ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. februar 2014 — sag anlagt af Susanne Sokoll-Seebacher (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Østrig)

(Sag C-367/12) (1)

(Etableringsfrihed - folkesundhed - artikel 49 TEUF - apoteker - passende lægemiddelforsyning til befolkningen - driftsbevilling - territorial fordeling af apoteker - indførsel af begrænsninger i det væsentlige baseret på et demografisk kriterium - mindsteafstand mellem apotekerne)

2014/C 93/13

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich

Part i hovedsagen

Susanne Sokoll-Seebacher

Procesdeltager: Agnes Hemetsberger, som er indtrådt i rettighederne for Susanna Zehetner

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — fortolkning af artikel 49 TEUF og af artikel 16 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — retsforskrifter i en medlemsstat, der betinger tildelingen af en autorisation til at oprette et apotek af en vurdering af markedsbehovet, hvilken vurdering er støttet på nogle komplekse og nærmest uigennemskuelige kriterier

Konklusion

Artikel 49 TEUF, og navnlig kravet om konsekvens i forbindelse med gennemførelsen af det formål, der forfølges, skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der som væsentligt kriterium for bedømmelsen af, om der foreligger et behov for at oprette et nyt apotek, fastsætter en fast grænse angående det antal »personer, der fortsat skal betjenes«, for så vidt som de kompetente nationale myndigheder ikke har mulighed for at fravige denne grænse for at tage hensyn til særlige lokale forhold.

(1) EUT C 331 af 27.10.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/4

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien

(Sag C-152/12) (1)

(Traktatbrud - transport - direktiv 2001/14/EF - udvikling af Unionens jernbaner - fastsættelse af afgifter for adgangen til jernbaneinfrastrukturen - artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1 - mulighed for at opkræve tillæg til afgifterne - omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften)

2014/C 93/06

Processprog: bulgarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Vasileva og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Bulgarien (ved T. Ivanov, D. Drambozova og E. Petranova, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Szpunar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29) — afgiftsordning for adgangen til jernbaneinfrastrukturen — begrebet »omkostning, der er direkte forbundet med jernbanedriften« — afgifter, som overstiger de omkostninger, der er direkte forbundet med jernbanedriften — betingelser for anvendelse af artikel 8, stk. 1, i direktiv 2001/14/EF

Konklusion

1) Republikken Bulgarien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/58/EF af 23. oktober 2007, idet den har tilladt, at der ved beregningen af afgifterne for minimumsadgangsydelserne og sporadgangen til servicefaciliteter medregnes omkostninger, nemlig løn til medarbejdere og socialsikringsbidrag, der ikke kan anses for direkte forbundet med jernbanedriften.

2) I øvrigt frifindes Republikken Bulgarien.

3) Europa-Kommissionen, Republikken Bulgarien og Republikken Polen bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 174 af 16.6.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. februar 2014 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos mod Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal)

(Sag C-509/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 52 TEUF og 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - udstedelse af et fritidssejlerbevis - krav om bopæl i den udstedende medlemsstat - restriktion for statsborgere i andre medlemsstater - bevarelse af sikkerheden til søs - den offentlige orden)

2014/C 93/20

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Norte

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

Sagsøgte: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda. og Nautizende — Consultadoria Náutico, Lda

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Central Administrativo Norte — fortolkning af artikel 18 TEUF, 20 TEUF, 45 TEUF, 52 TEUF og 62 TEUF — forskelsbehandling på grundlag af nationalitet — fri bevægelighed for personer og fri udveksling af tjenesteydelser — restriktioner — bestemmelse, der indeholder krav om bopæl på det nationale område for at kunne få udstedt fritidssejlerkørekort

Konklusion

Artikel 52 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger et krav om bopæl på det nationale område for EU-borgere, der ønsker at få udstedt et fritidssejlerbevis i denne medlemsstat.

(1) EUT C 32 af 2.2.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. januar 2014 — Aboubacar Diakite mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-285/12) (1)

(Direktiv 2004/38/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelsesstatus - artikel 15, litra c) - alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med international eller intern væbnet konflikt - begrebet »intern væbnet konflikt« - selvstændig fortolkning på grundlag af den humanitære folkeret - bedømmelseskriterier)

2014/C 93/09

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aboubacar Diakite

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) — nægtelse af at meddele en person flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse — person der kan nyde subsidiær beskyttelse — begrebet »intern væbnet konflikt« — særlig selvstændig fortolkning eller lovligheden af en fortolkning der er i overensstemmelse med den humanitære folkeret — bedømmelseskriterier

Konklusion

Artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, litra e), skal fortolkes således, at der for så vidt angår anvendelsen af denne bestemmelse foreligger en væbnet konflikt, når en stats almindelige styrker støder sammen med en eller flere væbnede grupper, eller to eller flere væbnede grupper støder sammen med hinanden, uden at denne konflikt nødvendigvis kan betegnes som en international væbnet konflikt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i den humanitære folkeret, og uden at intensiteten af de væbnede sammenstød, de tilstedeværende væbnede styrkers organiseringsgrad eller konfliktens varighed gøres til genstand for en anden vurdering end den, der foretages af graden af vold i det omhandlede område.

