KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRAESIDENT DEN 31. JANUAR 1991. - EUROPA-PARLAMENTET MOD JACK HANNING. - APPEL - UDSAETTELSE MED FULDBYRDELSEN AF EN DOM. - SAG C-345/90 P-R.



Samling af Afgørelser 1991 side I-00231



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse



Nøgleord

++++

Foreloebige forholdsregler - udsaettelse med fuldbyrdelsen - appel af dom afsagt af Retten - betingelser - forholdsreglen forekommet umiddelbart berettiget - alvorlig og uoprettelig skade

(EOEF-Traktaten, art. 185; statutten for EOEF-Domstolen, art. 53; Domstolens procesreglement, art. 83, stk. 2)

Sammendrag

Ved vurderingen af en begaering om udsaettelse med fuldbyrdelsen af en dom, der er afsagt af Retten og appelleret til Domstolen, er betingelsen om "fumus boni juris" opfyldt, naar den argumentation, hvormed Retten begrunder sin afgoerelse, og som bestrides ved appellen, rejser principielle spoergsmaal vedroerende graenserne for den retlige kontrol med ansaettelsesmyndighedens afgoerelser, som Domstolen endnu ikke har taget stilling til.

Betingelsen om, at udsaettelsen er noedvendig for at undgaa, at appellanten lider alvorlig og uoprettelig skade, er ligeledes opfyldt, naar den appellerende institution godtgoer, at fuldbyrdelsen af den appellerede dom risikerer at forvolde en alvorlig forstyrrelse i tjenestegrenenes virksomhed, hvilket maa veje tungere end den interesse, som den vindende part ved Retten har i at opnaa en hurtig fuldbyrdelse af dommen.

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indleveret til Domstolens Justitskontor den 23. november 1990, har Parlamentet i henhold til artikel 49 i EOEF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne for Domstolen ivaerksat appel til proevelse af dom, afsagt den 20. september 1990, hvorved Retten annullerede Parlamentets afgoerelse om at se bort fra resultaterne af udvaelgelsesproeve PE/41/A og ivaerksaette udvaelgelsesproeve PE/41a/A.

2 Ved saerskilt dokument, indleveret til Domstolens Justitskontor samme dag, har Parlamentet dernaest i henhold til artikel 53 i EOEF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne, jf. procesreglementets artikel 83, som en foreloebig forholdsregel begaeret fuldbyrdelsen af den anfaegtede dom udsat.

3 Sagsoegeren i sagen for Retten har fremsat skriftlige bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler den 19. december 1990. Parterne har afgivet mundtlige forklaringer den 14. januar 1991.

4 Indledningsvis skal der kort redegoeres for de omstaendigheder, som ifoelge den anfaegtede dom er Rettens begrundelse for dens annullation af Parlamentets afgoerelse.

5 Parlamentet afholdt i 1986 en almindelig udvaelgelsesproeve PE/41/A paa grundlag af kvalifikationsbeviser og proever med henblik paa ansaettelse af en kontorchef, loenklasse A3, ved Informationskontoret i London.

6 Hanning, der deltog i denne udvaelgelsesproeve, blev optaget paa den af Udvaelgelseskomitéen opstillede egnethedsliste. Han var paa listen placeret som den foerste af de fire opfoerte ansoegere, idet bemaerkes, at egnethedslisten i henhold til meddelelsen om udvaelgelsesproeven hoejst kunne omfatte fire egnede ansoegere.

7 Den 6. april 1988 underrettede Parlamentets administration imidlertid Hanning om, at Parlamentets formand havde konstateret visse uregelmaessigheder i proceduren under udvaelgelsesproeven og havde anset det for rigtigt ikke at foretage en udnaevnelse, men at afholde en ny udvaelgelsesproeve paa grundlag af kvalifikationsbeviser og proever.

8 Den 28. juni 1988 anlagde Hanning sag og paastod denne afgoerelse annulleret. Samtidig begaerede han udsaettelse med gennemfoerelsen af den anfaegtede afgoerelse, for saa vidt som der derved indledtes en ny udvaelgelsesprocedure i stedet for udvaelgelsesproeve PE/41/A.

