ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Appel iværksat den 18. september 2019 af VodafoneZiggo Group BV til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 9. juli 2019 i sag T-660/18, VodafoneZiggo Group BV mod Kommissionen

(Sag C-689/19 P)

(2019/C 372/31)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: VodafoneZiggo Group BV (ved advocaten W. Knibbeler, A.A.J. Pliego Selie og B.A. Verheijen)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Rettens kendelse af 9. juli 2019 i sag T-660/18 (herefter »den appellerede kendelse«) ophæves.

— Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling.

— Afgørelsen om appelsagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første appelanbringende: Retlige fejl i Rettens konklusion om, at Europa-Kommissionens afgørelse C(2018) 5848 final (herefter »den anfægtede afgørelse«) ikke har bindende retsvirkninger.

Første appelanbringendes første led: Kravet om, at de nationale tilsynsmyndigheder skal »tage nøje hensyn til« bemærkninger, som Europa-Kommissionen fremsætter i medfør af artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF (1), indebærer en bindende retlig forpligtelse for disse myndigheder.

Første appelanbringendes andet led: Bemærkninger, som fremsættes i medfør af artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, svarer til en tilladelse, fordi Europa-Kommissionen derved vælger at afslutte sin undersøgelse uden at benytte sin vetoret.

Første appelanbringendes tredje led: Den anfægtede afgørelse kan ikke kvalificeres som en forberedende retsakt, fordi den procedure, som Europa-Kommissionen følger, er adskilt og forskellig fra den nationale procedure.

Første appelanbringendes fjerde led: Retten har overskredet sin kompetence til at foretage domstolsprøvelse ved at anse Kommissionens brug af ordet »afgørelse« for at være »uhensigtsmæssig«.

Første appelanbringendes femte led: Den appellerede kendelse er behæftet med en begrundelsesmangel i sit udsagn om, at genstanden for den anfægtede afgørelse var »irrelevant«.

Andet appelanbringende: Procedurefejl grundet den manglende behandling af argumenter, der kunne have materiel indflydelse på sagens udfald.

Andet appelanbringendes første led: Angående argumentet om, at BEREC’s mulighed for at fremsætte bemærkninger var udelukket.

Andet appelanbringendes andet led: Angående argumentet om, at udelukkelsen af en mulighed for at blive hørt ikke kan afhjælpes med andre ikkebeslægtede muligheder for at blive hørt.

Tredje appelanbringende: Retlige fejl i Rettens konklusion om, at appellantens grundlæggende rettigheder ikke blev tilsidesat. Appellanten har grundlæggende rettigheder i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i lyset af hvilke dennes argumenter og spørgsmålet om appellens antagelse til realitetsbehandling skal fortolkes. Desuden kan den præjudicielle procedure ikke afværge tilsidesættelsen.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 33).
Retten har under tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF, af begrundelsespligten, af retten til at blive hørt og af retten til adgang til effektive retsmidler og ved en urigtig gengivelse af faktiske omstændigheder og beviser retligt ukorrekt tiltrådt, at der er gennemført en åben, transparent, ikke-diskriminerende og betingelsesløs budprocedure. Markedsprisen er derfor ikke blevet fastlagt. Der forelå dermed tungtvejende betænkeligheder, som burde have foranlediget Kommissionen til at indlede en formel undersøgelsesprocedure.
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanien) den 25. juli 2019 – LP mod Subdelegación del Gobierno en Toledo

(Sag C-567/19)

(2019/C 372/18)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

Parter i hovedsagen

Sagsøger: LP

Sagsøgt: Subdelegación del Gobierno en Toledo

Præjudicielt spørgsmål

Er en fortolkning som den, der er indeholdt i domme afsagt af Tribunal Supremo (øverste domstol) nr. 191/2019 af 19. februar 2019, kassationsappel 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) og nr. 257/2019 af 27. februar 2019, kassationsappel 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), hvorefter det ved en fortolkning af direktiv 2001/40/EF (1) er muligt at fastslå, at enhver tredjelandsstatsborger med længerevarende opholdstilladelse, som har begået en lovovertrædelse, der er pålagt en straf på mindst et år, kan og bør gøres til genstand for en »automatisk« udvisning, dvs. [uden] at det er nødvendigt at foretage en vurdering af den pågældendes personlige, familiemæssige, sociale eller beskæftigelsesmæssige forhold, forenelig med artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (2), og herunder bl.a. med domme afsagt af Den Europæiske Unions Domstol af 7. december 2017 (sag C-636/16 (3)) og af 8. december 2011 (sag C-371/08 (4))?

(1) Rådets direktiv 2001/40/EF af 28.5.2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (EFT 2001, L 149, 34).

(2) EUT 2004, L 16, s. 44.

