ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 1. april 2008, Ayyanarsamy mod Kommissionen og Tyskland (sag T-412/07), hvorved Retten fastslog, at det var åbenbart, at søgsmålet med påstand dels om annullation af Kommissionens skrivelse af 18. september 2007, hvorved sagsøgeren blev oplyst om, at Kommissionen ikke kan gribe ind til hans fordel ved de tyske domstole, dels om erstatning for den skade, som sagsøgeren påstår at have lidt på grund af de tyske myndigheders adfærd, dels skulle afvises, dels var ugrundet – tilsidesættelse af borgernes rettigheder i henhold til artikel 230 EF og 232 EF – begrebet anfægtelig retsakt i artikel 230 EF.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. december 2007, K & L Ruppert Stiftung mod KHIM – Lopes de Almeida Cunha, Couto Simões og Lima Jatobá (sag T-86/05), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag indledt af indehaveren af de nationale og internationale ordmærker »LIVRE« for varer i klasse 25, hvori der var nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. december 2004 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne ikke tog den af varemærkeindehaveren rejste indsigelse mod registreringen af EF-figurmærket »CORPO LIVRE« for varer i klasse 18 og 25 til følge – indsigelsessag – indsigelsen forkastet som følge af for sent fremlagt bevis for, at der var gjort brug af de ældre varemærker.
6)

Under omstændigheder som de i hovedsagerne foreliggende skal rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse fortolkes således, at når den omhandlede medlemsstats nationale ret indeholder andre effektive foranstaltninger for denne sektor, hvorved misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter forhindres og eventuelt sanktioneres som omhandlet i aftalens § 5, stk. 1, er den ikke til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i national ret, hvorefter der alene inden for den offentlige sektor gælder et absolut forbud mod at ændre flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der – idet de har haft til formål at dække arbejdsgiverens faste og varige behov – skal anses for at udgøre misbrug, til én tidsubegrænset kontrakt. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret at bedømme, i hvilket omfang anvendelsesbetingelserne for og den effektive gennemførelse af de relevante bestemmelser i national ret udgør en passende foranstaltning til at forhindre, og i givet fald sanktionere, den offentlige forvaltnings misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter eller ansættelsesforhold.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 3. april 2008 i sag T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein mod Kommissionen, hvorved Retten afviste en sag med påstand om annullation af Kommissionens afgørelser af 10. marts og 23. juni 2006 vedrørende afslag på at give sagsøgeren aktindsigt i dokument SEK(2005) 420 af 22. marts 2005, der indeholder en juridisk analyse af det i Rådet drøftede udkast til rammeafgørelse om opbevaring af data, der behandles og lagres i forbindelse med levering af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester, og af data, der findes i offentlige kommunikationsnet, med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre og strafforfølge kriminalitet og strafbare handlinger, herunder terrorisme – et regionalt parlaments partsevne – retten til at blive hørt under en sag – begrebet »juridisk person« i artikel 230, stk. 4, EF.
2)

Dow AgroSciences Ltd, Dow AgroSciences LLC, Dow AgroSciences SAS, Dow AgroSciences Export SAS, Dow AgroSciences BV, Dow AgroSciences Hungary kft, Dow AgroSciences Italia Srl, Dow AgroSciences Polska sp. zoo, Dow AgroSciences Iberica SA, Dow AgroSciencess.r.o., Dow AgroSciences Danmark A/S, Dow AgroSciences GmbH, Dintec Agroquímica – Produtos Químicos Lda et Finchimica SpA betaler sagens omkostninger.
54

Dette anbringende omfatter i det væsentlige fire led, for det første om, at Rettens fastlæggelse af den relevante kundekreds nødvendiggjorde en ny bedømmelse af »beviserne«, for det andet om, at det var med urette, at Retten udvidede konstateringen af, at der forelå fornødent særpræg ved varemærket i Det Forenede Kongerige, til at omfatte Irland uden at foretage en særskilt undersøgelse af situationen for varemærket i den første af disse to medlemsstater, for det tredje om, at Retten tiltrådte en udvidelse af det fornødne særpræg, som varemærket havde opnået for tjenesteydelser i klasse 35, til andre varer og tjenesteydelser, og for det fjerde om Rettens retligt fejlagtige anvendelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94.
DOMSTOLENS KENDELSE (Femte Afdeling)

23. oktober 2009

Forenede sager C-561/08 P og C-4/09 P

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Gerasimos Potamianos

og

Gerasimos Potamianos

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – midlertidigt ansat – manglende forlængelse af en tidsbestemt ansættelseskontrakt – bebyrdende retsakt«

Angående: Appel iværksat af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 15. oktober 2008 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-160/04, Potamianos mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvorved Retten forkastede Kommissionens afvisningspåstand, der var støttet på, at Gerasimos Potamianos’ søgsmål var anlagt for sent. Gerasimos Potamianos’ appel iværksat til prøvelse af ovennævnte dom, hvorved Retten frifandt Kommissionen i det søgsmål, som han havde anlagt med påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forlænge hans kontrakt som midlertidigt ansat.

