ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/49

Sag anlagt den 6. september 2017 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-609/17)

(2017/C 382/61)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (ved F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda og E. de Moustier, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1144 af 26. juni 2017 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres delvist, for så vidt som den udelukker visse eksportrestitutioner, som er udbetalt af Den Franske republik for regnskabsårene 2011-2014.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som Kommissionens afgørelse i vidt omfang er baseret på, at der angiveligt foreligger alvorlige mangler med hensyn til Den Franske Republiks forpligtelse til at kontrollere vandindholdet i frosne kyllinger, som er bestemt til eksport med restitution.

Det var således ikke korrekt at fastslå, at de franske myndigheder havde tilsidesat sine forpligtelser henset til den EU-lovgivning og de skærpede foranstaltninger, som blev indført i 2010. Undersøgelserne af vandindholdet var således omfattet af den i artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 1276/2008 omhandlede kontrol med, om de frosne kyllinger, som var bestemt til eksport med restitution, var af sund, sædvanlig handelskvalitet. Efter sagsøgerens opfattelse foreskriver disse bestemmelser ikke, at enhver fysisk kontrol af frosne kyllinger, som er bestemt til eksport med restitution, omfatter en laboratorieundersøgelse af vandindholdet.

Efter sagsøgerens opfattelse tilkom det således de franske myndigheder at fastsætte, hvilke kontrolforanstaltninger, der skulle træffes, forudsat at disse stod i et rimeligt forhold til den finansielle risiko, som hviler på EGFL. I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at de franske myndigheder har vedtaget en ambitiøs ordning, som er tilpasset denne finansielle risiko.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/57

Sag anlagt den 20. september 2017 — Ferri mod ECB

(Sag T-641/17)

(2017/C 382/70)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Claudio Ferri (Rom, Italien) (ved advokat A. Campagnola)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at det fastslås, at der ikke er foretaget det tilsyn, som blev aktiveret med noten af 24. marts 2017, med hensyn til hvilket den ansvarlige tjenestegren i ECB — således som det fremgår af en udveksling af skrivelser — fandt, at den ikke var forpligtet til at træffe nogen foranstaltninger, idet spørgsmålet vedrører beskyttelsesforanstaltninger frem for tilsynsopgaver med hensyn til vedtagelsen af kriterier for tilsyn med de italienske bankers virksomhed.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at Den Europæiske Centralbank har undladt at varetage sine tilsynsopgaver med hensyn til følgende forhold:

— Manglende rettidig vedtagelse af bestemmelserne til gennemførelse af lovdekret nr. 72 af 2015 og efterfølgende manglende anvendelse af lovdekret nr. 385 af 1993, som fortsat finder anvendelse på andre former for virksomhed som følge af Banca d’Italias manglende vedtagelse af førnævnte gennemførelsesforanstaltninger.

— Banca d’Italia er ikke blevet pålagt inden for rammerne af de statslige ordninger at tilpasse den lovgivning, som finder anvendelse på tvister vedrørende anvendelse af sanktioner.

— Manglende tilsyn med, om der er sammenhæng i kriterierne for vurderingen af den effektive karakter af det nationale banksystem, som på nuværende tidspunkt tydeligvis er udformet med hensyn til meget komplekse og strukturerede pengeinstitutter, uden tegn på fleksibilitet og egentlig tilpasning.
—

