Forslag til afgørelse fra generaladvokat Van Gerven fremsat den 15. juni 1989. - FRANCIS OG INGEBORG OLBRECHTS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - TJENESTEFRIHED AF PERSONLIGE AARSAGER - DOEKNING IFOELGE ORDNINGEN VEDROERENDE SYGESIKRING FOR TJENESTEMOEND I DE EUROPOEISKE FOELLESSKABER I KRAFT AF OEGTEFOELLES MEDLEMSKAB. - SAG 58/88.



Samling af Afgørelser 1989 side 02643



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . I denne sag er det stillede spoergsmaal, om en tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, kan vaere daekket af den faelles sygeforsikringsordning for De Europaeiske Faellesskabers institutioner uden at skulle betale bidrag, naar den paagaeldendes aegtefaelle ligeledes er tjenestemand .

I det foreliggende tilfaelde er fru Olbrechts, som er tjenestemand og har tjenestefrihed af personlige aarsager, blevet naegtet daekning af den faelles ordning alene gennem sin aegtefaelle, der er tjenestemand . Sagsoegerne har under sagen nedlagt paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse, som goer fru Olbrechts' tilslutning betinget af betaling af bidrag i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 3 .

Jeg henviser til retsmoederapporten med hensyn til sagsfremstillingen, retsforhandlingernes forloeb og parternes anbringender og argumenter . Jeg vil kun beroere disse omstaendigheder her i det omfang, der er noedvendig for mit raesonnement .

Formaliteten

2 . For at afgoere, om sagen er anlagt rettidigt, maa det fastslaas, hvilken akt der indeholder et klagepunkt mod sagsoegerne .

Jeg deler Kommissionens opfattelse, hvorefter den skrivelse, der er udfaerdiget af chefen for afdelingen for syge - og ulykkesforsikring og sendt til fru Olbrechts gennem hr . Olbrechts den 6 . februar 1987, er den akt, der indeholder et klagepunkt . Denne skrivelse fulgte paa en henvendelse fra hr . Olbrechts med henblik paa refusion af udgifter for hans aegtefaelles operation, som skulle finde sted i loebet af de foelgende dage . Denne refusion blev faktisk bevilget af afregningskontoret i Bruxelles, idet dette dog henledte opmaerksomheden paa, at fru Olbrechts var forpligtet til at betale bidrag, hvis hun oenskede fortsat at vaere daekket af den faelles ordning . I skrivelsen af 6 . februar 1987 redegoer den ansvarlige for afregningskontoret for grundene til, at sygeforsikringsordningen ikke omfatter en aegtefaelle, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, medmindre denne betaler bidrag . Han opfordrer heri udtrykkeligt fru Olbrechts til at bringe sine forhold i orden ved at betale de bidrag, der blev anset for noedvendige . Afregningskontoret har foelgelig i denne skrivelse formuleret en begrundet afgoerelse, som kan indeholde et klagepunkt .

Det er rigtigt, at afregningskontoret ikke er ansaettelsesmyndighed . Denne er imidlertid ikke det eneste af faellesskabsinstitutionernes organer, der kan traeffe afgoerelser, som kan indeholde et klagepunkt, og mod hvilke der kan indgives klager . Det er saaledes blevet anerkendt af Domstolen, at der bl.a . kan indgives klage over en bedoemmelse ( 1 ) eller en afgoerelse fra Generaldirektoratet for Finanskontrol om naegtelse af udbetaling af et udlandstillaeg ( 2 ). Ved dom af 5 . juli 1984 ( 3 ) har Domstolen netop annulleret en afgoerelse fra et afregningskontor, som sagsoegeren foerst havde indgivet klage over og dernaest anlagt sag .

Foelgelig skulle sagsoegerne inden for tre maaneder fra meddelelsen af skrivelsen af 6 . februar 1987 have indgivet klage i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, hvis de oenskede senere at kunne indbringe sagen for Domstolen .

3 . Imidlertid har Kommissionen ikke oplyst, paa hvilken dato den naevnte skrivelse af 6 . februar 1987 er blevet meddelt, og heller ikke paa hvilken dato fru Olbrechts, skrivelsens adressat, faktisk har faaet kendskab til den . Adspurgt herom under retsmoedet har Kommissionens repraesentanter kun kunnet henvise til sagsoegernes tavshed, idet disse ikke bestrider at have modtaget skrivelsen og heller ikke har paaberaabt sig en eventuelt for sen meddelse af denne . De har imidlertid ikke kunnet fremlaegge bevis for en bestemt dato for meddelelsen af den afgoerelse, der indeholder et klagepunkt .

