ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet Kravet om lukning eller tilbagebetaling af den støtte, der er modtaget i henhold til den anfægtede afgørelse, for miner, der, selv om de ikke var konkurrencedygtige i 2011, kan være blevet konkurrencedygtige i 2018, står ikke i rimeligt forhold til de mål, som forfølges med den anfægtede afgørelse. De bestemmelser, som anfægtes under dette søgsmål, går således ud over, hvad der er nødvendigt med henblik på at sikre beskyttelsen af miljøet, for så vidt som de ikke resulterer i en reduktion af den procentdel af energi, som fremstilles af kul. De anfægtede bestemmelser er heller ikke forholdsmæssige med henblik på at virkeliggøre målene om konkurrencedygtighed i kulindustrien, eftersom de (i) kan resultere i lukning i 2018 af miner, som er konkurrencedygtige på dette tidspunkt, men som i medfør af den anfægtede afgørelse har måttet forpligte sig til at lukke, fordi de i 2011 ikke kunne fortsætte uden den støtte, som bevilges i medfør af samme afgørelse, og (ii) ikke fremmer bevarelsen af konkurrencedygtige miner fra et miljømæssigt og sikkerhedsmæssigt synspunkt.
—

Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011 om ændring af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire og Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
2)

Det andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, idet — det anføres mod sagsøgeren, at denne nægter at underlægge sig den demokratisk valgte præsident, A. Ouattara, selvom sagsøgeren som militærperson ikke kan unddrage sig pligten til at adlyde sit lands forfatningsmæssige autoriteter, som har proklameret L. Gbagbo som valgt præsident, og idet — det anføres mod sagsøgeren, at denne skulle være ansvarlig for alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne og humanitær folkeret, selvom sagsøgeren ikke er blevet anklaget for den Internationale Straffedomstol, hvis kompetence anerkendes af Republikken Côte d’Ivoire.
—

ingen sagsakter gjorde det muligt for Personaleretten at antage, at appellanten havde udvist mangel på omhu ved ikke at holde øje med sin post under juleferien, en periode, hvor postbudet indfandt sig på hendes bopæl for at overbringe hende det anbefalede brev fra Parlamentet med svar på hendes klage.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 120/16

Sag anlagt den 23. februar 2011 — Mizuno mod KHIM — Golfino (G)

(Sag T-101/11)

2011/C 120/37

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Mizuno Corp. (Osaka, Japan) (ved advokaterne T. Raab og H. Lauf)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Golfino AG (Glinde, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 15. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 821/2010-1) annulleres i sin helhed.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Mizuno Corp.

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, som indeholder bogstavet »G« med flere symboler, for varer i klasse 25

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Golfino AG

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Et figurmærke, der indeholder bogstavet »G« og et plussymbol, for varer og tjenesteydelser i klasse 18, 25 og 35.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet.

Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og afslag på ansøgningen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og subsidiært af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
5)

Femte anbringende, der er fremsat subsidiært, vedrører Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 268 og 340 TEUF. — Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at der foreligger en uberettiget berigelse for Kommissionen ved, at denne sidstnævnte kunne drage fordel af de endelige resultater af projekterne DICOEMS og COCOON uden fuldt ud at have afholdt de udgifter, der påhvilede den. — Sagsøgeren har for det andet nedlagt påstand om erstatning som følge af Kommissionens ulovlige adfærd, der består i at have ladet en skrivelse med et ærekrænkende indhold, som væsentlig skadede sagsøgerens gode omdømme, cirkulere.
—

Under alle omstændigheder ophæves den appellerede dom, for så vidt som førsteinstansen, a) fastslog, at flere af de påstande (herefter »påstandene i sagen«), som han havde nedlagt for førsteinstansen i denne sag (herefter »dommen i første instans«), ikke kunne antages til realitetsbehandling, b) forkastede andre påstande i sagen med henvisning til, at de var snævert forbundet med dem, der ikke kunne antages til realitetsbehandling, c), pålagde ham at bære sine egne sagsomkostninger i første instans (herefter »sagens omkostninger«).
1)