Det fastslås, at der inden for den fastsatte frist og under overholdelse af formkravene er anlagt et annullationssøgsmål ved Den Europæiske Unions Ret til prøvelse af afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans afgørelse, som har medført betydelig formuetab for de tidligere lovmæssige aktionærer og fordringshavere i Banco Popular, og der afsiges i rette tid en dom til annullation af denne afgørelse.
—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten, for appelkammeret og for annullationsafdelingen.
—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder at betale sagsøgerne, med midler fra den fælles afviklingsfond oprettet i medfør af artikel 67 i forordning nr. 806/2014, en erstatning for de tab, som afgørelsen vedrørende BANCO POPULAR ESPAÑOL direkte har forvoldt dem, en erstatning, hvis beløb fastsættes til markedsværdien af bankens kapitalinstrumenter på dagen (den 6. juni 2017) forud for gennemførelsen af afviklingsordningen. Såfremt Retten ikke tager ovennævnte erstatningspåstand til følge, nedlægges subsidiært påstand om, at Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsøgerne en erstatning, hvis beløb svarer til forskellen mellem det beløb, som sagsøgerne har modtaget som betaling for deres fordringer ved anvendelsen af denne afgørelse, og det beløb, som de ville have modtaget ved en almindelig insolvensbehandling, idet denne forskel fastlægges under en værdiansættelse foretaget af en uafhængig person, som omhandlet i artikel 20, stk. 16, i forordning nr. 806/2014.
—

Den Fælles Afviklingsinstans pålægges i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder at erstatte sagsøgerne det tab, de har lidt, hvilket kan opgøres til et beløb svarende til obligationernes nominelle værdi, opgjort til nutidsværdien på datoen for afgørelsen og tillagt morarenter fra nævnte dato til det tidspunkt, betaling sker.
—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og for Andet Appelkammer.
—

Da det er praktisk umuligt at vende tilbage til tiden før gennemførelsen af ovennævnte afgørelse, fastslås det, at Den Fælles Afviklingsinstans skal erstatte det tab, som er forvoldt sagsøgerne, svarende til det beløb, de har investeret, eller til et andet beløb, som måtte blive fastsat med henblik at efterkomme dommen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/42

Sag anlagt den 7. september 2017 — Vialto Consulting mod Kommissionen

(Sag T-617/17)

(2017/C 402/56)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Vialto Consulting Kft. (Budapest, Ungarn) (ved advokat V. Christianos)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 190 951,93 EUR for det faktiske tab, som den er skyld i, at sagsøgeren har lidt, og 129 992,63 EUR for tabt fortjeneste samt morarenter fra afsigelsen af dom i nærværende sag indtil fuld betaling er sket.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 150 000 EUR i kompensation for den skade, som sagsøgerens faglige omdømme har lidt, med tillæg af morarenter fra afsigelsen af dom i nærværende sag indtil fuld betaling er sket.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med dette søgsmål ønsker aktieselskabet »Vialto Consulting Korlátolt Felelősségű Társaság« (herefter »Vialto«), at Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF, sammenholdt med artikel 268 TEUF, tilkender dette erstatning for de skader, det har lidt som følge af den ulovlige adfærd, som Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (herefter »OLAF«) og andre af Europa-Kommissionens tjenestegrene (herefter »Kommissionen«) har udvist i forbindelse med opfyldelsen af tjenesteydelseskontrakt nr. TR2010/0311 01-02/001, der er finansieret af Den Europæiske Union, og som blev indgået mellem Republikken Tyrkiets centrale finans- og kontraktenhed (CFCU) og et konsortium af virksomheder, som Vialto indgik i.

Kommissionen har navnlig — via OLAF og andre af Kommissionens tjenestegrene — forvoldt Vialto følgende skader: (a) et økonomisk tab svarende til et faktisk tab på 190 951,93 EUR; (b) et økonomisk tab svarende til tabt fortjeneste på i alt 129 992,63 EUR; og (c) en ikke-økonomisk skade på i alt 150 000 EUR svarende til den skade, som Vialtos faglige omdømme har lidt.

Vialto gør gældende, at det har lidt de ovenfor nævnte tab som følge af Kommissionens handlinger og undladelser i forbindelse med såvel den kontrol på stedet, som OLAF foretog hos Vialto, som efterfølgende. Vialto gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har tilsidesat følgende regler, der tillægger borgerne rettigheder:

— Artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 2185/1996 for så vidt angår udførelsen af den kontrol, som OLAF kan foretage, navnlig for så vidt angår OLAF’s begrænsede kompetence til at føre kontrol.

