KENDELSE AFSAGT AF PRAESIDENTEN FOR RETTEN I FOERSTE INSTANS DEN 2. DECEMBER 1994. - UNION CARBIDE CORPORATION MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - KONKURRENCE - KONTROL MED FUSIONER OG VIRKSOMHEDSOVERTAGELSER - SAERLIGE RETTERGANGSFORMER - UDSAETTELSE AF GENNEMFOERELSEN - FORELOEBIGE FORHOLDSREGLER. - SAG T-322/94 R.



Samling af Afgørelser 1994 side II-01159



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Konkurrence ° administrativ procedure ° vedtagelse af foreloebige forholdsregler ° begaering om foreloebige forholdsregler som led i et annullationssoegsmaal indbragt af tredjemand til proevelse af en beslutning fra Kommissionen om tilladelse til at gennemfoere en fusion, naermere bestemt en begaering om foreloebige forholdsregler i form af paalaeg til de anmeldende selskaber ° Kommissionens kompetence ° retslig proevelse ° graenser

(EF-traktaten, art. 85, 173 og 186; Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1, og Raadets forordning nr. 4064/89)

2. Saerlige rettergangsformer ° udsaettelse af gennemfoerelsen ° udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning om tilladelse til at gennemfoere en fusion under forbehold af en overholdelse af en raekke tilsagn fra de deltagende selskaber ° betingelser ° alvorlig og uoprettelig skade ° skade afhaengig af fremtidige og usikre begivenheder ° afvejning af samtlige involverede interesser

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2, Raadets forordning nr. 4064/89)

Sammendrag

1. Efter den ved EF-traktaten fastlagte kompetencefordelingsordning henhoerer det under Kommissionen som led i dennes kontrolbefoejelser vedroerende konkurrencespoergsmaal i henhold hertil, jf. navnlig traktatens artikel 85, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17, at traeffe bestemmelse om en foreloebig forholdsregel rettet til de anmeldende selskaber i en fusion, der gennemfoeres paa grundlag af forordning nr. 4064/89, saafremt den skoenner, at dette er noedvendigt. Det er Rettens opgave at foretage en retslig proevelse af de af Kommissionen trufne beslutninger paa dette omraade, hvorimod Retten ikke kan traede i Kommissionens sted og udoeve de befoejelser, som Kommissionen er tillagt ved de naevnte bestemmelser. En begaering om foreloebige forholdsregler fremsat af en udenforstaaende virksomhed som led i et annullationssoegsmaal til proevelse af en beslutning fra Kommissionen om paa visse betingelser at tillade en fusion kan derfor ikke realitetsbehandles, for saa vidt det herved soeges opnaaet, at Retten traeffer bestemmelse om foreloebige forholdsregler i form af paalaeg til de anmeldende selskaber.

Under en sag om foreloebige forholdsregler med tilknytning til et annullationssoegsmaal til proevelse af en kommissionsbeslutning kan den paagaeldende begaering om foreloebige forholdsregler under alle omstaendigheder principielt kun realitetsbehandles, for saa vidt den angaar forholdsregler, der vil kunne vaere et led i den endelige afgoerelse, som Retten traeffer i hovedsagen paa grundlag af traktatens artikel 173, sammenholdt med artikel 176, og forholdsreglerne har sammenhaeng med retsforholdet mellem parterne i tvisten, hvilket ikke gaelder begaeringer om meddelelse af paalaeg til andre, der ikke er parter i hovedsagen.

En begaering som omhandlet er derfor en begaering, hvorved det soeges opnaaet, at Retten traeffer bestemmelse om foreloebige forholdsregler, der ikke er omfattet af dens kompetence, hvorfor en saadan begaering for saa vidt ikke kan antages til realitetsbehandling.

2. Spoergsmaalet om, hvorvidt der i forbindelse med en begaering om foreloebige forholdsregler efter artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement foreligger uopsaettelighed, skal vurderes ud fra, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, der har indgivet begaeringen, en alvorlig og uoprettelig skade. Det paahviler den begaerende part at godtgoere, at det vil paafoere vedkommende en alvorlig og uoprettelig skade, saafremt man afventer afgoerelsen i hovedsagen.

Noget saadant kan ikke anses for godtgjort derved, at en sagsoeger, til stoette for en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning om tilladelse til at gennemfoere en fusion, paaberaaber sig en afsvaekning af sin konkurrencemaessige stilling som foelge af den paataenkte fusion og den forventede fremtidige optraeden hos et af de omfattede selskaber og hos dettes potentielle kunder efter gennemfoerelsen af fusionen, idet denne optraeden ikke kan anses for en uundgaaelig foelge af gennemfoerelsen af beslutningen om at tillade den paagaeldende fusion, og idet en saadan skade er rent hypotetisk og stoettet paa sandsynligheden for, at fremtidige og usikre begivenheder finder sted.

