ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 475/23

Sag anlagt den 31. oktober 2016 — La Rocca mod EUIPO (Take your time Pay After)

(Sag T-755/16)

(2016/C 475/34)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Alessandro La Rocca (Anzio, Italien) (ved advokaterne A. Perani og J. Graffer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »Take your time Pay after« — registreringsansøgning nr. 14 396 031

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. august 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 406/2016-1)

Påstande

— Det fastslås, at der er sket tilsidesættelse og urigtig anvendelse af EU-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2.

— Det fastslås, at der er sket tilsidesættelse af EU-varemærkeforordningens artikel 75.

— Afgørelse truffet den 4. august 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 406/2016-1), der blev meddelt den 31. august 2016, annulleres følgelig.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning nr. 207/2009
DA Den Europæiske Unions Tidende C 14/36

Sag anlagt den 29. juli 2016 — The Regents of the University of California mod CPVO — Nador Cott Protection og CVVP (Tang Gold)

(Sag T-405/16)

(2017/C 014/44)

Stævningen affattet på spansk

Parter

Sagsøger: The Regents of the University of California (Riverside, Californien, Amerikas Forenede Stater) (ved advokaterne J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz og J. Lissen Arbeloa)

Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Frankrig) og Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencia, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EF-Sortsmyndigheden

Indehaver af den omtvistede EF-Sortsbeskyttelse: The Regents of the University of California

Den omtvistede EF-Sortsbeskyttelse: EF-Sortsbeskyttelse nr. EU 38924, sortsbetegnelse: Tang Gold, art: Citrus reticulata Bianco

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2016 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A006/2014)

Påstande

— For sorten Nadorcott fastsættes for så vidt angår kendetegn nr. 68 i protokol CPVO-TP 201/2 et forekomstniveau svarende til »meget højt« med note 9, eller subsidiært, et forekomstniveau svarende til »højt« med note 7, hvorefter det anføres på denne måde i rapporten om forskelle i forhold til lignende sorter, som indgår i den officielle beskrivelse af sorten Tang Gold.

— Det anerkendes og fastslås, at der er væsentlige forskelle mellem sorterne Tang Gold og Nardorcott, hvad angår kendetegn nr. 5, 6, 14-16, 37, 50, 60 og 65 i protokol CPVO-TP 201/2, idet rapporten om forskelle i forhold til lignende sorter, som indgår i den officielle beskrivelse af sorten Tang Gold, tilpasses med henblik på, at lade disse forskelle fremgå.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 57, 62, 67, 75 og 81 i forordning nr. 2100/94

— Tilsidesættelse af artikel 49 i forordning nr. 874/09

— Ukorrekt fortolkning af rapporten fra Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias (IVIA) benævnt »Importancia de la reducción del contenido de semillas mediante mutagénesis inducida«

— Kendetegn nr. 68’s beror ikke på miljømæssige forhold
—

De to sagsøgere, som er adressater for de tre anfægtede individuelle afgørelser, af henholdsvis den 2. juni 2016, den 13. juni 2016 og den 12. april 2016, idet de to første afgørelser er afslag på ferie, som sagsøgerne havde ansøgt om, og den sidste afgørelse imødekommer en af sagsøgernes ansøgning om ferie, men integrerer de ansøgte feriedage i kvoten på 3,5 feriedage, er af den opfattelse, at de nævnte individuelle afgørelser gør det samme anbringende gældende med henblik på en annullation af disse afgørelser.
4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionen tilsidesatte grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5, og antidumpingaftalens artikel 3.1, samt at den gengav de beviser, den havde fået forelagt, forkert og foretog åbenbart urigtige skøn ved at foretage en urigtig bedømmelse af skadesindikatorerne og ved ikke at gennemføre en objektiv undersøgelse af EU-erhvervsgrenens situation. Kommissionen støttede sig ifølge sagsøgeren alene på udvalgte økonomiske indikatorer for EU-erhvervsgrenens situation og så bort fra nøgleindikatorer, der ville have vist en anderledes og mere positiv situation for EU-erhvervsgrenen. Sagsøgeren har yderligere anført, at Kommissionen valgte en partisk fremgangsmåde, der støttede dens konklusioner vedrørende skaden, og at den gengav de beviser, den havde fået forelagt, forkert ved at undlade at undersøge de »frie« og »bundne« markeder for det pågældende produkt som helhed og samlet for alle indikatorer, og ved at vælge at foretage en separat »vurdering af tre områder«, hvilket fordrejede den samlede vurdering.
—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1647 af 13. september 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam, produceret af Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. og Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 245, s. 16), annulleres.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 14/37

