Sag C-348/16

Moussa Sacko

mod

Commissione Territoriale per il riconoscimento della protezione internazionale di Milano

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano)

»Præjudiciel forelæggelse – asylpolitik – direktiv 2013/32/EU – artikel 12, 14, 31 og 46 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 47 – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – søgsmål til prøvelse af et afslag på en ansøgning om international beskyttelse – rettens mulighed for at træffe afgørelse uden at høre ansøgeren«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. juli 2017

Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse – direktiv 2013/32 – garantier for ansøgere – søgsmål til prøvelse af et afslag på en ansøgning om international beskyttelse – retten til effektive retsmidler – manglende høring af ansøgeren inden for rammerne af nævnte søgsmål – lovlig – betingelser

(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32, art. 12, 14, 31 og 46)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, og navnlig dets artikel 12, 14, 31 og 46, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at den nationale ret, for hvilken der verserer et søgsmål til prøvelse af et afslag på en ansøgning om international beskyttelse, der er åbenbart grundløs, frifinder den administrative myndighed uden at foretage en høring af ansøgeren, når de faktiske omstændigheder ikke efterlader nogen tvivl om, at dette afslag er materielt korrekt, forudsat at der under proceduren i første instans er blevet tilbudt ansøgeren en personlig samtale om vedkommendes ansøgning om international beskyttelse i overensstemmelse med direktivets artikel 14, og rapporten eller afskriften fra denne samtale, hvis denne har fundet sted, er blevet tilført sagsakterne i overensstemmelse med direktivets artikel 17, stk. 2, og forudsat at den ret, for hvilken søgsmålet verserer, kan beslutte at foretage en sådan høring, hvis den finder det nødvendigt med henblik på den fuldstændige ex nunc-undersøgelse af både faktiske og retlige omstændigheder, der er omhandlet i direktivets artikel 46, stk. 3.

Såfremt der foreligger en åbenbar grundløs ansøgning, jf. artikel 32, stk. 2, i direktiv 2013/32, som den i hovedsagen omhandlede, er den pligt, som retten har til at foretage en fuldstændig ex nunc-undersøgelse i henhold til dette direktivs artikel 46, stk. 3, som udgangspunkt opfyldt, når retten tager hensyn til de processkrifter, der er indgivet til den ret, for hvilken sagen verserer, og til de objektive oplysninger, der fremgår af de administrative sagsakter som led i proceduren i første instans, herunder eventuelt rapporten eller optagelsen af den personlige samtale, der blev afholdt inden for rammerne af denne procedure.

Såfremt den ret, for hvilken sagen verserer, derimod finder, at en høring er nødvendig for at kunne foretage den påkrævede fuldstændige ex nunc-undersøgelse, udgør en sådan høring, som den pågældende ret beslutter at foretage, et formelt krav, som ikke kan undlades under henvisning til hensynet til en hurtig behandling som omhandlet i 20. betragtning til direktiv 2013/32.

I øvrigt bemærkes, at selv om artikel 46 i direktiv 2013/32 ikke pålægger den ret, for hvilken en klage over et afslag på en ansøgning om international beskyttelse verserer, at foretage en høring af ansøgeren under alle omstændigheder, tillader bestemmelsen dog ikke, at den nationale lovgiver forhindrer denne ret i at træffe beslutning om at foretage en høring, såfremt den vurderer, at de oplysninger, der blev indhentet ved den personlige samtale under proceduren i første instans, er utilstrækkelige, og derfor finder det nødvendigt at tilrettelægge en sådan høring med henblik på den fuldstændige ex nunc-undersøgelse af både faktiske og retlige omstændigheder, der er omhandlet i direktivets artikel 46, stk. 3.

(jf. præmis 45, 46, 48, 49 og domskonkl.)