ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
56

Med hensyn til argumenterne om den fejl, som Retten angiveligt begik i den appellerede kendelses præmis 31 og 32 med hensyn til rækkevidden af Domstolens vicepræsidents kendelse af 10. september 2020, repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer mod Sharpston (C-424/20 P(R), ikke trykt i Sml., EU:C:2020:705), der desuden ikke er relevant for den foreliggende sag, skal det blot konstateres, at Retten under alle omstændigheder ikke begik nogen fejl, da den for det første i præmis 31 bemærkede, at en retsakt om udnævnelse af dommere og generaladvokater ved Domstolen i overensstemmelse med artikel 253 TEUF vedtages af medlemsstaternes regeringer efter fælles overenskomst, og for det andet i præmis 32 bemærkede, at det er åbenbart, at et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF til prøvelse af en sådan retsakt skal afvises, for så vidt som der er nedlagt påstand om annullation af en afgørelse, som er truffet af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer, der udøver disse medlemsstaters beføjelser. Det følger heraf, at sådanne argumenter er åbenbart irrelevante.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 25. marts 2021 –

Banco Santander

(Sag C-503/20)

»Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, og artikel 99 i Domstolens procesreglement – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 87/102/EØF og 2008/48/EØF – anvendelsesområde – national lovgivning med henblik på at bekæmpe åger – fri udveksling af tjenesteydelser«

1. Præjudicielle spørgsmål – besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis – anvendelse af procesreglementets artikel 99 (Art. 267 TEUF; Domstolens procesreglement, art. 99) (jf. præmis 22 og 23)

2. Forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 87/102 og 2008/48 – årlige omkostninger i procent – national lovgivning som fortolket i national retspraksis, som fastsætter en begrænsning for disse årlige omkostninger i procent med henblik på at bekæmpe åger – lovlighed – betingelse – overholdelse af de harmoniserede regler, navnlig vedrørende oplysningsforpligtesen – den nationale rets efterprøvelse (Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48, art. 30, stk. 1; Rådets direktiv 87/102, art. 15) (jf. præmis 26, 27 og 29-32 samt konkl.)

3. Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – anmodning uden nærmere oplysninger om den faktiske og retlige baggrund og uden angivelse af grunde, som berettiger en forelæggelse for Domstolen – åbenbart afvisningsgrundlag (Art. 267 TEUF; statutten for Domstolen, art. 23; Domstolens procesreglement, art. 53, stk. 2, og art. 94) (jf. præmis 34-39)

4. Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – nødvendigheden af at forelægge Domstolen tilstrækkelige præciseringer med hensyn til den faktiske og retlige sammenhæng – rækkevidden af forpligtelsen på området for de grundlæggende frihedsrettigheder – spørgsmål rejst i forbindelse med en tvist, som kun har tilknytning til én medlemsstat – ingen angivelse af det tilknytningsmoment, som gør den ønskede fortolkning nødvendig for afgørelsen af tvisten – åbenbart afvisningsgrundlag (Art. 267 TEUF; Rettens procesreglement, art. 53, stk. 2, og art. 94) (jf. præmis 41-43)

Konklusion

Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit, som ændret ved Rådets direktiv 90/88/EØF af 22. februar 1990, og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som fortolket i national retspraksis, som fastsætter en begrænsning for de årlige omkostninger i procent, som en forbruger kan pålægges i en forbrugerkreditaftale, med henblik på at bekæmpe åger, for så vidt som denne lovgivning ikke er i strid med de ved disse direktiver harmoniserede bestemmelser, hvilket navnlig vedrører oplysningspligten.
47

