Forslag til afgørelse fra generaladvokat Elmer fremsat den 30. september 1997. - Lisa Jacqueline Grant mod South-West Trains Ltd. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Industrial Tribunal, Southampton - Forenede Kongerige. - Ligebehandling af mænd og kvinder - Nægtelse af at yde rejsebegunstigelser for samlevere af samme køn. - Sag C-249/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-00621



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Indebaerer en bestemmelse i en arbejdsgivers loenregulativ, hvorefter ansatte ydes et loengode i form af rejsebegunstigelser til fordel for en samboende af det modsatte koen af den ansatte, men derimod naegtes saadanne begunstigelser til fordel for en samboende af samme koen som den ansatte, en forskelsbehandling paa grundlag af koen, som er i strid med EF-traktatens artikel 119?

Sagen for den nationale ret og de forelagte spoergsmaal

2 Lisa Grant blev den 4. juni 1993 ansat som kontorfunktionaer ved British Railways Board. Den 31. marts 1995 blev ansaettelsesforholdet overfoert til det helejede datterselskab South-West Trains Ltd, der blev privatiseret den 4. februar 1996. Ansaettelseskontrakten indeholder i pkt. 18 en bestemmelse, som har overskriften »Rejsebegunstigelse«, og som har foelgende ordlyd:

»De er berettiget til de rejsebegunstigelser i form af fri afbenyttelse af transportmidler eller til nedsatte takster, som gaelder for ansatte i Deres loenklasse. Ogsaa Deres aegtefaelle og ydelsesberettigede paaroerende er berettigede til rejsebegunstigelser. Rejsebegunstigelser ydes efter [arbejdsgiverens] skoen og vil blive inddraget, saafremt de misbruges.«

3 Disse rejsebegunstigelser er naermere reguleret i Staff Travel Facilities Privilege Ticket Regulations (herefter »Ticket Regulations«), der er udstedt af British Railways Board og viderefoert af South-West Trains efter privatiseringen. Pkt. 8 i Ticket Regulations, der har overskriften »Spouses«, fastsaetter bl.a.:

»Rejsebegunstigelser ydes til fordel for en 'common law opposite sex spouse' til ansatte ... saafremt der er afgivet erklaering paa tro og love om, at de i mindst to aar har levet sammen ...«

4 Efter pkt. 10 og 11 i Ticket Regulations har arbejdstageren ligeledes ret til rejsebegunstigelser til fordel for hjemmeboende ugifte boern. Af pkt. 12 fremgaar endvidere, at »rejsebegunstigelser kan ydes til fordel for en slaegtning, der fungerer som fastboende bona fide-husholder for ansoegeren, og som fuldt ud forsoerges af denne ...«, saafremt arbejdstageren enten bor alene eller sammen med en invalid aegtefaelle. Begrebet slaegtninge omfatter ifoelge bestemmelsen en mor, far, bror, soester, datter eller soen.

5 Hr. Potter, der var Lisa Grants forgaenger i stillingen, havde i sin tid afgivet en erklaering om, at han i mere end to aar havde levet i et fast samlivsforhold med sin samleverske, og havde paa dette grundlag modtaget rejsebegunstigelser til fordel for denne.

6 Den 9. januar 1995 anmodede Lisa Grant paa tilsvarende maade om rejsebegunstigelser til fordel for sin samleverske Jillian Percey, idet hun samtidig underskrev en erklaering om, at hun boede sammen med »den person, som i min ansoegning om rejsebegunstigelser er beskrevet som min 'common law spouse', og med hvem jeg inden for en sammenhaengende periode paa mindst to aar har levet sammen ...«. Lisa Grants ansoegning blev afslaaet med den begrundelse, at rejsebegunstigelser efter pkt. 8 i Ticket Regulations ikke gives til fordel for samboende personer af samme koen.

7 Lisa Grant har herefter anlagt sag mod South-West Trains ved Industrial Tribunal, Southampton, Det Forenede Kongerige, under anbringende af, at EF-traktatens artikel 119 er til hinder for, at hun er afskaaret fra som en del af sin loen at oppebaere rejsebegunstigelser til fordel for sin samleverske, naar en mandlig ansat under tilsvarende omstaendigheder oppebaerer rejsebegunstigelser til fordel for sin samleverske.

