Domstolens Dom (Fjerde Afdeling) af 8. marts 2001. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik. - Traktatbrud - Manglende gennemførelse af direktiv 97/52/EF. - Sag C-97/00.



Samling af Afgørelser 2001 side I-02053



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - sikring af direktivernes effektivitet nødvendig

(Art. 10, stk. 1, EF og art. 249, stk. 3, EF)

Sammendrag

$$Ifølge artikel 10, stk. 1, EF træffer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. Disse retsakter er bl.a. direktiver, der efter artikel 249, stk. 3, EF med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som de rettes til. Dette indebærer for hver medlemsstat, som et direktiv rettes til, at den inden for sin nationale retsorden skal træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre direktivet fuld virkning i overensstemmelse med dets formål.

(jf. præmis 9)

Parter

I sag C-97/00,

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Nolin, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøger,

mod

Den Franske Republik ved K. Rispal-Bellanger og S. Pailler, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, aftaler om offentlige indkøb og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 328, s. 1), idet den ikke har givet meddelelse om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme samtlige direktivets bestemmelser, eller idet den ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivet,

har

DOMSTOLEN

(Fjerde Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Edward og S. von Bahr (refererende dommer),

generaladvokat: J. Mischo

justitssekretær: R. Grass,

på grundlag af den refererende dommers rapport,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 14. december 2000,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. marts 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, aftaler om offentlige indkøb og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 328, s. 1, herefter »direktivet«), idet den ikke har givet meddelelse om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme samtlige direktivets bestemmelser, eller idet den ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2 Direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, bestemmer, at medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 13. oktober 1998, og at de straks underretter Kommissionen herom.

3 Da Kommissionen ikke havde modtaget underretning fra den franske regering om de foranstaltninger, der var blevet truffet til gennemførelse af direktivet, og ikke havde oplysninger, der gav den grundlag for at fastslå, at Den Franske Republik havde vedtaget de nødvendige bestemmelser med hensyn hertil, fremsendte Kommissionen den 18. december 1998 en åbningsskrivelse, hvori den opfordrede denne medlemsstat til at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.

4 De franske myndigheder besvarede ikke denne åbningsskrivelse. Kommissionen fremsendte under disse omstændigheder ved skrivelse af 3. september 1999 en begrundet udtalelse til Den Franske Republik og opfordrede den til at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder fra meddelelsen heraf.

5 Ved skrivelse af 6. januar 2000 oplyste de franske myndigheder Kommissionen om, at proceduren til vedtagelse af et dekret til gennemførelse af direktivet var i gang, og at dette dekret snart ville blive forelagt Conseil d'État (Frankrig). Myndighederne angav også, at direktivet allerede var blevet delvist gennemført i fransk ret ved økonomi-, finans-, og industriministerens bekendtgørelse af 22. april 1998, som fastsætter de tærskelbeløb, hvorfra udbudsbekendtgørelser skal offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

6 Da Kommissionen ikke modtog oplysninger om, at det nævnte udkast til dekret var blevet vedtaget, besluttede den at anlægge nærværende sag.

7 Den Franske Republik har ikke i sit svarskrift bestridt det påståede traktatbrud. Den har imidlertid anmodet Domstolen om at fastslå, at proceduren til direktivets gennemførelse er ved at blive afsluttet.

8 Den franske regering har i den forbindelse for det første henvist til, at direktivet allerede delvist er blevet gennemført ved den i denne doms præmis 5 nævnte bekendtgørelse af 22. april 1998. For det andet har den gjort gældende, at et udkast til dekret på nuværende tidspunkt er til behandling på tværministerielt plan og meget snart vil blive forelagt Conseil d'État.

9 Det bemærkes, at ifølge artikel 10, stk. 1, EF træffer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. Disse retsakter er bl.a. direktiver, der efter artikel 249, stk. 3, EF med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som de rettes til. Dette indebærer for hver medlemsstat, som et direktiv rettes til, at den inden for sin nationale retsorden skal træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre direktivet fuld virkning i overensstemmelse med dets formål (jf. dom af 17.6.1999, sag C-336/97, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 3771, præmis 19).

10 I denne sag er direktivet ikke gennemført fuldstændigt inden for den i direktivet fastsatte frist, og Kommissionens påstand skal derfor tages til følge.

11 Det skal således fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Franske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Fjerde Afdeling)

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, aftaler om offentlige indkøb og offentlige bygge- og anlægskontrakter, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.