Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konkurrence - administrativ procedure - kommissionsbeslutning, der fastslaar en overtraedelse - overtraedelser begaaet af datterselskaber i en koncern af virksomheder - beslutning rettet til moderselskabet paa baggrund af dens holdning under den administrative procedure - moderselskabets paaberaabelse af et anbringende om en fejl med hensyn til den rette adressat for beslutningen - formaliteten (EF-traktaten, art. 173, stk. 4) 2 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne - beslutning rettet til flere adressater - udpegelse af den enhed, der boer paalaegges ansvaret for en overtraedelse (EF-traktaten, art. 190) 3 Konkurrence - faellesskabsbestemmelser - overtraedelse begaaet af et datterselskab - moderselskabet ansvarligt - betingelser 4 Konkurrence - administrativ procedure - standsning af overtraedelser - byrder, som paalaegges virksomhederne - proportionalitet - kriterier (Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1) 5 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning, hvorved der paalaegges flere virksomheder boeder for en overtraedelse af konkurrencereglerne (EF-traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 17, art. 15) 6 Konkurrence - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - kriterier - overtraedelsernes grovhed - formildende omstaendigheder - ivaerksaettelse af et effektivt konkurrenceprogram med henblik paa at overholde Faellesskabets konkurrenceregler (Raadets forordning nr. 17, art. 15) 7 Konkurrence - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - kriterier - overtraedelsernes grovhed og varighed - forhold, der indgaar i bedoemmelsen - mulighed for at forhoeje boedeniveauet for at forstaerke boedernes afskraekkende virkning (Raadets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

Sammendrag

1 En virksomhed, som i anledning af nogle begaeringer om oplysninger i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17, der er blevet fremsendt til en raekke af virksomhedens datterselskaber, oplyser, at den repraesenterer hele koncernen, og indtager en tvetydig holdning under den administrative procedure for Kommissionen, og som i sin egenskab af adressat for Kommissionens meddelelse af klagepunkter beslutter ikke at tage stilling til Kommissionens udtrykkelige paastand om, at virksomheden er ansvarlig for datterselskabernes konkurrencestridige adfaerd, kan over for Kommissionens endelige beslutning paaberaabe sig et anbringende om, at den ikke er den rette adressat for denne beslutning, selv om Kommissionen havde grund til af virksomhedens holdning at udlede, at dette var tilfaeldet. Selv om en virksomheds udtrykkelige eller stiltiende erkendelse af faktiske eller retlige omstaendigheder under den administrative procedure for Kommissionen kan tjene som bevismiddel ved sagens vurdering, kan det ikke begraense selve adgangen til at anlaegge sag for Retten i henhold til EF-traktatens artikel 173, stk. 4. Uden udtrykkelig hjemmel vil en saadan begraensning vaere i strid med legalitetsprincippet og princippet om retten til forsvar, der er grundlaeggende retsprincipper. 2 Begrundelsen for en beslutning, der indeholder et klagepunkt, skal goere det muligt for Retten at udoeve sin legalitetskontrol samt indeholde de oplysninger, der er noedvendige, for at den beroerte kan vide, om beslutningen hviler paa fornoedent grundlag. Spoergsmaalet om, hvorvidt begrundelsen er tilstraekkelig, skal vurderes i lyset af den konkrete sags omstaendigheder, navnlig indholdet af den paagaeldende retsakt, indholdet af de anfoerte grunde og den interesse, som retsaktens adressater kan have i begrundelsen. Det foelger af ovennaevnte krav, at en tilstraekkelig begrundelse klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som den faellesskabsmyndighed, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund. Naar en beslutning om anvendelse af traktatens artikel 85 eller 86 er rettet til flere adressater og rejser spoergsmaal om, hvem der baerer ansvaret for overtraedelsen, skal den indeholde en tilstraekkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal baere byrden for overtraedelsen. 3 Den omstaendighed, at et datterselskab udgoer en i forhold til moderselskabet selvstaendig juridisk person, udelukker ikke, at datterselskabets adfaerd kan tilregnes moderselskabet, naar datterselskabet ikke frit bestemmer sin adfaerd paa markedet, men i det vaesentlige foelger instrukser fra moderselskabet. Naar der er tale om et 100% ejet datterselskab, foelger dette noedvendigvis en politik, som er blevet tilrettelagt af de samme vedtaegtsmaessige organer, som fastlaegger moderselskabets politik. Saafremt et moderselskab korrekt er gjort ansvarligt for en overtraedelse begaaet af et 100% ejet datterselskab, er Kommissionen berettiget til ogsaa at goere moderselskabet ansvarligt for den adfaerd, der er udvist af andre datterselskaber, som har deltaget i samme overtraedelse, og som det kontrollerer, da moderselskabet ikke har kunnet vaere uvidende om deres konkurrencebegraensende adfaerd. 