8 Industrial Tribunal har ved kendelse registreret paa Domstolens Justitskontor den 22. juli 1996 udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal:

»1) Er det (med forbehold af pkt. 6 forneden) i strid med princippet om lige loen for maend og kvinder i henhold til artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab og artikel 1 i Raadets direktiv 75/117, at en ansat naegtes rejsebegunstigelser til fordel for en ugift samboende af samme koen, naar der ydes saadanne begunstigelser til fordel for en ansats aegtefaelle eller ugifte samboende af det modsatte koen?

2) Omfatter begrebet 'forskelsbehandling med hensyn til koen' i artikel 119 ogsaa forskelsbehandling paa grundlag af den ansattes seksuelle orientering?

3) Omfatter begrebet 'forskelsbehandling med hensyn til koen' i artikel 119 ogsaa forskelsbehandling paa grundlag af den ansattes samboendes koen?

4) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, har da en ansat, som naegtes saadanne begunstigelser, efter faellesskabsretten en ret mod sin arbejdsgiver, der kan gennemtvinges umiddelbart?

5) Er en saadan naegtelse i strid med Raadets direktiv 76/207?

6) Vil en arbejdsgiver kunne retfaerdiggoere en saadan naegtelse ved at henvise til - og godtgoere - a) at formaalet med de paagaeldende begunstigelser er at tilgodese gifte eller hermed ligestillede personer, og b) at forholdet mellem samboende af samme koen traditionelt og generelt ikke sidestilles af samfundet med aegteskab, frem for at henvise til en oekonomisk eller organisatorisk grund i relation til den paagaeldende beskaeftigelse?«

Hvilke regler er relevante?

9 Domstolen har i Garland-dommen (1) fastslaaet, at rejsebegunstigelser for ansatte og ydelsesberettigede paaroerende er et loengode, som er omfattet af EF-traktatens artikel 119.

10 Raadets direktiv 75/117/EOEF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemfoerelse af princippet om lige loen til maend og kvinder (2), der paa visse punkter praeciserer indholdet af traktatens artikel 119 (3), har ikke selvstaendig betydning, naar der er tale om et loengode, som er omfattet af anvendelsesomraadet for artikel 119. Direktiv 75/117 er derfor ikke relevant for sagen (4).

11 Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (5), omfatter ikke loengoder, og er saaledes heller ikke relevant for den foreliggende sag.

12 De forelagte spoergsmaal skal saaledes besvares alene paa grundlag af traktatens artikel 119. Da de naevnte direktiver supplerer og udbygger det grundlaeggende ligebehandlingsprincip i traktatens artikel 119, bliver Domstolens praksis efter disse direktiver dog af vaesentlig betydning for den foreliggende sag.

Almindelige bemaerkninger om forskelsbehandling paa grundlag af koen

13 Domstolen har ved dom af 30. april 1996, sag C-13/94, P. mod S. og Cornwall County Council (6) (herefter »P. mod S.-sagen«) haft lejlighed til at tage mere principiel stilling til raekkevidden af de faellesskabsretlige regler om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af koen. Sagen angik en arbejdstager, der blev afskediget efter at have meddelt sin arbejdsgiver, at han agtede at gennemgaa et koensskifte. Domstolen fastslog, at afskedigelsen udgjorde en forskelsbehandling paa grundlag af koen, som var i strid med direktiv 76/207. Domstolen lagde i praemis 21 afgoerende vaegt paa, at forskelsbehandlingen »vaesentligst, hvis ikke udelukkende, fandt sted paa grundlag af koen«. Det var ikke relevant for Domstolen, at der tillige forelaa forskelsbehandling paa grund af P.'s transseksualitet.

14 Jeg skal saerlig fremhaeve dommens praemis 19-22, hvori Domstolen udtalte foelgende:

»Som Domstolen allerede adskillige gange har fastslaaet, er det i oevrigt en af menneskets grundlaeggende rettigheder, som Domstolen skal sikre overholdt, ikke at blive udsat for forskelsbehandling paa grundlag af koen (praemis 19).

Under disse omstaendigheder kan direktivets anvendelsesomraade ikke skulle indskraenkes til blot at omfatte forskelsbehandling som foelge af, at den paagaeldende tilhoerer det ene eller det andet koen. Naar henses til direktivets formaal og karakteren af de rettigheder, det skal beskytte, maa direktivet ogsaa finde anvendelse paa den forskelsbehandling, der - som i dette tilfaelde - udspringer af den paagaeldendes koensskifte (praemis 20).

