DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 4. JULI 1990. - KLAUS JUERGEN KRACHT MOD BUNDESANSTALT FUER ARBEIT. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: BUNDESSOZIALGERICHT - TYSKLAND. - SOCIAL SIKRING - BOERNETILSKUD - SUSPENSION AF RETTEN TIL YDELSER. - SAG C-117/89.



Samling af Afgørelser 1990 side I-02781



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - boernetilskud - faellesskabsrettens forbud mod dobbeltydelser - suspension af retten til ydelser i beskaeftigelsesstaten - ydelser der kan kraeves udbetalt efter lovgivningen i familiemedlemmernes bopaelsstat - betingelser

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 73 og 76 )

Sammendrag

Artikel 73 i forordning nr . 1408/71 skal goere det lettere for vandrende arbejdstagere at opnaa boernetilskud i beskaeftigelsesstaten, naar deres familie ikke er flyttet med dem til denne stat . Artikel 73 suppleres af artikel 76, der kun tilsigter at begraense muligheden for kumulation af ydelser . Sidstnaevnte artikel, som affattet ved forordning nr . 2001/83, skal fortolkes saaledes, at den ved artikel 73 tildelte ret til familieydelser eller boernetilskud i den medlemsstat, hvor en af foraeldrene er beskaeftiget, ikke stilles i bero, saafremt ydelserne eller tilskuddene ikke laengere kan kraeves udbetalt i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, udelukkende fordi der ikke er blevet indgivet ansoegning om ydelser, eller ansoegningen ikke er blevet fornyet .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 22 . februar 1989, indgaaet til Domstolen den 10 . april s.aa ., har Bundessozialgericht i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 76 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ), som affattet ved forordning ( EOEF ) nr . 2001/83 af 2 . juni 1983 ( EFT L 230, s . 6 ).

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem Kracht og Bundesanstalt fuer Arbeit vedroerende sidstnaevntes afslag paa at udbetale boernetilskud .

3 Kracht er arbejdstager paa det omraade, hvor Bundeskindergeldgesetz ( lov om boernetilskud ) finder anvendelse . Hans hustru, der er italiensk statsborger, er bosat i Italien med faellesboernene Marco, foedt den 3 . maj 1964, og Lukas Oliver, foedt den 11 . marts 1966 . Hun er ansat i en bank i Milano .

4 Fru Kracht oppebar kun boernetilskud i henhold til italiensk lovgivning for begge soenner indtil den 31 . december 1983, idet hun efter dette tidspunkt ikke laengere indgav ansoegning om tilskud . Da Lukas Oliver begyndte at studere i september 1986, indgav fru Kracht ikke ansoegning om boernetilskud til den kompetente italienske institution .

5 Efter at sagsoegte i hovedsagen, Bundesanstalt fuer Arbeit, havde afvist at udbetale boernetilskud til Kracht, indbragte denne sagen for Sozialgericht Oldenburg, som ved dom af 12 . juni 1987 annullerede afslagene . Ved dom af 22 . september 1987 har Landessozialgericht Niedersachsen forkastet Bundesanstalt fuer Arbeits anke af den dom, hvorved Bundesanstalt blev doemt til loebende at udbetale boernetilskud for Marco fra den 1 . januar 1984 og for Lukas Oliver fra den 1 . september 1986 . Ved kendelse af 22 . februar 1989 har Bundessozialgericht, Tiende Afdeling, som ankeinstans udsat sagen og anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal :

"1 ) Stilles retten til ydelser i henhold til artikel 73 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 i bero i medfoer af samme forordnings artikel 76, saafremt der ikke laengere kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, og dette alene skyldes, at der ikke ansoeges om ydelser?

2 ) Stilles retten til ydelser i henhold til artikel 73 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 i bero i medfoer af samme forordnings artikel 76, saafremt der ikke laengere kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, og dette alene skyldes, at der fra et vilkaarligt valgt tidspunkt ikke laengere stilles krav om ydelserne?"

6 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingerne forloeb samt indlaeggene for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

7 De to spoergsmaal fra den nationale ret vil vaere at behandle under ét . De angaar i det vaesentlige problemet om, hvorvidt kravet paa ydelser i henhold til artikel 73 i forordning nr . 1408/71 i medfoer af denne forordnings artikel 76 skal stilles i bero, naar der ikke laengere kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud i den stat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, alene fordi der ikke er blevet indgivet ansoegning om ydelser, eller ansoegningen ikke er blevet fornyet .

8 Artikel 73, stk . 1, i forordning nr . 1408/71, som affattet ved forordning nr . 2001/83, bestemmer :

"Arbejdstagere

1 . En arbejdstager, der er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat end Frankrig, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, ret til familieydelser efter lovgivningen i den foerstnaevnte stat, som om de paagaeldende var bosat paa dennes omraade ."

9 Forordningens artikel 76 bestemmer :

"Prioritetsregler i tilfaelde af samtidig ret til familieydelser eller boernetilskud i medfoer af artiklerne 73 eller 74 og i kraft af erhvervsudoevelse i det land, hvor familiemedlemmerne er bosat

Retten til familieydelser eller boernetilskud i medfoer af bestemmelserne i artikel 73 eller 74 stilles i bero, saafremt der i kraft af erhvervsudoevelse ogsaa kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat ."

