ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – anbringende forkastet [Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. .præmis 45 og 46)

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – efteropkrævning af import- eller eksportafgifter – betingelser for ikke at bogføre importafgifter anført i artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2913/92 – bevisbyrde [Rådets forordning nr. 2913/92, art. 220, stk. 2, litra b)] (jf. præmis 47-52, 58 og 59)

3. Appel – anbringender – urigtig vurdering af lovligt fremlagte beviselementer – anbringender, der skal forkastes, medmindre der foreligger urigtig gengivelse – Rettens forpligtelse til at begrunde sin vurdering af beviselementer – rækkevidde (Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 68 og 69)

4. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter – rimelighedsklausul indført ved toldkodeksens artikel 239 – særlig situation – begreb – toldmyndighedernes udstedelse af ukorrekte certifikater på grundlag af eksportørens urigtige erklæringer, uden at nævnte myndigheder er forpligtet til at efterprøve gyldigheden heraf – ikke omfattet [Rådets forordning nr. 2913/92, art. 239; Kommissionens forordning nr. 2454/93, art. 904, litra c)] (jf. præmis 79-83)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 8. juli 2009 i sag T-219/07, DSV Road mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 24. april 2007, hvori det over for de belgiske myndigheder fastslås, at det er begrundet at efteropkræve importafgifter for disketter hidrørende fra Thailand, og at det ikke er begrundet at eftergive disse afgifter (sagsnr. REC 05/02).

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) DSV Road NV betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Medlemsstater

–

forpligtelser

–

forpligtelse til loyalt samarbejde med Den Europæiske Unions institutioner

–

ingen medregning af perioder tilbagelagt som ansat i en af Unionens institutioner eller organer ved tildeling af førtidspension eller almindelig pension i henhold til en national ordning

–

ikke tilladt (Art. 10 EF; tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 11, stk. 2) (jf. præmis 32-34 og domskonkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Corte d’appello di Roma – fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet – fortolkning af artikel 17 EF, 39 EF og 42 EF – ydelse ved alderdom – sammenlægning af forsikringsperioder – ingen medregning af perioder tilbagelagt efter den fælles ordning vedrørende sygesikring for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 10 EF, sammenholdt med vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale forskrifter, hvorefter det ikke er muligt at medregne de arbejdsperioder, som en statsborger i Unionen har tilbagelagt som ansat i en af Unionens institutioner, såsom Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, eller et organ henhørende under Unionen, såsom Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, med henblik på at erhverve ret til pension efter den nationale ordning, uanset om der er tale om førtidspension eller almindelig pension.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – materielt anvendelsesområde (Rådets direktiv 77/388) (jf. præmis 18-20 og domskonkl.)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv – fritagelse for transaktioner bestående i ydelse af lån [Rådets direktiv 77/388, art. 13, punkt B, litra d), nr. 1)] (jf. præmis 18-20 og domskonkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Corte Suprema di Cassazione – fortolkning af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) – fritagelser – transaktioner, der består i ydelse, formidling og forvaltning af lån – udlån på ågervilkår, der udgør en ulovlig virksomhed i henhold til national ret

Afgørelse

Konklusion

Virksomhed, der består i udlån på ågervilkår, der udgør en overtrædelse i henhold til national strafferet, henhører trods sin ulovlige karakter under anvendelsesområdet for Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag. Dette direktivs artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1), skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke kan pålægge denne virksomhed merværdiafgift, når den tilsvarende virksomhed bestående i ydelse af lån på almindelige rentevilkår er omfattet af fritagelsen for denne afgift.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer

–

afvisning

–

Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer

–

udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, første afsnit) (jf. præmis 21)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 23. september 2009 i de forenede sager T-493/07, T-26/08 og T-27/08, GlaxoSmithkline-Laboratórios Wellcome de Portugal – The Wellcome Foundation mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af det nationale ordmærke »LANOXIN« for varer i klasse 5 til prøvelse af afgørelse truffet den 14. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 8/2007-1) vedrørende afslag på en klage over annullationsafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog appellantens ugyldighedsbegæring vedrørende EF-ordmærket »FAMOXIN« for varer og tjenesteydelser i klasse 5.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) The Wellcome Foundation Ltd betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – traktatens bestemmelser – anvendelse på nye medlemsstater – Ungarn (art. 49 EF – 54 EF; tiltrædelsesakt af 2003, art. 2, 53 og 54) (jf. præmis 37-39 og konkl. 1)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser – direktiv 96/71 (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71, 19. betragtning og art. 1, stk. 4) (jf. præmis 47-51 og konkl. 2)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – vikarbureauer (art. 49 EF – 54 EF) (jf. præmis 56-58 og konkl. 3)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Fővárosi Bíróság – fortolkning af artikel 3, litra c), EF, af artikel 49 EF, 52 EF og 54 EF samt af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT L 18, s. 1) – national lovgivning, der forbeholder udøvelse af virksomhed som vikarbureau for selskaber med hjemsted på nationalt område.

Afgørelse

Konklusion

1) Artikel 49 EF – 54 EF kan ikke fortolkes således, at en medlemsstats lovgivning om udøvelse af virksomhed som vikarbureau, der var gældende på tidspunktet for denne stats tiltrædelse af Den Europæiske Union, fortsat er gyldig, så længe Rådet for Den Europæiske Union ikke har vedtaget et program eller direktiver til gennemførelse af disse bestemmelser med henblik på at fastsætte betingelserne for liberalisering af den omhandlede kategori af tjenesteydelser.

2) Hverken 19. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser eller dettes artikel 1, stk. 4, kan fortolkes således, at en medlemsstat kan forbeholde udøvelse af virksomhed som vikarbureau for selskaber med hjemsted på nationalt område eller behandle disse mere gunstigt hvad angår tilladelse til den omhandlede virksomhed end de virksomheder, der er etableret i en anden medlemsstat.

3) Artikel 49 EF – 54 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der forbeholder udøvelse af virksomhed som vikarbureau for selskaber med hjemsted på nationalt område.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retligt samarbejde i civile sager – anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar – forordning nr. 1347/2000 (tiltrædelsesakt af 2003; Rådets forordning nr. 1347/2000, art. 2, art. 42, stk. 1, og art. 46) (jf. præmis 25 og 26 og domskonklusionen)

2. Retligt samarbejde i civile sager – anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar – forordning nr. 1347/2000 (tiltrædelsesakt af 2003; Rådets forordning nr. 1347/2000, art. 42, stk. 2) (jf. præmis 27 og 28)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Anotato Dikastirio Kyprou – kompetence for en medlemsstats retsinstanser (Republikken Cypern) til at fortolke og anvende artikel 2, stk. 1, og artikel 42 og 46 i Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn (EFT L 160, s. 19) – skilsmissesager anlagt af ægtefællerne ved de cypriotiske domstole efter ikrafttrædelsen af forordningen, men inden Republikken Cypern blev medlemsstat – skilsmissesag anlagt af hustruen efter den 1. maj 2004 ved domstolene i en anden medlemsstat (Det Forenede Kongerige), som i hele den relevante periode var en medlemsstat – begge ægtefæller var cypriotiske statsborgere, men havde fast bopæl i Det Forenede Kongerige.

Afgørelse

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn finder ikke anvendelse på en skilsmissesag anlagt ved en stats domstole, inden denne stat blev en medlemsstat af Den Europæiske Union.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte

–

ingen identificering af den påberåbte retlige fejl

–

afvisning [Art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 11-13)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 16. november 2009 i sag T-354/09, Goldman Management mod Kommissionen og Bulgarien, hvorved Retten ikke gav medhold i en sag vedrørende en påstand om at konstatere dels at Kommissionen uretmæssigt havde undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Bulgarien, og at denne medlemsstat selv uretmæssigt havde undladt at handle på grundlag af anmodninger indgivet af sagsøgeren inden for rammerne af en tvist i den pågældende medlemsstat, dels en påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af denne dobbelte passivitet

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen afvises.

