Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ingen ulovlig adfærd fra Fællesskabets institutioners side – tilbagesøgningskrav som følge af uberettiget berigelse eller uanmodet forretningsførelse

(Art. 288, stk. 2, EF)

2. Fællesskabsret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning

3. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – tilstrækkeligt kvalificeret overtrædelse af fællesskabsretten

(Art. 288, stk. 2, EF)

Sammendrag

1. Artikel 288, stk. 2, EF om Fællesskabets forpligtelse til at erstatte skader forårsaget af dets institutioner begrænser ikke ordningen med Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold til kun at gælde for dets institutioners culpøse adfærd. Såfremt en af Fællesskabets institutioners retsakter eller adfærd, også selv om den er lovlig, forårsager et unormalt og særligt tab, er Fællesskabet forpligtet til at erstatte.

Tilbagesøgningskrav som følge af uberettiget berigelse eller uanmodet forretningsførelse kan dog ud fra de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, hvorpå Fællesskabets erstatningsansvar støttes, ikke gennemføres, når fordelen ved berigelsen eller ved forretningsførelsen hviler på en kontrakt eller en lovforpligtelse. Det følger endvidere af de samme grundsætninger, at sådanne søgsmål almindeligvis kun kan anvendes subsidiært, dvs. når skadelidte ikke har nogen anden søgsmålsmulighed for at opnå det, som vedkommende har til gode.

Således kan en eventuel berigelse af Kommissionen eller tab for sagsøgeren, såfremt der består et kontraktforhold mellem Kommissionen og sagsøgeren, ikke betegnes som uberettiget, da forholdet hidrører fra den gældende kontrakt. En tilsvarende argumentation kan ligeledes benyttes for at udelukke anvendelsen af principperne om civilt søgsmål for uanmodet forretningsførelse, som i henhold til de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, kun meget undtagelsesvis kan anvendes for generelt at pålægge offentlige myndigheder ansvar.

(jf. præmis 93, 97, 99 og 100)

2. Retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som er et af Fællesskabets grundprincipper, omfatter enhver borger, hos hvem Fællesskabets administration har givet anledning til begrundede forhåbninger ved at afgive præcise løfter. Sådanne løfter skal, uanset under hvilken form de er afgivet, være præcise, ubetingede og samstemmende og stamme fra pålidelige og troværdige kilder. Tilsidesættelsen af dette princip kan således pådrage Fællesskabet ansvar. Det gælder dog stadig, at de erhvervsdrivende selv skal bære de økonomiske risici, der er forbundet med deres virksomhed, under hensyntagen til de særlige omstændigheder i hver enkelt sag.

Dette er navnlig tilfældet med en erhvervsdrivende, hvis påståede forhåbninger vedrørte Kommissionens betaling for de tjenesteydelser, der i henhold til kontrakten blev leveret til tredjemand, og som ikke har formået at godtgøre, at Kommissionen har givet sagsøgeren præcise forsikringer, der kunne skabe begrundede forhåbninger hos denne erhvervsdrivende om, at Kommissionen påtog sig at betale disse tjenesteydelser.

(jf. præmis 119 og 120)

3. Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold for dets organers ulovlige adfærd efter artikel 288, stk. 2, EF forudsætter, at en række betingelser er opfyldt, nemlig at den adfærd, der lægges institutionerne til last, er retsstridig, at der foreligger et virkeligt tab, og at der er årsagsforbindelse mellem denne adfærd og det påståede tab. Med henblik på at opfylde betingelsen om, at den adfærd, der lægges institutionerne til last, er retsstridig, skal der ifølge retspraksis føres bevis for en tilstrækkelig kvalificeret overtrædelse af en bestemmelse, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder.

Såfremt Kommissionens adfærd, som anfægtes, består i ikke på forsvarlig måde at sikre, at den ved at udsætte betalingen af de tjenesteydelser, som sagsøgeren havde leveret som led i aftalerne med samme institution, ikke påførte tredjemand tab og ellers ydede tredjemand erstatning for dette tab, giver en henvisning i uklare vendinger til de gældende almindelige grundsætninger i civilretten om culpaansvar uden for kontraktforhold og om det pønale uagtsomhedsansvar i de angelsaksiske retssystemer ikke mulighed for at godtgøre, at Kommissionen har en sådan forpligtelse til at tage hensyn til tredjemands interesser, og således heller ikke, at der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel.

(jf. præmis 59, 61, 140 og 141)