ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/56

Sag anlagt den 26. maj 2017 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Sag T-328/17)

(2017/C 239/69)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved S. Malynicz, QC, og Solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgarien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: M. J. Dairies EOOD

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »BBQLOUMI« — registreringsansøgning nr. 13 069 034

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. marts 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 497/2016-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
1.

Første anbringende om, at Kommissionen begik en retlig og/eller faktisk fejl og/eller ikke overholdt den gældende bevisstandard, da den lod sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, i den anfægtede afgørelses konklusion og fastslog, at sagsøgeren havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse. — Sagsøgeren har anført, at der ikke foreligger noget retligt grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa. — Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der ikke foreligger noget tilstrækkeligt faktisk grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa. — Sagsøgeren hævder endvidere, at Kommissionen tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar ved at støtte ret på en ny begrundelse. — Endelig har sagsøgeren anført, at den omstændighed, at Kommissionen ulovligt har ladet sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, undergraver Kommissionens forsøg på at fastslå, at sagsøgeren deltog i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat ne bis in idem-princippet og artikel 266 TEUF, idet den fastslog, at sagsøgeren kan drages til ansvar for aspekter af overtrædelsen, som Kommissionen havde holdt sagsøgeren ansvarsfri for i 2010-afgørelsen, og at Kommissionen under alle omstændigheder har tilsidesat den gældende forældelsesfrist ved at pålægge sagsøgeren en bøde vedrørende disse aspekter og ikke har påvist nogen berettiget interesse i at foretage en formel konstatering af, at der er begået overtrædelser med hensyn til disse aspekter.
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen begik en retlig fejl og/eller tilsidesatte en væsentlig formforskrift, idet den undlod at give en tilstrækkelig begrundelse for at pålægge sagsøgeren en bøde. Efter sagsøgerens opfattelse blev bøden pålagt på grundlag af en konklusion om, at der forelå en overtrædelse, som ikke var omfattet af den omhandlede foranstaltning, og som var uforenelig med de konklusioner, som var indeholdt i den omhandlede foranstaltning. Sagsøgeren har endvidere eller subsidiært gjort gældende, at Kommissionen i denne forbindelse overskred sin kompetence.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/39

Sag anlagt den 20. juni 2017 — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft mod EUIPO — C & C IP (T)

(Sag T-379/17)

(2017/C 256/45)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an den Ruhr, Tyskland) (ved advokaterne H. Prange og S. Köber)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: C & C IP Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »T« — registreringsansøgning nr. 011 623 097

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. marts 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 415/2015-5)

Påstande

— Afgørelse truffet den 23. marts 2017 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (Varemærker og Design) (sag R 415/2015-5) vedrørende indsigelsessag nr. B 002 256 702 om EU-varemærkeansøgning nr. 011 623 097, som blev modtaget af sagsøgeren den 12. april 2017, annulleres og omgøres således, at indsigelsen forkastes i det hele.

— EUIPO og, i påkommende tilfælde, den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med klagesagens behandling.

Anbringende
2.

Andet anbringende vedrører EFSA’s tilsidesættelse af artikel 2, stk. 4, og artikel 4, stk. 2, første led, i forordning nr. 1049/2001 (2) og artikel 41 i forordning nr. 178/2002 (3), idet EFSA afslog at udlevere de ønskede oplysninger for at beskytte studieindehavernes forretningsmæssige interesser og ikke gav en konkret begrundelse for skade og/eller aktuel risiko for skade, hvorved også Aarhuskonventionens artikel 4, stk. 4, litra d), blev tilsidesat, hvori det er fastsat, at adgangen til oplysninger, kan afslås, hvis offentliggørelse vil kunne have en ugunstig indvirkning på »den fortrolige karakter af forretnings- og fabrikshemmeligheder, hvis en sådan fortrolighed er retligt beskyttet med henblik på at beskytte en legitim økonomisk interesse«, fordi der ikke i den anfægtede foranstaltning blev anført eller dokumenteret nogen konkret legitim økonomisk interesse.
4.

Fjerde anbringende om at sagsøgte har undladt at foretage en specifik og effektiv undersøgelse af muligheden for at give delvis aktindsigt og derved har tilsidesat retspraksis.
1.