Det første anbringende vedrører den omstændighed, at en oprindelig undersøgelse indledt i henhold til grundforordningens artikel 5 (2) ikke kan være rettet mod et enkelt selskab, men skal rettes mod et eller flere lande og samtlige producenter, der befinder sig der. I den henseende gør sagsøgeren følgende gældende: — Den anfægtede forordning er i strid med grundforordningens artikel 5 og herunder særligt dennes stk. 9, sammenholdt med denne forordnings artikel 17 og fortolket i overensstemmelse med WTO-retten, idet denne artikel ikke giver mulighed for at indlede en ny antidumpingprocedure mod ét enkelt selskab. — Den anfægtede forordning krænker grundforordningens artikel 9, stk. 4-6, fortolket i overensstemmelse med WTO-retten, idet denne artikel ikke giver mulighed for at pålægge ét enkelt selskab antidumpingtold, men fordrer at tolden pålægges samtlige selskaber, der befinder sig i et eller flere lande. — Den anfægtede forordning krænker grundforordningens artikel 9, stk. 3, i henhold til hvilken en toldsats på nul for et selskab, der er omfattet af en antidumpingprocedure, kun kan genoptages i forbindelse med en genoptagelse af en undersøgelse i henhold til forordningens artikel 11, stk. 3. Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen de facto har genoptaget en undersøgelse af sagsøgerens toldsats på nul under tilsidesættelse af grundforordningens artikel 9, stk. 3, fortolket i overensstemmelse med en rapport fra WTO’s appelinstans.
8)

Ottende anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til en retfærdig rettergang og som følge heraf har tilsidesat artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, idet: — sagsøgeren ikke fik mulighed for at føre vidner eller stille spørgsmål til Kommissionens vidner, — sagsøgeren ikke fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger ved beregningen af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren, — bøden blev pålagt efter en mundtlig høring, som ikke var offentlig, og som beslutningstageren ikke deltog i, og — den anfægtede afgørelse blev vedtaget af et administrativt organ, og ingen domstol har kompetence til at efterprøve alle aspekter ved beslutningen.
1)

Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, retten til forsvar og retten til en retfærdig rettergang, for så vidt som sagsøgeren har handlet i god tro og ikke selv har udarbejdet forfalskninger og afgivet falske erklæringer, der er foretaget af en af sagsøgerens ansatte, og for så vidt som Revisionsretten i stedet for at opsige kontrakten havde kunnet anmode om, at den pågældende befuldmægtigede blev udskiftet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 120/15

Sag anlagt den 18. februar 2011 — Rovi Pharmaceuticals mod KHIM — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals)

(Sag T-97/11)

2011/C 120/35

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Rovi Pharmaceuticals GmbH (Schlüchtern, Tyskland) (ved advokat M. Berghofer)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA (Madrid, Spanien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 7. december 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 500/2010-2) annulleres.

— Indsigelse nr. 1368580 forkastes i sin helhed med tillæg af sagens omkostninger.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at registrere EF-varemærkeansøgning nr. 6475107.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Rovi Pharmaceuticals GmbH

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ROVI Pharmaceuticals« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 44 — (EF-varemærkeansøgning nr. 6475107)

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA

De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 24810 af figurmærket »ROVI« for varer i klasse 3 og 5; EF-varemærkeregistrering nr. 4953915 af figurmærket »ROVICM Rovi Contract Manufacturing« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 42 og 44, den spanske varemærkeregistrering nr. 2509464 af ordmærket »ROVIFARMA« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 39 og 44,den spanske varemærkeregistrering nr. 1324942 af ordmærket »ROVI« for varer i klasse 3; den spanske varemærkeregistrering nr. 283403 af ordmærket »ROVI« for varer i klasse 1 og 5; den spanske varemærkeregistrering nr. 137853 af figurmærket »ROVI« for varer i klasse 3