2) Goldman Management Inc. bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – påstande, som ikke støttes af noget specifikt anbringende – afvisning [art. 225, stk. 1, andet afsnit, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 33-36)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt – juridisk kvalifikation af fakta – formaliteten (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 40-44)

3. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – formaliteten – rækkevidden af begrundelsespligten – Rettens anvendelse af en stiltiende begrundelse – lovligt (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 51)

4. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (jf. præmis 72)

5. Fællesskabsret – principper – ret til forsvar – anvendelse på enhver procedure indledt mod en person, og som kan føre til en bebyrdende akt for denne person – princip, der skal iagttages selv i mangel af enhver retsforskrift om den pågældende procedure – rækkevidde (jf. præmis 75-79)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 30. juni 2009 i sag T-444/07, CPEM mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav appellanten medhold i en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4645 af 4. oktober 2007 om ophævelse af støtte tildelt af Den Europæiske Socialfond (FSE) ved beslutning K(1999) 2645 af 17. august 1999 – mikroprojekter, der fremmede beskæftigelsen og den sociale samhørighed – tilsidesættelse af retten til et forsvar og princippet om ligebehandling – manglende hensynstagen til begrebet »medansvar« – manglende overholdelse af retssikkerhedsprincippet, som følger af flere forskellige versioner af »retningslinjer for projektansvarlige« – tvivl om anvendeligheden af Rådets forordning nr. 1605/2202 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1), som er hjemmel for OLAF’s beslutning.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – afvisning [art. 256 stk. 1, andet afsnit, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 81-84)

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter (Rådets forordning nr. 2913/92, art. 239, nr. 710/95, nr. 2584/98 og nr. 1531/2002; Kommissionens forordning nr. 2454/93 og nr. 2376/94) (jf. præmis 99-103, 107-109, 114, 115 og 118-135)

3. Retspleje – bevisoptagelse – Rettens skønsbeføjelser [Rettens procesreglement, art. 64, stk. 3, litra d)] (jf. præmis 137 og 138)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 29. september 2009 i de forenede sager T-225/07 og T-364/07, Thomson Sales Europe mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning REM nr. 03/05 af 7. maj 2007, hvori det over for de franske myndigheder fastslås, at det ikke var berettiget at fritage de farvefjernsynsmodtagere fremstillet i Thailand, der var omfattet af deres anmodning af 14. september 2005, for importafgifter, samt om annullation af Kommissionens skrivelse af 20. juli 2007, som ikke bekræfter en ret til fritagelse for efteropkrævning af importafgifter for disse apparater – procedure for anmodninger om fritagelse for afgifter fremsat på grundlag af toldkodeksens artikel 239 samt for anmodninger om fritagelse for efteropkrævning af nævnte afgifter på grundlag af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b) – manglende overholdelse af retten til forsvar – fejl ved den retlige kvalifikation af de faktiske omstændigheder.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Thomson Sales Europe betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – generel retsakt, der indebærer beslutninger vedrørende økonomisk politik – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en trinhøjere bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – krav om en åbenbar og grov tilsidesættelse af grænserne for EU-lovgivers vide skøn (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 20-25)

2. Appel – anbringender – Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (jf. præmis 30)

3. Appel – anbringender – anbringende mod en doms præmis, der ikke er nødvendig som begrundelse for domskonklusionen – anbringende uden betydning (jf. præmis 38)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – skade – forpligtelse for skadelidte til at udvise en rimelig omhu for at begrænse rækkevidden af skaden (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 39 og 40)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 16. september 2009 i sag T-162/07, Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia mod Rådet og Kommissionen, hvorved Retten frifandt Rådet og Kommissionen for appellantens påstand om erstatning for det tab, som appellanten angiveligt har lidt som følge af den omstændighed, at Rådet og Kommissionen ikke har vedtaget bestemmelser, der giver en medlemsstats toldmyndigheder, i det konkrete tilfælde de græske toldmyndigheder, mulighed for at acceptere andre dokumenter udstedt af et tredjeland som bevis for fællesskabsoprindelsen af fangster foretaget af et græsk fartøj tilhørende appellanten end T2M-dokumentet, som er foreskrevet i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 (EFT L 253, s. 1)

