Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport – luftfart – direktiv 2009/12 – lufthavnsafgifter – anvendelsesområde – tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet – foreligger ikke

(Art. 80, stk. 2, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/12)

2. Transport – luftfart – direktiv 2009/12 – lufthavnsafgifter – anvendelsesområde – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – foreligger ikke

(Art. 5, stk. 3, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/12)

3. Fællesskabsret – principper – subsidiaritetsprincippet – anvendelse på lufttransport

(Art. 5, stk. 2, EF og art. 80 EF)

Sammendrag

1. Spørgsmålet om den ensartede karakter af forskellige situationer skal vurderes under hensyn til alle de forhold, som kendetegner dem. Disse omstændigheder skal navnlig fastlægges og vurderes på grundlag af indholdet af og formålet med den EU-retsakt, der indfører den pågældende sondring. Endvidere skal der tages hensyn til de principper, der gælder inden for det område, som den pågældende retsakt henhører under.

Direktiv 2009/12 om lufthavnsafgifter blev vedtaget på grundlag af artikel 80, stk. 2, EF, hvorefter Rådet kan træffe beslutning om, hvorvidt, i hvilket omfang og på hvilken måde passende bestemmelser vil kunne fastsættes for sø- og luftfart. Ved således at give Rådet hjemmel til at beslutte både tidspunktet for og indholdet og omfanget af sin indgriben for sø- og luftfart, tildeler traktaten det en vidtgående lovgivningsbeføjelse med henblik på vedtagelsen af de nødvendige fælles regler. Ved domstolskontrollen med udøvelsen af en sådan kompetence kan Unionens retsinstanser ikke sætte deres eget skøn i stedet for EU-lovgivers, men må begrænse sig til at undersøge, om EU-lovgivers skøn er behæftet med en åbenbar vildfarelse eller med magtfordrejning, eller om EU-lovgiver klart har overskredet grænserne for sit skøn.

Denne lovgiver kan under alle omstændigheder frit foretage en gruppeopdeling efter objektive kriterier og på grundlag af globale skøn for at indføre en generel og abstrakt bestemmelse. Dette gælder så meget desto mere som EU-lovgiver ved sin gennemførelse af en fælles politik nødvendigvis må foretage en vurdering af en meget kompliceret, økonomisk situation, som det i almindelighed er tilfældet på området for luftfartspolitik.

På baggrund af disse principper er EU-lovgivers udøvelse af sin kompetence i forbindelse med vedtagelsen af direktiv 2009/12 ikke behæftet med en åbenbar vildfarelse eller med magtfordrejning, og sidstnævnte har ikke klart overskredet grænserne for det skøn, som den har på området for luftfartspolitik, ved at finde, at medlemsstaternes sekundære lufthavne i forhold til lufthavnsbrugerne ikke er i den samme situation som de store lufthavne. I de medlemsstater, hvor ingen lufthavn har den minimumsstørrelse, der er fastsat i direktiv 2009/12, skal lufthavnen med flest passagerbevægelser om året således anses for at være indrejsested til den pågældende medlemsstat, hvilket giver den en privilegeret stilling i forhold til lufthavnsbrugerne. Derimod kan de lufthavne, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2009/12, ikke uafhængigt af det konkrete antal passagerbevægelser om året anses for at være hovedlufthavne i de medlemsstater, hvor de er etableret. Sådanne lufthavne kan betragtes som medlemsstaternes sekundære lufthavne, som i princippet har en forskellig strategisk betydning for luftfartsselskaberne i forhold til hovedlufthavnene, hvilket placerer dem i forskellige situationer i forhold til lufthavnsbrugerne på området for fastsættelse af lufthavnsafgifter.

(jf. præmis 32-35, 47, 48 og 50)

2. Hvad angår domstolskontrollen med overholdelsen af de krav, der følger af proportionalitetsprincippet, på områder, hvor EU-lovgiver har en vidtgående lovgivningsbeføjelse, som på området for luftfartspolitik, bemærkes, at kun såfremt en foranstaltning på dette område er åbenbart uhensigtsmæssig i forhold til det mål, som vedkommende institutioner forfølger, vil den kunne kendes ulovlig. Selv om der tilkommer EU-lovgiver en sådan beføjelse, er denne dog forpligtet til at basere sin beslutning på kriterier, som er objektive. Inden for rammerne af undersøgelsen af de med de forskellige mulige foranstaltninger forbundne begrænsninger skal EU-lovgiver desuden undersøge, om de formål, der forfølges med den valgte foranstaltning, kan begrunde, at foranstaltningerne har væsentlige negative økonomiske følger for visse erhvervsdrivende.

Direktiv 2009/12 om lufthavnsafgifter tilsidesætter ikke proportionalitetsprincippet ved i dets anvendelsesområde at medtage lufthavne i de medlemsstater, hvor ingen lufthavn har den minimumsstørrelse, der er fastsat i dette direktiv, og som har flest passagerbevægelser om året, uafhængigt af det konkrete antal passagerbevægelser.

For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt direktiv 2009/12’s vedtagelse af en ramme, der pålægger overholdelse af fælles principper for fastsættelsen af lufthavnsafgifter på nationalt plan, er egnet til at nå formålet med direktivet, når der er en risiko for, at lufthavnsdriftsorganer befinder sig i en dominerende stilling i forhold til lufthavnsbrugerne, og derfor en risiko for misbrug af denne stilling med hensyn til fastlæggelse af lufthavnsafgifter, er en sådan ramme i princippet egnet til at forhindre, at en sådan risiko indtræder.

For så vidt angår spørgsmålet om direktivets forholdsmæssighed er der ingen holdepunkter for at fastslå, at de forpligtelser, der følger af den ordning, der er indført ved direktivet, for de berørte lufthavne eller medlemsstaterne er åbenbart uforholdsmæssige i forhold til de heraf følgende fordele.

(jf. præmis 62-64, 66, 68 og 69)

3. Når EU-lovgiver anvender artikel 80 EF som hjemmel, finder subsidiaritetsprincippet anvendelse, i det omfang denne bestemmelse ikke giver lovgiver en enekompetence til at vedtage regler på området for luftfartspolitik.

(jf. præmis 79)