Første anbringende om, at Kommissionens afgørelse af 2. februar 2017 om støtteordning SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), som Frankrig har gennemført til fordel for virksomheder inden for bustransport i regionen Île-de-France (C (2017) 439 final) (herefter »den anfægtede afgørelse«), fastslog, at de undersøgte regler udgjorde ny støtte. Sagsøgeren har i denne forbindelse fremsat følgende klagepunkter: — Tilsidesættelse af artikel 1, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9) (herefter »forordning nr. 2015/1589«), idet retsgrundlaget for den undersøgte ordning er ældre end Romtraktaten. — Utilstrækkelig begrundelse i medfør af artikel 1, litra b), nr. v), i forordning nr. 2015/1589. — En retlig og faktisk fejl vedrørende den for liberaliseringen af markedet fastsatte dato.
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen begik en åbenbar fejl ved sin vurdering af tilskyndelsen til at indlade sig på afskærmning mod indkommende produkter på markedet for engroslevering af premiumbetalings-TV-kanaler med sportsindhold. — Sagsøgeren har gjort gældende, at Ziggo allerede før fusionen havde evnen og tilskyndelsen til at afskærme uundværligt indhold fra konkurrenter. Ifølge sagsøgeren vidste Kommissionen dette, og fusionen gør det derfor muligt at udvide afskærmningen til nye markeder, såsom markederne for fastnet-mobil-multiplaypakkeløsninger. — Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt vurderede, at forbruget af indhold på mobiludstyr er småt, og at disse markeder derfor ikke ville blive påvirket af fusionen. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen endvidere fejlagtigt vurderede, at markederne for fastnet-mobil-multiplaypakkeløsninger kun er i deres tidlige stadier i Nederlandene. — Ifølge sagsøgeren kom Kommissionen derfor fejlagtigt til den konklusion, at fusionen ikke ville have nogen negative virkninger med hensyn til afskærmning af sportsindhold på markederne for fastnet-mobil-multiplaypakkeløsninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/29

Sag anlagt den 16. maj 2017 — Fakro mod Europa-Kommissionen

(Sag T-293/17)

(2017/C 249/45)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Fakro sp z o.o. (Nowy Sącz, Polen) (ved advokat [radca prawny] A. Radkowiak-Macuda)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til TEUF og chartret om grundlæggende rettigheder, idet den har undladt at tage stilling til den klage, som sagsøgeren den 12. juli 2012 har indgivet til nævnte institution vedrørende VELUX-koncernens misbrug af dominerende stilling, selv om den formelt var blevet opfordret hertil.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, også i det tilfælde, at proceduren indstilles, såfremt Kommissionen under den retslige procedure skulle træffe en afgørelse.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort et anbringende gældende om, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 288 TEUF, sammenholdt med artikel 102 TEUF og 105 TEUF samt artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder.

En angivelig første stillingtagen til sagsøgerens klage, der først afgives efter 3,5 år, udgør ikke en behandling inden for en rimelig frist. Kommissionen har ikke fremlagt noget bevis for, at den i forbindelse med undersøgelsen har foretaget sig noget. Kommissionen er forpligtet til inden vedtagelsen af en afgørelse at foretage en nøje prøvelse af de faktiske og retlige omstændigheder, som klageren har anført. Klageren har ingen anden måde at varetage sine rettigheder på end at indlede en sag.
4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Klagenævnet begik en fejl ved sin fortolkning af »strukturel overbelastning« og ved omfanget af sin efterprøvelse. Ifølge sagsøgerne gav ACER i KBR-afgørelsen en fortolkning af strukturel overbelastning, som der hverken er grundlag for i forordning 2015/1222 eller i forordning (EF) nr. 714/2009 (2), for at begrunde sin antagelse om, at den tysk-østrigske grænse er strukturelt overbelastet. Sagsøgerne har gjort gældende, at Klagenævnet ved de facto at acceptere denne urigtige fortolkning af gældende ret gennemførte en materielt retsstridig afgørelse. Sagsøgerne har anført, at Klagenævnet ved at acceptere ACER’s antagelse om, at der forekom en strukturel overbelastning ved den tysk-østrigske samkøringslinje, endvidere fejlagtigt pålagde sagsøgerne bevisbyrden og tilsidesatte sin pligt til at foretage en fuldstændig vurdering af de faktiske omstændigheder i sagen samt sin begrundelsespligt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/45

Sag anlagt den 9. juni 2017 — Linak mod EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (formen på en elektrisk drevet løftesøjle)

(Sag T-367/17)

(2017/C 249/61)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Linak A/S (Nordborg, Danmark) (ved advokaterne V. von Bomhard og J. Fuhrmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, China)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Linak A/S

Det omtvistede design: EF-design »elektrisk drevet løftesøjle« — EF-design nr. 101 159-0001