Sag anlagt den 25. oktober 2016 — Vincenti mod EUIPO

(Sag T-747/16)

(2017/C 014/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Guillaume Vincenti (Alicante, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Sagsøgerens påstande

— EUIPO’s afgørelse om ikke at anerkende, at sagsøgeren er vedvarende totalt uarbejdsdygtig og ikke kan udøve sit hverv, og kontorets nægtelse af at fastslå, at han skal pensioneres, annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

1. Første anbringende om at EUIPO har tilsidesat de relevante bestemmelser i tjenestemandsvedtægten, nemlig artikel 7-9, 13, 33 og 78 heri, samt artikel 13-16 i bilag VIII til vedtægten og navnlig vedtægtens artikel 53.

2. Andet anbringende om at EUIPO har tilsidesat sin tillidsforpligtelse og princippet om god forvaltningsskik (artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra a), b), og c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) såvel som sagsøgerens processuelle rettigheder, også ved at støtte den anfægtede afgørelse på fordrejede omstændigheder.

3. Tredje anbringende om at EUIPO har tilsidesat artikel 3, stk. 1 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Til støtte for de ovennævnte anbringender har sagsøgeren navnlig gjort gældende, at ansættelsesmyndigheden ikke har noget skøn under invaliditetsproceduren i henhold til de relevante bestemmelser i tjenestemandsvedtægten med hensyn til at anerkende eller ikke anerkende, at en tjenestemand er vedvarende uarbejdsdygtig og ikke kan udøve sit hverv, eftersom invaliditetsudvalgets afgørelse er bindende, og at der, selv hvis det blev antaget, at ansættelsesmyndigheden har en skønsbeføjelse under denne procedure, i sagsøgerens tilfælde ikke var nogen begrundet årsag til ikke at anerkende, at han er vedvarende uarbejdsdygtig.
—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1647 af 13. september 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam, produceret af Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd, Tripos Enterprise Inc. og Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 245, s. 16) annulleres.
1.

Første anbringende er, at Personaleretten begik to retlige fejl. For det første annullerede Personaleretten den anfægtede afgørelse, dvs. Kommissionens afgørelse af 16. september 2014 om på sagsøgte at anvende det lægelige forbehold, der er fastsat i artikel 32 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union og om afslag på at tildele den pågældende invaliditetsydelse, selv om annullation af en afgørelse for tilsidesættelse af princippet om en rimelig frist kun er en undtagelse. For det andet fastslog Personaleretten fejlagtigt, at den unødige forsinkelse i forbindelse med beslutningstagningen kunne påvirke selve indholdet af afgørelsen. Appellanten konstaterer i øvrigt, at begrundelsespligten er tilsidesat hvad angår dette andet aspekt.
—

Andet led vedrører den fejl, som ligeledes blev begået af sektion 001 i enhed 4 i Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (»PMO«) og direktøren for direktorat E i Kommissionens generaldirektorat for menneskelige ressourcer, da de med henvisning til, at kontrakten af 19. maj 2014, hvorefter sagsøgeren blev ansat i ansættelsesgruppe II, udgjorde et afbrud i hans karriere, fandt, at artikel 22, stk. 1, andet afsnit, og artikel 21, andet afsnit, i bilag XIII til vedtægten ikke fandt anvendelse på sagsøgeren, men at vedtægtens artikel 77, andet og femte afsnit, derimod fandt anvendelse på ham på trods af, at kontrakten indebar en fortsættelse af hans karriere, idet den havde til formål og følge, at han fik ansættelse i en anden lønklasse uden nogen ændring af hans arbejdsopgaver ud over formelle ændringer.
—

