Sag C-585/15

Raffinerie Tirlemontoise SA

mod

État belge

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance francophone de Bruxelles)

»Præjudiciel forelæggelse – sukker – produktionsafgift – fastsættelse af det gennemsnitlige tab – beregning af produktionsafgifter – forordning (EF) nr. 2267/2000 – gyldighed – forordning (EF) nr. 1993/2001 – gyldighed«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. februar 2017

Det bemærkes, at det følger af forordning nr. 2038/1999 og navnlig dennes artikel 33, at produktionsafgifterne skal beregnes på grundlag af det samlede tab (jf. i denne retning dom af 8.5.2008, Zuckerfabrik Jülich m.fl.,C-5/06 og C-23/06 – C-36/06, EU:C:2008:260, præmis 41). Ifølge den pågældende forordnings artikel 33, stk. 2, litra c), konstateres det samlede anslåede tab ved, at det overskud, der kan udføres, multipliceres med det gennemsnitlige tab. Følgelig fører enhver overvurdering af det gennemsnitlige tab uundgåeligt til en overvurdering af det samlede tab og derfor til en for høj fastsættelse af produktionsafgifter (jf. analogt dom af 27.9.2012, Zuckerfabrik Jülich m.fl.,C-113/10, C-147/10 og C-234/10, EU:C:2012:591, præmis 47). Det gennemsnitlige tab i henhold til artikel 33, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2038/1999 beregnes imidlertid på grundlag af den beregningsregel, der er omhandlet i samme forordnings artikel 33, stk. 1, litra d), andet afsnit. Det følger heraf, at det andet spørgsmål skal besvares med, at artikel 33, stk. 2, i forordning nr. 2038/1999 skal fortolkes således, at der ved den samlede beregning af produktionsafgifterne skal tages hensyn til det gennemsnitlige tab, som beregnes ved at dele beløbet for de samlede faktiske udgifter, der er forbundet med eksportrestitutioner for de produkter, som henhører under denne bestemmelse, med de samlede mængder af disse eksporterede produkter, uanset om der reelt er betalt restitution for disse produkter eller ej. (jf. præmis 21, 23, 24 og 26, samt domskonkl. 2)

Kommissionens forordning (EF) nr. 2267/2000 af 12. oktober 2000 om fastsættelse for produktionsåret 1999/2000 af produktionsafgifterne og koefficienten for beregning af tillægsafgiften for sukker og Kommissionens forordning (EF) nr. 1993/2001 af 11. oktober 2001 om fastsættelse for produktionsåret 2000/2001 af produktionsafgifterne for sukker er ugyldige. Det bemærkes, at Domstolen har fastslået, at den beregningsmetode, som Kommissionen har anvendt til at fastsætte produktionsafgifterne i sukkersektoren, som fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1193/2009 af 3. november 2009 om berigtigelse af forordning (EF) nr. 1762/2003, (EF) nr. 1775/2004, (EF) nr. 1686/2005 og (EF) nr. 164/2007 og om fastsættelse af produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsårene 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 og 2005/2006 (EUT 2009, L 321, s. 1), ikke indebar en hensyntagen til det eksportrestitutionsbeløb, der er betalt for at sikre afsætningen af de sukkermængder, der er indeholdt i forarbejdede produkter, som har været genstand for eksportforpligtelser. Domstolen har nemlig fastslået, at denne metode bestod i at tildele disse mængder et fiktivt restitutionsbeløb, som var baseret på gennemsnittet af de af Kommissionen periodisk fastsatte beløb, uafhængigt af, om en eventuel restitution faktisk betales, og uafhængigt af dens reelle beløb (dom af 27.9.2012, Zuckerfabrik Jülich m.fl.,C-113/10, C-147/10 og C-234/10, EU:C:2012:591, præmis 48). Eftersom et sådant teoretisk restitutionsbeløb anvendes som en del af tælleren ved beregningen af det gennemsnitlige tab, bevirker denne forhøjelse af tælleren nødvendigvis, at det gennemsnitlige tab og dermed det samlede tab overvurderes i strid med artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 1260/2001 (jf. i denne retning dom af 27.9.2012, Zuckerfabrik Jülich m.fl.,C-113/10, C-147/10 og C-234/10, EU:C:2012:591, præmis 50). Det er imidlertid ubestridt, at den beregningsmetode, som Kommissionen har anvendt til fastsættelse af produktionsafgifterne i sukkersektoren, som fastsat i forordning nr. 2267/2000 og nr. 1993/2001, heller ikke indebar en hensyntagen til de eksportrestitutionsbeløb, der reelt er betalt for at sikre afsætningen af de sukkermængder, som er indeholdt i forarbejdede produkter, som har været genstand for eksportforpligtelser. For så vidt som en sådan beregningsmetode af de grunde, der er anført i denne doms præmis 28, indebar en overvurdering af det gennemsnitlige tab og således af det samlede tab, skal den ligeledes anses for at være i strid med artikel 33, stk. 1, i forordning nr. 2038/1999. (jf. præmis 27, 28 og 30-32, samt domskonkl. 3)