ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. februar 2919 — straffesag mod Detlef Meyn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Karlsruhe — Tyskland)

(Sag C-9/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - transport - direktiv 2006/126/EF - gensidig anerkendelse af kørekort - nægtelse af anerkendelse af et kørekort, der er udstedt i en anden medlemsstat - førerret bevist på grundlag af et kørekort)

(2019/C 139/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Karlsruhe

Part i hovedsagen

Detlef Meyn

Konklusion

Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende et kørekort, hvis indehaver har sin sædvanlige bopæl på medlemsstatens område, og som er udstedt af en anden medlemsstat uden egnethedskontrol på grundlag af et kørekort, der er udstedt af en tredje medlemsstat som følge af en ombytning med et kørekort, som er udstedt af et tredjeland.

(1) EUT C 134 af 16.4.2018.
2)

Afgørelsen truffet af Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (kontoret for forebyggelse og bekæmpelse af korruption, Letland) den 19. februar 2018 annulleres, for så vidt som den forbyder Ilmārs Rimšēvičs at udføre sit hverv som chef for Letlands centralbank.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. februar 2019 — Manuel Jorge Sequeira Mesquita mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-278/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - fritagelse - artikel 13, punkt B, litra b) - bortforpagtning og udlejning af fast ejendom - begreb - kontrakt om overdragelse af landbrugsdrift af landbrugsarealer, der består af vinmarker)

(2019/C 139/19)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

Sagsøgt: Fazenda Pública

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra b), i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den momsfritagelse for bortforpagtning og udlejning af fast ejendom, der er fastsat i denne bestemmelse, finder anvendelse på en aftale om overdragelse af landbrugsbedriften af landbrugsarealer, som består af vinmarker, til et selskab, som driver virksomhed inden for vinavlssektoren, der er indgået for et år og automatisk fornyes, og hvorefter der skal betales leje ved udløbet af hver årlig periode.

(1) EUT C 259 af 23.7.2018.
C 131/14

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. februar 2019 — Tomás Horgan og Claire Keegan mod Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Labour Court, Irland — Irland)

(Sag C-154/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, litra b) - indirekte forskelsbehandling på grund af alder - nyansatte lærere - ansættelsesdato - lønskala og indplacering på løntrin, der finder sted i forbindelse med ansættelsen, som er mindre gunstig end det, der gælder for allerede ansatte lærere)

(2019/C 131/16)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Labour Court, Irland

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Tomás Horgan og Claire Keegan

Sagsøgte: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland og Attorney General

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en foranstaltning som den i hovedsagen omhandlede, som fra en bestemt dato fastsætter, at der i forbindelse med ansættelsen af nye lærere skal anvendes en lønskala og en indplacering på løntrin, der er mindre gunstige end dem, der i henhold til de regler, der var gældende før denne foranstaltning, fandt anvendelse på lærere, der blev ansat før denne dato, ikke udgør en indirekte forskelsbehandling på grund af alder som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 166 af 14.5.2018.
1)

Princippet om »affaldshierarkiet«, således som udtrykt i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, sammenholdt med dette direktivs artikel 13, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der kvalificerer affaldsforbrændingsanlæg som »strategiske infrastrukturer og installationer af særlig national interesse«, for så vidt som denne lovgivning er forenelig med de øvrige bestemmelser i dette direktiv, som fastsætter mere specifikke forpligtelser.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 8. maj 2019 — PI mod Landespolizeidirektion Tirol (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Tirol — Østrig)

(Sag C-230/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF - artikel 15, stk. 2, og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser - restriktion - afgørelse om øjeblikkelig lukning af et forretningssted - manglende begrundelse - tvingende almene hensyn - forebyggelse af begåelse af strafbare handlinger over for personer, der prostituerer sig - beskyttelse af den offentlige sundhed - den forholdsmæssige karakter af en restriktion for etableringsfriheden - artikel 47 og 48 i chartret om grundlæggende rettigheder - effektiv domstolsprøvelse - ret til forsvar - det almindelige retsprincip om retten til god forvaltning)

