ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
PERSONALERETTENS KENDELSE

(plenum)

13. juli 2007

Sag F-1/05 INT

Pia Landgren

mod

Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF)

»Retspleje – fortolkning af en kendelse – betingelser for at tage en begæring herom til følge«

Angående: Stævning, hvorved ETF i medfør af artikel 129 i procesreglementet ved Retten i Første Instans, som finder tilsvarende anvendelse ved Personaleretten i henhold til artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse 2004/752/EF, Euratom af 2. november 2004 om oprettelse af en ret for EU-personalesager (EFT L 333, s. 7), indtil Personalerettens eget procesreglement træder i kraft, har indgivet en begæring om fortolkning af den kendelse, som Personaleretten (plenum) afsagde den 22. maj 2007 i sagen Landgren mod ETF (sag F-1/05, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000).

Udfald: Begæringen om fortolkning afvises. ETF betaler sagens omkostninger for denne instans.

Sammendrag

Retspleje – fortolkning af dom – betingelser for at tage en begæring herom til følge

(Rettens procesreglement, art. 129; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)

En begæring om fortolkning skal for at kunne antages til realitetsbehandling vedrøre domskonklusionen og de væsentligste præmisser, der ligger til grund for den, og tage sigte på at fjerne en uklarhed eller tvetydighed, som eventuelt berører dommens betydning og rækkevidde, i den udstrækning den har tilsigtet at afgøre den konkrete sag, som var forelagt Domstolen. En begæring om fortolkning af en dom kan således ikke antages til realitetsbehandling, såfremt der søges indhentet en udtalelse fra den pågældende retsinstans vedrørende dommens eller kendelsens anvendelse, opfyldelse eller virkning.

(jf. præmis 8)

Henvisning til:

Domstolen, 28. juni 1955, sag 5/55, Assider mod Den Høje Myndighed, Sml. 1954-1972, s. 17, org.ref: Rec. s. 263, på s. 278; 7. april 1965, sag 70/63a, Den Høje Myndighed mod Collotti og Domstolen, Sml. 1954-1972, s. 455, org.ref.: s. 353, på s. 359; 13. juli 1966, sag 110/63a, Willame mod Kommissionen, Sml. 1954-1972, s. 293, org.ref.: s. 411, på s. 417; 29. september 1983, sag 206/81a, Alvarez mod Parlamentet, Sml. s. 2865, præmis 8-11; 20. april 1988, forenede sager 146/85 INT og 431/85 INT, Maindiaux m.fl. mod EØSU m.fl., Sml. s. 2003, præmis 5 og 6.

Retten, 14. juli 1993, sag T-22/91 INT, Raiola-Denti m.fl. mod Rådet, Sml. II, s. 817, præmis 6; 24. juli 1997, sag T-573/93 (129), Caballero Montoya mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 271, og II, s. 761, præmis 27.
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTTENS ANDEN AFDELING

24. maj 2007

Sag F-95/05 AJ

N

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Retshjælp«

Angående: Ansøgning, hvorved N anmoder om at få bevilliget retshjælp i medfør af artikel 94 i procesreglementet for Retten i Første Instans, som finder tilsvarende anvendelse ved Personaleretten i medfør af artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse 2004/752/EF, Euratom af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7), indtil Personalerettens procesreglement træder i kraft.

Udfald: N bevilges retshjælp. Et beløb svarende til de af N afholdte udgifter fra datoen, hvor ansøgningen om retshjælp er indgivet, vil blive overført til den advokat, der skal bistå ansøgeren, for dokumenterede udgifter under 2 000 EUR. I. Kletzlen udpeges som advokat for N.

