ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – udgifter, der kan kræves erstattet – begreb

[Personalerettens procesreglement, art. 91, litra b)]

2. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – forhold, der skal tages i betragtning

[Personalerettens procesreglement, art. 91, litra b)]

3. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – morarenter

1. Det følger af artikel 91, litra b), i Personalerettens procesreglement, at de udgifter, der kan kræves erstattet, er begrænset dels til de udgifter, der er afholdt med henblik på sagens behandling for Personaleretten, dels til de udgifter, som var nødvendige i denne forbindelse. Det påhviler endvidere sagsøgeren at godtgøre eksistensen af de udgifter, som kræves erstattet.

(jf. præmis 21)

Henvisning til:

Retten i Første Instans, 20. november 2002, sag T-171/00 DEP, Spruyt mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 225, og II, s. 1127, præmis 22; 8. juli 2004, forenede sager T-7/98 DEP, T-208/98 DEP og T-109/99 DEP, De Nicola mod EIB, Sml. Pers. I-A, s. 219, og II, s. 973, præmis 42

Personaleretten, 16. maj 2007, sag F-100/05 DEP, Chatziioannidou mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II, A-1, s. 0000, præmis 17

2. Fællesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at fastsætte de beløb, som parterne skal udrede i salær til deres egne advokater, men de kan fastsætte den del af disse beløb, der kan søges erstattet hos den part, som pålægges at betale sagens omkostninger. Personaleretten skal, idet den tager stilling til fastsættelsen af sagsomkostningerne, hverken tage hensyn til en national tarif for advokaters salærer eller til en eventuel aftale herom, indgået mellem den berørte part og dennes repræsentanter eller rådgivere.

Da der ikke i fællesskabsretten findes bestemmelser om fastsættelse af sådanne honorarer, er Personaleretten frit stillet ved sin vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter fællesskabsretten og dens sværhedsgrad, såvel som til den arbejdsbyrde, som de pågældende befuldmægtigede og rådgivere har båret i forbindelse med sagen, samt til parternes økonomiske interesse i sagen. Fællesskabets retsinstanser kan frit anvende det skøn, som de råder over, til at fastsætte de udgifter, der kan kræves erstattet, til et lavere beløb end det beløb, som den part, der skal erstatte sagsomkostningerne, var indstillet på at betale.

(jf. præmis 22 og 23)

Henvisning til:

Domstolen, 8. februar 2007, sag C-3/06 P, Groupe Danone mod Kommissionen, Sml. I, s. 1331, præmis 61 og 62

Retten i Første Instans, Spruyt mod Kommissionen, præmis 25 og 26; De Nicola mod EIB, præmis 32; 2. juni 2009, sag T-47/03 DEP, Sison mod Rådet, Sml. II, s. 1483, præmis 48

Personaleretten, Chatziioannidou mod Kommissionen, præmis 20

3. Sagsøgeren har krav på morarenter af det af Personaleretten fastsatte erstatningspligtige beløb fra det tidspunkt, hvor kendelsen om fastsættelse af sagsomkostningerne forkyndes, og indtil betaling sker.

(jf. præmis 38)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – notat, hvorved administrationen meddeler den pågældende, at den har til hensigt at foretage indeholdelse i dennes invaliditetsydelse – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Et notat, hvorved administrationen meddeler en tjenestemand, at den har til hensigt at foretage indeholdelse i dennes invaliditetsydelse, såfremt han ikke indgiver en begæring til Fællesskabets retsinstanser om fastsættelse af de sagsomkostninger, som han er blevet pålagt at betale i en tidligere sag, udgør ikke en endelig stillingtagen fra administrationens side og kan ikke anses for direkte og umiddelbart at have berørt hans interesser ved i væsentlig grad at ændre hans retsstilling.

(jf. præmis 21 og 24)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – administrationens bistandspligt – pligt til at rette en individuel afgørelse til en tjenestemand på et sprog, som tjenestemanden behersker fuldstændigt

(Art. 21 EF; chartret om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 4; Kommissionens forretningsorden, bilag, punkt 4)

Det påhviler institutionerne i medfør af bistandspligten at rette en individuel afgørelse til en tjenestemand på et sprog, som tjenestemanden behersker fuldstændigt.

Det kan ikke udledes af artikel 21, stk. 3, EF, punkt 4 i det administrative adfærdskodeks eller artikel 41, stk. 4, i chartret om grundlæggende rettigheder, at enhver afgørelse, som en fællesskabsinstitution meddeler en af sine tjenestemænd, skal affattes på det oprindelige skriftvekslingssprog. Disse bestemmelser finder nemlig kun anvendelse på forholdet mellem institutionerne og deres ansatte, når de ansatte henvender sig skriftligt til institutionerne i deres egenskab af unionsborgere og ikke i deres egenskab af tjenestemænd eller øvrige ansatte i Fællesskaberne. Det ville medføre uoverstigelige vanskeligheder for institutionerne, hvis de i alle tilfælde var forpligtet til at besvare en anmodning fra en tjenestemand på det samme sprog som det sprog, der var anvendt i anmodningen.

(jf. præmis 29-33)

Henvisning til:

Retten: 23. marts 2000, sag T-197/98, Rudolph mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 55, og II, s. 241, præmis 46; 7. februar 2001, sag T-118/99, Bonaiti Brighina mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 25, og II, s. 97, præmis 13; 17. maj 2006, sag T-95/04, Lavagnoli mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 121, og II-A-2, s. 569, præmis 48

Personaleretten: 13. december 2007, forenede sager F-51/05 og F-18/06, Duyster mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000, præmis 58 og 59
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – frister – erstatningskrav fremsendt til en institution – overholdelse af en rimelig frist

(Domstolens statut, art. 46; tjenestemandsvedtægten, art. 90)

Det påhviler tjenestemænd eller øvrige ansatte at indbringe ethvert krav på erstatning fra Fællesskabet som følge af en skade, det har forårsaget, inden for en rimelig frist, og fristen regnes fra det tidspunkt, hvor de fik kendskab til den situation, som de klager over. Hvorvidt en frist er rimelig, vurderes på grundlag af omstændighederne i den enkelte sag, herunder navnlig sagens betydning for den pågældende, dens kompleksitet samt parternes adfærd.

I denne forbindelse bør der ligeledes tages hensyn til det sammenligningsgrundlag, som udgøres af forældelsesfristen på fem år for søgsmål vedrørende ansvar uden for kontrakt i artikel 46 i Domstolens statut. Imidlertid kan fristen på fem år ikke være en fast og ubrydelig grænse, inden for hvilken alle krav skal antages til realitetsbehandling uanset den tid, det har taget sagsøgeren at indbringe kravet for administrationen, og uanset de foreliggende omstændigheder.

(jf. præmis 19-22)

Henvisning til:

Retten: 5. oktober 2004, sag T-144/02, Eagle m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 3381, præmis 65 og 66.

Personaleretten: 1. februar 2007, sag F-125/05, Tsarnavas mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 76 og 77.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – bebyrdende akt – begreb – forberedende akt – udpegning af bedømmeren og kontrolbedømmeren med henblik på bedømmelsesproceduren

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 1)

Foranstaltninger, der har retligt bindende virkninger, som direkte og umiddelbart kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling, udgør retsakter eller afgørelser, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål. Såfremt der er tale om akter eller afgørelser, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, navnlig sådanne, som afslutter en intern procedure, kan de principielt kun anfægtes, hvis det drejer sig om foranstaltninger, som definitivt fastlægger institutionens standpunkt som afslutning på denne procedure, modsat foreløbige foranstaltninger, der har til formål at forberede den endelige afgørelse. De foreløbige foranstaltningers retmæssighed kan imidlertid anfægtes indirekte under en sag, der er anlagt til prøvelse af de anfægtelige akter. Selv hvis det antages, at man kan tillægge en skrivelse om udpegning af bedømmeren og kontrolbedømmeren med henblik på proceduren vedrørende bedømmelse af en tjenestemand afgørelseskraft, udgør en sådan udpegning imidlertid en foreløbig foranstaltning, hvis formål er at forberede den endelige afgørelse vedrørende den pågældendes kvalifikationer, tjenstlige indsats og adfærd i henhold til vedtægtens artikel 43. Det forskriftsmæssige forløb af proceduren kan således kun anfægtes ved et søgsmål anlagt til prøvelse af den endelige bedømmelsesrapport.

(jf. præmis 16 og 17)

Henvisning til:

Domstolen, 7. april 1965, sag 11/64, Weighardt mod Kommissionen, Sml. 1965-1968, s. 55, org.ref.: Rec. s. 365, på s. 383, 14. februar 1989, sag 346/87, Bossi mod Kommissionen, Sml. s. 303, præmis 23.

Retten i Første Instans, 22. juni 1990, forenede sager T-32/89 og T-39/89, Marcopoulos mod Domstolen, Sml. II, s. 281, præmis 21 og 22, 7. september 2005, sag T-358/03, Krahl mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 215, og II, s. 993, præmis 38.

Personaleretten, 28. juni 2006, sag F-101/05, Grünheid mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 55, og II-A-1, s. 199, præmis 33, 24. maj 2007, forenede sager F-27/06 og F-75/06, Lofaro mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 57, der er appelleret til Retten i Første Instans, sag T-293/07 P.
PERSONALERETTENS KENDELSE (Første Afdeling)

15. juli 2008

Sag F-28/08

Michel Pouzol

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – pensioner – overførsel af pensionsrettigheder erhvervet inden tiltrædelse af tjenesten ved Fællesskaberne – bekræftende afgørelser – afvisning«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Michel Pouzol har nedlagt påstand dels om annullation af Revisionsrettens afgørelse af 29. november 2007 om afslag på hans klage over afgørelserne af 10. maj 2007 om fastlæggelse af de godskrevne pensionsgivende tjenesteår ved Fællesskaberne i forbindelse med overførsel af pensionsrettigheder, som han havde optjent i Frankrig ved supplerende pensionsordninger, dels om anerkendelse i forbindelse med denne overførsel af en samlet godskrivning af pensionsgivende tjenesteår ved Fællesskaberne på ti år, tre måneder og fireogtyve dage.

Udfald: Sagen afvises. Michel Pouzol betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – rent bekræftende retsakt – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 1)

Et annullationssøgsmål til prøvelse af en beslutning, hvorved alene en tidligere ikke rettidig anfægtet beslutning bekræftes, skal afvises. En afgørelse er udelukkende en bekræftelse af en tidligere afgørelse, hvis den ikke indeholder et nyt element i forhold til den tidligere akt, og hvis der ikke forud er indledt nogen reel og dybtgående fornyet vurdering af adressatens retsstilling, eller er baseret på nye elementer. En berigtigelse af en materiel fejl, som er uden betydning for selve indholdet af akten, er i sig selv ikke tilstrækkelig til at fastslå, at der foreligger en ny afgørelse.

(jf. præmis 45, 47 og 60)

Henvisning til:

Domstolen, 9. marts 1978, sag 54/77, Herpels mod Kommissionen, Sml. s. 585, præmis 11-14; 10. december 1980, sag 23/80, Grasselli mod Kommissionen, Sml. s. 3709, præmis 18; 11. marts 1986, sag 294/84, Adams m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 977, præmis 14-16; 2. juni 1994, sag C-30/93, AC‑ATEL Electronics Vertriebs, Sml. I, s. 2305, præmis 24.

Retten, 14. oktober 1999, forenede sager T-191/96 og T-106/97, CAS Succhi di Frutta mod Kommissionen, Sml. II, s. 3181, præmis 60; 26. oktober 2000, forenede sager T-83/99 – T-85/99, Ripa di Meana m.fl. mod Parlamentet, Sml. II, s. 3493, præmis 33 og 34.

Personaleretten, 19. december 2006, sag F-78/06, Suhadolnik mod Domstolen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 31 og 32.
KENDELSE AFSAGT AF

PERSONALERETTENS PRÆSIDENT

3. juli 2008

Sag F-52/08 R

Wolfgang Plasa

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – særlige rettergangsformer – begæring om udsættelse af gennemførelsen af en afgørelse om overflytning – uopsættelighed – foreligger ikke«

Angående: Søgsmål anlagt i medfør af artikel 242 EF, 243 EF, 157 EA og 158 EA, hvorved Wolfgang Plasa har nedlagt påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse af 8. maj 2008, hvorved sagsøgeren i tjenestens interesse blev overflyttet til Bruxelles (Belgien) med virkning fra den 1. august 2008.

Udfald: Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Sammendrag

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for anordning – alvorlig og uoprettelig skade

(Art. 242 EF; Personalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)

Formålet med en sag om foreløbige forholdsregler er ikke at sikre erstatning for et tab, men at sikre virkningen af dommen vedrørende sagens realitet. For at denne målsætning kan opfyldes, skal de begærede forholdsregler være uopsættelige, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen. Den part, der har fremsat begæring om anordning af den foreløbige forholdsregel, skal dokumentere, at vedkommende ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført en sådan skade.

Herved kan den omstændighed, at en tjenestemand eventuelt ikke er blevet tilknyttet et tjenestested, der svarer til vedkommendes faglige målsætning, ikke påføre ham skade. Afgørelserne om, hvor tjenestemændene skal gøre tjeneste, træffes nemlig af ansættelsesmyndigheden ud fra hensynet til tjenestens interesse, og tjenestemanden har ingen subjektiv ret til at udføre tjeneste et bestemt sted. Tjenestemanden har udelukkende krav på at udføre tjeneste i en stilling, der svarer til vedkommendes lønklasse.

(jf. præmis 34 og 35)

Henvisning til:

Domstolen: 25. marts 1999, sag C-65/99 P(R), Willeme mod Kommissionen, Sml. I, s. 1857, præmis 62.

Retten i Første Instans: 10. september 1999, sag T-173/99 R, Elkaïm og Mazuel mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 155, og II, s. 811, præmis 25; 19. december 2002, sag T-320/02 R, Esch-Leonhardt m.fl. mod ECB, Sml. Pers. I-A, s. 325, og II, s. 1555, præmis 27.
KENDELSE AFSAGT AF RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS PRÆSIDENT

(Første Afdeling)

15. maj 2012

Sag F-27/08 RENV

Manuel Simões Dos Santos

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»Mindelig bilæggelse af tvisten – procesreglementets artikel 69, stk. 1 – aftale mellem parterne ved Retten – slettelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorunder Manuel Simões Dos Santos har nedlagt påstand dels om annullation af bl.a. af afgørelse PERS-01-07 truffet den 6. juni 2007 af præsidenten for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) om tildeling af forfremmelsespoint til sagsøgeren i forfremmelsesåret 2003 og af ansættelsesmyndighedens skrivelse af 15. juni 2007, dels om at pålægge Harmoniseringskontoret at betale sagsøgeren erstatning. Sagen blev registreret som sag F-27/08.

Udfald: Sag F-27/08 RENV slettes af Rettens register, efter at der var opnået enighed mellem Manuel Simões Dos Santos og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM). Sagsøgeren og Harmoniseringskontoret betaler omkostningerne ifølge deres indbyrdes aftale.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registeret

(Personalerettens procesreglement, art. 69)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

29. oktober 2009

Sag F-94/08

Luigi Marcuccio

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – opfyldelse af en dom – godtgørelse af sagsomkostninger – administrationens hensigt om at foretage en indeholdelse i tjenestemandens invaliditetsydelse – ingen bebyrdende retsakt – erstatningssøgsmål – åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Luigi Marcuccio i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens notat af 28. marts 2008, hvori den meddeler ham, at den har til hensigt at foretage indeholdelse i sagsøgerens invaliditetsydelse med henblik på at opnå betaling af de sagsomkostninger, den har afholdt i en tidligere sag.

