ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Artikel 87, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national foranstaltning, der gennemfører artikel 17, stk. 2, litra a), i sjette direktiv 77/388, og som begrænser retten til at fradrage indgående moms til afgiftspligtige personer, som udfører afgiftspligtige transaktioner, med udelukkelse af dem, der udelukkende udfører afgiftsfrie transaktioner, for så vidt som denne nationale foranstaltning kan give en likviditetsmæssig fordel alene til de afgiftspligtige personer, der udfører afgiftspligtige transaktioner.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/12

Domstolens dom (Første Afdeling) af 2. april 2009 — Bouygues SA og Bouygues Télécom SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Den Franske Republik, Orange France S.A. og Société française du radiotéléphone — SFR

(Sag C-431/07 P) (1)

(Appel - statsstøtte - artikel 88, stk. 2, EF - betingelser for at indlede en formel undersøgelsesprocedure - alvorlige vanskeligheder - kriterier for statsstøtte - statsmidler - princippet om forbud mod forskelsbehandling)

2009/C 141/18

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Bouygues SA og Bouygues Télécom SA (ved avocats F. Sureau, D. Théophile, S. Perrotet, A. Bénabent, J. Vogel og L. Vogel)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved (C. Giolito, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, O. Christmann og A.-L. Vendrolini, som befuldmægtigede), Orange France S.A (ved avocats S. Hautbourg, S. Quesson og L. Olza Moreno) og Société française du radiotéléphone — SFR (ved avocat A. Vincent og C. Vajda, QC)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 4. juli 2007 i sag T-475/07, Bouygues SA og Bouygues Télécom mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for påstanden om annullation af dens beslutning af 20. juli 2004 (statsstøtte NN 42/2004 — Frankrig) om ændring af Oranges og SFR’s skyldige afgifter for UMTS-licenser (Universal Mobile Telecommunications System) — statsstøtte — betingelser for at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF — kriterier for statsstøtte — begreberne statslige midler, konkurrencemæssig fordel og ligebehandling

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Bouygues SA og Bouygues Télécom SA betaler sagens omkostninger.

3) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 269 af 10.11.2007.
—

artikel 1, stk. 2, litra b) og c), andet afsnit, og litra d), artikel 13, stk. 2, artikel 14, stk. 4, artikel 17, stk. 10, litra a) og c), artikel 34, stk. 8, artikel 36, stk. 2, artikel 39, stk. 2, artikel 45, stk. 1 og stk. 3, litra a) og c), artikel 48, stk. 1-4 og stk. 6, litra c), artikel 49, stk. 2, andet led, og stk. 3-5, artikel 50, stk. 1, første afsnit, litra c), artikel 52, stk. 1, artikel 57, stk. 1, andet afsnit, litra d) og e), og stk. 3, første punktum, samt artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester, idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for en fuldstændig og korrekt gennemførelse af direktivet,
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/13

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. april 2009 — Luigi Scarpelli mod NEOS Banca SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bergamo — Italien)

(Sag C-509/07) (1)

(Direktiv 87/102/EØF - forbrugerbeskyttelse - forbrugerkredit - manglende opfyldelse af købekontrakten)

2009/C 141/21

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Bergamo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Luigi Scarpelli

Sagsøgt: NEOS Banca SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Bergamo — fortolkning af artikel 11, stk. 2, i Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit — forbrugerkredit (EFT L 42, s. 48) — forbrugerens ret til at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren i tilfælde af manglende opfyldelse af købekontrakten vedrørende de goder, der er finansieret ved kreditten

Konklusion

Artikel 11, stk. 2, i Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit skal fortolkes således, at i en situation som den i hovedsagen foreliggende er eksistensen af en aftale mellem kreditgiveren og leverandøren, hvorefter denne kreditgiver udelukkende yder kredit til den pågældende leverandørs kunder, ikke en nødvendig betingelse for disse kunders ret til at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren i tilfælde af manglende opfyldelse af de forpligtelser, der påhviler leverandøren, med henblik på at opnå ophævelse af kreditaftalen og den efterfølgende tilbagebetaling af de beløb, der er betalt til kreditgiveren.

