeligt, hvis denne bestemmelse skulle fortolkes således, at det kun er muligt for høringskonsulenten at tage hensyn til de regler, der specifikt tilsigter at beskytte mod en videregivelse til offentligheden, såsom bestemmelserne i forordning nr. 45/2001 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og ‑organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger eller i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. (jf. præmis 51, 54 og 55)

Oplysninger, som har været hemmelige eller fortrolige, men som er mindst fem år gamle, kan med tiden principielt opfattes som historiske og skal derfor anses for at have mistet deres hemmelige eller fortrolige karakter, medmindre den part, der har påberåbt sig denne karakter, undtagelsesvis påviser, at disse oplysninger stadig udgør væsentlige faktorer i dennes eller i den berørte tredjeparts handelsmæssige stilling, på trods af oplysningernes alder. Disse betragtninger, der fører til en afkræftelig formodning, gælder såvel inden for rammerne af begæringer om fortrolig behandling i forhold til intervenienter i sager ved Unionens retsinstanser som inden for rammerne af anmodninger om fortrolighed med henblik på Kommissionens offentliggørelse af en afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af konkurrenceretten. (jf. præmis 64)

I betragtning af forskellene mellem ordningen for tredjeparters aktindsigt i Kommissionens sagsakter i forbindelse med sager efter artikel 101 TEUF og 102 TEUF og ordningen for offentliggørelse af afgørelser om overtrædelser kan de i retspraksis udviklede regler, som lemper de betingelser, hvorunder Kommissionen i henhold til forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter kan videregive dokumenter fra de nævnte sagsakter, ikke overføres til anvendelsesområdet for offentliggørelsen af afgørelser om overtrædelser. Offentliggørelse af en ikke-fortrolig udgave af en afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF, er således fastsat i artikel 30 i forordning nr. 1/2003. Denne bestemmelse er begrundet i hensyn, der hviler på den effektive anvendelse af EU-konkurrenceretten, for så vidt som en sådan offentliggørelse bl.a. yder skadelidte som følge af en overtrædelse af artikel 101 TEUF støtte i deres erstatningssøgsmål mod ophavsmændene til disse overtrædelser. Disse forskellige interesser skal dog afvejes mod de rettigheder, som er beskyttede i henhold til EU-retten, bl.a. med hensyn til de berørte virksomheder, såsom retten til beskyttelse af tavshedspligten eller fortrolig behandling af forretningsoplysninger, eller med hensyn til de berørte borgere, såsom retten til beskyttelse af personoplysninger. (jf. præmis 77-79)

En offentliggørelse i form af ordrette citater af oplysninger om dokumenter, som er afgivet af en virksomhed til Kommissionen til støtte for en redegørelse afgivet med henblik på at opnå bødefritagelse, adskiller sig fra en offentliggørelse af ordrette citater fra selve redegørelsen. Mens førstnævnte bør tillades under iagttagelse af den beskyttelse, som navnlig skal ydes forretningshemmeligheder, tavshedspligten eller andre fortrolige oplysninger, er sidstnævnte under ingen omstændigheder tilladt. (jf. præmis 87)