Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - tilstrækkelig kvalificeret overtrædelse af fællesskabsretten - begreb

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))

2. Landbrug - tilnærmelse af lovgivningerne vedrørende dyresundhed - direktiv 91/493 - vedtagelse af kontrolforanstaltninger med hensyn til indførsel af fiskerivarer fra tredjelande - beslutning om at fjerne et tredjeland fra listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at importere til Fællesskabet - fællesskabsinstitutionernes skøn - rækkevidde

(Rådets direktiv 91/493; Rådets beslutning 95/408, art. 2, stk. 3)

3. Landbrug - tilnærmelse af lovgivningerne vedrørende dyresundhed - direktiv 91/493 - kontrolforanstaltninger med hensyn til indførsel af fiskerivarer fra tredjelande - beslutning om meddelelse eller tilbagekaldelse af en importtilladelse - princippet om god forvaltningsskik - hensyntagen til en abstrakt risiko for forbrugernes sundhed - lovlighed

(Rådets direktiv 91/493; Rådets beslutning 95/408)

4. Landbrug - tilnærmelse af lovgivningerne vedrørende dyresundhed - direktiv 91/493 - kontrolforanstaltninger med hensyn til indførsel af fiskerivarer fra tredjelande - beslutning om fjernelse af et land fra listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at importere til Fællesskabet - beslutning, der ikke ledsages af overgangsforanstaltninger og er begrundet i en afgørende offentlig interesse - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - tilsidesættelse - foreligger ikke

(Rådets direktiv 91/493; Rådets beslutning 95/408)

Sammendrag

1. I den ordning om Fællesskabets ansvar uden for kontrakt vedrørende erstatning af skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv, som Domstolen har udledt af traktatens artikel 215, stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF), tages der navnlig hensyn til kompleksiteten af de forhold, der skal reguleres, vanskelighederne ved at anvende eller fortolke bestemmelserne og især rammerne for det skøn, der kan anlægges af den, der har udstedt den anfægtede retsakt. Når Fællesskabets institutioner har en vid skønsbeføjelse ved gennemførelsen af Fællesskabets politik, er betingelsen om, at den adfærd, der lægges institutionen til last, er retsstridig, opfyldt, såfremt det er godtgjort, at den bestemmelse, der er overtrådt, har til formål at tillægge borgerne rettigheder, og at overtrædelsen er tilstrækkelig kvalificeret.

Hvad angår betingelsen om, at overtrædelsen skal være tilstrækkelig kvalificeret, er det afgørende kriterium for, om en tilsidesættelse af fællesskabsretten er tilstrækkelig kvalificeret, om en fællesskabsinstitution åbenbart og groft har overskredet grænserne for sine skønsbeføjelser. Såfremt den pågældende institution råder over et stærkt begrænset eller intet skøn, kan dog selve den omstændighed, at der er begået en overtrædelse af fællesskabsretten, være tilstrækkelig til at bevise, at der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse. I den forbindelse er det forhold, om en retsakt udstedt af en institution er generel eller individuel, ikke er et kriterium, der er afgørende for fastlæggelsen af grænserne for det skøn, den pågældende institution råder over.

( jf. præmis 41-45 )

2. Det fremgår af ordlyden og af genstanden for såvel direktiv 91/493, der fastsætter de sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer bestemt til konsum, som beslutning 95/408 om fastsættelse af betingelserne for opstilling i en overgangsperiode af midlertidige lister over tredjelandsvirksomheder, hvorfra medlemsstaterne kan indføre visse animalske produkter, fiskerivarer og levende toskallede bløddyr, samt af deres hjemmelsgrundlag, nemlig traktatens artikel 43 (efter ændring nu artikel 37 EF), at de henhører under den fælles landbrugspolitik og har til formål at sikre den offentlige sundhed og dyrs sundhed. Det følger heraf, at fællesskabslovgiver har en vid skønsbeføjelse, når den vedtager foranstaltninger som direktiv 91/493 og beslutning 95/408 om ordningen for kontrol af indførslen af fiskerivarer fra tredjelande.

Under disse omstændigheder skal Kommissionen ligeledes anerkendes en vid skønsbeføjelse, når den vedtager foranstaltninger til gennemførelse af ordningen for kontrol med indførslen af fiskerivarer, herunder om at optage et tredjeland på eller fjerne det fra listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at indføre fiskerivarer i Fællesskabet.

