Sag C-48/14

Europa-Parlamentet

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Annullationssøgsmål — direktiv 2013/51/Euratom — valg af retsgrundlag — Euratomtraktaten — artikel 31 EA og 32 EA — EUF-traktaten — artikel 192, stk. 1, TEUF — beskyttelse af menneskers sundhed — radioaktive stoffer i drikkevand — retssikkerhed — loyalt samarbejde mellem institutionerne«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. februar 2015

Inden for Unionens kompetencesystem foretages valget af retsgrundlag for en retsakt på grundlag af objektive forhold, som kan være genstand for en domstolskontrol, herunder bl.a. retsaktens formål og indhold. I denne forbindelse er det uden betydning, hvilket retsgrundlag der er anvendt ved vedtagelsen af andre EU-retsakter, der eventuelt har lignende kendetegn, idet fastlæggelsen af retsgrundlag for en retsakt skal foretages på grundlag af retsaktens eget formål og indhold. (jf. præmis 29 og 30)

Når der i traktaterne findes en mere specifik bestemmelse, som kan udgøre retsgrundlaget for den omhandlede retsakt, skal retsakten have hjemmel i denne bestemmelse. Hvad angår vedtagelsen af direktiv 2013/51 udgør artikel 31 EA i denne forbindelse imidlertid et mere specifikt retsgrundlag for så vidt angår beskyttelse af befolkningens sundhed med hensyn til radioaktive stoffer i drikkevand end det generelle retsgrundlag i artikel 192, stk. 1, TEUF. Det med dette direktiv tilsigtede formål svarer nemlig dels til formålet med en grundlæggende norm, som omhandlet i artikel 30 EA, som skal sikre beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling. Dels hvad angår det nævnte direktivs indhold, hvor direktivet fastsætter parameterværdier, hyppighed og metoder til brug ved kontrol af radioaktive stoffer i drikkevand. Direktivets indhold svarer derfor ligeledes til en grundlæggende norms indhold som omhandlet i artikel 30 EA, der i overensstemmelse med denne bestemmelses andet afsnit, litra a) og b), for så vidt angår ioniserende stråling fastsætter de maksimale doser, der kan tillades med fornøden sikkerhed, samt den maksimalt tilladelige bestråling og kontaminering. (jf. præmis 32, 33, 36 og 37)

Retssikkerhedsprincippet, som er et af de almindelige EU-retlige principper, kræver, at retsreglerne er klare, præcise og forudsigelige i deres retsvirkninger, således at de berørte kan orientere sig i situationer og retsforhold, der henhører under EU-retten. På området for beskyttelse af befolkningens sundhed, som sikret ved bestemmelserne i Euratomtraktatens kapitel 3, afsnit II, er der ikke nogen modsigelse i forholdet mellem direktiv 2013/51 om krav om beskyttelse af befolkningens sundhed med hensyn til radioaktive stoffer i drikkevand og direktiv 98/83 om kvaliteten af drikkevand. Dels fastsætter de to direktiver således nøjagtigt de samme parameterværdier. Dels udgør direktiv 2013/51. i forhold til direktiv 98/83, som generelt vedrører kvaliteten af drikkevand, en lex specialis med hensyn til beskyttelse af befolkningens sundhed mod de farer, som er forbundet med radioaktive stoffer i drikkevand. I denne forbindelse finder princippet om lex specialis derogat legi generali anvendelse, selv om den pågældende lex generalis og lex specialis hidrører fra den samme institution. Det følger heraf, at i tilfælde af uoverensstemmelse mellem de to ordninger, der er fastsat i de to direktiver, går bestemmelserne i direktiv 2013/51 forud for bestemmelserne i direktiv 98/83, således som det udtrykkeligt er anført i femte betragtning til direktiv 2013/51, hvorfor en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet ikke kan følge heraf. (jf. præmis 45, 46 og 49-51)