ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Selv om EF-traktatens retsforskrifters efterfølgelse af EKSF-traktaten har medført, at der fra den 24. juli 2002 er sket en ændring af hjemmelsbestemmelserne, procedurerne og de materielle bestemmelser, er denne ændring en del af sammenhængen i enheden af og kontinuiteten i Fællesskabets retsorden og formålet hermed. Indførelsen og opretholdelsen af en ordning med fri konkurrence, hvorunder de almindelige konkurrencevilkår sikres, og som navnlig ligger til grund for reglerne om statsstøtte, udgør herved et af de grundlæggende formål med såvel EF-traktaten som EKSF-traktaten. Uanset bestemmelserne om statsstøtte i EKSF- og EF-traktaten i et vist omfang er forskellige, svarer statsstøtte i henhold til EKSF-traktaten i denne sammenhæng til støttebegrebet i artikel 87 EF og 88 EF. Således standses målsætningen om en ikke-fordrejet konkurrence i de sektorer, der oprindeligt hørte under det fælles marked for kul og stål, ikke af, at EKSF-traktaten udløb, eftersom denne målsætning ligeledes forfølges inden for rammerne af EF-traktaten.

Af hensyn til kontinuiteten i Fællesskabets retsorden og de formål, der styrer dens anvendelse, for så vidt som den efterfølger Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, må Det Europæiske Fællesskab inden for sine processuelle rammer således sikre, at rettigheder og forpligtelser i henhold til situationer, der er opstået, mens EKSF-traktaten var gældende, og som i henhold til EKSF-traktaten og gennemførelsesbestemmelserne på dette tidspunkt tilkom såvel medlemsstaterne som borgerne, fortsat respekteres. Dette krav gælder så meget desto mere, når den konkurrencefordrejning, der følger af en tilsidesættelse af statsstøttereglerne, ligeledes kan have virkning efter EKSF-traktatens udløb, og i henhold til EF-traktaten.

Det følger heraf, at artikel 88, stk. 2, EF skal fortolkes således, at den giver Kommissionen tilladelse til efter den 23. juli 2002 at kontrollere, om statsstøtte, som er gennemført inden for områder under EKSF-traktatens saglige og tidsmæssige anvendelsesområde, er forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen kan ligeledes kontrollere medlemsstaternes anvendelse af beslutningerne om statsstøtte, der er vedtaget i henhold til EKSF-traktaten for situationer, der opstod før denne traktats udløb.

(jf. præmis 55-57)
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2007 — Kommissionen mod Trends

(sag T-449/04)

»Voldgiftsbestemmelse — andet rammeprogram for forskning og udvikling — kontrakter på området for informationsteknologi og telekommunikation i forbindelse med vejtransport — manglende bilag for en del af de anmeldte udgifter — ophævelse af kontrakter — kontrakter, der er udløbet«

1. Retspleje — frist for at fremlægge beviser (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 59 og 65)

2. Retspleje — forelæggelse for Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF; Rådets afgørelser 87/516 og 88/416) (jf. præmis 72, 73 og 75)

3. Retspleje — fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2) (jf. præmis 112)

Angående

Sag anlagt af Kommissionen med påstand om, at Trends i henhold til en voldgiftsbestemmelse som omhandlet i artikel 238 EF tilpligtes at tilbagebetale Kommissionen et beløb på 195435 EUR med tillæg af renter i medfør af kontrakten, subsidiært med tillæg af morarenter.

Konklusion

1) Transport Environment Development Systems (Trends) frifindes.

2) Den særskilte begæring tages ikke til følge.

3) Kommissionen bærer sagens omkostninger, med undtagelse af omkostningerne i forbindelse med den særskilte begæring.

4) Transport Environment Development Systems (Trends) betaler sagens omkostninger i forbindelse med den særskilte begæring.