— Princippet om god forvaltningsskik, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet i forbindelse med den af OLAF foretagne kontrol.
—

OLAF udviste åbenbart ingen interesse i at afdække sandheden ved at afvise at indkalde vidner og at mødes med sagsøgeren.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/46

Sag anlagt den 22. september 2017 — Sata mod EUIPO — Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Sprøjtepistol til maling)

(Sag T-651/17)

(2017/C 402/61)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Tyskland) (ved advokat K. Manhaeve)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd (Zhejiang, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Sata GmbH & Co. KG

Det omtvistede design: EF-design »Sprøjtepistol til maling« — EF-design nr. 1259626-0001

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. juli 2017 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 914/2016-3)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen ved at indføre en bestemmelse om streng fortrolighed har indført et væsentligt element, der går ud over anvendelsesområdet for supplerende foranstaltninger som omhandlet i artikel 5, stk. 3, og artikel 14, stk. 3, i forordning (EF) nr. 715/2007, hvilket ændrer virkningen af direktivet om offentlig adgang til miljøoplysninger, Århus-forordningen og forordningen om aktindsigt og fratager disse foranstaltninger deres effektive virkning.
—

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens påstand om, at den retlige ramme for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse ikke finder anvendelse på de i denne sag omhandlede aktiviteter. Selskabet har yderligere gjort gældende, at retningslinjerne for luftfart fra 2005 kan begrunde den omhandlede finansiering.
8.

Ottende anbringende om, at Kommissionen ved at have ændret den anfægtede forordning i forhold til udkastet til den delegerede retsakt, som blev fremsat den 24. januar 2017 ved mødet i vinekspertgruppen GREX WINE, uden at medlemsstaternes eksperter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til den ændrede udgave af udkastet, har tilsidesat sin egen forpligtelse i henhold til kapitel V, punkt 28, i den internationale aftale til at »lovgive bedre« og til kapitel II, punkt 7, i den fælles forståelse mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om delegerede retsakter, som er bilagt denne interinstitutionelle aftale. Herved har Kommissionen foretaget en tilsidesættelse af de grundlæggende processuelle bestemmelser og af princippet om ligevægt mellem institutionerne.
—

Det fastslås, at der er anlagt annullationssøgsmål mod Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse om at værdiansætte selskabskapitalen i Banco Popular Español S.A. til nul EUR og efterfølgende sælge dette pengeinstitut til Banco de Santander S.A. for en EUR, og efter at have gennemgået hele den offentligt tilgængelige dokumentation og vurderet de anførte grunde, fastslås det, at Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse offentliggjort i De Europæiske Unions Tidende den 7. juni 2017 er ugyldig og skal annulleres.
4.

Fjerde og subsidiære anbringende vedrørende en anmodning om, at der indrømmes en overgangsperiode indtil det tidspunkt, hvor Kommissionen har afsluttet sin undersøgelse af skatteordninger for forskellige havne i EU, og i hvert fald af et helt års varighed. — I sagen mod Nederlandene har Kommissionen givet den nederlandske lovgiver et helt år til at tilpasse sin lovgivning og har derfor også givet et år til de berørte havne, således at de kan forberede sig på den nye situation. Intet forhold berettiger, at sagsøgerne skal indrømmes en kortere frist til at tilpasse sig den nye situation. — Under alle omstændigheder fremmer det ikke retfærdige konkurrencevilkår for havnene (eller havnemyndighederne) at forbyde foranstaltningen i én medlemsstat, mens havne i andre medlemsstater fortsat kan nyde godt heraf. I stedet for at fjerne en ulighed er det derimod netop en ulighed mellem havnene i de forskellige medlemsstater, der hermed skabes.
—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold, og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, som har frataget ejerne i BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A. deres obligationer og værdipapirer.
—

