ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
For det første en begæring om, at Rådet og Den Italienske Republik pålægges at meddele sagsøgeren visum, for det andet en begæring om udsættelse af gennemførelsen af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 85/2011 af 31. januar 2011 om gennemførelse af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Elfenbenskysten (EUT L 28, s. 32) og af Rådets afgørelse 2011/71/FUSP af 31. januar 2011 om ændring af afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Elfenbenskysten (EUT L 28, s. 60) og for det tredje en påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt.
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 12. marts 2012 –

Universal mod Kommissionen



(sag T-42/11)

»Konkurrence – karteller – det italienske marked for køb og første forarbejdning af råtobak – krav om, at moderselskabet betaler bøden – bankgaranti stillet på vegne af datterselskabet – bødepålæg – annullationssøgsmål – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for annullationssøgsmål – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger– Kommissionens skrivelser, hvorved modtageren opfordres til at betale en bøde, med tillæg af morarenter, der pålægges for overtrædelse af konkurrencereglerne – forberedende retsakter til gennemførelsesforanstaltninger – afvisning (art. 263 TEUF) (jf. præmis 20, 21, 27, 28 og 32)

2. Konkurrence – bøder – Kommissionens skøn – rækkevidde – kompetence til at fastsætte regler om betaling af bøder – pålæggelse af morarenter (art. 299 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2) (jf. præmis 29 og 30)

3. EU-ret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – afvisning af et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af foranstaltninger, der ikke har bindende retsvirkninger – de retsundergivnes mulighed for at anfægte lovligheden af sådanne foranstaltninger ved et søgsmål om Unionens ansvar uden for kontraktforhold (art. 268 TEUF, art. 299, stk. 4, TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 43-45)

Angående

Påstand om annullation af den afgørelse, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 12. og 30. november 2010, hvorved Kommissionen har nedlagt påstand om at sagsøgeren betaler den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren og dets datterselskab Deltafina S.p.A. in solidum ved Kommissionens beslutning K(2005) 4012 endelig af 20. oktober 2005 om en procedure vedrørende anvendelse af EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/C-38. 281/B.2 – Råtobak – Italien).

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 11. januar 2012 – Ben Ali mod Rådet

(Sag T-301/11)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Tunesien – annullationssøgsmål – søgsmålsfrist – forsinkelse – force majeure foreligger ikke – undskyldelig fejl foreligger ikke – påstand om omgørelse af den anfægtede retsakt – erstatningspåstand – åbenbart afvisningsgrundlag«

1. Annullationssøgsmål – frister – ufravigelighed – Unionens retsinstansers efterprøvelse af egen drift (art. 263, stk. 6, TEUF; Rettens procesreglement, art. 102, stk. 1 og 2) (jf. præmis 15 og 16)

2. Annullationssøgsmål – frister – begyndelsestidspunkt – forordning om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien – datoen for meddelelse af begrundelsen for denne forordning til disse personer, enheder og organer (art. 263, stk. 6, TEUF; Rettens procesreglement, art. 102, stk. 1 og 2; Rådets forordning nr. 101/2011) (jf. præmis 17-20)

3. Retspleje – søgsmålsfrister – retstab – undskyldelig vildfarelse – begreb – uforudseelige omstændigheder eller force majeure – begreb (statutten for Domstolen, art. 45, stk. 2) (jf. præmis 29 og 32)

4. Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – forordning om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien – kompetence til at erstatte den omtvistede retsakt med en anden eller til at omgøre den – foreligger ikke – påstand om frigivelse eller tilrådighedsstillelse af visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer – afvisning (art. 261 TEUF og art. 264, stk. 1, TEUF; Rådets forordning nr. 101/2011) (jf. præmis 62)

5. Retspleje – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – stævning med påstand om erstatning for skade forvoldt af en EU-institution – manglende oplysninger om det lidte tab – afvisning [statutten for Domstolen, art. 19; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), og stk. 6] (jf. præmis 69-72 og 76)