9 Ved kendelse af 11. juli 1988, Hanning mod Parlamentet (sag 176/88 R, Sml. s. 3915), afsagt foer sagen blev henvist til Retten, afviste formanden for Domstolens Tredje Afdeling at tage begaeringen om foreloebige forholdsregler til foelge under henvisning til, at sagsoegeren ikke paafoertes en uoprettelig skade ved, at den anfaegtede afgoerelse gennemfoertes, idet - saafremt sagsoegeren vandt sagen - en eventuel udnaevnelse af en anden ansoeger efter den nye ansaettelsesprocedure ville vaere ugyldig, og den foerste udnaevnelsesprocedure ville blive fortsat, som om den anfaegtede afgoerelse ikke var blevet truffet.

10 Hanning indgav ansoegning vedroerende den nye udvaelgelsesproeve PE/41a/A, som Parlamentet afholdt, og blev ligeledes optaget paa den af Udvaelgelseskomitéen for denne udvaelgelsesproeve opstillede egnethedsliste. Han blev imidlertid placeret som nr. 2 af 4 egnede ansoegere efter en ansoeger, der ikke havde deltaget i den foerste udvaelgelsesproeve.

11 Paa grundlag af denne udvaelgelsesproeve blev den foerst placerede ansoeger paa egnethedslisten udnaevnt til chef for Parlamentets Informationskontor i London.

12 Retten har i sin dom anfoert, at den anfaegtede afgoerelse, saaledes som den er meddelt sagsoegeren ved Retten, er utilstraekkeligt begrundet, idet den ikke indeholdt angivelser af karakteren eller arten af de uregelmaessigheder, som blev konstateret under afviklingen af den foerste udvaelgelsesproeve.

13 Retten har imidlertid bemaerket, at en saadan utilstraekkelig begrundelse ifoelge Domstolens praksis ikke automatisk medfoerer, at den trufne retsakt annulleres, saafremt der under sagens behandling afgives supplerende oplysninger af den sagsoegte institution, som giver Retten grundlag for at afgoere, om den paaberaabte begrundelse lovligt kan begrunde den anfaegtede afgoerelse.

14 Parlamentet har for Retten forklaret, at afgoerelsen blev truffet paa grundlag af et notat, udarbejdet af Parlamentets Juridiske Tjeneste.

15 I notatet konstaterer Parlamentets Juridiske Tjeneste, at to ansoegere, der var opfoert paa egnethedslisten som nr. 3 og 4, ulovligt havde faaet adgang til at deltage i udvaelgelsesproeven. Disse to ansoegere, der er tjenestemaend i Parlamentet, havde ikke som foreskrevet i meddelelsen om udvaelgelsesproeven fremsendt den noedvendige dokumentation sammen med ansoegningerne, og Udvaelgelseskomitéen havde, efter foerst at have afvist disse ansoegninger, besluttet at give dem adgang til proeven, idet komitéen fejlagtigt antog, at den dokumentation, der indgik i deres personlige aktmappe, som opbevares af Parlamentets administration, opfyldte kravene i meddelelsen om udvaelgelsesproeven.

16 Notatet omfatter dernaest en gennemgang af tre indgivne klager over udvaelgelsesproceduren. Den Juridiske Tjeneste fandt, at en af klagerne, som var indgivet af en ansoeger, der ikke fik adgang til udvaelgelsesproeven paa grund af manglende dokumentation, og som klagede over, at de to andre ansoegere i samme situation havde faaet adgang, kunne behandles, og at ansaettelsesmyndigheden var kompetent til at bedoemme lovligheden af den fulgte procedure.

17 Parlamentets Juridiske Tjeneste gennemgaar dernaest Domstolens praksis (bl.a. dom af 23.10.1986, sag 321/85, Schwiering mod Revisionsretten, Sml. s. 3199), hvorefter ansaettelsesmyndigheden for det foerste ikke kan vaere bundet af Udvaelgelseskomitéens ulovlige afgoerelser, for saa vidt dens egne afgoerelser herved bliver ulovlige og for det andet vil vaere afskaaret fra at udnaevne en af ansoegerne, saafremt den finder, at Udvaelgelseskomitéen ulovligt har afvist at give én eller flere ansoegere adgang til udvaelgelsesproeven, og at denne af samme grund som helhed er behaeftet med en mangel.