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2017 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1411/2015-3)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl derved, at Klagenævnet fandt, at ACER havde kompetence til at indføre en budområdegrænse i henhold til artikel 15 i Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222. Sagsøgeren har gjort gældende, at Klagenævnet begik en åbenbar retlig fejl, da det nåede frem til den konklusion, at ACER havde kompetence til at ændre det fastsatte budområde og indføre nye budområder i henhold til artikel 15 i Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222. Ifølge sagsøgeren overskred ACER sin kompetence og undlod at iagttage medlemsstatens retlige rammer og kompetence.
3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte EU-fusionsforordningens artikel 2, stk. 2 og 3, ved at forbyde en transaktion uden at godtgøre, at der forelå en væsentlig hindring for effektiv konkurrence på en væsentlig del af det indre marked.
—

Tilsidesættelse af retten til forsvar og kontradiktionsprincippet, for så vidt som appelkammeret af egen drift rejste spørgsmålet om tilsidesættelse af gennemførelsesforordningens regel 19, uden at have hørt parterne om dette anbringende, selv om kontradiktionsprincippet pålægger appelkamrene at høre parterne om ethvert anbringende, som de af egen drift påtænker at behandle
1.

Første anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse rettet mod afgørelsen af 16. oktober 2012 truffet af direktøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) om kun at iværksætte en omklassificering for midlertidigt ansatte med en tidsubegrænset kontrakt. Sagsøgerne er af den opfattelse, at den nævnte afgørelse er ulovlig, for så vidt som den blev vedtaget i strid med artikel 10, stk. 3, og artikel 15 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (herefter »ansættelsesvilkårene«), i strid med princippet om retsreglernes trinfølge og i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Direktøren for OLAF’s afgørelser af 15. juli 2016 om afslag på ansøgningen om omklassificering af 16. marts 2016 samt af 13. februar 2017 om afslag på klagen af 14. oktober 2016 (herefter »de anfægtede afgørelser«) blev således vedtaget på grundlag af en ulovlig afgørelse og skal herefter annulleres.
Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om tjenestens kontinuitet, som er et væsentligt kriterium ved afgørelsen om forlængelse, for så vidt som fem andre personer ligeledes er afgående, heriblandt chefen for samarbejde og chefen for afdelingen for rural udvikling og fødevaresikkerhed, to nøgleposter for samarbejde og udvikling. Sagsøgeren har derfor gjort gældende, at hendes forlængelse med et år som delegationschef under disse omstændigheder sikrer tjenestens kontinuitet og oplæring af kommende kolleger.
—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 2017/423 af 9. marts 2017 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam og fremstillet af Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd og Dongguan Texas Shoes Limited Co. og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 annulleres.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af artikel 41, stk. 3, i forordning nr. 1306/2013, idet satsen i forbindelse med suspenderingen af de månedlige betalinger blev fastholdt på et åbenbart urimeligt niveau, når henses til den eventuelle risiko for finansielle tab for EU-budgettet.
3.

Tredje anbringende om afslaget på aktindsigt i OLAF’s endelige rapport, der blev tilsendt Europa-Kommissionen, for så vidt som — den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 15, stk. 3, i TEUF, artikel 42 i chartret og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter — sagsøgeren burde have haft aktindsigt i OLAF’s endelige rapport, da debetnotaen blev udstedt, og afgørelsen om inddrivelse ved modregning truffet, for fuldt ud at kunne udøve sin ret til forsvar — Kommissionen burde have overholdt nationale betingelser for aktindsigt i de dokumenter, som en negativ afgørelse er støttet på — princippet om fremsendelse af undersøgelsesrapporter og af Kommissionens undersøgelser var blevet fastsat i tilskudsaftalen — Kommissionen ville under alle omstændigheder kunne offentliggøre et dokument ved at udelade visse dele.
1.

Første anbringende om, at de anfægtede retsakter har bindende virkning for statens skattemyndigheder og retsinstanser og medfører umiddelbare retsvirkninger, der er skadende for sagsøgerens interesser og personlige og effektive rettigheder, idet retsakterne ændrer sagsøgerens retsstilling, hvorfor de må anses for at være anfægtelige retsakter, der kan gøres til genstand for søgsmål, under hensyn til: — karakteren af den told, der er omfattet af »Den Europæiske Unions egne indtægter«, og de deraf følgende forpligtelser for medlemsstaterne, som skal opkræve denne told — karakteren af OLAF som administrativt undersøgelsesorgan, der indtræder i Kommissionens funktioner i forbindelse med eksterne undersøgelser — Europa-Kommissionens rolle som institution, der har udøvende funktioner ved anvendelsen af EU’s toldkodeks.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 269/34

Sag anlagt den 27. juni 2017 — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft mod EUIPO — C & C IP (T)

(Sag T-401/17)

(2017/C 269/46)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mühlheim an der Ruhr, Tyskland) (ved advokat H. Prange)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: C & C IP Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »T« — registreringsansøgning nr. 11 623 022

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. april 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 502/2015-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
1.