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

afkald, fortabelse og ugyldighed

–

absolutte ugyldighedsgrunde

–

registrering i strid med artikel 7

–

den relevante dato for undersøgelsen af en absolut ugyldighedsgrund [Rådets forordning nr. 40/94, art. 51, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 41 og 47)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 3. juni 2009 i sag T-189/07, Frosch Touristik mod KHIM – DSR touristik (FLUGBÖRSE), hvorved Retten annullerede afgørelsen truffet den 22. marts 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende afvisning af klagen indgivet af indehaveren af EF-ordmærket »FLUGBÖRSE« over annullationsafdelingens afgørelse om det pågældende varemærkes delvise ugyldighed – fastlæggelse af den relevante dato for undersøgelsen af en absolut ugyldighedsgrund i forbindelse med en ugyldighedssag.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – bestemmelser om sagsbehandlingen – indsigelsessag – faktiske omstændigheder og beviser ikke fremlagt til støtte for indsigelsen inden for den herfor fastsatte frist (Rådets forordning nr. 40/94, art. 74, stk. 2) (jf. præmis 39)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 47)

3. EF-varemærker – klagesag – sag ved Fællesskabets retsinstanser – opfyldelse af dom, hvorved en appelkammerafgørelse annulleres – ny prøvelse af klagen – overholdelse af retten til forsvar (Rådets forordning nr. 40/94, art. 61, stk. 2, art. 63, stk. 6, og art. 73) (jf. præmis 60-62, 66 og 67)

4. EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – lovlighed – Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis – erklæring fra Harmoniseringskontorets repræsentant over for Fællesskabets retsinstanser (Rådets forordning nr. 40/94, art. 131, stk. 4) (jf. præmis 72)

5. Appel – anbringender – urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af de faktiske omstændigheder, der er fremført for Retten – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 75)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 25. marts 2009 i sag T-402/07, Kaul mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af EF-ordmærket »CAPOL« for varer i klasse 1 til prøvelse af afgørelse truffet den 1. august 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 782/2000-2), der for anden gang afviste en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, rejst mod ansøgningen om registrering af EF-ordmærket »ARCOL« for varer i klasse 1, 17, og 20, efter at den oprindelige afgørelse, hvorved Tredje Appelkammer afviste indsigelsen, var blevet annulleret ved dommen i sag C-29/05 P, KHIM mod Kaul.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kaul GmbH betaler appelsagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – stævning – formkrav – angivelse af grunden til, at de begærede foreløbige forholdsregler umiddelbart forekommer berettiget (Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 13-17)

2. Særlige rettergangsformer – retspleje – hensigtsmæssigheden af at høre parterne – hensigtsmæssigheden af at tillade indlæg og supplerende dokumenter efter afslutningen af den skriftlige eller mundtlige forhandling – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (Art. 242 EF og 243 EF; statutten for Domstolen, art. 39, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 105) (jf. præmis 29, 30 og 34)

3. Særlige rettergangsformer – formkrav – fremsættelse af begæringer (Art. 242 EF og 243 EF; Rettens praktiske anvisninger til parterne, punkt 71) (jf. præmis 33)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at tilvejebringe en bankgaranti som betingelse for ikke straks at inddrive en bøde, der er pålagt for tilsidesættelse af konkurrenceregler – betingelser – usædvanlige omstændigheder (Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 43-48)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 15. januar 2009, Ziegler mod Kommissionen (sag T-199/08 R), hvorved denne på grund af manglende uopsættelighed ikke tog den af sagsøgeren fremsatte begæring til følge, hvormed der tilsigtedes fritagelse for forpligtelsen til at tilvejebringe en bankgaranti som betingelse for ikke straks at inddrive den bøde, der var blevet pålagt ved Kommissionens beslutning K(2008) 926 endelig af 11. marts 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 vedrørende internationale flyttetjenesteydelser – urigtig vurdering af betingelserne om uopsættelighed – sandsynlighed for, at der vil opstå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren – nødvendigheden af at tage eller ikke at tage hensyn til de finansielle ressourcer, som den koncern, denne part tilhører, råder over – tilsidesættelse af begrundelsespligten og princippet om ligebehandling og princippet om parternes processuelle ligestilling.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Ziegler SA betaler sagens omkostninger.