Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Statsstoette - begreb - forhoejet reduktion af sociale sikringsbidrag for visse virksomheder - omfattet - foranstaltninger af social karakter - irrelevant

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter aendring nu art. 87, stk. 1, EF))

2 Statsstoette - begreb -- den statslige foranstaltnings specifikke karakter - delvis fritagelse for sociale byrder - omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter aendring nu art. 87, stk. 1, EF))

3 Statsstoette - paavirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegraensning - skoen

(EF-traktaten, art. 92 (efter aendring nu art. 87 EF))

4 Statsstoette - kommissionsbeslutning om en stoettes uforenelighed med faellesmarkedet og om anordning af dens ophaevelse - den heraf foelgende tilbagebetalingsforpligtelse - genoprettelse af den oprindelige situation

(EF-traktaten, art. 92 (efter aendring nu art. 87 EF))

5 Statsstoette - paataenkte stoetteforanstaltninger - ingen underretning - gennemfoerelse heraf inden Kommissionens endelige beslutning - Kommissionens forpligtelse til at udnytte sin befoejelse til at paalaegge suspension af udbetalingen af stoetten - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

6 Statsstoette - paataenkte stoetteforanstaltninger - gennemfoerelse heraf inden Kommissionens endelige beslutning - Kommissionens beslutning om at kraeve tilbagebetaling af stoetten - begrundelsespligt - raekkevidde

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

7 Statsstoette - kommissionsbeslutning om en stoettes uforenelighed med faellesmarkedet - lovlighed - betingelser - absolut umulighed for gennemfoerelsen - umulighed, der foreligger ved beslutningens gennemfoerelse - irrelevant - umulighed, der foreligger ved beslutningens vedtagelse - ulovlighed

(EF-traktaten, art. 173 (efter aendring nu art. 230 EF))

Sammendrag

1 Efter traktatens artikel 92, stk. 1 (efter aendring nu artikel 87, stk. 1, EF), anses for statsstoette indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at vaere et tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. En ordning, hvorefter visse virksomheder indroemmes en forhoejet reduktion af sociale sikringsbidrag, fritager disse for en del af deres omkostninger og giver dem oekonomiske fordele, der forbedrer deres konkurrenceevne. Den omstaendighed, at saadanne statslige indgreb har et socialt formaal, kan ikke uden videre medfoere, at de falder uden for begrebet statsstoette i traktatens artikel 92. I henhold til traktatens artikel 92 sondres der ikke under hensyn til grundene til eller til hensigten med de statslige interventioner, men bestemmelsen definerer disse i kraft af deres virkninger.

2 En statslig foranstaltnings specificitet, nemlig den selektive karakter af den paagaeldende foranstaltning, er et af begrebet statsstoettes kendetegn. Der foreligger herved statsstoette, naar en foranstaltning delvis skal fritage virksomheder inden for en saerlig industrisektor for de pekuniaere byrder, som foelger af en anvendelse af den almindelige sociale sikringsordning, uden at denne fritagelse berettiges ved ordningens karakter eller forvaltning.

Selv naar en medlemsstat meddeler, at den har til hensigt senere at underlaegge statens erhvervsliv foranstaltninger, som den i begyndelsen begraenser til visse erhvervssektorer, og saaledes goere foranstaltningerne generelle, kan en saadan hensigt ikke indebaere, at anvendelsen af traktatens artikel 92, stk. 1 (efter aendring nu artikel 87, stk. 1, EF) udelukkes, eftersom disse foranstaltninger maa bedoemmes udelukkende ud fra deres virkninger.

Den modsatte loesning ville foere til, at den paagaeldende medlemsstat ville kunne unddrage sig faellesskabsbestemmelserne alene ved en erklaering om, at den har til hensigt i fremtiden at goere den anfaegtede foranstaltning generel. Det samme gaelder, naar den paagaeldende medlemsstat kan henvise til forhold, der kan udgoere det foerste skridt mod en generalisering af den undersoegte foranstaltning.

3 Naar en oekonomisk stoette styrker en virksomheds stilling i forhold til andre virksomheder, den konkurrerer med i samhandelen inden for Faellesskabet, maa det antages, at denne samhandel paavirkes af stoetten, selv om den stoettede virksomhed ikke selv deltager i udfoerslerne. Naar en medlemsstat yder stoette til en virksomhed, kan den indenlandske produktion derved blive opretholdt eller foroeget med den konsekvens, at chancerne for de virksomheder, der er etableret i de oevrige medlemsstater, for at eksportere deres produkter til denne medlemsstats marked herved bliver formindskede.

4 Ophaevelsen af en ulovlig stoette ved tilbagesoegning er den logiske foelge af, at stoetten er fundet ulovlig. En medlemsstats forpligtelse til at tilbagesoege stoetten har alene til formaal at genoprette den oprindelige situation. Derfor kan denne tilbagesoegning ikke principielt anses for en sanktion.

I oevrigt kan denne tilbagesoegning principielt ikke anses for en foranstaltning, der staar i urimeligt forhold til formaalet med traktatens bestemmelser om statsstoette.

5 Naar Kommissionen konstaterer, at en stoette er blevet indfoert eller aendret, uden at den har modtaget underretning herom, kan den efter at have givet vedkommende medlemsstat lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger hertil, ved en midlertidig beslutning, indtil resultatet af undersoegelsen af stoetteforanstaltningens forenelighed foreligger, paalaegge medlemsstaten straks at suspendere udbetalingen af stoetten. Dette indebaerer imidlertid ikke, at Kommissionen er forpligtet til automatisk at paalaegge den paagaeldende medlemsstat at ophoere med udbetaling af stoette. Det modsatte ville medfoere, at den juridiske forpligtelse, som paalaegges medlemsstaten efter traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), til ikke at gennemfoere de paataenkte stoetteforanstaltninger foer Kommissionens endelige beslutning, var uden selvstaendig betydning, og indebaere, at medlemsstaternes og Kommissionens roller ombyttes.

6 Med hensyn til statsstoette er Kommissionen, som har befoejelse til at paalaegge nationale myndigheder at tilbagesoege stoetten, naar den paataenkte stoette i strid med traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF) allerede er blevet udbetalt, imidlertid ikke forpligtet til at anfoere en saerlig begrundelse for, at den har ret til at udoeve denne befoejelse.

7 En absolut umulighed for at gennemfoere en beslutning fra Kommissionen, hvorved Kommissionen anordner en statsstoettes ophaevelse, kan ikke goere beslutningen ugyldig, naar denne umulighed foerst foreligger ved beslutningens gennemfoerelse. Eventuelle vanskeligheder vedroerende fremgangsmaaden eller af anden art, der vedroerer gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning, kan ikke paavirke dennes lovlighed. Derimod kan Kommissionen ikke ved en beslutning som den anfaegtede, da beslutningen i saa fald ville vaere ugyldig, paalaegge en forpligtelse, hvis gennemfoerelse det allerede ved beslutningens vedtagelse var objektivt og absolut umuligt at realisere.