I denne forbindelse gøres det gældende, at Kommissionen begik åbenbare fejl, da den fastslog, at forligsaftalen af 2011 resulterede i en økonomisk fordel og dermed statsstøtte til fordel for sagsøgeren. Ved forligsaftalen af 2011 begrænsede Madrids kommunalbestyrelse sig til at påtage sig ansvaret for ikke at have opfyldt gennemførelsesaftalen 1998. Kommissionen undlod endvidere, ved anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip, at tage højde for, at alternativerne til forligsaftalen af 2011 som for eksempel at skulle ud i en retssag ville have været væsentlig mere byrdefulde for kommunalbestyrelsen.
—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1395 af 18. august 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina, produceret af Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 225, s. 52) annulleres.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af chartret, idet det i den anfægtede afgørelse med urette er blevet fastslået, at EU’s og USA’s værn om privatlivets fred sikrer et beskyttelsesniveau for de grundlæggende rettigheder, som i det væsentlige svarer til det niveau, der er sikret inden for Unionen, selv om den virksomhed, der er tilladt i henhold til USA’s lovgivning, ikke er begrænset til det strengt nødvendige.
—

Afgørelsens artikel 2-4 annulleres under alle omstændigheder, for så vidt som disse artikler (a) kræver tilbagesøgning fra andre enheder end de, der har modtaget en bindende »forhåndsafgørelse om skattefritagelse for overskydende fortjeneste« som defineret i afgørelsen, og (b) kræver tilbagesøgning af et beløb svarende til støttemodtagerens skattebesparelse, uden at Belgien gives mulighed for at tage faktiske opjusteringer foretaget af andre skattemyndigheder i betragtning.
5.

Femte anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af retningslinjerne for 2015 og af proceduren og tilsidesættelse af chartrets artikel 41, for så vidt som afgørelsen af 15. december 2015 ikke er begrundet og for så vidt som sagsøgeren ikke forinden er blevet hørt.
—

Den anfægtede afgørelse truffet den 19. september 2016 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 279/2016-4), hvorved den af VRT, NV van Publiek Recht rejste indsigelse blev taget til følge og der meddeltes afslag på registrering af international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. W01112969 K (fig.) (herefter »K LOGO« for følgende tjenesteydelser i klasse 35 »reklamevirksomhed, forretningsledelse, forretningsadministration, kontoropgaver« og klasse 42 »design og udvikling af computerprogrammer«, annulleres og K LOGO tillades fremmet til registrering for ovennævnte tjenesteydelser.
—

Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren anført følgende: for det første er det åbenlyst, at de nødvendige forhold for at begrunde en udvidelse af den indledte statsstøtteundersøgelse ikke foreligger i denne sag, for det andet har Kommissionen foretaget et åbenbart urigtigt skøn og en faktisk fejl ved at fastslå, at skatteafgørelserne giver en fordel, for det tredje har Kommissionen foretaget et åbenbart urigtigt skøn og en faktisk fejl ved at fastslå, at skatteafgørelserne er selektive, for det fjerde har Kommissionen foretaget et åbenbart urigtigt skøn og en faktisk fejl ved at fastslå, at skatteafgørelserne kan fordreje konkurrencevilkårene og/eller påvirke handelen i fællesmarkedet, og for det femte savner den anfægtede afgørelse en begrundelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/41

Sag anlagt den 14. november 2016 — N & C Franchise mod EUIPO — Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

(Sag T-792/16)

(2017/C 022/56)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: N & C Franchise Ltd (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia og A. Vasilogamvrou)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: N & C Franchise Ltd

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »ojo sunglasses« — EU-varemærkeregistrering nr. 13 224 761

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. september 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 32/2016-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
—

Indehaveren af EU-varemærket tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen for Retten og for EUIPO.
3.