10 Det bemaerkes for det foerste, at artikel 76, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, som affattet ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3427/89 af 30 . oktober 1989 ( EFT L 331, s . 1 ) - hvorefter beskaeftigelsesstaten kan stille retten til familieydelser i bero, naar der ikke er indgivet ansoegning om ydelser i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat - foerst skal anvendes fra den 1 . maj 1990 . Den har derfor ingen betydning for besvarelsen af spoergsmaalene fra den forelaeggende ret .

11 Det bemaerkes dernaest, at det fremgaar af dommene af 13 . november 1984, Salzano ( 191/83, Sml . s . 3741 ), og af 23 . april 1986, Ferraioli ( 153/84, Sml . s . 1401 ), at retten til boernetilskud, der kan kraeves udbetalt i den medlemsstat, hvor en af foraeldrene har beskaeftigelse, ikke stilles i bero, naar den anden af foraeldrene bor med boernene i en anden medlemsstat og dér udoever et erhverv, dog uden at modtage boernetilskud for boernene, fordi alle betingelserne efter denne medlemsstats lovgivning for, at de naevnte tilskud faktisk ikke kan udbetales, ikke er opfyldt, herunder betingelsen om, at der skal vaere indgivet en forudgaaende ansoegning .

12 Den nationale ret har midlertid anmodet Domstolen om at tage denne fortolkning op til fornyet overvejelse, idet den er af den opfattelse, at artikel 76 i forordning nr . 1408/71 udgoer en praeceptiv prioritetsregel, der ikke kan saettes ud af kraft ved en viljeserklaering fra den ydelsesberettigede . Under den mundtlige forhandling har Forbundsrepublikken Tysklands regering ligeledes stoettet denne opfattelse . Den har anfoert, at udelukkelsen af enhver valgmulighed for den ydelsesberettigede goer det muligt at undgaa praktiske vanskeligheder - f.eks . derved, at den ydelsesberettigede kunne aendre fordelingen af de oekonomiske byrder eller kumulere ydelser fra familiens bopaelsstat med ydelser fra beskaeftigelsesstaten - og at en saadan udelukkelse ikke udsaetter den ydelsesberettigede for nogen ulempe, idet beskaeftigelsesstaten ifoelge Domstolens praksis skal betale forskelsbeloebet, naar dens ydelser er hoejere end dem, der er foreskrevet i den medlemsstat, hvor den vandrende arbejdstagers familiemedlemmer er bosat . Den nye affattelse af artikel 76 udgoer i oevrigt kun en simpel fortolkningsregel, der goer det muligt at fjerne enhver tvivl paa omraadet, men ikke en nyskabelse .

13 Denne argumentation kan ikke tages til foelge .

14 Som Domstolen flere gange har fastslaaet, er det med EOEF-Traktatens artikel 51 forfulgte formaal, nemlig at gennemfoere arbejskraftens frie bevaegelighed, afgoerende for fortolkningen af de forordninger, som Raadet har udstedt paa omraadet for social sikring af vandrende arbejdstagere . Den i de foernaevnte domme foretagne fortolkning af artikel 76 er i overensstemmelse med dette formaal .

15 Domstolen har nemlig fortolket artikel 76 saaledes, at den alene tilsigter at begraense muligheden for kumulation af ydelser . Fortolket paa denne maade udgoer artikel 76 et supplement til samme forordnings artikel 73, der skal goere det lettere for vandrende arbejdstagere at opnaa boernetilskud i beskaeftigelsesstaten, naar deres familie ikke er flyttet med dem til denne stat .

16 Hvis den paagaeldende bestemmelse derimod, saaledes som det er forbundsregeringens opfattelse, skulle opfattes som en praeceptiv prioritetsregel, ville den indebaere en begraensning af de fordele, der tilkommer de vandrende arbejdstagere i henhold til artikel 73 .

17 Forbundsregeringens opfattelse kan heller ikke tiltraedes, for saa vidt som den har anfoert, at den nye affattelse af artikel 76 i forordning nr . 1408/71, der er foretaget ved foernaevnte forordning nr . 3427/89, alene har til formaal at afklare en retlig situation, der har givet anledning til de mest forskellige fortolkninger . Denne opfattelse er nemlig klart i strid med artikel 3 i forordning nr . 3427/89, hvorefter artikel 76 i den aendrede affattelse foerst skal anvendes fra den 1 . maj 1990, mens alle de oevrige bestemmelser i denne forordning skal anvendes fra den 15 . januar 1986 .

18 Den forelaeggende ret maa derfor gives det svar, at artikel 76 i forordning nr . 1408/71, som affattet ved forordning nr . 2001/83 af 2 . juni 1983, skal fortolkes saaledes, at retten til ydelser i henhold til forordningens artikel 73 ikke stilles i bero, saafremt der ikke laengere kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud i den stat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, udelukkende fordi der ikke er blevet indgivet ansoegning om ydelser, eller ansoegningen ikke er blevet fornyet .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

19 De udgifter, der er afholdt af Den Italienske Republiks regering og af Forbundsrepublikken Tysklands regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( Foerste Afdeling )

vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af Bundessozialgericht ved kendelse af 22 . februar 1989, for ret :

Artikel 76 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som affattet ved forordning ( EOEF ) nr . 2001/83 af 2 . juni 1983, skal fortolkes saaledes, at retten til ydelser i henhold til forordningens artikel 73 ikke stilles i bero, saafremt der ikke laengere kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud i den stat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, udelukkende fordi der ikke er blevet indgivet ansoegning om ydelser, eller ansoegningen ikke er blevet fornyet .