En saadan forskelsbehandling finder nemlig vaesentligst, hvis ikke udelukkende, sted paa grundlag af den paagaeldendes koen. Naar en person saaledes afskediges med den begrundelse, at den paagaeldende har til hensigt at undergaa eller har undergaaet et koensskifte, udsaettes personen for en behandling, som er mindre gunstig set i forhold til det koen, som vedkommende ansaas at tilhoere foer operationen (praemis 21).

Saafremt en saadan forskelsbehandling var tilladt, ville den ret til personlig vaerdighed og frihed, som Domstolen skal beskytte, blive kraenket i forhold til den paagaeldende (praemis 22).«

15 Domstolen har med denne dom efter min opfattelse taget et afgoerende skridt bort fra en fortolkning af ligebehandlingsprincippet baseret paa en traditionel sammenligning mellem en kvindelig, henholdsvis en mandlig ansat. Domstolen fandt det saaledes ikke afgoerende, at der ikke var grund til at tro, at en kvinde, der oenskede at skifte koen, ville vaere blevet behandlet mere gunstigt end en mand, der oenskede at skifte koen. Jeg henviser saerlig til dommens praemis 20, hvori Domstolen afviste at begraense ligebehandlingsprincippet til blot at omfatte forskelsbehandling som foelge af, at den paagaeldende tilhoerer det ene eller det andet koen. Det afgoerende var, at forskelsbehandlingen udelukkende eller vaesentligst skete paa grundlag af koen. Domstolen har herved efter min opfattelse fortolket det faellesskabsretlige ligebehandlingsprincip paa en maade, der goer princippet egnet til at regulere de tilfaelde af koensmaessig forskelsbehandling, som kommer til afgoerelse under nutidens samfundsforhold.

16 Domstolens dom i P. mod S.-sagen angik vel formelt direktiv 76/207, men dommen har paa grund af sin generelle karakter tilsvarende betydning for EF-traktatens artikel 119, der indeholder det grundlaeggende princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af koen. For at give dette princip effektiv virkning er det saaledes paa samme maade som i P. mod S.-sagen naerliggende at fortolke traktatens artikel 119 saaledes, at denne bestemmelse er til hinder for enhver forskelsbehandling af ansatte, som sker udelukkende eller vaesentligst paa grundlag af koen. Bestemmelsen maa endvidere for at faa effektiv virkning antages at forbyde forskelsbehandling af ansatte ikke kun paa grundlag af den ansattes eget koen, men ogsaa paa grundlag af den ansattes boerns, foraeldres eller oevrige paaroerendes koen. Bestemmelsen maa saaledes f.eks. ogsaa antages at vaere til hinder for, at en arbejdsgiver naegter en ansat et husstandstillaeg til fordel for hjemmeboende drenge under 18 aar, naar et saadant tillaeg under i oevrigt tilsvarende omstaendigheder ydes til fordel for hjemmeboende piger. En saadan forstaaelse, der generelt laegger vaegt paa, om koen er den diskriminerende faktor, synes ogsaa at stemme overens med formuleringen af bestemmelsen i artikel 119, som i stk. 1 ganske vist taler om princippet om lige loen til maend og kvinder for samme arbejde, men som i stk. 3 uddyber dette ved mere generelt at tale om »lige loen uden forskelsbehandling med hensyn til koen«. Traktatens artikel 119 maa saaledes fortolkes saaledes, at den omfatter alle tilfaelde, hvor koen objektivt set er den faktor, der medfoerer, at en ansat faar mindre i loen.

17 Det er vaesentligt at fastholde, at der ved undersoegelsen af, om der foreligger forskelsbehandling paa grundlag af koen, maa foretages en rent objektiv vurdering. Det afgoerende er, om der objektivt retligt eller faktisk sker en forskelsbehandling paa grundlag af koen, men derimod ikke hvad der maatte vaere den forskelsbehandlendes subjektive bevaeggrund til at udoeve forskelsbehandlingen. Afgraensningen af anvendelsesomraadet for artikel 119 maa friholdes for moralske opfattelser, der kan vaere forskellige fra medlemsstat til medlemsstat og aendre sig med tiden. Kun en rent objektiv vurdering sikrer den klarhed og forudberegnelighed, der er af afgoerende retssikkerhedsmaessig betydning. I P. mod S.-sagen var det da ogsaa irrelevant for Domstolens afgoerelse, hvilke moralopfattelser der maatte vaere knyttet til transseksualitet. Domstolen har herved fastholdt, at traktaten ikke kan fortolkes ud fra moralopfattelser i en medlemsstat, jf. herved ogsaa dom af 4. oktober 1991, sag C-159/90, Society for the Protection of Unborn Children (7).