Hvad nærmere bestemt angår momsdirektivets artikel 187 har Domstolen fastslået, at denne bestemmelse ikke indeholder regler om regulering, der skal anvendes, hvis fradraget på selve tidspunktet for den første ibrugtagning af investeringsgodet viser sig at være større eller mindre end det oprindeligt foretagne fradrag (dom af 17.9.2020, Stichting Schoonzicht, C-791/18, EU:C:2020:731, præmis 43). Fastsættelsen af de nærmere regler for reguleringen af det oprindelige fradrag på tidspunktet for den første ibrugtagning af det pågældende investeringsgode – når det viser sig, at det nævnte fradrag på dette tidspunkt var større end det, som den afgiftspligtige person var berettiget til at foretage under hensyntagen til den faktiske anvendelse af dette gode – henhører i øvrigt ikke under momsdirektivets artikel 187, men under de nærmere bestemmelser for anvendelsen af direktivets artikel 184 og 185, som medlemsstaterne har til opgave at fastlægge i henhold til sidstnævnte direktivs artikel 186 (dom af 17.9.2020, Stichting Schoonzicht, C-791/18, EU:C:2020:731, præmis 48).
Ved indgåelsen af den omhandlede låneaftale gav banken sagsøgerne i hovedsagen et dokument med information om de generelle risici forbundet med finansiering i udenlandsk valuta. For så vidt angår kursrisikoen angav dette dokument med informationer nærmere følgende:

»Vi henleder Deres opmærksomheden på, at ved at optage et lån i udenlandsk valuta kan De drage fordel af markedet for den valgte valuta, men at De også løber en risiko. Ved indgåelsen af låneaftalen er De bekendt med, at lånebeløbet er registreret i banken i den valgte udenlandske valuta, og at De påtager Dem at tilbagebetale lånet i den valuta, De har valgt. Idet vekselkursen mellem ungarsk forint og den udenlandske valuta, De har valgt i aftalen – valutakursen – kan variere afhængig af markedets daglige udsving, henleder vi Deres opmærksomhed på, at en eventuel ændring eller ugunstig stigning af valutakursen kan medføre større udgifter for Dem, idet det dog ikke vides, om denne situation vil forekomme, og udgiftens størrelse ikke kendes på forhånd.

Fordelen ved denne finansieringstype er, at så snart kursen på den udenlandske valuta, hvori lånet er optaget, falder i forhold til forinten, reduceres »modværdien« af lånet i forint. Med andre ord skal der færre forint til at købe den valuta, hvori de månedlige afbetalinger på lånet og betaling af rente er udtrykt, og dette køb er dermed billigere for Dem – i dette tilfælde er udgiften lavere, og det kan endda betyde, at De skal tilbagebetale et mindre beløb end forudsat på grundlag af modværdien i ungarske forint som beregnet ved indgåelsen af låne-/kreditaftalen.

I det modsatte tilfælde, hvor kursen på den udenlandske valuta, hvori lånet er optaget, stiger i forhold til forinten, stiger lånets »modværdi«. I denne situation er et større beløb i forint nødvendigt til at betale de månedlige afdrag (på lånet) og renter vekslet til den pågældende udenlandske valuta. Der skal altså her flere forint til at tilbagebetale lånet i den aftalte udenlandske valuta.

Ved Deres underskrift bekræfter De at være blevet oplyst klart om risici forbundet med denne finansiering, at De er bekendt med indholdet af disse risici, og at De på baggrund af dette kendskab ønsker at optage lånet.«
31

Domstolen har ikke desto mindre fastslået, at selv om indregistreringen af et køretøj principielt attesterer, at det er egnet til brug og således til at blive anvendt som transportmiddel, kan det ikke udelukkes, at et indregistreret køretøj objektivt set er endeligt uegnet til brug som følge af sin dårlige tekniske stand. Domstolen har således præciseret, at et køretøj, for at det undtages fra den forsikringspligt, der foreskrives i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2009/103, have været genstand for en officiel udtagning fra trafikken i overensstemmelse med gældende national ret (jf. i denne retning dom af 29.4.2021, Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny, C-383/19, EU:C:2021:337, præmis 58).
28

Ifølge Domstolens faste praksis er formålet med en sag om foreløbige forholdsregler at sikre den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse med henblik på at undgå en lakune i den retsbeskyttelse, som Domstolen sikrer. Det er for at opfylde denne målsætning, at uopsætteligheden skal vurderes i forhold til, hvor nødvendigt det er, at der træffes en foreløbig afgørelse med henblik på at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for den part, der anmoder om den midlertidige beskyttelse. Det er denne part, som skal godtgøre, at den ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at risikere at blive påført et sådant tab. Med henblik på at godtgøre, at der foreligger et sådant alvorligt og uopretteligt tab, er det ikke nødvendigt, at det godtgøres, at der er en absolut vished for, at tabet indtræder. Det er tilstrækkeligt, at tabet kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed (kendelse af 17.12.2018, Kommissionen mod Polen, C-619/18 R, EU:C:2018:1021, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
31