(3) Dom af 7.12.2017, López Pastuzano, C-636/16, EU:C:2017:949.

(4) Dom af 8.12.2011, Ziebell, C-371/08, EU:C:2011:809.
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanien) den 17. juli 2019 – DX mod Subdelegación del Gobierno en Toledo

(Sag C-549/19)

(2019/C 372/14)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

Parter i hovedsagen

Sagsøger og appellant: DX

Sagsøgt og appelindstævnt: Subdelegación del Gobierno en Toledo

Præjudicielt spørgsmål

Er en fortolkning som den, der er indeholdt i domme afsagt af Tribunal Supremo (øverste domstol) nr. 191/2019 af 19. februar 2019, kassationsappel 5607/2017 (ECLI:ES:TS:2019:580) og nr. 257/2019 af 27. februar 2019, kassationsappel 5809/2017 (ECLI:ES:TS:2019:663), hvorefter det ved en fortolkning af direktiv 2001/40/EF (1) er muligt at fastslå, at enhver tredjelandsstatsborger med længerevarende opholdstilladelse, som har begået en lovovertrædelse, der er pålagt en straf på mindst et år, kan og bør gøres til genstand for en »automatisk« udvisning, dvs. [uden] at det er nødvendigt at foretage en vurdering af den pågældendes personlige, familiemæssige, sociale eller beskæftigelsesmæssige forhold, forenelig med artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (2), og herunder bl.a. med domme afsagt af Den Europæiske Unions Domstol af 7. december 2017 (sag C-636/16 (3)) og af 8. december 2011 (sag C-371/08 (4))?

(1) Rådets direktiv 2001/40/EF af 28.5.2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (EFT L 149 af 2.6.2001, s. 34).

(2) EUT 2004, L 16, s. 44.

(3) Dom af 7.12.2017, López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949).

(4) Dom af 8.12.2011, Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809).
C 372/14

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Cluj (Rumænien) den 23. juli 2019 – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj mod Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Sag C-558/19)

(2019/C 372/15)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj

Sagsøgt: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 49 og 63 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede (artikel 11, stk. 2, og artikel 29, stk. 3, i Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal (lov nr. 571/2003 om skat)), hvorefter bankoverførsel af midler fra en filial hjemmehørende i en medlemsstat til dens moderselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat kan omkvalificeres som en indtægtsgenererende transaktion med den konsekvens, at den omfattes af bestemmelserne om afregningspriser, hvorimod en identisk transaktion mellem en filial og dens moderselskab, der begge er hjemmehørende i den samme medlemsstat, ikke kan omkvalificeres på tilsvarende måde, således at bestemmelserne om afregningspriser ikke finder anvendelse?
2.

a) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, skal det retsmiddel, der er fastsat i artikel 34, stk. 5, i direktiv 2016/801, for at være effektivt som omhandlet i chartrets artikel 47 omfatte en mulighed for, at den berørte person i alle tilfælde har adgang til en særlig søgsmålsprocedure, der anvendes i særlige hastetilfælde, når den pågældende godtgør, at vedkommende har udvist den fornødne omhu, og at overholdelsen af de frister, der gælder for iværksættelsen af den almindelige procedure, udgør en hindring for gennemførelsen af studierne? b) Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, gælder det samme benægtende svar da også, såfremt den berørte person som følge af, at der ikke træffes en afgørelse inden for en kort frist, risikerer uigenkaldeligt at miste muligheden for at gennemføre et års studier?
1)

Skal artikel 2 i direktiv 2003/88/EF (1) fortolkes således, at rådighedsperioder, hvor en arbejdstager er forpligtet til inden for 20 minutter at nå bygrænsen for sit tjenestested med indsatsvognen og iført indsatsbeklædning, anses for arbejdstid, selv om arbejdsgiveren ikke har foreskrevet arbejdstageren et opholdssted, men arbejdstageren alligevel er væsentligt begrænset i valget af lokalitet og i mulighederne for at hellige sig sine personlige og sociale interesser?
C 372/9

Appel iværksat den 29. maj 2019 af Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 20. marts 2019 i sag T-138/17 – Prim mod EUIPO – Primed Halberstadt Medizintechnik

(Sag C-421/19 P)

(2019/C 372/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (ved Rechtsanwalt R. Ingerl)

De andre parter i appelsagen: Prim, SA (ved abogada L. Broschat García) og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