18 Sammenfattende er det derfor min opfattelse, at traktatens artikel 119 omfatter alle tilfaelde, hvor der ud fra en objektiv vurdering retligt eller faktisk sker forskelsbehandling udelukkende eller vaesentligst paa grundlag af koen.

Foreligger der i den konkrete sag forskelsbehandling paa grundlag af koen?

19 South-West Trains, den franske regering og Det Forenede Kongerige har gjort gaeldende, at der i den foreliggende sag er tale om forskelsbehandling ikke paa grundlag af koen, men derimod paa grundlag af seksuel orientering.

20 Undersoegelsen af, om der i den foreliggende sag retligt foreligger forskelsbehandling paa grundlag af koen, maa tage sit udgangspunkt i en naermere analyse af indholdet af bestemmelsen i pkt. 8 i Ticket Regulations. Efter denne bestemmelse har en ansat ret til rejsebegunstigelser til fordel for en samboende af det modsatte koen end den ansatte, men derimod ikke til fordel for en samboende af samme koen som den ansatte. Det maa saaledes undersoeges, om denne forskellige behandling af de to tilfaeldegrupper objektivt set udelukkende eller i det vaesentligste finder sted paa grundlag af koen.

21 Jeg skal mere generelt fremhaeve, at rejsebegunstigelserne efter Ticket Regulations i realiteten er husstandsydelser. Efter pkt. 10-12 har den ansatte saaledes ret til rejsebegunstigelser for boern og naere slaegtninge, der forsoerges af arbejdstageren, og det er efter disse bestemmelser ikke relevant, hvilken seksuel orientering den ansatte eller slaegtningene maatte have. Havde Lisa Grant saaledes forsoerget et barn eller en mor eller en far, ville hun, uanset hvilken seksuel orientering hun end maatte have, have modtaget rejsebegunstigelser til fordel for disse.

22 Naar den ansatte efter pkt. 8 i Ticket Regulations tillige har ret til rejsebegunstigelser til fordel for samboende, gaelder efter bestemmelsens ordlyd det samme som for de i pkt. 10-12 naevnte ydelser. Der er i realiteten tale om husstandsydelser. Lige saa lidt som pkt. 10-12 naevner pkt. 8 noget om den ansattes eller den samboendes seksuelle orientering, og spoergsmaalet om seksuel orientering er saaledes efter bestemmelsens objektive indhold ikke relevant for retten til ydelsen. South-West Trains undersoeger da heller ikke den ansattes seksuelle orientering, hverken ved at afkraeve den ansatte oplysning herom i den erklaering, som den ansatte skal afgive, eller ved at tage paa inspektion paa den faelles bopael.

23 Pkt. 8 i Ticket Regulations betinger derimod udtrykkeligt retten til ydelsen af, at den samboende er af »modsat koen« af den ansatte. Forskelsbehandlingen sker derfor efter bestemmelsens objektive indhold udelukkende paa grundlag af koen. Koen er simpelthen det eneste afgoerende skelnemaerke i bestemmelsen. Havde reglen vaeret koensneutral, saaledes at ydelsen uden forskelsbehandling blev tildelt samtlige ansatte, der afgav en erklaering om, at de i mindst to aar havde levet i et fast samlivsforhold, ville Lisa Grant have modtaget det paagaeldende loengode, der efter det af Lisa Grant oplyste, som ikke er bestridt under sagen, har en aarlig vaerdi af 1 000 UKL (svarende til 1 500 ECU). Koen er saaledes objektivt set den faktor, der foerer til en loenmaessig forskelsbehandling af en bestemt gruppe ansatte.

24 Bestemmelsen i Ticket Regulations pkt. 8 goer saaledes tildelingen af det paagaeldende loengode afhaengig af den ansattes koen, idet der stilles krav om, at den ansatte skal vaere af det modsatte koen af den person, som den ansatte bor sammen med. Samtidig indebaerer bestemmelsen et krav om, at den samboende skal vaere af det modsatte koen af den ansatte. Om betingelsen for ydelsen er opfyldt, afhaenger saaledes baade af den ansattes koen og af den samboende persons koen. Rejsebegunstigelser til fordel for en samboende mand kan kun opnaas, hvis den ansatte er en kvinde. Rejsebegunstigelser til fordel for en samboende kvinde kan kun opnaas, hvis den ansatte er en mand.