Den Fælles Afviklingsinstans afgørelse SRB/EES/2017/08 og Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 begge af 7. juni 2017 annulleres og følgelig tilpligtes SRB og Kommissionen at tilbagebetale sagsøgernes investeringer i Banco Popular eller subsidiært tilpligtes SRB og Kommissionen at betale erstatning til sagsøgerne i henhold til et ansvar uden for kontraktforhold.
—

Det fastslås, at der er anlagt et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans om beslaglæggelse af aktierne i Banco Popular, og der afsiges en dom, hvori afgørelsen annulleres og aktierne og de yderlige kapitalinstrumenter i Banco Popular følgelig gives tilbage til min klient, og i tilfælde af at dette ikke er muligt og subsidiært, betales en erstatning svarende til nettoværdien af aktierne i Banco Popular den 22. maj 2017, hvilket beløber sig til 2675424 EUR.
—

Artikel 82 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte bestemmer, at en kontraktansat skal ansættes i ansættelsesgruppe IV, såfremt vedkommende kan påvise et uddannelsesniveau svarende til afsluttede universitetsstudier af mindst tre års varighed med bevis for afsluttet uddannelse, eller erhvervsuddannelse på tilsvarende niveau. Sagsøgeren opfyldte disse kriterier og hans lønklasse skulle have været justeret i overensstemmelse hermed.
—

Europa-Kommissionens afgørelse af 29. juli 2016 ( 1 ) i sag SA33983 (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste (tjenesteydelse af almen økonomisk interesse) annulleres, navnlig: — Artikel 1, stk. 2, for så vidt som Germanwings GmbH nævnes deri. — Artikel 2, stk. 1, for så vidt som deri fastsatte tilbagesøgning vedrører Germanwings GmbH.
—

Subsidiært i tilfælde af, at Domstolen finder, at der ikke foreligger en undladelse af at handle, har sagsøgeren nedlagt påstand om, at Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 14. marts 2017 om udvælgelse og tildeling af tilskud til aktioner, som bidrager til projekter af fælles interesse i henhold til Connecting europe-faciliteten inden for transeuropæisk energiinfrastruktur (C(2017) 1593 final), annulleres.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/39

Sag anlagt den 6. august 2017 — Gestvalor 2040 m.fl. mod SRB

(Sag T-520/17)

(2017/C 402/52)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Gestvalor 2040, SL (Madrid, Spanien) og 596 andre sagsøgere (ved advokat P. Rúa Sobrino)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgernes påstande

Sagsøgerne har nedlagt påstand om, at Retten realitetsbehandler nærværende annullationssøgsmål mod »Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A., med identifikationsnummer for juridiske personer 80H66LPTVDLM0P28XF25, adresseret til FROB (SRB/EES/2017/08)«, og at Retten efter behørig behandling af sagen

— annullerer den anfægtede afgørelse,

— fastslår, at artikel 18 og 29 i forordning (EU) nr. 806/2014 er ulovlige og ikke kan finde anvendelse, og

— tilpligter Den Fælles Afviklingsinstans at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-497/17, Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans og T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen undlod at give en tilstrækkelig begrundelse under tilsidesættelse af artikel 296 TEUF på grund af uforholdsmæssigt mange overstregninger i den offentliggjorte version af den anfægtede afgørelse, der forhindrer sagsøgeren i at få kendskab til grundlaget for den og Domstolen i at foretage sin prøvelse.
—

Kommissionen tilpligtes at betale et passende beløb, hvis størrelse fastsættes af Retten, i erstatning for det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab.
—

Sagsøgte/EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og for appelkammeret.
—

Indkaldelse til den almindelige udvælgelsesprøve — Administratorer og assistenter inden for byggesektoren — EPSO/AD/342/17 (AD 6) — Ingeniører inden for området bygningsforvaltning (herunder miljøingeniører og serviceingeniører) — EPSO/AST/141/17 (AST 3) — Jobprofil 1: Koordinatorer/teknikere til bygningskonstruktion — Jobprofil 2: Bygningskoordinatorer/teknikere inden for områderne luftkonditionering og elektromekanisk og elektrisk ingeniørarbejde — Jobprofil 3: Assistenter inden for områderne sikkerhed på arbejdspladsen og bygningssikkerhed, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende nr. C 242 A den 27. juli 2017, annulleres.
1.