I denne forbindelse fremgår det klart af ordlyden af artikel 2, stk. 3, i beslutning 95/408, hvorefter Kommissionen kan ændre eller supplere en sådan liste for at tage hensyn til nye oplysninger, at Kommissionen har et vidt skøn, når den med hjemmel i denne artikel vedtager en beslutning om at fjerne et land fra listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at indføre fiskerivarer.

( jf. præmis 51, 52 og 53 )

3. Ved anvendelsen af direktiv 91/493, hvorved de sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer bestemt til konsum fastsættes, og beslutning 95/408 om betingelserne for opstilling i en overgangsperiode af midlertidige lister over tredjelandsvirksomheder, hvorfra medlemsstaterne kan indføre visse animalske produkter, fiskerivarer og levende toskallede bløddyr, kan en importør af kaviar ikke anfægte Kommissionens opfattelse, hvorefter det er den abstrakte risiko, der foreligger som følge af indførslen fra et tredjeland, og ikke beviset for en konkret risiko, som knytter sig til visse varer eller leveringer, der er afgørende for meddelelsen eller tilbagekaldelsen af en importtilladelse. Når der er usikkerhed med hensyn til, om og i givet fald i hvilket omfang der er risiko for menneskers sundhed, må institutionerne kunne træffe beskyttelsesforanstaltninger uden at afvente, at det fuldt ud påvises, at der er en risiko, og hvilket omfang denne har.

Henset til formålene med direktiv 91/493 og beslutning 95/408, der regulerer kontrollen med indførsel af fiskerivarer fra tredjelande, og til den omstændighed, at de alvorlige problemer, der blev påvist under et af Fællesskabets eksperters inspektionsbesøg, ikke så meget vedrørte de specifikke vanskeligheder, der blev konstateret på de pågældende produktionssteder, men mere de mangler, der blev konstateret ved den generelt gældende sundhedskontrolordning i det pågældende land, der henset til deres strukturelle karakter ligeledes måtte påvirke kontrollen med produktionen af kaviar, kunne Kommissionen i denne forbindelse skønne det nødvendigt at forbyde indførslen af kaviar uden at afvente, at den kunne aflægge anlæggene til fremstilling af kaviar et besøg, når de var i drift.

Kommissionen har ikke, ved at tilbagekalde sin beslutning om at tillade indførsel af det pågældende produkt fra dette land, tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, idet de konklusioner, som Kommissionen er nået til, er plausible, og ikke hviler på en urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder. I øvrigt har Kommissionen ved at vedtage denne beslutning fuldt ud overholdt sine forpligtelser til ved forfølgelsen af formålene med den fælles landbrugspolitik at tage almene hensyn, som f.eks. til beskyttelsen af forbrugerne eller af menneskers og dyrs sundhed og liv, og til at tillægge beskyttelsen af den offentlige sundhed større vægt end økonomiske overvejelser.

( jf. præmis 73, 75 og 76 )

4. Ved gennemførelsen af kontrolordningen for indførsel af fiskerivarer fra tredjelande, der indføres ved direktiv 91/493, hvorved de sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer bestemt til konsum fastsættes, og ved beslutning 95/408 om betingelserne for opstilling i en overgangsperiode af midlertidige lister over tredjelandsvirksomheder, hvorfra medlemsstaterne kan indføre visse animalske produkter, fiskerivarer og levende toskallede bløddyr, kan en importør af kaviar ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning til støtte for, at Kommissionen ikke kan ændre den gældende retsstilling uden at tage hensyn til de erhvervsdrivende.

Der er for det første tale om en beslutning om at fjerne et land fra listen over tredjelande, der kan indføre fiskerivarer i Fællesskabet, som Kommissionen har vedtaget som led i sin gennemførelse af en foreløbig kontrolordning. Det forhold, at den ikke har ladet den pågældende beslutning, der er begrundet i en afgørende offentlig interesse som beskyttelsen af forbrugerne, ledsage af overgangsforanstaltninger, kan for det andet ikke foreholdes Kommissionen, idet den herved ville risikere at bringe formålet med den gældende ordning - der har til formål effektivt at beskytte forbrugernes sundhed i Fællesskabet - i fare. Afgørende offentlige interesser kan være til hinder for, at der træffes overgangsforanstaltninger i forbindelse med forhold, der er opstået før de nye bestemmelsers ikrafttræden, men hvis udvikling endnu ikke er afsluttet. Imidlertid udgør beskyttelsen af den offentlige sundhed en sådan afgørende offentlig interesse, og Kommissionens beslutning om forbud mod indførsel var begrundet i hensynet til beskyttelse af forbrugernes sundhed og dermed i en afgørende offentlig interesse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i retspraksis.

( jf. præmis 78 og 80 )