ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater - direktiv 90/435 - fritagelse i datterselskabets medlemsstat for kildeskat af udbytte udloddet til moderselskabet - undtagelse til fordel for Portugal - rækkevidde

(Rådets direktiv 90/435, art. 5, stk. 1 og 4)

Sammendrag

$$Artikel 5, stk 4, i direktiv 90/435 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater skal, for så vidt som den begrænser kildeskatten af udbytte fra datterselskaber hjemmehørende i Portugal til moderselskaber i andre medlemsstater til 15% og 10%, fortolkes således, at denne undtagelse ikke kun vedrører selskabsskatten, men at den ligeledes vedrører enhver beskatning, uanset art eller benævnelse, der har form af kildeskat af afkast udloddet af de nævnte datterselskaber.

Direktivets formål, der er at fremme samarbejdet mellem selskaber fra forskellige medlemsstater, vil blive bragt i fare, hvis medlemsstaterne forsætligt kunne fratage selskaber fra andre medlemsstater fordelene i henhold til direktivet og pålægge dem former for beskatning, der har samme virkning som indkomstskat, selv om deres benævnelse knytter dem til en anden kategori, såsom beskatning af aktiver.

( jf. præmis 24 og 27 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder - traktatens bestemmelser - direkte virkning

(EF-traktaten, art. 86 og 90 (nu art. 82 EF og 86 EF))

2. Konkurrence - dominerende stilling - misbrug - virksomhed med et lovbestemt monopol - offentlige arbejdsformidlingskontorer - kriterier for bedømmelsen

(EF-traktaten, art. 86 og art. 90, stk. 1 og 2 (nu art. 82 EF og art. 86, stk. 1 og 2, EF))

Sammendrag

1. Traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF) har også inden for rammerne af traktatens artikel 90 (nu artikel 86 EF) direkte virkning og medfører rettigheder for borgerne, som de nationale retter skal beskytte.

( jf. præmis 11 og 17 samt domskonkl. )

2. Offentlige arbejdsformidlingskontorer omfattes af forbuddet i traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF), når anvendelsen af denne bestemmelse ikke hindrer opfyldelsen af den særlige opgave, som er blevet overdraget disse kontorer. En medlemsstat, der forbyder enhver form for formidling og virksomhed som mellemmand mellem efterspørgsel og udbud af arbejde, der ikke udøves af sådanne kontorer, overtræder traktatens artikel 90, stk. 1 (nu artikel 86, stk. 1, EF), såfremt den skaber en situation, i hvilken offentlige arbejdsformidlingskontorer nødvendigvis foranlediges til at tilsidesætte bestemmelserne i traktatens artikel 86. Denne situation foreligger navnlig, når følgende kumulative betingelser er opfyldt:

- De offentlige arbejdsformidlingskontorer er klart ikke i stand til for al slags virksomhed at imødekomme efterspørgslen på arbejdsmarkedet.

- Private selskabers arbejdsformidlingsvirksomhed gøres faktisk umulig ved opretholdelsen af lovbestemmelser, der indeholder et forbud mod en sådan virksomhed, som pålægges strafferetlige og administrative sanktioner.

- Den pågældende arbejdsformidlingsvirksomhed vil kunne omfatte andre medlemsstaters statsborgere eller områder.

( jf. præmis 13, 14 og 17 samt domskonkl. )

3. Den nationale ret, der inden for sit kompetenceområde skal anvende fællesskabsretlige forskrifter, har pligt til at sikre disse reglers fulde virkning, idet den i påkommende tilfælde af egen drift skal undlade at anvende en modstridende - selv nyere - bestemmelse i national lovgivning, uden at den behøver at anmode om eller afvente en forudgående ophævelse af denne bestemmelse ad lovgivningsvejen eller ved noget andet forfatningsmæssigt middel.

