Sag C-101/08

Audiolux SA m.fl.

mod

Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL) m.fl.

og

Bertelsmann AG m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Luxembourg))

»Direktiv 77/91/EØF, 79/279/EØF og 2004/25/EF — generelt princip i fællesskabsretten om beskyttelse af mindretalsaktionærer — findes ikke — selskabsret — overtagelse af kontrollen — obligatorisk tilbud — henstilling 77/534/EØF — adfærdskodeks«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat V. Trstenjak fremsat den 30. juni 2009 I ‐ 9826

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. oktober 2009 I ‐ 9864

Sammendrag af dom

Fællesskabsret – principper – beskyttelse af mindretalsaktionærer

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/25, ottende betragtning og art. 3, stk. 1, litra a); Rådets direktiv 77/91, art. 20 og 42, og 79/279, bilaget; Kommissionens henstilling 77/534, bilaget]

Fællesskabsretten indeholder ikke noget generelt princip, hvorefter mindretalsaktionærerne er beskyttet af en forpligtelse for hovedaktionæren, der opnår eller udøver kontrol med et selskab, til at tilbyde mindretalsaktionærerne at købe deres aktier på samme betingelser som dem, der blev aftalt ved erhvervelsen af en andel i selskabet, hvormed hovedaktionæren fik tildelt eller styrket kontrollen med selskabet.

Den omstændighed alene, at der findes visse bestemmelser i afledt fællesskabsret om beskyttelsen af mindretalsaktionærer, er nemlig ikke i sig selv tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der foreligger et generelt fællesskabsretligt princip, og navnlig ikke, såfremt bestemmelsernes anvendelsesområde er begrænset til bestemte veldefinerede rettigheder. Med henblik på at påvise, at der findes et sådant princip, skal det vurderes, om man på baggrund af disse bestemmelsers indhold kan konkludere, at der findes det således omspurgte princip, idet bestemmelserne alene har vejledende karakter, for så vidt som de er bindende.

Artikel 20 og 42 i direktiv 77/91 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og punkt 2, litra a), i skema C, der er knyttet som bilag til direktiv 79/279 om samordning af betingelserne for værdipapirers optagelse til officiel notering på en fondsbørs, finder for det første på visse særlige betingelser anvendelse på visse veldefinerede situationer, som klart adskiller sig fra den, en hovedaktionær, som ved at erhverve en kapitalandel på særlige betingelser har fået overført eller styrket kontrollen med et selskab, befinder sig i, og de er i det væsentlige begrænset til at regulere meget specifikke selskabsretlige situationer, idet de pålægger selskabet visse forpligtelser med henblik på at beskytte alle aktionærer. Disse bestemmelser har således ikke den almene rækkevidde, som i sagens natur er kendetegnende for generelle retsprincipper.

Hvad for det andet angår tredje generelle princip og 17. supplerende regel i de etiske regler i bilaget til henstilling 77/534 samt i direktiv 2004/25 om overtagelsestilbud henviser hverken de etiske regler eller direktivet udtrykkeligt til et generelt fællesskabsretligt princip om beskyttelse af mindretalsaktionærer. Hvad angår de etiske regler har principperne for redelig adfærd, som der henvises til heri, i form af retskilder dels samme retsvirkninger som de principper, der finder anvendelse på markedet, hvilket er uforeneligt med påstanden om, at det tredje generelle princip og den 17. supplerende regel i de etiske regler er baseret på et generelt fællesskabsretligt princip. Dels er der ingen af bestemmelserne i de etiske regler, som kan anses for at indeholde nogen udtrykkelig og bindende forpligtelse til ligebehandling af aktionærerne. Hvad angår direktiv 2004/25 finder dets artikel 1, artikel 5, stk. 1, og artikel 15 og 16 anvendelse i specifikke situationer, og dermed kan der ikke udledes noget generelt princip med et bestemt indhold af disse bestemmelser. Bestemmelserne mangler ligeledes den almene rækkevidde, som i sagens natur er kendetegnende for generelle retsprincipper. Selv om ottende betragtning til direktivet henviser til generelle fællesskabsretlige principper, vedrører denne betragtning i øvrigt alene proceduremæssige garantier, og den henviser ikke til noget princip om ligebehandling af aktionærerne. Det kan heller ikke af udtrykket »generelle principper« i direktivets artikel 3 udledes, at fællesskabslovgiver dermed havde til hensigt at sidestille principperne i denne artikel med generelle fællesskabsretlige principper. Som det fremgår af udtrykket »[v]ed gennemførelsen af dette direktiv«, er der blot tale om en række retningslinjer for medlemsstaternes anvendelse heraf.

Endvidere kan den behandling, som har til formål at pålægge hovedaktionæren at kontrahere med alle mindretalsaktionærer på samme betingelser som dem, der blev aftalt ved erhvervelsen af en kapitalandel, som indebar en overførsel eller styrkelse af kontrollen, og som indebærer en tilsvarende ret for alle aktionærer til at sælge deres aktier til hovedaktionæren, ikke anses for et specifikt selskabsretligt udtryk for det almindelige princip om ligebehandling. Dette princip kan nemlig i sig selv hverken skabe en særlig forpligtelse, som udelukkende gælder for hovedaktionæren i forhold til de andre aktionærer, eller udpege en særlig situation, hvori der foreligger en sådan forpligtelse. Princippet er heller ikke afgørende for valget mellem de forskellige tænkelige midler til beskyttelse af mindretalsaktionærerne, såsom de midler, der anbefales i de etiske regler i bilaget til henstilling 77/534 og i selve henstillingen. En sådan behandling forudsætter, at der foretages et lovgivningsmæssigt valg på baggrund af en afvejning af de berørte interesser, og at der forinden fastsættes præcise og detaljerede regler, og den kan ikke udledes af det almindelige lighedsprincip. De generelle fællesskabsretlige principper har nemlig forfatningsretlig status, hvorimod denne behandling er så detaljeret, at det er nødvendigt at udarbejde forskrifter på lovgivningsniveau, hvilket på fællesskabsplan består i en afledt fællesskabsretsakt. Denne behandling kan således ikke anses for et selvstændigt generelt fællesskabsretligt princip.

(jf. præmis 34, 42-45, 50, 51, 55, 57 og 61-64 samt domskonkl.)