Sammendrag

Retspleje – ansøgning om fri proces – dækkede udgifter

(Procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 94 og 95; Rådets afgørelse 2004/752, art 3, stk. 4)

Det følger af artikel 94 og 95 i procesreglementet for Retten i Første Instans, at bevilling af retshjælp i princippet er forbeholdt afholdelse af sagsomkostninger, som er afholdt enten samtidigt med eller efter, at der er indgivet ansøgning om retshjælp. Hvis ikke der foreligger særlige omstændigheder, ville det nemlig hverken være i overensstemmelse med disse artiklers ordlyd og formål eller med retsplejehensyn, hvis udgifter, som er afholdt inden denne dato, med tilbagevirkende kraft kunne dækkes af retshjælpen. I tilfælde af omkostninger, som er afholdt, inden ansøgningen om retshjælp er indgivet, lægges det til grund – medmindre andet bevises – at ansøgeren ikke var ude af stand til at afholde dem, hvorfor en af betingelserne for at bevillige retshjælp således ikke er opfyldt.

(jf. præmis 16)

Henvisning til:

Retten, 3. april 2006, sag T-49/04 AJ, Hassan mod Rådet og Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 21; 27. oktober 2006, sag T-318/01 AJ, Othman mod Rådet og Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 31.
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Anden Afdeling)

2. juli 2007

Sag F-117/05

Carlos Sanchez Ferriz

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – manglende opførelse på listen over forfremmede tjenestemænd – forfremmelsesåret 2004 – prioritetspoint – fortjeneste – anciennitet – formaliteten«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Carlos Sanchez Ferriz principalt har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. november 2004 om opstilling af listen over tjenestemænd forfremmet i forbindelse med forfremmelsesproceduren for 2004, for så vidt som sagsøgeren ikke er opført herpå, og subsidiært annullation af afgørelsen om tildeling af prioritetspoint som led i denne procedure.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes, da søgsmålet delvist åbenbart skal afvises fra realitetsbehandling, delvist er åbenbart ugrundet. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – retlig interesse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

En tjenestemand har ikke kompetence til at handle i lovens eller i institutionernes interesse og kan ikke til støtte for et annullationssøgsmål gøre andre end sine egne indsigelser gældende. Et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand med påstand om annullation af listen over tjenestemænd, der er forfremmet til en højere lønklasse i et forfremmelsesår, skal derfor åbenbart afvises, når denne liste ikke indeholder sagsøgerens navn, og når sagsøgeren ikke har redegjort for sin personlige interesse i søgsmålets anlæg, men alene har fremført, at tildelingen af visse kategorier af forfremmelsespoint er ulovlig, uden dog i sit skriftlige indlæg at anføre nogle konkrete oplysninger om sine personlige forhold i relation til det pågældende forfremmelsesår, såsom bl.a. det antal forfremmelsespoint i nævnte kategorier, som han er blevet tildelt. Det kan ikke ændres af, at antallet af forfremmelsespoint fremgår af et dokument vedlagt som bilag til svarskriftet, eftersom det påhviler sagsøgeren at redegøre for sin søgsmålsinteresse i sit eget skriftlige indlæg og i givet fald at henvise til de relevante oplysninger, der er fremlagt som bilag.

(jf. præmis 31 og 32)

Henvisning til:

Domstolen, 30. juni 1983, sag 85/82, Schloh mod Rådet, Sml. s. 2105, præmis 14.

Retten, 22. november 2006, sag T-436/04, Sanchez Ferriz mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 277, og II-A-2, s. 1439, præmis 35; og 23. november 2006, sag T-422/04, Lavagnoli mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 31.
PERSONALERETTENS KENDELSE (Første Afdeling)

16. maj 2007

Sag F-100/05 DEP

Eleni Chatziioannidou

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Retspleje – fastsættelse af sagsomkostninger«

Angående: Begæring, hvorved Eleni Chatziioannidou i medfør af artikel 92, stk. 1, i procesreglementet for Retten i Første Instans, som finder tilsvarende anvendelse ved Personaleretten i medfør af artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse 2004/752/EF, Euratom af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7), indtil Personalerettens procesreglement træder i kraft, har anmodet om fastsættelse af sagsomkostningerne i forbindelse med dom af 14. november 2006 (sag F-100/05, Chatziioannidou mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 129, og II-A-1, s. 487).