Konklusion: Appellerne forkastes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – bebyrdende retsakt – meddelelse til en midlertidigt ansat om, at hans kontrakt ikke forlænges – særskilt afgørelse i forhold til ansættelseskontrakten – omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 1)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning

[Art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 24. september 2009 –

Município de Gondomar mod Kommissionen

(Sag C-501/08 P)

»Appel – Samhørighedsfonden – forordning (EF) nr. 1164/94 – ophævelse af finansiel fællesskabsstøtte – annullationssøgsmål – formaliteten – retsakter, som berører sagsøgeren umiddelbart og individuelt«

1. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – umiddelbart berørt – kriterier – kommissionsbeslutning rettet til en medlemsstat om ophævelse af finansiel støtte fra Samhørighedsfonden (art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 25-32)

2. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – Rettens anvendelse af en stiltiende begrundelse – lovlig – betingelser (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 36 og 53, stk. 1) (jf. præmis 33-35)

3. De Europæiske Fællesskaber – domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter – nødvendigt for fysiske eller juridiske personer at anvende præjudiciel forelæggelse vedrørende gyldigheden – nationale retters forpligtelse til at anvende de nationale retsplejeregler således, at det er muligt at anfægte lovligheden af fællesskabsretsakter (art. 10 EF, 230, stk. 4, EF og art. 234 EF) (jf. præmis 37-39)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 10. september 2008, Município de Gondomar mod Kommissionen (sag T-324/06), hvorved Retten afviste sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 3782 af 16. august 2006 om ophævelse af tilskuddet fra Samhørighedsfonden til projekt nr. 95/10/61/017 »Sanering af Grande Porto/Sul – Subsistema de Gondomar«.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 24. september 2008, HUP Uslugi Polska mod KHIM – Manpower (I.T.@MANPOWER) (sag T-248/05), hvorved Retten forkastede et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse R 124/2004-4 truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) den 5. april 2005 om afvisning af klagen over Annullationsafdelingens afgørelse om afslag på begæringen om ugyldighed af EF-ordmærket »I.T.@MANPOWER« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 38, 41 og 42 – varemærke uden beskrivende karakter.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 10. september 2008, Alcon mod KHIM og *Acri.Tec. (sag T-106/07), hvorved Retten forkastede et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af EF-ordmærkerne og de internationale ordmærker »PROVISC« og »DUOVISC« for varer i klasse 5 til prøvelse af afgørelse truffet den 8. februar 2007 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 660/2006-2) vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne inden for rammerne af en indsigelsessag indledt af sagsøgeren afslog at registrere ordmærket »BioVisc« for varer i klasse 5.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 3. november 2008, Srinivasan mod Ombudsmanden (sag T-196/08), hvorved Retten ikke gav medhold i et søgsmål med påstand om annullation af Ombudsmandens beslutning om at henlægge sagsøgerens klage, der tilsigtede konstatering af, at Kommissionen ikke på passende måde havde behandlet sagsøgerens klage vedrørende de irske myndigheders påståede tilsidesætter af Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame (EFT L 250, s. 17).
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 9. juli 2009 –

Régie communale autonome du stade Luc Varenne mod État belge

(Sag C-483/08)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – sjette momsdirektiv – artikel 10, stk. 1 og 2 – efteropkrævning af uretmæssigt fratrukket afgift – begyndelsestidspunkt for forældelsesfrist«

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – efteropkrævning af afgift – forældelsesfrist (Rådets direktiv 77/388, art. 10) (jf. præmis 38-42 og konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunal de première instance de Mons – fortolkning af artikel 10 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) – begreberne »afgiftspligtens indtræden« og »afgiftens forfald« – begyndelsestidspunkt for forældelsesfristen for retten til efteropkrævning af afgift – dato for udstedelse af fakturaen eller dato for indgivelse af momsangivelsen, i hvilken den afgiftspligtige gør sin fradragsret gældende?