Tredje anbringende er, at omsorgsprincippet er tilsidesat, for så vidt som ansættelsesmyndigheden for det første opsagde sagsøgerens kontrakt inden den traf en afgørelse hvad angår forlængelse af hans orlov af personlige årsager, for det andet handlede således endog uden at give ham et første tilbud om at genindtræde og for det tredje uden at oplyse ham om, at der forelå budgetmæssige muligheder for at aflønne ham efter hans orlov.
—

Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse anvender den førnævnte bestemmelse forkert ved at fastslå, at forretningsmæssige interesser vil blive skadet ved udbredelsen, og har endvidere anført, at afgørelsen bortser fra en mere tungtvejende offentlig interesse.
3.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5, og antidumpingaftalens artikel 3.1, samt at den har gengivet de beviser, den har fået forelagt, forkert og foretaget åbenbart urigtige skøn ved at foretage en urigtig bedømmelse af skadesindikatorerne og ved ikke at gennemføre en objektiv undersøgelse af EU-erhvervsgrenens situation. — Sagsøgeren har anført, at Kommissionen alene har støttet sig på udvalgte økonomiske indikatorer for EU-erhvervsgrenens situation, og at den har set bort fra nøgleindikatorer, der ville have vist en anderledes og mere positiv situation for EU-erhvervsgrenen. — Sagsøgeren har yderligere anført, at Kommissionen har valgt en partisk fremgangsmåde, der har støttet dens konklusioner vedrørende skaden, og at den har gengivet de beviser, den har fået forelagt, forkert, ved — i strid med sin forpligtelse til at foretage en objektiv vurdering i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2 — at undlade at undersøge de »frie« og »bundne« markeder for det pågældende produkt som helhed.
Første anbringende er, at ASBR retningslinjerne for 2015 er ulovlige, for så vidt som de tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbehandling, artikel 51 i ansættelsesvilkårene og artikel 12 og 21 i EU’s charter. Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, for så vidt som den tilsidesætter ASBR retningslinjerne for 2015 og er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn.

Sagsøgeren er af den opfattelse, at ASBR retningslinjerne for 2015 er ulovlige, for så vidt som de er ufordelagtige for ansatte, som i begrænset omfang står til rådighed for deres forretningsområde af grunde, som de objektivt set ikke har kontrol over, så som sygeorlov, deltidsansættelse på grund af handicap eller tidsdispensation på grund af aktiviteter vedrørende personaleudvalget (eller en kombination heraf), til sammenligning med deres kolleger, som står til rådighed for deres forretningsområde på fuld tid. Den anfægtede afgørelse, som blev vedtaget på grundlag af ASBR retningslinjerne, er følgelig også ulovlig.

Subsidiært er sagsøgeren i tilfælde af, at ASBR retningslinjerne er lovlige, ikke desto mindre af den opfattelse, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter disse retningslinjer, for så vidt som hans fraværsperioder i hans tilfælde blev anvendt som en diskriminerende omstændighed og desuden skulle have været anvendt som en positiv adfærdsmæssig indstilling med henblik på at indvirke positivt på ASBR belønningen. Alle de faktorer, som skal bedømmes i overensstemmelse med ASBR retningslinjerne for 2015, skulle åbenbart have ført til en højere ASBR belønning.
—

Kommissionen tilsidesatte artikel 110 TEUF, idet den fandt, at den tyske foranstaltning ikke forskelsbehandler distributører af audiovisuelle on demand-medietjenester (»video on demand-distributører«), som har hjemsted uden for Tyskland, men som henvender sig til en tysk kundekreds.
—

Decision fra Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/06 af 15. april 2016 (»Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)«) og Decision fra Single Resolution Boards SRB/ES/SRF/2016/13 af 20. maj 2016 (»Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)«) annulleres, idet det mindste i det omfang disse Decisions vedrører sagsøgeren.
—