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1 litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret: (i) urigtigt antog, at der var risiko for forveksling, fordi det fejlagtigt vurderede, at de individuelle faktorer var relevante for helhedsvurderingen og (ii) undlod at foretage helhedsvurderingen af de omhandlede varemærker.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 113/19

Sag anlagt den 15. februar 2011 — Stichting Corporate Europe Observatory mod Kommissionen

(Sag T-93/11)

2011/C 113/37

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Nederlandene) (ved solicitor S. Crosby og advokat S. Santoro)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 6. december 2010 i sagen GESTDEM 2009/2508 er i strid med forordning nr. 1049/2001 (1), og den annulleres som følge heraf.

— Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87 i Rettens procesreglement at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 6. december 2010 i sagen GESTDEM 2009/2508, der i henhold til forordning nr. 1049/2001 gav afslag på fuld aktindsigt i flere dokumenter vedrørende handelsmæssige forhandlinger mellem EU og Indien.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort et anbringende gældende vedrørende urigtig anvendelse af artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning nr. 1049/2001, idet undtagelsen om internationale forbindelser ikke kan finde anvendelse i den foreliggende sag, henset til at alle de dokumenter, der er søgt om aktindsigt i, er offentligt domæne.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
2)

Det andet anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at konkludere, at overtrædelsen udstrakte sig til at omfatte LCD-skærme til TV-tjenester. Sagsøgeren har gjort gældende, at på grund af de særlige karakteristika for LCD-skærme til TV-tjenester, den overfladiske og sporadiske karakter af diskussionerne vedrørende sådanne skærme samt den omstændighed, at Kommissionen i sin afgørelse så bort fra andre og mere detaljerede bilaterale diskussioner vedrørende LDC-skærme til TV-tjenester, der involverer tredjemænd, burde adfærden vedrørende LCD-skærme til TV-tjenester have været analyseret og vurderet adskilt fra adfærden vedrørende LCD-skærme til IT-applikationer. I lyset af disse forhold gør sagsøgeren især gældende, at Kommissionens konklusion om, at overtrædelsen omfattede LCD-skærme til TV-tjenester, er behæftet med en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet samt af princippet om grundlæggende processuelle krav, og at afgørelsen derfor må annulleres, eller at Kommissionen, i det mindste, burde have vurderet alvorligheden og varigheden af enhver overtrædelse, der var opstået ved adfærden i forbindelse med LCD-skærme til TV-tjenester, adskilt fra overtrædelsen vedrørende LCD-skærme til IT-applikationer med henblik på at beregne bøden.
—

Afgørelse truffet den 2. november 2010 af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for så vidt som det deri blev pålagt Antrax It srl at betale de omkostninger, som The Heating Company BVBA havde afholdt i forbindelse med sagen for Harmoniseringskontoret.
5)

Ved det femte anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet Kommissionen ikke har givet sagsøgeren aktindsigt i de begærede dokumenter vedrørende efterlevelseskontrollen og handlingsplanerne for gennemførelsen. Udbredelse af de begærede dokumenter ville ikke være til skade for beskyttelsen af formålet med inspektionerne som omhandlet i artikel 4, stk. 2, eller forhindre en korrekt gennemførelse af procedurerne for åbning af en traktatbrudssag i henhold til artikel 258 TEUF. Den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ved ikke at give delvis aktindsigt i de begærede dokumenter.
1)

Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet begrundelserne for at sagsøgeren er blevet opført på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, er stereotype og ikke nævner noget konkret faktisk element, som kunne muliggøre en vurdering af relevansen af denne opførelse.
1)

Første anbringende, hvorefter Kommissionen bevidst har undladt at anvende Domstolens bindende retspraksis og ikke har foretaget en uvildig undersøgelse af grundlaget for sagsøgernes optagelse eller har krævet nogen begrundelse for denne optagelse.
2)