4 Anvendelsen af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 vil ikke alene kunne omfatte forbud mod at fortsaette med visse handlinger eller at opretholde en vis praksis eller situation, der er fundet ulovlig, men tillige mod at udvise en tilsvarende praksis for fremtiden. I det omfang anvendelsen af bestemmelsen skal ske under hensyn til arten af den konstaterede overtraedelse, har Kommissionen endvidere befoejelse til at praecisere omfanget af de forpligtelser, der paahviler de beroerte virksomheder med henblik paa at bringe overtraedelsen til ophoer. De byrder, som paalaegges virksomhederne, maa imidlertid ikke overskride graenserne for, hvad der er rimeligt og noedvendigt for at opfylde det tilsigtede maal, nemlig at sikre, at de regler, som er blevet tilsidesat, overholdes. Betingelserne for at anvende artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 er ikke opfyldt, naar der er tale om et forbud, der skal forhindre, at der udveksles rent statistiske oplysninger, der ikke har karakter af individuelle eller identificerbare oplysninger, hvis det ikke fremgaar af beslutningen, at Kommissionen har anset den paagaeldende udveksling som saadan for at vaere i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, da den omstaendighed, at et system til udveksling af statistiske oplysninger vil kunne anvendes til konkurrencebegraensende formaal, ikke i sig selv medfoerer, at det er i strid med den naevnte bestemmelse, idet dets konkurrencebegraensende virkninger i saa tilfaelde skal fastslaas konkret. 5 Pligten til at begrunde en individuel beslutning har til formaal at goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at efterproeve beslutningens lovlighed og at give den beroerte de oplysninger, ved hjaelp af hvilke det kan fastslaas, om der er grundlag for beslutningen, eller om der foreligger en saadan fejl, at den kan anfaegtes. Omfanget af begrundelsespligten afhaenger af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget. Omfanget af begrundelsespligten skal, for saa vidt angaar en beslutning, hvorved flere virksomheder paalaegges boeder for en overtraedelse af de faellesskabsretlige konkurrenceregler, afgoeres under hensyn til, at overtraedelsernes grovhed skal fastslaas paa grundlag af en lang raekke forhold, herunder bl.a. sagens saerlige omstaendigheder, dens sammenhaeng og boedernes afskraekkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtoemmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning. Ved udmaalingen af de enkelte boeder har Kommissionen et vist skoen, og det kan derfor ikke antages, at den er forpligtet til at anvende en bestemt matematisk formel. Endelig skal begrundelsen for en beslutning findes i selve beslutningens tekst, og efterfoelgende forklaringer fra Kommissionen kan ikke tillaegges betydning, medmindre der foreligger saerlige omstaendigheder. Naar Kommissionen i en beslutning konstaterer, at konkurrencereglerne er blevet overtraadt, og paalaegger de virksomheder, der har medvirket, boeder, skal den, hvis den ved boedefastsaettelsen konsekvent har taget hensyn til visse grundlaeggende omstaendigheder, anfoere disse i selve beslutningens tekst, saaledes at beslutningens adressater har mulighed for at efterproeve, om boedeniveauet er korrekt, og vurdere, om der eventuelt skulle foreligge forskelsbehandling. 6 Ved fastsaettelsen af boeden for en overtraedelse af Faellesskabets konkurrenceregler skal overtraedelsernes grovhed fastslaas paa grundlag af en lang raekke forhold, herunder bl.a. sagens saerlige omstaendigheder, dens sammenhaeng og boedernes afskraekkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtoemmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning. Selv om ivaerksaettelse af et konkurrenceprogram med henblik paa at overholde Faellesskabets konkurrenceregler godtgoer, at den paagaeldende virksomhed er sindet at hindre fremtidige overtraedelser, og saaledes bidrager til, at Kommissionen bedre kan varetage sine opgaver, der bl.a. bestaar i at anvende traktatens principper paa det konkurrenceretlige omraade, og at bistaa virksomhederne heri, medfoerer den blotte omstaendighed, at indfoerelsen af et konkurrenceprogram i enkelte tilfaelde i Kommissionens hidtidige beslutningspraksis er blevet tillagt betydning som formildende omstaendighed, ikke en tilsvarende forpligtelse for institutionen i en bestemt sag. 7 Kommissionen kan ved fastlaeggelsen af det generelle boedeniveau tage hensyn til, at aabenbare overtraedelser af Faellesskabets konkurrenceregler fortsat er relativt hyppige, hvorfor den har adgang til at forhoeje boedeniveauet for at forstaerke deres forebyggende virkning. Den omstaendighed, at Kommissionen tidligere har paalagt boeder af en bestemt stoerrelsesorden i tilfaelde af visse typer overtraedelser, kan ikke beroeve den muligheden for at forhoeje dette niveau inden for de i forordning nr. 17 angivne rammer, hvis det er noedvendigt for at gennemfoere Faellesskabets konkurrencepolitik. Desuden kan Kommissionen ved vurderingen af overtraedelsens grovhed tage hensyn til de forholdsregler, de beroerte virksomheder har truffet med henblik paa at skjule det ulovlige samarbejde. Endelig kan Kommissionen ved fastsaettelsen af det generelle boedeniveau tage hensyn til, at en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1, har vaeret langvarig og aabenbar, uanset den advarsel, der maa antages at ligge i Kommissionens hidtidige beslutningspraksis.