Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Praejudicielle spoergsmaal - Domstolens kompetence - graenser - fremlaeggelse under sagens behandling for Domstolen af andre faktiske omstaendigheder end dem, der er beskrevet i forelaeggelsesdommen - Domstolens forpligtelse til at holde sig til de faktiske omstaendigheder, der fremgaar af forelaeggelsesdommen

(EF-traktaten, art. 177; statutten for EF-Domstolen, art. 20)

2 Socialpolitik - tilnaermelse af lovgivningerne - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987 - medlemsstaternes mulighed for at fastsaette et loft over garantien for betaling af arbejdstagernes tilgodehavender - forpligtelse til at underrette Kommissionen om de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser paa omraadet - raekkevidde - tilsidesaettelse - foelger

(Raadets direktiv 80/987, art. 4, stk. 3, og art. 11)

Sammendrag

1 I henhold til traktatens artikel 177, som er baseret paa en klar adskillelse mellem de nationale retters og Domstolens funktioner, henhoerer bedoemmelsen af de faktiske omstaendigheder under den nationale rets kompetence. Domstolen har saaledes alene kompetence til at traeffe afgoerelse vedroerende fortolkningen og gyldigheden af en EF-forskrift paa grundlag af de faktiske omstaendigheder, saadan som de er beskrevet af den nationale ret. Desuden vil en aendring af de praejudicielle spoergsmaals indhold vaere uforenelig med Domstolens opgaver i henhold til traktatens artikel 177 og med dens forpligtelse til at give medlemsstaternes regeringer samt andre beroerte parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen, naar henses til, at det i henhold til denne bestemmelse kun er forelaeggelsesbeslutningerne, der meddeles de paagaeldende parter.

2 Artikel 4, stk. 3, og artikel 11 i direktiv 80/987 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens er ikke til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser, som fastsaetter er loft over garantien for betaling af arbejdstagernes tilgodehavender, naar medlemsstaten har undladt at underrette Kommissionen om fremgangsmaaderne ved fastsaettelse af loftet.

Det fremgaar hverken af artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 80/987, som paalaegger de medlemsstater, der i henhold til bestemmelsens foregaaende afsnit har fastsat et loft over garantien for betaling af arbejdstagernes tilgodehavender, en forpligtelse til at underrette Kommissionen om fremgangsmaaderne ved fastsaettelse af loftet, at denne forpligtelse medfoerer, at Faellesskabet skal ivaerksaette en kontrol med hensyn til de fremgangsmaader, som medlemsstaten har fulgt, eller at medlemsstaternes udnyttelse af muligheden for at fastsaette et loft, er underordnet en udtrykkelig eller stiltiende godkendelse fra Kommissionens side. Hverken paa grundlag af ordlyden af eller formaalet med den naevnte direktivbestemmelse kan det antages, at medlemsstaternes undladelse af at opfylde forpligtelsen til forudgaaende underretning i sig selv kan medfoere, at det saaledes fastsatte loft bliver ugyldigt.

Formaalet med forpligtelsen til underretning i direktivets artikel 4, stk. 3, andet afsnit, er saaledes alene, at Kommissionen kan blive bekendt med, om medlemsstaterne har udnyttet den i foerste afsnit angivne mulighed og i givet fald, hvorledes.

Med hensyn til direktivets artikel 11, stk. 2, som forpligter medlemsstaterne til at meddele Kommissionen teksten til de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af direktivet, fremgaar det klart heraf, at denne bestemmelse vedroerer forholdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen, og ikke giver borgerne nogen rettigheder, som kan anses for at blive tilsidesat ved en medlemsstats tilsidesaettelse af en forpligtelse til at give forudgaaende underretning til Kommissionen om de fremgangsmaader, som anvendes ved fastsaettelsen af det i direktivets artikel 4, stk. 3, omhandlede loft.