Under et søgsmål vedrørende EF-varemærker, der er indledt til prøvelse af en afgørelse fra et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), kan Harmoniseringskontoret uden at ændre sagens genstand støtte den ene eller den anden parts påstande efter eget valg og fremføre argumenter til støtte for denne parts påstande. Harmoniseringskontoret kan derimod ikke nedlægge selvstændige påstande om annullation eller fremsætte anbringender om annullation, som de andre parter ikke har fremsat.

Det fremgår af artikel 142 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker og artikel 14 i forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, at Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) er forpligtet til at anvende forordning nr. 40/94 på en sådan måde, at den beskyttelse, der er givet beskyttede oprindelsesbetegnelser ved forordning nr. 2081/92, ikke berøres.

I en sag om annullation af registreringen af et EF-varemærke støttet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse har Harmoniseringskontoret kompetence til at foretage denne type undersøgelse og til eventuelt at nægte at beskytte den del af den beskyttede oprindelsesbetegnelse, der er en artsbetegnelse. Når der således ikke er tale om som sådan at erklære en beskyttet oprindelsesbetegnelse for ugyldig, giver den omstændighed, at beskyttelsen af artsbetegnelser, der er indeholdt i en beskyttet oprindelsesbetegnelse, er udelukket i henhold til artikel 13, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2081/92, Harmoniseringskontoret bemyndigelse til at efterprøve, om det omhandlede ord faktisk udgør artsbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel.

Inden for rammerne af den ordning for fællesskabsretlig registrering, der er indført ved forordning nr. 2081/92, beror spørgsmål om, hvorvidt og i hvilket omfang de forskellige dele af en betegnelse skal ydes beskyttelse, herunder navnlig spørgsmål om, hvorvidt der er tale om en artsbetegnelse eller om en del af en betegnelse, som nyder beskyttelse mod de i artikel 13 i forordning nr. 2081/92 omhandlede former for praksis, på et skøn, som udøves på grundlag af en detaljeret undersøgelse af sagens faktiske omstændigheder.

Når der i en beskyttet oprindelsesbetegnelse indgår navnet på et landbrugsprodukt eller levnedsmiddel, der betragtes som en artsbetegnelse, skal anvendelsen af denne artsbetegnelse i et registreret varemærke anses for at være i overensstemmelse med artikel 13, stk. 1, litra a) eller b), i forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, og en begæring om annullation støttet på oprindelsesbetegnelsen skal afslås.

Efter at det i artikel 3 i forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler er fastslået, at betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, ikke kan registreres, bestemmes det videre, at der for at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, tages hensyn til alle faktorer, især de faktiske forhold i den medlemsstat, hvor navnet har sin oprindelse, og i det traditionelle forbrugsområde, de faktiske forhold i andre medlemsstater og de relevante nationale retsforskrifter eller EF-retsforskrifter.

I en sag om ugyldighed af et EF-varemærke støttet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse kan Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) ikke fastslå, at en betegnelse i den pågældende beskyttede oprindelsesbetegnelse er en artsbetegnelse, og at registreringen af et varemærke, som indeholder denne betegnelse, ikke udgør en krænkelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse i henhold til artikel 13, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, uden at foretage en detaljeret undersøgelse af alle de faktorer, der kan være afgørende for, om betegnelsen er en artsbetegnelse.

De forhold af retlig, økonomisk, teknisk, historisk, kulturel og social karakter, der gør det muligt at foretage den påkrævede detaljerede undersøgelse, er bl.a. de nationale og fællesskabsretlige retsforskrifter, herunder deres historiske udvikling, den opfattelse, som gennemsnitsforbrugeren har af den betegnelse, der hævdes at være en artsbetegnelse, herunder den omstændighed, at kendskabet til betegnelsen forbliver forbundet med den traditionelt modnede ost, der fremstilles på et område, som en konsekvens af, at betegnelsen ikke er almindeligt anvendt i andre af medlemsstatens regioner eller i Den Europæiske Union, den omstændighed, at en vare er blevet lovligt markedsført under den omhandlede betegnelse i visse medlemsstater, den omstændighed, at en vare er blevet lovligt fremstillet under den omhandlede betegnelse i det land, hvor betegnelsen har sin oprindelse, selv uden at de traditionelle produktionsmetoder herfor er blevet iagttaget, den omstændighed, at sådanne dispositioner er foregået igennem en lang periode, mængden af varer, som er påført den omhandlede betegnelse og ikke er fremstillet i henhold til de traditionelle metoder, i forhold til mængden af varer, der er fremstillet i henhold til disse metoder, markedsandelen for de varer, der er påført den omhandlede betegnelse og ikke er fremstillet i henhold til de traditionelle metoder, i forhold til markedsandelen for varer, der er fremstillet i henhold til disse metoder, den omstændighed, at varer, der ikke er fremstillet i henhold til de traditionelle metoder, præsenteres på en måde, som henviser til produktionsstederne for de varer, der fremstilles i henhold til disse metoder, den omstændighed, at den omhandlede betegnelse er beskyttet i henhold til internationale aftaler, og antallet af medlemsstater, der eventuelt påberåber sig, at den omhandlede betegnelse angiveligt er en artsbetegnelse.

I øvrigt er det ikke udelukket, at der ved undersøgelsen af, om en betegnelse er en artsbetegnelse, kan tages hensyn til en opinionsundersøgelse, som er foretaget blandt forbrugerne og udført med henblik på at få klarhed over deres opfattelse af den omhandlede betegnelse, eller til en udtalelse fra den komité, der blev oprettet ved afgørelse 93/53/EØF om oprettelse af en videnskabelig komité for oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og specificitetsattestering, der siden er blevet erstattet af den videnskabelige ekspertgruppe for oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter, der blev nedsat ved afgørelse 2007/71/EF. Komitéen, som består af sagkyndige, som er højt kvalificerede på det retlige område og landbrugsområdet, har bl.a. til opgave at behandle spørgsmål om betegnelsers karakter af artsbetegnelser.

Endelig er det muligt at tage andre elementer i betragtning, herunder bl.a. at en betegnelse er defineret som en artsbetegnelse i Codex Alimentarius og i internationale konventioner om brug og beskyttelse af den betegnelse, som hævdes at være en artsbetegnelse.

(jf. præmis 65-67, 88 og 89)