Konklusion

Artikel 10 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2002/38/EF af 7. maj 2002, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for national lovgivning og administrativ praksis, der fastsætter begyndelsestidspunktet for forældelsesfristen for retten til efteropkrævning af merværdiafgift, der uretmæssigt er blevet fratrukket, til datoen for indgivelsen af momsangivelsen, i hvilken den afgiftspligtige gjorde sin fradragsret gældende for første gang.
Artikel 220, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af (EFT L 311, s. 17, herefter »toldkodeksen«), bestemmer:

»[…] [der] foretages […] ikke efterfølgende bogføring, når:

[…]

b) det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke er blevet bogført som følge af en fejl, som toldmyndighederne selv har begået, og som debitor ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget, hvis sidstnævnte i øvrigt i forbindelse med toldangivelsen har handlet i god tro og overholdt samtlige bestemmelser i de gældende forskrifter.

Er præferencebehandlingen af varen indrømmet på grundlag af et administrativt samarbejde med myndighederne i et tredjeland, anses et ukorrekt certifikat udstedt af disse myndigheder for en fejl, som ikke med rimelighed kunne forventes opdaget, jf. første afsnit.

Udstedelse af et ukorrekt certifikat anses dog ikke for en fejl, når certifikatet er baseret på eksportørens ukorrekte fremstilling af de faktiske forhold, medmindre det er klart, at de udstedende myndigheder var bekendt med eller burde have været bekendt med, at varen ikke var berettiget til præferencebehandling.

Debitor kan påberåbe sig at have handlet i god tro, når han kan påvise, at han i den periode, hvor de pågældende forretningsaktiviteter har fundet sted, har udvist omhu for at sikre sig, at samtlige betingelser for præferencebehandling er opfyldt.

Når Kommissionen har offentliggjort en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende om, at der foreligger begrundet tvivl om, at det præferenceberettigede land har anvendt præferenceordningen korrekt, kan debitor dog ikke påberåbe sig at have handlet i god tro.«
Appel af dom afsagt den 1. juli 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling), Apple Computer mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag T-328/05), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om figurmærket »QUARTZ« for varer i klasse 9 til prøvelse af afgørelse truffet den 27. april 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 416/2004-4) vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne delvist afslog at registrere nævnte varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af EF-figurmærket »QUARTZ« for tjenesteydelser i klasse 9 og 42.
–åbningen af et nyt apotek i kommuner med over 4 000 indbyggere er undergivet betingelser, såsom at det indbyggertal, der kræves for åbning af et apotek, er overskredet med mindst 50%, og at der skal være en mindsteafstand til eksisterende apoteker,
Appel af dom afsagt den 26. november 2008 af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling), Rajani mod KHIM – Artoz-Papier (ATOZ) (sag T-100/06), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af ansøgeren af ordmærket ATOZ for tjenesteydelser i klasse 35 og 41 med påstand om annullation af afgørelse R 1126/2004-2 truffet den 11. januar 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), der afviste klagen over afgørelsen truffet af Indsigelsesafdelingen, som afviste at registrere det pågældende varemærke i forbindelse med en indsigelse rejst af indehaveren af de internationale ordmærker »ARTOZ« for tjenesteydelser i klasse 35 og 41.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Landessozialgericht Berlin – fortolkning af artikel 18 EF, 49 EF og 50 EF samt af artikel 34, stk. 4 og 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet (EFT 1972 I, s. 149) – refusion af lægeudgifter, forbundet med en akut behandling af en statsborger fra en medlemsstat på et privathospital i en anden medlemsstat, som følge af det kompetente offentlige hospitals afslag på at levere den nævnte ydelse på grund af utilstrækkelig kapacitet – den kompetente medlemsstats nationale bestemmelser, der udelukker refusion af lægeudgifter til en akut behandling på et privathospital i en anden medlemsstat, men som tillader refusionen af de nævnte udgifter faktureret af et privathospital på nationalt område.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 6. oktober 2010 – Sáez Sánchez og Rueda Vargas mod Junta de Andalucia m.fl.

(Sag C-563/08)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – artikel 49 TEUF – etableringsfrihed – offentlig sundhed – apoteker – nærhed – befolkningens forsyning med lægemidler – driftsbevilling – territorial fordeling af apoteker – indførelse af grænser baseret på et kriterium om befolkningstæthed – minimumsafstand mellem apoteker«

Etableringsfrihed – restriktioner – national lovgivning, der kræver en forudgående administrativ bevilling for åbning af nye apoteker i en bestemt region (art. 49 TEUF) (jf. præmis 14-34 og konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada – fortolkning af artikel 43 EF – lovgivning, der fastsætter betingelser for åbning af nye apoteker – grænser under hensyn til befolkningstal og behovet for at opretholde en minimumsafstand mellem apoteker.