Det andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, idet sagsøgeren som en del af forvaltningen ikke under hensyntagen til dennes funktioner er berettiget til at underlægge sig en bestemt præsidents autoritet, men skal udøve sine funktioner inden for kontinuiteten i den forvaltning, som sagsøgeren er en del af.
1)

Det første anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for sagsøgeren med den begrundelse, at han lægger hindringer i vejen for fredsprocessen og den nationale forsoning i Côte d’Ivoire og nægter at anerkende udfaldet af præsidentvalget, bygger på den omstændighed, at sagsøgte fejlagtigt anser A. Ouattara for at være blevet valgt som præsident af Republikken Côte d’Ivoire, selvom L. Gbagbo er blevet proklameret valgt som præsident af Forfatningsrådet.
4)

Fjerde søgsmålsgrund vedrører en tilsidesættelse af retten til forsvar, for så vidt som sagsøgeren ikke har kunnet få kendskab til de omstændigheder, der lægges ham til last, og han derfor ikke har haft lejlighed til at gøre sine synspunkter effektivt gældende i den forbindelse.
2)

Andet anbringende om, at Kommissionen med urette afviste at tildele LG Display bødefritagelse for 2005 og således tilsidesatte samarbejdsmeddelelsen fra 2002. I den forbindelse har sagsøgeren gjort følgende gældende: — For det første, at LG Display’s adgang til sagsakterne blev alvorligt hindret på grund af processuelle utilstrækkeligheder. — For det andet, at LG Display opfyldte betingelserne for delvis bødefritagelse i medfør af den gældende samarbejdsmeddelelse for 2002. — For det tredje, at Kommissionen afvisning af LG Display’s anmodning ikke er begrundet og baserer sig på flere retlige og faktuelle fejl.
2)

Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet Kommissionen udelukkende henviste til generelle betragtninger i dens revisionsrapport af 16. marts 2009 uden at angive grundene til, at den ikke tog hensyn til den dokumentation, som sagsøgeren havde fremlagt som bevis for, at de af sagsøgeren anmeldte omkostninger, er støtteberettigede.
1)

Første anbringende vedrører tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder og særlig retten til forsvar, idet afgørelse 2011/72/FUSP pålægger sanktioner og påfører sagsøgeren betydelig skade, uden at denne forudgående er blevet hørt, og uden at denne har haft mulighed for efterfølgende at gøre sit synspunkt gældende.
—

Den anfægtede beslutning tilsidesætter argumenterne vedrørende den funktionelle ækvivalens af foranstaltningen, idet den ikke anerkender, at grænseoverskridende fusioner indenfor EU i praksis forekommer umulige. Efter Kommissionens opfattelse fjernede den efterfølgende vedtagelse af EU-direktiver på området, som alle stammer fra efter ikrafttrædelsen af den foreliggende foranstaltning, enhver forhindring eller barriere, som kunne have forekommet. Sagsøgeren er i den forbindelse af den opfattelse, at hvis man kunne tilslutte sig Kommissionens synspunkt, og EU-direktiverne effektivt havde fjernet forhindringerne for de grænseoverskridende fusioner, hvilket ikke er tilfældet, står vi under alle omstændigheder over for et tilfælde af eksisterende støtte. Kontrolproceduren for den eksisterende støtte er væsentligt anderledes i forhold til opfølgningen i denne sag, i og med at der i den foreliggende sag er sket en væsentlig procedurefejl.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 139/25

Sag anlagt den 10. marts 2011 — Magnesitas de Rubián m.fl. mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-158/11)

2011/C 139/48

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Spanien), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Spanien), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athen, Grækenland) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez-Lage Sobredo)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

Formålet med den foreliggende sag er at opnå annullation af den individuelle afgørelse, der er indeholdt i artikel 13, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om industrielle emissioner (EUT L 334, s. 17) for så vidt denne skaber en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde konklusionerne om den bedste tilgængelige teknik, der er indeholdt i punkt 3.5 i »referencedokument om bedste tilgængelige teknikker inden for cement-, kalk- og magnesiumoxidindustrierne« (EUT C 166, s. 5) i betingelserne for de tilladelser, som de kompetente myndigheder udsteder til anlæg til fremstilling af magnesiumoxid, der i henhold til det nævnte direktiv skal have en tilladelse.

