Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 9. september 1999. - RI.SAN. Srl mod Comune di Ischia, Italia Lavoro SpA og Ischia Ambiente SpA. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunale amministrativo regionale della Campania - Italien. - Etableringsfrihed - Fri udveksling af tjenesteydelser - Organisering af affaldsindamlingstjeneste. - Sag C-108/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-05219



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - undtagelser - rent interne forhold i en medlemsstat - uanvendelighed

(EF-traktaten, art. 55 og 66 (nu art. 45 EF og 55 EF))

Sammendrag

$$Den i traktatens artikel 55 (nu artikel 45 EF) omhandlede undtagelse fra traktatens regler, jf. eventuelt traktatens artikel 66 (nu artikel 55 EF), om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser finder ikke anvendelse paa en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvis elementer alle hoerer hjemme i en enkelt medlemsstat, og som derfor ikke rummer noget element med tilknytning til en af de situationer, der er omhandlet i faellesskabsrettens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser.

Dommens præmisser

1 Ved kendelser afsagt den 19. november 1997 og den 11. december 1997, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 9. april 1998, har Tribunale amministrativo regionale della Campania i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt to spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 55 og artikel 90, stk. 2, EF (nu artikel 45 EF og artikel 86, stk. 2, EF).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som RI.SAN. Srl (herefter »RI.SAN.«) har anlagt mod Ischia kommune, Italia Lavoro SpA (herefter »Italia Lavoro«), tidligere GEPI SpA (herefter »GEPI«) samt Ischia Ambiente SpA (herefter »Ischia Ambiente«) vedroerende kommunens organisering af indsamlingen af fast kommunalt affald.

Den nationale lovgivning

3 Artikel 22, stk. 3, i lov nr. 142/90 af 8. juni 1990 om det lokale selvstyre (italiensk lovtidende, GURI nr. 135 af 12.6.1990) bestemmer, at kommuner og provinser kan drive lokal offentlig tjenesteydelsesvirksomhed, der efter loven henhoerer under deres kompetence, paa én af foelgende maader:

»a) egenhaendigt, naar det paa grund af tjenesteydelsens ringe omfang eller saerlige beskaffenhed ikke er hensigtsmaessigt at oprette en institution eller en virksomhed

b) ved koncession, naar dette er teknisk, oekonomisk eller socialt hensigtsmaessigt

c) gennem specialiserede virksomheder, herunder ogsaa praestering af flere tjenesteydelser af oekonomisk og kommerciel interesse

d) gennem institutioner, naar der er tale om praestering af sociale ydelser, der ikke har erhvervsmaessig karakter

e) gennem aktieselskaber, hvori lokale offentlige myndigheder ejer aktiekapitalen, naar andre offentlige eller private instansers deltagelse, henset til arten af den tjenesteydelse, der er tale om, maa forekomme hensigtsmaessig«.

4 Artikel 4, stk. 6, i lov nr. 95/95 af 29. marts 1995 om blandede selskaber, der praesterer offentlige tjenesteydelser (GURI nr. 77 af 1.4.1995), der aendrer lovdekret nr. 26/95 af 31. januar 1995 (GURI nr. 26 af 31.1.1995), indeholder foelgende bestemmelse:

»Med henblik paa at fremme beskaeftigelse eller genansaettelse af arbejdstagere kan kommuner og provinser oprette aktieselskaber sammen med GEPI SpA, ogsaa med henblik paa praestering af lokale offentlige tjenesteydelser.«

5 Efter lovens artikel 4, stk. 8, »skal aktier, GEPI SpA ejer i selskaber i henhold til denne artikel, afhaendes inden fem aar ved offentligt udbud«.

6 GEPI er et finansieringsselskab, der er blevet stiftet i henhold til artikel 5 i lov nr. 184/71 af 22. marts 1971 (GURI nr. 105 af 28.4.1971). Dets formaal er at bidrage til opretholdelse og fremme af beskaeftigelsen. Finansministeriet ejer hele aktiekapitalen.

Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger i hovedsagen

7 Ved afgoerelse truffet af kommunalbestyrelsen den 19. marts 1996 stiftede Ischia kommune et aktieselskab med blandet kapital, jf. artikel 22, stk. 3, litra e), i lov nr. 142/90, med det formaal at varetage indsamling af fast kommunalt affald. I henhold til artikel 4, stk. 6, i lov nr. 95/95 ejede kommunen 51% og GEPI 49% af selskabskapitalen. Ved afgoerelse af 7. november 1996 overdrog kommunalbestyrelsen dette selskab, Ischia Ambiente, indsamlingen af fast kommunalt affald, der tidligere var blevet udfoert af RI.SAN. i henhold til en kontrakt, der udloeb den 4. januar 1997.

