I denne henseende gælder, at selv om stævningen kan underbygges og fuldstændiggøres på særlige områder ved hjælp af henvisninger til uddrag af akter, som er bilagt denne, har bilagene en rent bevismæssig og instrumental funktion og kan ikke tjene til grundlag for et anbringende, der er kortfattet fremsat i stævningen, med fremsættelse af klagepunkter og argumenter, som ikke fremgår af stævningen.

Det er alene i tilfælde, hvor ansættelsesmyndigheden ønsker at opsige en midlertidig ansat eller en kontraktansat uden varsel, fordi han groft har tilsidesat sine pligter, at den disciplinære forfølgning, der er fastsat i bilag IX til vedtægten for tjenestemænd, og som finder tilsvarende anvendelse på midlertidigt ansatte og kontraktansatte, skal iværksættes i henhold til artikel 49, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.

Henset til ansættelsesmyndighedens vide skønsbeføjelse er der intet, der forpligter denne myndighed til, i tilfælde af fejl, som kan begrunde opsigelse af en midlertidigt ansat eller af en kontraktansat, at indlede en disciplinær forfølgning mod sidstnævnte frem for at gøre brug af den mulighed for ensidig opsigelse af kontrakten, der er fastsat i artikel 47, litra b), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.

Ifølge artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder har enhver ret til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham eller hende, som måtte berøre vedkommende negativt. Retten til at blive hørt skal desuden også iagttages, selv når den gældende lovgivning ikke udtrykkeligt foreskriver en sådan formalitet.

Eftersom en afgørelse om at opsige en kontraktansats tidsbegrænsede kontrakt med varsel i henhold til artikel 47, litra b) nr. ii), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte er en individuel foranstaltning, som berører den berørte ansatte negativt, har denne derfor ret til at blive hørt, inden der træffes en sådan afgørelse, også selv om nævnte artikel ikke specifikt fastsætter en sådan ret.

Det må konstateres, at retten til at blive hørt er tilsidesat, når den berørte ikke har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger vedrørende de konsekvenser, som ansættelsesmyndigheden påtænker at drage af hans adfærd, og bl.a. vedrørende den omstændighed, at myndigheden har til hensigt at bringe hans kontrakt til ophør før tid.

For at en tilsidesættelse af retten til at blive hørt kan medføre annullation af afgørelsen om opsigelse af kontrakten, er det imidlertid fortsat påkrævet, at proceduren uden denne mangel kunne have fået et andet udfald.

I denne forbindelse udgør afgørelsen om at bringe en kontraktansats kontrakt til ophør før tid, uanset hvor velbegrundet denne måtte være, en yderst alvorlig handling, både for den pågældende institution eller det pågældende agentur, som havde udvalgt og ansat denne, normalt efter en meget konkurrencepræget udvælgelsesprøve, og endnu mere for den ansatte, som pludseligt befinder sig uden arbejde, og hvis karriere vil kunne være negativt berørt i adskillige år. Bortset fra den omstændighed, at der er tale om en grundlæggende ret for den pågældende ansatte, henhører sidstnævntes udøvelse af retten til at udtale sig i fornødent omfang om den påtænkte afgørelse om opsigelse under ansættelsesmyndighedens ansvar, et ansvar, som den skal sikre nøje. Det tilkommer ikke Unionens retsinstanser at tage stilling til, om andre løsninger, som kunne have været overvejet i et givet tilfælde, kunne have været gennemført eller ej. Under alle omstændigheder ville den omstændighed at lægge til grund, at ansættelsesmyndigheden ville have vedtaget en identisk afgørelse, selv efter at have hørt den pågældende ansatte, være ensbetydende med at gøre den grundlæggende ret til at blive hørt, der er knæsat i artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, indholdsløs, eftersom selve indholdet af denne ret indebærer, at den berørte har mulighed for at påvirke den pågældende beslutningsprocedure.

(jf. præmis 108-110, 122-124 og 129)

Domstolen: domme Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware mod Rådet, C-141/08 P, EU:C:2009:598, præmis 83, og Kamino International Logistics og Datema Hellmann Worldwide Logistics, C-129/13 og C-130/13, EU:C:2014:2041, præmis 39 og 79

Retten for EU-Personalesager: domme CH mod Parlamentet, F-129/12, EU:F:2013:203, præmis 34 og 38, Tzikas mod AFE, F-120/13, EU:F:2014:197, præmis 46, og Wahlström mod Frontex, F-117/13, EU:F:2014:215, præmis 28 og 33 og den deri nævnte retspraksis