25 At pkt. 8 i Ticket Regulations ikke naevner et bestemt koen som kriterium for forskelsbehandlingen, men opstiller et mere abstrakt kriterium (»modsat koen«), kan efter min opfattelse ikke goere nogen forskel, idet det afgoerende som fastslaaet i P. mod S.-sagen er, om forskelsbehandlingen udelukkende eller vaesentligst sker paa grundlag af koen, hvorimod det ikke kan vaere afgoerende, om forskelsbehandlingen retligt eller faktisk sker paa grundlag af et bestemt koen.

26 Det er paa denne baggrund min opfattelse, at en bestemmelse i en arbejdsgivers loenregulativ, hvorefter ansatte ydes rejsebegunstigelser til fordel for samboende af det modsatte koen af den ansatte, men derimod naegtes saadanne begunstigelser til fordel for samboende af samme koen som den ansatte, indebaerer en forskelsbehandling paa grundlag af koen, som er omfattet af traktatens artikel 119.

Angaar sagen et familieretligt spoergsmaal, som falder uden for EF-traktaten?

27 Det maa imidlertid undersoeges, om denne forskelsbehandling er en foelge af den familieretlige lovgivning i den paagaeldende medlemsstat. Kommissionen har saaledes anfoert, at den konkrete sag angaar fastlaeggelsen af, hvem der er »common law spouses«, og dermed et familieretligt spoergsmaal, som ikke er reguleret i EF-traktaten.

28 Havde Ticket Regulations pkt. 8 knyttet det afgoerende skelnemaerke til, om den ansatte og den samboende havde indgaaet aegteskab, ville der efter min opfattelse vaere tale om en begraensning af rejsebegunstigelserne, som ikke var i strid med faellesskabsretten, fordi den skete gennem en henvisning til et familieretligt begreb, hvis indhold fastlaegges af medlemsstaterne.

29 Det maatte dog herved vaere en forudsaetning, at mandlige og kvindelige arbejdstagere og deres aegtefaeller blev behandlet paa samme maade. Skulle en arbejdsgiver ud fra en privat moralopfattelse f.eks. oenske at modvirke oploesningen af det traditionelle koensrollemoenster ved at tildele ansatte med en hjemmegaaende hustru en saerlig ydelse, men naegte ansatte med en hjemmegaaende aegtemand en tilsvarende ydelse, ville en saadan ordning vaere i strid med traktatens artikel 119, idet den ville indebaere en forskelsbehandling paa grundlag baade af den ansattes og af aegtefaellens koen og ikke blot henvise til en familieretlig status.

30 Ticket Regulations pkt. 8 henviser imidlertid ikke til et begreb, der i engelsk ret tilkendegiver en familieretlig status, men derimod til udtrykket »common law spouse«. Dette udtryk er i England ikke fastlagt som et retligt begreb i Statute law eller common law. Engelsk ret har kun gennemfoert ligestilling mellem aegtefaeller og ugifte samlevende paa afgraensede omraader, f.eks. lejelovgivningen, og her anvendes mere praecise formuleringer som f.eks. »en mand og en kvinde, der levede sammen som mand og kone«. Saadanne bestemmelser antages i almindelighed at kraeve, at de paagaeldende har faelles oekonomi, et faelles socialt liv og koensligt forhold, selv om dette sidste ikke er nogen afgoerende betingelse (8).

31 Udtrykket »common law spouse« og lignende bruges saaledes ikke i engelsk familieretlig lovgivning, og i en sag paa det socialretlige omraade (9) har medlemmer af House of Lords ligefrem givet udtryk for en vis afstandtagen fra at anvende udtrykket juridisk, idet det bl.a. udtales, at den paagaeldende sag angik »en ugift kvinde, der i daglig tale, men ikke saerlig rammende, var betegnet som 'common law wife'«. Udtrykket »common law spouse« maa saaledes anses for blot at vaere et udtryk, der i daglig tale anvendes med et ikke naermere fastlagt indhold, som vil kunne aendres i overensstemmelse med aendringer i den almindelige opfattelse, saaledes at der principielt ikke er noget til hinder for, at udtrykket »common law spouse« vil kunne omfatte samboende personer af samme koen (10).