Ifølge Domstolens faste praksis er formålet med en sag om foreløbige forholdsregler at sikre den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse med henblik på at undgå en lakune i den retsbeskyttelse, som Domstolen sikrer. Det er for at opfylde denne målsætning, at uopsætteligheden skal vurderes i forhold til, hvor nødvendigt det er, at der træffes en foreløbig afgørelse med henblik på at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for den part, der anmoder om den midlertidige beskyttelse. Det er denne part, som skal godtgøre, at parten ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at risikere at blive påført et sådant tab. Med henblik på at godtgøre, at der foreligger et sådant alvorligt og uopretteligt tab, er det ikke nødvendigt, at det godtgøres, at der er en absolut vished for, at tabet indtræder. Det er tilstrækkeligt, at tabet kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed (kendelse af 17.12.2018, Kommissionen mod Polen, C-619/18 R, EU:C:2018:1021, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 18. maj 2021 – Embutidos Monells mod EUIPO

(Sag C-59/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1) (jf. præmis 11)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling om appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b, stk. 4) (jf. præmis 12-14)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1) (jf. præmis 15-17)

4. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – ikke omfattet (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1) (jf. præmis 18)

5. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – uoverensstemmelse med Domstolens praksis – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1) (jf. præmis 19)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 12. maj 2021 – Topcart mod EUIPO

(Sag C-48/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 14)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling om appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 15-20 og 23)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 21, 22 og 24)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (Afdelingen for bevilling af appel) af 20. maj 2021 –

easyCosmetic Swiss mod EUIPO

(Sag C-93/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 9)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling af appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 10-12)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 13-16)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
2)

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi bærer sine egne omkostninger.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 5. maj 2021 –

Produktion Christian Gallimard mod EUIPO

(Sag C-143/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 11)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling om appel – formkrav – rækkevidde (Domstolens statut, art. 58; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 12-14)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Domstolens statut, art. 58; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 15-18)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 4. maj 2021 – Dermavita mod EUIPO

(Sag C-26/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 11)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling om appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 12-14)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 15-18, 21, 23 og 24)

4. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – utilstrækkelig eller selvmodsigende begrundelse – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 19 og 20)

5. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – spørgsmål, der ikke har været genstand for behandling ved Domstolen – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 22)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 29. april 2021 – Allergan Holdings France mod EUIPO

(Sag C-41/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 11)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling om appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 12-14)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 15-20)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 13. december

2021 –

Cora mod EUIPO

(Sag C-619/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 12)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling af appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 13-15)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – spørgsmål, der ikke har været genstand for behandling ved Domstolen – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 17)

4. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a, stk. 1, og art. 170b) (jf. præmis 18-22)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (afdelingen for bevilling af appel) af 22. juni 2021 –

Cinkciarz.pl mod EUIPO

(Sag C-114/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 10)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling af appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 11-13)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – uoverensstemmelse med Domstolens praksis – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 15 og 17)

4. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 16, 18, 19, 21 og 22)

5. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – ikke omfattet (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 20)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.
Domstolens kendelse (Afdelingen for bevilling af appel) af 24. juni 2021 –

Olimp Laboratories mod EUIPO

(Sag C-219/21 P)

»Appel – EU-varemærker – bevilling af appel – artikel 170b i Domstolens procesreglement – anmodning, der ikke godtgør, at et spørgsmål er vigtigt for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – appellen admitteres ikke«

1. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – bevisbyrde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 13)

2. Appel – regler om forudgående bevilling – anmodning om bevilling af appel – formkrav – rækkevidde (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 14-16)

3. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – anmodning om bevilling, der ikke godtgør vigtigheden af spørgsmålet – admitteres ikke (Statutten for Domstolen, art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170a og 170b) (jf. præmis 17-19, 21, 23 og 24)

4. Appel – regler om forudgående bevilling – vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket (Art. 256 stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1, og art. 58a; Domstolens procesreglement, art. 170b) (jf. præmis 20)

5. EU-varemærker – EUIPO’s afgørelser – lovlighed – EUIPO’s tidligere afgørelsespraksis (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 22)

Konklusion

1) Appellen admitteres ikke.