Herom har Domstolen i forlaengelse af sin tidligere praksis ( 4 ) udtalt i dommen af 11 . maj 1989 ( Maurissen m.fl ., 193 og 194/87, Sml . s . 1045 ), at

"selv om en afgoerelse er behoerigt meddelt i Traktatens forstand, naar den er fremsendt til adressaten, og denne er i stand til at goere sig bekendt med afgoerelsen ..., paahviler det dog den part, der goer gaeldende, at en staevning er indgivet for sent, at foere bevis for, hvornaar afvisningen er blevet meddelt" ( praemis 46 ).

Da Kommissionen ikke har foert bevis for datoen for meddelelsen af den afgoerelse, der indeholder et klagepunkt, kan Kommissionen derfor efter min opfattelse ikke goere gaeldende, at klagen skulle have vaeret indgivet senest den 5 . maj 1987, og at sagsoegerne reagerede for sent, da de henvendte sig til ansaettelsesmyndigheden ved et dokument dateret den 27 . maj 1987 .

4 . Sagsoegerne har givet det naevnte dokument af 27 . maj 1987 form af en ansoegning i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1 . Det er efter min mening med rette, at Kommissionen har betegnet denne ansoegning som en klage i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Artikel 90, stk . 1, finder nemlig kun anvendelse for det tilfaelde, at der ikke er truffet nogen afgoerelse vedroerende den paagaeldende .

Af de ovennaevnte grunde mener jeg dog ikke, at den formalitetsindsigelse, der er fremsat under henvisning til, at denne ansoegning, der er aendret til klage, blev indgivet for sent, kan laegges til grund .

Sagens realitet

De relevante bestemmelser

5 . Lad os gennemgaa de nugaeldende bestemmelser ( 5 ), og i foerste raekke dem, der gaelder for tjenestemaend i almindelighed .

Vedtaegtens artikel 72, stk . 1, bestemmer foelgende :

"I sygdomstilfaelde garanteres der tjenestemanden, hans aegtefaelle, naar denne ikke er berettiget til ydelser af samme art og stoerrelse i henhold til hver anden lovmaessig eller administrativ bestemmelse, ... godtgoerelse af udgifter" ( min understregning ).

Denne bestemmelse er blevet tydeliggjort paa foelgende maade i artikel 3 i ordning vedroerende sygesikring for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "ordningen "):

"Artikel 3 - personer, som er forsikret gennem den tilsluttede, er foelgende :

1 . Den tilsluttedes aegtefaelle, saafremt denne ikke selv er tilsluttet denne ordning, og paa betingelse af :

- at denne ikke udoever erhvervsmaessig indtaegtsgivende beskaeftigelse, eller

- at denne, i tilfaelde af at denne udoever saadan beskaeftigelse, er daekket af en offentlig sygesikringsordning, og at dennes beskaeftigelse ikke giver anledning til erhvervsindtaegter, der overstiger den aarlige grundloen for en tjenestemand paa tredje loentrin i loenklasse B 4 ..." ( min understregning )

6 . Lad os dernaest se paa de relevante bestemmelser, som gaelder for tjenestemaend, der har tjenestefrihed af personlige aarsager .

Vedtaegtens artikel 40, stk . 3, afsnit 1, bestemmer foelgende :

"( under tjenestemandens tjenestefrihed af personlige aarsager ) (( suspenderes )) hans medlemsskab af de i artiklerne 72 og 73 fastsatte sociale sikringsordninger og daekningen af de tilsvarende risici ..." ( 6 ).

Samme stykkes andet afsnit bestemmer foelgende :

"Den tjenestemand, der godtgoer, at han ikke kan daekkes mod de i artikel 72 og 73 naevnte risici af nogen offentlig ordning, kan dog, efter anmodning ... fortsat drage fordel af den i disse artikler fastsatte daekning, forudsat at han indbetaler de noedvendige bidrag til daekning af de ... naevnte risici ...".

Endelig bestemmer ordningens artikel 4, stk . 2, foelgende :

"2 . Den tjenestemand, som har tjenestefrihed af personlige aarsager, er tilsluttet, naar han opfylder de i artikel 40, stk . 3, afsnit 2, i vedtaegten stillede betingelser" ( min understregning ).

Stillingtagen

7 . Lad mig straks sige, at der efter min mening paa de gaeldende bestemmelsers nuvaerende udviklingstrin boer gives sagsoegerne medhold . Jeg vil i det foelgende redegoere for det raesonnement, som foerer mig til at foreslaa Domstolen at traeffe en saadan afgoerelse .