32 At ogsaa to personer af samme koen i Det Forenede Kongerige kan vaere »common law spouses«, fremgaar da ogsaa modsaetningsvis netop af South-West Trains' egne Ticket Regulations, pkt. 8. Hvis kun personer af forskelligt koen begrebsmaessigt kunne vaere »common law spouses«, var der jo ingen grund til dér at tale om »common law opposite sex spouse«.

33 Det er netop South-West Trains selv, der har indsat denne begraensning, som medfoerer forskelsbehandling paa grundlag af koen, i udtrykket.

34 Forskelsbehandlingen paa grundlag af koen er saaledes i denne sag ikke udslag af den familieretlige lovgivning i den paagaeldende medlemsstat og af den grund undtaget fra faellesskabsrettens regulering.

Kan forskelsbehandling paa grundlag af koen retfaerdiggoeres under henvisning til en arbejdsgivers moralopfattelse?

35 South-West Trains' begrundelse for at medtage en begraensning af adgangen for ansatte til at opnaa rejsebegunstigelser til personer, de bor sammen med, til personer af det modsatte koen, er efter det oplyste et oenske om kun at begunstige personer, der er gift eller lever sammen i heteroseksuelt parforhold, men derimod ikke personer, der lever sammen i homofilt parforhold, idet samliv mellem personer af samme koen i Det Forenede Kongerige traditionelt ikke ligestilles med heteroseksuelle parforhold. Der maa derfor, som den forelaeggende ret er inde paa med det sjette spoergsmaal, tages stilling til, om en forskelsbehandling paa grundlag af koen kan retfaerdiggoeres med henvisning til moralopfattelser.

36 Lisa Grant har gjort gaeldende, at en forskelsbehandling, som er omfattet af traktatens artikel 119, kun kan retfaerdiggoeres, saafremt den er begrundet i vaesentlige oekonomiske eller forretningsmaessige hensyn eller er paabudt ved lov. Derimod kan en arbejdsgiver ikke retfaerdiggoere en forskelsbehandling paa grundlag af koen, som er forbudt efter traktaten, under henvisning til arbejdsgiverens private moralopfattelse, uanset om den maatte svare til den fremherskende moralopfattelse i den paagaeldende medlemsstat.

37 Jeg skal indlede min stillingtagen til dette spoergsmaal med at henvise til, at Domstolen ved vurderingen af, om en forskelsbehandling paa grundlag af koen kan retfaerdiggoeres, traditionelt har sondret mellem direkte og indirekte forskelsbehandling (11). Om en forskelsbehandling er direkte eller indirekte, afhaenger af, om den foelger umiddelbart af de anvendte retlige kriterier (direkte forskelsbehandling), eller om den uden at fremgaa af de retlige kriterier i praksis viser sig at vaere til ugunst for det ene koen (indirekte forskelsbehandling). Kun hvor forskelsbehandlingen er indirekte, synes Domstolen at acceptere muligheden for, at den kan retfaerdiggoeres under henvisning til objektive omstaendigheder (12).

38 I den foreliggende sag foelger forskelsbehandlingen paa grundlag af koen direkte af det retlige kriterium, der er opstillet i bestemmelsen i pkt. 8 i Ticket Regulations, og efter Domstolens praksis vil en saadan direkte forskelsbehandling ikke kunne retfaerdiggoeres under henvisning til objektive omstaendigheder.

39 Selv om man imidlertid antog, at der var tale om en indirekte forskelsbehandling, som kunne retfaerdiggoeres under henvisning til objektive omstaendigheder, har jeg vanskeligt ved at se, hvordan en forskelsbehandling som den foreliggende skulle kunne retfaerdiggoeres under henvisning til objektive omstaendigheder. Den ansattes husstands udgifter til at rejse med tog maa alt andet lige vaere lige store, uanset om husstanden bestaar af to samboende af modsat koen eller af to samboende af samme koen. South-West Trains' begrundelse bestaar i realiteten blot i en henvisning til det rent subjektive forhold, at man oensker at forskelsbehandle homofile i forhold til heteroseksuelle. Der er saaledes efter min opfattelse tale om en rent subjektiv begrundelse og ikke objektive omstaendigheder, som f.eks. aktuarmaessige beregninger i forbindelse med vaerdien af indbetalte bidrag til visse former for pensionsordninger, sammenholdt med maends og kvinders gennemsnitlige levealder (13).

