ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. juli 2012 — straffesag mod Maurizio Giovanardi m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Firenze — Italien)

(Sag C-79/11) (1)

(Politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager - rammeafgørelse 2001/220/RIA - ofres stilling i forbindelse med straffesager - direktiv 2004/80/EF - erstatning til ofre for forbrydelser - juridiske personers ansvar - erstatning i forbindelse med straffesager)

2012/C 287/15

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Firenze

Parter i hovedsagen

Maurizio Giovanardi, Andrea Lastini, Filippo Ricci, Vito Piglionica, Massimiliano Pempori, Gezim Lakja, Elettrifer Srl og Rete Ferroviaria Italiana SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Ordinario di Firenze — fortolkning af artikel artikel 2, 3 og 8 i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager (EFT L 82, s. 1) — fortolkning af artikel 9 i Rådets direktiv 2004/80/EF af 29. april 2004 om erstatning til ofre for forbrydelser (EUT L 261, s. 15) — juridiske personers strafferetlige ansvar — et offer for en forbrydelses ret til erstatning fra en juridisk person, der indirekte er ansvarlig for skade, der er forvoldt i forbindelse med en straffesag

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at et offer for en forbrydelse ikke inden for rammerne af en ordning om ansvar for juridiske personer som den i hovedsagen omhandlede under en straffesag kan kræve erstatning for skader, der er direkte forvoldt ved nævnte forbrydelse, fra en juridisk person, der har begået en administrativ overtrædelse.

(1) EUT C 120 af 16.4.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/16

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juli 2012 — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-326/11) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 13, punkt B, litra g), sammenholdt med artikel 4, stk. 3, litra a) - levering af bygninger med tilhørende jord - levering af en bygning under ombygning med henblik på etablering af en ny bygning - købers fortsættelse og færdiggørelse af arbejdet efter leveringen - momsfritagelse)

2012/C 287/27

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4, stk. 3, litra a), og artikel 13, punkt B, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelser i henhold til sjette direktiv — fritagelse for levering af bygninger med tilhørende jord — levering af en bygning, som er under ombygning med henblik på etablering af en ny bygning — købers fortsættelse og færdiggørelse af ombygningsarbejdet efter leveringen

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, sammenholdt med direktivets artikel 4, stk. 3, litra a), skal fortolkes således, at den fritagelse for merværdiafgift, som er fastsat i førstnævnte bestemmelse, omfatter en levering af en fast ejendom, der består af en grund og en gammel bygning, som er under ombygning til en ny bygning, som den, der er omhandlet i hovedsagen, hvor den gamle bygning på leveringstidspunktet kun var blevet delvist nedrevet og i det mindste delvist stadig anvendtes som bygning.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juli 2012 — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica og HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd mod Bundesminister für Finanzen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-176/11) (1)

(Artikel 56 TEUF - restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - en medlemsstats lovgivning, som forbyder reklamering for spillekasinoer beliggende i andre stater, når det lovmæssige beskyttelsesniveau for spillere i disse stater ikke svarer til det, der er sikret på nationalt plan - begrundelse - tvingende almene hensyn - proportionalitet)

2012/C 287/21

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica og HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd

Sagsøgt: Bundesminister für Finanzen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verfassungsgerichtshof — fortolkning af artikel 56 TEUF ff. — fri udveksling af tjenesteydelser — hasardspil — en medlemsstats bestemmelser, der forbyder, at der på dens område reklameres for spillekasioner, som er beliggende i andre stater, hvis lovreglerne om beskyttelse af spillere i disse stater ikke anses for at opfylde det beskyttelsesniveau, der garanteres på nationalt plan

Konklusion

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter reklamering, som har til formål i nævnte medlemsstat at fremme spillekasinoetablissementer, der er beliggende i en anden medlemsstat, kun er tilladt, såfremt de i denne anden medlemsstat vedtagne lovbestemmelser på området for spillerbeskyttelse frembyder garantier, som i det væsentlige svarer til dem, der følger af de tilsvarende gældende lovbestemmelser i den første medlemsstat.

