ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Tilnærmelse af lovgivningerne — beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger — Unionens institutioners og organers behandling af disse oplysninger — oplysninger, der gør det muligt at identificere ophavsmændene til bemærkninger til et udkast til vejledning — personoplysninger — begæring om aktindsigt i nævnte oplysninger i medfør af forordning nr. 1049/2001 — pligt til at godtgøre nødvendigheden af videregivelsen af de nævnte oplysninger [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 45/2001, art. 2, litra a), art. 5, litra b), og art. 8, litra b), og nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46 og 64)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 20-22, 53 og 54)
11.

EU-ret — principper — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — pligt til at meddele de omstændigheder, der lægges den berørte til last, med henblik på at gøre vedkommende i stand til at indbringe sagen for Unionens retsinstanser og på at sikre sidstnævntes efterprøvelse af den pågældende retsakts lovlighed — ingen tilsidesættelse (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP; Rådets forordning nr. 961/2010 og nr. 267/2012) (jf. præmis 113, 114, 116 og 117)
6.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — pligt til at præcisere de former for medvirken og støtte, som adressaten har udøvet for regning af enheder, der deltager i spredningen — alt for vage begrundelser — omstændighed, der ikke er tilstrækkelig til at medføre annullation af retsakter (art. 296, stk. 2, TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/PESC, art. 24, stk. 3; Rådets forordning nr. 423/2007, art. 15, stk. 3, nr. 961/2010, art. 36, stk. 3, og nr. 267/2012, art. 46, stk. 3) (jf. præmis 70-72, 93-95, 102 og 103)
5.

Landbrug — tilnærmelse af lovgivningerne — markedsføring af plantebeskyttelsesmidler — direktiv 91/414 — kommissionsafgørelse om ikke at optage et aktivt stof i bilag I til nævnte direktiv — mangel på tilstrækkelige oplysninger til at gøre det muligt at konkludere, at der ikke foreligger risici — konsekvenser for den virksomhed, der har anmodet om optagelsen, i form af omkostninger til udarbejdelse af et nyt dossier og tabte erhvervsindtægter — tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet — foreligger ikke (Rådets direktiv 91/414, art. 5, stk. 1, og bilag I) (jf. præmis 83-85 og 87)
7.

Landbrug — fælles markedsordning — frugt og grøntsager — producentorganisationer — finansiering over EUGFL — de nationale myndigheders anerkendelse af disse organisationer — betingelser — lovbestemt pligt til at sælge produktionen via nævnte organisation — begrundelsespligtens rækkevidde — organisationens kontrol med salgsbetingelserne [Rådets forordning nr. 2200/96, art. 11, stk. 1, litra c), punkt 3; Kommissionens forordning nr. 1432/2003, art. 6] (jf. præmis 121-124 og 151)
3.

Retslig procedure — stævning — formkrav — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — tilsvarende krav for argumenter, der fremføres til støtte for et anbringende [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 38 og 39)
8.

Retslig procedure — fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling — uddybning af et allerede fremført anbringende — antagelse til realitetsbehandling [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), og art. 48, stk. 2] (jf. præmis 79 og 80)
7.

Konkurrence — administrativ procedure — begæring om oplysninger — ret til forsvar — absolut ret til at nægte at udtale sig — foreligger ikke — ret til at nægte at afgive svar, som indebærer indrømmelse af en retsstridig handling (art. 101 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47 og art. 48, stk. 2; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 18) (jf. præmis 118-120)
På området for afgrænsning af Rettens og Personalerettens respektive kompetencer er en tvist mellem en tjenestemand og hans nuværende eller tidligere institution, der hidrører fra det ansættelsesforhold, som knytter den pågældende til institutionen, i Unionens nuværende retstilstand omfattet af artikel 270 TEUF og tjenestemandsvedtægtens artikel 90 og 91 og falder følgelig ikke ind under anvendelsesområdet for artikel 268 TEUF og artikel 340 TEUF, som regulerer den almindelige ordning vedrørende Unionens ansvar uden for kontraktforhold.

