Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 2. maj 1990. - BAYWA AG MOD HAUPTZOLLAMT WEIDEN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: FINANZGERICHT MUENCHEN - TYSKLAND. - VARERS TOLDVAERDI - BRUGSSAASAED - LICENSAFGIFT. - SAG C-116/89.



Samling af Afgørelser 1991 side I-01095



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

A - Faktiske omstaendigheder

1. Genstanden for den sag, som jeg her skal tage stilling til, er et af Finanzgericht Muenchen forelagt praejudicielt spoergsmaal vedroerende fastsaettelsen af toldvaerdien af brugsfroe i henhold til forordning (EOEF) nr. 1224/80 om varers toldvaerdi (1).

2. Hovedsagen er en tvist mellem BayWa AG (herefter benaevnt "sagsoegeren") og Hauptzollamt Weiden (herefter benaevnt "sagsoegte") vedroerende fastsaettelsen af toldvaerdien af froe, som er indfoert fra Polen og Tjekkoslovakiet. Grundlaget for indfoerslerne er foelgende kontraktforhold.

3. Sagsoegeren koeber basisfroe af foraedlere med hjemsted i Forbundsrepublikken Tyskland. Som et led i dette kontraktforhold er det aftalt, at sagsoegeren videresaelger de erhvervede froe til formeringsvirksomheder uden for Faellesskabet med henblik paa fremstilling af brugsfroe ved formering af basisfroe. De retlige relationer mellem sagsoegeren og formeringsvirksomhederne er reguleret ved selvstaendige kontrakter.

4. I kontrakterne mellem sagsoegeren og foraedlerne er det desuden aftalt, at sagsoegeren kan indfoere brugsfroe til Tyskland og saelge den samme sted. Salg i det land, hvor formeringen finder sted, eller fra dette land til andre lande, kan kun ske med foraedlerens tilladelse. Naar brugsfroeene er indfoert og solgt, opstaar der for sagsoegeren en forpligtelse til at betale en licensafgift til foraedlerne. Licensafgiften skal betales senest den 31. maj det aar, der foelger efter hoestaaret. Saafremt vaesentlige maengder af froeene endnu ikke er solgt paa dette tidspunkt, vil foraedleren efter anmodning indroemme en passende forlaengelse af betalingsfristen for licensafgiften.

5. I kontrakterne mellem sagsoegeren og formeringsvirksomhederne er det aftalt, at sagsoegeren foerst saelger basisfroe til formeringsvirksomhederne, som fremstiller certificeret brugsfroe og udelukkende saelger dette til sagsoegeren. Der er vedtaget en pris for saavel basisfroe som brugsfroe, hvorved der med hensyn til brugsfroe opereres med variable priser, saaledes at der ved fastsaettelsen af prisen kan tages hensyn til udsving i kvaliteten. Hvad angaar betalingsmaaden for basisfroe, varierer kontraktbestemmelserne.

6. I en af kontraktformularerne er der opstillet to alternativer. Det er saaledes muligt at fastlaegge betalingsbetingelserne, saafremt parterne ikke allerede ved afslutningen af kontrakten har valgt en af mulighederne. Den relevante bestemmelse i kontrakten lyder saaledes:

"Betaling:

I. Netto kontant mod dokumenter, nemlig:

1. ...

...

6. ...

eller

II. Basisfroe betales in natura ud fra forholdet mellem prisen for de certificerede froe og prisen for basisfroe ved tilbageleveringen af den foerste hoest. I tilfaelde af omlaegning af formeringsarealerne eller andre begivenheder, force majeure, skal formeringsvirksomheden senest med udgangen af februar 1984 betale for froeene til den i fakturaen angivne pris" (2).

7. I en anden kontraktformular gives der ikke en saadan valgmulighed. Den indeholder foelgende bestemmelse:

"Betaling: formeringsvirksomheden skal betale for basisfroeene efter at have modtaget dokumenterne ... ved modregning med leverancer af formerede froe fra Polen" (3).

8. Sagsoegte er af den opfattelse, at de licensafgifter, som skal betales til foraedlerne, udgoer en del af vaerdien af basisfroeene, som skal laegges til varernes transaktionsvaerdi ved fastsaettelsen af toldvaerdien. Heroverfor har sagsoegeren anfoert, at der ikke findes nogen retlig holdbar begrundelse for en saadan antagelse. Sagsoegeren har derfor anfaegtet de afgoerelser, hvorved toldmyndighederne har indregnet licensafgifterne i de indfoerte brugsfroes toldvaerdi, og anlagt den sag, som har foert til forelaeggelsen af det praejudicielle spoergsmaal.