Første anbringende vedrørende flere åbenbart urigtige skøn — Henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1351/2014 (2) Forordningen vedrører en anden personkreds end sagsøgerens og udgør derfor ikke et passende grundlag for at opføre sagsøgeren på den omtvistede liste. — Påstanden om aftalemisligholdelse Rådet har bl.a. begrundet beslutningen om at opføre sagsøgeren på den omtvistede liste med, at han havde ledt aftaleforhandlingerne med Siemens Gas Turbine Technologies OOO om den oprindelige leveringsaftale, hvorved bestemmelserne i denne oprindelige leveringsaftale efterfølgende blev tilsidesat. Bedømmelsen af, om der faktisk foreligger en aftalemisligholdelse, skal foretages i henhold til russisk ret. Leveringsaftaleparterne skulle have indbragt sagen for forligsdomstolen i Moskva. Så længe denne forligsdomstol ikke har afgjort sagen, udgør påstanden om aftalemisligholdelse et ikke-tilstrækkeligt solidt faktisk grundlag, og den er ikke egnet som begrundelse for afgørelse 2017/1418 (FUSP). — Overførsel af gasturbiner til Krim Sagsøgeren bliver foreholdt at være ansvarlig for overførslen af gasturbiner til Krim. De offentliggjorte pressemeddelelser er tvetydige og er støttet på oplysninger fra anonyme kilder. Det påhviler de kompetente EU-myndigheder at godtgøre, at den fremsatte begrundelse er velbegrundet, og ikke [sagsøgeren] at føre et negativt bevis for, at begrundelsen ikke er velbegrundet. — Tilsidesættelse af grundlæggende principper i den humanitære folkeret Rusland er folkeretligt forpligtet til at genoprette og opretholde den offentlige orden på Krim, hvilken i dag også omfatter en sikker og bestandig energiforsyning. Der er i begrundelsen til afgørelse 2017/1418 (FUSP) hverken blevet taget hensyn til det humanitære behov for en sådan energiforsyning eller til bestemmelserne i den humanitære folkeret.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/40

Sag anlagt den 4. august 2017 — La Guirigaña m.fl. mod EIB og SRB

(Sag T-613/17)

(2017/C 424/58)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: La Guirigaña, S.L. (Madrid, Spanien) og 7 andre sagsøgere (ved advokat J. Díaz-Patón Porras)

Sagsøgte: Den Europæiske Centralbank (EIB) og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

Det fastslås, at der er anlagt søgsmål med påstand om, at Den Europæiske Union ifalder erstatningsansvar for de handlinger og undladelser, som kan tilregnes Den Europæiske Centralbank, og at der samtidig er anlagt søgsmål til prøvelse af Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse af 7. juni 2017. Desuden har sagsøgerne nedlagt påstand om, at Retten, efter at have fulgt de fornødne retslige procedurer:

— fastslår, at Den Europæiske Union ifalder erstatningsansvar over for sagsøgerne,

— annullerer og ophæver virkningerne af Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse af 7. juni 2017 og

— subsidiært for det tilfælde, at Retten ikke tager de ovennævnte påstande til følge, træffer afgørelse om, at sagsøgerne har krav på erstatning fra Den Fælles Afviklingsfond.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-497/17, Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans og T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.
—

Det fastslås, at der er anlagt søgsmål til prøvelse af Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på det udvidede eksekutivmøde den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A. i henhold til bestemmelserne i artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juli 2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010. Der gives forudgående adgang til samtlige akter i sagen samt til at fremsætte supplerende bemærkninger, og den anfægtede afgørelse annulleres eller tilbagekaldes, idet sagsøgeren genindsættes i alle sine formuerettigheder under overholdelse af kravet om fuld erstatning.