Den Europæiske Unions Domstol (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 16. september 2019 besluttet, at appellen ikke admitteres, og at Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH Torres bærer sine egne omkostninger.
2)

a) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, skal det retsmiddel, der er fastsat i artikel 34, stk. 5, i direktiv 2016/801, for at være effektivt som omhandlet i chartrets artikel 47 omfatte en mulighed for, at den berørte person i alle tilfælde har adgang til en særlig søgsmålsprocedure, der anvendes i særlige hastetilfælde, når den pågældende godtgør, at vedkommende har udvist den fornødne omhu, og at overholdelsen af de frister, der gælder for iværksættelsen af den almindelige procedure, udgør en hindring for gennemførelsen af studierne? b) Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, gælder det samme benægtende svar da også, såfremt den berørte person som følge af, at der ikke træffes en afgørelse inden for en kort frist, risikerer uigenkaldeligt at miste muligheden for at gennemføre et års studier?
2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Er kravet om, at anklagemyndighedens afgørelse om at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed som omhandlet i præmis 75 i Domstolens dom af 27. maj 2019 (ECLI:EU:C:2019:456) skal kunne gøres til genstand for en retssag, der fuldt ud overholder de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse, opfyldt, når den eftersøgte person efter sin faktiske overgivelse har adgang til en procedure, i hvilken det for en dommer i den udstedende medlemsstat kan gøres gældende, at den europæiske arrestordre er ugyldig, og denne dommer bl.a. prøver, om afgørelsen om at udstede den europæiske arrestordre var forholdsmæssig?
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) den 23. august 2019 – PAGE International L.da. mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-630/19)

(2019/C 383/55)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PAGE International L.da.

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 168, litra a), og artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 (1) om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter »momsdirektivet«) samt princippet om momsneutralitet og proportionalitetsprincippet fortolkes således, at den portugisiske lovgiver er berettiget til i henhold til artikel 21, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra d), i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (merværdiafgiftsloven), at begrænse fradragsretten for indgående moms på fødevareudgifter til 50 %, selv om den afgiftspligtige godtgør, at samtlige disse udgifter fuldt ud vedrører vedkommendes afgiftspligtige økonomiske virksomhed?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).
C 383/37

Appel iværksat den 27. maj 2019 af Xianhao Pan til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 21. marts 2019 i sag T-777/17 – Pan mod EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

(Sag C-412/19 P)

(2019/C 383/42)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Xianhao Pan (ved avvocato M. Oliva)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Entertainment One UK Ltd

Vicepræsidenten for Den Europæiske Unions Domstol har ved kendelse af 12. juli 2019 afvist appellen.
—

Retten fastslog med urette, at Sony vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 23. august 2004 til den 15. september 2006, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. otte måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony.
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod XD

(Sag C-625/19)

(2019/C 383/52)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Openbaar Ministerie

Sagsøgt: XD

Præjudicielt spørgsmål

Kan en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, som handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre, og som har udstedt en europæisk arrestordre, anses for udstedende judiciel myndighed som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), når en dommer i den udstedende medlemsstat har prøvet betingelserne for at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed forud for denne anklagemyndigheds faktiske afgørelse om at udstede den europæiske arrestordre?

(1) Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne - Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EUT 2002, L 190, s. 1).
1)

a. Kan downloading via et peer-to-peernnetværk af en fil med tilhørende underdele (»pieces«) (nogle gange meget fragmentarisk i forhold til hele filen) med henblik på at uploade til tilrådighedsstillelse (»seede«), betragtes som en overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 (1), til trods for, at disse individuelle pieces i sig selv er uanvendelige? Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, b. gælder der en bagatelgrænse for, hvornår seeding af disse pieces udgør en overførsel til almenheden? c. er det en relevant omstændighed, at seeding’en (som en følge af indstillingerne i kundens BitTorrent-program) kan ske automatisk og således uden brugerens viden?
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod ZB

(Sag C-627/19)

(2019/C 383/54)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Openbaar Ministerie

Sagsøgt: ZB

Præjudicielt spørgsmål

Gælder betingelsen om, at afgørelsen om at udstede en europæisk arrestordre – navnlig spørgsmålet om, hvorvidt den er forholdsmæssig – skal kunne gøres til genstand for en retssag, der fuldt ud overholder de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse, også, når en europæisk arrestordre sigter mod fuldbyrdelse af en frihedsstraf, der er idømt ved en eksigibel afgørelse truffet af en dommer eller domstol, mens den europæiske arrestordre er udstedt af en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, og det er sikret, at den handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre?
C 383/38

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – YX mod Eurowings GmbH

(Sag C-542/19)

(2019/C 383/45)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: YX

Sagsøgt: Eurowings GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal den samlede flyvestrækning også lægges til grund for beregningen af retten til kompensation i henhold til artikel 7 i forordning nr. 261/2004 (1), når det først er som følge af en forsinkelse/aflysning af den tilsluttende flyvning, at en passager ankommer til det endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på tre timer eller mere, mens den første flyvning blev udført i overensstemmelse med tidsplanen, de to flyvninger blev udført af forskellige luftfartsselskaber, og flyvningerne blev reserveret sammen?