Det er under alle omstaendigheder en forudsaetning for, at der kan traeffes bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning som omhandlet, at dette maa anses for rimeligt ud fra en afvejning mellem henholdsvis den begaerende parts interesse i udsaettelsen, den almene interesse, der er knyttet til gennemfoerelsen af beslutninger om fusioner, som Kommissionen traeffer efter forordning nr. 4064/89, og interesserne hos andre, der vil blive umiddelbart beroert af en udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningen. Naar henses til, at formaalet med forordning nr. 4064/89 er at skabe grundlag for en effektiv kontrol og at fremme retssikkerheden for de beroerte virksomheder, og til de alvorlige foelger, som en udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning som omhandlet vil kunne faa for de i den paagaeldende fusion deltagende selskaber, kan en saadan interesseafvejning ikke falde ud til den begaerende parts fordel.

Af de angivne grunde kan en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning som omhandlet ikke tages til foelge.

Parter

I sag T-322/94 R,

Union Carbide Corporation, et selskab efter lovgivningen i staten New York, Danbury, Connecticut (USA), ved Barrister Brian Hartnett, Irland, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,

sagsoeger,

mod

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Richard Lyal, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoegt,

hvori der er fremsat begaering om, at der traeffes bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning af 8. juni 1994 om en procedure i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (IV/M.269 ° Shell/Montecatini) samt om andre foreloebige forholdsregler,

har

PRAESIDENTEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS

afsagt foelgende

Kendelse

Dommens præmisser

Faktiske omstaendigheder

1 Ved staevning registreret paa Rettens Justitskontor den 11. oktober 1994 har selskabet Union Carbide Corporation (herefter benaevnt "UCC") under henvisning til artikel 173, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab (herefter benaevnt "EF-traktaten") anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 8. juni 1994 om en procedure i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (IV/M.269 ° Shell/Montecatini).

2 Ved saerskilt processkrift registreret paa Rettens Justitskontor samme dag har sagsoegeren endvidere i medfoer af EF-traktatens artikel 185 og 186 fremsat begaering om:

° at der traeffes bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning

° at Retten paalaegger de anmeldende selskaber ikke at gennemfoere de i sagen omtvistede planer

° at Retten paalaegger Shell Petroleum NV, Shell Oil Company (herefter benaevnt "Shell Oil") og de oevrige selskaber inden for koncernen Royal Dutch/Shell (herefter benaevnt "Shell") ikke at tage nogen yderligere skridt, der kan vaere til skade for joint venture-selskabet UCC/Shell Oil' s interesser og konkurrencedygtighed.

3 Kommissionen har indgivet skriftligt indlaeg om begaeringen om foreloebige forholdsregler den 28. oktober 1994. Parterne har afgivet mundtlige indlaeg den 14. november 1994.

4 Inden undersoegelsen af, hvorvidt der boer gives sagsoegeren medhold i begaeringen om foreloebige forholdsregler, bemaerkes foelgende om sagens baggrund, herunder navnlig for saa vidt angaar de afgoerende faktiske omstaendigheder i den for Retten indbragte tvist, saaledes som disse fremgaar af parternes processkrifter og mundtlige indlaeg i retsmoedet den 14. november 1994.

5 Sagsoegeren er deltager i et joint venture-selskab med Shell Oil, et selskab i Shell-koncernen. Joint venture-selskabet UCC/Shell Oil, i hvilket hvert deltagende selskab ejer en kapitalandel paa 50%, udoever bl.a. virksomhed paa verdensmarkedet for meddelelse af licenser vedroerende teknologi til producenter af polypropylenplast. UCC/Shell Oil meddeler saadanne producenter licenser til anvendelse af en samlet teknologipakke (herefter benaevnt "UNIPOL-teknologien"), hvorved den af UCC udviklede UNIPOL-polymeriseringsproces kombineres med den af Shell Oil udviklede SHAC-katalysator. I henhold til en saerskilt aftale deltager UCC endvidere sammen med Shell Oil og selskabet SIRM, der ligeledes tilhoerer Shell-koncernen, i et tresidet forsknings- og udviklingsprogram vedroerende katalysatorer til anvendelse i forbindelse med polypropylenteknologi.