(2019/C 230/17)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Tirol

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PI

Sagsøgt: Landespolizeidirektion Tirol

Konklusion

Artikel 49 TEUF og artikel 15, stk. 2, artikel 16, 47 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt det almindelige princip om retten til god forvaltning skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en administrativ myndighed kan beslutte med øjeblikkelig virkning at lukke et forretningssted med den begrundelse, at den har mistanke om, at der på dette sted udøves prostitutionsvirksomhed uden den i henhold til denne lovgivning krævede bevilling hertil, for så vidt som denne lovgivning for det første ikke kræver, at en sådan afgørelse skal begrundes med hensyn til de faktiske og retlige forhold og skriftligt meddeles adressaten herfor, og for det andet kræver, at nævnte adressats begæring om ophævelse af denne afgørelse derimod begrundes.

(1) EUT C 249 af 16.7.2018.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. maj 2019 — Violeta Villar Láiz mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Spanien)

(Sag C-161/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring - direktiv 79/7/EØF - artikel 4 - forbud mod enhver form for forskelsbehandling på grundlag af køn - indirekte forskelsbehandling - deltidsarbejde - beregning af alderspension)

(2019/C 230/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Violeta Villar Láiz

Sagsøgte: Violeta Villar Láiz mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter størrelsen af en deltidsansats alderspension, som er baseret på bidragsbetaling, beregnes ved at multiplicere et grundbeløb, der fastlægges på grundlag af den løn, der reelt er oppebåret, og de reelt indbetalte bidrag, med en procentsats, hvis størrelse afhænger af bidragsperiodens varighed, idet der også på denne periode anvendes en deltidskoefficient, der afhænger af, hvilken procentdel arbejdsdagen på deltid udgør i forhold til arbejdsdagen for en sammenlignelig fuldtidsansat, og denne periode forhøjes ved anvendelse af en koefficient på 1,5, for så vidt som denne lovgivning stiller kvindelige arbejdstagere særlig ufordelagtigt i forhold til mandlige arbejdstagere.

(1) EUT C 190 af 4.6.2018.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 2. maj 2019 — Sea Chefs Cruise Services GmbH mod Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif de Montreuil — Frankrig)

(Sag C-133/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - tilbagebetaling af moms - direktiv 2008/9/EF - artikel 20 - tilbagebetalingsmedlemsstatens anmodning om supplerende oplysninger - oplysninger, der skal være tilstillet senest en måned efter den dato, hvor anmodningen indgik hos den person, til hvem den var rettet - den retlige karakter af denne frist og konsekvenserne, såfremt den ikke overholdes)

(2019/C 220/08)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif de Montreuil

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sea Chefs Cruise Services GmbH

Sagsøgt: Ministre de l’Action et des Comptes publics

Konklusion

Artikel 20, stk. 2, i Rådets direktiv 2008/9/EF af 12. februar 2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat, skal fortolkes således, at den i bestemmelsen fastsatte frist på en måned, inden for hvilken de supplerende oplysninger, som tilbagebetalingsmedlemsstaten har anmodet om, skal være denne medlemsstat i hænde, ikke er en præklusiv frist, som indebærer, at den afgiftspligtige person, såfremt denne frist ikke overholdes, eller såfremt anmodningen ikke besvares, mister muligheden for at berigtige sin tilbagebetalingsanmodning ved direkte for den nationale ret at fremlægge de supplerende oplysninger, der kan godtgøre den pågældendes ret til tilbagebetaling af merværdiafgift.

(1) EUT C 166 af 14.5.2018.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 2. maj 2019 — Budimex S.A. mod Minister Finansów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-224/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 66 - afgiftspligtens indtræden og afgiftens forfald - det tidspunkt, hvor levering af ydelser finder sted - bygge- og monteringsarbejder - hensyntagen til det i kontrakten om levering af ydelser fastsatte tidspunkt for godkendelse af arbejderne)

(2019/C 220/09)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Budimex S.A.

