Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – spørgsmål, som er klart uden relevans, og hypotetiske spørgsmål forelagt i en sammenhæng, der udelukker et hensigtsmæssigt svar – spørgsmål, der ikke har forbindelse med genstanden for tvisten i hovedsagen

(Art. 234 EF)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665 – forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre klageprocedurer – sag om foreløbige forholdsregler

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18; Rådets direktiv 89/665, som ændret ved direktiv 92/50, art. 1, stk. 1 og 3, og art. 2, stk. 1 og 6)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665 – forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre klageprocedurer – sag om foreløbige forholdsregler

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18; Rådets direktiv 89/665, som ændret ved direktiv 92/50)

4. EU-ret – rettigheder tillagt borgerne – en medlemsstats tilsidesættelse – pligt til at erstatte tab, som er forvoldt borgerne

Sammendrag

1. Domstolen kan ikke træffe afgørelse vedrørende et præjudicielt spørgsmål fra en national ret, når det klart fremgår, at den af den nationale ret ønskede fortolkning eller vurdering af en EU-bestemmelses gyldighed savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, når problemet er af hypotetisk karakter, eller når Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en brugbar besvarelse af de stillede spørgsmål.

(jf. præmis 43)

2. Artikel 1, stk. 1 og 3, og artikel 2, stk. 1 og 6, i direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 92/50, er ikke til hinder for en ordning, hvor den eneste procedure for opnåelse af en hurtig domstolsafgørelse er kendetegnet ved den omstændighed, at den er rettet mod en hurtig foreløbig forholdsregel, at der ikke finder nogen udveksling af synspunkter mellem advokater sted, at der som regel kun forekommer skriftlig bevisførelse, at de retlige bevisregler ikke finder anvendelse, og at dommen ikke fører til den endelige afgørelse af retsstillingen og ikke indgår i en proces, der fører til en endelig afgørelse.

Som det er præciseret i femte betragtning til direktiv 89/665, nødvendiggør den korte periode, som procedurerne for indgåelse af offentlige kontrakter strækker sig over, hastebehandling af overtrædelser af de EU-retlige bestemmelser.

I lyset af dette formål overlader direktiv 89/665 medlemsstaterne en skønsbeføjelse ved valget af de processuelle garantier, som de vil fastsætte, og de tilhørende formaliteter.

(jf. præmis 51, 57, 59 og 65 samt domskonkl. 1)

3. Direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 92/50, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en domstol, der skal træffe afgørelse om foreløbige forholdsregler, for at vedtage en midlertidig foranstaltning foretager en fortolkning af direktiv 2004/18 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som den domstol, der træffer afgørelse om realiteten, efterfølgende fastslår er fejlagtig.

For det første skal domstolen under en sag om foreløbige forholdsregler træffe afgørelse inden for rammerne af en hastesag, hvorunder såvel bevisindsamlingen som vurderingen af parternes anbringender nødvendigvis er mere summarisk end inden for rammerne af realitetsbehandlingen af sagen. For det andet er det i modsætning til den domstol, der realitetsbehandler sagen, ikke en opgave for den domstol, der træffer afgørelse om foreløbige forholdsregler, at tage endelig stilling til de anbringender, der er indgivet for den, men midlertidigt at beskytte de relevante interesser, i givet fald ved at afveje dem.

(jf. præmis 77 og 80 samt domskonkl. 2)

4. For så vidt angår statens ansvar for tab, som er forvoldt borgerne på grund af tilsidesættelser af EU-retten, der må tilregnes staten, har skadelidte borgere en ret til erstatning, såfremt den EU-retlige bestemmelse, der er tilsidesat, har til formål at tillægge dem rettigheder, at tilsidesættelsen af denne bestemmelse er tilstrækkeligt kvalificeret, og at der er en direkte årsagsforbindelse mellem denne tilsidesættelse og borgernes tab. I fravær af EU-retlige bestemmelser på området tilkommer det den enkelte medlemsstat i sit retssystem, når disse betingelser er opfyldt, at fastsætte de kriterier, hvorefter erstatning for tilsidesættelse af de EU-retlige udbudsbestemmelser skal fastsættes og vurderes, for så vidt som ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet er iagttaget.

(jf. præmis 92 og domskonkl. 3)