Sag C-249/15

Wind 1014 GmbH og Kurt Daell

mod

Skatteministeriet

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret)

»Præjudiciel forelæggelse – artikel 56 TEUF – fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – motorkøretøj, som en person bosiddende i en medlemsstat leaser hos et leasingselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat – registreringsafgift, der beregnes pro rata i forhold til varigheden af køretøjets anvendelse – behovet for de nationale skattemyndigheders tilladelse forud for ibrugtagningen – begrundelse – forebyggelse af omgåelse, svig eller misbrug af afgiftsreglerne – beskyttelse af statens beskatningskompetence – proportionalitet«

Sammendrag – Domstolens dom (Niende Afdeling) af 18. januar 2018

Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – skattelovgivning – motorkøretøj, som en person bosiddende i en medlemsstat leaser hos et leasingselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat – registreringsafgift, der beregnes pro rata i forhold til varigheden af køretøjets anvendelse – national lovgivning, hvorefter ibrugtagning af køretøjet mod betaling af nævnte afgift er betinget af en forhåndsgodkendelse fra skattemyndighederne – lovgivning, hvorefter øjeblikkelig ibrugtagning af køretøjet er betinget af betaling af den fulde registreringsafgift – restriktion – begrundelse – omgåelse, svig eller misbrug af afgiftsreglerne – foreligger ikke – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

(Art. 56 TEUF)

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning og administrative praksis som omhandlet i hovedsagen, hvorefter

– ibrugtagning af et køretøj, som en person, der er bosiddende i denne medlemsstat, leaser hos et leasingselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat med henblik på en midlertidig anvendelse af dette køretøj i førstnævnte medlemsstat mod betaling af en registreringsafgift, der beregnes pro rata i forhold til varigheden af denne anvendelse, for så vidt angår denne betaling er betinget af en forhåndsgodkendelse fra skattemyndighederne i førstnævnte medlemsstat, uden hvilken det nævnte køretøj principielt ikke kan ibrugtages på dets område, og

– adgangen til at tage et sådant køretøj i brug med det samme i førstnævnte medlemsstat, mens den betalingspligtiges ansøgning om tilladelse til betaling af en registreringsafgift af nævnte køretøj, der beregnes pro rata i forhold til dets anvendelse i førstnævnte medlemsstat, behandles, er betinget af, at den fulde registreringsafgift er betalt forud herfor, idet for meget opkrævet afgift tilbagebetales med rente, hvis og når den betalingspligtige har fået denne tilladelse fra nævnte skattemyndigheder til en forholdsmæssig afgiftsberigtigelse.

Med hensyn til forhåndsgodkendelsesordningen tilsigter denne, som det fremgår af denne doms præmis 45, 46 og 50, at forebygge omgåelse, svig eller misbrug af afgiftsreglerne, hvilket i henhold til Domstolens praksis udgør et formål, der kan begrunde en restriktion af den frie udveksling af tjenesteydelser.

Det bemærkes, at en forhåndsgodkendelsesordning som den i hovedsagen omhandlede kan anses for egnet til at sikre gennemførelsen af det i den foregående præmis nævnte formål. I forbindelse med den administrative sagsbehandling, der i givet fald giver anledning til en forhåndsgodkendelse, foretager skattemyndighederne i forbindelse med denne behandling således en prøvelse af, om betingelserne for anvendelse af den forholdsmæssige registreringsafgift er opfyldt, og bl.a. leasingkontraktens varighed og den reelle ejer af det pågældende køretøj. En sådan prøvelse gør det muligt at fastsætte afgiftsbeløbet på grundlag af den pågældende leasingperiodes varighed, og følgelig den påtænkte anvendelse af dette køretøj på dansk område. Det fremgår i denne henseende af Domstolens praksis, at en national lovgivning, som fastsætter de nærmere bestemmelser for beregningen af en sådan afgift, for at overholde navnlig proportionalitetsprincippet skal tage hensyn til anvendelsens varighed på den pågældende medlemsstats område af et køretøj, der er leaset hos et selskab hjemmehørende i en anden medlemsstat (jf. i denne retning dom af 19.9.2017, Kommissionen mod Irland, C-552/15, EU:C:2017:698, præmis 95 og den deri nævnte retspraksis).

Den omstændighed, at en dansk bosiddende person midlertidigt på dansk område anvender et køretøj, der er leaset hos et leasingselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat, kan imidlertid ikke som sådan danne grundlag for en generel formodning for, at der er tale om misbrug, og tjene som begrundelse for en foranstaltning, som krænker udøvelsen af en grundlæggende frihed, der er sikret ved EUF-traktaten (jf. analogt dom af 4.12.2008, Jobra, C-330/07, EU:C:2008:685, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis).

Hvad angår adgangen til med det samme at ibrugtage et køretøj, som en dansk bosiddende person leaser hos et selskab hjemmehørende i en anden medlemsstat med henblik på en midlertidig anvendelse af dette køretøj på dansk område, er denne adgang, som det fremgår af denne doms præmis 25, i medfør af dansk lovgivning og administrativ praksis betinget af betaling af den fulde registreringsafgift, idet der sker efterfølgende tilbagebetaling af for meget opkrævet afgift med rente.

Det bemærkes i denne henseende, at denne adgang, som er fastsat i dansk lovgivning og administrativ praksis, ikke tager hensyn til varigheden af det pågældende køretøjs anvendelse i Danmark.

Det bemærkes i lighed med det af Kommissionen under retsmødet anførte, at en national foranstaltning, hvorefter ibrugtagning af køretøjer, som personer bosiddende i den pågældende medlemsstat leaser hos et leasingselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat med henblik på en midlertidig anvendelse heraf i førstnævnte medlemsstat, tillades mod betaling af en afgift, der beregnes pro rata i forhold til varigheden af et sådant køretøjs anvendelse i førstnævnte medlemsstat ved meddelelse af leasingkontrakten til skattemyndighederne, idet denne kontrakt i givet fald skal indeholde de oplysninger, som kræves i henhold til registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 9, og under forbehold af nævnte myndigheders efterfølgende prøvelse af, om betingelserne for anvendelsen af denne afgift er opfyldt, udgør en foranstaltning, der er mindre indgribende end de foranstaltninger, der følger af en medlemsstats lovgivning og administrative praksis som den, der er beskrevet i denne doms præmis 22-25. I forbindelse med en sådan foranstaltning kan den pågældende medlemsstat ligeledes begrænse gyldigheden af indregistreringen til varigheden af leasingaftalen.

Sådanne foranstaltninger, i givet fald ledsaget – i godtgjorte tilfælde af omgåelse eller misbrug af afgiftsreglerne – af en forpligtelse til for den dansk bosiddende person alene eller i givet fald solidarisk med det pågældende leasingselskab at betale forskellen mellem beløbet af den forholdsmæssige registreringsafgift og beløbet af den fulde registreringsafgift, samt passende strafferetlige sanktioner, giver samtidig den pågældende medlemsstat et middel til at forebygge og bekæmpe den risiko, der er omhandlet i denne doms præmis 46.

Det må derfor fastslås, at en medlemsstats lovgivning og administrative praksis, således som beskrevet i denne doms præmis 22-25, går videre end nødvendigt for at opnå de mål, der forfølges med denne lovgivning og praksis.

(jf. præmis 51-53, 55-57, 59 og 60 samt domskonkl.)