40 South-West Trains' begrundelse er i realiteten ikke udtryk for andet og mere, end at denne arbejdsgiver ud fra sin egen private moralopfattelse oensker at tilsidesaette et grundlaeggende faellesskabsretligt princip i forhold til nogle personer, hvis maade at indrette sig paa her i tilvaerelsen denne arbejdsgiver ikke kan lide.

41 Om den paagaeldende arbejdsgivers private moralopfattelse svarer til den, der er fremherskende i Det Forenede Kongerige, eller dette ikke er tilfaeldet, maa i denne forbindelse vaere uden betydning. Efter traktaten er det lov og ret i Faellesskabet, som Domstolen skal vaerne om, hvorimod Domstolen ikke er sat til at vogte over moralopfattelser, vaere sig i de enkelte medlemsstater eller i Faellesskabet, og heller ikke har hverken praktisk mulighed herfor eller politisk mandat hertil. Skulle man i Faellesskabet vaelge mellem forskellige moralopfattelser, maatte det vaere en opgave for Faellesskabets politiske organer, altsaa traktatgiver eller eventuelt faellesskabslovgiver at foretage saadanne valg.

42 Der staar i oevrigt heller ikke noget hverken i EU-traktaten eller i EF-traktaten om, at de rettigheder og forpligtelser, der foelger af EF-retten, herunder retten til ikke at blive forskelsbehandlet paa grundlag af koen, ikke skulle gaelde for homofile, for handicappede, for personer af en bestemt etnisk oprindelse eller for personer med en bestemt religioes opfattelse. Lighed for loven er et fundamentalt princip i ethvert retssamfund og saaledes ogsaa i Faellesskabet. De pligter og rettigheder, der foelger af faellesskabsretten, gaelder for alle uden forskelsbehandling og saaledes ogsaa for de op imod 35 mio. indbyggere i Faellesskabet, som, alt efter opgoerelsesmetoden, er homofile (14).

43 Sammenfattende maa denne del af de forelagte spoergsmaal derfor efter min opfattelse besvares med, at den ovenfor naevnte forskelsbehandling paa grundlag af koen ikke kan retfaerdiggoeres under henvisning til, at arbejdsgiveren oensker at tilgodese heteroseksuelle parforhold frem for homofile parforhold.

Umiddelbar anvendelighed

44 Den forelaeggende ret oensker med det fjerde spoergsmaal oplyst, om traktatens artikel 119 er umiddelbart anvendelig og derfor i en sag som den foreliggende kan haandhaeves umiddelbart ved de nationale domstole.

45 Domstolen fastslog allerede i Defrenne-dommen (15), at traktatens artikel 119 er umiddelbart anvendelig, saafremt der er tale om en direkte forskelsbehandling, dvs. en forskelsbehandling, som kan konstateres allerede ved hjaelp af de i bestemmelsen opstillede kriterier. Som eksempel herpaa naevner Domstolen forskelsbehandling, som skyldes lovbestemmelser eller kollektive arbejdsoverenskomster, samt loenmaessig forskelsbehandling, som udoeves i én og samme private eller offentlige virksomhed eller tjeneste, idet en saadan forskelsbehandling kan paavises ved rent retlige undersoegelser.

46 I den foreliggende sag kan forskelsbehandlingen af ansatte, der har en samboende af samme koen, i forhold til ansatte, der har en samboende af modsat koen, henfoeres til én og samme virksomhed og ét og samme regelsaet, nemlig South-West Trains og Ticket Regulations' pkt. 8. Betingelsen for at give traktatens artikel 119 direkte virkning maa derfor vaere opfyldt.

47 Den nationale ret er foelgelig forpligtet til at sikre, at den daarligst stillede gruppe behandles paa samme vilkaar som den gunstigst stillede gruppe (16), og dermed til at sikre, at ansatte i South-West Trains Ltd, der har en samboende af samme koen, behandles paa lige fod med ansatte, der har en samboende af modsat koen og modtager rejsebegunstigelser til fordel for denne.

48 Dette spoergsmaal boer derfor efter min opfattelse besvares med, at traktatens artikel 119 er umiddelbart anvendelig, og det paahviler de nationale retter at sikre, at den daarligst stillede gruppe af ansatte behandles paa samme vilkaar som den gunstigst stillede gruppe.

