ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 24. juni 1998. - Dalmine SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Annullationssøgsmål - Konkurrenceret - Beslutning om begæring om oplysninger - Tvangsbøder - Forkyndelse - Åbenbart afvisningsgrundlag. - Sag T-596/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02383



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - en beslutning, der paalaegger en tvangsboede, og en beslutning, der endeligt fastlaegger tvangsboedens stoerrelse - sondring

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 17, art. 16, stk. 1)

2 Annullationssoegsmaal - retlig interesse - soegsmaal til proevelse af en beslutning med flere adressater, men som alene angiver en af disses adresse som forkyndelsesadresse - uregelmaessigheder ved forkyndelsen paaberaabt af den adressat, der har modtaget forkyndelsen - afvisning

(EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

1 Foranstaltninger, der har retligt bindende virkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af hans retsstilling, udgoer retsakter eller beslutninger, der kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173.

Da den beslutning, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, i forordning nr. 17, og som paalaegger en tvangsboede paa et antal regningsenheder pr. dag fra det tidspunkt, som den fastsaetter, ikke har nogen bindende retsvirkninger, kan den ikke udgoere en retsakt, der kan anfaegtes i henhold til traktatens artikel 173.

En saadan beslutning har heller ikke bindende retsvirkninger, for saa vidt som den paalaegger sagsoegeren solidarisk ansvar for de tvangsboeder, der er paalagt beslutningens andre adressater. Beslutningen udgoer kun et led i den procedure, ved hvis afslutning Kommissionen eventuelt vedtager en beslutning om endelig fastsaettelse af tvangsboedens samlede stoerrelse, som saaledes bliver et eksekutionsgrundlag. Foer den kan vedtage sidstnaevnte beslutning, skal Kommissionen imidlertid opfylde visse proceduremaessige krav.

2 Naar en beslutning med flere adressater kun anfoerer en af disse adressaters adresse som den adresse, hvor der skal ske forkyndelse over for de andre, har den adressat, der har modtaget forkyndelsen, ingen interesse i at goere indsigelse mod de eventuelle uregelmaessigheder ved forkyndelsen, da han ikke er forpligtet til at videresende beslutningen til de andre adressater, og da beslutningen simpelt hen ikke vil have virkning i forhold til dem, hvis forkyndelsen maa anses for retsstridig.

Spoergsmaalet om, hvorvidt der er sket uregelmaessigheder ved en saadan forkyndelse, vil kun vaere relevant, saafremt det er formaalstjenligt at fastslaa, om den paagaeldende beslutning er blevet lovligt forkyndt for de andre adressater, og i givet fald at fastslaa begyndelsestidspunktet for den frist, de har til at anlaegge soegsmaal til proevelse af den anfaegtede beslutning paa grundlag af traktatens artikel 173.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 25. juni 1998. - Sofivo Sas, Sofivo production Sas, Sovinor Sas, Denkavit France SARL, Sobeval viande SA, Serval SA, Besnier industrie SNC, Sovida SA, Ouest élevage SICA, Guinde SA, Tabouriech SA, Mamellor SARL, Coopagri Bretagne, Collet et compagnie SA, Kermené SA og Vals SA mod Rådet for Den Europæiske Union. - Landbrug - Fælles markedsordning - Oksekød - Interventionsforanstaltninger - Præmie for tidlig markedsføring af kalve - Gennemsnitsvægt for slagtekroppe - Fastsættelseskriterier - Annullationssøgsmål - Afvisning. - Forenede sager T-14/97 og T-15/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02601



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - forordning om indfoerelse af praemie for tidlig markedsfoering af kalve - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4, art. 177 og art. 189; Raadets forordning nr. 2222/96, art. 1, nr. 4)

Sammendrag

Et annullationssoegsmaal, der er anlagt af kalvekoedsproducenter til anfaegtelse af artikel 1, nr. 4, i forordning nr. 2222/96, hvorefter der ydes praemie for tidlig markedsfoering af kalve, hvis slagtevaegt er lig med eller lavere end den gennemsnitlige slagtevaegt for kalve i den paagaeldende medlemsstat, nedsat med 15%, skal afvises.