(1) EUT C 226 af 30.7.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/12

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. juli 2012 — AS Pimix, i likvidation mod Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus og Põllumajandusministeerium (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland)

(Sag C-146/11) (1)

(Nye medlemsstaters tiltrædelse - fastsættelse af en afgift på overskudslagre af landbrugsprodukter - henvisning i en national lovbestemmelse til en bestemmelse i en forordning fra Unionen, der ikke er blevet forskriftsmæssigt offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den pågældende medlemsstats sprog)

2012/C 287/19

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Riigikohus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AS Pimix, i likvidation

Sagsøgte: Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus og Põllumajandusministeerium

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Riigikohus — fortolkning af artikel 288, stk. 2, TEUF, og artikel 297, stk. 1, TEUF, af Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10. november 2003 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 293, s. 3) samt af Domstolens domme i sag C-161/06, C-560/07 og C-140/08 — nye medlemsstaters tiltrædelse — fastsættelse af en afgift på overskudslagre af landbrugsprodukter — henvisning i en national lovbestemmelse til en bestemmelse i en forordning fra Den Europæiske Union, der ikke er blevet forskriftsmæssigt offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den pågældende medlemsstats sprog på det tidspunkt, da overskudslageret blev fastsat — gennemførelse eller ej af en forordning som omhandlet i Domstolens praksis

Konklusion

Artikel 58 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at de bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10. november 2003 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, som den 1. maj 2004 hverken var offentliggjort på estisk i Den Europæiske Unions Tidende eller optaget i national ret i Estland, kan anvendes i denne medlemsstat til skade for borgerne, på trods af at disse borgere har kunnet få kendskab til bestemmelserne på anden måde.

(1) EUT C 160 af 25.5.2011.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. september 2012 — Portugal Telecom SGPS, SA mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Sul — Portugal)

(Sag C-496/11) (1)

(Moms - sjette direktiv - artikel 17, stk. 2, og artikel 19 - fradrag - afgift, der skyldes eller er erlagt for tjenesteydelser, som et holdingselskab erhverver - tjenesteydelser, der har en direkte, umiddelbar og klar tilknytning til afgiftspligtige transaktioner i senere omsætningsled)

(2012/C 331/18)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Sul

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Portugal Telecom SGPS, SA

Sagsøgt: Fazenda Pública

Procesdeltager: Ministério Público

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Central Administrativo Sul — fortolkning af artikel 17, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fradrag — afgift, der skyldes eller er erlagt for tjenesteydelser, som et holdingselskab modtager — tjenesteydelser, der har en direkte, umiddelbar og klar forbindelse med afgiftspligtige udgående transaktioner

Konklusion

Artikel 17, stk. 2 og 5, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at et holdingselskab som det i hovedsagen omhandlede, der ved siden af sin hovedaktivitet — som består i forvaltning af andele i de selskaber, hvori det besidder hele eller en del af selskabskapitalen — erhverver goder og tjenesteydelser, som det efterfølgende fakturerer til de nævnte selskaber, er berettiget til at fradrage beløbet på den indgående merværdiafgift under betingelse af, at de i tidligere omsætningsled erhvervede ydelser har en direkte og umiddelbar tilknytning til økonomiske transaktioner i senere omsætningsled, der giver ret til fradrag. Når de nævnte goder og ydelser af holdingselskabet benyttes såvel til økonomiske transaktioner, der giver ret til fradrag, som til økonomiske transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, er fradrag kun tilladt for den del af merværdiafgiften, der forholdsmæssigt svarer til beløbet for den førstnævnte form for transaktioner, og det er tilladt for den nationale afgiftsmyndighed at fastsætte en af de metoder for fastlæggelse af fradragsretten, der er opregnet i nævnte artikel 17, stk. 5. Når de nævnte goder og ydelser benyttes såvel til økonomisk som ikke-økonomisk virksomhed, finder artikel 17, stk. 5, i sjette direktiv 77/388 ikke anvendelse, og fradrags- og fordelingsmetoderne defineres af medlemsstaterne, der under udøvelsen af denne beføjelse skal tage hensyn til formålet med og opbygningen af sjette direktiv 77/388 og herved fastsætte en beregningsmetode, som objektivt afspejler, hvilken del af de forudgående udgifter der reelt skal henføres til hver af disse to former for virksomhed.

