ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 377/5

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 7. oktober 2013 — Società cooperativa Madonna dei miracoli mod Regione Abruzzo og Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-82/13) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles landbrugspolitik - fælles foranstaltninger - Kommissionens manglende udbetaling af tilskuddet - en medlemsstats tilbagekaldelse af sit bidrag - faktisk spørgsmål - intern situation - Domstolen åbenbart inkompetent - beskrivelse af de faktiske omstændigheder - utilstrækkelig - hypotetisk spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)

2013/C 377/08

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Società cooperativa Madonna dei miracoli

Sagsøgte: Regione Abruzzo og Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 185, s. 9), af Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1), af Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (EFT L 91, s. 1), samt af Kommissionens beslutning af 7. juni 1990 om fastlæggelse af udvælgelseskriterier for investeringer vedrørende forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og skovbrugsprodukter (EFT L 163, s. 71) — fælles foranstaltninger — Kommissionens manglende udbetaling af tilskuddet — medlemsstat, der ikke har udbetalt sit bidrag som følge af Kommissionens manglende udbetaling

Konklusion

1) Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare de af Consiglio di Stato (Italien) forelagte spørgsmål.

2) Iøvrigt er det åbenbart, at anmodningen om præjudiciel afgørelse skal afvises.

(1) EUT C 147 af 25.5.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/16

Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 6. februar 2014 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi — Polen) — Marcin Jagiełło mod Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

(Sag C-33/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Domstolens procesreglements artikel 99 - beskatning - moms - sjette direktiv - ret til fradrag - nægtelse - faktura udstedt af et selskab med et navn, det var stillet til rådighed))

2014/C 175/18

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Marcin Jagiełło

Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi — fortolkning af artikel 4, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 5, stk. 1, samt artikel 17, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — ret til fradrag af indgående moms — nægtelse af ret til momsfradrag til en modtager af leveringer i det tilfælde, hvor sælgeren anvender en anden persons firmanavn — sløring af sælgerens egen virksomhed — faktura udstedt af en anden person end sælgeren — ikke nødvendigt at godtgøre køberens kendskab til den omstændighed, at den omhandlede transaktion stod i forbindelse med et strafbart forhold eller uregelmæssigheder begået af sælgeren eller af en person, der har samarbejdet med denne

Konklusion

Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/115/EF af 20. december 2001, skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person nægtes ret til at fratrække skyldig eller betalt for varer, som han har fået leveret, eftersom leveringen, når der tages hensyn til strafbare forhold eller uregelmæssigheder foretaget af den person, der har udstedt fakturaen vedrørende denne levering, anses for rent faktisk ikke at være foretaget af denne udsteder, medmindre det i betragtning af de objektive forhold, og uden at den afgiftspligtige person afkræves beviser, som ikke påhviler ham, godtgøres, at denne afgiftspligtige person ikke vidste eller ikke burde vide, at denne levering var indblandet i momssnyd, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 141 af 18.5.2013.
1)

Bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), navnlig denne forordnings artikel 61 og 62, skal fortolkes således, at de hverken kræver eller i princippet forbyder vedtagelse af nationale bestemmelser, der fastsætter, at en lokal aktionsgruppe, som opfylder samtlige de betingelser, der er opregnet i denne forordnings artikel 62, stk. 1, kun kan udøve sin aktivitet under en bestemt juridisk form. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret at sikre sig, at sådanne bestemmelser, henset til samtlige deres relevante karakteristika, ikke hindrer nævnte forordnings direkte anvendelighed, og at de præciserer udøvelsen af det skøn, der er tildelt medlemsstaterne ved samme forordning, alt sammen inden for grænserne af forordningens bestemmelser. Det påhviler ligeledes den forelæggende ret at sikre sig, at disse nationale bestemmelser overholder bestemmelserne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og de almindelige principper i EU-retten.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/18

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 30. januar 2014 — France Telecom España, SA mod Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona — Spanien)

(Sag C-25/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/20EF - afgift for privat brug eller særlig udnyttelse af det lokale offentlige areal, der pålægges operatører, der leverer elektroniske kommunikationstjenester - artikel 99 i Domstolens procesreglement - besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis))