(1) EUT C 37 af 9.2.2008.
1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 2, litra b), sammenholdt med bilag I, samt artikel 9, stk. 1, andet punktum og artikel 8, litra a), nr. i) og iii), artikel 23, stk. 2, artikel 30, stk. 2-4, artikel 31, stk. 1, litra c), artikel 38, stk. 1, artikel 43, stk. 1, litra d), artikel 44, stk. 2, andet afsnit, stk. 3 og 4, artikel 46, stk. 1, artikel 48, stk. 2, litra f), artikel 55, stk. 1, andet afsnit, litra d) og e), og stk. 3, artikel 67, stk. 2, andet og tredje afsnit, artikel 68, litra a), stk. 1, artikel 72 og artikel 74, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/1/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2083/2005 af 19. december 2005, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at gennemføre dette direktiv.
1)

Artikel 5, nr. 1, litra b), andet led, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en aftale, hvorved indehaveren af en immateriel rettighed indrømmer sin medkontrahent ret til at udnytte denne rettighed mod betaling af et vederlag, ikke udgør en aftale om levering af en tjenesteydelse som omhandlet i denne bestemmelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/11

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. april 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-425/07 P) (1)

(Appel - konkurrence - Kommissionens afvisning af en klage - alvorlige forstyrrelser på fællesmarkedet - manglende fællesskabsinteresse)

2009/C 141/17

Processprog: græsk

Parter

Appellant: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (ved dikigoros T. Asprogerakas Grivas)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og T. Christoforou, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 12. juli 2007 i sag T-229/05, AEPI mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning af 18. april 2005 om afvisning af appellantens klage, hvorefter selskaberne ERATO, APOLLON og GRAMMO, som foretager den kollektive forvaltning af ophavsbeslægtede rettigheder, angiveligt har anvendt urimelige afgifter for det vederlag, som radio- og fjernsynsstationer betaler for sangeres, musikeres og cd-producenters rettigheder og har tilsidesat EF-traktatens artikel 81 og/eller 82

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 269 af 10.11.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. april 2009 — Lodato Gennaro & C. SpA mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale ordinario di Nocera Inferiore — Italien)

(Sag C-415/07) (1)

(Statsstøtte til beskæftigelse - retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte - retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte - forordning (EF) nr. 2204/2002 - begrebet »jobskabelse« - beregning af forøgelse af antallet af arbejdspladser)

2009/C 141/15

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale ordinario di Nocera Inferiore

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lodato Gennaro & C. SpA

Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Nocera Inferiore — fortolkning af Kommissionens forordning (EF) nr. 2204/2002 af 12. december 2002 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til beskæftigelse (EFT L 337, s. 3) — efterprøvelse af, om de nødvendige betingelser for støttetildeling er overholdt — efterprøvelse af, om antallet af stillinger er forøget — beregningsmetode

Konklusion

Retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte skal fortolkes således, at der ved efterprøvelsen af, om der er sket en forøgelse af antallet af stillinger, skal foretages en sammenligning mellem det gennemsnitlige antal årsarbejdsenheder i året forud for ansættelsen og det gennemsnitlige antal årsarbejdsenheder i året efter ansættelsen.

(1) EUT C 283 af 24.11.2007.
2)

Begrebet »sædvanligt opholdssted« i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 2201/2003 skal fortolkes således, at det svarer til det sted, som afspejler en vis familiemæssig og social tilknytning for barnet. Herved skal der bl.a. tages hensyn til opholdets varighed og lovlighed samt til vilkårene og baggrunden for opholdet på en medlemsstats område og for familiens flytning hertil, til barnets statsborgerskab, stedet og vilkårene for barnets skolegang, dets sprogkundskaber samt barnets familiemæssige og sociale relationer i nævnte stat. Det tilkommer den forelæggende ret at fastlægge barnets sædvanlige opholdssted ud fra en helhedsvurdering af de særlige faktiske omstændigheder i den konkrete sag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. april 2009 — Uwe Rüffler mod Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny, Wrocław, Republikken Polen)

(Sag C-544/07) (1)

(Artikel 18 EF - indkomstskattelovgivning - fradrag i indkomstskatten af bidrag til sygeforsikring betalt i beskatningsmedlemsstaten - afslag på fradrag af bidrag betalt i en anden medlemsstat)

2009/C 141/24

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny, Wrocław

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Uwe Rüffler

Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Wojewódzki Sąd Administracyjny, Wrocław — fortolkning af EF-traktatens artikel 12, stk. 1, og artikel 39, stk. 1 og 2 — national lovgivning, hvorefter kun sygeforsikringsbidrag, som er blevet betalt i denne medlemsstat, kan fradrages i indkomstskatten

Konklusion

Artikel 18, stk. 1, EF er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter retten til at nedsætte indkomstskatten med erlagte sygeforsikringsbidrag gøres betinget af, at bidragene er blevet betalt i denne medlemsstat i medfør af nationale retsforskrifter, og som indebærer, at en sådan skattefordel ikke indrømmes, når de bidrag, der skulle kunne fradrages indkomstskatten i denne medlemsstat, er blevet betalt ifølge en lovpligtig sygeforsikringsordning i en anden medlemsstat.