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2007 — Kommissionen mod Trends

(sag T-449/04)

»Voldgiftsbestemmelse — andet rammeprogram for forskning og udvikling — kontrakter på området for informationsteknologi og telekommunikation i forbindelse med vejtransport — manglende bilag for en del af de anmeldte udgifter — ophævelse af kontrakter — kontrakter, der er udløbet«

1. Retspleje — frist for at fremlægge beviser (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 59 og 65)

2. Retspleje — forelæggelse for Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF; Rådets afgørelser 87/516 og 88/416) (jf. præmis 72, 73 og 75)

3. Retspleje — fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2) (jf. præmis 112)

Angående

Sag anlagt af Kommissionen med påstand om, at Trends i henhold til en voldgiftsbestemmelse som omhandlet i artikel 238 EF tilpligtes at tilbagebetale Kommissionen et beløb på 195435 EUR med tillæg af renter i medfør af kontrakten, subsidiært med tillæg af morarenter.

Konklusion

1) Transport Environment Development Systems (Trends) frifindes.

2) Den særskilte begæring tages ikke til følge.

3) Kommissionen bærer sagens omkostninger, med undtagelse af omkostningerne i forbindelse med den særskilte begæring.
Sag T-358/04

Georg Neumann GmbH

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked

(Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — ansøgning om et tredimensionelt EF-varemærke med et mikrofonhoveds form — absolut registreringshindring — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

Rettens dom (Første Afdeling) af 12. september 2007 II - 3331

Sammendrag af dom

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Et tredimensionalt varemærke med form af et mikrofonhoved, som er kendetegnet ved en rund metalring, et metalstel, der står vinkelret på den runde ring, to halve gitterhoveder over for hinanden, der går fra den runde ring til stellet, og to udfladninger af de halve hoveder, der møder hinanden på toppen af hovedet i form af hyperbolske delellipser, som er søgt registreret for mikrofoner, særlig studiomikrofoner, kondensatormikrofoner, trykgradientmikrofoner og dele heraf henhørende under klasse 9 i Nicearrangementet, savner fornødent særpræg i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.

Hvis ansøgeren, bortset fra gitterets udfladninger, ikke har anført nogen kendetegn ved den form, der udgør det ansøgte varemærke, som i sig selv eller i kombination med andre gør det muligt for den relevante kundekreds — der består af en begrænset gruppe af personer, som har særligt kendskab til mikrofoner — at skelne sagsøgerens varer fra andre virksomheders varer, må det konkluderes, at de eventuelle forskelle, der måtte findes mellem den form, der udgør det ansøgte varemærke, og mikrofoner, som er kendetegnet ved gitterets udfladninger i form af hyperbolske dellelipser, ikke er af en sådan beskaffenhed, at de kan vække den relevante kundekreds’ opmærksomhed og opfattes som oplysning om de pågældende varers oprindelse, eftersom det fuldt ud er påvist, at den relevante kundekreds er vant til mikrofonhoveder med det nævnte kendetegn, og at denne type mikrofon dermed er en del af, hvad der er normalt eller sædvanligt på markedet.

Henset til graden af lighed mellem det ansøgte varemærke og de andre former, som findes på markedet, drages denne konklusion hverken i tvivl af den omstændighed, at den relevante kundekreds kan antages at udvise et højere opmærksomhedsniveau i valget af de pågældende varer, eller af den omstændighed, at formen på mikrofonhovedet, der udgør det ansøgte varemærke, ikke i sig selv opfylder nogen funktion, eller af den omstændighed — hvis den antages godtgjort — at de konkurrerende virksomheder er blevet tvunget til at afstå fra at fremstille eller markedsføre varer, der har en form magen til den, der udgør det ansøgte varemærke.

