DA Den Europæiske Unions Tidende C 147/13

Appel iværksat den 15. marts 2013 af Versalis SpA og Eni SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 13. december 2012 i sag T-103/08, Versalis SpA, tidligere Polimeri Europa SpA, og Eni SpA mod Kommissionen

(Sag C-123/13 P)

2013/C 147/23

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Versalis SpA og Eni SpA (ved avvocati M. Siragusa, G.M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante og V. Laroccia)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. december 2012 ophæves helt eller delvis, for så vidt som Retten frifandt Kommissionen i det fælles søgsmål anlagt af Versalis og Eni og følgelig: — annulleres Europa-Kommissionens beslutning af 5. december 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.629 — Koloprengummi) helt eller delvis — annulleres eller nedsættes den bøde, som Versalis og Eni er blevet pålagt ved nævnte beslutning.

Subsidiært:

— ophæves dommen helt eller delvis, for så vidt som Retten frifandt Kommissionen i søgsmålet anlagt af Versalis og Eni i sag T-103/08, og sagen hjemvises til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse i realiteten i betragtning af de bemærkninger, Domstolen måtte fremsætte.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for såvel denne instans som i den foregående sag T-103/08.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har Versalis og Eni for det første anført, at Retten i strid med artikel 101 TEUF har fraveget relevant europæisk retspraksis for at pålægge moderselskabet, Eni, ansvaret for den overtrædelse, som de af moderselskabet kontrollerede selskaber i koloprengummisektoren angiveligt har begået, og navnlig har fraveget de forpligtelser med hensyn til analyse og begrundelse, som er relevante i forbindelse med bedømmelsen af de beviser, som er blevet fremlagt for at afkræfte formodningen om, at moderselskabet reelt har udøvet bestemmende indflydelse, og endvidere har tilsidesat det grundlæggende lighedsprincip, det grundlæggende princip om personligt ansvar i antitrustsager, uskyldsformodningen og retten til forsvar samt princippet om selskabers begrænsede ansvar.

For det andet har Retten anvendt den relevante europæiske retspraksis ukorrekt med henblik på at pålægge Versalis ansvaret for overtrædelsen begået af Syndial S.p.A. og har ikke givet en tilstrækkelig begrundelse, da den forkastede appellanternes klagepunkter fremsat i første instans.

Med det tredje appelanbringende har appellanterne kritiseret Retten for en ukorrekt og modstridende anvendelse af det i retspraksis udviklede princip om en udtrykkelig afstandtagen til et kartel og for at have tilsidesat princippet in dubio pro reo, da den fastslog, at EniChem S.p.A. havde deltaget i mødet den 12.-13. maj 1993 i Firenze, og at møderne afholdt i 2002, som Versalis deltog i, var af konkurrencebegrænsende art. Som følge heraf har Retten ikke blot foretaget en ukorrekt bedømmelse, men har også undladt at udøve domstolskontrol med hensyn til realiteten ved at lægge til grund, at parterne havde deltaget i kartellet under hele dets varighed (dvs. fra maj 1993 til maj 2002).

Endvidere har Retten tilsidesat EU-retten ved at undlade at henvise til de alvorlige fejl, som Kommissionen har begået ved fastsættelsen af bødens grundbeløb i henhold til retningslinjerne for beregning af bøder.

Retten har også tilsidesat EU-retten ved delvis at have bekræftet, at der over for Versalis kan anvendes en skærpende omstændighed i form af gentagelsestilfælde og har desuden ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion på dette punkt. Subsidiært har Retten begået en fejl ved fastsættelsen af den procentuelle nedsættelse af forhøjelsen af bøden og har fastholdt, at Eni er solidarisk ansvarlig for betaling af bøden, også for så vidt angår den del af bøden, som vedrører gentagelsestilfælde.

Ifølge appellanterne har Retten anvendt artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1) ukorrekt ved fastsættelsen af den maksimale bøde og har begået en fejl, da den undlod at foretage en fuld prøvelse af Kommissionens anvendelse af samarbejdsmeddelelsen. Retten har også undladt at anføre, at Kommissionen har tilsidesat billighedsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, da den for det første fratog appellanterne deres mulighed for at konkurrere »på lige vilkår« med andre virksomheder med henblik på nedsættelse af bøden og for det andet fandt, at deres samarbejde ikke gav ret til en nedsættelse af bøden i henhold til samarbejdsmeddelelsen og retningslinjerne.

Endelig har appellanterne anført, at Retten har undladt at foretage en prøvelse af Kommissionens konklusioner vedrørende fastsættelsen af størrelsen af den bøde, som i sidste ende blev pålagt.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT 2003 L 1, s. 1.