(1) EUT C 235 af 4.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/10

Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. februar 2014 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Székesfehérvári Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-385/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direkte afgifter - etableringsfrihed - national skattelovgivning, der indfører en særafgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger - forretningskæder inden for stordistribution - diskriminerende virkning - indirekte forskelsbehandling)

2014/C 93/15

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Székesfehérvári Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Székesfehérvári Törvényszék — fortolkning af artikel 18 TEUF, 26 TEUF, 49 TEUF, 54 TEUF, 55 TEUF, 56 TEUF, 63 TEUF, 65 TEUF og 110 TEUF — national skattelovgivning, der indfører en særlig afgift for sektoren for detailhandel fra forretninger — progressiv afgift beregnet på grundlag af nettoomsætningen — en minimumsafgiftssats, som i højere grad berører virksomheder med detailhandel fra fødevareforretninger, der ejes af udlændinge, end dem, der ejes af egne statsborgere

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning om afgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger, der forpligter de afgiftspligtige personer, som inden for en selskabskoncern udgør »forbundne virksomheder« i denne lovgivnings forstand, til at sammenlægge deres omsætning med henblik på anvendelsen af en meget progressiv sats, og derefter at fordele det således beregnede afgiftsbeløb imellem sig i forhold til deres reelle omsætning, for så vidt som — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — de afgiftspligtige personer, der tilhører en selskabskoncern, og som er omfattet af det øverste særafgiftstrin, i de fleste tilfælde er »forbundne« med selskaber med hjemsted i en anden medlemsstat.

(1) EUT C 366 af 24.11.2012
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/14

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — Mömax Logistik GmbH mod Bundesamt für Justiz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn — Tyskland)

(Sag C-528/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - regler for virksomhederne - direktiv 78/660/EØF - offentliggørelse af konsoliderede årsregnskaber for visse selskabsformer - anvendelse af bestemmelser om offentliggørelse af disse regnskaber for selskaber, der henhører under en medlemsstats lovgivning og tilhørende en koncern, hvis moderselskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning)

2014/C 93/21

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Bonn

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mömax Logistik GmbH

Sagsøgt: Bundesamt für Justiz

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Bonn — fortolkning af artikel 49 TEUF og artikel 57, stk. 1, i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222, s. 11) — medlemsstaternes ret til at undlade at anvende bestemmelserne i direktiv 78/660/EØF om indhold, revision samt offentliggørelse af årsregnskaberne på koncernvirksomheder, der henhører under deres lovgivning, hvis det dominerende selskab i koncernen henhører under en medlemsstats lovgivning — en medlemsstats lovgivning, hvorefter denne mulighed er foreskrevet i tilfælde, hvor det dominerende selskab henhører under medlemsstatens egen lovgivning, og muligheden er udelukket i tilfælde, hvor det dominerende selskab henhører under en anden medlemsstats lovgivning

Konklusion

Artikel 57 i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006, skal fortolkes således, at den er til hinder for lovgivningen i en medlemsstat, som kun undtager en dattervirksomhed, som henhører under lovgivningen i denne medlemsstat, fra bestemmelserne i nævnte direktiv om indhold, revision samt offentliggørelse af årsregnskaberne, hvis modervirksomheden også henhører under lovgivningen i nævnte stat.

(1) EUT C 63 af 2.3.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12) mod Comune di Grottaferrata (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Forenede sager C-162/12 og C-163/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF, 101 TEUF og 102 TEUF - forordning (EØF) nr. 2454/92 - forordning (EF) nr. 12/98 - virksomhed med udlejning af køretøj med chauffør - national og regional lovgivning - tilladelse udstedt af kommunerne - betingelser - rent interne forhold - Domstolens kompetence - antagelse til realitetsbehandling af spørgsmålene)

2014/C 93/07

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Airport Shuttle Express scarl (sag C-162/12), Giovanni Panarisi (sag C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (sag C-163/12) og Gianpaolo Vivani (sag C-163/12)

Sagsøgt: Comune di Grottaferrata

Procesdeltager: Federnoleggio

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — fortolkning af 26 TEUF, 49 TEUF, og 90 TEUF, af artikel 3 TEU, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 3 TEUF, 4 TEUF, 5 TEUF og 6 TEUF, af artikel 101 TEUF og 102 TEUF, samt af Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (EFT L 251, s. 1), og af Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (EFT 1998 L 4, s. 10) — tjeneste med udlejning af køretøjer med chauffør — nationale bestemmelser, hvorefter ydelsen af en tjeneste er betinget af en tilladelse udstedt af kommunen, som pålægger indehaveren af tilladelsen at have hjemsted for deres køretøjer på det geografiske område i den kommune, der har udstedt tilladelsen, samt at begynde og afslutte deres tjeneste på samme geografiske område

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de anmodninger om præjudiciel afgørelse, der er forelagt af Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Italien) ved afgørelser af 19. oktober 2011 og 1. december 2011 i de forenede sager C-162/12 og C-163/12, for så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af artikel 49 TEUF. For så vidt som anmodningerne vedrører fortolkningen af andre EU-retlige bestemmelser, skal de afvises.

