Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – kosttilskud – direktiv 2002/46 – forbud mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – foranstaltning til forbedring af det indre markeds funktion – retsgrundlag – artikel 95 EF – krav om at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed

[Art. 95 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, art. 3, art. 4, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra b), og bilag I og II]

2. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning – forbud, der udspringer af en fællesskabsforanstaltning, mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – ikke tilladt – begrundelse – beskyttelse af folkesundheden – betingelser

[Art. 28 EF og 30 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, art. 3, art. 4, stk. 1, art. 4, stk. 5, og art. 15, stk. 2, litra b), og bilag I og II]

3. Fælles handelspolitik – regler fastsat af Fællesskabets institutioner – forordning nr. 3285/94 – formål – liberalisering af indførslen til Fællesskabet af goder hidrørende fra tredjestater – betydning for betingelserne for markedsføringen af disse goder – foreligger ikke – følge

(Rådets forordning nr. 3285/94)

4. Tilnærmelse af lovgivningerne – kosttilskud – direktiv 2002/46 – harmoniseringsforanstaltninger – forbud mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet – foreligger ikke

[Art. 5, stk. 2, EF og art. 95, stk. 3, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, art. 3, art. 4, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra a) og b)]

5. Tilnærmelse af lovgivningerne – kosttilskud – direktiv 2002/46 – harmoniseringsforanstaltninger – forbud mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet – foreligger ikke

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, 11. betragtning, art. 3, art. 4, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra b) og bilag II]

6. Tilnærmelse af lovgivningerne – kosttilskud – direktiv 2002/46 – harmoniseringsforanstaltninger – forbud mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – tilsidesættelse af respekten for forbrugerens privatliv og familieliv – foreligger ikke

[Art. 6, stk. 2, EU; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, art. 3, art. 4, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra b)]

7. Fællesskabsret – principper – grundlæggende rettigheder – ejendomsretten – ret til fri erhvervsudøvelse – begrænsninger – forbud, der udspringer af en fællesskabsforanstaltning, mod markedsføring af kosttilskud, der indeholder visse vitaminer eller mineraler – indgreb i ejendomsretten – foreligger ikke – indgreb i retten til fri erhvervsudøvelse for producenterne af disse goder – tilladt – hindring begrundet i almene hensyn – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – foreligger ikke

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46, art. 3, art. 4, stk. 1, og art. 15, stk. 2, litra b)]

Sammendrag

1. Når der foreligger hindringer for samhandelen, eller det er sandsynligt, at sådanne hindringer vil opstå fremover, fordi medlemsstaterne har truffet eller er ved at træffe forskellige foranstaltninger med hensyn til en vare eller en varekategori, således at der sikres forskellige beskyttelsesniveauer, og således at de pågældende varer af denne grund forhindres i at bevæge sig frit i Fællesskabet, indeholder artikel 95 EF en bemyndigelse for fællesskabslovgiver til at gribe ind og vedtage de nødvendige foranstaltninger.

Følgelig er artikel 95 EF det eneste egnede retsgrundlag for vedtagelse af bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud, henset til de forskellige nationale regler, som gjaldt herfor inden direktivets vedtagelse, og som kunne hindre deres frie bevægelighed og således direkte påvirke det indre markeds funktion på dette område.

Sådanne bestemmelser skal imidlertid respektere såvel artikel 95, stk. 3, EF, der udtrykkeligt kræver et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed ved gennemførte harmoniseringsforanstaltninger, som de retlige principper, der er fastsat i traktaten eller i retspraksis, bl.a. proportionalitetsprincippet. Den omstændighed, at hensynet til menneskers sundhed er lagt til grund for beslutningen om forbud i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 i forening mod at markedsføre kosttilskud, der indeholder vitaminer, mineraler eller vitaminpræparater og mineralske stoffer, der ikke er optaget på listerne, der er knyttet til dette direktiv, ændrer ikke ved denne vurdering.

(jf. præmis 31, 32, 35, 40 og 42)

2. Bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud i forening udgør en restriktion for de frie varebevægelser mellem medlemsstaterne som omhandlet i artikel 28 EF. Ved at forbyde markedsføring inden for Fællesskabet af kosttilskud, der indeholder vitaminer, mineraler eller vitaminpræparater og mineralske stoffer, der ikke er optaget på listerne, der er knyttet til dette direktiv, er disse bestemmelser egnede til at hindre den frie bevægelighed for kosttilskud inden for Fællesskabet. En sådan foranstaltning, der er begrundet i hensyn vedrørende beskyttelsen af menneskers sundhed, kan imidlertid begrundes i medfør af artikel 30 EF, såfremt den er nødvendig og forholdsmæssig, henset til målet.

For at opfylde betingelsen om forholdsmæssighed bør et forbud mod markedsføring af produkter, der indeholder stoffer, der ikke er optaget på positivlister, som er fastsat i de gældende fællesskabsbestemmelser, være ledsaget af en procedure, som gør det muligt at føje et givent stof til disse lister, der er i overensstemmelse med de almindelige fællesskabsretlige principper, bl.a. princippet om god forvaltningsskik og princippet om retssikkerhed. En sådan procedure skal være let tilgængelig i den forstand, at den skal være udtrykkeligt nævnt i en almengyldig retsakt, der er bindende for de berørte myndigheder, og skal kunne afsluttes inden for en rimelig frist. En anmodning om optagelse af et stof på listen over tilladte stoffer kan kun afslås af de kompetente myndigheder efter en tilbundsgående evaluering af den risiko, som anvendelse af stoffet indebærer for den offentlige sundhed på grundlag af de mest pålidelige videnskabelige data, der er til rådighed, og de seneste internationale forskningsresultater. Såfremt resultatet af proceduren bliver et afslag, skal afslaget kunne indbringes for domstolene.