2014/C 112/21

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: France Telecom España, SA

Sagsøgt: Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Contencioso Administrativo de Barcelona — fortolkning af artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«) (EFT L 108, s. 21) — afgifter for brugsrettigheder og tilladelser til installation af faciliteter — lokalt offentligt areal — overdragelse af rettigheder og overdragelse af administrationen af brugen

Konklusion

EU-retten skal på baggrund af dom af 12. juli 2012, Vodafone España og France Telecom España (forenede sager C-55-11, C-57/11 og C-58/11, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) fortolkes således, at den er til hinder for opkrævning af en afgift, der pålægges for brug og udnyttelse af faciliteter, der installeres på, over eller under offentlig eller privat ejendom i henhold til artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«) på de operatører, der leverer elektroniske kommunikationstjenester, som ikke er indehavere af de pågældende faciliteter.

(1) EUT C 108 af 13.4.2013.
2)

Artikel 7 i direktiv 90/314 skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke har nogen skønsmargen for så vidt angår omfanget af de risici, der skal være dækket af den garanti, som rejsearrangøren eller -formidleren skal indfri over for forbrugerne. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om de kriterier, der er fastsat af den berørte medlemsstat med henblik på fastsættelse af garantibeløbet, har til formål eller til følge at begrænse omfanget af de risici, som garantien skal dække, hvilket i givet fald er åbenbart uforeneligt med de forpligtelser, der følger af det nævnte direktiv, og udgør en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten, som, under forudsætning af at det konstateres, at der foreligger en direkte årsagssammenhæng, vil kunne medføre et erstatningsansvar for den berørte medlemsstat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/19

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 30. januar 2014 — Paola C mod Presidenza del Consiglio dei Ministri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Ordinario di Firenze — Italien)

(Sag C-122/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv 2004/80/EF - artikel 12 - erstatning til ofre for forsætlige voldsforbrydelser - ren intern situation - Domstolen åbenbart inkompetent))

2014/C 112/22

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Ordinario di Firenze

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Paola C.

Sagsøgt: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Ordinario di Firenze — fortolkning af artikel 12 i Rådets direktiv 2004/80/EF af 29. april 2004 om erstatning til ofre for forbrydelser (EUT L 261, s. 15) — anvendelsesområde — lovgivning, der ikke fastsætter en ordning for erstatning til ofre for forsætlige voldsforbrydelser begået på det nationale område, der garanterer en rimelig og passende erstatning til alle ofre for voldsforbrydelser

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Tribunale ordinario di Firenze (Italien) har forelagt.

(1) EUT C 141 af 18.5.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 102/10

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 14. november 2013 — Glaxosmithkline Biologicals SA og Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG mod Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-210/13) (1)

((Humanmedicinske lægemidler - supplerende beskyttelsescertifikat - forordning (EF) nr. 469/2009 - begreberne »aktiv ingrediens« og »sammensætning af aktive ingredienser« - adjuvans))

2014/C 102/13

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Glaxosmithkline Biologicals SA og Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af artikel 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1) — begrebet »aktiv ingrediens« og »sammensætning af aktive ingredienser« — adjuvans, som ikke selv har en terapeutisk virkning, men som forstærker den terapeutiske virkning af et antigen

Konklusion

Artikel 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at ligesom en adjuvans ikke er omfattet af begrebet »aktiv ingrediens« i den forstand, hvori begrebet er anvendt i denne bestemmelse, er en kombination af to stoffer, hvoraf det ene er en aktiv ingrediens, der selv har terapeutiske virkninger, og det andet er en adjuvans, der forstærker disse terapeutiske virkninger uden dog selv at have nogen terapeutisk virkning, ikke omfattet af begrebet »sammensætning af aktive ingredienser« i den forstand, hvori begrebet er anvendt i den nævnte bestemmelse.

