Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler – aftale EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer – anvendelsesområde – selvstændige grænsearbejdere – begreb – forskelle for så vidt angår begrebet selvstændige

[Aftalen EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer, bilag I, art. 12, stk. 1, og art. 13, stk. 1]

2. Internationale aftaler – aftale EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer – ligebehandling – fiskale fordele – statsborgere i en medlemsstat, som oppebærer deres samlede skattepligtige indkomst dér, men hvis bopæl er beliggende på det schweiziske område – en medlemsstats skattelovgivning, hvorefter disse statsborgere nægtes en skattefordel alene af den grund, at de har bopæl i Schweiz – ikke tilladt

[Aftalen EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer, art. 1, litra a), og bilag I, art. 9, stk. 2, art. 13, stk. 1, og art. 15, stk. 2]

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 33-40)

2. Artikel 1, litra a), i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer samt artikel 9, stk. 2, artikel 13, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, i bilag I til denne aftale skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter ægtefæller, som er statsborgere i denne stat, og som dér er indkomstskattepligtige af deres samlede skattepligtige indkomst, nægtes ret til sambeskatning under anvendelse af den såkaldte »splitting-metode«, som er fastsat i denne lovgivning, alene med den begrundelse, at deres bopæl er beliggende på Det Schweiziske Forbunds område.

En selvstændig grænsearbejder nyder nemlig samme skattemæssige fordele i værtsmedlemsstaten som selvstændige, der udøver deres virksomhed i dette land og er bosat dér.

Den skattepligtiges skatteevne, som afhænger af den pågældendes samlede indkomst og personlige og familiemæssige forhold, kan ganske vist nemmest bedømmes i bopælsstaten, hvor hovedparten af den pågældendes indtægter normalt vil være samlet, hvorfor situationen for hjemmehørende og ikke-hjemmehørende som udgangspunkt ikke er sammenlignelig.

Dette gælder imidlertid ikke i et tilfælde, hvor den ikke-hjemmehørende ikke oppebærer en indkomst af betydning i bopælsstaten og oppebærer den væsentligste del af sin skattepligtige indkomst ved virksomhed i en anden stat, således at bopælsstaten ikke kan indrømme ham de fordele, han vil opnå, såfremt der tages hensyn til hans personlige og familiemæssige forhold. I dette tilfælde befinder en ikke-hjemmehørende skattepligtig – arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende – som oppebærer hele eller næsten hele sin indkomst i den stat, hvor han udøver sin erhvervsmæssige virksomhed, sig objektivt i samme situation for så vidt angår indkomstskat som en hjemmehørende i den pågældende stat, der dér udøver en sammenlignelig virksomhed. Disse to kategorier af skattepligtige befinder sig bl.a. i en sammenlignelig situation for så vidt angår hensyntagen til de personlige og familiemæssige forhold. En sådan hensyntagen er nemlig ikke mulig i bopælsstaten for grænsearbejdere, når de ikke oppebærer nogen indkomst dér.

(jf. præmis 43, 46, 47 og 52 samt domskonkl.)