9. Den forelaeggende ret, Finanzgericht, har givet udtryk for det synspunkt, at medregning af licensafgifterne er i strid med grundsaetningen om toldfrihed for intellektuelle ydelser, der er udfoert inden for Faellesskabet. Retten har forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Skal der ved fastsaettelsen af toldvaerdien i forbindelse med koeb af brugsfroe, fremstillet af basisfroe leveret af koeberen, ogsaa medregnes de licensafgifter, som koeberen skal betale til foraedleren af de basisfroe, som brugsfroeene er fremstillet af, i den pris, der er betalt eller skal betales, selv naar foraedlingen har fundet sted inden for Faellesskabet?"

10. Hvad angaar de naermere faktiske omstaendigheder og det af de implicerede parter anfoerte, henvises til retsmoederapporten. De faktiske omstaendigheder omtales kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for begrundelsen.

B - Stillingtagen

11. Toldvaerdien fastsaettes paa grundlag af bestemmelserne i forordning nr. 1224/80, navnlig artikel 3 som affattet ved forordning nr. 3193/80 (4), idet der efter omstaendighederne medregnes visse elementer i henhold til artikel 8. I oevrigt skal der tages hensyn til bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 3158/83 (5) om betydningen af royalty og licensafgifter for toldvaerdien.

12. Der er mellem parterne enighed om, at saafremt der sker modregning mellem koebsprisen for basisfroe og fordringen paa koebsprisen for brugsfroe, skal vaerdien af basisfroeene indregnes i toldvaerdien. Der er imidlertid uenighed om det retlige grundlag. Der kan baade vaere tale om artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 1224/80, og om en af bestemmelserne i artikel 8 om de elementer, der skal laegges til.

13. Af hensyn til systematikken skal det foerst afgoeres, hvilken bestemmelse der skal udgoere hjemmelen for at medregne vaerdien af basisfroe, idet dette kan have betydning for besvarelsen af spoergsmaalet om, hvorvidt licensafgifterne skal indregnes i toldvaerdien.

14. Ud fra systematikken i forordning nr. 1224/80 maa udgangspunktet vaere, at en vares toldvaerdi fastsaettes ud fra transaktionsvaerdien. I artikel 3, stk. 1, bestemmes foelgende:

"Toldvaerdien af de indfoerte varer fastsat i henhold til denne artikel er transaktionsvaerdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal betales for varerne, ved salg til eksport til Faellesskabets toldomraade og justeret i henhold til artikel 8 ..."

15. Bestemmelsen praeciseres ved artikel 3, stk. 3, litra a), som lyder saaledes:

"Den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, er den fulde betaling, som koeberen yder eller skal yde saelgeren eller til fordel for denne, for de indfoerte varer og omfatter alle de betalinger, som er erlagt, eller som skal erlaegges som betingelse for salget af de indfoerte varer, af koeberen til saelgeren eller af koeberen til en tredjepart for at opfylde en af saelgerens forpligtelser. Betaling skal ikke noedvendigvis ske i kontanter. Den kan finde sted ved akkreditiver eller omsaetningspapirer og kan foretages direkte eller indirekte."

16. Det er udelukkende kontrakten mellem parterne, der er afgoerende for, om de i forordningen opstillede betingelser er opfyldt. Der opstaar ingen problemer med at fastsaette brugsfroes toldvaerdi ud fra basisfroe i de tilfaelde, hvor parterne har vedtaget den foerste af de alternative betalingsmaader, "netto kontant mod dokumenter". Eftersom koebet af basisfroe i saadanne tilfaelde er afsluttet i sin helhed, er der ingen grund til paa nogen maade at tage hensyn til vaerdien af basisfroeene i regningen for brugsfroeene, og det er saaledes prisen for brugsfroe - som allerede er aftalt i kontrakterne - der er afgoerende for fastsaettelsen af toldvaerdien.

