Sag T-91/10

Lucchini SpA

mod

Europa-Kommissionen

»Konkurrence — karteller — markedet for rundt armeringsstål i stænger eller ruller — beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 65 KS, efter EKSF-traktatens udløb, på grundlag af forordning (EF) nr. 1/2003 — fastsættelse af priser og betalingsfrister — begrænsning af eller kontrol med produktion eller afsætning — tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter — retsgrundlag — ret til forsvar — bøder — overtrædelsens grovhed og varighed — formildende omstændigheder — hensyntagen til en annullationsdom i en konneks sag«

Sammendrag – Rettens dom (Ottende Afdeling) af 9. december 2014

Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – retningslinjer for beregningen af de bøder, der pålægges i tilfælde af overtrædelser af konkurrencereglerne – bødenedsættelse som modydelse for den anklagede virksomheds samarbejde – tilfælde, der falder inden for anvendelsesområdet for samarbejdsmeddelelsen – udelukkelse af begrundelsen for en nedsættelse

Konkurrence – EU-regler – overtrædelser – tilregnelse – juridisk person ansvarlig for virksomhedens drift under overtrædelsen – forpligtelse til at pålægge moderselskabet ansvaret – foreligger ikke – ansvaret pålægges erhververen i tilfælde af køb eller overtagelse – tilladt

Konkurrence – EU-regler – overtrædelser – tilregnelse – juridisk person ansvarlig for virksomhedens drift under overtrædelsen – undtagelser – overførsel af aktiviteten for et selskab, der ikke er ophørt med at eksistere, til et andet selskab, der tilhører den samme koncern – ansvar tilskrevet den juridiske person, som fortsætter driften – betingelser

Retslig procedure – fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling – anbringende, der fremsættes for første gang i replikken – afvisning – tilsvarende krav for argumenter, som påberåbes til støtte for et anbringende

Institutionernes retsakter – Kommissionens retsakter – kompetence – rækkevidde – beføjelsen til at vedtage en retsakt omfatter en beføjelse til at ændre denne retsakt under overholdelse af de kompetenceregler og formkrav, som traktaten har fastsat

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne, der meddeles uden sine bilag – den berørte er bekendt med sammenhængen, hvilket giver den pågældende mulighed for at forstå rækkevidden af den over for denne trufne foranstaltning – begrundelsespligten er ikke tilsidesat

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 56-60, 66, 67 og 69)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 61-65 og 68)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 70-72)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 76-80 og 102)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 105 og 106)

Kommissionens beføjelse til at vedtage en bestemt retsakt må nødvendigvis omfatte en beføjelse til at ændre denne retsakt. Kommissionen kan således bl.a. føje manglende bilag til en beslutning. Beføjelsen til at vedtage ændringsbeslutninger skal udøves under overholdelse af bestemmelserne om Kommissionens kompetence såvel som under overholdelse af de formkrav og procedurer, som traktaten har fastsat i den forbindelse. (jf. præmis 108)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 120-122, 161, 255 og 256)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 120, 159 og 160)

Inden for fællesskabsretsordenen har institutionerne kun de beføjelser, som de har fået tillagt. Af denne grund nævner fællesskabsretsakterne i deres præambel den hjemmel, som bemyndiger den pågældende institution til at handle på det omhandlede område. Valget af den rette hjemmel har nemlig forfatningsretlig betydning. En beslutning, hvorved Kommissionen efter EKSF-traktatens udløb fastslår, at en virksomhed har overtrådt artikel 65, stk. 1, KS, og pålægger denne en bøde, har hjemmel i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 i forhold til fastslåelsen af overtrædelsen og i samme forordnings artikel 23, stk. 2, i forhold til pålæggelsen af bøden. (jf. præmis 125 og 129)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 130-146)

Anvendelsen af EF-traktatens regler på et område, der oprindeligt var reguleret af EKSF-traktaten, skal ske under overholdelse af de principper, der gælder for den tidsmæssige anvendelse af retsregler. Hvor processuelle regler i den forbindelse almindeligvis antages at finde anvendelse på alle de tvister, der verserer på tidspunktet for deres ikrafttrædelse, skal de materielle regler, for at sikre overholdelsen af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, fortolkes således, at de kun omfatter forhold, som ligger forud for deres ikrafttrædelse, såfremt det af ordlyden, bestemmelsernes formål eller opbygning klart fremgår, at dette har været meningen. Hvad i dette perspektiv angår spørgsmålet om de materielle bestemmelser, som gælder for en retlig situation, der er endeligt opstået før EKSF-traktatens udløb, fordrer kontinuiteten i EU’s retsorden samt kravene vedrørende retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, at der sker anvendelse af de materielle bestemmelser, som er vedtaget i medfør af EKSF-traktaten, på de faktiske forhold, som er omfattet af disse bestemmelsers materielle og tidsmæssige anvendelsesområde. Det strafferetlige legalitetsprincip indebærer ikke i den forbindelse, at den materielle regel, for hvis overtrædelse der pålægges en sanktion, skal være i kraft ikke kun på det tidspunkt, hvor en ulovlighed begås, men ligeledes på tidspunktet for vedtagelsen af den beslutning, hvorved der træffes afgørelse om sanktionen. (jf. præmis 147, 148 og 150-153)