I denne forbindelse gælder hvad angår en tvist mellem en afdød tjenestemands ydelsesberettigede pårørende og den institution, ved hvilken den afdøde tjenestemand var ansat, hvis disse handler med henblik på at opnå erstatning for en personlig skade, uanset om denne skade er økonomisk eller ikke-økonomisk, at den personlige subjektive betingelse, som er knyttet til en status som tjenestemand, der indehaver de pågældende rettigheder, ikke foreligger, og Personaleretten har derfor principielt ikke saglig kompetence til at træffe afgørelse herom i henhold til artikel 270 TEUF og vedtægtens artikel 90 og 91. Under disse omstændigheder er de nævnte ydelsesberettigede, når de kræver erstatning for diverse skader forvoldt ved samme retsakt, nødvendigvis forpligtet til at anlægge to søgsmål, et ved Personaleretten og et andet ved Retten, alt efter om de indtræder i den pågældende tjenestemands rettigheder, eller om de nedlægger påstand om erstatning for en økonomisk eller ikke-økonomisk personlig skade, idet disse to erstatningssøgsmål er underlagt forskellige materielle betingelser.

Henset til retssikkerhedshensyn, retsplejehensyn, procesøkonomiske hensyn og hensynet til at undgå modstridende retsafgørelser kan nævnte ydelsesberettigede imidlertid forene deres krav og anlægge et fælles søgsmål. Dette fælles søgsmål skal anlægges ved Retten, idet Retten ikke blot er en »generel« eller »almindelig« domstol, som i denne egenskab har »fuld prøvelsesret«, i modsætning til Personaleretten, som er en særlig retsinstans, men også er den højere ret, hvortil Personaleretten er »tilknyttet«, ifølge ordlyden af artikel 257 TEUF. I medfør af artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i bilag I til statutten for Domstolen skal Personaleretten straks erklære sig inkompetent, således at Retten kan træffe afgørelse.

(jf. præmis 47, 51, 65, 66 og 73-75)
2.

Retslig procedure — indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul — kontrakt vedrørende udlån af fissile råmaterialer til Det Fælles Forskningscenter i Ispra — påstand om, at Kommissionen tilpligtes at godtgøre udgifter i forbindelse med genanvendelse af fissile råmaterialer med tillæg af morarenter — påstanden ikke taget til følge (art. 272 TEUF) (jf. præmis 55-64, 77-86 og 99)
Udgifter, der er blevet forelagt Kommissionen af en støttemodtager af finansiel EU-støtte i henhold til forskellige kontrakter indgået mellem støttemodtageren og Kommissionen i forbindelse med Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation, skal anses for ikke at være støtteberettigede, når de kontraktmæssige bestemmelser er overtrådt. Dette er tilfældet, når det fastslås dels, at støttemodtagerens regnskabsbøger ikke er pålidelige, dels, at ordningen for arbejdstidsregistrering er mangelfuld og behæftet med uregelmæssigheder, og at der er opgivet et åbenbart overdrevet antal arbejdsdage vedrørende programdirektøren.

I et tilfælde, hvor Kommissionen har underrettet en sagsøger om, at Kommissionen, henset til konklusionerne af den foreløbige revision, påtænker dels at udelukke sagsøgeren fra en igangværende procedure for tildeling af tilskud inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) som følge af en alvorlig erhvervsmæssig fejl, dels at pålægge sagsøgeren en administrativ sanktion i form af udelukkelse af selskabet fra aftaler og tilskud, der finansieres over Unionens budget, i en periode på højst fem år, som følge af, at sagsøgeren groft har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser, er den endelige registrering af sagsøgeren i den centrale database om udelukkelse objektivt begrundet og udspringer af sagsøgerens egen adfærd. Det er i den henseende uden betydning, at den foreløbige registrering af sagsøgeren i den centrale database om udelukkelse, som oprindeligt blev begrundet med henvisning til de udelukkelsesgrunde, der er nævnt i artikel 93, stk. 1, litra c), og artikel 96, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1605/2002, var begrundet ved andre omstændigheder.

Procesreglementet indeholder ikke særlige krav vedrørende betingelserne for, at et modkrav, hvorved den oprindelige sagsøgte ønsker at opnå en anden fordel end blot at opnå frifindelse for modpartens krav, kan fremsættes, efter at der er anlagt et søgsmål i henhold til en voldgiftsbestemmelse. Der er derfor ikke umiddelbart noget til hinder for, at sagsøgte inden for rammerne af en kontraktretlig tvist kan fremsætte et sådant krav i svarskriftet. Denne omstændighed kan således ikke i sig selv indebære, at modkravet ikke kan antages til realitetsbehandling.

