For så vidt som de omhandlede operationer modtager EU-støtte, er de underlagt anvendelsen af EU-retten. Begrebet uregelmæssighed i den forstand, hvori det er anvendt i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 og i artikel 2, nr. 7), i forordning nr. 1083/2006, skal derfor fortolkes således, at de omfatter ikke blot enhver overtrædelse af denne ret, men også en overtrædelse af bestemmelser i national ret, som bidrager til at sikre en korrekt anvendelse af EU-retten vedrørende forvaltningen af projekter finansieret af EU-midler. Det samme gælder for en tilsidesættelse af bestemmelser i den nationale lovgivning, der finder anvendelse på de operationer, der støttes af strukturfondene.

Artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og artikel 2, nr. 7), i forordning nr. 1083/2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden skal fortolkes således, at en tilsidesættelse af nationale bestemmelser foretaget af en ordregivende myndighed, der er modtager af støtte fra strukturfondene inden for rammerne af en offentlig kontrakt, som har en anslået værdi, der ligger lavere end den tærskel, som er fastsat i artikel 7, litra a), i direktiv 2004/18 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved forordning nr. 1422/2007, i forbindelse med indgåelsen af denne kontrakt kan udgøre en uregelmæssighed i den forstand, hvori begrebet er anvendt i den nævnte artikel 1, stk. 2, eller den nævnte artikel 2, nr. 7), for så vidt som denne tilsidesættelse skader eller vil kunne skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift.

Det fremgår nemlig af selve ordlyden af artikel 98, stk. 2, i forordning nr. 1083/2006, sammenholdt med artikel 4, stk. 1, første led, i forordning nr. 2988/95, at de finansielle korrektioner, som medlemsstaterne skal foretage, når de konstaterer uregelmæssigheder i forbindelse med operationer eller operationelle programmer, har til formål at få tilbagekaldt en af de pågældende økonomiske beslutningstagere uberettiget oppebåret fordel, navnlig ved forpligtelsen til at tilbagebetale uberettiget betalte beløb. I denne henseende er forpligtelsen til at tilbagebetale en uberettiget opnået fordel ikke en sanktion, men blot en konsekvens af, at det er fastslået, at de nødvendige betingelser for at drage fordel af de EU-retlige bestemmelser ikke er blevet overholdt, hvilket gør den opnåede fordel uretmæssig. Det forhold, at det absolutte beløb, der skal tilbagebetales, i et konkret tilfælde ikke er helt sammenfaldende med det tab, som strukturfondene faktisk har lidt, kan ikke rejse tvivl om denne konklusion.

Artikel 98, stk. 2, første afsnit, andet punktum, i forordning nr. 1083/2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden skal fortolkes således, at de finansielle korrektioner, der foretages af medlemsstaterne – når de er blevet anvendt på udgifter, der medfinansieres af strukturfondene – som følge af tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter, udgør administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser.

Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat anvender finansielle korrektioner, der er reguleret ved en national retsakt, som træder i kraft efter det tidspunkt, hvor en påstået tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter er sket, forudsat at der er tale om en anvendelse af en ny ordning på de fremtidige virkninger af situationer, som er opstået under den tidligere ordning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge under hensyntagen til alle de relevante omstændigheder i det foreliggende tilfælde.

Selv om retssikkerhedsprincippet er til hinder for, at en forordning anvendes med tilbagevirkende kraft, dvs. på situationer, der ligger forud for ikrafttrædelsen, uanset om det måtte være til gunst eller ugunst for den pågældende, kræver samme princip nemlig, at faktiske omstændigheder normalt, medmindre andet udtrykkeligt er bestemt, skal bedømmes efter samtidige retsregler. Hvis den nye lov således kun har virkning for fremtiden, finder den imidlertid, for så vidt som ikke andet er bestemt, også anvendelse på de fremtidige virkninger af situationer, som er opstået under den gamle lov. Anvendelsesområdet for princippet om beskyttelse af den berettigede forventning må tilsvarende ikke udvides i en sådan grad, at princippet generelt forhindrer, at en ny ordning kan finde anvendelse på de fremtidige virkninger af situationer, som er opstået under en tidligere ordning.

(jf. præmis 55-57 og domskonkl. 3)