(1) EUT C 189 af 29.6.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 102/9

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 12. december 2013 — Getty Images (US), Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-70/13 P) (1)

((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 1, litra b) og c) - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - ordmærket PHOTOS.COM - delvist afslag på registrering - ligebehandling - pligt for Harmoniseringskontoret til at tage hensyn til sin tidligere beslutningspraksis - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet))

2014/C 102/11

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Getty Images (US), Inc. (ved advokat P. Olson)

Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 21. november 2012 i sag T-338/11 Getty Images mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret for en påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. april 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (R 1381/2010-2) vedrørende afvisning af klagen over undersøgerens afgørelse, som delvist afslog registrering af ordmærket »PHOTOS.COM« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 42 og 45 — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og artikel 7 stk. 3, i forordning nr. 207/2009 — mangel på fornødent særpræg

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Getty Images (US) Inc. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 101 af 6.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/5

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Marek Marszałkowski mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

(Sag C-177/13 P) (1)

((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om EF-figurmærket, der indeholder ordbestanddelene »Walichnowy« og »Marko« - indsigelse fra indehaveren af EF-ordmærket MAR-KO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling))

2014/C 184/06

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Marek Marszałkowski (ved Conseiller juridique C. Sadkowski)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget) og Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co.

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 4. februar 2013 i sag T-159/11, Marszalkowski mod KHIM — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 760/2011-4) vedrørende ophævelse af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede den indsigelse, der var blevet rejst af indehaveren af EF-ordmærket »Mar-Ko« for varer i klasse 29 i Nice-arrangementet — tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) og af artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement — relativ registreringshindring — risiko for forveksling

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Marek Marszałkowski betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 207 af 20.7.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/7

Domstolens kendelse (Fjerde Afdeling) af 3. april 2014 — Lord Inglewood m.fl. mod Europa-Parlamentet

(Sag C-281/13 P) (1)

((Appel - supplerende pensionsordning for medlemmerne af Europa-Parlamentet - ændring af den supplerende pensionsordning i 2009 - afgørelser om afslag på sagsøgernes ansøgninger om at henhøre under de bestemmelser, der var gældende før ændringen af ordningen - retlige fejl - retssikkerhed - berettiget forventning - ligebehandling - proportionalitetsprincippet))

2014/C 184/09

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Lord Inglewood, Georges Berthu, Guy Bono, David Robert Bowe, Brendan Donnelly, Catherine Guy-Quint, Christine Margaret Oddy, Nicole Thomas-Mauro, Gary Titley, Maartje van Putten og Vincenzo Viola (ved avocat S. Orlandi)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved M. Windisch og S. Seyr, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 13. marts 2013 i de forenede sager T-229/11 og T-276/11, Inglewood m.fl. mod Parlamentet, hvorved Retten frifandt Europa-Parlamentet for sagsøgernes påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelser om afslag på at tilkende disse en supplerende frivillig pension enten i form af en tidlig pension, en pension som 60-årig, eller som et engangsbeløb — retlige fejl — tilsidesættelse af velerhvervede rettigheder — tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhedsprincippet, ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet

Konklusion.

1) Appellen forkastes.

2) Lord Inglewood, Georges Berthu, Guy Bono, David Robert Bowe, Brendan Donnelly, Catherine Guy-Quint, Christine Margaret Oddy, Nicole Thomas-Mauro, Gary Titley, Maartje van Putten og Vincenzo Viola betaler appelsagens omkostninger.

(1) EUT C 226 af 3.8.2013.
—

Tage hensyn til, at den omstændighed, at forbrugeren inden aftalens indgåelse var blevet oplyst om de generelle forskelle mellem en voldgiftsprocedure og en almindelig domstolsprøvelse, ikke i sig selv udelukker, at vilkåret kan være urimeligt. I bekræftende fald tilkommer det den pågældende ret at drage alle de konsekvenser, der følger heraf efter national lovgivning, for at sikre, at forbrugeren ikke er bundet af nævnte vilkår.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/4

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 27. marts 2014 — Bright Service SA mod Repsol Comercial de Produtos Petrolíferos SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Barcelona — Spanien)

(Sag C-142/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Domstolens procesreglements artikel 99 - karteller - artikel 81 EF - aftale om eksklusivkøb - fritagelse - forordning (EØF) nr. 1984/83 - fritaget aftale - forordning (EF) nr. 2790/1999 - ikke fritaget aftale - tidsmæssige virkninger fritagelsen))