6. Retspleje – tvungen intervention – ikke tilladt (statutten for Domstolen, art. 40; Rettens procesreglement, art. 24, stk. 6, art. 115 og 116) (jf. præmis 79 og 80)

Angående

Dels påstand om annullation af Rådets forordning (EU) nr. 101/2011 af 4. februar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 31, s. 1), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, dels påstand om, at Rådet tilpligtes at gøre visse undtagelser for så vidt angår den indefrysning af midler, som er foreskrevet i forordningen, såvel som en påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
Kendelse afsagt af Rettens præsident af 13. februar 2012 – Dansk Automat Brancheforening mod Kommissionen

(Sag T-601/11 R)

»Særlige rettergangsformer – statsstøtte – dansk lov, der indfører lavere afgifter for udbydere af onlinehasardspil – afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked – begæring om udsættelse af gennemførelsen – ingen uopsættelighed – interesseafvejning«

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – foreløbige forholdsregler – betingelser – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – kumulativ karakter – interesseafvejning – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 16-18)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – skade, som kan ramme en erhvervssektor generelt – søgsmål ikke anlagt af en offentligretlig enhed, men af private – forpligtelse til at hævde, at der er lidt et personligt tab (art. 278 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 25-27)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – økonomisk tab (art. 278 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 28, 29, 36, 37, 43 og 44)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – afvejning af samtlige interesser i sagen – begreb (art. 278 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 47)

5. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – alvorlig og uoprettelig skade – økonomisk tab – skade, som senere kan afhjælpes ved erstatning eller ved et erstatningssøgsmål – skade, der ikke anses for uoprettelig (art. 268 TEUF, 278 TEUF og 340 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis point 48)

Angående

Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse K(2011) 6499 endelig af 20. september 2011 om foranstaltning nr. C 35/2010 (ex N 302/2010), som Kongeriget Danmark påtænkte at gennemføre i form af afgifter af onlinespil i henhold til den danske lov om afgifter af spil.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. januar 2012 – Henkel og Henkel Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-607/11 R)

»Særlige rettergangsformer – konkurrence – afgørelse fra Kommissionen, hvorved der gives afslag på udlevering af dokumenter til en national konkurrencemyndighed – begæring om foreløbige forholdsregler – manglende søgsmålsinteresse – tilsidesættelse af formforskrifter – de begærede foranstaltninger ej af foreløbig karakter – afvisning«

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 13-15)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – den begærende parts interesse i at opnå udsættelse – påstand om udsættelse af gennemførelsen af en negativ afgørelse fra Kommissionen, hvorved der gives afslag på udlevering af dokumenter til en national konkurrencemyndighed – udsættelse, der ikke kan ændre sagsøgerens situation – ikke omfattet (art. 278 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 19 og 21)

3. Særlige rettergangsformer – foreløbige forholdsregler – betingelser – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – forholdsregler, som ikke foregriber afgørelsen vedrørende sagens realitet – begæring om aktindsigt i dokumenter afslået ved en beslutning, som allerede er genstand for et annullationssøgsmål – betingelse ikke opfyldt – afvisning af begæring om foreløbige forholdsregler (art. 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 23 og 24)

Angående

Begæring om foreløbige forholdsregler vedrørende Kommissionens afgørelse af 30. september 2011 (sag COMP/39.579 – Hvidvaskemidler – og sag 09/0007F) om afslag på den franske konkurrencemyndigheds anmodning om udlevering af visse dokumenter fremlagt under sag COMP/39.579 i forbindelse med sag 09/0007 F vedrørende vaskemiddelsektoren i Frankrig.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
27