Første anbringende om, at Europa-Kommissionen har tilsidesat EU-retten på området for offentlige udbud, gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet samt bestemmelserne i finansforordningen, idet den ikke samtidigt meddelte sagsøgerne og de øvrige tilbudsgivere tildelingsafgørelsen, og idet den afviste at overholde standstill-perioden. Sagsøgerne har gjort gældende, at Europa-Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, idet den hindrede sagsøgerne i at udøve deres ret til at få prøvet den anfægtede afgørelse ved hjælp af effektive retsmidler.
—

Eftersom artikel 22, stk. 1, litra c) i direktiv 2011/35/EU ikke sondrer mellem relativ ugyldighed og absolut ugyldighed finder fristen på seks måneder for at anlægge retssag til fastslåelse af ugyldighed ligeledes anvendelse i tilfælde af absolut ugyldighed, hvilket er i strid med princippet om at en sådan form for ugyldighed ikke kan forældes.
5.

Femte anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 1, stk. 1, artikel 3, stk. 1-3 og stk. 5-8, praksis fra Den Europæiske Unions Domstol og fra WTO, Kommissionens tidligere praksis samt princippet om rimelig sammenligning og princippet om ligebehandling ved beregningen af skademargenen. — Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 1, stk. 1, og artikel 3, stk. 2, 3 og 6, idet den ved beregningen af skademargenen medregnede videresalg af små ruller (varer, der ikke var den pågældende vare). — Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 3, stk. 1-3 og stk. 6-8, praksis fra Den Europæiske Unions Domstol og fra WTO, idet den anvendte grundforordningens artikel 2, stk. 9, analogt med henblik på at beregne skadesmargenen. — Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3 og 6, idet den undlod at anlægge en tilstrækkelig vurdering af virkningerne af den negative underbudsmargen, som blev fundet med hensyn til den pågældende vare.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/31

Sag anlagt den 25. maj 2017 — European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Den Europæiske Investeringsfond

(Sag T-320/17)

(2017/C 256/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luxembourg) og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne M. Sfyri og C-N. Dede)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsfond (EIF)

Sagsøgernes påstande

— Den Europæiske Investeringsfonds tildelingsafgørelse, der blev meddelt sagsøgerne den 16. marts 2017, om bud, som sagsøgerne havde afgivet i forbindelse med en åben udbudsprocedure (reference 2016-MIBO_IPA_PPI-002), hvorved de blev meddelt, at deres bud ikke var blevet klassificeret som det økonomisk mest fordelagtige bud, annulleres.

— Den Europæiske Investeringsfond tilpligtes at betale sagsøgerne ikkekompenserende erstatning (exemplary damages) på 100 000 EUR (ethundredetusinde euro).

— Den Europæiske Investeringsfond tilpligtes at betale sagsøgernes sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål, selv hvis der ikke gives sagsøgerne medhold i søgsmålet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende om, at Den Europæiske Investeringsfond har tilsidesat EU-retten på området for offentlige udbud, principperne om gennemsigtighed, bestemmelserne i direktiverne om offentlige udbud og Den Europæiske Investeringsfonds retningslinjer, idet den undlod at oplyse sagsøgerne om de point, som det valgte bud havde opnået ved hvert tildelingskriterium, eller om en detaljeret analyse af de stærke og svage punkter ved sagsøgernes bud sammenholdt med det valgte buds. Sagsøgerne har gjort gældende, at Den Europæiske Investeringsfond har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, idet den hindrede sagsøgerne i at udøve deres ret til at få prøvet den anfægtede afgørelse ved hjælp af effektive retsmidler.
—

De sagsøgte tilpligtes at betale 1 000 000 EUR i godtgørelse for ikke-økonomisk skade beregnet på grundlag af den smerte, som offentliggørelsen af sådanne billeder forårsagede relativt kort tid efter, at sagsøgernes far var afgået ved døden, og for den smerte, der fulgte af tilbageholdelsen af oplysninger, der kunne have afklaret situationen vedrørende den mand, der vises på cigaretpakkerne, på en sådan måde, at familiens smerte ville have været af meget kortere varighed.