2014/C 184/05

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bright Service SA

Sagsøgt: Repsol Comercial de Produtos Petrolíferos SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Audiencia Provincial de Barcelona — fortolkning af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler (EFT L 173, s. 5) og artikel 3, stk. 1, artikel 5, litra a), og artikel 12, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21) — tidsmæssige virkninger — aftale om eneforhandling af motorbrændstoffer og andre brændstoffer mellem en leverandør og indehaveren af en tankstation — aftale indgået i henhold til forordning nr. 1984/83 med virkninger efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 2790/1999 — aftale, der ikke opfylder betingelserne i de to forordninger

Konklusion

Artikel 12, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis skal fortolkes således, at en aftale, som var i kraft den 31. maj 2000, som omfattede en konkurrenceklausul, og som opfyldte betingelserne for fritagelse i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1582/97 af 30. juli 1997, men som ikke opfyldt betingelserne for fritagelse i henhold til forordning nr. 2790/1999, er i henhold til nævnte artikel 12, stk. 2, alene fritaget fra anvendelsesområdet for artikel 81, stk. 1, EF indtil den 31. december 2001.

(1) EUT C 178 af 22.06.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/5

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 27. februar 2014 — Francesco Acanfora mod Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria provinciale di Latina — Italien)

(Sag C-181/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 107 TEUF - begrebet »statsstøtte« - national lovgivning, der i tilfælde af manglende betaling af skat fastsætter en forpligtelse for den skattepligtige til at betale det organ, som har fået overdraget at inddrive skatter, et beløb på 9% af de beløb, der er indført i skatteregistret, som vederlag for opkrævningen - beskrivelse af de faktiske omstændigheder - utilstrækkelig - åbenbart afvisningsgrundlag))

2014/C 184/07

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione tributaria provinciale di Latina

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Francesco Acanfora

Sagsøgt: Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Commissione tributaria provinciale di Latina — fortolkning af artikel 107 TEUF — begrebet »statsstøtte« — national lovgivning, der i tilfælde af manglende betaling af et betalingspålæg fastsætter en forpligtelse for den skattepligtige til at betale det organ, som har fået overdraget at inddrive skatter, et beløb på 9% af de beløb, der er indført i skatteregistret, som udgifter for opkrævningen

Konklusion

Den af Commissione tributaria provinciale di Latina ved afgørelse af 5. december 2012 indgivne anmodning om en præjudiciel afgørelse afvises.

(1) EUT C 207 af 20.7.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/3

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 20. marts 2014 — Gmina Wrocław mod Minister Finansów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-72/13) (1)

((Moms - direktiv 2006/112/EF - en kommunes overdragelse af en del af sine aktiver))

2014/C 184/04

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gmina Wrocław

Sagsøgt: Minister Finansów

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Naczelny Sąd Administracyjny — fortolkning af Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — opkrævning af moms af transaktioner foretaget af en kommune — salg af formueaktiver erhvervet i henhold til lov eller ved arv eller gave — apportindskud af sådanne aktiver i et selskab

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at transaktioner som de af Gmina Wrocław (Breslau kommune) påtænkte pålægges merværdiafgift, forudsat at den forelæggende ret fastslår, at disse transaktioner udgør økonomisk virksomhed som omhandlet i direktivets artikel 9, stk. 1, og at denne kommune ikke foretager sådanne transaktioner i sin egenskab af offentlig myndighed som omhandlet i samme direktivs artikel 13, stk. 1, første afsnit. Selv om disse transaktioner skulle blive anset for at være foretaget af nævnte kommune i dens egenskab af offentlig myndighed, er bestemmelserne i direktiv 2006/112 imidlertid ikke til hinder for, at transaktionerne pålægges moms, forudsat at den forelæggende ret fastslår, at deres momsfritagelse kan medføre konkurrenceforvridning af en vis betydning som omhandlet i direktivets artikel 13, stk. 2.

(1) EUT C 141 af 18.5.2013.