Sagsøgerne har i deres bemærkninger til Kommissionens påstand om, at det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen, således som bemærkningerne er formuleret i deres skrivelse af 4. maj 2012, for det første gjort gældende, at sagen er rettet mod Kommissionens stiltiende afslag, som de tidsfæster til den 22. april 2011 på grundlag af deres korrespondance med Kommissionen mellem den 14. og den 18. april 2011. De har for det andet bestridt, at de fik underretning om den anden udtrykkelige afgørelse den 8. februar 2012. Denne underretning var nemlig kun adresseret til en enkelt af dem. For det tredje har de i realiteten anerkendt, at de ikke længere har interesse i at få aktindsigt i de dokumenter, som de havde ønsket, og at Kommissionen havde meddelt dem afslag herpå i den anden udtrykkelige afgørelse. Sagsøgerne har for det fjerde gjort gældende, at Kommissionen med urette anførte, at fristen for anlæggelse af et annullationssøgsmål mod den anden udtrykkelige afgørelse var udløbet. De havde under alle omstændigheder efter vedtagelsen af denne sidste afgørelse ret til at ændre påstandene og de retlige anbringender i stævningen i denne sag. Sagsøgerne har imidlertid bekræftet, at de anerkender, at de ikke længere har en praktisk interesse i at opnå en dom, og at de dermed ikke længere har søgsmålsinteresse i denne sag.
For det første påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 27. maj 2011, for det andet påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning, og for det tredje påstand om, at samme institution tilpligtes at offentliggøre en meddelelse.
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 17. oktober 2012 – Régie Networks og NRJ Global mod Kommissionen

(Sag T-340/11)

»Erstatningssøgsmål – statsstøtte – forældelse – erstatningsberettiget tab – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet – åbenbar manglende kompetence«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 25, 30 og 50)

2. Erstatningssøgsmål – forældelsesfrist – begyndelsestidspunkt – ansvar for en individuel retsakt – tidspunkt, hvor retsaktens skadevirkninger indtræder – tidspunktet for kendskab til at den adfærd, der lægges til last, er ulovlig – ikke relevant – sammenhængen mellem erstatningssøgsmålet og annullationssøgsmålet (art. 263 TEUF og 340, stk. 2, TEUF; statutten for Domstolen, art. 46 og art. 53, stk. 1)

3. Erstatningssøgsmål – formål – påstand om erstatning af de omkostninger, der er pådraget i sager for nationale domstole – Rettens manglende kompetence – afvisning (Domstolens procesreglement, art. 104, stk. 5) (jf. præmis 44 og 45)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – skade – erstatningsberettigende tab – omkostninger afholdt i forbindelse med retssagen – ikke omfattet (art. 340, stk.2, TEUF) (jf. præmis 48 og 49)

Angående

Erstatningssøgsmål, som er anlagt på grundlag af artikel 340 TEUF, med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt dels som følge af Kommissionens ulovlige beslutning af 10. november 1997 om statsstøtte N 679/97, dels som følge af en påstået tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, der skyldes Kommissionens undladelse af at afhjælpe de skadelige virkninger af denne beslutning.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Påstand om erstatning for tabet som følge af CFCU’s afgørelse af 5. april 2011 og enhver efterfølgende afgørelse om ikke at tildele kontrakten »Enlargement of the European Turkish Business Centres Network to Sivas, Antakya, Batman and Van – Europe Aid/128621/D/SER/TR« til konsortiet Diadikasia business Consultants SA (GR) – Wyg International Ltd (UK) – Deleeuw International Ltd (TR) – Cyberpark (TR), på grund af påståede urigtige erklæringer.
Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 19. oktober 2011, hvorved det meddeltes, at der ville blive udstedt en debetnota for tilbagebetaling af et beløb på 97 106,72 EUR, svarende til det justerede beløb for kontrakt nr. 034984 (Mosaica), på baggrund af revisionskonklusioner, der bl.a. vedrører denne kontrakt, som er indgået inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum (2002-2006).
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 5. september 2012 – Farage mod Europa-Parlamentet og Buzek

(Sag T-564/11)

»Regler for institutionerne – afgørelse truffet af Parlamentets formand, hvorved et medlem af Europa-Parlamentet fratages ret til opholdsgodtgørelse i ti dage – afgørelse truffet af Parlamentets Udvalg for Retlige Anliggender om afvisning af medlemmets anmodning om at forsvare sin parlamentariske immunitet – åbenbart, at Retten ikke er kompetent – åbenbart afvisningsgrundlag«

1. Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – klage rettet mod det organ ved institutionen, som har kompetence til at træffe den anfægtede afgørelse – afvisning – klage skal rettes mod den institution, der er ophavsmand til afgørelsen (art. 263 TEUF) (jf. præmis 18)

2. Annullationssøgsmål – frister – ufravigelighed – Unionens retsinstansers prøvelse ex officio – stævningen indleveret for sent – præklusion (art. 263, stk. 6, TEUF) (jf. præmis 20-23)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – afgørelse vedrørende forsvaret af immunitet truffet af Parlamentet på anmodning af det berørte medlem – afgørelse, der ikke har bindende retsvirkninger i forhold til nationale domstole – afvisning af sagen (art. 263 TEUF) (jf. præmis 27 og 28)

Angående

Påstand om annullation af for det første afgørelse truffet den 2. marts 2010 af Europa-Parlamentet formand, hvorved sagsøgeren fortabte retten til opholdsgodtgørelse i ti dage, for det andet af afgørelse truffet den 24. marts 2010 af Europa-Parlamentets Præsidium, hvorved nævnte afgørelse fra Europa-Parlamentets formand blev stadfæstet, for det tredje af afgørelsen truffet af Parlamentets Udvalg for Retlige Anliggender, hvorved sagsøgerens anmodning om at forsvare sin immunitet blev afvist, og for det fjerde af en af Parlamentet truffet uspecificeret afgørelse.

Konklusion

1) Europa-Parlamentet frifindes.
8

Kommissionen afsluttede proceduren for så vidt angår kapitalandele erhvervet inden for Den Europæiske Union ved beslutning 2011/5/EF af 28. oktober 2009 om skattemæssig afskrivning af finansiel goodwill i forbindelse med erhvervelse af kapitalandele i udenlandske virksomheder – C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) – som Spanien har gennemført (EUT 2011 L 7, s. 48). I denne beslutning erklæredes den omtvistede ordning uforenelig med fællesmarkedet, idet den indebar en skattemæssig fordel i form af, at spanske selskaber måtte afskrive finansiel goodwill, der opstod i forbindelse med erhvervelse af kapitalandele i udenlandske virksomheder, når ordningen fandt anvendelse på erhvervelse af kapitalandele i virksomheder inden for Unionen. Kommissionen opretholdt proceduren for så vidt angår kapitalandele erhvervet uden for Unionen, idet de spanske myndigheder forpligtede sig til at fremkomme med nye oplysninger om hindringerne for grænseoverskridende fusioner uden for Unionen.
Påstand om annullation af den afgørelse, der angiveligt er indeholdt i Kommissionens afgørelse af 2. august 2011, der bekræfter konklusionerne i en revisionsrapport vedrørende de omkostningsregnskaber, som Technion – Israel Institute of Technology, har indberettet for så vidt angår fire kontrakter, der er indgået inden for rammerne af EU’s sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation (2002-2006), og som informerer om procedurens videre forløb.
Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og af Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran, for så vidt som en enhed benævnt »Morison Menon Chartered Accountant« er opført på listen over personer og enheder, hvis midler og økonomiske ressourcer indefryses.
20