6 Der er i dag to hovedaktoerer paa markedet for polypropylenteknologi, der er et verdensomspaendende marked, som begge raader over avancerede teknologier, som de er villige til at meddele udenforstaaende producenter af polypropylenplast licens til anvendelse af. Himont, der er et datterselskab af Montedison, som tilhoerer Ferruzzi-koncernen, er foerende paa markedet. Himont har ejendomsretten til Spheripol-teknologien og var banebrydende ved udviklingen af teknologier til fremstillingen af polypropylenplast uden opslaemning. Joint venture-selskabet UCC/Shell Oil er naeststoerst og langt foran de oevrige konkurrerende selskaber, hvoraf ingen har nogen betydelig markedsandel. Ifoelge sagsoegeren er stoerstedelen af de andre virksomheder, der har udviklet polypropylenteknologier, ogsaa producenter af polypropylenplast, hvilket er grunden til, at de udoever en restriktiv licenspolitik, navnlig over for andre, som vil kunne vaere konkurrenter til dem paa regionale markeder for produktion og salg af polypropylenplast, paa hvilke de paagaeldende virksomheder selv er aktive.

7 Den 4. januar 1994 anmeldte Shell Petroleum NV, et holdingselskab i Shell-koncernen, og Montedison Nederland NV i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (berigtiget udgave offentliggjort i EFT 1990 L 257, s. 13, herefter benaevnt "forordning nr. 4064/89") til Kommissionen planerne om oprettelse af et joint venture-selskab med navnet "Sophia", der skulle samle de to parters interesser og aktiver inden for polyolefinsektoren. Planerne omfattede bl.a. en sammenlaegning af naesten alle parternes aktiviteter med hensyn til produktion og salg af polypropylenplast samt en overfoersel til joint venture-selskabet af en stor del af parternes intellektuelle ejendomsrettigheder og teknologiforskningsfaciliteter. Shell Oil' s aktiver var udtrykkeligt udelukket fra de anmeldte aftaler.

8 Ved skrivelse af 21. januar 1994 reagerede UCC paa den meddelelse, som Kommissionen havde offentliggjort den 12. januar 1994, og hvori andre interesserede parter blev opfordret til over for Kommissionen at fremsaette deres eventuelle bemaerkninger vedroerende de anmeldte planer (EFT C 8, s. 4). Sagsoegeren henviste over for Kommissionen til den aktuelle struktur paa markedet for polypropylenteknologi og til de negative konsekvenser for konkurrencen, som et samarbejde som omhandlet mellem Shell og Montedison, der hver kontrollerer en af de to grundlaeggende teknologiformer, kunne faa. UCC fremsatte endvidere en raekke bemaerkninger vedroerende de anmeldte planers indvirkninger paa markedet for polypropylenplast og paa forholdet mellem dette marked og det underliggende marked for teknologi.

9 Efter en foerste undersoegelse paa grundlag af bestemmelserne i forordning nr. 4064/89 fandt Kommissionen, at de anmeldte planer rejste alvorlig tvivl om, hvorvidt de var forenelige med faellesmarkedet. Foelgelig ivaerksatte Kommissionen den 8. februar 1994 proceduren i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1, litra c).

10 Den 28. marts fremsendte Kommissionen en meddelelse til de anmeldende selskaber, hvori den rejste en raekke indvendinger mod de omhandlede planer, idet den anfoerte, at disse ville kunne give anledning til en situation med en dominerende stilling paa markedet i Vesteuropa for produktion og salg af polypropylenplast og paa verdensmarkedet for meddelelse af licenser til andre vedroerende polypropylenteknologi. Kommissionen henviste herved navnlig til Montedison' s og Shell' s deltagelse i andre joint ventures paa markedet for polypropylenplast og til, at Sophia' s stilling paa dette marked ville blive styrket af den kontrol, som Shell ville kunne udoeve med hensyn til de to vaesentligste konkurrerende teknologier paa markedet for meddelelse af licenser.

11 Den 30. og 31. maj foreslog de anmeldende selskaber over for Kommissionen nogle tilsagn, som de ville forpligte sig til at overholde med henblik paa en imoedekommelse af de betaenkeligheder, der var blevet givet udtryk for i den ovenfor naevnte meddelelse. Tilsagnene gik i det vaesentlige ud paa, at Montedison ville afhaende sine interesser i Montefina, en europaeisk producent af polypropylenplast, og i, at aktiviteterne med tilknytning til Spheripol-teknologien fortsat skulle vaere underlagt Montedison' s enekontrol derved, at de noedvendige aktiver skulle overfoeres til et selskab med navnet "Technipol", i hvilket Shell ikke skulle deltage oekonomisk.

12 Ved beslutning af 8. juni 1994, hvori Kommissionen anlagde det skoen, at de af parterne afgivne tilsagn fjernede risikoen for en situation med en dominerende stilling, saavel paa markedet for polypropylenplast som paa markedet for meddelelse af licenser vedroerende teknologi, erklaerede Kommissionen de anmeldte planer for forenelige med faellesmarkedet, forudsat at tilsagnene blev overholdt, ligesom der blev fastlagt en raekke forpligtelser til at udfaerdige og fremsende periodiske rapporter. Genstanden for den af sagsoegeren ved Retten anlagte sag er denne beslutning.

