RETTENS KENDELSE (Første Afdeling)

4. august 1998

Sag T-77/98

Franz Eppe

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Åbenbart, at sagen må afvises«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1347

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens krav om godtgørelse af de omkostninger, som sagsøgeren blev tilpligtet at betale ved kendelse afsagt den 13. maj 1997 i sag T-99/96 af formanden for Rettens Fjerde Afdeling, og annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage over dette godtgørelseskrav.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Ved kendelse af 13. maj 1997 slettede formanden for Rettens Fjerde Afdeling sag T-99/96 af registeret og tilpligtede sagsøgeren dels at betale sine egne omkostninger, dels at betale 2/3 af de omkostninger, som Kommissionen havde afholdt, da disse var påført unødvendigt eller af ond vilje. For disse omkostninger fremsatte Kommissionen et krav over for sagsøgeren om betaling af 123333 BEF.

Ved skrivelse af 15. september 1997 anmodede sagsøgeren Kommissionen om at give frivilligt afkald på dette krav. Ved skrivelse af 1. oktober 1997, som blev registreret den 14. oktober 1997, indgav sagsøgeren i samme øjemed en klage i henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd ved de Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«). Kommissionen besvarede ikke denne klage.

Den 15. maj 1998 anlagde sagsøgeren nærværende sag, hvorunder han har nedlagt påstand om annullation dels af Kommissionens krav om godtgørelse af sagsomkostningerne, dels af den stiltiende afvisning af klagen.

Retten bemærkede, at den i medfør af procesreglementets artikel 111 uden at fortsætte sagens behandling kan træffe afgørelse ved begrundet kendelse, når det er åbenbart, at sagen må afvises, eller at den er åbenbart ugrundet (præmis 5).

Endvidere bemærkede Retten, at det er en ufravigelig betingelse for at fremme en sag til realitetsbehandling, som en tjenestemand har anlagt mod den institution, hvor han er ansat, at der foreligger en akt, som indeholder et klagepunkt i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i vedtægtens artikel 90, stk. 2, og artikel 91, stk. 1 (præmis 7).

Henvisning til: Retten, 13. juli 1993, sag T-20/92, Moat mod Kommissionen, Sml. II, s. 799, præmis 39.

Den tilføjede, at kun foranstaltninger, der har bindende retsvirkning, og som direkte og umiddelbart berører sagsøgerens interesser i den forstand, at hans retsstilling herved ændres væsentligt, kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål (præmis 8).

Henvisning til: Retten. 22. marts 1995, sag T-586/93, Kotzonis mod ØSU, Sml. II, s. G65, præmis 28.

Afsluttende udtalte Retten, at Kommissionens krav om godtgørelse af de omkostninger, som den havde afholdt i sag T-99/96, blot var en direkte følge af op'fyIdelsen af kendelsen af 13. maj 1997, mod hvilken der ikke var iværksat appel inden for de fastsatte frister, og som derfor ikke som sådan indeholdt noget klagepunkt for sagsøgeren. Desuden havde godtgørelseskravet ingen som helst forbindelse med sagsøgerens vedtægtsmæssige rettigheder og forpligtelser, men var en følge af den ret til godtgørelse af sagsomkostninger, som var tilkendt Kommissionen ved kendelsen, og var derfor ikke omfattet af vedtægtens bestemmelser om den administrative klageadgang, men af procesreglementets bestemmelse i artikel 92, stk. 1, om erstatning af udgifter i søgsmål. Følgelig var det unødvendigt at behandle påstanden om annullation af den påståede afgørelse om stiltiende afvisning af klagen. Det var derfor åbenbart, at sagen i det hele måtte afvises (præmis 9-13).

Konklusion:

Sagen afvises.