(jf. præmis 49, 54-57 og 61)
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2007 — Kommissionen mod Trends

(sag T-448/04)

»Voldgiftsbestemmelse — fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling samt demonstration — kontrakter vedrørende projekter inden for telematiksystemer af almen interesse — manglende bilag og manglende overholdelse af kontraktvilkår for en del af de anmeldte udgifter — tilbagebetaling af udbetalte beløb«

1. Retspleje — frist for at fremlægge beviser (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 52 og 56)

2. Retspleje — forelæggelse for Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF; Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1110/94; Rådets beslutning 94/801) (jf. præmis 63, 64 og 91-94)

Angående

Sag anlagt af Kommissionen med påstand om, at Trends i henhold til en voldgiftsbestemmelse som omhandlet i artikel 238 EF tilpligtes at tilbagebetale Kommissionen et beløb på 48046 EUR med tillæg af renter i medfør af kontrakten, subsidiært med tillæg af morarenter.

Konklusion

1) Den særskilte begæring tages ikke til følge.

2) Transport Environment Development Systems (Trends) betaler Kommissionen et beløb på 48046 EUR med tillæg af morarenter 5,50% årligt fra den 1. januar 1999, og indtil hele gælden er tilbagebetalt.

3) Trends betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2007 — Kommissionen mod Trends

(sag T-448/04)

»Voldgiftsbestemmelse — fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling samt demonstration — kontrakter vedrørende projekter inden for telematiksystemer af almen interesse — manglende bilag og manglende overholdelse af kontraktvilkår for en del af de anmeldte udgifter — tilbagebetaling af udbetalte beløb«

1. Retspleje — frist for at fremlægge beviser (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 52 og 56)

2. Retspleje — forelæggelse for Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF; Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1110/94; Rådets beslutning 94/801) (jf. præmis 63, 64 og 91-94)

Angående

Sag anlagt af Kommissionen med påstand om, at Trends i henhold til en voldgiftsbestemmelse som omhandlet i artikel 238 EF tilpligtes at tilbagebetale Kommissionen et beløb på 48046 EUR med tillæg af renter i medfør af kontrakten, subsidiært med tillæg af morarenter.

Konklusion

1) Den særskilte begæring tages ikke til følge.

2) Transport Environment Development Systems (Trends) betaler Kommissionen et beløb på 48046 EUR med tillæg af morarenter 5,50% årligt fra den 1. januar 1999, og indtil hele gælden er tilbagebetalt.
5.

Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af klager — beslutning om at henlægge en klage begrundet med, at sagsøgeren kan indbringe sagen for en national ret — lovlighed (art. 81 EF og 82 EF) (jf. præmis 83 og 90)
Når indsigeren efter denne frist fremlægger oversættelsen af beviserne for sine ældre varemærkers renommé for Indsigelsesafdelingen til det i indsigelsesproceduren anvendte sprog, skal disse beviser anses for ikke rettidigt at være blevet fremført af sagsøgeren som omhandlet i artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94, således at Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i henhold til samme bestemmelse kan se bort fra dem.

Når appelkammeret forelægges en klage over en afgørelse, hvorved en indsigelse mod registrering af et tegn som EF-varemærke er blevet forkastet, har appelkammeret i henhold til artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94, forudsat at dets afgørelse begrundes i denne henseende, en skønsmargen med henblik på at afgøre, hvorvidt der med henblik på den afgørelse, som kammeret skal træffe, skal tages hensyn til de faktiske omstændigheder eller beviser, som den part, der har rejst indsigelse, har fremlagt for sent for Indsigelsesafdelingen. En sådan hensyntagen kan navnlig være berettiget, når de for sent fremførte elementer for en umiddelbar betragtning kan have en afgørende betydning for udfaldet af indsigelsen, og tidspunktet for proceduren, hvorpå denne sene fremsættelse sker, og omstændighederne omkring den ikke er til hinder for en sådan hensyntagen.

Det appelkammer, der uden videre nægter at udøve sin skønsbeføjelse i forhold til at afgøre, om sådanne beviser og dokumentation skal tages i betragtning, begår dermed en retlig fejl.

