97

I den anfægtede afgørelse antog Kommissionen, at en privat investor ikke ville have handlet på samme måde som SEA for at sikre genopretning af datterselskabet Sea Handlings rentabilitet. Kommissionen fandt således navnlig for det første, at »en flerårig strategi for […] dækning af tab […] ikke svarer til en fornuftig privat investors adfærd« (225. betragtning til den anfægtede afgørelse), idet denne »ikke blindt [ville] påtage sig en flerårig [juridisk bindende] forpligtelse«, men efterfølgende ville have revurderet strategien i lyset af resultaterne af genopretningsforsøgene inden hver ny kapitaltilførsel (226. betragtning til den anfægtede afgørelse); for det andet bemærkes, at beslutningen om dækning af tab over flere år, uanset dennes betydning, ikke fremgik af virksomhedsudviklingsplanerne for SEA og SEA Handling, ligesom der ikke blev fremlagt en analyse af alternative scenarier, som en fornuftig privat investor ville have forlangt i en lignende situation, hvorimod planerne alene omhandlede omstruktureringen, og en privat investor ville under ingen omstændigheder have truffet en sådan investeringsbeslutning uden i det mindste at have et foreløbigt skøn over kapitaltilførslens omfang eller en tilbundsgående undersøgelse (228., 229., 268., 289. og 296. betragtning til den anfægtede afgørelse); det bemærkes for det tredje, at en privat investor »ville have vurderet risikoen for, at foranstaltningerne siden den første kapitaltilførsel udgjorde ulovlig og uforenelig statsstøtte, og derfor ville have undersøgt den virkning, som den eventuelle tilbagebetaling af en sådan støtte ville få for rentabiliteten af vedkommendes investering« (232. betragtning til den anfægtede afgørelse); det bemærkes for det fjerde, at en privat investor »ikke ville have udført kapitaltilførslerne i 2002 uden en tilstrækkeligt detaljeret forretningsplan baseret på sunde, pålidelige hypoteser, som præcist beskriver de foranstaltninger, der er nødvendige for at genoprette rentabiliteten i selskabet, have analyseret de forskellige mulige scenarier og påvist, at investeringen ville generere et afkast, som tilfredsstillede investoren (under hensyntagen til den iboende risiko) med hensyn til udbytte, øget aktieværdi og andre fordele« (236. betragtning til den anfægtede afgørelse); det bemærkes for det femte, at en privat investor ikke ville have anset en udsigt til genetablering af rentabiliteten efter en omstruktureringsperiode på næsten ti år for tilfredsstillende uden en forudgående »fremskrivning, der viste, at det forventede afkast af denne strategi for dækning af tab på mellemlangt til langt sigt ville overstige kapitaltilførslen til at udligne disse tab med hensyn til udbytte, øget aktieværdi, modvirkning af skade for image osv.«, i stedet for »investeringsafvikling af Sea Handling« eller »planer om at reducere omstruktureringsperioden for at genskabe rentabiliteten inden for en rimelig tidshorisont og minimere tabene« (290. 294. og 309. betragtning til den anfægtede afgørelse); og for det sjette at »fraværet af en vurdering af den skade, som SEA’s image kunne lide [som følge af overførsel af ground handlingydelser til en ekstern leverandør], eller SEA’s potentielle erstatningsansvar eller udsigterne til et indirekte langsigtet afkast« ville have afholdt en fornuftig investor fra at investere et så betydeligt beløb som det, der er genstand for pålægget om tilbagesøgning (292. og 293. betragtning til den anfægtede afgørelse).