Når der henses til den nuværende udformning af den skriftlige procedure i procesreglementet, følger det derudover nødvendigvis heraf, at når den part, der oprindeligt var sagsøgt, får mulighed for at fremsætte et modkrav, får den part, der oprindeligt var sagsøgeren, kun en enkelt mulighed for at tage skriftlig stilling til dette modkrav i replikken. Denne part kan imidlertid besvare de argumenter, som Kommissionen har fremsat i duplikken vedrørende modkravet, under retsmødet.

(jf. præmis 269, 270, 273 og 274)
Sag T-372/11

Basic AG Lebensmittelhandel

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket basic — ældre EF-figurmærke BASIC — relativ registreringshindring — lighed mellem tjenesteydelserne — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

Sammendrag – Rettens dom (Sjette Afdeling) af 26. juni 2014

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)]

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)]

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærkerne basic og BASIC [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)]

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de berørte varer eller tjenesteydelser – varer eller tjenesteydelser, der supplerer hinanden [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)]

EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – ligebehandlingsprincippet – princippet om god forvaltningsskik – Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis – legalitetsprincippet – nødvendigheden af en streng og fuldstændig undersøgelse i ethvert konkret tilfælde
Sag T-541/11

(offentliggørelse i uddrag)

Fundação Calouste Gulbenkian

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket GULBENKIAN — det kendte nationale varemærke, firmanavnet og de ældre nationale logoer Fundação Calouste Gulbenkian — relative registreringshindringer — bevis for, at der eksisterer ældre rettigheder — artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 — procesreglementets artikel 90, litra a)«

Sammendrag – Rettens dom (Sjette Afdeling) af 26. juni 2014

Retspleje – udgifter – udgifter, der kan kræves erstattet – unødvendige udgifter, som en part har givet anledning til, og som Retten har afholdt – udgifter til tolkning

[Rettens procesreglement, art. 90, litra a)]

I henhold til procesreglementets artikel 90, litra a), kan Retten, hvis den har afholdt udgifter, som kunne have været undgået, pålægge den part, som har givet anledning til udgifterne, at erstatte disse. I henhold til denne bestemmelse pålægges intervenienten at erstatte de udgifter til tolkning, der blev afholdt efter dennes anmodning om tilladelse til at afgive mundtligt indlæg på sit eget sprog i retsmødet, hvori intervenienten ikke gav møde.

(jf. præmis 49 og 50)

Sag T-541/11

(offentliggørelse i uddrag)

Fundação Calouste Gulbenkian

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket GULBENKIAN — det kendte nationale varemærke, firmanavnet og de ældre nationale logoer Fundação Calouste Gulbenkian — relative registreringshindringer — bevis for, at der eksisterer ældre rettigheder — artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 — procesreglementets artikel 90, litra a)«

Sammendrag – Rettens dom (Sjette Afdeling) af 26. juni 2014

Retspleje – udgifter – udgifter, der kan kræves erstattet – unødvendige udgifter, som en part har givet anledning til, og som Retten har afholdt – udgifter til tolkning

[Rettens procesreglement, art. 90, litra a)]

I henhold til procesreglementets artikel 90, litra a), kan Retten, hvis den har afholdt udgifter, som kunne have været undgået, pålægge den part, som har givet anledning til udgifterne, at erstatte disse. I henhold til denne bestemmelse pålægges intervenienten at erstatte de udgifter til tolkning, der blev afholdt efter dennes anmodning om tilladelse til at afgive mundtligt indlæg på sit eget sprog i retsmødet, hvori intervenienten ikke gav møde.

(jf. præmis 49 og 50)
2)

Guangdong Kito Ceramics Co. Ltd, Jingdezhen Kito Ceramic Co. Ltd, Jingdezhen Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd og Zhaoqing Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
1.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser — vurdering på grundlag af de oplysninger, der er til rådighed for sagsøgeren på tidspunktet for sagens anlæg (art. 296 TEUF) (jf. præmis 49)
5.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — lighed mellem de pågældende varemærker — begrebsmæssige forskelles evne til at opveje visuelle eller fonetiske ligheder — betingelser [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 67)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 27, 28, 30, 36 og 45)
5.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier — to varemærkers sameksistens på et bestemt marked [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 32 og 34)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 32, 100 og 101)
10.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, på baggrund af situationen i Syrien — afgørelse vedtaget i en sammenhæng, som er velkendt for den pågældende, og som giver ham mulighed for at forstå rækkevidden af den foranstaltning, der træffes i forhold til ham — kortfattet begrundelse tilladt (art. 296 TEUF; Rådets afgørelse 2011/273/PESC, som ændret ved afgørelse 2011/522/FUSP; Rådets forordning nr. 442/2011, som ændret ved forordning nr. 878/2011) (jf. præmis 95-97)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 34, 35 og 68)
11.