Retsspoergsmaal

13 I henhold til traktatens artikel 185 og 186, sammenholdt med artikel 4 i Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 319, s. 1), som aendret ved Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 (EFT L 144, s. 21), kan Retten, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, traeffe bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.

14 I henhold til artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement skal begaeringer om foreloebige forholdsregler som omhandlet i traktatens artikel 185 og 186 indeholde en angivelse af de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og af de faktiske og retlige grunde til, at de begaerede foreloebige forholdsregler umiddelbart forekommer berettigede. De begaerede forholdsregler skal vaere af foreloebig art i den forstand, at de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 10.5.1994, sag T-88/94 R, Société commerciale des potasses et de l' azote og Entreprise minière et chimique mod Kommissionen, Sml. II, s. 263).

Parternes argumenter

15 UCC har gjort gaeldende, at betingelserne for, at der kan traeffes bestemmelse om de begaerede foreloebige forholdsregler, er opfyldt i sagen. Sagsoegeren anfoerer, at den omtvistede beslutning er retsstridig, og at dens umiddelbare gennemfoerelse vil paafoere selskabet en alvorlig og uoprettelig skade.

16 Hvad naermere angaar spoergsmaalet om beslutningens retsstridighed har UCC gjort gaeldende, at beslutningen er behaeftet med en raekke mangler af retlig og faktisk art, og at den er blevet truffet under tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter. For det foerste har Kommissionen gjort sig skyldig i en retsvildfarelse ved at kvalificere de omtvistede planer som en fusion, der dermed er omfattet af forordning nr. 4064/89, idet de i forordningens artikel 3, stk. 2, andet afsnit, fastlagte betingelser for, at forordningen kan finde anvendelse, ikke er opfyldt. Naar henses til de interesser, som de stiftende selskaber vil bevare paa de markeder, hvor joint venture-selskabet vil vaere en faktisk eller potentiel konkurrent, er der aabenbart tale om et samarbejdsaftalelignende forhold, som Kommissionen burde have undersoegt i lyset af EF-traktatens artikel 85. Risikoen for en samordnet konkurrencemaessig optraeden mellem parterne og mellem henholdsvis dem og joint venture-selskabet falder ikke bort ved tilsagnene om, at Shell og Montedison fortsat skal vaere uafhaengige konkurrenter paa markedet for meddelelse af licenser vedroerende teknologi. Sagsoegeren anfoerer herved, at Sophia senere vil kunne gaa ind paa markedet for polypropylenteknologi i kraft af udviklingen af den nye Catalloy-teknologi, som Sophia vil faa stillet til raadighed af Montedison, og sagsoegeren henviser endvidere til indholdet af Kommissionens meddelelse om begreberne sammenslutning og samarbejde i forordning nr. 4064/89 (EFT 1990 C 203, s. 10), hvorefter der, saafremt et joint venture-selskab opererer paa et marked, der ligger i et senere omsaetningsled i forhold til de stiftende selskabers, maa antages at vaere en sandsynlighed for samordning mellem de stiftende selskaber for saa vidt angaar afsaetning.

17 For det andet goer UCC gaeldende, at Kommissionen har gjort sig skyldig i flere retsvildfarelser og flere faktuelle fejlvurderinger ved at gaa ud fra, at de af parterne foreslaaede tilsagn ville kunne fjerne risikoen for en situation med en dominerende stilling paa markedet for polypropylenplast og navnlig paa markedet for polypropylenteknologi. Parternes virksomhed i form af produktion af polypropylenplast, der vil blive slaaet sammen inden for Sophia, vil saaledes faa en oekonomisk betydning, som gaar langt videre end den oekonomiske betydning af virksomheden i form af meddelelse af licenser vedroerende teknologi til andre. Denne uforholdsmaessigt store betydning vil medfoere et staerkt oekonomisk incitament for de stiftende selskaber til at samordne og begraense deres virksomhed paa markedet for teknologi, ogsaa selv om dette vil skade deres rentabilitet, med henblik paa at styrke joint venture-selskabet Sophia' s stilling paa selve markedet for polypropylenplast.

