Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 29. september 1997. - Société anonyme de traverses en béton armé (Sateba) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Offentlige kontrakter - Klage - Procedure med henblik på konstatering af traktatbrud - Beslutning om henlæggelse - Annullationssøgsmål - Afvisning. - Sag T-83/97.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01523



Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - fremgangsmaader ved indgaaelse af offentlige bygge- og anlaegskontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 93/38 - klage fra en tilbudsgiver, hvorefter ordregiverens adfaerd udgoer en tilsidesaettelse af direktivet og hindrer den frie konkurrence og de frie varebevaegelser - Kommissionens undersoegelse i henhold til den for traktatbrudsprocedurer gaeldende fremgangsmaade - lovligt - ingen indledning af proceduren i henhold til forordning nr. 17 - omgaaelse af procedure - foreligger ikke - de to procedurers saerskilte og uafhaengige karakter

(EF-traktaten, art. 169; Raadets forordning nr. 17; Raadets direktiv 93/38)

Sammendrag

Kommissionen kan lovligt inden for rammerne af proceduren i henhold til traktatens artikel 169 undersoege den klage, hvorved en tilbudsgiver i forbindelse med en offentlig kontrakt goer gaeldende, at ordregiverens adfaerd udgoer en tilsidesaettelse af direktiv 93/38 om samordning af fremgangsmaaderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation samt en hindring for den frie konkurrence og de frie varebevaegelser. Over for anvendelsen af denne procedure kan det ikke goeres gaeldende, at klagen udelukkende vedroerte ordregiverens adfaerd og ikke indeholdt nogen kritik af den gaeldende nationale lovgivning eller vedkommende regerings adfaerd, thi ordregiveres handlinger skal ifoelge faellesskabsbestemmelserne om offentlige kontrakter tilskrives den medlemsstat, som de henhoerer under.

For saa vidt som en saadan klage ikke indeholder nogen praecis angivelse, der vil goere det muligt at kvalificere den som en begaering indgivet i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning nr. 17, omgaar Kommissionen derfor ikke nogen procedure ved ikke at undersoege den i lyset af konkurrencereglerne.

Selv om klageren forskriftsmaessigt havde opfordret Kommissionen til at indlede en procedure i henhold til forordning nr. 17, ville en saadan procedure fortsat vaere uafhaengig af den procedure, der har til formaal at faa konstateret, at en medlemsstats adfaerd er i strid med faellesskabsretten, eftersom de to procedurer forfoelger forskellige formaal og er underkastet forskellige regler. Det forhold, at Kommissionen beslutter ikke at indlede en procedure for at faa konstateret, at der foreligger et traktatbrud, eller beslutter at undlade at gennemfoere en saadan procedure, der allerede er indledt, kan derfor heller ikke medfoere, at den er afskaaret fra at fastslaa, at den paagaeldende ordregivers adfaerd udgoer en overtraedelse af konkurrencereglerne, og give paalaeg om at bringe overtraedelsen til ophoer. Det foelger heraf, at en beslutning om at henlaegge sagen, som traeffes inden for rammerne af en traktatbrudsprocedure, udelukkende vedroerer denne procedure og derfor ikke udgoer et stiltiende afslag paa en klage indgivet i henhold til forordning nr. 17, hvorfor beslutningen heller ikke beroerer klagerens retsstilling inden for en eventuel procedure om anvendelsen af konkurrencereglerne.