(jf. præmis 62, 63 og 67)
Sag T-233/04

Kongeriget Nederlandene

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Statsstøtte — direktiv 2001/81/EF — national foranstaltning, der etablerer en ordning for omsættelige emissionsrettigheder for nitrogenoxid — beslutning om en støttes forenelighed med fællesmarkedet — formaliteten — fordel — foranstaltningens manglende selektive karakter«

Rettens dom (Femte Udvidede Afdeling) af 10. april 2008 II - 594

Sammendrag af dom

Artikel 230 EF indeholder en klar sondring mellem på den ene side fællesskabsinstitutionernes og medlemsstaternes ret til at anlægge annullationssøgsmål og på den anden side fysiske og juridiske personers ret til at anlægge sådanne søgsmål, idet artikel 230, stk. 2, EF bl.a. giver enhver medlemsstat ret til gennem et annullationssøgsmål at anfægte lovligheden af Kommissionens beslutninger, uden at det herved er en forudsætning, at det godtgøres, at der foreligger en retlig interesse. Imidlertid er forudsætningen for, at en retsakt fra Kommissionen kan være genstand for et sådant søgsmål, at den tilsigter at skabe retsvirkninger. En beslutning fra Kommissionen, som kvalificerer en foranstaltning som statsstøtte, hvilket giver Kommissionen mulighed for at prøve foranstaltningens forenelighed med fællesmarkedet, medfører sådanne virkninger og udgør dermed en anfægtelig retsakt for medlemsstaten. (jf. præmis 37, 41 og 42)

Inden for rammerne af en ordning, der fastsætter visse virksomheders emissionsstandarder for nitrogenoxider, og som tillader disse virksomheder indbyrdes at handle med de emissionsrettigheder, som følger indirekte af disse standarder, udgør medlemsstatens godkendelse af, at disse rettigheder kan omsættes, hvorved rettighederne således tilføres en karakter af immaterielle aktiver, som frit kan sælges, mens medlemsstaten kunne have solgt dem eller tildelt dem ved licitation, en fordel ydet de nævnte virksomheder ved statsmidler. (jf. præmis 70, 74, 75 og 78)
1)

Kommissionens beslutning 2004/457/EF af 29. april 2004, hvorved visse udgifter afholdt af medlemsstaterne på vegne af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, annulleres, for så vidt som den fra EF-finansiering dels udelukker udgifter vedrørende markafgrøder og kvægpræmier, der er afholdt af Kongeriget Spanien i de selvstyrende regioner Baskerlandet og Rioja for produktionsåret 1998/1999, dels udelukker udgifter vedrørende markafgrøder og kvægpræmier, der er afholdt af Kongeriget Spanien før den 22. marts 2000 i den selvstyrende region Baskerlandet for produktionsåret 1999/2000.
Rettens dom (Femte Afdeling) af 14. februar 2008 — Orsay mod KHIM — Jiménez Arellano (Orsay)

(Sag T-378/04)

»EF-varemærker — indsigelsesprocedure — ansøgning om Orsay som EF-ord- og figurmærke — ældre nationalt ord- og figurmærke D’ORSAY — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 43-45)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 909/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem José Jiménez Arellano, SA og Orsay GmbH.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Orsay GmbH Det omhandlede varemærke: Ord- og figurmærket Orsay for varer i klasse 23, 24 og 25 — ansøgning nr. 1042605 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: José Jiménez Arellano, SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ord- og figurmærke D’ORSAY Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på registrering af det ansøgte varemærke Appelkammerets afgørelse: Sagsøgerens klage afvises.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Orsay GmbH betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Femte Afdeling) af 14. februar 2008 — Orsay mod KHIM — Jiménez Arellano (Orsay)

(Sag T-378/04)

»EF-varemærker — indsigelsesprocedure — ansøgning om Orsay som EF-ord- og figurmærke — ældre nationalt ord- og figurmærke D’ORSAY — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 43-45)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 909/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem José Jiménez Arellano, SA og Orsay GmbH.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Orsay GmbH Det omhandlede varemærke: Ord- og figurmærket Orsay for varer i klasse 23, 24 og 25 — ansøgning nr. 1042605 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: José Jiménez Arellano, SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ord- og figurmærke D’ORSAY Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på registrering af det ansøgte varemærke Appelkammerets afgørelse: Sagsøgerens klage afvises.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Femte Afdeling) af 15. november 2007 — Sunplus Technology mod KHIM — Sun Microsystems (SUNPLUS)