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, og som fastsætter grænser for udstedelsen af bevillinger til at etablere nye apoteker ved at fastsætte at

– der i hver apotekszone som udgangspunkt kun kan etableres et apotek pr. 2 800 indbyggere

– et yderligere apotek kun kan etableres, når denne tærskel overskrides, idet dette apotek etableres for den befolkningsdel, der overstiger 2 000 indbyggere, og

– hvert apotek skal overholde en minimumsafstand, der som hovedregel er på 250 meter, i forhold til de eksisterende apoteker.

Artikel 49 TEUF er dog til hinder for en sådan national lovgivning, såfremt hovedreglerne om 2 800 indbyggere eller 250 meter i alle de geografiske zoner, som udviser særlige demografiske kendetegn, forhindrer, at der etableres et tilstrækkeligt antal apoteker, der kan sikre en passende apoteksforsyning, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 9. september 2009 i sag T-75/06, Bayer CropScience m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2005/864/EF af 2. december 2005 om afvisning af at optage endosulfan i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF og om tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktive stof (meddelt under nr. K(2005) 4611 (EUT L 317, s. 25).
Begæring om fortolkning af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (præsidenten) den 7. januar 2008, Rosario Maria Pellegrini mod Kommissionen (sag T-375/07 R), om ikke at tage begæringen om foreløbige forholdsregler til følge, med henblik på, at Kommissionen tilpligtes at betale foreløbig erstatning for det tab, som sagsøgeren skulle have lidt som følge af, at den nævnte institution ikke har foretaget en fuldstændig anvendelse og korrekt fortolkning af fællesskabsbestemmelserne om finansielle mellemmænds aktiviteter.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunal Judicial da Comarca do Porto – fortolkning af artikel 43 EF, 49 EF og 56 EF – national lovgivning, hvorefter retten til at drive hasardspil og lotterier udelukkende er forbeholdt et bestemt organ, og hvorefter organisering, foranstaltning og modtagelse, herunder via internettet, af væddemål om sportsbegivenheder anses for en forbrydelse – forbud nedlagt over for en virksomhed, der driver online-virksomhed med væddemål og lotterier, og som har sit hjemsted i en anden medlemsstat, mod at foranstalte, organisere og drive disse væddemål og lotterier via internettet og at stille gevinsternes værdi til rådighed for vinderne
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 15. januar 2010 –

Messer Group mod Air Products and Chemicals

(Sag C-579/08 P)

»Appel – artikel 119 i procesreglementet – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 8, stk. 1, litra b) – ordmærkerne Ferromix, Inomix og Alumix – ældre varemærker FERROMAXX, INOMAXX og ALUMAXX – indsigelse fra indehaveren – relevant kundekreds – grad af lighed – svag grad af særpræg ved det ældre varemærke – risiko for forveksling«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 51)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 54)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 71-73)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 15. oktober 2008, forenede sager T-305/06 – T-307/06, Air Products and Chemicals mod KHIM, hvorved Retten annullerede afgørelserne truffet den 12. september 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende afslag på klagerne indledt af indehaveren af EF-ordmærkerne »FERROMAXX«, »INOMAXX« og »ALUMAXX« for varer i klasse 1 til prøvelse af Annullationsafdelingens afgørelser om delvist afslag på indsigelsen mod ansøgningerne om registrering af ordmærkerne »FERROMIX«, »INOMIX« og »ALUMIX« for varer i klasse 1 og 4.

Konklusion

1) Appellen og kontraapellen forkastes.

2) Messer Group GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler derudover de omkostninger, der er afholdt af Air Products and Chemicals Inc.
DOMSTOLENS KENDELSE (Syvende Afdeling)

9. december 2009

Sag C-528/08 P

Luigi Marcuccio

mod

Europa-Kommissionen

»Appel – tjenestemænd – social sikring – stiltiende afslag på anmodning om godtgørelse af visse af de af tjenestemanden afholdte lægeudgifter med 100% – kendelse, hvorved Personaleretten erklærer sig inkompetent – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 9. september 2008 i sag T-144/08, Marcuccio mod Kommissionen, hvorved Retten afviste påstanden om annullation af afgørelsen, hvorved appellanten fik afslag på godtgørelse af visse lægeudgifter med 100%, og en påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale appellanten 89,56 EUR som supplement til godtgørelse af lægeudgifter eller i form af erstatning for en lidt skade.

Konklusion: Appellen forkastes. Luigi Marcuccio betaler appelsagens omkostninger.

Sammendrag

Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af de faktiske omstændigheder, der er fremført for Retten – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt

(Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58)