17. Der opstaar foerst problemer med beregningen, saafremt der sker modregning, og det egentlig kun ved betaling "in natura ud fra forholdet mellem prisen for de certificerede froe og prisen for basisfroe". Kun i saadanne tilfaelde kan der ske anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b). Ved modregning er der nemlig blot tale om, at de gensidige pengefordringer udligner hinanden, hvorved det fremgaar af kontrakterne, hvilken pris der skal faktureres for basisfroeene. Modregningen udgoer blot en form for betaling af "den pris, som faktisk er betalt". Hvis man derimod laegger til grund, at modregningen ikke kan betragtes som betaling af "den pris, som faktisk er betalt" som omhandlet i artikel 3 i toldvaerdiforordningen, maa den dog anses som en del af "den pris, som skal betales". Denne opfattelse har stoette i ordlyden af artikel 3, stk. 3, litra a), som fastslaar foelgende:

"Betaling skal ikke noedvendigvis ske i kontanter. Den ... kan foretages direkte eller indirekte."

18. Ogsaa den praksis, der foelges ved faktureringen, bekraefter det her forfaegtede retlige synspunkt. Som det fremgaar af en rapport vedroerende et kontrolbesoeg hos sagsoegeren foretaget af toldmyndighederne under Oberfinanzbezirk Muenchen (6), udviser fakturaerne det fulde beloeb i de tilfaelde, hvor der er sket modregning. Kun i to tilfaelde var vaerdien af basisfroe synbart trukket fra fakturabeloebet, saaledes at den helt uden vanskeligheder kunne medregnes ved fastsaettelsen af vaerdien.

19. Strengt taget er det ogsaa en betaling, naar basisfroe betales in natura ved tilbageleveringen af den foerste hoest ud fra forholdet mellem prisen for de certificerede froe og prisen for basisfroe. Derfor er vaerdien af basisfroe en del af den transaktionsvaerdi, som er afgoerende for fastsaettelsen af toldvaerdien, saafremt den er trukket fra den pris, som faktisk skal betales. Saafremt der ved denne form for berigtigelse af fordringen paa koebsprisen i henhold til kontrakten om koeb af basisfroe ikke er tale om en ren udligning af gensidige, udjaevnelige (penge-)fordringer, men blot om, at der i fakturaen vedroerende brugsfroe anfoeres et samlet beloeb, som er reduceret med vaerdien af basisfroeene, skal vaerdien af basisfroeene medregnes ved fastsaettelsen af toldvaerdien i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b). Kun i et saadant tilfaelde kan man tale om, at tjenesteydelser eller varer leveres "uden beregning", som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b). Uanset om der ved udligning af fordringer udelukkende anfoeres saldoen, eller der sker opregning af de gensidige fordringer, kan ingen af ydelserne betragtes som sket "uden beregning".

20. Det er uden betydning for besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal, om vaerdien af basisfroe medregnes i medfoer af artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i) eller nr. iii).

21. Det skal desuden for fuldstaendighedens skyld bemaerkes, at der i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), ogsaa skal medregnes leverancer af basisfroe til nedsat pris (7).

22. Spoergsmaalet er, om de licensafgifter, som sagsoegeren skal betale til foraedlerne, ogsaa skal medregnes ved fastsaettelsen af toldvaerdien. Dette kan muligvis vaere tilfaeldet, hvis de skal betragtes som en del af basisfroeenes vaerdi. I saa fald vil de skulle laegges til prisen for basisfroe, hvilket vil forhoeje toldvaerdien ved fastsaettelsen heraf i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b).

23. Licensafgifterne kan dog ogsaa skulle indregnes i toldvaerdien, hvis det laegges til grund, at formeringsvirksomhederne - hvad det retlige grundlag herfor end maatte vaere - er forpligtet til at betale licensafgifterne, og sagsoegeren i sidste ende betaler licensafgifterne til de indenlandske foraedlere til opfyldelse af en af saelgerens forpligtelser (artikel 3, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1224/80). Kommissionen synes at haelde til denne sidstnaevnte opfattelse.

24. For at kunne afgoere, om licensafgifterne skal laegges til basisfroeenes vaerdi, eller til hvis fordel de bliver betalt, maa man goere sig klart, under hvilke betingelser licensafgifterne opstaar, og paa hvilket grundlag de bliver betalt.

25. Hvis forpligtelsen til at betale licensafgiften ikke opstaar i henhold til loven, er det udelukkende kontrakten mellem de handlende parter, der er afgoerende. Det skal derfor foerst klarlaegges, om der bestaar et krav paa betaling af licensafgifter i henhold til lov. Et saadant krav kunne eventuelt foelge af den tyske lov om foraedlerret (Sortenschutzgesetz), idet forudsaetningerne for og omfanget af beskyttelsen af foraedlerrettighederne over froeene udspringer af denne lov. Loven indeholder dog intet om de faktiske forudsaetninger for et krav paa licensafgift, og overlader det altsaa til indehaveren af foraedlerrettighederne at afgoere, om og i givet fald hvorledes han vil udnytte sin ret. Indehaveren af foraedlerrettighederne maa saaledes udforme og sikre udoevelsen af sin ret inden for rammerne af kontraktfriheden.