Sagsøgerne har for Retten nedlagt følgende påstande:

— Principalt annulleres den anfægtede afgørelse

— Subsidiært og for det tilfælde, at Retten ikke annullerer den omhandlede afgørelse i relation til referencedokumentets punkt 3.5 i sin helhed, annulleres afgørelsen under alle omstændigheder i relation til punkt 3.5.5.4 i samme referencedokument, herunder især de i tabel 3.11 fastsatte emissionslofter

— I alle tilfælde tilpligtes Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremsat fire anbringender.

1) Det første anbringende vedrører Europa-Kommissionens manglende kompetence. Det gøres i den sammenhæng gældende, at Den Europæiske Union savnede kompetence til at inkludere fremstilling af magnesiumoxid i referencedokumentet.

2) Det andet anbringende vedrører væsentlige formelle mangler, mere konkret: — Manglende meddelelse til sagsøgerne om åbningen af proceduren for udarbejdelse af referencedokumentet og deres sene deltagelse heri. — Fraværet i referencedokumentet af de »split views«, som sagsøgerne havde fremlagt. — Manglende overholdelse af den fastsatte frist for analysen af det endelige udkast til referencedokument.

3) Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 1 i direktiv 2008/1/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening. Det gøres i den henseende gældende, at referencedokumentet tilsidesætter formålet i nævnte direktivs artikel 1 om generelt at beskytte miljøet, idet formålet ligeledes tilsidesættes af konklusionerne i dette dokuments punkt 3.5, som gøres bindende af den anfægtede afgørelse.
—

Kommissionens afgørelse K(2010) 7555 af 4. november 2010 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres for så vidt angår den del, som på grund af »Svagheder i LPIS-GIS, udførelse af kontroller på stedet og beregning af sanktioner« pålægger finansielle korrektioner på diverse foranstaltninger, idet et beløb på 40 690 655,11 EUR vedrørende udgifter, som sagsøgeren har anmeldt for regnskabsårene 2005, 2006 og 2007, udelukkes fra EU-finansiering.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 139/26

Sag anlagt den 15. marts 2011 — High Tech mod KHIM — Vitra Collections (formen på en stol)

(Sag T-161/11)

2011/C 139/50

Stævningen er affattet på italiensk

Parter

Sagsøger: High Tech Srl (Milano, Italien) (ved advokaterne G. Floridia og R. Floridia)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Vitra Collections AG

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres og EF-varemærke nr. 2.298.420 erklæres ugyldigt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Det tredimensionelle figurmærke »Alu chair« (EF-varemærke nr. 2 298 420) for varer i klasse 20

Indehaver af EF-varemærket: Vitra Collections, AG

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: High Tech Srl

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. iii), i forordning nr. 207/2009. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at varemærket er ugyldigt, idet registreringen har til formål at udelukke ansøgeren fra markedet for design, der er offentligt tilgængeligt, og der foreligger derfor en registrering i ond tro.

Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. iii), og artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
1)

Det første anbringende er, at Personaleretten har tilsidesat begreberne tjenestens interesse og stillingens interesse samt artikel 2 og artikel 47 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union og begrundelsespligten, når Personaleretten i den anfægtede doms præmis 62 fandt, at »før et agentur afskediger en ansat med en kontrakt på ubestemt tid med den begrundelse, at de opgaver, som den ansatte varetog, er blevet afskaffet eller overført til en anden enhed, er det pågældende agentur forpligtet til at undersøge, om den ansatte kan overføres til en anden eksisterende stilling eller til en stilling, som i en nær fremtid oprettes efterfølgende bl.a. som følge af tildeling af nye kompetencer til det pågældende agentur«.