(1) EUT C 37 af 9.2.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/9

Domstolens dom (Første Afdeling) af 2. april 2009 — Marco Gambazzi mod DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte d’appello di Milano (Italien))

(Sag C-394/07) (1)

(Bruxelleskonventionen - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - begrundelse for afslag - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, som begæringen rettes til - udelukkelse af sagsøgte fra retsforhandlingerne ved retten i domsstaten på grund af manglende efterkommelse af et retsligt påbud)

2009/C 141/13

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte d’appello di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Marco Gambazzi

Sagsøgt: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte d’appello di Milano — fortolkning af artikel 26 og artikel 27, nr. 1, i Bruxelles-konventionen — afgørelse, der ikke kan anerkendes, idet den strider mod grundlæggende retsprincipper i den stat, som begæringen rettes til — afgørelse, der afskærer en part fra retten til at forsvare sig (»debarment«), som følge af manglende efterlevelse af et af retten anordnet retsmiddel

Konklusion

Artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse, ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 29. november 1996 om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse, skal fortolkes således:

Retten i den stat, som begæringen rettes til, kan med hensyn til klausulen om grundlæggende retsprincipper i denne artikel tage hensyn til den omstændighed, at retten i domsstaten har truffet afgørelse om sagsøgerens påstande uden at høre sagsøgte, der lovligt havde givet møde for retten, men som var blevet udelukket fra retsforhandlingerne ved en kendelse, fordi han ikke havde opfyldt forpligtelser, som var blevet pålagt ved en kendelse afsagt tidligere i samme sag, når den efter en samlet vurdering af proceduren og på grundlag af samtlige foreliggende omstændigheder finder, at denne udelukkelsesforanstaltning udgør et åbenbart og uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgtes ret til at blive hørt.

(1) EUT C 283 af 24.11.2007.
1)

Artikel 29, stk. 1, og artikel 29, stk. 3, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og artikel 145, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 af 11. marts 2002, skal fortolkes således, at når mangler ved varer — som opdages, efter at varerne er bragt i fri omsætning, men som kan dokumenteres at have eksisteret forud herfor — i medfør af en kontraktlig forpligtelse til at yde garanti giver anledning til, at sælger/producent yder køber en efterfølgende godtgørelse, der svarer til de udgifter til reparation, som købers forhandlere har faktureret, kan sådanne godtgørelser medføre en nedsættelse af varernes transaktionsværdi og dermed af den toldværdi, der blev angivet på grundlag af den pris, som oprindeligt blev aftalt mellem sælger/producent og køber.
2)

Bilag A, kapitel I, punkt 4, litra a), i direktiv 85/73, som ændret og kodificeret ved direktiv 96/43, skal fortolkes således, at en medlemsstat ved undersøgelser af dyr, der slagtes uden for almindelige slagtetider på ejerens foranledning, kan opkræve et »procenttillæg«, der tillægges den afgift, der sædvanligvis opkræves for undersøgelserne af dyrene, hvis denne forhøjelse repræsenterer en fast værdi, som svarer til de supplerende omkostninger, der skal dækkes. Bilag A, kapitel I, punkt 4, litra b), i direktiv 85/73, som ændret og kodificeret ved direktiv 96/43, skal fortolkes således, at en medlemsstat ved undersøgelser af dyr, der slagtes uden for almindelige slagtetider på ejerens foranledning, kan opkræve et »procenttillæg«, der tillægges den afgift, der sædvanligvis opkræves for undersøgelserne af dyrene, hvis denne forhøjelse svarer til de supplerende faktisk påløbne omkostninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 113/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. marts 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik

(Sag C-559/07) (1)

(Traktatbrud - socialpolitik - artikel 141 EF - lige løn til mænd og kvinder - national pensionsordning for civile og militære tjenestemænd - forskelsbehandling med hensyn til pensionsalder og foreskrevet mindsteanciennitet - begrundelse - foreligger ikke)

2009/C 113/16

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og M. van Beek, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved F. Spathopoulos, K. Boskovits, A. Samoni-Rantou, E.-M. Mamouna og S. Vodina, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 141 EF — tilsidesættelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder — national pensionsordning for civile og militære tjenestemænd, der fastsætter en pensionsalder, der er forskellig for de to køn

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 141 EF, idet den har opretholdt bestemmelser, der fastsætter forskelle for mænd og kvinder med hensyn til pensionsalder og foreskrevet mindsteanciennitet i henhold til den græske lov om pensioner for civile og militære tjenestemænd, indført ved præsidentdekret nr. 166/2000 af 3. juli 2000 i den affattelse, der finder anvendelse i denne sag.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 37 af 9.2.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 113/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 12. marts 2009 — Antartica Srl mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), The Nasdaq Stock Market Inc.