26. Der synes heller ikke i henhold til faellesskabsretten at bestaa et selvstaendigt grundlag for et krav paa licensafgifter paa baggrund af nationale foraedlerrettigheder.

27. Som sagsoegerens advokat har anfoert under den mundtlige forhandling, uden at det er blevet bestridt, findes der i Polen og Tjekkoslovakiet ingen regler om foraedlerret, hvilket har betydning for spoergsmaalet, om formeringsvirksomhederne eventuelt har en selvstaendig forpligtelse til at betale licensafgifter. Da en saadan forpligtelse ikke foelger af retstilstanden i de lande, hvor formeringen finder sted, skal grundlaget for de licensafgifter, som skal betales i forbindelse med transaktionen, udelukkende soeges inden for rammerne af de retsforhold, som regulerer de forretningsmaessige relationer mellem parterne.

28. Afgoerende er herved de indbyrdes uafhaengige kontrakter, som sagsoegeren har indgaaet med henholdsvis foraedlerne og formeringsvirksomhederne. Det er ogsaa i overensstemmelse med systemet for beregning af toldvaerdi, at det udelukkende er kontrakten, der er afgoerende. Transaktionsvaerdien er nemlig den pris, som er fastsat i kontrakten.

29. Denne betragtning underbygges af Toldvaerdiudvalgets kommentar til forordning nr. 3158/83 om betydningen af royalty og licensafgifter for toldvaerdien (8). Gentagne gange (9) henvises der til, at afgoerelsen af eventuelle tvister maa ske ud fra udformningen og fortolkningen af kontrakterne - saavel licens- som koebekontrakterne.

30. Det maa herefter i naervaerende sag udledes af kontrakterne, under hvilke omstaendigheder de omtvistede licensafgifter opstaar, og paa hvilket grundlag de skal betales.

31. Koebe- og formeringskontrakterne mellem sagsoegeren og formeringsvirksomhederne danner ikke grundlag for nogen licensafgiftspligt, lige saa lidt som der sker overfoersel af en saadan. Tvaertimod indeholder kontrakten foelgende passus i forbindelse med beskrivelsen af kvaliteten af brugsfroe:

"Saafremt produktionen ifoelge tjekkoslovakiske analyser ikke har den i naervaerende kontrakt aftalte kvalitet, forbliver froeene uden beregning i Tjekkoslovakiet, uden at der skal betales licensafgift eller noget som helst andet beloeb til ordregiveren" (10).

32. Eftersom formeringsvirksomhederne heller ikke skal betale licensafgift, naar tilbageleveringen gennemfoeres i overensstemmelse med kontrakten, er dette ensbetydende med, at de under ingen omstaendigheder er forpligtet til at betale licensafgiften. Det er saaledes kontraktforholdet mellem sagsoegeren og de indenlandske foraedlere, som skal skabe klarhed over, hvorledes licensafgiften opstaar, og hvornaar den skal betales. Bestemmelsen om licensafgifterne i kontraktformularerne lyder saaledes:

"Formeringsvirksomheden [i det konkrete tilfaelde BayWa AG] betaler en licensafgift for hvert deciton af de i formeringslandet fremstillede

froe, som kan godkendes. Licensafgiften svarer stoerrelsesmaessigt til den licensafgift, som skal betales for de indenlandsk producerede froe af den paagaeldende sort, naar formeringsvirksomheden har solgt de i Polen fremstillede froe i formeringslandet, Tyskland eller et tredjeland. Licensafgifterne skal betales senest den 31. maj det aar, der foelger efter hoestaaret. Saafremt vaesentlige maengder froe endnu ikke er solgt paa dette tidspunkt, indroemmer foraedleren efter anmodning formeringsvirksomheden en passende forlaengelse af fristen for betaling af licensafgifterne for de paagaeldende maengder" (11).

33. Der kan drages flere konklusioner af denne formulering. For det foerste er beregningsgrundlaget for licensafgifterne ikke de basisfroe, som er leveret til formeringsvirksomhederne, men de brugsfroe, som er fremstillet i formeringslandet.

34. For det andet er det salgstidspunktet, der er afgoerende for stoerrelsen af den licensafgift, der skal betales. Foerst paa dette tidspunkt er alle betingelserne for, at der opstaar licensafgifter i den paagaeldende stoerrelsesorden opfyldt.