8 RI.SAN. har med to sagsanlaeg anfaegtet disse afgoerelser, bl.a. under anbringende af, at valget af den private medejer skulle vaere sket ved offentligt udbud, og at affaldsindsamlingen ogsaa skulle have vaeret tildelt efter gennemfoerelse af denne procedure.

9 Efter den forelaeggende rets opfattelse er det usikkert, om artikel 4, stk. 6, i lov nr. 95/95, hvorefter en lokal myndighed kan vaelge GEPI som medejer ved driften af lokal offentlig tjenesteydelsesvirksomhed uden forinden at have udbudt denne offentligt, er lovlig efter faellesskabsretten, og navnlig dennes principper om fri udveksling af tjenesteydelser og fri konkurrence.

10 Derimod antog retten, at Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1) ikke har betydning for sagens afgoerelse, idet sagen ikke drejer sig om en saadan indgaaelse af en offentlig tjenesteydelsesaftale, men derimod om en koncession til at praestere offentlige tjenesteydelser.

11 Paa denne baggrund har Tribunale amministrativo regionale della Campania besluttet at udsaette sagen og at anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:

»1) Skal bestemmelserne i traktatens artikel 55 (der finder anvendelse paa tjenesteydelser i medfoer af henvisningen i artikel 66), hvorefter 'virksomhed, som varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udoevelse af offentlig myndighed i en medlemsstat, i den paagaeldende stat ikke (er) omfattet af bestemmelserne i dette kapitel', fortolkes saaledes, at de er tilstraekkeligt vide til at omfatte deltagelse ved selskabet GEPI SpA (senere Itainvest SpA) i lokale forvaltningers blandede selskaber med henblik paa varetagelse af lokale offentlige tjenesteydelser som omhandlet i artikel 4, stk. 6, i lov nr. 95 af 29. marts 1995 (om konvertering til lov, med aendringer, af lovdekret nr. 26 af 31.1.1995), naar en saadan deltagelse vedroerer et formaal om 'at fremme beskaeftigelsen eller genansaettelse af arbejdstagere', der allerede er knyttet til den tjeneste, hvis drift er beroert, naar henses til artikel 5 i lov nr. 184 af 22. marts 1971 om oprettelse af GEPI SpA, hvorved GEPI fik til opgave at 'bidrage til opretholdelse og foroegelse af beskaeftigelsen i forbindelse med overgangsvanskeligheder, der kan begrunde et konkret behov for omstrukturering af beroerte virksomheder' paa de i sidstnaevnte lov naermere angivne betingelser?

2) Naar henses til de ovenfor omtalte regler vedroerende GEPI SpA (senere Itainvest SpA), finder da undtagelsen i medfoer af traktatens artikel 90, stk. 2, hvorefter 'virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse ... er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet dem', anvendelse paa de faktiske omstaendigheder i den foreliggende sag?«

Genstanden for den praejudicielle anmodning

12 Ischia kommune, Italia Lavoro, Ischia Ambiente, den italienske regering og Kommissionen har indgivet indlaeg vedroerende spoergsmaalet om, hvorvidt proceduren for valg af den virksomhed, der skulle staa for indsamling af affald, kan henhoere under direktiv 92/50's anvendelsesomraade.

13 Dette direktiv finder anvendelse paa indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, der i direktivets artikel 1 defineres som gensidigt bebyrdende aftaler, der indgaas skriftligt med en tjenesteyder og en ordregivende myndighed.

14 Den forelaeggende ret har imidlertid udtrykkeligt udelukket, at direktiv 92/50 har betydning i sagen, og har herved anfoert, at sagen ikke drejer sig om indgaaelse af en offentlig tjenesteydelsesaftale, men om tildeling af en koncession paa offentlig tjenesteydelsesvirksomhed.

15 Ganske vist er det et faellesskabsretligt spoergsmaal, hvorledes begrebet »koncession paa offentlig tjenesteydelsesvirksomhed« skal forstaas i faellesskabsbestemmelserne om aftaler, hvori det offentlige er part, og det er ogsaa spoergsmaalet, om en saadan direkte tildeling falder uden for anvendelsesomraadet for direktiv 92/50. Disse spoergsmaal kan derfor goeres til genstand for en praejudiciel sag i henhold til traktatens artikel 177, saafremt en national ret finder, at en afgoerelse af et af dem er paakraevet for at afgoere en sag.

