14

På denne baggrund har Okrazjen sad Vidin (den regionale domstol i Vidin, Bulgarien) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Skal artikel 63 TEUF, som regulerer den frie bevægelighed for kapital og betalinger, fortolkes således, at den omfatter en fremsættelse af modregningserklæring over for et pengeinstitut, når et handelsselskab, som er debitor i banken, opfylder sine forpligtelser [ved] modregning med fordringer i banken, som er gensidige, af samme størrelse, opgjorte og forfaldne til betaling? 2) Skal artikel 63 TEUF fortolkes således, at en ændring af betingelserne for gyldigheden af allerede fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut, der på grundlag af nye betingelser, som gælder med tilbagevirkende kraft, annullerer de allerede fremsatte modregningserklæringer, udgør en restriktion som omhandlet i artikel 63, stk. 1, TEUF, når den medfører en begrænsning af muligheden for at opfylde forpligtelser i relation til andre selskaber, i hvis kapital personer i andre EU-medlemsstater har aktier, anparter eller obligationer? 3) Skal artikel 63 TEUF fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, med hvilken betingelserne for gyldigheden af allerede fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut ændres med tilbagevirkende kraft, og med hvilken allerede fremsatte modregningserklæringer annulleres på grundlag af nye betingelser, som anvendes med tilbagevirkende kraft på allerede gennemførte modregninger? 4) Skal artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF samt artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF, som regulerer Den Europæiske Unions indre marked, fortolkes således, at [disse bestemmelser] heller ikke i tilfælde, i hvilke der kun er tale om retsforhold mellem retssubjekter med samme nationalitet, som dermed kan klassificeres som nationale retsforhold uden direkte forbindelse til Den Europæiske Unions indre marked, er til hinder for en national lovgivning, med hvilken betingelserne for gyldigheden af allerede gyldigt fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut i en medlemsstat ændres med tilbagevirkende kraft, idet de allerede fremsatte modregningserklæringer annulleres på grundlag af nye betingelser, som anvendes med tilbagevirkende kraft på allerede gennemførte modregninger? 5) Skal artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, TEU samt artikel 47, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at [disse bestemmelser] ikke er til hinder for vedtagelsen af en national lovgivning, som ændrer betingelserne for en gyldig fremsættelse af modregningserklæringer over for et pengeinstitut, idet den udtrykkeligt giver de nye betingelser tilbagevirkende kraft og annullerer modregninger, som gyldigt er foretaget på et tidligere tidspunkt, samtidig med, at pengeinstituttet er under insolvensbehandling i den pågældende medlemsstat, og der verserer retssager, i hvilke modregninger, som er gennemført mod pengeinstituttet, og for hvilke der på tidspunktet for gennemførelsen gjaldt andre retlige betingelser, påstås annulleret? 6) Skal retssikkerhedsprincippet som generelt EU-retligt princip fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, som ændrer betingelserne for gyldig fremsættelse af modregningserklæringer over for et pengeinstitut, idet den udtrykkeligt giver de nye betingelser tilbagevirkende kraft og annullerer modregninger, som gyldigt er foretaget på et tidligere tidspunkt, samtidig med, at pengeinstituttet er under insolvensbehandling i den pågældende medlemsstat, og der verserer retssager, i hvilke modregninger, som er gennemført mod pengeinstituttet, og for hvilke der på tidspunktet for gennemførelsen gjaldt andre retlige betingelser, påstås annulleret?«