Sag C-390/13 P(R)

Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

mod

InterMune UK Ltd m.fl.

»Appel — kendelse om særlige rettergangsformer — forordning (EF) nr. 1049/2001 — aktindsigt i institutionernes dokumenter — dokumenter i Det Europæiske Lægemiddelagenturs besiddelse vedrørende en ansøgning om markedsføringstilladelse for et lægemiddel — afgørelse om at give tredjemand aktindsigt i dokumenterne — oplysninger, som ikke er tilgængelige for offentligheden — alvorlig og uoprettelig skade — bevis«

Sammendrag – Kendelse af 28. november 2013 afsagt af Domstolens vicepræsident

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrden påhviler den part, der begærer den foreløbige forholdsregel — risiko for krænkelse af grundlæggende rettigheder — ikke tilstrækkeligt til at kunne fastslå en alvorlig skade — vurdering på grundlag af sagens omstændigheder — skade knyttet til udleveringen af oplysninger vedrørende en erhvervsrelateret hemmelighed — bedømmelseskriterier — oplysningernes betydning for den berørte virksomhed og deres brugbarhed for andre virksomheder

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 36)

Formålet med en sag om foreløbige forholdsregler er at garantere den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse, således at det undgås, at den retsbeskyttelse, Domstolen yder, bliver mangelfuld. Det er for at opfylde denne målsætning, at uopsætteligheden skal vurderes i forhold til, hvor nødvendigt det er, at der træffes en foreløbig afgørelse med henblik på at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for den part, der anmoder om den midlertidige beskyttelse. Det er denne part, der skal bevise, at vedkommende ikke kan afvente udfaldet af hovedsagen uden at måtte lide et sådant tab. Selv om det med henblik på at godtgøre, at der foreligger et alvorligt og uopretteligt tab, ikke er nødvendigt, at det godtgøres med absolut vished, at tabet indtræder, idet det er tilstrækkeligt, at skaden kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed, skal den, der begærer den foreløbige forholdsregel, dog fortsat føre bevis for de faktiske omstændigheder, der begrunder, at der er udsigt til en sådan alvorlig og uoprettelig skade. (jf. præmis 37 og 38)

Det synspunkt, at en skade pr. definition er uoprettelig, fordi den berører området for de grundlæggende frihedsrettigheder, kan ikke tiltrædes, da en abstrakt påberåbelse af, at der er sket et indgreb i grundlæggende rettigheder, ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at den skade, der kan følge heraf, nødvendigvis er uoprettelig. Krænkelse af visse grundlæggende rettigheder, såsom forbuddet mod tortur og umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, der fastslås i artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, kan ganske vist på grund af selve karakteren af den krænkede rettighed i sig selv give anledning til alvorlig og uoprettelig skade. Ikke desto mindre påhviler det stadig den part, der begærer anordning af en foreløbig forholdsregel, at forklare og godtgøre, at det er sandsynligt, at der vil indtræde en sådan skade i denne parts særlige tilfælde. En konstatering af en sådan skade kan således ikke udledes af en forudsætning om, at de udeladte oplysninger i den beskårne udgave af de dokumenter, der begæres udleveret, rent faktisk er af fortrolig karakter, således som de selskaber, der har modsat sig aktindsigten, har hævdet. Det kan nemlig ikke medgives, at den angivelige krænkelse af disse selskabers grundlæggende ret til beskyttelse af deres forretningshemmeligheder, der fastslås i artikel 339 TEUF, artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (EMRK) og chartrets artikel 7, og selskabernes ret til et effektivt retsmiddel, som fastslås i EMRK’s artikel 6 og chartrets artikel 47, i sig selv er tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der i det foreliggende tilfælde var risiko for, at der ville indtræde alvorlig og uoprettelig skade. Derimod afhænger det omfang, hvori udleveringen af sådanne oplysninger forårsager alvorlig og uoprettelig skade, af en kombination af omstændigheder, såsom, bl.a., oplysningernes erhvervsmæssige og kommercielle betydning for den virksomhed, som har fremlagt dem, og deres brugbarhed for andre virksomheder, som kan skaffe sig kendskab til dem og derpå udnytte dem. (jf. præmis 40 og 42-45)

En økonomisk skade kan imidlertid ikke, bortset fra ganske usædvanlige tilfælde, betragtes som uoprettelig, da en økonomisk erstatning som hovedregel kan genoprette skadelidtes økonomiske situation, som den forelå, før skaden indtraf. Ved en sådan skade vil sagsøgeren nemlig kunne få tabet erstattet under et erstatningssøgsmål. Imidlertid kan et økonomisk tab bl.a. anses for at være uopretteligt, såfremt tabet, selv når det indtræder, ikke kan opgøres i tal. Den usikkerhed, der er forbundet med erstatning af en økonomisk skade i forbindelse med et eventuelt erstatningssøgsmål, kan ganske vist ikke i sig selv anses for en omstændighed, på grundlag af hvilken det kan godtgøres, at skaden er uoprettelig. En sag om foreløbige forholdsregler har imidlertid ikke til formål at træde i stedet for et sådant erstatningssøgsmål for at udelukke denne usikkerhed, idet dens formål alene er at garantere den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse, der skal træffes i den hovedsag, som sagen om de foreløbige forholdsregler hænger sammen med. Derimod forholder det sig anderledes, når det står klart, efter at dommeren i sager om foreløbige forholdsregler har foretaget sin vurdering, at den påberåbte skade på grund af dens art og den måde, hvorpå den forudses at ville indtræde, ikke i tilstrækkelig grad kan identificeres eller opgøres i tal, hvis den indtræder, og derfor i praksis ikke vil kunne afhjælpes ved et erstatningssøgsmål. (jf. præmis 48-51)