EU-ret — principper — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — pligt til at meddele de omstændigheder, der lægges den berørte til last, med henblik på at gøre vedkommende i stand til at indbringe sagen for Unionens retsinstanser og på at sikre sidstnævntes efterprøvelse af den pågældende retsakts lovlighed — ingen tilsidesættelse (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP; Rådets forordning nr. 961/2010 og nr. 267/2012) (jf. præmis 108, 109, 111 og 112)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme — beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — betingelser (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 17 og 18)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — ældre varemærkers sameksistens på markedet — anerkendelse af en vis grad af fornødent særpræg hos et nationalt varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b), art. 8, stk. 1, litra b), og art. 2, litra a), nr. ii); Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95, art. 3, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 32-35)
Anvendelsen af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 er underlagt tre betingelser, idet der for det første skal være identitet eller lighed mellem de omtvistede varemærker, for det andet skal det ældre varemærke, der er påberåbt til støtte for indsigelsen, have et renommé, og for det tredje skal der være en risiko for, at brugen af det ansøgte varemærke uden rimelig grund vil medføre en utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé eller vil skade dette særpræg eller renommé. Disse tre betingelser er kumulative, og er den ene af dem ikke opfyldt, er det tilstrækkeligt til, at den nævnte bestemmelse ikke finder anvendelse.

Det er de samme kriterier, der skal tages hensyn til ved vurderingen af ligheden mellem de omhandlede varemærker i et tilfælde, hvor der meddeles afslag på registrering af et ansøgt varemærke på grund af risikoen for forveksling under henvisning til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker, og i et tilfælde, hvor der meddeles afslag på grund af krænkelse af et ældre varemærkes renommé som omhandlet i den nævnte forordnings artikel 8, stk. 5. I disse to tilfælde, der gør det muligt at udelukke et ansøgt varemærke fra registrering, forudsætter betingelsen om lighed mellem tegnene, at der især foreligger bestanddele af visuel, fonetisk eller begrebsmæssig lighed, således at der efter opfattelsen i den relevante kundekreds foreligger en lighed eller i det mindste en delvis lighed mellem de omhandlede varemærker i en eller flere relevante henseender. Vurderingen af den visuelle, fonetiske eller begrebsmæssige lighed mellem de omhandlede varemærker skal være baseret på det helhedsindtryk, som disse giver, idet der navnlig skal tages hensyn til de bestanddele, der har særpræg eller dominans.

(jf. præmis 21 og 22)
Hvad angår Rådets retsakter om restriktive foranstaltninger over for Syrien indebærer den effektive domstolsprøvelse, der er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig, at Unionens retsinstanser i forbindelse med prøvelsen af, om begrundelsen for afgørelsen om at opføre en bestemt persons navn eller lade det forblive på listerne over de personer, der er omfattet af sanktionerne, er lovlig, skal sikre sig, at denne afgørelse er baseret på et tilstrækkeligt solidt faktisk grundlag. Dette indebærer en efterprøvelse af de faktiske omstændigheder, der indgår i begrundelsen for nævnte afgørelse, og domstolsprøvelsen skal således ikke begrænses til en vurdering af, om den anførte begrundelse er sandsynlig i abstrakt forstand, men skal indebære en stillingtagen til, om der er belæg for disse grunde, eller i det mindste én af dem, som i sig selv anses for at kunne begrunde nævnte afgørelse. Det er Unionens kompetente myndighed, som i tilfælde, hvor den begrundelse, der foreholdes den berørte person, bestrides, skal godtgøre, at den er velbegrundet, og ikke sidstnævnte, der skal føre bevis for, at begrundelsen ikke er velbegrundet. De oplysninger eller beviser, som vedkommende myndighed har fremlagt, skal understøtte den begrundelse, som er foreholdt den berørte person. Hvis det på dette grundlag ikke er muligt at fastslå, at en del af begrundelsen er velbegrundet, skal Unionens retsinstanser udelukke denne fra grundlaget for afgørelsen om den pågældende opførelse eller opretholdelse af en opførelse.

Når de af Rådet fremlagte oplysninger og beviser ikke indeholder nogen indicier, der kan understøtte dets påstande om sagsøgeren, følger det heraf, at Rådet ikke har løftet sin bevisbyrde i henhold til artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder.

(jf. præmis 80, 81, 85 og 86)