Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 14. december 1999. - DSR-Senator Lines GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans i en sag om foreløbige forholdsregler - Konkurrence - Betaling af bøde - Bankgaranti. - Sag C-364/99 P (R)



Samling af Afgørelser 1999 side I-08733



Sammendrag



Nøgleord

1 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - ganske særlige omstændigheder

(Art. 242 EF)

2 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - hensyntagen til den økonomiske situation i den koncern, som virksomheden tilhører

(Art. 242 EF)

3 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser - kumulativ karakter

(Art. 242 EF)

Sammendrag

1 En begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved der søges opnået fritagelse for en forpligtelse, som Kommissionen har pålagt en virksomhed, til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks søges inddrevet, kan kun imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder.

Muligheden for at kræve sikkerhedsstillelse, der for så vidt angår sager om foreløbige forholdsregler er udtrykkeligt hjemlet i Domstolens og Rettens procesreglement, er i overensstemmelse med Kommissionens velbegrundede, generelle fremgangsmåde.

2 Ved vurderingen af, om en virksomhed kan stille en bankgaranti, skal der tages hensyn til den koncern, som virksomheden indgår i, og navnlig til de ressourcer, denne koncern som helhed råder over.

Dette synspunkt bygger på, at den berørte virksomheds objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de personer, fysiske eller juridiske, som kontrollerer virksomheden, og at spørgsmålet om, hvorvidt den påståede skade er alvorlig og uoprettelig, skal afgøres i relation til den koncern, de pågældende personer udgør. Sådanne sammenfaldende interesser begrunder navnlig, at den berørte virksomheds interesse i at overleve ikke vurderes uafhængigt i forhold til den interesse, som de, der kontrollerer den, har i dens fortsatte beståen.

Den omstændighed, at den berørte virksomheds hovedanpartshaver ensidigt afslår at yde bistand, er således ikke tilstrækkelig til, at hele koncernens økonomiske situation ikke tages i betragtning. Omfanget af den påståede skade kan derfor ikke afhænge af en ensidig viljestilkendegivelse fra virksomhedens hovedanpartshaver.

3 De betingelser, der i en sag om foreløbige forholdsregler skal være opfyldt for, at udsættelsen af gennemførelsen kan anordnes, er kumulative, således at begæringen om udsættelse ikke kan tages til følge, når en af betingelserne ikke er opfyldt.

Når den retsinstans, der behandler sagen om foreløbige forholdsregler, finder, at det ikke er godtgjort, at der er opstået eller er overhængende fare for, at der vil opstå en alvorlig og uoprettelig skade, er retsinstansen ikke forpligtet til at foretage en afvejning af de forskellige involverede interesser.