Under alle omstændigheder annulleres afgørelsens artikel 2-4, for så vidt som disse artikler (a) anordner tilbagesøgning fra andre enheder end de enheder, der har fået udstedt en »forhåndsafgørelse om skattefritagelse for overskydende fortjeneste« som fastsat i afgørelsen, og (b) anordner tilbagesøgning af et beløb, der svarer til modtagerens skattebesparelse, uden at Belgien har kunnet tage hensyn til andre skattemyndigheders faktiske opjustering.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/37

Sag anlagt den 28. september 2016 — Enrico Colombo og Giacomo Corinti mod Kommissionen

(Sag T-690/16)

(2017/C 022/52)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Italien) og Giacomo Corinti (Ispra, Italien) (ved advokaterne R. Colombo og G. Turri)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Afgørelsen om tildeling med ukendte forhold og indhold, som blev forkyndt den 20. juli 2016, Ref. Ares (2016) 371182, hvorved Europa-Kommissionen, JRC — Forvaltning af anlægget i Ispra, for udbudsproceduren JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC vedrørende en rammaftale for bygge- og anlægsarbejder med konstruktion og vedligeholdelse af understøtninger til rørledninger og systemer til opvarmning/afkøling ved Det Fælles Forskningscenter i Ispra, gav tilslag til koncessionshaverens bud.

— Noten af 20. juli 2016 Ref. Ares (2016) 371182, hvorved Europa-Kommissionen, JRC — Direktoratet for institutterne i Ispra meddelte resultatet af udbuddet, annulleres.

— Mødereferaterne af 13. maj 2016 og 28. juni 2016 annulleres.

— Principalt indrømmes sagsøgerne erstatning for det konkret lidte tab — også ved at kontrakten med ukendt indhold og forhold, der blev indgået den 19. august 2016 mellem Kommissionen og koncessionshaveren, erklæres ugyldig, annulleres eller erklæres uvirksom, hvorefter sagsøgeren indtræder i kontrakten.

— Subsidiært indrømmes skadeserstatning til en værdi svarende til 500 000,00 EUR eller til et højere eller lavere beløb, som Retten måtte finde passende, med tillæg af renter og en monetær tilpasning af det skyldige saldobeløb.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne med henblik på anfægtelsen gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 105 og 107 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT 2012, L 298, s. 1), en tilsidesættelse af lex specialis vedrørende det pågældende udbud, en tilsidesættelse af princippet om lige betingelser og princippet om en retfærdig rettergang, samt at der i nærværende sag er foretaget magtfordrejning.

Det gøres i denne forbindelse gældende, at koncessionshaverens bud burde være blevet udelukket, eftersom det ikke opfylder kravene om den juridiske og tekniske kapacitet fastsat i lex specialis.
3.

Det tredje anbringende vedrører det forhold, at logoet på reklamerne for MENL’s kampagne »Schengen« (herefter »det anfægtede logo«) på de nationale områder viser en kampagne af udelukkende europæisk karakter, i modsætning til, hvad sagsøgte har lagt til grund ved vedtagelsen af den afgørelse, hvis annullation er sagsgenstanden i nærværende søgsmål. Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren principalt fremført tre argumenter, nemlig: — Kampagnen var organiseret af MENL alene, uden de nationale partiers samtykke eller inddragelse. — Kampagnen og reklamen vedrørte en problemstilling af europæisk omfang, nemlig Schengenaftalerne. — Det anfægtede logo er derfor ikke de nationale partiers logo, men logoet for disse partiers delegationer i Europa-Parlamentet.
2.

Andet anbringende er, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved udpegningen af undersøgeren, at denne ikke er uafhængig og upartisk og at denne har tilsidesat sit mandat.
—

EUIPO og Elka Zaharieva tilpligtes at betale de af Şölen afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten og den administrative sagsbehanling, herunder særligt ugyldigheds- og klagesagen for EUIPO.