Den procedure, der er fastsat i artikel 4, stk. 5, i direktiv 2002/46, som gør det muligt at tilføje et vitamin, mineral eller vitaminpræparater og mineralske stoffer til de nævnte listerne, opfylder disse betingelser.

(jf. præmis 48-51, 72-74 og 89)

3. Forordning nr. 3285/94 om den fælles importordning og om ophævelse af forordning nr. 518/94 har til formål at liberalisere indførslen til Fællesskabet af goder hidrørende fra tredjestater. Den har derimod ikke til formål at liberalisere markedsføringen af disse goder, hvilket er en fase efter indførsel. Det følger heraf, at denne forordning er uden relevans for vurderingen af, om fællesskabsforanstaltninger, der har til virkning at forbyde markedsføring inden for Fællesskabet af goder, der indføres fra tredjestater, som ikke opfylder betingelserne for en sådan markedsføring af grunde vedrørende beskyttelsen af menneskers sundhed, er lovlige.

(jf. præmis 95 og 96)

4. Bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud er ikke i strid med subsidiaritetsprincippet, der er knæsat i artikel 5, stk. 2, EF.

Det forbud, der er fastsat i disse bestemmelser, mod at markedsføre kosttilskud, der ikke er i overensstemmelse med direktiv 2002/46, der er suppleret af en pligt, der påhviler medlemsstaterne i medfør af direktivets artikel 15, stk. 2, litra b), til at tillade markedsføring af kosttilskud, der er i overensstemmelse med direktivet, har til formål at fjerne de hindringer, der følger af forskelle mellem de nationale regler om vitaminer, mineraler og vitaminpræparater og mineralske stoffer, der er tilladt eller forbudt ved fremstillingen af kosttilskud, samtidig med, at der i overensstemmelse med artikel 95, stk. 3, EF sikres et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed. Hvis det overlodes til medlemsstaterne at regulere markedsføringen af kosttilskud, der ikke er i overensstemmelse med direktiv 2002/46, ville den uensartede udvikling af de nationale lovgivninger fortsætte, og dermed også hindringerne for samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencefordrejningen for så vidt angår disse produkter. Ligeledes ville det formål, som bestemmelserne i nævnte direktivs artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), bidrager til, ikke kunne opnås på tilfredsstillende måde ved, at der alene træffes foranstaltninger på medlemsstatsniveau, og ville forudsætte, at der træffes foranstaltninger på fællesskabsplan.

(jf. præmis 105-108)

5. Bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud er ikke i strid med ligebehandlingsprincippet.

Det forbud, der er fastsat i disse bestemmelser, mod at markedsføre kosttilskud, der indeholder vitaminpræparater og mineralske stoffer, som ikke er optaget på positivlisten i bilag II til direktiv 2002/46, hviler på den omstændighed, at disse stoffer ikke på tidspunktet for direktivets vedtagelse havde været genstand for en videnskabelig evaluering foretaget af de kompetente myndigheder, der var egnet til at sikre, at de opfyldte de kriterier om sikkerhed og optagelse i organismen, som er anført i 11. betragtning til direktivet, i modsætning til stoffer, der er optaget på disse lister. Denne forskel for så vidt angår situationen begrundede således en forskellig behandling, og det kan således ikke med rette gøres gældende, at ligebehandlingsprincippet er blevet tilsidesat.

(jf. præmis 116, 118 og 119)

6. Den omstændighed, at bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud kan berøve personer retten til at indtage kosttilskud, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, kan ikke anses for at udgøre en tilsidesættelse af respekten for disse personers privatliv og familieliv som omhandlet i artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.

(jf. præmis 123 og 124)

7. Princippet om ejendomsrettens ukrænkelighed såvel som princippet om ret til fri erhvervsudøvelse er et led i de almindelige fællesskabsretlige grundsætninger. De nævnte rettigheder er imidlertid ikke absolutte rettigheder, men skal ses i sammenhæng med deres funktion i samfundet. Ejendomsretten og retten til fri erhvervsudøvelse kan derfor underlægges begrænsninger, forudsat at sådanne begrænsninger er nødvendige for at tilgodese almene hensyn, som Fællesskabet forfølger, og forudsat at begrænsningerne ikke, når henses til deres formål, indebærer et uforholdsmæssigt og uantageligt indgreb over for det centrale indhold af de beskyttede rettigheder.

I denne forbindelse anfægter det forbud, der er fastsat i bestemmelserne i artikel 3, artikel 4, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, litra b), i direktiv 2002/46 om kosttilskud mod salg og markedsføring på Fællesskabets marked af kosttilskud, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, på ingen måde ejendomsretten. Ingen erhvervsdrivende kan nemlig gøre krav på ejendomsret til en markedsandel, som han havde på et tidspunkt før vedtagelsen af en foranstaltning, der påvirker dette marked, da en sådan markedsandel blot er en midlertidig økonomisk position, som er undergivet de vilkår, der følger af skiftende omstændigheder.

Derimod kan dette forbud begrænse retten til fri erhvervsudøvelse for producenterne af kosttilskud. En sådan restriktion kan imidlertid ikke, under hensyn til den almene interesse, som udgøres af den med forbudsforanstaltningen tilsigtede beskyttelse af menneskers sundhed, anses for at gribe uforholdsmæssigt ind i disse producenters ret til fri erhvervsudøvelse.

(jf. præmis 126-129)