Forslag til afgørelse fra generaladvokat Geelhoed fremsat den 18. oktober 2001. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik. - Traktatbrud - direktiv 85/374/EØF - produktansvar - mangelfuld gennemførelse. - Sag C-154/00.



Samling af Afgørelser 2002 side I-03879



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Indledning

1. Den foreliggende sag er en traktatbrudssag, som Kommissionen i medfør af artikel 226 EF har anlagt mod Den Hellenske Republik, fordi den græske lovgivning til gennemførelse af Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (herefter »direktivet«) ikke følger bestemmelserne i direktivets artikel 9, litra b). I modsætning til hvad der foreskrives i denne bestemmelse, har den græske regering ikke i den nationale lovgivning medtaget den selvrisiko på 500 EUR, der omhandles i bestemmelsen.

2. Direktivets artikel 9, litra b), har følgende ordlyd:

»b) skade på eller ødelæggelse af en anden ting end selve det defekte produkt, med fradrag af en selvrisiko på 500 [EUR], forudsat at den pågældende ting

i) er af en art, som sædvanligvis er beregnet til privat brug eller fortæring

og

ii) hovedsagelig er anvendt af skadelidte til privat brug eller med henblik på privat fortæring«.

II Stillingtagen

3. Genstanden for den foreliggende sag er meget lig den, der lå til grund for sagerne Kommissionen mod Frankrig (sag C-52/00) og González Sánchez (sag C-183/00), hvori jeg den 18. september 2001 har fremsat forslag til afgørelse. Det centrale spørgsmål i disse sager var, præcist som i denne sag, om direktivet fastsætter en udtømmende harmonisering eller en minimumsharmonisering. I det første tilfælde er den nationale lovgiver fuldstændigt bundet af direktivet og kan ikke tilbyde de nationale forbrugere en beskyttelse med hensyn til produktansvar, der går ud over, hvad direktivet udtrykkeligt tillader. I det andet tilfælde beholder medlemsstaterne denne ret.

4. Den græske regering har i denne sag til støtte for sit anbringende om, at direktivet alene fastsætter en minimumsharmonisering, fremført argumenter, der svarer til de argumenter, den har fremført i sine skriftlige indlæg i González Sánchez-sagen. Disse argumenter svarer praktisk taget til de argumenter, som den franske regering har påberåbt sig i sag C-52/00.

5. Jeg kan derfor henvise til mine bemærkninger i punkt 27-55 i ovennævnte forslag til afgørelse, på grundlag af hvilke jeg nåede frem til følgende konklusion :

»- Direktivet har til formål at gennemføre en fuldstændig harmonisering af det objektive produktansvar.

- Den nationale lovgiver kan kun fravige direktivets bestemmelser, i det omfang direktivet udtrykkeligt giver hjemmel hertil, og for så vidt dette sker under overholdelse af de i direktivet fastsatte betingelser og regler.

[...]«

6. De specifikke argumenter, som den græske regering har fremført for ikke fuldstændigt at have gennemført direktivets artikel 9, litra b), er ikke overbevisende.

7. Den nationale privatretlige retsorden kan af de grunde, der er anført i punkt 69 i mit forslag til afgørelse af 18. september 2001 , ikke påberåbes.

8. Det forhold, at en selvrisiko på 500 EUR indebærer en forringelse af den retsbeskyttelse, som den græske lovgivning allerede sikrer forbrugerne, er heller ikke en begrundelse for ikke fuldstændigt at gennemføre artikel 9, litra b) .

9. Argumentet om, at det i Grønbog - Produktansvar af 28. juli 1999 forudses, at selvrisikoen vil blive ophævet, er heller ikke overbevisende . Hvis Domstolen skal respektere de beføjelser, fællesskabslovgiver er tillagt ved EF-traktaten, skal den afholde sig fra at træffe afgørelser, der foregriber eller kan foregribe den bedømmelse, som fællesskabslovgiver skal foretage.

10. Jeg har allerede i punkt 63-69 i ovennævnte forslag til afgørelse undersøgt den af den græske regering hævdede uforenelighed af selvrisikoen med artikel 6, stk. 1, i EMRK (den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder) og fundet den ubegrundet.

11. Endelig skal det med hensyn til argumentet vedrørende niende betragtning til direktivet bemærkes, at den indeholder grundene til, at der ved artikel 9, litra b), er indført en selvrisiko. Der kan i denne betragtning lige så lidt som i selve teksten til artikel 9, litra b), findes et argument for ikke at gentage den ubetingede foreskrevne selvrisiko.

III - Forslag til afgørelse

12. Herefter foreslår jeg Domstolen at træffe følgende afgørelse:

a) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, litra b), i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar.

b) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger i overensstemmelse med procesreglementets artikel 69, stk. 2.