FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

L.A. GEELHOED

fremsat den 10. april 2003

Sag C-452/01



Margarethe Ospelt

og

Schlössle Weissenberg Familienstiftung

mod

Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg





»Fortolkning af artikel 12 EF og 56 EF ff. – forenelighed af en national ordning, som af hensyn til landbrugserhvervet begrænser handel med arealer – forenelighed af en ordning med forudgående tilladelse til at erhverve landbrugsarealer«

»a) at bevare land- og skovbrugsarealer, der drives som familiebrug, af hensyn til en forbedring af disses strukturelle forhold under hensyn til delstatens naturlige vilkår,

c) at opretholde en så bred, social bæredygtig fordeling af ejendomsretten til jordarealer som muligt under hensyn til delstatens størrelse

d) at undergive udlændinges erhvervelse af grundarealer begrænsninger, såfremt de pågældende ikke i henhold til fællesskabsretten er ligestillet med statens egne statsborgere.«

a) – for så vidt angår landbrugsarealer – såfremt tilladelsen er i overensstemmelse med almenhedens interesse i hensynet til at opretholde et produktivt landbrugserhverv, og såfremt erhververen selv udnytter arealet som led i sin landbrugsbedrift og selv har fast bopæl på bedriften, eller såfremt dette ikke er muligt, at erhvervelsen ikke er i strid med hensynet til at opretholde og etablere et økonomisk sundt selveje for små og mellemstore landbrug

b) – for så vidt angår skovbrugsarealer – såfremt erhvervelsen ikke er i strid med hensynet til særlige skovbrugsinteresser eller generelle samfundsøkonomiske interesser

a) arealet uden tungtvejende grunde udgår af land- eller skovbrugsmæssig anvendelse

b) modydelsen væsentligt overstiger den sædvanlige pris i området

c) det må antages, at arealet alene erhverves med henblik på at etablere et storbrug eller for at forøge et sådant areal eller erhvervelsen sker til jagtbrug

d) det må antages, at der ikke på længere sigt er sikkerhed for, at erhververen selv vil forestå driften, eller at de faglige kvalifikationer, som er nødvendige for at forestå driften, ikke foreligger

e) det uden nogen uomgængelig grund ville modvirke den fordelagtige tilvejebringelse af jordarealer til selveje i henhold til landbrugsproceduren [...]«

»1) Skal artikel 12 EF (tidligere EF-traktatens artikel 6) og artikel 56 EF ff. (tidligere EF-traktatens artikel 73 B ff.) fortolkes således, at ordninger, hvorefter handel med land- og skovbrugsarealer – af almene hensyn til opretholdelse, styrkelse eller etablering af et levedygtigt landbrugserhverv – er undergivet begrænsninger fra forvaltningsmyndighedernes side, når henses til de i Den Europæiske Union sikrede grundlæggende friheder – navnlig de frie kapitalbevægelser – også kan anvendes over for medlemsstater i EØS i den forstand, hvori udtrykket »tredjeland« er anvendt i artikel 56, stk. 1, EF (tidligere EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1)?

2) Dersom spørgsmål 1 besvares bekræftende:

Skal artikel 12 EF (tidligere EF-traktatens artikel 6) og artikel 56 EF ff (tidligere EF-traktatens artikel 73 B ff.) fortolkes således, at det er i strid med fællesskabsretten, når sagsøgerne – i henhold til (Vorarlberger Gesetz über den Verkehr mit Grundstücken (Grundverkehrsgesetz) LGBl. nr. 61/1993 (lov om ejendomsretten til jordarealer, herefter »VGVG)« […] – ved handel med landbrugsarealer allerede inden indførelse af ejendomsretten i tingbogen skulle indlede en »tilladelsesprocedure«, således at en af deres i Den Europæiske Unions bestemmelser sikret grundlæggende frihed, der også skal finde anvendelse over for medlemsstater i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i den forstand, hvori udtrykket »tredjeland« er anvendt i artikel 56, stk. 1, EF (tidligere EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1), hermed blev krænket?«

– Artikel 56 EF og de frie kapitalbevægelser til eller fra tredjelande. I den forbindelse vil jeg også behandle betydningen af artikel 56 EF, sammenholdt med oprettelsen af Den Økonomiske og Monetære Union. Dette fører videre til det spørgsmål, om statsborgere i tredjelande kan udlede rettigheder af artikel 56 EF.

– Såfremt ovennævnte spørgsmål besvares bekræftende, vil jeg fortolke standstill-klausulen i artikel 57, stk. 1, EF. I den forbindelse er det også af betydning, om der her er tale om en restriktion for de frie kapitalbevægelser, som allerede var gældende den 31. december 1993. Det skal endvidere afklares, om det for kvalificeringen af Fyrstendømmet Liechtenstein som et tredjeland som omhandlet i artikel 57 EF spiller en rolle, at dette fyrstendømme er part i EØS-aftalen.