18 Endelig goer sagsoegeren gaeldende, at Kommissionen tilsidesatte vaesentlige formforskrifter, da den traf den omtvistede beslutning. For det foerste har Kommissionen ikke peget paa forhold, der paa sammenhaengende og overbevisende maade godtgoer rigtigheden af dens antagelser vedroerende virkningerne af de af parterne foreslaaede tilsagn, hvorfor Kommissionen ikke i denne forbindelse i tilstraekkelig grad har begrundet sin beslutning om, at de omhandlede planer kan anses for forenelige med faellesmarkedet. For det andet traf Kommissionen den omtvistede beslutning, uden at der var tilstraekkelig tid til behoerigt at foretage en vurdering med hensyn til virkningerne af de naevnte tilsagn, til en virkelig hoering af det i forordning nr. 4064/89 omhandlede raadgivende udvalg og til, at der kunne ske en iagttagelse af UCC' s og andre interesserede parters ret til at blive hoert paa dette stadium af proceduren. UCC anfoerer herved, at Kommissionen gav selskabet en frist paa mindre end 24 timer, som ifoelge sagsoegeren aabenbart var utilstraekkelig, til at fremsaette sine bemaerkninger vedroerende tilsagnene, som aendret.

19 Hvad angaar spoergsmaalet om risikoen for, at sagsoegeren vil blive paafoert en alvorlig og uoprettelig skade, har sagsoegeren gjort gaeldende, at den af Kommissionen givne tilladelse til oprettelsen af joint venture-selskabet mellem Shell og Montedison vil goere det umuligt for UCC/Shell Oil effektivt at deltage i den igangvaerende "forhandlingsrunde" om licenser vedroerende polypropylenteknologi, der finder sted i perioden 1994-1998. En raekke potentielle licenstagere, som finder, at Shell' s oekonomiske interesser herefter hovedsagelig vil vaere rettet mod markedet for produktion af polypropylenplast, har allerede over for sagsoegeren udtrykt tvivl om, hvorvidt Shell paa lang sigt vil vaere indstillet paa at understoette Unipol-teknologien. Denne opfattelse hos de involverede parter vil faa en afgoerende indflydelse paa licenstagernes valg af teknologi, idet disse som foelge af den staerke konkurrence paa markedet for produktion af polypropylenplast og de betydelige investeringer, der er forbundet med oprettelsen af en polypropylenproduktionsenhed, maa vaere sikre paa, at licensgiveren vil foere en kontinuerlig og langsigtet forsknings- og udviklingspolitik, der kan give dem adgang til de nyeste teknologiske forbedringer. Den skade, som dermed vil udspringe af den manglende indgaaelse af en raekke licensaftaler, vil ikke alene vaere alvorlig, men ogsaa uoprettelig, idet sagsoegeren, selv om Retten i hovedsagen annullerer Kommissionens beslutning, ikke laengere vil vaere i stand til at genvinde sin konkurrencemaessige stilling paa markedet for polypropylenteknologi efter afslutningen af den igangvaerende "forhandlingsrunde", da hovedparten af de 25 nye licenser vedroerende teknologi, der er noedvendige for at foroege produktionskapaciteten for polypropylen paa verdensplan, allerede er blevet meddelt, hovedsagelig omfattende Spheripol-teknologi.

20 Under retsmoedet har sagsoegeren endvidere anfoert, at joint venture-selskabet UCC/Shell Oil hele tiden i forbindelse med meddelte licenser har regnet med lavere royalties end de minimumsroyalties, som den stiftende aftale indeholder bestemmelse om. Shell Oil har hidtil samtykket i denne politik, der er noedvendig for at kunne konkurrere med Himont. UCC maa dog frygte, at Shell i fremtiden vil forlange, at bestemmelserne om minimumsroyalties overholdes, hvilket vil kunne drive UCC/Shell Oil ud af markedet for meddelelse af nye licenser.

21 Sagsoegeren har endelig gjort gaeldende, at det ikke vil kraenke de anmeldende selskabers rettigheder, at der traeffes bestemmelse om de begaerede foreloebige forholdsregler. De anmeldte planer er endnu ikke blevet foert ud i livet, idet man afventer forloebet af anmeldelsesproceduren over for de amerikanske forbundsmyndigheder, der har til opgave at foere tilsyn med fusioner. Under disse omstaendigheder kan de begaerede foreloebige forholdsregler ikke i alvorlig grad skade interesserne hos de stiftende selskaber, der blot vil skulle afholde sig fra at foere planerne ud i livet og aendre de nugaeldende markedsvilkaar indtil afsigelsen af Rettens endelige dom i hovedsagen.

22 Kommissionen har i foerste raekke gjort gaeldende, at sagsoegerens begaering, for saa vidt der herved er nedlagt paastand om, at Retten meddeler paalaeg til de anmeldende selskaber og alle selskaberne i Shell-koncernen, maa afvises fra realitetsbehandling. Kommissionen anfoerer, at Retten ikke kan meddele paalaeg til privatretlige juridiske personer, som ikke under en retssag er modparter i forhold til en faellesskabsinstitution, og at det mere generelt henhoerer under de nationale retsinstanser at meddele paalaeg efter begaering fra andre privatretlige juridiske personer.