Sagsøgt: Minister Finansów

Konklusion

Artikel 66, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, skal fortolkes således, at den, såfremt der ikke udstedes faktura, eller såfremt fakturaen vedrørende levering af en ydelse udstedes for sent, ikke er til hinder for, at en formel godkendelse af denne levering betragtes som tidspunktet for, at den nævnte levering har fundet sted, såfremt en medlemsstat, som det er tilfældet i hovedsagen, har fastsat, at afgiften forfalder ved udløbet af en frist, der begynder at løbe fra det tidspunkt, hvor leveringen har fundet sted, for det første, fordi formkravet om godkendelse er blevet aftalt mellem parterne i kontrakten, der er bindende for dem i henhold til kontraktbestemmelser, der svarer til den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed inden for det område, hvor leveringen udføres, og for det andet, fordi dette formkrav svarer til den faktiske afslutning af leveringen og endeligt fastlægger den modværdi, der skal betales, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 231 af 2.7.2018.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 2. maj 2019 — SC Onlineshop SRL mod Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) og Direcția Generală a Vămilor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bacău — Rumænien)

(Sag C-268/18) (1)

(»Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering - den kombinerede nomenklatur - underposition 85269120 og 85285900 - GPS-navigeringssystem med flere funktioner)

(2019/C 220/14)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bacău

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Onlineshop SRL

Sagsøgte: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) og Direcția Generală a Vămilor

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6. oktober 2015, skal fortolkes således, at et flerfunktionsapparat af den art, der anvendes til motorkøretøjer, som, ligesom det i hovedsagen omhandlede apparat, i et fælles kabinet sammenbygger — som hovedfunktion — en monitor til radionavigering gennem forhåndsinstallerede GPS-navigeringsapplikationer og — som tillægsfunktioner — et apparat til radiofonimodtagelse, et apparat til lyd- og videogengivelse og en skærm, hvis diagonalmål er ca. 5 tommer (12,5 cm), skal tariferes i underposition 85269120 i denne nomenklatur.

(1) EUT C 249 af 16.7.2018.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 2. maj 2019 — Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA mod Asendia Spain SLU (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid — Spanien)

(Sag C-259/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 97/67/EF - fælles regler for udvikling af det indre marked for posttjenester - postbefordringspligt - enerettigheder for den udpegede virksomhed - udstedelse af andre frankeringsmidler end frimærker)

(2019/C 220/12)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA

Sagsøgt: Asendia Spain SLU

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorved det garanteres over for den virksomhed, der er udpeget til at varetage den befordringspligtige posttjeneste, at denne har eneret til at distribuere andre frankeringsmidler end frimærker.

(1) EUT C 221 af 25.6.2018.
C 220/5

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 2. maj 2019 — T. Boer & Zonen BV mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)

(Sag C-98/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af sundheden - hygiejnepakke - forordning (EF) nr. 853/2004 - hygiejne for animalske fødevarer - forpligtelser for ledere af fødevarevirksomheder - specifikke krav - kød af tamhovdyr - oplagring og transport - krav til temperatur for kødet)

(2019/C 220/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: T. Boer & Zonen BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken

Konklusion

Bilag III, afsnit I, kapitel VII, punkt 1 og 3, til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer skal fortolkes således, at nedkølingen af kødet efter slagtningen skal ske i selve slagteriets lokaler, indtil alle dele af kødet har nået en temperatur på højst 7oC, inden dette kød lastes i en kølevogn.

(1) EUT C 152 af 30.4.2018.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 2. maj 2019 — sag anlagt af Oulun Sähkönmyynti Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Markkinaoikeus — Finland)

(Sag C-294/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - energieffektivitet - direktiv 2012/27/EU - artikel 11, stk. 1 - omkostninger ved adgang til målings- og faktureringsoplysninger - slutkunders ret til gratis at modtage alle deres fakturaer og faktureringsoplysninger for energiforbrug - el-grundgebyr - rabat på el-grundgebyret, som en elleverandør giver de kunder, der har valgt at modtage elektronisk faktura)

(2019/C 220/15)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Markkinaoikeus

Part i hovedsagen

Oulun Sähkönmyynti Oy

Konklusion

Artikel 11, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU af 25. oktober 2012 om energieffektivitet, om ændring af direktiv 2009/125/EF og 2010/30/EU samt om ophævelse af direktiv 2004/8/EF og 2006/32/EF skal fortolkes således, at den under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke er til hinder for, at elleverandører i detailleddet kun yder rabat på et el-grundgebyr til slutkunder, som har valgt at modtage en elektronisk faktura.

