Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri udveksling af tjenesteydelser - traktatbestemmelser - anvendelsesområde - frivillig pensionsforsikring - omfattet

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF) og art. 60 (nu art. 50 EF))

2. Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - indkomstskat - fradragsret for præmier til frivillig pensionsforsikring i den skattepligtige indkomst - ingen fradragsret for præmier til en pensionsinstitution i en anden medlemsstat, selv om den udbetalte pension beskattes - retsstridigt - begrundelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF))

Sammendrag

1. Traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser finder anvendelse på en frivillig pensionsforsikringsordning, idet de præmier, den forsikrede betaler, udgør den økonomiske modydelse for de pensioner, der vil blive udbetalt til den forsikrede, når denne holder op med at arbejde, og præmierne utvivlsomt har karakter af betaling for den institution, der modtager dem. I traktatens artikel 60 (nu artikel 50 EF) bestemmes det således, at kapitlet om tjenesteydelser finder anvendelse på ydelser, som normalt udføres mod betaling, og det er blevet fastslået, at det væsentlige kendetegn ved betalingen i bestemmelsens forstand findes i det forhold, at den udgør den økonomiske modydelse for den pågældende tjenesteydelse.

( jf. præmis 26 og 27 )

2. Traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) skal fortolkes således, at den er til hinder for skattebestemmelser i en medlemsstat, hvorefter adgangen til i forbindelse med indkomstbeskatningen at fradrage præmier til frivillig pensionsforsikring, som indbetales til pensionsinstitutioner, der er etableret i andre medlemsstater, begrænses eller udelukkes - samtidig med at sådanne præmier kan fradrages, når de indbetales til institutioner, der er etableret i den førstnævnte medlemsstat - såfremt bestemmelserne ikke samtidig udelukker, at pensioner, der udbetales af sådanne pensionsinstitutioner, kan beskattes.

I betragtning af, hvilken betydning det ved indgåelse af en pensionsforsikringsaftale har, at der hermed er mulighed for at opnå skattelettelser, vil sådanne regler kunne afholde de pågældende fra at tegne frivillige pensionsforsikringer hos selskaber, der er etableret i andre medlemsstater, og sådanne forsikringsselskaber fra at udbyde deres tjenesteydelser på markedet i den førstnævnte medlemsstat.

Hensynet til at sikre sammenhæng i det nationale skattesystem, hensynet til en effektiv skattekontrol og hensynet til at opretholde skattegrundlaget kan af følgende grunde ikke begrunde sådanne bestemmelser:

- For det første er der ikke en direkte sammenhæng mellem adgangen til at fradrage forsikringspræmier og beskatningen af de udbetalte pensioner, og i kraft af dobbeltbeskatningsoverenskomster er sammenhængen i skattesystemet ikke sikret i forbindelse med den enkelte skattepligtige person.

- For det andet er der intet til hinder for, at de pågældende skattemyndigheder kræver, at den skattepligtige fremlægger de beviser, som de finder nødvendige for at kunne bedømme, om betingelserne for fradragsretten for præmierne er opfyldt, og en medlemsstat kan desuden påberåbe sig direktiv 77/799 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter med henblik på at fremskaffe alle oplysninger, der vil kunne sætte den i stand til at foretage en korrekt indkomstskatteansættelse, og effektiviteten af kontrollen med, at de pensioner, der udbetales, beskattes, kan sikres ved midler, der er mindre restriktive for den frie udveksling af tjenesteydelser.

- For det tredje hører hensynet til at undgå et tab af skatteindtægter ikke til de hensyn, der er anført i traktatens artikel 56 (efter ændring nu artikel 46 EF), og kan ikke anses for at være et af de tvingende almene hensyn, og en eventuel skattemæssig fordel, som tjenesteydere måtte have på grund af en lav beskatning i den medlemsstat, hvor de er etableret, kan ikke tjene som begrundelse for, at en anden medlemsstat skattemæssigt udsætter tjenesteydelsesmodtagere i den sidstnævnte stat for en mindre fordelagtig behandling.

( jf. præmis 31, 32, 37, 41, 49-52, 56 og 57 samt domskonkl. )