23 Sagsoegte har herefter gjort gaeldende, at sagsoegerens argumenter vedroerende den angivelige retsstridighed af den omtvistede beslutning er selvmodsigende og udelukkende baseret paa antagelser vedroerende de stiftende selskabers, joint venture-selskabet Sophia' s og andres fremtidige optraeden. Kommissionen har endvidere rejst tvivl om, hvorvidt der bestaar en retlig interesse for sagsoegeren. For det foerste gaelder det, at saafremt Shell og Montedison som haevdet af sagsoegeren vil blive foranlediget til at begraense deres aktiviteter paa markedet for polypropylenteknologi for at styrke Sophia' s stilling paa markedet for produktion af polypropylenplast, vil UCC drage fordel af den generelle forhoejelse af royalty-niveauet, som vil foelge heraf. Hvad for det andet angaar indvirkningerne af de omtvistede planer paa markedet i Vesteuropa for polypropylenplast har UCC, der ikke er producent, ikke forklaret, hvorledes strukturen paa dette marked vil kunne blive paavirket. Endvidere er sagsoegerens argumenter selvmodsigende derved, at sagsoegeren goer gaeldende, at Shell' s maal paa én gang er at opnaa en dominerende stilling sammen med Montedison paa markedet for polypropylenteknologi og at forberede sig paa at traekke sig ud af dette marked for at koncentrere sig om markedet for produktion af polypropylenplast. Det maa endelig fremhaeves, at Kommissionen raader over befoejelser til om noedvendigt at ivaerksaette procedurer i henhold til traktatens artikel 85 i tilfaelde af eventuelle former for samordnet praksis paa markedet for teknologi.

24 Hvad angaar spoergsmaalet om uopsaettelighed har Kommissionen gjort gaeldende, at UCC ikke har godtgjort, at selskabet vil blive paafoert en utvivlsom, alvorlig og uoprettelig skade, saafremt der ikke traeffes bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af den omtvistede beslutning. Sagsoegte anfoerer i foerste raekke, at der ikke er nogen aarsagssammenhaeng mellem henholdsvis beslutningen og den angivelige skade. Kommissionen bestrider endvidere rigtigheden af, at tvivlen med hensyn til Unipol-teknologiens levedygtighed paa lang sigt som foelge af en hypotetisk reduktion af Shell' s stoette til denne skulle kunne vaere en afgoerende faktor ved potentielle licenstageres valg mellem en af de to konkurrerende teknologier. Herudover goer Kommissionen gaeldende, at tilsagnene fra de stiftende selskaber i joint venture-selskabet Sophia endnu ikke var kendt paa det tidspunkt, da visse licenstagere fremsatte udtalelser om deres frygt i denne forbindelse. Endvidere vil UCC kunne stille krav om et samarbejde fra Shell' s side med henblik paa at fjerne bekymringerne hos de potentielle licenstagere med hensyn til overholdelsen af Shell' s forpligtelser som medlicensgiver til en teknologi. Endelig gaelder det, at selv om den - usikre - skade, som sagsoegeren har henvist til, maatte blive til virkelighed, vil der ikke vaere tale om nogen uoprettelig skade. For saa vidt en saadan skade maatte kunne tilskrives Shell, vil UCC kunne opnaa erstatning under et civilt soegsmaal ved de amerikanske domstole.

25 Hvad angaar spoergsmaalet om afvejningen af de involverede interesser har Kommissionen gjort gaeldende, at den skade, som sagsoegeren paaberaaber sig, under alle omstaendigheder ikke vil kunne true selskabets eksistens, hvorimod en udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningen, der vil kunne undergrave det med Shell oprettede joint venture-selskabs levedygtighed, vil faa alvorlige konsekvenser for Montedison, hvis oekonomiske vanskeligheder er kendte. Forholdsregler, der er udtryk for et saa alvorligt indgreb over for interesserne hos en tredjemand, som ikke er part i tvisten, og som ikke er blevet hoert, savner begrundelse her. Endvidere tilsiger almene hensyn en saerlig tilbageholdenhed for saa vidt angaar udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutninger truffet efter forordning nr. 4064/89, naar henses til de begraensninger, som forordningen allerede opstiller over for den kommercielle handlefrihed for de virksomheder, der er omfattet af forordningen.

