Selv om vedtægtens artikel 31 om kriterierne for indplacering af tjenestemændene i lønklasse ved deres ansættelse ikke udtrykkeligt er erklæret for anvendelig på midlertidigt ansatte i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, kan reglerne i denne bestemmelse med rimelighed anvendes på midlertidigt ansatte i henhold til princippet om god forvaltningsskik.

Den myndighed, der er bemyndiget til at indgå ansættelseskontrakter, har et vidt skøn, når den undersøger midlertidigt ansattes kvalifikationer og faglige erfaring i henhold til vedtægtens artikel 31, stk. 2. Der kan ikke i forbindelse med en domstolsprøvelse sættes et andet skøn i stedet for denne myndigheds, idet domstolsprøvelsen skal være begrænset til en undersøgelse af, hvorvidt denne myndighed har udøvet sine beføjelser på en åbenbart fejlagtig måde.

Den kompetence, som den myndighed, der er bemyndiget til at indgå ansættelseskontrakter i henhold til vedtægtens artikel 31, stk. 2, har til at udnævne en nyansat midlertidigt ansat i øverste lønklasse i laveste stillingsgruppe og mellemste stillingsgruppe, er en mulighed, som skal forstås som en undtagelse fra de almindelige indplaceringsregler. Den nævnte myndighed er følgelig ikke forpligtet til at anvende denne bestemmelse, selv når der er tale om en ansøger, der har usædvanlige kvalifikationer.

Administrationens omsorgspligt i forhold til dens ansatte er udtryk for den balance mellem gensidige rettigheder og forpligtelser, som vedtægten har skabt i forholdet mellem EF-administrationen og de EF-ansatte. Denne pligt indebærer navnlig, at administrationen, når den træffer afgørelse om forhold vedrørende en tjenestemand, skal tage samtlige omstændigheder i betragtning, der kan være bestemmende for dens afgørelse, og at den herved skal tage hensyn til ikke blot tjenestens, men tillige til den pågældende tjenestemands interesse. Beskyttelsen af tjenestemændenes rettigheder og interesser skal dog altid ske inden for rammerne af de gældende bestemmelser.

Retten til at kræve beskyttelse af den berettigede forventning forudsætter, at tre betingelser er opfyldt. For det første skal fællesskabsadministrationen have givet den pågældende præcise, ubetingede og samstemmende løfter, som udgår fra bemyndigede og troværdige kilder. For det andet skal disse løfter være egnet til at fremkalde en berettiget forventning hos den, som de er rettet til. For det tredje skal de afgivne løfter være i overensstemmelse med gældende regler.

En liste over ledige midlertidige stillingers profil, som en institution tilsender personer, der har tilkendegivet interesse i at indgive ansøgninger, og hvis formål er at beskrive de arbejdsopgaver, der er knyttet til de forskellige ledige stillinger, og at opregne de almindelige og særlige kvalifikationer, der kræves for at kunne komme i betragtning til disse, må anses for at være for generel og betinget til at begrunde en berettiget forventning om at blive ansat i den højeste lønklasse i en stillingsgruppe.

(præmis 70 og 71)

Henvisningtil: Domstolen, 5. maj 1981, sag 112/80, Dürbeck, Sml. s. 1095, præmis 48; Domstolen, 6. februar 1986, sag 162/84, Vlachou mod Revisionsretten, Sml. s. 481, præmis 6; Chomel mod Kommissionen, præmis 28; Retten, 9. februar 1994, sag T-3/92, Latham mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 83, præmis 58; Retten, 27. februar 1996, sag T-235/94, Galtieri mod Parlamentet, Sml. Pers. II, s. 129, præmis 63 og 64; Retten, 17. februar 1998, sag T-56/96, Maccaferri mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 133, præmis 54; Retten, 21. juli 1998, forenede sager T-66/96 og T-221/97, Mellett mod Domstolen, Sml. Pers. II, s. 1305, præmis 106 og 107.