Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – kompetencefordeling mellem Domstolen og Retten – Rettens spørgsmålstegn ved Domstolens afgørelser om retsspørgsmål i forbindelse med en tidligere appelsag

2. De Europæiske Fællesskaber – domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter – forordning om indførelse af restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban – prøvelse under hensyn til de grundlæggende rettigheder – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 881/2002; Kommissionens forordning nr. 1190/2008)

3. De Europæiske Fællesskaber – domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter – forordning om indførelse af restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban – ret til forsvar

(Rådets forordning nr. 881/2002; Kommissionens forordning nr. 1190/2008)

4. De Europæiske Fællesskaber – domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter – forordning om indførelse af restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban – generel og vedvarende indefrysning af midler, ejendom og andre økonomiske ressourcer tilhørende de nævnte personer og enheder uden høring af disse – tilsidesættelse af ejendomsretten

(Rådets forordning nr. 881/2002; Kommissionens forordning nr. 1190/2008)

Sammendrag

1. Under omstændigheder, der omhandler en retsakt, som er vedtaget af Kommissionen som erstatning for en tidligere retsakt, der er annulleret af Domstolen i forbindelse med en appel iværksat til prøvelse af Rettens dom, hvorved der ikke blev givet medhold i et søgsmål med påstand om annullation af den nævnte akt, taler selve appelprincippet og den heraf afledte hierarkiske retslige struktur principielt imod, at Retten rejser tvivl om de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Domstolens afgørelse. Dette gælder så meget mere, når Domstolen har truffet afgørelse i Store Afdeling og tydeligvis havde til hensigt at afsige en principiel dom. Heraf følger, at såfremt der skal afgives et svar på spørgsmål rejst af institutionerne, medlemsstaterne og de berørte juridiske kredse som opfølgning på en af Domstolen afsagt dom, tilkommer det Domstolen selv at fremkomme med sådanne svar inden for rammerne af fremtidige sager for Domstolen. Desuden er det under sådanne omstændigheder principielt Domstolen, og ikke Retten selv, der i givet fald skal foretage en ændring af retspraksis, hvis dette vurderes at være begrundet i betragtning af navnlig de alvorlige vanskeligheder, som institutionerne og de intervenerende regeringer har henvist til.

(jf. præmis 121 og 123)

2. Inden for rammerne af et annullationssøgsmål til prøvelse af forordning nr. 1190/2002 om 101. ændring af forordning nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, tilkommer det Retten at sikre en principielt fuldstændig legalitetsprøvelse af den nævnte forordning under hensyn til de grundlæggende rettigheder uden at lade denne forordning nyde nogen retslig immunitet med den begrundelse, at den har til formål at gennemføre resolutioner vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt.

Dette må i det mindste gælde, så længe De Forenede Nationers sanktionskomités procedure for revurdering klart ikke opfylder de garantier, som er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse. Heraf følger, at eftersom sikkerhedsrådet fortsat ikke fundet det hensigtsmæssigt at oprette et uafhængigt og neutralt organ med ansvar for at træffe afgørelse med hensyn til såvel jus som faktum i sager anlagt til prøvelse af enkeltbeslutninger truffet af sanktionskomitéen, kan den domstolsprøvelse, som Fællesskabets retsinstanser udøver vedrørende fællesskabsforanstaltninger om indefrysning af midler, alene kvalificeres som effektiv, hvis den indirekte omfatter selve de bedømmelser vedrørende realiteten, som sanktionskomitéen har foretaget, samt de faktorer, der ligger til grund for disse bedømmelser.

Princippet om en fuldstændig og nødvendig domstolsprøvelse er endnu mere begrundet, da disse foranstaltninger påvirker de berørtes grundlæggende rettigheder på en mærkbar og varig måde.

(jf. præmis 126-129 og 151)

3. Eftersom forordning nr. 1190/2002 om 101. ændring af forordning nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, pålægger en person restriktive foranstaltninger som følge af, at han er optaget på listen i bilag I til den sidstnævnte forordning, uden at der er tilvejebragt nogen garanti for, at den nævnte person meddeles, hvilke oplysninger og beviselementer der lægges ham til last, eller hvad angår hans mulighed for at blive effektivt hørt i den forbindelse, skal det konkluderes, at denne forordning er blevet vedtaget efter en procedure, hvorunder retten til forsvar ikke er blevet overholdt.

Desuden kunne den nævnte person heller ikke, eftersom han ikke har fået effektiv adgang til oplysninger og beviselementer, som blev lagt ham til last, og henset til forholdet mellem retten til forsvar og retten til en effektiv søgsmålsadgang, under tilfredsstillende betingelser forsvare sine rettigheder for Fællesskabets retsinstanser under hensyn til disse omstændigheder, hvorfor det må fastslås, at der foreligger en tilsidesættelse af nævnte ret til en effektiv søgsmålsadgang.

(jf. præmis 181 og 184)

4. Den omstændighed, at en person pålægges restriktive foranstaltninger, såsom indefrysning af midler, i henhold til forordning nr. 1190/2002 om 101. ændring af forordning nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, som følge af, at han er optaget på listen i bilag I til den sidstnævnte forordning, udgør en ubegrundet begrænsning af hans ejendomsret, eftersom den nævnte forordning nr. 1190/2008 blev vedtaget, uden at der er tilvejebragt nogen garanti for, at den nævnte person har adgang til at tale sin sag over for de kompetente myndigheder, tilmed i en situation, hvor begrænsningen af hans ejendomsret må betegnes som betydelig, henset til indefrysningens generelle karakter og den vedvarende karakter af de indfrysningsforanstaltninger, som han er omfattet af.

(jf. præmis 192 og 193)