35. For det tredje er forfaldsdagen den 31. maj det aar, der foelger efter hoestaaret, men kun, saafremt froeene allerede er blevet solgt.

36. Det kan heraf sluttes, at licensafgiften opstaar ved salget. Forfaldsdagen bliver herved udskudt til en senere dato. Denne fortolkning er i overensstemmelse med det af sagsoegeren fremfoerte, hvorefter licensen er en salgslicens. Dette underbygges ogsaa af, at der i kontrakterne endog indroemmes sagsoegeren ret til at saelge brugsfroe i eller eksportere dem fra formeringslandet - dog kun med accept fra foraedlerne (12).

37. Eftersom formeringsvirksomhederne hverken i henhold til lov eller kontraktligt er forpligtet til at betale licensafgifter, og betalingspligten kun opstaar inden for Faellesskabets toldgraenser, er spoergsmaalet, om licensafgifterne alligevel kan indregnes i toldvaerdien.

38. Det kan kun komme paa tale at medregne licensafgiften i henhold til artikel 3, stk. 3, litra a), saafremt den er led i salgsbetingelserne i aftalen mellem sagsoegeren og formeringsvirksomhederne, og den bliver betalt af koeberen (sagsoegeren) til tredjemand til opfyldelse af en af saelgerens (formeringsvirksomhederne) forpligtelser. Som gennemgangen af kontrakterne har vist, paahviler pligten til at betale licensafgift ikke formeringsvirksomheden, men sagsoegeren som licenshaver. Desuden er licensafgiften ikke omhandlet i koebekontrakten, endsige gjort til et led i salgsbetingelserne, hvorfor licensafgiften ikke skal indregnes i toldvaerdien.

39. Bestemmelsen i artikel 3, stk. 4, litra b), om visse omkostninger, der ikke skal medregnes, finder ikke anvendelse, da licensafgifterne hverken er told eller afgifter i bestemmelsens forstand.

40. Der er grund til naermere at gennemgaa reglerne i artikel 8 i forordning nr. 1224/80, som bestemmer, hvad der skal medregnes. I foerste omgang kan de i artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i) og iii), anfoerte elementer komme paa tale. Bestemmelserne kan kun finde anvendelse, saafremt den vaerdi, som licensafgiften er vederlag for, indgaar i basisfroeene, og saafremt basisfroeene skal indregnes i toldvaerdien i henhold til de naevnte bestemmelser. Bortset fra, at dette under alle omstaendigheder kun sjaeldent vil vaere tilfaeldet paa grund af aftalerne om modregning, er licensafgiften knyttet til froeene efter formeringen. Kravet paa licensafgiften opstaar nemlig - under de i kontrakten fastsatte betingelser - kun ved udoevelsen af den foraedlerrettighed, som licensafgiften skal vaere vederlag for. Licensafgiften skal saaledes ikke medregnes i medfoer af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1224/80.

41. Derimod synes det muligt at anvende artikel 8, stk. 1, litra c), som lyder saaledes:

"Royalty og licensafgifter vedroerende de varer, der skal vaerdiansaettes, og som koeberen er forpligtet til at afholde, direkte eller indirekte, som betingelse for salg af de varer, der skal vaerdiansaettes, for saa vidt saadanne royalty og licensafgifter ikke er indbefattet i den pris, der faktisk er betalt eller skal betales."

42. Ved foerste oejekast synes bestemmelsen anvendelig. En naerlaesning viser dog, at licensafgifterne skal vaere en "betingelse for salg[et]", hvilket netop ikke er tilfaeldet. Desuden skal licensafgifterne egentlig ikke betales for den indfoerte vare, men for salget heraf, saaledes at der skal ske anvendelse af artikel 8, stk. 5, litra b), der bestemmer, at uanset stk. 1, litra c), laegges betalinger, som foretages af koeberen til gengaeld for retten til at forhandle eller videresaelge de indfoerte varer, ikke til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indfoerte varer, hvis disse betalinger ikke er en betingelse for salg til eksport af de til Faellesskabet indfoerte varer. Det er allerede i en anden sammenhaeng konstateret, at betalingen netop ikke var nogen betingelse for salgskontrakten mellem sagsoegeren og formeringsvirksomhederne i bestemmelsens forstand.