Denne bestemmelse har nemlig efter sin art og raekkevidde en almengyldig karakter og udgoer ikke en beslutning i traktatens artikel 189's forstand. Og selv om en bestemmelse i en almengyldig retsakt, der finder anvendelse paa en kategori af erhvervsdrivende i al almindelighed, under visse omstaendigheder kan beroere nogle af disse individuelt, er dette ikke tilfaeldet i den foreliggende sag, idet sagsoegerne befinder sig i samme situation som alle andre erhvervsdrivende, der leverer kalve til slagtning i den paagaeldende medlemsstat, saaledes at den anfaegtede bestemmelse kun beroerer dem paa grund af deres objektive status som erhvervsdrivende inden for den af forordningen omhandlede branche paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der udoever virksomhed inden for den samme branche.

Det kan ikke vaere udelukket, at en erhvervsdrivende kan bestride den anfaegtede forordnings gyldighed under et soegsmaal, der anlaegges ved den paagaeldende medlemsstats domstole til anfaegtelse af den kompetente statslige myndigheds afgoerelse vedroerende den erhvervsdrivendes praemieansoegning, og under en saadan sag kan der blive anledning til en praejudiciel forelaeggelse for Domstolen i medfoer af traktatens artikel 177 vedroerende gyldighedsspoergsmaalet.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 16. juni 1998. - Comunidad Autónoma de Cantabria mod Rådet for Den Europæiske Union. - Statstøtte - Skibsbygning - Forordning om indførelse af en undtagelsesordning - Skibsværfter, der er under omstrukturering - Søgsmål anlagt af en regional enhed - Formaliteten. - Sag T-238/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02271



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - Raadets forordning om stoette til bestemte skibsvaerfter, der er under omstrukturering - soegsmaal anlagt af en regional myndighed i en medlemsstat som foelge af tilstedevaerelsen paa den paagaeldende regions omraade af et vaerft, der udtrykkeligt naevnes i forordningen - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 2 og 4; Raadets forordning nr. 1013/97)

Sammendrag

Selv om et skibsvaerft naevnes ved navn i forordning nr. 1013/97, hvori Raadet bemyndiger Kommissionen til at vedtage beslutninger med visse medlemsstaters regeringer som adressat, og som paa visse betingelser tillader udbetaling af ny stoette til visse skibsvaerfter beliggende paa deres respektive omraader, kan et soegsmaal til anfaegtelse af naevnte forordning anlagt af den regionale myndighed, paa hvis omraade naevnte skibsvaerft er beliggende, ikke admitteres.

En saadan regional myndighed kan nemlig ikke paaberaabe sig traktatens artikel 173, stk. 2, idet det klart fremgaar af den generelle maade, hvorpaa traktaten er opbygget, at begrebet medlemsstat i bestemmelserne vedroerende domstolsproevelse kun omfatter regeringsmyndighederne i De Europaeiske Faellesskabers medlemsstater, og ikke kan antages ogsaa at omfatte regionale regeringer og selvstaendige faellesskabers regeringer, uanset hvilken kompetence de maatte vaere tillagt.

Saafremt en myndighed af denne art er en juridisk person, der som saadan kan anlaegge sag i henhold til traktatens artikel 173, stk. 4, er den generelle interesse, som tredjemand kan have i at opnaa et resultat, der er fordelagtigt for en given virksomheds oekonomiske trivsel, og dermed for beskaeftigelsesniveauet i det geografiske omraade, hvor denne udoever sin virksomhed, ikke i sig selv tilstraekkelig til, at den kan anses for beroert i traktatens artikel 173, stk. 4's forstand, af den anfaegtede forordnings bestemmelser.

Den er heller ikke umiddelbart beroert af den anfaegtede forordning, idet dennes vedtagelse ikke i og for sig kan have de foelger for beskaeftigelsesniveauet i regionen og de sociooekonomiske virkninger, som den paaberaaber sig. Saadanne virkningers indtraeden forudsaetter noedvendigvis, at Kommissionen foerst vedtager en beslutning, hvorved stoettens udbetaling tillades, paa betingelse af, at der ikke sker ombygning af skibe paa det skibsvaerft, der er beliggende i den paagaeldende region, og dernaest, at sidstnaevnte virksomhed traeffer foranstaltninger, der er selvstaendige i forhold til naevnte beslutning, nemlig om afskedigelser.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) den 25. maj 1998. - Broome & Wellington mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Annullationssøgsmål - Meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure - Afvisning. - Sag T-267/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02191



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - Kommissionens beslutning om at indlede en antidumpingprocedure - forberedende akt

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 384/96)