( jf. præmis 16 og 17 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie kapitalbevægelser - restriktioner - fritagelse for beskatning af aktieudbytte udbetalt til fysiske personer - begrænsning til aktieudbytte fra selskaber med hjemsted på det nationale område - ulovlighed - begrundelse - foreligger ikke

(Rådets direktiv 88/361, art. 1, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 1, stk. 1, i direktiv 88/361 om gennemførelse af traktatens artikel 67 er til hinder for en medlemsstats lovbestemmelse, hvorefter indrømmelse af fritagelse for den indkomstskat, som er pålagt udbytte, der udbetales til fysiske personer, som er aktionærer, er betinget af, at nævnte udbytte udbetales af selskaber med hjemsted i den pågældende medlemsstat.

En sådan bestemmelse har som virkning at afskrække EF-borgere, der bor i den pågældende medlemsstat, fra at investere i selskaber, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og har ligeledes en restriktiv virkning for sådanne selskaber, idet den udgør en hindring for at rejse kapital fra den pågældende medlemsstat, uden at restriktionerne er berettiget på grund af tvingende almene hensyn, såsom hensynet til at sikre sammenhængen i beskatningsordningen.

Det er uden betydning for ovenstående, at den skatteyder, der gør krav på en skattefritagelse, er en almindelig aktionær eller en arbejdstager, der som led i en opsparingsordning for arbejdstagere ejer de aktier, der har givet anledning til modtagelse af udbytte.

( jf. præmis 34-35, 56, 62 og 67 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskeri - fælles strukturpolitik - udvikling af akvakultur og indretning af beskyttede havområder - finansiel fællesskabsstøtte - fremgangsmåde med henblik på bortfald af støtten - skrivelse fra Kommissionen om suspension af et oprindeligt ydet støttebeløb - anfægtelig retsakt - forudgående forpligtelse for Kommissionen

(Rådets forordning nr. 4028/86, art. 44, stk. 1, og art. 47; Kommissionens forordning nr. 1116/88, art. 7)

2. Fiskeri - fælles strukturpolitik - udvikling af akvakultur og indretning af beskyttede havområder - finansiel fællesskabsstøtte - forordning, der pålægger Kommissionen forpligtelser, og som sigter til at beskytte borgernes interesser - ændring af en forordnings retsvirkninger på grund af administrative vanskeligheder - ulovligt

(Rådets forordning nr. 4028/86; Kommissionens forordning nr. 1116/88)

3. Appel - appellanten givet medhold - Domstolens endelige afgørelse af sagen - annullation af den retsakt, der var genstand for sagen ved Retten, og hvor Retten frifandt sagsøgte

(EF-statutten for Domstolen, art. 54, stk. 1)

Sammendrag

1. Med artikel 44, stk. 1, i forordning nr. 4028/86 om fællesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne, som tillægger Kommissionen beføjelse til at beslutte, at støtten skal suspenderes, nedsættes eller bortfalde, såfremt en af de fire i bestemmelsen fastsatte situationer foreligger, tilsigtes det, at forordningen skal omfatte alle retsakter om suspension af en finansiel støtte, når en af ovennævnte betingelser er opfyldt. Kommissionen er ikke forpligtet til at udøve en sådan beføjelse, men i henhold til ovennævnte bestemmelse kræves det udtrykkeligt, at såfremt den gør det, skal den høre Den Stående Fiskeristrukturkomité, jf. forordningens artikel 47. Tilsvarende fremgår det af artikel 7 i forordning nr. 1116/88, som omhandler de nærmere regler om gennemførelse af beslutninger vedrørende støtte, at de procedurer, der omtales i denne artikel, i så fald skal følges.

( jf. præmis 25-28 )

2. Når Kommissionen i henhold til en forordning, som f.eks. forordning nr. 4028/86 om fællesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne og forordning nr. 1116/88 om gennemførelsesbestemmelser til beslutninger om støtte, er pålagt forpligtelser med henblik på beskyttelse af borgernes interesser, kan administrative vanskeligheder ikke udgøre et gyldigt grundlag for at ændre forordningens retsvirkninger, herunder specifikke proceduremæssige garantier, som fællesskabslovgiver har fastsat.

( jf. præmis 34 )

3. I henhold til artikel 54, stk. 1, andet punktum, i statutten for Domstolen kan Domstolen, såfremt Rettens afgørelse ophæves, selv træffe endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse. Dette er tilfældet, såfremt ophævelsen af Rettens dom medfører, at den afgørelse, der var genstand for sagen ved Retten, må annulleres.