(1) EUT C 362 af 10.12.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 355/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 6. september 2012 — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C mod Administration des contributions en matière d’impôts (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif — Luxembourg)

(Sag C-380/11) (1)

(Etableringsfrihed - artikel 49 TEUF - skattelovgivning - formueskat - betingelser for indrømmelse af formueskattenedsættelse - fortabelse af status som formueskattepligtig som følge af, at hjemstedet bliver flyttet til en anden medlemsstat - restriktion - begrundelse - tvingende almene hensyn)

2012/C 355/10

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

Sagsøgt: Administration des contributions en matière d’impôts

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal administratif — fortolkning af artikel 49 TEUF — etableringsfriheden — skattelovgivning — formueskat — national lovgivning, som gør ydelsen af nedsættelsen af formueskatten betinget af, at modtageren forbliver skattepligtig med hensyn til denne skat i den pågældende medlemsstat i de fem efterfølgende skatteår — tab af statussen som formueskattepligtig som følge af flytning af hjemsted til en anden medlemsstat

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter indrømmelse af en formueskattenedsættelse er betinget af, at modtageren forbliver formueskattepligtig i de fem efterfølgende skatteår.

(1) EUT C 298 af 8.10.2011.
1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til såvel artikel 4 i Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for motorkøretøjer, som ændret ved Rådets direktiv 2006/103/EF af 20. november 2006, som artikel 34 TEUF, da det på systematisk vis kræver, at der for et køretøj, som tidligere er blevet registreret i en anden medlemsstat, ud over fremvisning af registreringsattest også skal fremvises køretøjets overensstemmelsesattest med henblik på den tekniske kontrol, der ligger forud for køretøjets registrering, og da det underkaster sådanne køretøjer, som skifter ejer, en teknisk kontrol forud for registrering uden at tage resultaterne af den tekniske kontrol, der er foretaget i en anden medlemsstat, i betragtning.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. september 2012 — Secretary of State for Work and Pensions mod Lucja Czop (sag C-147/11) og Margita Punakova (sag C-148/11) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal — Det Forenede Kongerige)

(Forenede sager C-147/11 og C-148/11) (1)

(Forordning nr. 1612/68/EØF - direktiv 2004/38/EF - ret til tidsubegrænset ophold - sociale ydelser - omsorg for et barn - ophold tilbagelagt før oprindelsesstatens tiltrædelse af Unionen)

(2012/C 331/11)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Secretary of State for Work and Pensions

Sagsøgte: Lucja Czop (sag C-147/11) og Margita Punakova (sag C-148/11)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Upper Tribunal — fortolkning af artikel 12 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467), og af artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (EUT L 158, s. 77) — opholdsret for en polsk statsborger, som er rejst til Det Forenede Kongerige inden Polens tiltrædelse, som efter tiltrædelsen har udøvet selvstændig virksomhed i mindre end et år og som er omsorgsperson for et barn, der påbegyndte almindelig undervisning, efter at den polske statsborgerophørte med at være selvstændig

Konklusion

1) Artikel 12 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet skal fortolkes således, at den tillægger den primære omsorgsperson for et barn af en vandrende arbejdstager eller en tidligere vandrende arbejdstager, som fortsætter sine studier i værtsmedlemsstaten, en ret til ophold på denne stats område, mens denne artikel ikke kan fortolkes således, at den tillige tillægger den primære omsorgsperson for et barn af en selvstændig erhvervsdrivende en sådan ret.

2) Artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at en unionsborger, der er statsborger i en medlemsstat, der for nylig er tiltrådt Den Europæiske Union, i medfør af denne bestemmelse kan påberåbe sig en ret til tidsubegrænset ophold, når den pågældende har haft ophold i værtsmedlemsstaten i fem år i træk, hvoraf en del er tilbagelagt før førstnævnte stats tiltrædelse af Den Europæiske Union, forudsat at opholdet er tilbagelagt i overensstemmelse med de i artikel 7, stk. 1, i direktiv 2004/38 nævnte betingelser.

(1) EUT C 152 af 21.5.2011.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 6. september 2012 — United States Polo Association mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-327/11 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - risiko for forveksling - ordtegnet »U.S. POLO ASSN«. - indsigelse rejst af indehaveren af det ældre ordmærke POLO-POLO)

(2012/C 331/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: United States Polo Association (ved Rechtsanwältin P. Goldenbaum)

Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-228/09, United States Polo Association mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om EF-ordmærket »U.S. POLO ASSN.« for varer i klasse 9, 20, 21, 24 og 27 til prøvelse af afgørelse truffet den 20. marts 2009 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 886/2008-4) om afslag på klagen over afgørelsen truffet af indsigelsesafdelingen, der delvist afslog registrering af det nævnte varemærke i forbindelse med en indsigelse rejst af indehaveren af EF-ordmærket og det nationale ordmærke »POLO-POLO« for varer i klasse 24, 35 og 39 — fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) United States Polo Association betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 311 af 22.10.2011.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. september 2012 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler og Jean Paul François Caroline Votron mod Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A og Ageas NV, tidligere Fortis NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-170/11) (1)

(Forordning (EF) nr. 1206/2001 - samarbejde om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område - materielt anvendelsesområde - afhøring ved en ret i en medlemsstat af et vidne, der er part i hovedsagen, og som har bopæl i en anden medlemsstat - mulighed for at indkalde en part som vidne for den kompetente ret i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor denne ret er beliggende)

(2012/C 331/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler og Jean Paul François Caroline Votron

Sagsøgt: Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A og Ageas NV, tidligere Fortis NV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad Der Nederlanden — fortolkning af artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EFT L 174, s. 1) — anvendelsesområde — nederlandske retsinstansers afhøring af vidner, der også er parter i hovedsagen, men som ikke er bosat i Nederlandene — national procesret

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område, bl.a. artikel 1, stk. 1, skal fortolkes således, at den kompetente ret i en medlemsstat, som ønsker at foretage vidneafhøring af en part, der har bopæl i en anden medlemsstat, med henblik på en sådan afhøring har mulighed for at indkalde denne part og at foretage denne afhøring i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor denne ret er beliggende.

(1) EUT C 179 af 18.6.2011.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. september 2012 — Cido Grupa SIA mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās Tiesas Senāts — Letland)

(Sag C-471/11) (1)

(Nye medlemsstaters tiltrædelse - overgangsforanstaltninger - landbrugsprodukter - sukker - forordning (EF) nr. 60/2004 - sats og grundlag for afgiften på overskudslagre)

(2012/C 331/16)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākās Tiesas Senāts

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cido Grupa SIA

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 4, punkt 1, og artikel 6, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 60/2004 af 14. januar 2004 om overgangsforanstaltninger for sukker som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 9, s. 8) — beregning af importafgiften på de overskudslagre af sukker, som de erhvervsdrivende ligger inde med — begrebet »den pågældende mængde« og »det pågældende produkt« med hensyn til sukkersirup

Konklusion

Artikel 6, stk. 3, tredje afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 60/2004 af 14. januar 2004 om overgangsforanstaltninger for sukker som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1667/2005 af 13. oktober 2005, skal fortolkes således, at grundlaget for afgiften på et overskudslager af sukkersirup (KN-kode 2106 90 59) er den mængde hvidt sukker (KN-kode 1701 99 10), som faktisk findes i dette produkt, og at satsen herfor er den, der er fastsat som importafgift på hvidt sukker forhøjet med 1,21 EUR/100 kg.

(1) EUT C 331 af 12.11.2011.