Udfald: Størrelsen af de udgifter, sagsøgeren kan kræve erstattet, fastsættes til 10 222 EUR.

Sammendrag

Retspleje – sagsomkostninger – opgørelse – forhold, der skal lægges til grund

[Procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 91, litra b); Rådets afgørelse 2004/752, art 3, stk. 4]

For så vidt angår bedømmelsen ved vurderingen af størrelsen af de udgifter, der kan kræves erstattet, tilkommer det Fællesskabets retsinstanser at inddrage det samlede antal arbejdstimer, som objektivt set kan anses at have været nødvendige for sagen. I denne henseende kan størrelsen af en rådgivers salær ikke afhænge af omfanget af de indlæg, denne har udarbejdet. Indlægs kortfattethed kan nemlig både afspejle kvaliteten af ophavsmandens sammenfatning, hvilket er en besparelse af dommerens og modpartens arbejdstid, og være et tegn på hurtigt arbejde. Kortheden af et indlæg kan ikke i princippet anses at afspejle hurtigt eller summarisk arbejde fra ophavsmandens side.

(jf. præmis 23 og 24)

Henvisning til:

Retten, 30. oktober 1998, sag T-290/94 DEP, Kaysersberg mod Kommissionen, Sml. II, s. 4105, præmis 20; 20. november 2002, sag T-171/00 DEP, Spruyt mod Kommissionen, Sml. Pers I-A, s. 225, og II, s. 1127, præmis 29.
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Anden Afdeling)

16. april 2007

Sag F-82/05

Michel Thierry

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – forfremmelse – ikke opførelse på listen over forfremmelsesværdige tjenestemænd – forfremmelsesproceduren for 2004 – prioritetspoint – fortjeneste – anciennitet – formaliteten«

Angående: Sag anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Michel Thierry principalt har nedlagt påstand om annullation af listen over tjenestemænd forfremmet i forbindelse med forfremmelsesproceduren for 2004 (offentliggjort i Informations administratives nr. 130-2004 af 30. november 2004), for så vidt som sagsøgeren ikke er opført herpå.

Udfald: Sagen afvises delvist, og i øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – søgsmålsinteresse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

En tjenestemand har ikke kompetence til at handle i lovens eller i institutionernes interesse og kan ikke til støtte for et annullationssøgsmål gøre andre end sine egne indsigelser gældende. Et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand med påstand om annullation af listen over tjenestemænd, der er forfremmet til en højere lønklasse i et forfremmelsesår, skal derfor åbenbart afvises, når denne liste ikke indeholder sagsøgerens navn, og når sagsøgeren ikke har redegjort for sin personlige interesse i søgsmålets anlæg, men alene har fremført, at tildelingen af visse kategorier af forfremmelsespoint er ulovlig, uden dog i sit skriftlige indlæg at anføre nogle konkrete oplysninger om sine personlige forhold i relation til det pågældende forfremmelsesår, såsom bl.a. det antal forfremmelsespoint i nævnte kategorier, som han er blevet tildelt. Det kan ikke ændres af, at antallet af forfremmelsespoint fremgår af et dokument vedlagt som bilag til svarskriftet, eftersom det påhviler sagsøgeren at redegøre for sin søgsmålsinteresse i sit eget skriftlige indlæg og i givet fald at henvise til de relevante oplysninger, der er fremlagt som bilag.

(jf. præmis 30 og 33)

Henvisning til:

Domstolen, 30. juni 1983, sag 85/82, Schloh mod Rådet, Sml. s. 2105, præmis 14.