18 Paa grundlag af denne domspraksis har Parlamentets Juridiske Tjeneste anfoert, at en femte ansoeger - ud over de fire ansoegere, der var optaget paa egnethedslisten - havde opnaaet det kraevede pointminimum for at bestaa udvaelgelsesproeven, men at ansaettelsesmyndigheden var afskaaret fra at udnaevne denne ansoeger, der ikke var optaget paa egnethedslisten, fordi listen omfattede to ansoegere, som ikke burde vaere optaget paa listen. Paa baggrund heraf konkluderede Parlamentets Juridiske Tjeneste, at ansaettelsesmyndigheden havde ret til at se bort fra resultaterne af udvaelgelsesproeven og ivaerksaette en ny proeve.

19 Retten tiltraeder i sin dom, at notatets bedoemmelse er korrekt, for saa vidt som det var ulovligt at give de to ansoegere, som ikke havde fremsendt den fornoedne dokumentation, adgang til udvaelgelsesproeven, og den fastslaar, at udvaelgelsesproceduren faktisk var behaeftet med uregelmaessigheder.

20 Retten finder derimod for saa vidt angaar den klage, som Parlamentets Juridiske Tjeneste fandt begrundet, at Den Juridiske Tjeneste burde have konstateret, at klagen var ubegrundet. Den paagaeldende ansoeger, som med foeje var blevet naegtet adgang til proeven paa grund af den manglende dokumentation, kunne ikke med rette kraeve at faa adgang hertil med den begrundelse, at Udvaelgelseskomitéen retsstridigt havde givet andre ansoegere adgang. Retten fastslaar derfor, at den paagaeldende klage ikke lovligt kan begrunde den anfaegtede afgoerelse.

21 Retten fastslaar endelig for saa vidt angaar den retspraksis, som Parlamentets Juridiske Tjeneste henviser til, at denne praksis ikke har betydning i denne sag. Den paagaeldende retspraksis angaar sager, hvor uregelmaessigheden bestod i, at ansoegere med urette var naegtet adgang til proeven, og hvor hele udvaelgelsesproceduren derfor noedvendigvis var retsstridig. I den foreliggende sag er retsstridigheden en foelge af, at to ansoegere fejlagtigt fik adgang, og under disse omstaendigheder er udvaelgelsesproceduren kun delvis mangelfuld. De dele af udvaelgelsesproceduren og egnethedslisten, der er behaeftet med uregelmaessigheder, kan udskilles fra de dele, der er lovformelige, da de ansoegere, der med rette fik adgang, ikke med hensyn til deltagelse og indplacering blev paavirket af, at to ansoegere retsstridigt havde faaet adgang og dermed deltog ulovligt.

22 Retten fastslaar, at Parlamentet under disse omstaendigheder burde have undersoegt muligheden for at udnaevne en af de to ansoegere, der havde bestaaet proeven, og lovligt var opfoert paa egnethedslisten. Retten anfoerer i den sammenhaeng, at Parlamentet endvidere burde have sammenlignet disse to ansoegeres resultater med den femte ansoegers resultat, som med urette ikke var blevet optaget paa egnethedslisten paa grund af uregelmaessighederne ved udvaelgelsesproceduren. Ifoelge Rettens dom er det kun i et tilfaelde, hvor Parlamentet med foeje maatte beslutte, at tjenstlige grunde berettiger en udnaevnelse af denne femte ansoeger, som, da han ikke er opfoert paa egnethedslisten, ikke kan udnaevnes, at Parlamentet kan beslutte at se bort fra resultaterne af udvaelgelsesproeven. Retten er af den opfattelse, at naar Parlamentet ikke har foretaget en saadan sammenlignende undersoegelse, har den ikke udoevet sit skoen paa lovlig maade, og at den anfaegtede afgoerelse derfor er behaeftet med en retlig mangel.

23 Retten fastslaar derefter, at de begrundelser, som Parlamentet har fremfoert under sagens behandling, ikke lovligt kan begrunde den anfaegtede afgoerelse, som derfor annulleres.

24 Det bemaerkes, at en appel af en afgoerelse fra Retten i henhold til artikel 53 i EOEF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF-og Euratom-statutterne ikke har opsaettende virkning, jf. dog EOEF-Traktatens artikler 185 og 186 og de tilsvarende bestemmelser i EKSF-og Euratom-Traktaterne.

25 I henhold til disse bestemmelser kan Domstolen, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette fuldbyrdelsen af den appellerede dom.

26 I henhold til artikel 83, stk. 2, i procesreglementet er en afgoerelse om udsaettelse i henhold til de naevnte bestemmelser betinget af, at der foreligger omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og der skal tillige foreligge faktiske og retlige grunde til, at udsaettelsen umiddelbart forekommer berettiget ("fumus boni juris"). Ifoelge Domstolens faste praksis skal vurderingen af uopsaettelighedsbetingelsen ved en begaering om udsaettelse ske paa grundlag af, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at den part, der anmoder om udsaettelsen, lider alvorlig og uoprettelig skade.

