DA Den Europæiske Unions Tidende C 392/12

Appel iværksat den 25. juli 2017 af Ori Martin SA til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 1. juni 2017 i sag T-797/16, Ori Martin mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag C-463/17 P)

(2017/C 392/16)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Ori Martin SA (ved avvocato G. Belotti)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Domstol

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Rettens kendelse om afvisning i sag T-797/16 (Ori Martin spa mod Den Europæiske Unions Domstol) omgøres, og det fastslås, at Domstolen (Sjette Afdeling) i sag C-490/15P og C-505/15P, (EU:C:2016:678), tilsidesatte ORI’s ret til en retfærdig rettergang som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og Domstolen tilpligtes at betale erstatning herfor.

Anbringender og væsentligste argumenter

Det søgsmål, som Retten afviste ved den appellerede kendelse, var støttet på et enkelt anbringende: Domstolens (Sjette Afdeling) tilsidesættelse af chartrets artikel 47, navnlig en tilsidesættelse af ORI’s ret til en retfærdig rettergang. ORI gjorde nemlig gældende, at dette princip om retskultur indebærer, at en virksomhed, som er pålagt en endelig sanktion, skal kunne forstå hvilken konkret omstændighed, den er foreholdt, hvilket ligeledes gælder for at undgå gentagelse. Dette forekom ikke i det foreliggende tilfælde, idet ORI fortsat ikke er bekendt med den faktiske grund til, at virksomheden blev straffet.

Retten afviste således ORI’s søgsmål som åbenbart retligt ugrundet, idet Retten forudsatte, at erstatningspåstanden ikke var støttet på procedurens usædvanlige lange varighed, som kunne have udgjort en tilsidesættelse af chartrets artikel 47, men på en angivelig ulovlighed, som dommen var behæftet med. Retten tog ikke stilling til, om spørgsmålet om, hvorvidt en tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang, som ORI udtrykkeligt gjorde gældende, var omfattet af chartrets artikel 47. Også heraf følger hensigtsmæssigheden af denne appel, der som følge af de spørgsmål, den er støttet på, går ud over det foreliggende tilfælde.

ORI har anfægtet Rettens kendelse, da retten til en retfærdig rettergang, forstået som en ret til at kende årsagerne til, at man dømmes, er en ret, der ikke kan fratages de personer, der er adressater for kartelsanktioner, hvis i det væsentlige strafferetlige karakter nu er anerkendt i fast retspraksis. Princippet om effektiv retsbeskyttelse er et grundlæggende EU-retligt princip, som følger af medlemsstaternes fælles forfatningsretlige traditioner. Det er blevet fastsat i artikel 6 og 13 i den europæiske menneskerettighedskonvention og gentaget i chartrets artikel 47.

ORI har endvidere gjort gældende, at det fremførte spørgsmål er relevant, eftersom ansvaret for et kartel som omhandlet i artikel 23 i forordning nr. 1/2003/EF (1) er personligt, og eftersom kartelreglerne i EU hverken omfatter et objektivt ansvar eller et ansvar for overvågning.

Ingen kan således straffes i Unionen uden ansvar eller som følge af undladt overvågning. Intet princip fastsat ved retspraksis om omvendt bevisbyrde kan svække disse konklusioner.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).