Retten, 22. november 2006, sag T-436/04, Sanchez Ferriz mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 273, og II-A-2, s. 1423, præmis 35, 23. november 2006, sag T-422/04, Lavagnoli mod Kommissionen, ikke offentliggjort i Samling af Afgørelser, præmis 31.
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS FØRSTE AFDELING

27. februar 2007

Sag F-78/05

Georgios Rounis

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Mindelig bilæggelse – slettelse«

Angående: Sag anlagt af Georgios Rounis i medfør af artikel 236 EF og artikel 152 EA med påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 20. april 2005 om afvisning af hans klage, indgivet den 16. december 2004, over Kommissionens afgørelse af 21. september 2004 om afslag på hans ansøgning om overførsel af en del af hans løn til Det Forenede Kongerige til dækning af studieudgifter for hans datter for perioden mellem november 2003 og oktober 2004, dels annullation af nævnte afgørelse af 21. september 2004, samt om erstatning af den økonomiske og ikke-økonomiske skade, han angiver at have lidt som følge af disse afgørelser.

Udfald: Sag F-78/05, Rounis mod Kommissionen, slettes af Rettens register. Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler 10 000 EUR af Rounis’ omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registeret

(Rettens procesreglement, art. 98, stk. 1; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

2. Tjenestemænd – søgsmål – erstatningspåstand forbundet med en annullationspåstand – afvisningen af annullationspåstanden medfører afvisning af erstatningspåstanden

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

3. Procedure – stævning – formkrav

1. Fristerne for indgivelse af ansøgning, klage og søgsmål i vedtægtens artikel 90 og 91 er præceptive og kan ikke fraviges af parterne eller Personaleretten, da de har til formål at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed. Eventuelle undtagelser eller fravigelser herfra skal fortolkes indskrænkende. Kun forekomsten af nye og væsentlige omstændigheder kan begrunde indgivelse af en ansøgning om genbehandling af en tidligere afgørelse, som ikke var blevet anfægtet inden for de fastsatte frister. Selv den omstændighed, at en sagsøger senere bliver klar over en i forvejen bestående omstændighed, kan desuden principielt ikke af hensyn til retssikkerhedsprincippet anses for en ny omstændighed, der kan begrunde, at disse frister fornyes.

(jf. præmis 34-36)

Henvisning til:

Domstolen, 15. maj 1985, sag 127/84, Esly mod Kommissionen, Sml. s. 1437, præmis 10.

Retten, 21. februar 1995, sag T-506/93, Moat mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 43, og II, s. 147, præmis 28; 11. juli 1997, sag T-16/97, Chauvin mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 237, og II, s. 681, præmis 32 og 37; 28. maj 1998, forenede sager T-78/96 og T-170/96, W mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 239, og II, s. 745, præmis 68.

2. Når erstatningspåstande har en tæt forbindelse til annullationspåstande, som afvises, skal også erstatningspåstandene afvises.

(jf. præmis 49)

Henvisning til:

Domstolen, 16. juli 1981, sag 33/80, Albini mod Rådet og Kommissionen, Sml. s. 2141, præmis 18.

Retten, 24. marts 1993, sag T-72/92, Benzler mod Kommissionen, Sml. II, s. 347, præmis 21 og 22; 14. februar 2005, sag T-406/03, Ravailhe mod Regionsudvalget, Sml. Pers. I-A, s. 19, og II, s. 79, præmis 62.

3. For at en erstatningspåstand kan antages til realitetsbehandling, skal stævningen indeholde de elementer, som gør det muligt at fastlægge det retsstridige forhold, som sagsøgeren foreholder institutionen, årsagerne til, at det er sagsøgerens opfattelse, at der består en årsagssammenhæng mellem adfærden og den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt, samt arten og omfanget af denne skade. Derimod savner en påstand om betaling af en hvilken som helst erstatning præcision og skal derfor afvises.

(jf. præmis 51)

Henvisning til:

Domstolen, 2. december 1971, sag 5/71, Zuckerfabrik Schöppenstedt mod Rådet, Sml. 1971, s. 275, org.ref.: Rec. s. 975, præmis 9.