Da annullationen af en EU-retsakt ikke nødvendigvis berører de forberedende retsakter, kan den procedure, som tilsigter at erstatte den annullerede retsakt, i princippet genoptages netop på det punkt, hvor ulovligheden indtrådte. Det skal derfor fastslås, at en dom, hvormed Retten har annulleret en kommissionsbeslutning, der fastslår en overtrædelse af konkurrencereglerne og pålægger bøder, ikke påvirker lovligheden af klagepunktsmeddelelsen og en supplerende klagepunktsmeddelelse, og at Kommissionen med rette kan genoptage proceduren netop på det trin, hvor ulovligheden er indtrådt. Det følger heraf, at sagsøgerens ret til forsvar ikke blev tilsidesat derved, at Kommissionen afholdt sig fra et tilsende denne en ny klagepunktsmeddelelse, eller derved, at sagsøgeren ikke blev hørt om analysen og den kombinerede anvendelse af det nye retsgrundlag, som Kommissionen havde valgt for vedtagelsen af sin nye beslutning. (jf. præmis 173, 175, 177 og 181)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 186-193)

Selv om det forhold alene, at to selvstændige erhvervsselskabers aktiekapital tilhører en og samme person eller en og samme familie, ikke som sådant er tilstrækkeligt til at påvise forekomsten af en økonomisk enhed mellem disse to selskaber, kan eksistensen af en sådan økonomisk enhed ikke desto mindre følge af en flerhed af faktorer. Blandt disse faktorer kan bl.a. indgå den omstændighed, at visse personer har varetaget ansvar samtidigt i disse selskaber, navnlig gennem besættelsen af nøglefunktioner i disse selskabers ledelsesorganer. Desuden er spørgsmålet om, hvorvidt en juridisk person selv fremstiller den vare, der er genstand for et kartel, ikke afgørende med henblik på pålæggelsen af ansvar for den adfærd, der udgør en tilsidesættelse af artikel 65 KS. Endelig kan en mandataftale, der stiltiende er blevet videreført, og i kraft af hvilken det ene af selskaberne har forpligtet sig til at afgive bestillinger i overensstemmelse med de kontraktvilkår, som er blevet udfærdiget af det andet sammen med leverandørerne og kunderne (mængder, priser og betalingsfrister), ligeledes udgøre et bevis for den økonomiske enhed mellem disse to selskaber. (jf. præmis 198-201, 220, 223-225, 227, 229, 230 og 236)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 202-207)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 212 og 213)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 239)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 239 og 249-251)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 241-243)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 246-248, 261 og 262)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 258)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 263-266)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 273)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 286)

En virksomhed, der ved egne handlinger har deltaget i en samlet og kompleks overtrædelse, som falder ind under begreberne aftale eller samordnet praksis, der har et konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 65 KS, og som tilsigter at medvirke til gennemførelsen af overtrædelsen i sin helhed, kan tillige – i forhold til hele det tidsrum, hvor virksomheden har deltaget i nævnte overtrædelse – være ansvarlig for de handlinger, som andre virksomheder har foretaget som led i den samme overtrædelse, når det er påvist, at den pågældende virksomhed er bekendt med de øvrige deltageres ulovlige adfærd, eller at den med rimelighed kan forudse denne, og at den er indstillet på at løbe den dermed forbundne risiko. Det følger heraf, at den omstændighed, at en virksomhed ikke har deltaget i samtlige de elementer, som skal være til stede, for at der er tale om et kartel, eller at den har spillet en mindre rolle i de aspekter, som den har deltaget i, ikke er relevant i forhold til at påvise, at der foreligger en overtrædelse. Hvad derimod angår vurderingen af den berørte virksomheds individuelle ansvar skal sådanne faktorer tages i betragtning ved vurderingen af overtrædelsens grovhed og, i givet fald, ved fastsættelsen af bødens størrelse. (jf. præmis 293, 294 og 296)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 305)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 306)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 309)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 314)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 320)