Sagsøgeren har gjort gældende, at sagen kan antages til realitetsbehandling. Sagsøgeren har for det første anført, at da den beskyttelse, der gives den omhandlede BGB, ikke er klart præciseret i den anfægtede forordning, skal beskyttelsen anses for at omfatte de to elementer, der udgør den beskyttede betegnelse, herunder ordet »Edam«. De forretningsaktiviteter, som sagsøgerens medlemmer udøver, vil derved blive begrænset. For det andet medfører den anfægtede forordning en risiko for, at visse emballager, der er påført ordet »Edam«, og som anvendes sammen med billeder, der henleder tankerne på Kongeriget Nederlandene, kan anses for at være i strid med forordning nr. 510/2006. Sagsøgeren har for det tredje fremhævet, at de virksomheder, der opererer inden for mælkesektoren, ikke længere vil kunne sælge mælk, der er produceret i Tyskland, med henblik på at fremstille Edam Holland. Dette udgør en hindring for de økonomiske aktiviteter, som sagsøgerens medlemmer udøver. Sagsøgeren har for det fjerde påberåbt sig at have en egen interesse i sagens udfald, idet Kommissionen i det foreliggende tilfælde afslog sagsøgerens indsigelse. For det femte har sagsøgeren i sit svar på foranstaltningerne med henblik på sagens tilrettelæggelse gjort gældende, at sammenslutningen har søgsmålsinteresse, idet den anfægtede forordning indebærer, at sagsøgerens medlemmer risikerer at blive retsforfulgt for at anvende ordet »Edam«, og de producenter, der har ret til at anvende kvalitetsmærket for den omhandlede BGB, vil have en konkurrencemæssig fordel i forhold til sagsøgerens medlemmer.
20

Sagsøgeren har gjort gældende, at sagen kan antages til realitetsbehandling. Sagsøgeren har for det første anført, at da den beskyttelse, der gives den omhandlede BGB, ikke er klart præciseret i den anfægtede forordning, skal beskyttelsen anses for at omfatte de to elementer, der udgør den beskyttede betegnelse, herunder ordet »Gouda«. De forretningsaktiviteter, som sagsøgerens medlemmer udøver, vil derved blive begrænset. For det andet medfører den anfægtede forordning en risiko for, at visse emballager, der er påført ordet »Gouda«, og som anvendes sammen med billeder, der henleder tankerne på Kongeriget Nederlandene, kan anses for at være i strid med forordning nr. 510/2006. Sagsøgeren har for det tredje fremhævet, at de virksomheder, der opererer inden for mælkesektoren, ikke længere vil kunne sælge mælk, der er produceret i Tyskland, med henblik på at fremstille Gouda Holland. Dette udgør en hindring for de økonomiske aktiviteter, som sagsøgerens medlemmer udøver. Sagsøgeren har for det fjerde påberåbt sig at have en egen interesse i sagens udfald, idet Kommissionen i det foreliggende tilfælde afslog sagsøgerens indsigelse. For det femte har sagsøgeren i sit svar på foranstaltningerne med henblik på sagens tilrettelæggelse gjort gældende, at sammenslutningen har søgsmålsinteresse, idet den anfægtede forordning indebærer, at sagsøgerens medlemmer risikerer at blive retsforfulgt for at anvende ordet »Gouda«, og de producenter, der har ret til at anvende kvalitetsmærket for den omhandlede BGB, vil have en konkurrencemæssig fordel i forhold til sagsøgerens medlemmer.
10

EFTA-Tilsynsmyndigheden har i denne forbindelse for det første anført, at sagen bl.a. vedrører fortolkningen af Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1), Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, proklameret i Nice den 7. december 2000 (EFT C 364, s. 1), og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der blev undertegnet i Rom den 4. november 1950 (herefter »EMRK«). For det andet har den anført, at kontrollen med konkurrencebegrænsende adfærd henhører under et af EØS-aftalens anvendelsesområder, idet ordlyden af EØS-aftalens artikel 53 og 54 i det væsentlige svarer til ordlyden af artikel 101 TEUF og 102 TEUF, og idet EØS-aftalens artikel 55 pålægger EFTA-Tilsynsmyndigheden den opgave at undersøge konkurrencebegrænsende adfærd på samme måde som den undersøgelse, der foretages af Kommissionen inden for Unionen. Kapitel II i protokol 4 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en Tilsynsmyndighed og en Domstol svarer endvidere i det væsentlige til forordning nr. 1/2003. Myndigheden har tilføjet, at det fremgår af EFTA-Domstolens praksis, at bestemmelserne i EØS-aftalen skal fortolkes i lyset af de grundlæggende rettigheder, som EMRK og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis giver væsentlige fortolkningsbidrag til.