Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Konkurrence ° administrativ procedure ° aktindsigt ° genstand ° manglende adgang til Kommissionens dokumenter ° Rettens vurdering af overholdelsen af retten til kontradiktion i hvert enkelt tilfaelde

2. Retspleje ° fremsaettelse af nye anbringender under sagens behandling ° de relevante bestemmelser i procesreglementet fastsaetter hverken frister eller saerlige formforskrifter ° intet retstab

(Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2)

3. Annullationssoegsmaal ° anbringender ° tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter ° meddelelse i strid med Kommissionens forretningsorden af en beslutning, som ikke forud er blevet stadfaestet

(EOEF-traktaten, art. 173; Kommissionens forretningsorden, art. 12)

4. Annullationssoegsmaal ° anbringender ° tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter ° berigtigelse efter sagens anlaeg ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

1. I konkurrencesager har reglerne om aktindsigt til formaal at give adressaten for en meddelelse af klagepunkter mulighed for at goere sig bekendt med bevismaterialet i Kommissionens sagsakter for paa baggrund heraf at kunne tage stilling til de resultater, som Kommissionen er naaet frem til i sin meddelelse af klagepunkter.

Aktindsigt henhoerer under de processuelle retssikkerhedsgarantier, som har til formaal at beskytte retten til kontradiktion, der er et grundlaeggende princip, hvis effektive overholdelse kraever, at den paagaeldende virksomhed allerede under den administrative procedure saettes i stand til at tage stilling til de af Kommissionen fremfoerte faktiske forhold og andre omstaendigheder.

Retten maa undersoege en eventuel tilsidesaettelse af retten til kontradiktion ud fra de saerlige omstaendigheder i hvert enkelt tilfaelde. Hvorvidt dokumenter, der ikke er blevet meddelt, er relevante for virksomhedens forsvar, maa bedoemmes under hensyntagen til saavel de af Kommissionen rent faktisk fremfoerte klagepunkter mod den paagaeldende virksomhed som det af virksomheden fremfoerte forsvar, baade hvad angaar dokumenter, som muligvis vil kunne tjene til virksomhedens forsvar, og dokumenter, som vil kunne godtgoere, at den paastaaede overtraedelse har fundet sted.

2. Artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement foreskriver hverken en frist eller en saerlig formforskrift, naar der gives tilladelse til fremsaettelse af et nyt anbringende; denne bestemmelse foreskriver navnlig ikke, at en saadan fremsaettelse ° da der i modsat fald indtraeder praeklusion ° skal finde sted straks eller inden for en bestemt frist efter, at de deri omhandlede retlige og faktiske omstaendigheder er kommet frem. Naar det drejer sig om fremsaettelse af anbringender, kan praeklusion, for saa vidt som den begraenser en parts mulighed for at fremfoere de omstaendigheder, som er noedvendige for at vinde sagen, principielt kun tillades, saafremt der foreligger en udtrykkelig og utvetydig bestemmelse herom.

3. Den stadfaestelse af retsakter, som er foreskrevet i artikel 12, stk. 1, i Kommissionens forretningsorden, og som skal finde sted efter kommissaerkollegiets vedtagelse og foer meddelelsen eller offentliggoerelsen, har til formaal at sikre retssikkerheden ved paa originalsprogene at fastnagle den tekst, der er vedtaget af Kommissionen som kollegial enhed. Den goer det saaledes muligt i tilfaelde af tvist at undersoege, om de tekster, der er meddelt eller offentliggjort, er fuldt ud i overensstemmelse med den vedtagne tekst og saaledes med ophavsmandens vilje. Heraf foelger, at stadfaestelsen udgoer en vaesentlig formforskrift efter EOEF-traktatens artikel 173, og at en beslutning, som er blevet meddelt uden at vaere blevet stadfaestet, er behaeftet med en vaesentlig mangel, uafhaengig af spoergsmaalet om, hvorvidt de vedtagne, offentliggjorte eller meddelte tekster indeholder uoverensstemmelser.

4. Naar der er anlagt sag til proevelse af en retsakt, som er behaeftet med en mangel, bestaaende i tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter, er det udelukket, at den institution, som har vedtaget retsakten, ved en simpel berigtigelse med tilbagevirkende kraft kan ophaeve denne mangel, f.eks. ved at stadfaeste en retsakt, som var blevet meddelt, uden at dette formkrav var blevet opfyldt.

Dette gaelder navnlig, naar det drejer sig om en beslutning, hvorved sagsoegeren paalaegges en boede, fordi en berigtigelse, der foretages efter sagens anlaeg, med tilbagevirkende kraft fratager anbringendet herom ethvert grundlag. Et saadant resultat ville stride mod retssikkerheden og hensynet til de retsundergivne, der ved beslutning paalaegges en sanktion.