Sammendrag

Retsakter, der indeholder foranstaltninger med retligt bindende virkninger, som kan beroere sagsoegernes interesser i form af en vaesentlig aendring af deres retsstilling, kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173. For saa vidt angaar retsakter, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, er der principielt kun tale om anfaegtelige retsakter ved foranstaltninger, som definitivt fastlaegger institutionens standpunkt som afslutning paa proceduren, modsat foreloebige foranstaltninger, der har til formaal at forberede den endelige beslutning, og hvis eventuelle retsstridighed vil kunne goeres gaeldende under en sag anlagt til proevelse af denne beslutning. I oevrigt er det kun foranstaltninger, som umiddelbart og uigenkaldeligt paavirker de paagaeldende virksomheders retsstilling, der kan begrunde, at et annullationssoegsmaal antages til realitetsbehandling, allerede foer den administrative procedure er afsluttet.

En beslutning fra Kommissionen om at indlede en antidumpingprocedure kan i den henseende ikke betragtes som en retsakt, der kan vaere genstand for soegsmaal, da der er tale om en rent forberedende akt. Det fremgaar nemlig af bestemmelserne i antidumpingforordning nr. 384/96, at det paahviler Kommissionen at foretage undersoegelser og paa grundlag deraf at beslutte enten at afslutte proceduren eller at forfoelge den, dels ved at vedtage midlertidige foranstaltninger, dels ved at fremsaette forslag til Raadet om vedtagelse af endelige foranstaltninger.

Dette resultat kan ikke anfaegtes med henvisning til den omstaendighed, at Kommissionens talsmand foer indgivelsen af klagen erklaerede, at Kommissionen ville indlede en ny procedure, saafremt der blev indgivet en klage, idet denne omstaendighed henhoerer under realitetsbedoemmelsen af spoergsmaalet om lovligheden af indledningsmeddelelsen, og det kan heller ikke anfaegtes paa grundlag af den stoerre eller mindre grad af sandsynlighed for, at der vil blive paalagt en antidumpingtold, idet indledningen af en antidumpingprocedure retligt ikke noedvendigvis foerer til en saadan afgiftspaalaeggelse. Endvidere har meddelelsen om indledning af en antidumpingprocedure ikke den retlige virkning at tvinge de paagaeldende virksomheder til at aendre deres adfaerd vedroerende markedsfoering eller til at samarbejde under den saaledes indledte procedure.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 8. juni 1998. - David T. Keeling mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker og mønstre). - Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker og mønstre) - Afgørelse truffet af kontorets præsident vedrørende appelkamrenes organisation - Annullationssøgsmål - EF-traktatens artikel 173 - Afvisning. - Sag T-148/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02217



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - soegsmaal direkte anlagt til proevelse af en afgoerelse fra et faellesskabsorgan, der ikke er naevnt i traktatens artikel 173, og som er indgivet af en ansat i det naevnte organ paa grundlag af denne bestemmelse - afvisning

(EF-traktaten, art. 4 og 173; Raadets forordning nr. 40/94)

Sammendrag

Et soegsmaal, som direkte er anlagt til anfaegtelse af en afgoerelse, der er truffet af praesidenten for Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemaerker og moenstre), og som er anlagt af et medlem af et appelkammer ved Harmoniseringskontoret paa grundlag af traktatens artikel 173, maa klart afvises.

Det fremgaar nemlig af traktatens artikel 173, stk. 1, at Faellesskabets retsinstanser kan anmodes om at proeve lovligheden af retsakter vedtaget af Europa-Parlamentet og Raadet i faellesskab, af Raadet, af Kommissionen eller af Den Europaeiske Centralbank, bortset fra indstillinger og udtalelser, samt de af Europa-Parlamentets retsakter, der skal have retsvirkninger over for tredjemand. Heraf foelger, at denne bestemmelse ikke kan vaere grundlag for at anfaegte retsakter, som er udstedt af faellesskabsorganer, der ikke er naevnt i bestemmelsen. Harmoniseringskontoret er hverken en af de faellesskabsinstitutioner, som naevnes i traktatens artikel 4 eller naevnes i traktatens artikel 173, stk. 1.