Rettens bemaerkninger

26 Det bemaerkes indledningsvis om begaeringen om foreloebige forholdsregler ° for saa vidt formaalet er, at Retten meddeler paalaeg til parterne i joint venture-selskabet og selskaberne i Shell-koncernen ° at der ved begaeringen soeges opnaaet en afgoerelse fra Retten om foreloebige forholdsregler, som falder uden for Rettens kompetence, hvorfor begaeringen for saa vidt maa afvises.

27 Efter den ved EF-traktaten fastlagte kompetencefordelingsordning henhoerer det saaledes under Kommissionen som led i dennes kontrolbefoejelser vedroerende konkurrencespoergsmaal i henhold hertil, jf. navnlig traktatens artikel 85, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, i Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81), at traeffe bestemmelse om en foreloebig forholdsregel rettet til de anmeldende selskaber, saafremt den skoenner, at dette er noedvendigt. Det er Rettens opgave at foretage en retslig proevelse af de af Kommissionen trufne beslutninger paa dette omraade, hvorimod Retten ikke kan traede i Kommissionens sted og udoeve de befoejelser, som Kommissionen er tillagt ved de naevnte bestemmelser (jf. Domstolens kendelse af 17.1.1980, sag 792/79 R, Camera Care mod Kommissionen, Sml. s. 119). Det samme maa gaelde med hensyn til begaeringen om foreloebige forholdsregler for saa vidt angaar selskaberne i Shell-koncernen, der i givet fald ligeledes maa vaere omfattet af de nationale retsinstansers kompetence.

28 Det maa i oevrigt fremhaeves, at naervaerende begaering om foreloebige forholdsregler har tilknytning til en sag, der er anlagt under henvisning til traktatens artikel 173, og hvori der er nedlagt paastand om annullation af den omtvistede kommissionsbeslutning. Begaeringen om foreloebige forholdsregler kan herefter principielt kun realitetsbehandles, for saa vidt den angaar forholdsregler, der vil kunne vaere et led i den endelige afgoerelse, som Retten traeffer paa grundlag af EF-traktatens artikel 173, sammenholdt med artikel 176, og forholdsreglerne har tilknytning til retsforholdet mellem parterne, dvs. sagsoegeren og Kommissionen. Dette er imidlertid ikke tilfaeldet her (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 14.12.1993, sag T-543/93 R, Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1409, praemis 24, 25 og 26).

29 Hvad angaar den herudover begaerede foreloebige forholdsregel, dvs. en udsaettelse af gennemfoerelsen af den omtvistede beslutning, bemaerkes, at Retten ikke paa nuvaerende stadium af retsforhandlingerne kan udelukke, at sagsoegerens faktiske og retlige anbringender i hovedsagen vil kunne laegges til grund.

30 Det maa foelgelig undersoeges, hvorvidt det kan anses for godtgjort, at den anden betingelse for, at der kan traeffes bestemmelse om en foreloebig forholdsregel, dvs. at der skal foreligge uopsaettelighed, er opfyldt. Det fremgaar af fast retspraksis (jf. herved kendelsen i sagen Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, a.st., praemis 27), at spoergsmaalet om, hvorvidt en begaeret foreloebig forholdsregel er uopsaettelig, skal vurderes ud fra, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, der har indgivet begaeringen, en alvorlig og uoprettelig skade. Det paahviler den, der indgiver begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af en anfaegtet beslutning, at godtgoere, at det vil paafoere vedkommende en alvorlig og uoprettelig skade, saafremt man afventer afgoerelsen i hovedsagen.

31 Det bemaerkes herom, at den afsvaekning af sagsoegerens konkurrencemaessige stilling under "forhandlingsrunden", som selskabet har henvist til, alene ville vaere foelgen af eventuelle reaktioner fra potentielle licenstageres side, som kan udspringe af disses forestillinger vedroerende Shell' s fremtidige optraeden paa markedet for polypropylenteknologi. Denne optraeden kan imidlertid ikke anses for en uundgaaelig konsekvens af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning, og den skade, som sagsoegeren herved vil kunne blive paafoert, er rent hypotetisk og stoettes paa sandsynligheden for, at fremtidige og usikre begivenheder finder sted (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 15.7.1994, sag T-239/94 R, EISA mod Kommissionen, Sml. II, s. 703). Det maa herefter fastslaas, at det ikke umiddelbart er blevet godtgjort, at der bestaar nogen aarsagssammenhaeng mellem beslutningen og den skade, sagsoegeren har henvist til.

