Sag T-676/14

Kongeriget Spanien

mod

Europa-Kommissionen

»Annullationssøgsmål — artikel 8, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1173/2011 — effektiv håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet — manipulation af statistikker — Kommissionens beslutning om at indlede en undersøgelse — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål — forberedende retsakt — afvisning«

Sammendrag – Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. september 2015

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende akter – ikke omfattet – kommissionsbeslutning inden for rammerne af budgetovervågningen i euroområdet om at indlede en undersøgelse vedrørende en medlemsstats manipulation af statistikker – retsakt ikke bestemt til at afføde retsvirkninger – afvisning

(Art. 261 TEUF og 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1173/2011, art. 8, stk. 1, 3 og 5)

Fysiske eller juridiske personer kan i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF kun anfægte foranstaltninger med bindende retsvirkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser ved at ændre dennes retsstilling væsentligt. Retsakter, hvis tilblivelse omfatter flere faser i en intern procedure, kan i princippet kun anfægtes, såfremt de udgør foranstaltninger, som definitivt fastlægger institutionens standpunkt som afslutning på denne procedure, modsat mellemliggende foranstaltninger, der har til formål at forberede den endelige beslutning, og deres retsstridighed vil kunne gøres gældende under en sag anlagt til prøvelse af denne procedure. Kun hvis akterne eller beslutningerne under den forberedende sagsbehandling selv danner afslutningen på en særlig procedure, der adskiller sig fra den, som skal sætte institutionen i stand til at træffe den egentlige afgørelse i sagen, kan der anlægges en anden bedømmelse.

Et annullationssøgsmål anlagt af en medlemsstat til prøvelse af en kommissionsbeslutning om indledning af en undersøgelse vedrørende manipulation af statistikker i denne medlemsstat i henhold til forordning nr. 1173/2011 om en effektiv håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet må følgelig afvises, idet de foranstaltninger, hvormed Kommissionen beslutter at indlede en undersøgelse, blot er forberedende retsakter, som ikke har nogen bindende retsvirkninger, der kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling i henhold til artikel 263 TEUF.

I denne henseende kan Kommissionen i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1173/2011 foretage alle fornødne undersøgelser med henblik på at fastslå, hvorvidt der foreligger misvisende fremstillinger af det underskud og den gæld, der indgår i anvendelsen af artikel 121 TEUF eller 126 TEUF eller af protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til EU-traktaten og EUF-traktaten. Den kan beslutte at indlede en undersøgelse, hvis den finder, at der foreligger alvorlige indikationer på, at der er tale om forhold, der kan udgøre en sådan misvisende fremstilling. Det er således kun en bebyrdende afgørelse – det vil i henhold til ordlyden af artikel 8, stk. 1 og 5, i forordning nr. 1173/2011 sige afgørelser, hvorved Rådet har pålagt en medlemsstat en bod – som medlemsstaten kan anlægge sag til prøvelse af i henhold til artikel 263 TEUF, idet det præciseres, at EU’s retsinstanser med nævnte forordnings artikel 8, stk. 5, jf. artikel 261 TEUF, gives fuld prøvelsesret på dette område, idet de har mulighed for at annullere, nedsætte eller forhøje den pålagte bod. Eventuelle mangler, som måtte behæfte foranstaltninger, truffet forud for Rådets vedtagelse af en sådan afgørelse, begyndende med foranstaltninger i tilknytning til indledning af en undersøgelse, kan således kun påberåbes til støtte for ovennævnte sagsanlæg.

Desuden kan betragtninger om, at Kommissionens beslutning om at indlede en undersøgelse af manipulation af statistikker i en medlemsstat blev slået stort op i offentligheden og således forårsagede skade for denne medlemsstat på de internationale finansmarkeder, ikke have indflydelse på analysen af den anfægtede afgørelses juridiske karakter, dvs. at denne ikke udgør en bebyrdende retsakt i henhold til artikel 263 TEUF.

(jf. præmis 12-19)