43. Endelig skal det undersoeges, om bestemmelserne i forordning nr. 3158/83 om licensafgifter aendrer noget ved det resultat, som jeg indtil nu er naaet frem til. Forordningens artikel 1, stk. 2, lyder saaledes:

"Uafhaengigt af de i artikel 8, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 1224/80 omhandlede tilfaelde skal der, naar den indfoerte vares toldvaerdi ansaettes i henhold til bestemmelserne i naevnte forordnings artikel 3, kun laegges royalty og licensafgifter til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, saafremt denne betaling:

- vedroerer den vare, som skal vaerdiansaettes, og

- udgoer en betingelse for salget af denne vare."

44. For at kunne medregne licensafgifterne ved fastsaetttelsen af toldvaerdien i henhold til denne bestemmelse, skal begge de anfoerte betingelser vaere opfyldt. Dette er ikke tilfaeldet, allerede fordi licensafgifterne ikke er nogen betingelse for salget. I oevrigt skal artikel 1, stk. 2, ses i sammenhaeng med artikel 4 i forordning nr. 3158/83, der lyder saaledes:

"Naar koeberen betaler royalty eller licensafgift til tredjemand, betragtes de i artikel 1, stk. 2, fastsatte betingelser ikke for at vaere opfyldt, medmindre saelgeren eller en med ham forbunden person af koeberen kraever, at der sker en saadan betaling."

45. Da formeringsvirksomhederne ikke har nogen som helst indflydelse paa betalingen af licensafgifterne, er der ingen tvivl om, at vaerdien af betalingen af licensafgifterne ikke skal medregnes ved fastsaettelsen af toldvaerdien.

Sagens omkostninger

46. I forhold til hovedsagens parter udgoer sagens behandling ved Domstolen et led i den sag, der verserer for den nationale domstol. Det tilkommer den forelaeggende ret at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger. De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, kan ikke erstattes.

C - Sammenfatning

47. Paa grundlag af de hidtil anfoerte betragtninger skal jeg foreslaa, at det praejudicielle spoergsmaal besvares paa foelgende maade:

"Ved fastsaettelsen af toldvaerdien i forbindelse med koeb af brugsfroe, fremstillet af basisfroe leveret af koeberen, skal der ikke til den pris, der er betalt eller skal betales, laegges de licensafgifter, som koeberen skal betale til foraedleren af basisfroeene, hvis koeberens forpligtelse til at betale licensafgift fremgaar af en aftale, der er uafhaengig af selve koebekontrakten."

(*) Originalsprog: tysk.

(1) Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28.5.1980 (EFT L 134, s. 1).

(2) Kontrakt mellem BayWa AG og Koospol AG, vedlagt som bilag 6 til staevningen i hovedsagen, jf. de for Domstolen fremlagte procesakter fra hovedsagen. Den sidste saetning skulle vel have vaeret formuleret saaledes: "I tilfaelde af omlaegning af formeringsarealerne, andre begivenheder eller force majeure skal formeringsvirksomheden senest med udgangen af februar 1984 betale for froeene til den i fakturaen angivne pris."

(3) Kontrakt mellem BayWa AG og Rolimpex, Warszawa, bilag 8 til staevningen i hovedsagen, jf. de for Domstolen fremlagte procesakter fra hovedsagen.

(4) Raadets forordning (EOEF) nr. 3193/80 af 8.12.1980 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1224/80 om varers toldvaerdi (EFT L 333, s. 1).

(5) Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3158/83 af 9.11.1983 (EFT L 309, s. 19).

(6) Rapporten er blandt de procesakter fra hovedsagen, som er fremlagt for Domstolen.

(7) Det fremgaar af rapporten fra kontrolbesoeget, at der er gennemfoert saadanne handler.

(8) Trykt i Toldvaerdi, udgivet af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, 1989, s. 310.

(9) Punkt 7, 10 og 18 i kommentaren.

(10) Formeringskontrakt mellem BayWa AG og Koospol AG, afsnit C, jf. bilag 6 til staevningen i procesakterne fra hovedsagen.

(11) Kontrakterne findes i sagens akter; min fremhaevelse.

(12) Den paagaeldende bestemmelse i kontrakten mellem BayWa og en foraedler (Sueddeutsche Saatzucht- und Saatbaugenossenschaft eG) lyder saaledes: "Formeringsvirksomheden kan indfoere disse froe til Tyskland, og den kan kun med accept fra foraedleren helt eller delvis lade froeene blive i ... (land) og saelge dem der eller derfra til andre lande. Undtaget fra salgsretten er foelgende lande: ..."