(1) EUT C 240 af 9.7.2018.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 2. maj 2019 — Lavorgna Srl mod Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola og Comune di Trivigliano (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Sag C-309/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige udbud - direktiv 2014/24/EU - arbejdskraftomkostninger - automatisk udelukkelse af en tilbudsgiver, som ikke særskilt har angivet disse omkostninger i buddet - proportionalitetsprincippet)

(2019/C 220/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lavorgna Srl

Sagsøgte: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola og Comune di Trivigliano

Konklusion

Retssikkerhedsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om gennemsigtighed, som er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter manglende særskilt angivelse af arbejdskraftomkostninger i et økonomisk bud, der er givet i forbindelse med en udbudsprocedure for tildeling af offentlige kontrakter, medfører udelukkelse af dette bud, uden at der indrømmes mulighed for supplering eller uddybning af forelagte bevisligheder, herunder i tilfælde, hvor pligten til særskilt angivelse ikke er blevet specificeret i udbudsmaterialet, for så vidt som denne betingelse og denne mulighed for udelukkelse er klart fastsat i den nationale lovgivning om udbudsprocedurer, hvortil udtrykkeligt er blevet henvist. Såfremt udbudsmaterialet ikke gør det muligt for tilbudsgiverne at angive disse omkostninger i deres økonomiske bud, skal princippet om gennemsigtighed og proportionalitetsprincippet fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at tilbudsgivere gives mulighed for at bringe deres situation i forskriftsmæssig stand og opfylde de forpligtelser, som er fastsat i national lovgivning på området, inden for en frist, der fastsættes af den ordregivende myndighed.

(1) EUT C 268 af 30.7.2018.
1)

Republikken Kroatien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, idet den ikke har konstateret, at det fyldstof i form af sten, som er deponeret på affaldsdepotet i Biljane Donje (Kroatien), er affald og ikke et biprodukt, og at det skal behandles som affald. Republikken Kroatien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 i direktiv 2008/98, idet den ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at håndteringen af affald i Biljane Donje udføres uden at bringe menneskets sundhed i fare og uden at skade miljøet. Republikken Kroatien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15, stk. 1, i direktiv 2008/98, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at indehaveren af det affald, der deponeres på affaldsdepotet i Biljane Donje, selv udfører affaldsbehandlingen eller foranstalter den foretaget af en forhandler, et anlæg eller en virksomhed, der udfører affaldsbehandling, eller overdraget til en privat eller offentlig affaldsindsamler.
—

er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter en udvidelse af anvendelsesområdet for retten til momsfradrag efter en medlemsstats tiltrædelse af Unionen, og som indebærer, at en afgiftspligtig leverandør af rejseydelser berøves retten til at fradrage moms, der pålægges ved køb af indkvarterings- og gastronomiydelser, som denne afgiftspligtige person viderefakturerer til andre afgiftspligtige personer inden for rammerne af levering af rejseydelser, og
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 2. maj 2019 — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos mod Akvilė Jarmuškienė (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-265/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - harmonisering af afgiftslovgivningerne - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - særordning for små virksomheder - artikel 282-292 - momsfritagelse for små virksomheder, hvis årsomsætning er lavere end en fastsat tærskel - samtidig levering af to faste ejendomme ved en enkelt transaktion - årsomsætningsgrænsen oversteget i betragtning af salgsprisen for en af de to ejendomme - pligt til at erlægge afgift for transaktionens samlede værdi)

(2019/C 220/13)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Sagsøgt: Akvilė Jarmuškienė

procesdeltager: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Konklusion

Artikel 282-292 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at når en levering til én og samme køber omfatter to faste ejendomme, der er forbundne som følge af deres beskaffenhed og omfattet af en enkelt salgskontrakt, og når den årsomsætningsgrænse — der benyttes som grundlag for anvendelsen af den ved direktivet fastsatte særordning for små virksomheder — er oversteget, skal den afgiftspligtige person betale afgift på grundlag af værdien af hele den omhandlede levering, dvs. ved at tage hensyn til værdien af de to ejendomme, der er genstand for leveringen, selv om en hensyntagen til værdien af en af disse ejendomme ikke vil føre til, at nævnte grænse overstiges.

(1) EUT C 276 af 6.8.2018.