Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Praejudicielle spoergsmaal ° Domstolens kompetence ° graenser ° aabenbart irrelevant spoergsmaal

(EF-traktaten, art. 177)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser ° tv-radiospredningsvirksomhed ° direktiv 89/552 ° medlemsstaternes adgang til at forhoeje den del af sendetiden, der udgoeres af reklamer ° betingelser for udoevelsen ° udsendelse af direkte tilbud til seerne eller andre reklameformer af laengere varighed end saedvanligt for reklameindslag

[Raadets direktiv 89/552, art. 1, litra b), og art. 18]

3. Fri udveksling af tjenesteydelser ° tv-radiospredningsvirksomhed ° direktiv 89/552 ° sponsorerede udsendelser ° angivelse af sponsorens navn eller logo paa andre tidspunkter end ved programmets begyndelse eller slutning ° tilladt

[Raadets direktiv 89/552, art. 17, stk. 1, litra d)]

Sammendrag

1. Inden for rammerne af samarbejdsproceduren mellem Domstolen og medlemsstaternes domstole er den nationale ret, der er den eneste, der har direkte kendskab til sagens omstaendigheder, bedst i stand til at vurdere noedvendigheden af en praejudiciel afgoerelse som forudsaetning for at afsige dom.

Naar de af den nationale ret forelagte spoergsmaal vedroerer fortolkningen af en bestemmelse i faellesskabsretten, er Domstolen derfor i princippet forpligtet til at traeffe afgoerelse herom. Domstolen kan derimod ikke traeffe afgoerelse om et praejudicielt spoergsmaal, saerlig naar den fortolkning af faellesskabsretten eller den efterproevelse af en faellesskabsregels gyldighed, som den nationale ret har anmodet om, aabenbart savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand.

2. Direktiv 89/552 om udoevelse af tv-radiospredningsvirksomhed, saerlig direktivets artikel 1, litra b), og artikel 18, skal fortolkes saaledes, at udtrykket "saadanne reklameformer som direkte tilbud til seerne" i direktivets artikel 18 i faellesskabsbestemmelsernes forstand, for saa vidt angaar muligheden for at forhoeje den procentsats, reklameudsendelser hoejst maa udgoere af den daglige sendetid, til 20%, har karakter af et eksempel, saaledes at det ogsaa kan omfatte andre former for reklame som produktpraesentation mv. ("telepromotions"), der i lighed med "direkte tilbud til seerne", paa grund af deres form kraever en laengere varighed end reklameindslag.

Grunden til, at man i faellesskabsbestemmelserne har givet mulighed for en forhoejelse af den tilladte sendetid for direkte tilbud til seerne, er, at denne reklameform kraever laengere sendetid end saedvanlige reklameindslag, og ikke, at der er tale om en praesentation af produkter, der direkte kan bestilles pr. telefon, ved brev eller elektronisk, saaledes at de skal leveres paa seernes adresse, da bestillingen af produkterne er en helt anden disposition end den tv-praesentation, der reguleres i direktivet. Det maa derfor antages, at andre former for reklame, der ogsaa kraever laengere sendetid end saedvanlige reklameindslag, kan vaere omfattet af den adgang til at forhoeje sendetiden, som udtrykkeligt, men ikke udelukkende er hjemlet for direkte tilbud til seerne. Det tilkommer dog den enkelte medlemsstat, saafremt den oensker at goere brug af muligheden for i henhold til artikel 18 at forhoeje den del af den daglige sendetid, der maa benyttes til reklamer, til 20% ° for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under dens myndighed ° at bestemme, om en saadan forhoejelse skal gaelde for reklameformer, som ikke er saedvanlige reklameindslag, men heller ikke direkte tilbud til seerne. Saadanne regler skal vaere forenelige med traktatens bestemmelser.

3. Bestemmelserne i direktiv 89/552 om udoevelse af tv-radiospredningsvirksomhed og saerlig i dets artikel 17, stk. 1, litra b), skal fortolkes saaledes, at de ° for saa vidt angaar sponsorerede udsendelser ° ikke indeholder et forbud mod at angive sponsorens navn og/eller logo paa andre tidspunkter end ved programmets begyndelse og/eller slutning. Medlemsstaterne kan dog i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, indfoere strengere bestemmelser paa omraadet, dog paa betingelse af, at disse bestemmelser ikke griber ind i de friheder, der er sikret ved traktaten, herunder saerlig retten til fri udveksling af tjenesteydelser og de frie varebevaegelser. Denne fortolkning har dog ingen indvirkning paa, at sponsorerede tv-programmer ikke maa tilskynde til koeb eller leje af sponsorens eller tredjemands produkter eller tjenesteydelser og isaer ikke maa indeholde saerlige reklamehenvisninger til disse produkter eller tjenesteydelser.