En saadan afgoerelse er i oevrigt ikke unddraget enhver judiciel kontrol, naar henses til de retsmidler, der hjemles i forordning nr. 40/94, og som potentielt kan bringes i anvendelse over for afgoerelsen.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) den 4. maj 1998. - Kontoret for De Europæiske Forbrugerorganisationer (BEUC) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Antidumpingprocedure - Berørt part - Afslag - Annullationssøgsmål - Bekræftende retsakt - Frist - Afvisning. - Sag T-84/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-00795



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - skrivelse fra Kommissionens tjenestegrene, hvorved der meddeles en forbrugerorganisation afslag paa aktindsigt i ikke-fortrolige dokumenter i en antidumpingprocedure

(EF-traktaten, art. 173)

2 Annullationssoegsmaal - soegsmaal til proevelse af en afgoerelse, der bekraefter en afgoerelse, som ikke er blevet anfaegtet inden for de gaeldende frister - afvisning - begrebet bekraeftende retsakt

(EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

1 Retsakter eller afgoerelser kan kun goeres til genstand for et annullationssoegsmaal, hvis de udgoer foranstaltninger, der har bindende retsvirkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af hans retsstilling.

En skrivelse, hvorved Kommissionens tjenestegrene meddeler en forbrugerorganisation, at den ikke kan betragtes som beroert part i en antidumpingprocedure, og at der ikke kan gives den aktindsigt i den ikke-fortrolige sag, beroerer direkte og umiddelbart organisationens interesser i negativ retning.

I denne forbindelse er retsakternes eller afgoerelsernes form principielt uden betydning for adgangen til at indbringe dem for Domstolen i form af et annullationssoegsmaal. Saaledes skal vaegten ved afgoerelsen af, om de anfaegtede foranstaltninger er retsakter i traktatens artikel 173's forstand, foelgelig laegges paa deres indhold. Naar den paagaeldende retsakt indeholder en klar og endelig vurdering af den begaering, som Kommissionen har faaet forelagt, kan karakteren af denne retsakt reelt ikke aendres af det forhold alene, at det kun er Kommissionens tjenestegrene, som har foretaget vurderingen.

2 En sag, der er anlagt til proevelse af en afgoerelse, som blot er udtryk for en bekraeftelse af en tidligere afgoerelse, som ikke er blevet anfaegtet inden for de herom gaeldende frister, skal afvises. En afgoerelse er udelukkende en bekraeftelse af en tidligere afgoerelse, hvis den ikke indeholder et nyt element i forhold til den tidligere akt, og hvis der ikke forud er indledt en fornyet vurdering af adressatens retsstilling.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 14. maj 1998. - Anthony Goldstein mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Erstatningssøgsmål - Afvisning. - Sag T-262/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-02175



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - staevning - formkrav - angivelse af soegsmaalets genstand - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - paastand om erstatning for skade forvoldt af en faellesskabsinstitution

[EF-statutten for Domstolen, art. 19; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

I henhold til artikel 19 i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal staevninger indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse angivelser skal vaere tilstraekkelig klare og praecise til, at sagsoegte kan tilrettelaegge sit forsvar og Retten i givet fald paa det saaledes foreliggende grundlag kan tage stilling til sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsaetning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, eventuelt kortfattet, men dog paa en sammenhaengende og forstaaelig maade, fremgaar af selve staevningen.

For at opfylde disse krav skal en staevning, hvori der nedlaegges paastand om erstatning for skade forvoldt af en faellesskabsinstitution, indeholde en saadan angivelse af omstaendighederne, at det kan fastslaas, hvilken adfaerd fra institutionens side der sigtes til, grundene til, at sagsoegeren mener, at der bestaar en aarsagsforbindelse mellem adfaerden og den skade, der paastaas at vaere lidt, samt skadens karakter og omfang.

I denne forbindelse skal sagsoegeren, selv om det i saerlige tilfaelde ikke forlanges, at han i staevningen angiver skadens noejagtige omfang og et beloeb for den kraevede erstatning, paavise eller i det mindste i staevningen paaberaabe sig, at der foreligger et saerligt tilfaelde.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) den 27. januar 2000. - TAT European Airlines SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Statsstøtte - Lufttransport - Godkendelse af støtte, der skulle udbetales i tre rater - Sag anlagt til prøvelse af beslutning om godkendelse af udbetaling af den tredje rate - Vedtagelse af en ny beslutning om godkendelse af støtten til opfyldelse af en dom om annullation - Stillingtagen til sagen ufornøden - Betingelser. - Sag T-49/97.