(Sag C-320/07 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 5 - afslag på registrering - det velkendte ældre mærke NASDAQ - figurmærket »nasdaq« - brug af det ældre varemærke for varer og tjenesteydelser, der påstås tilbudt gratis - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - relevant kundekreds)

2009/C 113/12

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Antartica Srl (ved avvocati E. Racca og A. Fusillo)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget), The Nasdaq Stock Market Inc. (ved advocaten J. van Manen og J. Hofhuis)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 10. maj 2007 i sag T-47/06, Antartica mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et søgsmål anlagt af ansøgeren om figurmærket »nasdaq« for varer i klasse 9, 12, 14, 25 og 28 til prøvelse af afgørelse R 752/2004-2 truffet den 7. december 2005 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne ikke tog den indsigelse, der var blevet rejst af indehaveren af EF-ordmærket og det nationale ordmærke »NASDAQ« for varer i klasse 9, 16, 35, 36, 38 og 42, til følge — fortolkning af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Antartica Srl betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 211 af 8.9.2007.
1)

Idet Den Italienske Republik har indført bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, i dekret fra ministerrådets præsident af 10. juni 2004, der indeholder en definition af kriterierne for udøvelsen af de særlige beføjelser, som følger af artikel 2 i lovdekret nr. 332 f 31. maj 1994, som med visse ændringer er konverteret til lov nr. 474 af 30. juli 1994 (decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri, definizione dei criteri di esercizio dei poteri speciali, di cui all’art. 2 del decreto-legge 31 maggio 1994, n. 332, convertito, con modificazioni, dalla legge 30 luglio 1994, n. 474), — har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 56 EF, for så vidt som disse bestemmelser finder anvendelse på de særlige beføjelser, som følger af artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i nævnte lovdekret, som ændret ved lov nr. 350 af 24. december 2003 om bestemmelser vedrørende det årlige og flerårlige statslige budget (finansloven af 2004) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004) — og i henhold til artikel 43 EF, for så vidt som disse bestemmelser finder anvendelse på den særlige ret, som følger af artikel 2, stk. 1, litra c).
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter, idet den har opretholdt bestemmelserne i artikel 47, stk. 5 og 6, i lov nr. 428 af 29. december 1990 i tilfælde af en »krisesituation« som omhandlet i artikel 2, stk. 5, litra c), i lov nr. 675 af 12. august 1977, således at arbejdstagernes rettigheder i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, 3 og 4, samt artikel 4 ikke er beskyttet i tilfælde af overførsel af en virksomhed, hvorom det er fastslået, at den er kriseramt.
1)

Ifølge artikel 12, litra a), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger er medlemsstaterne forpligtet til at fastsætte bestemmelser om retten til at modtage information vedrørende modtagerne eller kategorierne af modtagere af oplysninger og om indholdet af den videregivne information ikke blot hvad angår nutiden, men også hvad angår fortiden. Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte en frist for opbevaringen af denne information og om en tilsvarende adgang hertil, som udgør en rimelig afvejning mellem, på den ene side, hensynet til den registreredes interesse i beskyttelse af hans privatliv bl.a. i kraft af de aktionsmuligheder og retsmidler, som er fastsat i direktiv 95/46, og, på den anden side, hensynet til den byrde, som forpligtelsen til at opbevare denne information udgør for den registeransvarlige.
2)

Fællesskabsretten er til hinder for en national retsforskrift, der, skønt den forfølger et lovligt formål om ligebehandling af de bydende og gennemsigtighed i fremgangsmåderne for indgåelse af offentlige aftaler, dog indebærer et ubetinget forbud for virksomheder, mellem hvilke der består et kontrolforhold, eller som har en indbyrdes tilknytning, mod at deltage samtidig som konkurrenter i den samme udbudsprocedure, uden at give dem mulighed for at godtgøre, at dette kontrolforhold ikke har haft indvirkning på deres respektive handlemåde under udbudsproceduren.