8 . For det foerste er det noedvendigt at fastslaa raekkevidden af vedtaegtens artikel 72, stk . 1 . Efter min opfattelse sigter denne bestemmelse ikke udtrykkeligt til situationen for en aegtefaelle til en tjenestemand i De Europaeiske Faellesskaber, som selv er tjenestemand ved Faellesskaberne . Vedtaegtens ophavsmaend har haft den situation i tankerne, i hvilken den ene af de to aegtefaeller er tjenestemand . Dette forklarer, at artiklen for aegtefaellens vedkommende stiller den betingelse, at denne ikke er daekket mod risici ved sygdom af en anden ordning ( se dommen af 8 . marts 1988, Brunotti mod Kommissionen, 339/85, Sml . s . 1379, praemis 11 ).

9 . Dette indledende svar goer det muligt allerede paa dette trin at forkaste Kommissionens subsidiaere argument, som er baseret paa ordlyden af vedtaegtens artikel 72, stk . 1 . Ifoelge denne bestemmelse er aegtefaellen kun daekket mod risici ved sygdom, saafremt denne "ikke er berettiget til ydelser af samme art og stoerrelse i henhold til enhver anden lovmaessig eller administrativ bestemmelse ". Kommissionen har lagt vaegt paa de ord, jeg fremhaevede . Da den tjenestemand, som har tjenestefrihed af personlige aarsager, har mulighed for at vaere daekket af den faelles sygeforsikringsordning ved at betale bidrag, har Kommissione heraf udledt, at tjenestemanden ikke opfylder betingelsen i vedtaegtens artikel 72 for at vaere daekket gennem sin aegtefaelle .

Dette argument finder jeg ikke overbevisende, fordi det er baseret paa en fortolkning af en artikel i vedtaegten, der som naevnt ovenfor ikke udtrykkeligt sigter til situationen for den aegtefaelle, som selv er tjenestemand .

10 . Selv om artikel 72 ikke udtrykkeligt sigter til situationen for den aegtefaelle, der er tjenestemand, udtrykker den dog det princip, der goer det muligt at regulere denne situation i gennemfoerelsesordningen . Som Domstolen har praeciseret i den naevnte Brunotti-dom, er denne artikel baseret paa den grundtanke, at :

"omraadet for sygeforsikring for tjenestemaend og deres familiemedlemmer burde begraenses for at undgaa dobbelt sygeforsikring i det omfang, det er muligt" ( praemis 12 ).

Meget logisk tydeliggoer ordningens artikel 3 dette princip ved at bestemme, at aegtefaellen til en tilsluttet tjenestemand er forsikret gennem den tilsluttede, "saafremt denne ikke selv er tilsluttet denne ordning ".

11 . I betragtning af de udtryk, der anvendes i ordningens artikel 3 - den eneste bestemmelse, som udtrykkeligt omhandler et aegtepars tilslutning, naar begge er tjenestemaend - er spoergsmaalet, om en tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, er tilsluttet sygeforsikringsordningen . Svaret er givet i vedtaegtens artikel 40, stk . 3, foerste afsnit :

"( Under en tjenestemands tjenestefrihed af personlige aarsager ) (( suspenderes )) hans medlemsskab af de i artiklerne 72 og 73 fastsatte sociale sikringsordninger og daekningen af de tilsvarende risici ..."

12 . Ifoelge Kommissionen ville den i bestemmelsen naevnte suspension af daekningen af risici ud over suspensionen af tilslutningen ikke have mening, hvis vedtaegtens ophavsmaend gratis havde villet opretholde denne daekning til fordel for den tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, i dennes egenskab af aegtefaelle til en tilsluttet tjenestemand .

Hvis jeg har forstaaet Kommissionens argument rigtigt, forudsaetter det, at ordningens artikel 3 skal forstaas saaledes, at en tjenestemand, hvis tilslutning er suspenderet, i fuldt omfang er forsikret gennem sin aegtefaelle, der er tjenestemand . Udtrykket "og daekningen af de tilsvarende risici", som anvendes i vedtaegtens artikel 40, stk . 3, foerste afsnit, er ifoelge Kommissionen blevet tilfoejet af vedtaegtens ophavsmaend for netop at undgaa, at en aegtefaelle, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, skulle kunne opnaa daekning af risici ved sygdom i henhold til artikel 3 uden at betale bidrag . Jeg mener imidlertid, at Kommissionen paa denne maade giver det ovennaevnte udtryk en betydning, som det ikke har . Saafremt vedtaegtens ophavsmaend havde oensket af naa det af Kommissionen angivne resultat, ville de afgjort have udtrykt det mere eksplicit . Efter min opfattelse ville det give mere sammenhaeng at tillaegge vedtaegtens artikel 40, stk . 3, afsnit 1 foelgende betydning : Under en tjenestemands tjenestefrihed af personlige aarsager suspenderes de to vigtigste virkninger af en tilslutning, nemlig tjenestemandens betaling af bidrag ( denne virkning naevnes implicit i bestemmelsen ) og daekningen af risici ( denne virkning naevnes eksplicit ).