( jf. præmis 38 og 39 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - formaliteten - betingelser - den omstændighed, at argumenter også er blevet fremført for Retten - ingen betydning

[EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF); EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Tjenestemænd - løn - pensioner - justeringskoefficient - fastsættelse af justeringskoefficienter for Tyskland - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - princippet om god tro - tilsidesættelse - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 3834/91, nr. 3761/92 og nr. 3608/93)

3. Tjenestemænd - søgsmål - bebyrdende akt - begreb - pensionsopgørelse, der bliver meddelt tjenestemanden personligt, og som hver gang fastsætter størrelsen af hans månedlige pension

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91)

Sammendrag

1. Det fremgår af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF), af artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i procesreglementet, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

Når disse betingelser er opfyldt, kan en appel støttes på en argumentation, som allerede er blevet gjort gældende i første instans, med henblik på at godtgøre, at Retten har tilsidesat fællesskabsretten ved at forkaste de af appellanten fremførte anbringender og argumenter.

( jf. præmis 19-23 )

2. En tjenestemand kan ikke påberåbe sig, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er tilsidesat, så længe administrationen ikke har afgivet præcise løfter over for ham.

Da det ikke med sikkerhed kan sluttes af Rådets forordninger nr. 3834/91, nr. 3761/92 og nr. 3608/93, at Rådet ville vedtage nye justeringskoefficienter med tilbagevirkende gyldighed for Tyskland, kan det ikke antages, at Rådet ved disse forordninger har skabt en berettiget forventning med hensyn til vedtagelse af sådanne nye koefficienter.

Da Rådet desuden ikke har fremkaldt begrundede forhåbninger i den forbindelse, kan det heller ikke antages, at Rådet har tilsidesat princippet om den gode tro ved at undlade at vedtage sådanne nye koefficienter.

( jf. præmis 33-36 og 41 )

3. En pensionsopgørelse kan betragtes som en retsakt, der indeholder et klagepunkt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 90, stk. 2, der kan gøres til genstand for en klage eller et eventuelt søgsmål, når den er blevet meddelt tjenestemanden personligt, og den hver gang fastsætter størrelsen af hans pension.

( jf. præmis 47 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - mælk og mejeriprodukter - tillægsafgift på mælk - tildeling af afgiftsfrie referencemængder - producenter, som har indstillet leverancerne i henhold til præmieordningen for ikke-markedsføring - tildeling af en specifik referencemængde - endelig tildeling til en producent, der råder over en oprindelig referencemængde, men som ikke selv har udnyttet den midlertidige specifikke referencemængde til at øge den eksisterende mælkeproduktion på sin bedrift - udelukket

(Rådets forordning nr. 857/84, art. 3a, stk. 3, første punktum, som ændret ved forordning nr. 1639/91)

Sammendrag

$$Artikel 3a, stk. 3, første punktum, i forordning nr. 857/84 - om almindelige regler for anvendelsen af tillægsafgift på mælk, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1639/91 - skal fortolkes således på grundlag af principperne for tildeling af en specifik referencemængde, at en producent, der råder over en oprindelig referencemængde, og som i tilgift midlertidigt får tildelt en specifik referencemængde, ikke - når bortses fra de øvrige betingelser - kan få tildelt denne specifikke referencemængde endeligt, når han ikke selv har udnyttet den til at øge den eksisterende mælkeproduktion på sin bedrift. Dette er tilfældet, når en sådan producent bortleaser sin oprindelige referencemængde og kun producerer mælk i medfør af sin midlertidige, specifikke referencemængde.