Retten, 29. januar 1998, sag T-157/96, Affatato mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 41, og II, s. 97, præmis 45.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Retspleje – fordeling af beføjelser mellem Fællesskabets forskellige retsinstanser

(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 8, stk. 3; tjenestemandsvedtægten, art. 72)

Ved behandlingen af et søgsmål, der vedrører anfægtelse af et afslag på at tildele en tjenestemand en godtgørelse på 100% af udgifter til lægebehandling, som han gør gældende at være berettiget til på grund af den psykiske sygdom, som han angiveligt lider af, skal EU-Personaleretten i medfør af artikel 8, stk. 3, andet punktum, i bilag I til Domstolens statut erklære sig inkompetent, således at Retten i Første Instans kan træffe afgørelse i sagen, når der for Retten verserer andre sager mellem de samme parter, der er støttet på samme retsforhold, og som ligeledes vedrører retten til en godtgørelse på 100% af udgifter til lægebehandling. Disse forskellige søgsmål udgør en og samme tvist, og det forekommer at være i overensstemmelse med retsplejehensyn, som er det formål, der søges sikret ved artikel 8, stk. 3, andet punktum, i bilag I til Domstolens statut, at lade en og samme retsinstans afgøre tvisten i dens helhed.

(jf. præmis 8-16)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Retspleje – antagelse til realitetsbehandling af processkrifter – bedømmelse på tidspunktet for indgivelsen af dokumentet

(Rettens procesreglement, art. 114)

2. Retspleje – litispendensindsigelse

1. Ligesom formaliteten vedrørende et søgsmål bedømmes i forhold til situationen på tidspunktet for indleveringen af stævningen, bedømmes formaliteten vedrørende andre processkrifter, såsom et dokument vedrørende en formalitetsindsigelse, på tidspunktet for indgivelsen heraf. En sådan fortolkning sikrer overholdelsen af principperne om retssikkerhed og om beskyttelsen af den berettigede forventning.

(jf. præmis 40)

Henvisning til:

Domstolen, 27. november 1984, sag 50/84, Bensider m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 3991, præmis 8.

Retten, 8. oktober 2001, sag T-236/00 R II, Stauner m.fl. mod Parlamentet og Kommissionen, Sml. II, s. 2943, præmis 49; 9. juli 2003, sag T-219/01, Commerzbank mod Kommissionen, Sml. II, s. 2843, præmis 61.

2. Et søgsmål mellem de samme parter med samme påstande og under henvisning til de samme anbringender som et tidligere anlagt søgsmål skal afvises.

(jf. præmis 47)

Henvisning til:

Domstolen, 19. september 1985, forenede sager 172/83 og 226/83, Hoogovens Groep mod Kommissionen, Sml. s. 2831, præmis 9; 22. september 1988, forenede sager 358/85 og 51/86, Frankrig mod Parlamentet, Sml. s. 4821, præmis 12.

Retten, 14. juni 2007, sag T-68/07, Landtag Schleswig-Holstein mod Kommissionen, ikke trykt i Samlingen af Afgørelser, præmis 16.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Retspleje – antagelse af processkrifterne til realitetsbehandling – bedømmelse på tidspunktet for indlevering af processkriftet

(Rettens procesreglement, art. 114)

2. Tjenestemænd – søgsmål – søgsmål, hvorved der ikke tages hensyn til indholdet af et forlig, der tidligere har ført til, at sagen blev frafaldet – ingen søgsmålsinteresse

1. På samme måde som spørgsmålet om, hvorvidt et søgsmål kan antages til realitetsbehandling, afgøres på tidspunktet for søgsmålets indgivelse, afgøres spørgsmålet om antagelse til realitetsbehandling af de øvrige processkrifter, såsom en formalitetsindsigelse, på tidspunktet for deres indgivelse. En sådan fortolkning er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

(jf. præmis 27)

Henvisning til:

Domstolen, 27. november 1984, sag 50/84, Bensider m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 3991, præmis 8.

