Det følger heraf, at den omstændighed, at en ansøger allerede er i besiddelse af de dokumenter, der er omfattet af hans begæring om aktindsigt, og at sidstnævntes formål således ikke var at gøre det muligt for ham at få kendskab til deres indhold, men snarere at udbrede dem til tredjemænd, ikke er afgørende, så meget desto mere som de grunde, der begrunder ansøgerens afgørelse om at indgive en sådan begæring, er irrelevant, idet forordning nr. 1049/2001 hverken fastsætter, at den berørte skal begrunde sin begæring om aktindsigt, eller at begrundelsen for en sådan begæring kan spille en rolle med hensyn til spørgsmålet, om den skal tages til følge eller afslås. Den institution, der skal behandle en sådan begæring om aktindsigt, kan således ikke støtte sig på den omstændighed alene, at den, der begærer aktindsigt, allerede er eller skulle være i besiddelse af de dokumenter, der begæres aktindsigt i, men på et andet grundlag, for at give afslag på at undersøge begæringen om aktindsigt på grundlag af forordning nr. 1049/2001.

Forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter har til formål at gøre institutionernes dokumenter tilgængelige for offentligheden og de dokumenter, der er blevet udleveret i medfør af den nævnte forordning, udbredes til offentligheden. I denne henseende forhindrer en afgørelse om afslag på aktindsigt på grundlag af den nævnte forordning, at de dokumenter, der er omfattet af begæringen om aktindsigt, kan betragtes som offentlige.

Anerkendelsen af en generel formodning, ifølge hvilken udbredelsen af dokumenter af en vis art i princippet er til skade for beskyttelsen af de interesser, der er oplistet i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, gør det muligt for den pågældende institution at behandle en overordnet begæring og besvare denne på tilsvarende vis.

Hvad angår en begæring om aktindsigt i sagsnoter, som er blevet forberedt af undersøgere, der skal behandle sagsakterne i en undersøgelse inden for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), og som indeholder disses ræsonnement og analyse med hensyn til, hvordan undersøgelsen skred frem, og i hvilken retning den gik i både indholdsmæssige og administrative spørgsmål, kan det ikke foreholdes Kommissionen, at den har givet afslag på aktindsigt i sådanne dokumenter, idet den har støttet sig på artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 1049/2001om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.

En offentlig adgang til sådanne dokumenter er nemlig særligt skadelig for Kommissionens og navnlig OLAF’s evne til at udføre sin opgave med at bekæmpe svig i offentlighedens interesse. Udbredelsen af de pågældende dokumenter ville skade Kommissionens og OLAF’s beslutningsproces betydeligt, da den ville bringe den fuldstændige uafhængighed af OLAF’s fremtidige undersøgelser og deres formål alvorligt i fare ved at afsløre OLAF’s strategi og arbejdsmetoder, begrænse sidstnævntes mulighed for fra sine samarbejdspartnere at modtage uafhængige bedømmelser og at konsultere Kommissionens tjenestegrene vedrørende meget følsomme emner. En udbredelse ville ligeledes afskrække private fra at fremsende oplysninger vedrørende eventuel svig og således fratage OLAF og Kommissionen oplysninger, der er nyttige for at indlede undersøgelser med henblik på beskyttelse af EU’s finansielle interesser. Denne konklusion gælder så meget desto mere, som undtagelserne fra retten til aktindsigt, der bl.a. findes i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001, når de omhandlede dokumenter henhører under et særligt område af EU-retten, ikke kan fortolkes, uden at der tages hensyn til særlige regler om aktindsigt i disse dokumenter.

I denne henseende følger det, henset til den særlige fortrolighed, som de dokumenter, der er forbundet med en undersøgelse fra OLAF nyder i henhold til forordning nr. 1073/1999 om undersøgelser, der foretages af OLAF, heraf – for så vidt angår OLAF’s interne undersøgelsesprocedurer i henhold til denne forordning – at en generel formodning om, at der ikke skal gives aktindsigt i de dokumenter, som er knyttet til undersøgelsen, og særligt ikke i de dokumenter, der indeholder meningstilkendegivelser til internt brug inden for rammerne af OLAF’s drøftelser og indledende konsultationer, bl.a. kan følge af denne forordnings bestemmelser. Denne formodning, som er begrundet for at undgå enhver risiko for alvorlig skade for beslutningsprocessen som omhandlet i artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 1049/2001, gælder uafhængigt af spørgsmålet om, hvorvidt begæringen om aktindsigt vedrører en undersøgelsesprocedure, som allerede er afsluttet, eller en procedure, som er verserende.

(jf. præmis 151, 153, 154, 157, 160, 162 og 169)