DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/15

Appel iværksat den 19. november 2007 af Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH til prøvelse af kendelse afsagt den 11. september 2007 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-28/07, Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-503/07 P)

(2008/C 64/24)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Saint-Gobain Deutschland GmbH (ved Rechtsanwälte H. Posser og S. Altenschmidt)

De andre parter i appelsagen: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Kendelse afsagt den 11. september 2007 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-28/07 (Fels-Werke m.fl. mod Kommissionen) ophæves i det omfang den vedrører appellanten.

— Annullation af artikel 1, stk. 2, Kommissionens beslutning af 29. november 2006 om den nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner, som Tyskland har forelagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (dokumentnummer ikke offentliggjort), for så vidt som den fastslår, at de tildelingsgarantier fra den første handleperiode, der beskrives i kapitel 6.2 i Tysklands nationale kvotetildelingsplan under overskriften »Tildelinger i henhold til § 8 ZuG 2007«, er uforenelige med direktiv 2003/87/EF.

— Artikel 2, stk. 2, i denne beslutning annulleres, for så vidt som bestemmelsen indeholder retningslinjer for Forbundsrepublikken Tyskland for anvendelsen af de tildelingsgarantier fra den første handleperiode, der beskrives i kapitel 6.2 i Tysklands nationale kvotetildelingsplan under overskriften »Tildelinger i henhold til § 8 ZuG 2007«, og herved også foreskriver, at der gælder den samme opfyldelsesfaktor som for andre tilsvarende bestående anlæg.

— Den i punkt 1 nævnte kendelse ophæves, og sagen hjemvises til Retten i Første Instans.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Retten har ved den appellerede kendelse afvist, at appellanten er individuelt berørt, og som følge heraf afvist at realitetsbehandle appellantens annullationssøgsmål til prøvelse af dele af Kommissionens beslutning af 29. november 2006 om den af Tyskland forelagte nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner.

Appellanten har til støtte for appellen gjort gældende, at såvel processuelle regler, der skal tjene appellantens interesser, som den materielle fællesskabsretsnorm i artikel 230, stk. 4, EF er tilsidesat.

For det første har Retten tilsidesat såvel princippet om en retfærdig rettergang som kontradiktionsprincippet. Afgørelsen om, at appellanten ikke er individuelt berørt, er nemlig i det væsentlige begrundet med, at appellanten ikke har kunnet bevise sit påstående tilhørsforhold til en lukket kreds af operatører, og især at appellanten ikke har kunnet fremlægge en liste med operatører, der er begunstiget af § 8, stk. 1, ZuG 2007. Retten har imidlertid på intet tidspunkt under sagen opfordret appellanten til at fremlægge en liste med virksomheder omfattet af tildelingsgarantien. Appellanten kan heller ikke af andre grunde forventes at kunne indse relevansen af en sådan liste, da den afgrænsede og lukkede karakter af kredsen af operatører omfattet af tildelingsgarantien allerede følger af ZuG 2007's bindende retlige struktur, som er anført over for Retten. Hertil kommer, at Retten ved at kræve fremlæggelse af en sådan liste stiller appellanten over for en opgave, der reelt er umulig at opfylde.

For det andet har Retten tilsidesat artikel 230, stk. 4, EF ved uretmæssigt at afvise, at appellanten er individuelt berørt. Den personkreds, der er omfattet af den anfægtede beslutning, ligger nemlig ikke — som Retten har anført — blot »mere eller mindre« fast, men defineres endegyldigt uden videre ud fra allerede bestående faktiske forhold og kan dermed logisk set ikke udvides. Med hensyn til operatørerne omfattet af tildelingsgarantien i § 8 ZuG 2007 kunne den anfægtede beslutning derudover også anses for et kompleks af individuelle beslutninger, da det er hver enkelt af dem forbudt at videreføre tildelingsgarantien.