Retten, 8. oktober 2001, sag T-236/00 R II, Stauner m.fl. mod Parlamentet og Kommissionen, Sml. II, s. 2943, præmis 49; 9. juli 2003, sag T-219/01, Commerzbank mod Kommissionen, Sml. II, s. 2843, præmis 61.

2. Når en sagsøger under en verserende tvist for Retten foreslår den sagsøgte institution, at sagen afgøres ved forlig, når institutionen delvis tilslutter sig dette forslag, og når sagsøgeren på grundlag af dette delvise forlig begærer og opnår, at Retten sletter sagen, skal den pågældende anses for at have indvilget i den aftale, som institutionen sidst fremlagde, og har følgelig ikke interesse i at anfægte indholdet af en sådan aftale under henvisning til, at den ikke svarede til den aftale, han oprindeligt havde foreslået.

Når en institution fuldt ud har opfyldt de forpligtelser, der følger af en aftale, der er indgået med en sagsøger i en tvist, har sagsøgeren ingen interesse i at foreholde den pågældende institution, at den ikke har efterkommet aftalens bestemmelser.

(jf. præmis 44-52)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – klage – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91; Rådets forordning nr. 1365/75, art. 17, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 91/88)

2. Retspleje – stævning – formkrav

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

1. Alene retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger, som umiddelbart og individuelt kan berøre de pågældendes interesser gennem en væsentlig ændring af deres retsstilling, kan anses for at være bebyrdende retsakter. Visse akter kan dog, selv om de ikke berører den pågældende tjenestemands materielle interesser eller tjenstlige rang, når man tager hensyn til den omhandlede funktions natur og de nærmere omstændigheder, anses for akter, der indebærer et klagepunkt, hvis de gør indgreb i hans ideelle interesser eller fremtidsperspektiver.

Dette er ikke tilfældet med en skrivelse fra Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, hvori det anføres, at en tidligere midlertidig ansats ansøgning om tilbagetrækning af hendes opsigelsesbeslutning ikke kunne imødekommes. En sådan skrivelse berører nemlig ikke den pågældendes vedtægtsmæssige stilling, eftersom denne situation rent faktisk var fastlagt ved hendes opsigelsesbeslutning, hvilken beslutning øjeblikkeligt trådte i kraft.

Den omstændighed, at instituttet i den samme skrivelse forklarede, at det ikke havde brug for dokumenter fra administrationen med henblik på at foretage en registrering ved de nationale arbejdsmarkedsmyndigheder, ændrer heller ikke sagsøgernes retsstilling. Denne forklaring kan heller ikke fortolkes som administrationens afslag på at udlevere disse dokumenter.

(jf. præmis 39-43)

Henvisning til:

Domstolen, 27. juni 1973, sag 35/72, Kley mod Kommissionen, Sml. s. 679, præmis 4 og 5; 29. oktober 1981, sag 125/80, Arning mod Kommissionen, Sml. s. 2539, præmis 17; 3. december 1992, sag C-32/92 P, Moat mod Kommissionen, Sml. I, s. 6379, præmis 9; 10. januar 2006, sag C-373/04 P, Kommissionen mod Alvarez Moreno, Sml. I, s. 1*, præmis 42.

2. En annullationspåstand nedlagt i en stævning indgivet af en tidligere midlertidig ansat, hvori der uden nogen specificering og i ubestemte og uklare vendinger er nedlagt påstand om tildeling af alle de tillæg og fordele, dvs. alle de finansielle ydelser, hun har krav på som følge af sin opsigelse, opfylder ikke betingelserne i artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement.

(jf. præmis 49 og 50)

Henvisning til:

Retten, 24. marts 1993, sag T-72/92, Benzler mod Kommissionen, Sml. II, s. 347, præmis 16, 18 og 19.