– Det tredje spørgsmål vedrører de rettigheder, som følger af EØS-aftalens artikel 40, navnlig for statsborgere i EØS-lande, som ikke er medlemsstater. Kan disse personer udlede rettigheder af denne artikel 40, som de kan gøre gældende ved domstolene? Har det forhold, at disse rettigheder foreligger, følger for en medlemsstat, der anvender en bestemmelse på grundlag af standstill-klausulen i artikel 57, stk. 1, EF? Skal artikel 57, stk. 1, EF med andre ord ikke finde anvendelse i et sådant tilfælde?

– knapheden på jord misbruges i spekulativt øjemed, og landbrugerne af driftsøkonomiske grunde kun kan råde over værdien af udbyttet

– ikke-landbrugere kan udvide deres virksomhed, da de råder over betydelige finansielle ressourcer og ikke behøver at tage driftsøkonomiske hensyn

– jorden ikke dyrkes på passende vis eller overhovedet ikke; dette udgør en risiko for de tilgrænsende arealer (ukrudt, skadedyr og sygdomme)

– opretholdelsen af forskellige arealer i en gunstig landbrugsstruktur bringes i fare, hvis dannelsen af enklaver og opdelingen af arealer ikke hindres; en ugunstig landbrugsstruktur hindrer en effektiv dyrkning af jorden

– formålene med den fysiske planlægning bringes i fare, da arealer ikke dyrkes.

»1) De frie kapitalbevægelser, der er sikret ved artikel 56 EF, gælder for kapitalbevægelserne til eller fra tredjelande. Den undtagelse fra denne frihed, der er tilladt i henhold til artikel 57, stk. 1, EF, finder ikke anvendelse under omstændigheder som dem, der gør sig gældende i tvisten i hovedsagen, hvor en medlemsstats påberåbelse af denne undtagelse medfører, at en statsborger i et land i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ikke kan gøre en rettighed gældende, som tilkommer ham i henhold til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

2) Det andet spørgsmål: De forpligtelser, der er indeholdt i Vorarlberger Grundverkehrsgesetz af 23. september 1993, hvorefter erhververen af et landbrugsareal selv skal dyrke arealet i forbindelse med sin landbrugsbedrift og have bopæl på bedriften, står ikke i rimeligt forhold til det formål, der forfølges med denne lov, og er dermed i strid med fællesskabsretten. Det samme gælder for det krav om forudgående tilladelse til overdragelse, der er foreskrevet i denne lov.«

– Originalsprog: nederlandsk.

– Dom af 1.6.1999, sag C-302/97, Sml. I, s. 3099.

– Dom af 5.3.2002, forenede sager C-515/99, C-519/99 – C-524/99 og C-526/99 – C-540/99, Sml. I, s. 2157.

– EFT 1994 L 1, s. 3.

– EFT L 178, s. 5.

– BGBl. nr. 444.

– På det tidspunkt, hvor forelæggelseskendelsen blev afsagt, var den gældende version af VGVG den version, der var offentliggjort i Vorarlberger Novellen LGBl. 1995/11, 1996/9 og 1997/85, og versionen i Voralberger Kundmachung LGBl. 1997/21.

– Rådets forordning af 17.5.1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, EFT L 160, s. 80. Jf. tillige punkt 107 nedenfor.

– Nævnt i henholdsvis fodnote 2 og 3.

– Jf. navnlig punkt 67 ff. i forslaget til afgørelse.

– Jf. Domstolens praksis med hensyn til forpligtelsen til at træffe afgørelse om præjudicielle spørgsmål, f.eks. dom af 17.7.1997, sag C-130/95, Giloy, Sml. I, s. 4291.

– Dom af 14.12.1995, forenede sager C-163/94, C-165/94 og C-250/94, Sml. I, s. 4821.

– Det andet europæiske monetære system, hvis hovedlinjer er fastsat i Det Europæiske Råds resolution om indførelse af en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union af 16.6.1997, EFT C 236, s. 5.

– Jf. Sanz de Lera m.fl.-dommen, nævnt i fodnote 12, præmis 41.

– OECD’s Code of Liberalisation of Capital Movements. Den nuværende udgave, der blev ajourført pr. 1.1.2003, findes på OECD’s hjemmeside.

– Bilag 2 til General Agreement on Trade in Services.

– Artikel VI, del 3, i IMF-aftalen.

– Artikel 39, stk. 2, EF har følgende ordlyd: »Den forudsætter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere, for så vidt angår [...]«

– Nævnt i fodnote 12, præmis 44.