27 Det skal derfor undersoeges, om disse betingelser er opfyldt i denne sag.

28 Parlamentet har for saa vidt angaar foerst betingelsen om "fumus boni juris" gjort gaeldende, at Rettens dom hviler paa en urigtig opfattelse af egnethedslistens karakter og rolle i udvaelgelsesproceduren og tilsidesaetter de principper, som ansaettelsesmyndigheden skal foelge ved ansaettelse efter en udvaelgelsesproeve, og navnlig af dens forpligtelse til at efterproeve, om proceduren er gennemfoert forskriftsmaessigt. Ifoelge dommen skal Parlamentet anvende en egnethedsliste, der er opstillet paa grundlag af uregelmaessigheder og er ufuldstaendig, saaledes at ansaettelsesmyndigheden begraenses i udoevelsen af dens anerkendte skoen.

29 Paa dette stadium i retsforhandlingerne er det tilstraekkeligt at konstatere, at Rettens argumentation, som den er gengivet ovenfor under punkt 21 og 22, rejser nogle principielle spoergsmaal, der vedroerer graenserne for den retlige kontrol med ansaettelsesmyndighedens afgoerelser, og som Domstolen endnu ikke har taget stilling til.

30 Det fremgaar herefter, at appelgrundene, i det omfang de anfaegter denne argumentation, ikke uden videre kan anses for ubegrundede, hvorfor betingelsen om "fumus bonis juris" er opfyldt.

31 Vedroerende betingelsen om uopsaettelighed har Parlamentet gjort gaeldende, at fuldbyrdelsen af Rettens dom indebaerer annullation af den udnaevnelse, der blev foretaget paa grundlag af udvaelgelsesproeve PE/41a/A, af den foretrukne ansoeger, som siden 16. januar 1989 har beklaedt stillingen som chef for Parlamentets Informationskontor i London. Stillingen vil derefter vaere ubesat i en meget lang periode. Parlamentet har fremhaevet, at de aktiviteter, der udfoeres paa dets kontorer i EF-hovedstaederne, er meget vigtige, og at det vil vaere i strid med tjenestens interesse, at Informationskontoret i London ikke har en udnaevnt chef i en lang periode.

32 Det bemaerkes, at fuldbyrdelsen af Rettens dom indebaerer, at Parlamentet skal annullere den udnaevnelse, der er foretaget paa grundlag af udvaelgelsesproeve PE/41a/A, og at det ikke kan udelukkes, som Parlamentet har anfoert, at den deraf foelgende vakance kan medfoere en alvorlig og paa grund af omstaendighederne uoprettelig skade for saa vidt angaar afviklingen af arbejdet i denne tjenestegren.

33 Selv om det var muligt, saafremt den foerste udvaelgelsesproeve anvendes paa ny, at faa stillingen besat hurtigt ved at udnaevne en af de to ansoegere, som bestod udvaelgelsesproeven som nr. 1 og 2, tiltraedes det, at risikoen for - som foelge af afgoerelsen i appelsagen - igen at skulle udskifte indehaveren af den paagaeldende stilling ligeledes for Parlamentet kan udgoere en alvorlig og uoprettelig skade. Parlamentets interesse i ikke at loebe en saadan risiko og hensynet til den nuvaerende indehaver af stillingen, der er blevet udnaevnt efter en udvaelgelsesproeve, hvis forloeb der ikke er klaget over, boer i dette tilfaelde gaa forud for den interesse, som den vindende part ved Retten har i i givet fald at opnaa en hurtig udnaevnelse, som imidlertid maaske viser sig at kunne anfaegtes.

34 Det fremgaar saaledes, at betingelsen om uopsaettelighed ligeledes er opfyldt.

35 Fuldbyrdelsen af den appellerede dom vil herefter vaere at udsaette.

Afgørelse

Af disse grunde

bestemmer

PRAESIDENTEN

foer endelig afgoerelse traeffes

1) Fuldbyrdelsen af dom afsagt den 20. september 1990 af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans i sag T-37/89, Jack Hanning mod Europa-Parlamentet, udsaettes.

2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.

Luxembourg, den 31. januar 1991.