(Sag T-38/04)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om SUNPLUS som EF-figurmærke — det ældre nationale ordmærke SUN — risiko for forveksling — lighed mellem varerne — lighed mellem tegnene«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 43 og 44)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. oktober 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 642/2000-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Sun Microsystems, Inc. og Sunplus Technology Co. Ltd.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Sunplus Technology Co. Ltd EF-varemærket, der søges registreret: Firgurmærket SUNPLUS for visse varer i klasse 9 — ansøgning nr. 214346). Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sun Microsystems, Inc. Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: De nationale ord- og figurmærker SUN for varer i klasse 9 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sunplus Technology Co. Ltd betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Femte Afdeling) af 15. november 2007 — Sunplus Technology mod KHIM — Sun Microsystems (SUNPLUS)

(Sag T-38/04)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om SUNPLUS som EF-figurmærke — det ældre nationale ordmærke SUN — risiko for forveksling — lighed mellem varerne — lighed mellem tegnene«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 43 og 44)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. oktober 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 642/2000-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Sun Microsystems, Inc. og Sunplus Technology Co. Ltd.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Sunplus Technology Co. Ltd EF-varemærket, der søges registreret: Firgurmærket SUNPLUS for visse varer i klasse 9 — ansøgning nr. 214346). Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sun Microsystems, Inc. Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: De nationale ord- og figurmærker SUN for varer i klasse 9 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Foranstaltninger, der har bindende retsvirkninger, som kan berøre sagsøgernes interesser, udgør retsakter eller beslutninger, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af artikel 230 EF.

I denne forbindelse kan artikel 95, stk. 4, EF ikke udgøre grundlaget for en anmodning fra en medlemsstat om, at Kommissionen tager stilling til omfanget af den harmonisering, der er gennemført ved et fællesskabsdirektiv og/eller til, hvorvidt nationale bestemmelser er forenelige med et sådant direktiv. Eftersom beslutningen om at give meddelelse med henblik på undtagelsesvis at få en tilladelse ifølge samme bestemmelse udelukkende træffes af den pågældende medlemsstat, og eftersom der desuden ikke findes nogen bestemmelser i direktiv 2002/45 om tyvende ændring af direktiv 76/769 vedrørende begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (korte chlorparaffiner), der giver Kommissionen kompetence til at tage stilling til fortolkningen af det, vil denne institutions stillingtagen til anvendelsesområdet for den omhandlede harmoniseringsforanstaltning alene udgøre en almindelig tilkendegivelse af en opfattelse, som ikke er bindende for de kompetente nationale myndigheder.

Under sådanne omstændigheder er det således ikke den af Kommissionen foreslåede fortolkning af det omhandlede direktiv, der kan skabe retsvirkninger, men derimod dets anvendelse på et konkret forhold. Anvendelsen af direktiv 2002/45, herunder hvad angår nødvendigheden af undtagelsesvis at få tilladelse til at opretholde nationale bestemmelser, følger imidlertid ikke af den af Kommissionen foreslåede fortolkning, men henhører under den berørte medlemsstats kompetence, idet denne er den eneste, der, hvis den finder det nødvendigt, kan indlede anmeldelsesproceduren i artikel 95 EF.

Medlemsstatens eventuelle forpligtelse til at ophæve eller ændre sine nationale bestemmelser følger direkte af direktiv 2002/45 og ikke af den fortolkning, Kommissionen anlægger af rækkevidden af den harmonisering, der er gennemført ved direktivet, hvilket indebærer, at en sådan fortolkning ikke har nogen retsvirkninger.

(jf. præmis 47 og 61-63)