( jf. præmis 40 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - begrænsninger i medfør af værtsmedlemsstatens bestemmelser om udøvelse af visse former for virksomhed - situation, som ikke er reguleret i et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser - medlemsstatens forpligtelse til at undersøge, om der er overensstemmelse mellem de eksamensbeviser og kvalifikationer, der kræves ifølge national ret, og dem, som den pågældende besidder

(EF-traktaten, art. 52 og 57 (efter ændring nu art. 43 EF og 47 EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) skal fortolkes således, at når en fællesskabsstatsborger, i en situation, som ikke er reguleret i et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, indgiver en ansøgning om tilladelse til at udøve et erhverv, hvortil adgangen ifølge national ret er betinget af, at ansøgeren har et eksamensbevis eller erhvervsmæssige kvalifikationer eller perioder med erhvervserfaring, er myndighederne i medlemsstaten forpligtet til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, herunder ansøgerens relevante erfaring, idet de skal foretage en sammenligning mellem på den ene side den kompetence, der er dokumenteret ved disse kvalifikationsbeviser og denne erfaring, og på den anden side de krav om kundskaber og kvalifikationer, der stilles ifølge national ret.

Denne praksis er blot udtryk for udmøntningen i retspraksis af et princip, som hører til de grundlæggende friheder i traktaten. Selv om dette princip ganske vist har fundet anvendelse i sager, som angik erhverv, for hvilke der ikke på daværende tidspunkt var truffet foranstaltninger til harmonisering eller samordning, må det ikke desto mindre antages, at det ikke kan anses for at miste en del af sin retsgyldighed som følge af, at der udstedes direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser. Således tilsigter sådanne direktiver at lette adgangen til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed og dermed at forenkle den allerede eksisterende adgang til disse former for virksomhed for statsborgere fra andre medlemsstater.

Betydningen af de direktiver, som opstiller fælles regler og kriterier for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, er således, at der indføres en ordning, som pålægger medlemsstaterne at anerkende ligestillingen mellem visse eksamensbeviser, uden at de kan kræve, at de berørte opfylder andre betingelser end dem, der er opstillet i de direktiver, som finder anvendelse på området, idet en sådan gensidig anerkendelse af disse eksamensbeviser medfører - forudsat at betingelserne i direktiverne er opfyldt - en eventuel anerkendelse af disse eksamensbeviser i henhold til det ovennævnte princip. Princippet har dog fortsat en klar betydning i tilfælde, som ikke er omfattet af sådanne direktiver.

( jf. præmis 24, 31-34 og 40 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - levering af tjenesteydelser mod vederlag - begreb - vejanlæg, der stilles til rådighed mod betaling af vejafgift - omfattet

(Rådets direktiv 77/388, art. 2, nr. 1)

2. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - afgiftspligtige - offentligretlige organer - ingen afgiftspligt for virksomhed, der er udøvet i egenskab af offentlig myndighed - begreb

(Rådets direktiv 77/388, art. 4, stk. 5)

Sammendrag

1. Det forhold, at vejanlæg stilles til rådighed mod betaling af en vejafgift, udgør levering af en tjenesteydelse mod vederlag i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, nr. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter. Benyttelsen af vejanlægget er betinget af betaling af en vejafgift, som er fastsat på grundlag af det benyttede køretøj og den tilbagelagte strækning. Der består således en direkte og nødvendig sammenhæng mellem den leverede tjenesteydelse og den modtagne modværdi erlagt i penge.

( jf. præmis 30 og 31 )

2. To kumulative betingelser skal være opfyldt, for at den regel om offentligretlige organers fritagelse for merværdiafgift - der er fastsat i artikel 4, stk. 5, første afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - finder anvendelse med hensyn til virksomhed eller transaktioner, som de varetager i egenskab af offentlig myndighed, nemlig et offentligretligt organs udøvelse af virksomhed og udøvelse af virksomhed, der varetages i egenskab af offentlig myndighed. Hvad angår sidstnævnte betingelse er den virksomhed, der varetages i egenskab af offentlig myndighed, den, som varetages af offentligretlige organer på grundlag af deres særlige retlige status, hvilket dog ikke omfatter den virksomhed, som de pågældende organer udøver på samme retlige vilkår som private erhvervsdrivende.