13 . Subsidiaert har Kommissionen anfoert, at ordningens artikel 3 maa fortolkes saaledes, at den bringes i overensstemmelse med vedtaegtens bestemmelser . Ud fra dette synspunkt mener den, at den tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, fortsat er tilsluttet, selv om virkningerne af den paagaeldendes tilslutning suspenderes, saaledes at ordningens artikel 3, stk . 1, ikke finder anvendelse paa den paagaeldende .

Lad mig foerst bemaerke, at Kommissionen saaledes giver en fortolkning af ordningens artikel 3, som afviger fra den, der er forudsat i Kommissionens principale argument ( jfr . det forgaaende punkt ). Den af Kommissionen haevdede fortolkning er heller ikke forenelig med ordningens artikel 4, stk . 2, hvorefter den tjenestemand, som har tjenestefrihed af personlige aarsager, kun er tilsluttet, naar han opfylder de i artikel 40, stk . 3, afsnit 2 i vedtaegten stillede betingelser . Endelig foretages der i den af Kommissionen haevdede fortolkning en kunstig sondring mellem tilslutningen selv og dens virkninger . Efter min opfattelse er det fornuftsstridigt at haevde, at en tjenestemand er tilsluttet, naar han ikke kan goere krav paa nogen af ordningens fordele .

14 . Det foelger af det foregaaende, at en tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, og hvis tilslutning er suspenderet i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 3, afsnit 1, i princippet skal anses for ikke at vaere tilsluttet ( 7 ). Denne tjenestemand opfylder altsaa den foerste betingelse i ordningens artikel 3, nr . 1, for at kunne vaere forsikret paa grund af sin tjenestemandsaegtefaelles tilslutning . I det omfang, tjenestemanden ligeledes opfylder de oevrige betingelser i den paagaeldende bestemmelse ( 8 ), har denne efter min opfattelse fuld ret til daekning af risici ved sygdom alene gennem sin aegtefaelle, der er tjenestemand .

15 . Det foelger ligeledes heraf, at en tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, og som opfylder de i ordningens artikel 3 fastsatte betingelser, ikke skal ansoege om daekning af den fakultative ordning i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 3, andet afsnit . Den aegtefaelle, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, er altsaa ikke forpligtet til at betale bidrag for at vaere forsikret mod risici ved sygdom .

16 . Sammenfattende foreslaar jeg Domstolen :

- at annullere Kommissionens afgoerelse om at naegte fru Olbrechts daekning af sygeforsikringsordningen uden at skulle betale bidrag;

- at doemme Kommissionen til at betale sagens omkostninger .

(*) Originalsprog : fransk .

( 1 ) Se senest dom af 27 . april 1989, Turner mod Kommissionen, 192/88, Sml . s . 1017 .

( 2 ) Dom af 9 . marts 1978, Herpels mod Kommissionen, 54/77, Sml . s . 584 .

( 3 ) Dom af 5 . juli 1984, Ooms mod Kommissionen, 115/83, Sml . s . 2613 .

( 4 ) Dom af 5 . juni 1980, Belfiore, 108/79, Sml . s . 1769 .

( 5 ) Under retsmoedet har Kommissionens repraesentanter omtalt forberedelser af aendringer af de naevnte bestemmelser uden at praecisere indholdet af de paataenkte aendringer .

( 6 ) Vedtaegtens artikel 73 indeholder bestemmelser om daekning af risici ved erhvervssygdomme og ulykker .

( 7 ) I det tilfaelde, at en tjenestemand, der har tjenestefrihed af personlige aarsager, vaelger at goere brug af muligheden i vedtaegtens artikel 40, stk . 3, andet afsnit, betragtes han paa ny som vaerende tilsluttet den faelles sygeforsikrings ordning i henhold til ordningens artikel 4, stk . 2 .

( 8 ) Disse andre betingelser er : at den paagaeldende ikke udoever erhvervsmaessig indtaegtsgivende beskaeftigelse, eller saafremt saadan beskaeftigelse udoeves, at den paagaeldende er daekket af en offentlig sygeforsikringsordning, og at beskaeftigelsen ikke giver anledning til erhvervsindtaegter, der overstiger en vis graense ( se punkt 5 ovenfor ).