– Konle-dommen, nævnt i fodnote 2, præmis 53.

– Punkt 36 og 37 i generaladvokat Geelhoeds forslag til afgørelse i sag C-409/99, Metropol og Stadler, dom 8.1.2002, Sml. I, s. 81.

– Jf. i denne retning tillige Konle-dommen, nævnt i fodnote 2.

– Navnlig punkt 63 i generaladvokat Geelhoeds forenede forslag til afgørelse i sagerne C-345/99 og C-40/00, Kommissionen mod Frankrig, domme af 14.6.2001, Sml. I, s. 4493 og Sml. I, s. 4539.

– LGBl. 1977/18 og LGBl. 1987/63.

– Nævnt i fodnote 2, præmis 52.

– Myndigheden henviser til Rettens dom af 22.1.1997, sag T-115/94, Opel Austria mod Rådet, Sml. II, s. 39, præmis 107. Jf. punkt 70 nedenfor for nærmere enkeltheder.

– Domstolens udtalelse af 10.4.1992, Sml. I, s. 2821.

– Jf. i denne retning dom af 15.6.1999, sag C-321/97, Andersson og Wåkerås-Andersson, Sml. I, s. 3551, præmis 28.

– Forslag til afgørelse i sag C-321/97, nævnt i fodnote 28, punkt 30.

– Dom af 29.1.2002, sag C-162/00, Sml. I, s. 1049, præmis 32 og 33.

– Nævnt i fodnote 26, præmis 107.

– I øvrigt har EFTA-Domstolen også sammenlignet EØS-aftalens artikel 40 med EF-traktatens (tidligere) artikel 67. Den har henvist til, at ordlyden af de to bestemmelser er sammenlignelig. Alligevel har EFTA-Domstolen (implicit) anerkendt den direkte virkning af EØS-aftalens artikel 40 sammenholdt med bilag XII til aftalen. Jf. sag E-1/00, Islandsbanki-FBA, EFTA-Domstolens Samling af Afgørelser 2000-2001, s. 8, præmis 16 ff.

– Dom af 11.11.1981, sag 203/80, Casati, Sml. s. 2595, præmis 10.

– Rådets og Kommissionens afgørelse af 13.12.1993 om indgåelse af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde mellem De Europæiske Fællesskaber, deres medlemsstater og Republikken Finland, Republikken Island, Fyrstendømmet Liechtenstein, Kongeriget Norge, Det Schweiziske Edsforbund, Kongeriget Sverige og Republikken Østrig, EFT 1994 L 1, s. 1.

– Denne artikel udgjorde også (bl.a.) retsgrundlaget for afgørelse 94/1/EKSF, EF.

– Jf. punkt 70 ovenfor.

– Jf. dom af 6.11.1984, sag 182/83, Fearon, Sml. s. 3677, præmis 7, og Konle-dommen, nævnt i fodnote 2, præmis 38.

– Dom af 30.11.1995, sag C-55/94, Sml. I, s. 4165, præmis 37.

– Nævnt i fodnote 3, præmis 33.

– Nævnt i fodnote 37.

– KOM(97) 2000 endelig udg.

– Nævnt i fodnote 8.

– Jf. artikel 51 og 52 i forordning nr. 1257/99.

– Dom af 13.6.1978, sag 139/77, Sml. s. 1317, præmis 15.

– Nævnt i fodnote 37.

– Dom af 22.10.1998, forenede sager C-9/97 og C-118/97, Sml. I, s. 6267.

– Nævnt i fodnote 2, præmis 40.

– Nævnt i fodnote 3, præmis 34.

– Jf. punkt 87-94 ovenfor.

– Jf. punkt 120 ovenfor.

– Nævnt i fodnote 37, præmis 10. Domstolen opstiller imidlertid den betingelse, at en sådan forpligtelse finder anvendelse uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.

– Nævnt i fodnote 3, præmis 36-38.

– Nævnt i fodnote 2, præmis 44.

– Domstolen bekræfter her de tidligere domme af 31.1.1984, forenede sager 286/82 og 26/83, Luisi og Carbone, Sml. s. 377, præmis 34, af 23.2.1995, forenede sager C-358/93 og C-416/93, Bordessa m.fl., Sml. I, s. 361, præmis 25 og 27, og af 14.12.1995, Sanz de Lera m.fl., nævnt i fodnote 12, præmis 25-27.

– Jf. bl.a. dom af 8.2.1983, sag 124/81, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. s. 203, præmis 18.

– Forslag til afgørelse af 30.1.2003, sag C-300/01, dom af 15.5.2003, Sml. I, s. 4899, på s. 4903, punkt 67 ff.