( jf. præmis 34 og 35 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - direktiv 79/112 - forbud mod mærkning af en sådan art, at den vildleder køberen - nationale bestemmelser, der gengiver forbuddet - lovlighed

[Rådets direktiv 79/112, art. 2, stk. 1, nr. i)]

2. Tilnærmelse af lovgivningerne - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - direktiv 79/112 - medlemsstaternes forpligtelse til at forbyde handel med varer, der ikke er forsynet med oplysninger på et for køberen let forståeligt sprog - rækkevidde - krav, der går ud over denne forpligtelse - ulovligt - tilsidesættelse af traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF)

(EF-traktaten, art. 30 (efter ændring nu art. 28 EF); Rådets direktiv 79/112, art. 14)

Sammendrag

1. Fællesskabsretten er ikke til hinder for en national lovgivning, som foreskriver, at mærkningen af levnedsmidler og dennes nærmere udformning ikke må være af en sådan art, at den vildleder køberen eller forbrugeren, især med hensyn til disse levnedsmidlers beskaffenhed, når den i det væsentlige gengiver selve ordlyden af artikel 2, stk. 1, nr. i), i direktiv 79/112 om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler.

( jf. præmis 17 og 29 samt domskonkl. 1 )

2. Artikel 14 i direktiv 79/112 om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler er til hinder for, at der i henhold til nationale regler udelukkende skal anvendes et bestemt sprog ved mærkning af levnedsmidler, uden at der gives mulighed for anvendelse af et andet sprog, der let forstås af køberne, eller for, at køberne sikres de nødvendige oplysninger på anden måde. En sådan forpligtelse er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion, som er forbudt i henhold til traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF).

( jf. præmis 25, 28 og 29 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - anvendelsesområde - overførsel af en virksomhed, som drives af et offentligt organ, der er integreret i statsadministrationen, til et privat selskab med offentlig kapital - omfattet - betingelse - tidligere beskyttelse af de pågældende som arbejdstagere i henhold til national lovgivning

(Rådets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

2. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - erhververens forpligtelse til at tage hensyn til arbejdstagernes samlede anciennitet ved beregningen af de økonomiske rettigheder, der er forbundet med ancienniteten - begrænsning - ændring af arbejdskontrakten tilladt efter national ret i andre tilfælde end ved en virksomhedsoverførsel

(Rådets direktiv 77/187, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at den finder anvendelse i en situation, hvor en virksomhed, der præsterer offentlige telekommunikationsydelser, og som drives af et offentligt organ, der er integreret i statsadministrationen, i medfør af afgørelser, som er truffet af offentlige myndigheder, ved en administrativ koncession mod vederlag overføres til et privat selskab, som er oprettet af et andet offentligt organ, der ejer selskabets samlede kapital. De personer, som berøres af en sådan overførsel, skal dog oprindeligt have været beskyttet som arbejdstagere i henhold til den nationale lovgivning på det arbejdsretlige område.

( jf. præmis 41 og domskonkl. 1 )

2. Artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at erhververen ved beregningen af de økonomiske rettigheder, der i forhold til erhververen er forbundet med arbejdstagernes anciennitet, såsom fratrædelsesgodtgørelse eller lønforhøjelse, skal tage hensyn til alle de år, som det overførte personale har tilbagelagt såvel i hans som i overdragerens tjeneste, for så vidt denne forpligtelse var en følge af arbejdsforholdet mellem personalet og overdrageren, og på de vilkår, som var aftalt inden for rammerne af dette forhold. Direktiv 77/187 er dog ikke til hinder for, at erhververen ændrer vilkårene for arbejdsforholdet, for så vidt som dette er tilladt efter national ret i andre tilfælde end ved en virksomhedsoverførsel.

( jf. præmis 53 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - selvstændige handelsagenter - direktiv 86/653 - nationale bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register for handelsagenter - ulovlige

(Rådets direktiv 86/653)

2. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - nødvendigheden af at sikre direktivers effektive virkning - de nationale retters pligt til at medvirke hertil

(EF-traktaten, art. 189, stk. 3 (nu art. 249, stk. 3, EF))

Sammendrag

1. Direktiv 86/653 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register for handelsagenter.

( jf. præmis 14 og 19 samt domskonkl. )

2. Den nationale ret er, når den anvender nationale retsforskrifter, hvad enten de er ældre eller yngre end et direktiv, forpligtet til, i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål, således at de kan finde anvendelse i overensstemmelse med direktivets målsætning.

( jf. præmis 16 og 19 samt domskonkl. )