32 Det fremgaar endvidere af sagens akter og af parternes svar paa Rettens spoergsmaal i retsmoedet den 14. november 1994, at selv om sagsoegeren har gjort gaeldende, at en raekke potentielle licenstagere over for selskabet har givet udtryk for frygt med hensyn til, om Shell vil understoette Unipol-teknologien paa lang sigt, kan sagsoegeren dog ikke antages at have godtgjort, at denne tvivl vil vaere afgoerende ved de paagaeldendes endelige beslutning om at erhverve en licens, og at UCC/Shell Oil ikke vil kunne tilbyde licenstagerne garantier eller fordelagtige vilkaar af en saadan art, at licenstagerne fortsat vil vaere interesseret. Som anfoert af Kommissionen, kan det da heller ikke anses for udelukket, at visse potentielle kunder udtrykker tvivl om levedygtigheden af en teknologi, som de er interesseret i, med det formaal at opnaa gunstigere vilkaar fra licensgivernes side, navnlig i forbindelse med den igangvaerende "forhandlingsrunde".

33 Det fremgaar ligeledes af parternes forklaringer i retsmoedet, at selv om UCC har gjort gaeldende, at nylige udtalelser og tiltag fra Shell' s side, herunder navnlig Shell' s paataenkte samarbejde med Montedison, kan paafoere UCC en skade, har sagsoegeren ikke godtgjort, og end ikke haevdet, at der for indevaerende er sket nogen tilsidesaettelse af de kontraktlige forpligtelser, som i oejeblikket bestaar i forholdet mellem to selskaber, det vaere sig i henhold til aftalen om oprettelse af joint venture-selskabet UCC/Shell Oil eller som led i gennemfoerelsen af den saerskilte aftale om forskning og udvikling af Unipol-teknologien og de hertil knyttede katalysatorer. Det fremgaar tvaertimod af UCC' s forklaringer i retsmoedet, at en tilsidesaettelse af disse kontraktlige forpligtelser i tilfaelde af aftalens bortfald vil faa betydelige oekonomiske og finansielle foelger, i forbindelse med hvilke tvister maa indbringes for de kompetente retsinstanser.

34 Hvad angaar UCC' s frygt for, at Shell gennemtvinger en forhoejelse af royalty-beloebene til det i UCC/Shell Oil-aftalen fastsatte minimumsniveau, kan sagsoegeren ikke antages at have sandsynliggjort rigtigheden af det anfoerte. Retten kan saaledes ikke paa grundlag af de af UCC angivne oplysninger gaa ud fra den antagelse, at Shell har en interesse i at undergrave den konkurrencemaessige stilling for et joint venture-selskab, som Shell ejer 50% af, til umiddelbar fordel for selskabet Technipol, i hvilket Shell ikke deltager oekonomisk.

35 Det maa herefter fastslaas, at det ikke ved sagsoegerens bevismidler i tilstraekkelig grad har kunnet godtgoeres, at den skade, som sagsoegeren har henvist til, er utvivlsom eller uoprettelig, og at den ville vaere en umiddelbar foelge af Kommissionens beslutning eller af dennes gennemfoerelse. Det bemaerkes endvidere, at sagsoegeren ikke paa overbevisende maade har understoettet rigtigheden af det af selskabet anfoerte, hvorefter der foreligger uopsaettelighed i den forstand, at selskabet ikke vil kunne afvente afgoerelsen i hovedsagen. For det foerste maa det forventes, at Rettens endelige dom i hovedsagen vil blive afsagt foer afslutningen af den igangvaerende "forhandlingsrunde" om licenser. For det andet maa det anses for tvivlsomt, om en udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning i sig selv vil kunne fjerne usikkerheden hos andre med hensyn til Shell' s fremtidige optraeden.

36 Under alle omstaendigheder maa der foretages en afvejning mellem henholdsvis sagsoegerens interesse i en udsaettelse af gennemfoerelsen af den omtvistede beslutning, den almene interesse, der er knyttet til gennemfoerelsen af beslutninger, som traeffes efter forordning nr. 4064/89, og interesserne hos andre, der ville blive umiddelbart beroert af en udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningen. Det bemaerkes herved for det foerste, at hovedformaalet med forordningen har vaeret at skabe grundlag for en effektiv kontrol og at fremme retssikkerheden for de virksomheder, der er omfattet af forordningens anvendelsesomraade (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 15.12.1992, sag T-96/92 R, CCE de la Société générale des Grandes Sources m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2579). Endvidere maa der i sagen laegges vaegt paa, at en udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning ville kunne faa alvorlige foelger for de stiftende selskaber i Sophia, 0herunder navnlig Montedison.

0

37 Det maa herefter sammenfattende fastslaas, at betingelserne for, at der kan traeffes bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af den omtvistede beslutning, ikke er opfyldt, hvorfor begaeringen ikke kan tages til foelge.

Afgørelse

Af disse grunde

bestemmer

RETTENS PRAESIDENT

1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.

2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.

Saaledes bestemt i Luxembourg, den 2. december 1994.