16 Det maa imidlertid fremhaeves, at selv om man i modsaetning til den forelaeggende ret laegger til grund, at direktiv 92/50 har betydning for sagens afgoerelse, drejer forelaeggelseskendelsen og de forelagte spoergsmaal sig kun om traktatens bestemmelser, mens den forelaeggende ret slet ikke har givet de oplysninger om sagens faktiske omstaendigheder, der er noedvendige for, at Domstolen kan tage stilling til fortolkningen af dette direktiv.

17 Under disse omstaendigheder maa Domstolen begraense sig til i sin besvarelse at tage stilling til de spoergsmaal i traktaten, der udtrykkeligt er naevnt i de praejudicielle spoergsmaal.

Det foerste spoergsmaal

18 Den forelaeggende ret oensker med sit foerste spoergsmaal naermere bestemt oplyst, om traktatens artikel 55 skal fortolkes saaledes, at en kommune uden forinden at gennemfoere en udbudsprocedure kan vaelge et finansieringsselskab som medejer af et selskab, hvis kapital hovedsagelig ejes af lokale, offentlige myndigheder, og hvis formaal er at udfoere virksomhed med indsamling af fast kommunalt affald.

19 Det bemaerkes herved, at en anvendelse af traktatens artikel 55, eventuelt sammenholdt med EF-traktatens artikel 66 (nu artikel 55 EF), for saa vidt som der hermed goeres undtagelse fra traktatens bestemmelser om henholdsvis etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, forudsaetter, at disse bestemmelser i princippet ogsaa finder anvendelse.

20 Efter den forelaeggende rets analyse, hvis rigtighed Domstolen ikke kan efterproeve, drejer tvisten i hovedsagen sig ikke om indgivelse af en offentlig tjenesteydelsesaftale. Dette forhold udelukker imidlertid ikke, at traktatens bestemmelser om fri bevaegelighed, hvorefter medlemsstaterne navnlig er forpligtet til at behandle erhvervsdrivende fra andre medlemsstater lige og goere markederne gennemskuelige, kan have betydning i sagen.

21 Af sagen fremgaar det dog, at selskabet RI.SAN., der har anfaegtet lovligheden af kommunens valg, er hjemmehoerende i Italien, og ikke er virksom paa det italienske marked paa grundlag af sin ret til fri etablering eller fri udveksling af tjenesteydelser.

22 Denne situation rummer derfor ikke elementer, der kan saette den i forbindelse med en af de situationer, der er omhandlet i faellesskabsrettens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser.

23 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at traktatens artikel 55 ikke finder anvendelse paa en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvis elementer alle hoerer hjemme i en enkelt medlemsstat, og som derfor ikke rummer noget element med tilknytning til en af de situationer, der er omhandlet i faellesskabsrettens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser.

Det andet spoergsmaal

24 Med det andet spoergsmaal spoerger den forelaeggende ret naermere bestemt, om traktatens artikel 90, stk. 2, skal fortolkes saaledes, at en kommune uden forinden at gennemfoere en udbudsprocedure kan vaelge et finansieringsselskab som medejer i et selskab, hvis kapital hovedsagelig ejes af lokale, offentlige myndigheder, og hvis formaal er at udfoere virksomhed med indsamling af fast kommunalt affald.

25 Det bemaerkes, at artikel 90, stk. 2, udgoer en undtagelse fra traktatens bestemmelser, isaer konkurrencebestemmelserne, hvis anvendelse den saaledes forudsaetter.

26 Som anfoert ovenfor i naervaerende doms praemis 19-22, finder bestemmelserne om fri bevaegelighed for personer og fri udveksling af tjenesteydelser imidlertid ikke anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede. I oevrigt har Domstolen hverken i forelaeggelseskendelsen eller i de skriftlige indlaeg faaet oplyst de faktiske og retlige omstaendigheder, paa grundlag af hvilke den kan fortolke de andre bestemmelser i traktaten, og navnlig konkurrencebestemmelserne ud fra den situation, der opstod ved valget uden gennemfoerelse af en forudgaaende udbudsprocedure af GEPI som medejer i et selskab, hvis kapital hovedsagelig ejes af lokale, offentlige myndigheder, og hvis formaal er at udfoere virksomhed med indsamling af fast kommunalt affald.

27 Domstolen kan herefter ikke give et brugbart svar paa det andet spoergsmaal.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

28 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunale amministrativo regionale della Campania ved kendelser af henholdsvis 19. november og 11. december 1997, for ret:

EF-traktatens artikel 55 (nu artikel 45 EF) finder ikke anvendelse paa en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvis elementer alle hoerer hjemme i en enkelt medlemsstat, og som derfor ikke rummer noget element med tilknytning til en af de situationer, der er omhandlet i faellesskabsrettens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser.