På den anden side anses begrebet »sundhedsanprisning« for ikke blot at omhandle virkningerne af en punktuel indtagelse af en bestemt mængde af en fødevare, der almindeligvis kun kan medføre midlertidige og forbigående virkninger, men ligeledes virkningerne af en gentagen, regelmæssig eller endog hyppig indtagelse af en sådan fødevare, hvis virkninger derimod ikke nødvendigvis blot er midlertidige eller forbigående.

Begrebet »sundhedsanprisning« må således på den ene side sigte til ikke blot en sammenhæng, som indebærer en forbedring af helbredstilstanden, der skyldes indtagelsen af en fødevare, men ligeledes enhver sammenhæng, der indebærer fraværet af eller reduktionen af negative eller skadelige virkninger for helbredet, der i andre tilfælde ledsager eller efterfølger en sådan indtagelse, og følgelig den blotte opretholdelse af et godt helbred på trods af den pågældende indtagelse, der potentielt kan være skadelig.

Det følger således af ordlyden af artikel 2, stk. 2, nr. 5), i forordning nr. 1924/2006, at »sundhedsanprisning« i nævnte forordnings forstand defineres ud fra den sammenhæng, der skal foreligge mellem en fødevare eller en af dens bestanddele på den ene side og sundheden på den anden side. Denne definition giver ikke nogen retningslinjer for hverken den direkte eller indirekte karakter, som denne sammenhæng skal have, eller dennes intensitet eller varighed. Under disse omstændigheder må udtrykket »sammenhæng« forstås vidt.

Artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1924/2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som senest ændret ved forordning nr. 116/2010, skal fortolkes således, at udtrykket »sundhedsanprisning« omfatter en betegnelse såsom »letfordøjelig« ledsaget af en angivelse af et reduceret indhold af stoffer, der af de fleste forbrugere anses for negative.

Den omstændighed, at en producent eller forhandler af vin ved forordning nr. 1924/2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som ændret ved forordning nr. 116/2010, uden undtagelse forbydes at gøre brug af angivelsen »letfordøjelig« ledsaget af en angivelse af et reduceret syreindhold, selv om denne anprisning isoleret set er korrekt, er forenelig med artikel 6, stk. 1, første afsnit, TEU.

Foranstaltninger, som begrænser mulighederne for at reklamere for alkoholholdige drikkevarer og således er et led i bekæmpelsen af alkoholmisbrug, tilgodeser hensyn vedrørende den offentlige sundhed, og beskyttelsen af denne er et mål af almen interesse, der i givet fald kan begrunde en restriktion af en grundlæggende frihed.

Det er afgørende, at alle anprisninger vedrørende disse drikkevarer ikke er tvetydige, således at forbrugerne er i stand til at regulere deres indtag heraf under hensyntagen til alle de iboende farer, der er forbundet med dette indtag, og deres helbred derved beskyttes.

Den omtvistede anprisning viser sig ikke desto mindre at være ufuldstændig, såfremt det antages, at den isoleret set kan anses for at være materiel korrekt, for så vidt som den angiver et reduceret syreindhold. Denne anprisning fremhæver nemlig en bestemt kvalitet, nemlig den, at den kan lette fordøjelsen, hvorimod den fortier den omstændighed, at de farer, som er forbundet med indtagelse af alkoholholdige drikkevarer, uagtet den gode fordøjelse, på ingen måde fjernes og end ikke begrænses. Ved endvidere udelukkende at fremhæve vinens lette fordøjelse er den omtvistede anprisning nemlig af en sådan art, at den kan tilskynde til indtagelse af den omhandlede vin og i sidste ende forøge de risici, der forbundet med en umådeholden indtagelse af enhver alkoholholdig drikkevare for forbrugernes helbred. Forbuddet mod sådanne anprisninger kan derfor begrundes i det krav, der følger af artikel 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Forbuddet mod den omtvistede anprisning berører på ingen måde selve substansen i erhvervsfriheden og friheden til at oprette og drive egen virksomhed, der fremgår henholdsvis af artikel 15, stk. 1, og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. De omhandlede forskrifter tilsigter nemlig sundhedsbeskyttelse, hvilket udgør et formål af generel interesse i Unionen. Hvad angår overholdelsen af proportionalitetsprincippet bemærkes, at selv om det er korrekt, at forbuddet mod de omhandlede anprisninger medfører visse restriktioner for de berørte erhvervsdrivendes erhvervsvirksomhed på et bestemt område, overholdes disse rettigheder dog på de væsentlige områder.

(jf. præmis 49-53, 55, 56, 58 og 60 samt domskonkl. 2)