Samling af Afgørelser 2000 side II-00051



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssøgsmål - søgsmål til prøvelse af en annulleret beslutning om gennemførelse af en beslutning om at godkende statsstøtte - Kommissionens vedtagelse af en ny beslutning om godkendelse til støtten, der ikke bekræfter den anfægtede gennemførelsesbeslutning, men erstatter denne - interesse i at fortsætte søgsmålet til prøvelse af gennemførelsesbeslutningen - foreligger ikke

(EF-traktatens art. 173 (efter ændring nu artikel 230 EF))

2 Retspleje - tilpasning af påstandene under sagen - ren hensigtserklæring om at ville anfægte en retsakt - utilstrækkelig karakter

(Art. 44 i Rettens procesreglement)

Sammendrag

1 Når en kommissionsbeslutning med godkendelse af statsstøtte annulleres i det hele af Fællesskabets retsinstanser, har annullationen til virkning at fjerne rets- og eksistensgrundlaget for de gennemførelsesbeslutninger, ved hvilke Kommissionen har tilladt udbetaling af de forskellige støtterater. Den retsakt, ved hvilken Kommissionen senere bekræfter, at støtten er forenelig med fællesmarkedet, og på ny tillader udbetaling af støtteraterne, skal betragtes som en selvstændig retsakt, der erstatter de tidligere beslutninger om tilladelse, ikke som en retsakt, der blot bekræfter disse.

Vedtagelsen af denne nye retsakt - der er af konstitutiv karakter og altså retsstiftende hvad angår tilladelsen til at udbetale støtteraterne - berøver sagsøgeren enhver berettiget interesse i at fortsætte en sag, hvorunder der påstås annullation af en tidligere beslutning med tilladelse til udbetaling af en støtterate.

(jf. præmis 32-36)

2 Ligesom en ren hensigtserklæring ikke kan erstatte en stævning, der opfylder kravene i artikel 44 i Rettens procesreglement, kan en sådan erklæring om at ville anfægte en bestemt retsakt ikke sidestilles med en tilpasning af påstandene under en verserende sag, idet en sådan adgang for en sagsøger består under ganske særlige omstændigheder og som en undtagelse.

(jf. præmis 41)
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 30. april 1999. - Pescados Congelados Jogamar SL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Passivitetssøgsmål - Afvisning. - Sag T-311/97.



Samling af Afgørelser 1999 side II-01407



Sammendrag



Nøgleord

Passivitetssoegsmaal - opfordring til institutionen om at handle - betingelser - krav om udtrykkelig og praecis karakter

(EF-traktaten, art. 175, stk. 2)

Sammendrag

En paastand om at fastslaa retsstridig passivitet kan kun tages under paakendelse, saafremt sagsoegeren paa behoerig vis har fulgt proceduren forud for sagens anlaeg ved at opfylde det vaesentlige formalitetskrav, der bestaar i at rette en opfordring til den sagsoegte institution om at handle i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i traktatens artikel 175. En saadan opfordring skal for det foerste vaere tilstraekkelig udtrykkelig og praecis til, at institutionen kan udlede et noejagtigt indhold af den beslutning, der oenskes truffet, og for det andet skal det fremgaa af opfordringen, at formaalet er at fremtvinge en stillingtagen fra institutionens side. Selv om der under sagen forud for et passivitetssoegsmaal ikke er grund til at stille meget strenge krav vedroerende opfyldelsen af de ufravigelige betingelser, er disse betingelser ikke opfyldt i forbindelse med en opfordring til institutionen om blot at give visse oplysninger, som skal saette sagsoegeren i stand til selv at handle.
61997B0256

Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) den 1. februar 1999. - Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Antidumpingprocedure - Forbrugerorganisation - Afslag på et blive anerkendt som berørt part - Annullationssøgsmål - Forordningen om indførelse af en midlertidig antidumpingtold udløbet - Retlig interesse i søgsmål - Ufornødent at træffe afgørelse. - Sag T-256/97.



Samling af Afgørelser 1999 side II-00169
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 16. november 1998. - Nederlandse Antillen mod Rådet for Den Europæiske Union. - Udsættelse. - Sag T-310/97.



Samling af Afgørelser 1998 side II-04131



Nøgleord

Retspleje - kompetencefordeling mellem Domstolen og Retten i Foerste Instans - sag anlagt for Retten af en fysisk eller juridisk person i henhold til EF-traktatens artikel 173, stk. 4, vedroerende gennemfoerelsen af de oversoeiske landes og territoriers associering - praejudiciel forelaeggelse for Domstolen vedroerende bedoemmelse af samme retsakts gyldighed - udsaettelse ud fra retsplejehensyn af sagens behandling for Retten

(EF-statutten for Domstolen, art. 47, stk. 3)