Udfald: Søgsmålet afvises. Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – notat, hvorved administrationen meddeler den pågældende, at den har til hensigt at foretage indeholdelse i dennes invaliditetsydelse – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Et notat, hvorved administrationen meddeler en tjenestemand, at den har til hensigt at foretage indeholdelse i dennes invaliditetsydelse, såfremt han ikke indgiver en begæring til Fællesskabets retsinstanser om fastsættelse af de sagsomkostninger, som han er blevet pålagt at betale i en tidligere sag, udgør ikke en endelig stillingtagen fra administrationens side og kan ikke anses for direkte og umiddelbart at have berørt hans interesser ved i væsentlig grad at ændre hans retsstilling.

(jf. præmis 21 og 24)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

7. oktober 2009

Sag F-3/08

Luigi Marcuccio

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – en institutions afvisning af at oversætte en afgørelse – søgsmål, der er åbenbart ugrundet – procesreglementets artikel 94«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Luigi Marcuccio har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at fremsende en italiensk oversættelse af en tidligere afgørelse til ham samt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale ham erstatning.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes, idet den af sagsøgeren anlagte sag er åbenbart ugrundet. Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. Sagsøgeren betaler Personaleretten 1 000 EUR.

Sammendrag

Tjenestemænd – administrationens bistandspligt – pligt til at rette en individuel afgørelse til en tjenestemand på et sprog, som tjenestemanden behersker fuldstændigt

(Art. 21 EF; chartret om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 4; Kommissionens forretningsorden, bilag, punkt 4)

Det påhviler institutionerne i medfør af bistandspligten at rette en individuel afgørelse til en tjenestemand på et sprog, som tjenestemanden behersker fuldstændigt.

Det kan ikke udledes af artikel 21, stk. 3, EF, punkt 4 i det administrative adfærdskodeks eller artikel 41, stk. 4, i chartret om grundlæggende rettigheder, at enhver afgørelse, som en fællesskabsinstitution meddeler en af sine tjenestemænd, skal affattes på det oprindelige skriftvekslingssprog. Disse bestemmelser finder nemlig kun anvendelse på forholdet mellem institutionerne og deres ansatte, når de ansatte henvender sig skriftligt til institutionerne i deres egenskab af unionsborgere og ikke i deres egenskab af tjenestemænd eller øvrige ansatte i Fællesskaberne. Det ville medføre uoverstigelige vanskeligheder for institutionerne, hvis de i alle tilfælde var forpligtet til at besvare en anmodning fra en tjenestemand på det samme sprog som det sprog, der var anvendt i anmodningen.

(jf. præmis 29-33)

Henvisning til:

Retten: 23. marts 2000, sag T-197/98, Rudolph mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 55, og II, s. 241, præmis 46; 7. februar 2001, sag T-118/99, Bonaiti Brighina mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 25, og II, s. 97, præmis 13; 17. maj 2006, sag T-95/04, Lavagnoli mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 121, og II-A-2, s. 569, præmis 48

Personaleretten: 13. december 2007, forenede sager F-51/05 og F-18/06, Duyster mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000, præmis 58 og 59
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Anden Afdeling)

2. juli 2009

Sag F-98/08

Bart Nijs

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – forfremmelsesåret 2008 – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorunder Bart Nijs bl.a. har nedlagt påstand dels om annullation af Revisionsrettens afgørelse om ikke at forfremme ham i 2008, således som denne afgørelse fremgår af den liste over tjenestemænd forfremmet i forfremmelsesåret 2008, der blev fastsat af Revisionsrettens generalsekretær (Personalemeddelelse nr. 32-2008 af 5. maj 2008), idet sagsøgerens navn ikke er opført herpå, samt af de forberedende og efterfølgende akter til denne afgørelse, dels om, at Revisionsretten tilpligtes at betale erstatning.

Udfald: Sagen afvises, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er åbenbart ugrundet. Bart Nijs betaler alle sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – annullationssøgsmål – erstatningspåstande – afvisning i mangel af administrativ procedure vedrørende erstatningspåstandene

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Erstatningspåstandene kan ikke antages til realitetsbehandling på grund af manglende iagttagelse af den administrative procedure, således som denne er fastlagt i vedtægtens artikel 90 og 91, når tjenestemanden ikke forinden har forelagt en ansøgning om erstatning for det påståede tab.

(jf. præmis 27)