Tidsmaessig virkning

49 Det Forenede Kongerige har i sit skriftlige indlaeg anmodet Domstolen om at begraense dommens tidsmaessige virkning, saafremt den maatte besvare de forelagte spoergsmaal bekraeftende. Det Forenede Kongerige har ikke gentaget denne paastand under den mundtlige forhandling og har heller ikke fremlagt oplysninger til belysning af, at der i den konkrete sag skulle vaere behov for en begraensning af den tidsmaessige virkning. Efter min opfattelse vil en dom, der foelger mit forslag til afgoerelse, ligge inden for rammerne af Domstolens hidtidige praksis og samtidig vaere konkret begrundet. Jeg finder ikke grundlag for at fastsaette nogen tidsmaessig begraensning af dommens virkning.

Forslag til afgoerelse

50 Paa denne baggrund foreslaar jeg Domstolen at besvare de spoergsmaal, som Industrial Tribunal, Southampton, har forelagt, saaledes:

1) En bestemmelse i en arbejdsgivers loenregulativ, hvorefter ansatte ydes et loengode i form af rejsebegunstigelser til fordel for en samboende af det modsatte koen af den ansatte, men derimod naegtes saadanne begunstigelser til fordel for en samboende af samme koen som den ansatte, indebaerer en forskelsbehandling paa grundlag af koen, som er i strid med EF-traktatens artikel 119.

2) En saadan forskelsbehandling paa grundlag af koen kan ikke retfaerdiggoeres under henvisning til, at arbejdsgiveren oensker at tilgodese heteroseksuelle parforhold frem for homofile parforhold.

3) EF-traktatens artikel 119 er umiddelbart anvendelig, og det paahviler de nationale retter at sikre, at den daarligst stillede gruppe af ansatte behandles paa samme vilkaar som den gunstigst stillede gruppe.

(1) - Dom af 9.2.1982, sag 12/81, Garland, Sml. s. 359.

(2) - EFT L 45, s. 19.

(3) - Jf. dom af 8.4.1976, sag 43/75, Defrenne (II), Sml. s. 455, praemis 54.

(4) - Jf. den i note 1 naevnte Garland-dom, praemis 12.

(5) - EFT L 39, s. 40.

(6) - Sml. I, s. 2143.

(7) - Sml. I, s. 4685.

(8) - Se naermere P.M. Bromley og N.V. Lowe, Family law, 8. udg., s. 5 ff.

(9) - Davis v. Johnson, [1979] AC 264, [1978] 1 All ER 1132, HL.

(10) - I engelsk kontraktsret anvendes i oevrigt udtrykket »agency of cohabitation« som udtryk for, at et samlivsforhold efter omstaendighederne legitimerer en person til at indgaa visse retshandler med bindende virkning for den samboende, jf. Cheshire, Fifoot & Furmston's Law of Contract, 13. udg., s. 491 ff. Saadan legitimation beror paa omverdenens opfattelse af samlivsforholdets fasthed og karakter, og der synes saaledes ikke at vaere noget principielt til hinder for, at ogsaa samboende personer af samme koen vil kunne opfylde betingelserne for »agency of cohabitation«.

(11) - Jf. dom af 8.11.1990, sag C-177/88, Dekker, Sml. I, s. 3941, praemis 13, af 7.2.1991, sag C-184/89, Nimz, Sml. I, s. 297, praemis 15, og af 27.10.1993, sag C-127/92, Enderby, Sml. I, s. 5535, praemis 14.

(12) - Jf. praemis 13 i den i note 11 naevnte Dekker-dom, sammenholdt med praemis 10 i den ligeledes i note 11 naevnte Enderby-dom.

(13) - Jf. dom af 28.9.1994, sag C-200/91, Coloroll Pension Trustees, Sml. I, s. 4389, praemis 76 ff., og af 22.12.1993, sag C-152/91, Neath, Sml. I, s. 6935, praemis 28-33.

(14) - Jf. herved praemis 22 i P. mod S.-dommen, der er citeret ovenfor i pkt. 14.

(15) - Jf. den i note 3 naevnte dom af 8.4.1976, praemis 18 og 22.

(16) - Jf. den i note 13 naevnte dom i sagen Coloroll Pension Trustees, praemis 32, dom af 1.7.1993, sag C-154/92, Van Cant, Sml. I, s. 3811, praemis 22, og af 24.3.1987, sag 286/85, McDermott og Cotter, Sml. s. 1453, praemis 19.