(1) EUT 2004, L 46, s. 1.
Appel iværksat den 20. september 2019 af Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen

(Sag C-700/19 P)

(2019/C 383/61)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (herefter »appellanterne«) (ved avvocato M. Bay, abogado J. Ruiz Calzado og avvocato A. Aresu)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves.

— Kommissionens afgørelse i sag AT.39639 – Optiske diskettedrev annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne.

— Den bøde, som appellanterne blev pålagt ved denne afgørelse, annulleres eller nedsættes.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i første instans og under appellen.

— Der træffes enhver anden afgørelse, som er passende henset til sagens omstændigheder.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fire anbringender.

Det første anbringende om, at der blev begået retlige fejl hvad angår det første anbringendes første, andet og tredje led i første instans bestående i tilsidesættelser af væsentlige formforskrifter og af retten til forsvar.

Det andet anbringende om retlige fejl ved anførelsen af de retlige kriterier for, at der forelå en samlet og vedvarende overtrædelse.

Det tredje anbringende om en tilsidesættelse af retten til forsvar og om anvendelse af et urigtigt retligt kriterium.

Det fjerde anbringende om den manglende opfyldelse af væsentlige processuelle krav, om at der ikke er givet en tilstrækkelig begrundelse for, at det andet anbringendes første led (manglende kompetence) blev forkastet i første instans, og om fejl i det juridiske kriterium for antagelse af bevismateriale.
1.

Første anbringende – retlig fejl, manglende eller utilstrækkelig begrundelse i forbindelse med det såkaldte parental liability Med det første anbringende har appellanterne gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl og med en manglende eller mangelfuld begrundelse, eftersom det deri blev fastslået, at koncernens holdingselskab var ansvarligt, selv om det gennemstrømningsselskab, som ejede de selskaber, der havde begået overtrædelsen, var blevet anset for ikke at være ansvarlig.
—

Retten fastslog med urette, at Sony Optiarc vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 25. juli 2007 til den 29. oktober 2008, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. fem måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony Optiarc.
C 383/38

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – XW mod Eurowings GmbH

(Sag C-541/19)

(2019/C 383/44)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XW

Sagsøgt: Eurowings GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal den samlede flyvestrækning også lægges til grund for beregningen af retten til kompensation i henhold til artikel 7 i forordning nr. 261/2004 (1), når det først er som følge af en forsinkelse/aflysning af den tilsluttende flyvning, at en passager ankommer til det endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på tre timer eller mere, mens den første flyvning blev udført i overensstemmelse med tidsplanen, de to flyvninger blev udført af forskellige luftfartsselskaber, og flyvningerne blev reserveret sammen?

(1) EUT 2004, L 46, s. 1.
C 383/36

Appel iværksat den 30. januar 2019 af João Miguel Barata til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 20. november 2018 i sag T-854/16, Barata mod Parlamentet

(Sag C-71/19 P)

(2019/C 383/40)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: João Miguel Barata (ved avocats G. Pandey og D. Rovetta, og solicitor J. Grayston)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

Ved kendelse af 26. september 2019 har Domstolen (Niende Afdeling) fastslået, at appellen forkastes, idet det er åbenbart, at appellen delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er ugrundet, og at João Miguel Barata bærer sine egne omkostninger.
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Arbitral presso l’Asociația de arbitraj presso il foro di Cluj (Rumænien) den 25. februar 2019 – KE mod LF

(Sag C-185/19)

(2019/C 383/41)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøger: KE

Sagsøgt: LF

Ved kendelse af 24. september 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) fastslået, at det er åbenbart, at anmodningen om præjudiciel afgørelse må afvises, og at det er åbenbart, at den ikke havde kompetence til at træffe afgørelse om denne anmodning.
3)

Giver bestemmelsen i artikel 23, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/679 om beskyttelse af en medlemsstats væsentlige finansielle interesser, herunder skatteanliggender, mulighed for at begrænse indsigtsretten i henhold til artikel 15 i denne forordning med henblik på at afværge civilretlige krav om omstødelse ved insolvens mod skattemyndighederne?
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumænien) den 15. juli 2019 – CY og Asociația »Forumul Judecătorilor din România« mod Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii og Înalta Curte de Casație și Justiție

(Sag C-547/19)

(2019/C 372/13)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casație și Justiție

Parter i hovedsagen

Appellanter: CY og Asociația »Forumul Judecătorilor din România«

Indstævnte: Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii og Înalta Curte de Casație și Justiție

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 19, stk. 1, i samme traktat og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at de er til hinder for, at en forfatningsdomstol (et organ, som ifølge national lovgivning ikke er en retslig institution) griber ind i den måde, hvorpå den øverste ret har fortolket og anvendt den sekundære lovgivning i forbindelse med oprettelse af dommerkollegier?