En sådan manglende ret til skattegodtgørelse for de aktionærer, der ikke er pligtige at svare indkomstskat af udbytte, såsom Trustees, kan således afholde disse aktionærer fra at investere i kapitalen i selskaber, der er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, og som modtager udbytte fra selskaber med hjemsted uden for Det Forenede Kongerige, til fordel for investeringer i selskaber, der er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, og som modtager udbytte fra andre selskaber med hjemsted i denne stat (jf. analogt dom af 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04 , EU:C:2006:774 , præmis 166 ).

Tværtimod forholder det sig således, at den ufordelagtige skattemæssige behandling af visse aktionærer, der modtager FID-udbytte – dvs. den manglende indrømmelse af den i section 246C i ICTA fastsatte skattegodtgørelse – netop skyldes den omstændighed, at dette udbytte hidrører fra overskud, som det udloddende selskab har modtaget fra et selskab, der ikke er hjemmehørende i Det Forenede Kongerige, hvorimod disse udbyttemodtagende aktionærer ville have haft ret til en sådan skattegodtgørelse, såfremt der havde været tale om udbytte hidrørende fra overskud modtaget fra et selskab med hjemsted i Det Forenede Kongerige, idet alle andre forhold i øvrigt er ens.

I denne henseende skal det bemærkes, at det fremgår af Domstolens praksis, at en national lovgivning, der gælder uden forskel for statsborgere i samtlige medlemsstater, i almindelighed kun kan være omfattet af EUF-traktatens bestemmelser om de frie kapitalbevægelser, såfremt den finder anvendelse på situationer, der har en forbindelse med samhandelen mellem medlemsstaterne (jf. i denne retning dom af 5.3.2002, Reisch m.fl., C-515/99, C-519/99 – C-524/99 og C-526/99 – C-540/99 , EU:C:2002:135 , præmis 24 ).

Det skal imidlertid bemærkes, at retten til tilbagebetaling som omhandlet i den retspraksis, der er anført i nærværende doms præmis 50, ikke alene vedrører det beløb, som er betalt til medlemsstaten i ulovlig skat, men ligeledes ethvert opkrævet beløb, hvis tilbagebetaling er nødvendig for at genoprette den ligebehandling, der kræves i henhold til EUF-traktatens bestemmelser om fri bevægelighed (jf. analogt dom af 8.3.2001, Metallgesellschaft m.fl., C-397/98 og C-410/98, EU:C:2001:134, præmis 87, af 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, EU:C:2006:774, præmis 205, og af 19.7.2012, Littlewoods Retail m.fl., C-591/10, EU:C:2012:478, præmis 25), herunder følgelig de beløb, der skyldes til borgeren for en skattegodtgørelse, som denne ikke er blevet indrømmet i medfør af den nationale lovgivning, der er i strid med EU-retten.

Det skal dernæst bemærkes, at det fremgår af Domstolens faste praksis, at såvel de administrative myndigheder som de nationale retsinstanser, der inden for rammerne af deres respektive kompetencer skal anvende EU-rettens bestemmelser, er forpligtet til at sikre den fulde virkning af disse bestemmelser og om fornødent af egen drift skal undlade at anvende enhver modstående national bestemmelse, uden at de behøver at anmode om eller afvente en forudgående ophævelse af denne nationale bestemmelse ad lovgivningsvejen eller ved ethvert andet forfatningsmæssigt middel (jf. i denne retning for så vidt angår administrative myndigheder dom af 22.6.1989, Costanzo, 103/88, EU:C:1989:256, præmis 31, og af 29.4.1999, Ciola, C-224/97, EU:C:1999:212, præmis 26 og 30, samt for så vidt angår retsinstanserne dom af 9.3.1978, Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, præmis 24, og af 5.7.2016, Ognyanov, C-614/14, EU:C:2016:514, præmis 34).

Selv om det, når der ikke findes EU-retlige bestemmelser om udbetaling af skattegodtgørelse, som de berettigede hertil med urette ikke er blevet indrømmet, tilkommer hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at fastsætte de processuelle regler for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som EU-retten medfører for borgerne, må disse regler i overensstemmelse med ækvivalensprincippet således ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret (jf. i denne retning dom af 16.12.1976, Rewe-Zentralfinanz og Rewe-Zentral, 33/76, EU:C:1976:188, præmis 5, af 8.3.2001, Metallgesellschaft m.fl., C-397/98 og C-410/98, EU:C:2001:134, præmis 85, af 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, EU:C:2006:774, præmis 203, og af 6.10.2015, Târșia, C-69/14, EU:C:2015:662, præmis 26 og 27).

I medfør af effektivitetsprincippet har medlemsstaterne desuden ansvaret for i hvert enkelt tilfælde at sikre en effektiv beskyttelse af de rettigheder, der er tillagt ved EU-retten, og navnlig til at sikre iagttagelse af den adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, som er fastsat i artikel 47, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (jf. i denne retning dom af 15.9.2016, Star Storage m.fl., C-439/14 og C-488/14, EU:C:2016:688, præmis 46, af 8.11.2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK, C-243/15, EU:C:2016:838, præmis 65, og af 16.5.2017, Berlioz Investment Fund, C-682/15, EU:C:2017:373, præmis 44).

EU-retten opstiller et krav om, at en medlemsstats nationale ret skal fastsætte retsmidler, som er tilgængelige for aktionærer, der i en situation som den i hovedsagen omhandlede har modtaget udbytte, som kvalificeres som »udbytte på grundlag af udenlandsk indkomst«, uden dog at være blevet indrømmet en skattegodtgørelse i tilknytning til det nævnte udbytte, således at det gøres muligt for disse aktionærer at påberåbe sig de rettigheder, som de er tillagt ved artikel 63 TEUF. I denne henseende skal den kompetente nationale ret sikre, at de aktionærer såsom The Trustees of the BT Pension Scheme, der ikke er pligtige at svare indkomstskat af udbytte, og som har modtaget udbytte hidrørende fra udbytte, der er af udenlandsk oprindelse og kvalificeret som »udbytte på grundlag af udenlandsk indkomst«, har adgang til et retsmiddel, der dels kan sikre udbetalingen af en sådan skattegodtgørelse, som de hertil berettigede med urette ikke er blevet indrømmet, i henhold til en fremgangsmåde, der ikke er mindre gunstig end den, som gælder for et sagsanlæg med påstand om udbetaling af en skattegodtgørelse, eller at de indrømmes en tilsvarende skattefordel i den situation, hvor skattemyndighederne med urette har frataget de berettigede personer denne skattegodtgørelse eller denne skattefordel i forbindelse med udlodning af udbytte hidrørende fra udbytte modtaget fra et selskab med hjemsted i Det Forenede Kongerige, dels gøre det muligt at garantere sådanne aktionærer, at de rettigheder, som de er tillagt ved artikel 63 TEUF, beskyttes på effektiv vis.

(jf. præmis 52, 54, 58, 59 og 61 samt domskonkl. 2)