(1) EUT C 165 af 9.6.2012.
2)

Artikel 7, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at det kan antages, at fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union ikke med rimelighed kan have fået kendskab til et ikke-registreret design som led i deres normale forretningsførelse, uanset at det er blevet offentliggjort over for tredjemand uden et eksplicit eller implicit krav om fortrolighed, såfremt det alene er offentliggjort over for en enkelt virksomhed inden for den berørte sektor eller er blevet udstillet i et udstillingslokale hos en virksomhed, der er beliggende uden for Unionens område, hvilket det tilkommer EF-designdomstolen at tage stilling til på grundlag af omstændighederne i den sag, hvori den skal træffe afgørelse.
2)

En medlemsstats lovgivning, som fastsætter en umiddelbar beskatning af latente kapitalgevinster, der er opstået på dens område, går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå formålet om at opretholde fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne, såfremt forpligtelsen til at etablere en bankgaranti i tilfælde, hvor den skattepligtige har valgt at udskyde betalingen, pålægges under hensyntagen til den reelle risiko for, at skatten ikke kan opkræves.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/8

Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. marts 2014 — Europa-Kommissionen mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-427/12) (1)

((Annullationssøgsmål - valg af retsgrundlag - artikel 290 TEUF og 291 TEUF - delegeret retsakt og gennemførelsesretsakt - forordning (EU) nr. 528/2012 - artikel 80, stk. 1 - biocidholdige produkter - Det Europæiske Kemikalieagentur - Kommissionens fastlæggelse af gebyrerne))

2014/C 142/08

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, C. Zadra og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved L. Visaggio og A. Troupiotis, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Moore og I. Šulce, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, E. Ruffer og D. Hadroušek, som befuldmægtigede), Kongeriget Danmark (ved V. Pasternak Jørgensen og C. Thorning, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, D. Colas og N. Rouam, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman og M. Noort, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved H. Leppo og J. Leppo, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Murrell og M. Holt, som befuldmægtigede, bistået af barrister B. Kennelly)

Sagens genstand

Annullationssøgsmål — artikel 80, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (EUT L 167, s. 1), for så vidt som den foreskriver vedtagelse af bestemmelser om gebyrer, der skal erlægges til Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), ved en gennemførelsesretsakt som omhandlet i artikel 291 TEUF og ikke ved en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 290 TEUF — valg af retsgrundlag — tildeling af de lovgivningsbeføjelser, som EU-lovgiver kan tildele Kommissionen

Konklusion

1) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

3) Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Den Franske Republik, Kongeriget Nederlandene, Republikken Finland samt Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger

(1) EUT C 355 af 17.11.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. marts 2014 — C.D. mod S.T. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-167/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 92/85/EØF - foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - artikel 8 - den sociale mor til et barn, som hun har fået via en surrogataftale - afslag på at give hende barselsorlov - direktiv 2006/54/EF - ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere - artikel 14 - ringere behandling af nævnte sociale mor for så vidt angår tildeling af barselsorlov))

2014/C 142/06

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C.D.

Sagsøgt: S.T.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Employment Tribunal Newcastle upon Tyne — fortolkning af artikel 1, stk. 1, artikel 2, litra c), artikel 8, stk. 1, og artikel 11, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348, s. 1) — fortolkning af artikel 14 og artikel 2, stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23) — forbud mod enhver mindre gunstig behandling af en kvinde i forbindelse med graviditet eller barselsorlov som omhandlet i direktiv 92/85/EØF — anvendelsesområde — ikke-biologisk mor der har gjort brug af en rugemor — ret til barselsorlov

Konklusion

1) Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke er forpligtet til at give barselsorlov i henhold til direktivets artikel 8 til en arbejdstager i hendes egenskab af den sociale mor til et barn, som hun har fået via en surrogataftale, selv ikke når hun kan amme barnet efter fødslen, eller når hun faktisk ammer barnet.

2) Artikel 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med direktivets artikel 2, stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, litra c), skal fortolkes således, at en arbejdsgivers afslag på at give barselsorlov til den sociale mor til et barn, som hun har fået via en surrogataftale, ikke udgør forskelsbehandling på grund af køn.

(1) EUT C 194 af 30.6.2012.