ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Frosinone (Italien) den 7. april 2011 — straffesag mod Patrick Conteh

(Sag C-169/11)

2011/C 173/16

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Frosinone

Part i straffesagen

Patrick Conteh

Præjudicielt spørgsmål

I lyset af princippet om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, skal artikel 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF (1) da fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat fastsætter bestemmelse om, at det manglende samarbejde i den administrative tilbagesendelsesprocedure fra en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold sanktioneres med frihedsberøvelse på grundlag af diverse bestemmelser i national ret om frihedsberøvelse med henblik på udsendelse, hvorved de garantier, der er fastsat i artikel 15 og 16 ikke bliver opfyldt, med henvisning til den manglende iagttagelse af en udsendelsesafgørelse fra den kompetente administrative myndighed som omhandlet i direktivets artikel 8, stk. 3?

(1) EUT L 348, s. 98.
1)

Finder direktiv 1999/70/EF (1) anvendelse for arbejdstagere, der beskæftiger sig med socialt arbejde, dvs. skal disse arbejdstagere i henhold til § 3, stk. 1, opfattes som personer, som [udelades] indgår i et ansættelsesforhold, etableret direkte mellem den pågældende og en arbejdsgiver, når tidspunktet for ansættelseskontraktens eller ansættelsesforholdets udløb er fastlagt ud fra objektive kriterier, såsom en bestemt dato, der i den foreliggende sag udgøres af tidspunktet for afslutning af projektet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/3

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 25. februar 2011 — Alfred Strigl mod Deutsches Patent- und Markenamt

(Sag C-90/11)

2011/C 173/05

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alfred Strigl

Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt

Præjudicielt spørgsmål

Finder registreringshindringen i artikel 3, stk. 1, litra b) og/eller litra c), i direktiv 2008/95/EF (1) også anvendelse på et ordmærke, der består af en sammenstilling af en beskrivende ordkombination og en ikke beskrivende bogstavrækkefølge, hvis bogstavrækkefølgen af kundekredsen opfattes som en forkortelse for de beskrivende ord, fordi den gengiver disses begyndelsesbogstaver, og varemærket som helhed dermed kan forstås som en kombination af gensidigt forklarende beskrivende angivelser og forkortelser?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (EUT L 299, s. 25).
a)

Procedurefejl ved manglende begrundelse i forbindelse med — formålsfortolkningen af Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 af 27. juni 2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (herefter »MDO-forordningen«) (1) for at identificere de af Rådet tilstræbte formål med beskyttelse af Fællesskabets skibsværfters interesser, som er i fare på grund af konkurrencebegrænsende praksis fra koreanske værfter, — forholdet (retskildernes rangorden) mellem Rådets MDO-forordning og Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 88 EF (2) og — anvendelsen af subsidiaritetsprincippet ved fastsættelsen af de regler, som bestemmer tidspunkterne for medlemsstaternes støtteanmeldelse til Kommissionen.
2)

Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål bekræftende: Kan en aftale om værneting, som er indgået, før tvisten er opstået, begrunde kompetencen for en ret, der er beliggende uden for anvendelsesområdet for forordning nr. 44/2001, når værnetingsaftalen vil føre til, at en kompetence, der hviler på artikel 18 og 19 i forordning nr. 44/2001, bortfalder?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/4

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 25. februar 2011 — Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH mod Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH; anden part i sagen: Deutsches Patent- und Markenamt

(Sag C-91/11)

2011/C 173/06

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH

Sagsøgt: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

Anden part i sagen: Deutsches Patent- und Markenamt

Præjudicielt spørgsmål

Finder registreringshindringen i artikel 3, stk. 1, litra b) og/eller litra c), direktiv 2008/95/EF (1) også anvendelse på et ordmærke, der består af en sammenstilling af en — isoleret betragtet — ikke beskrivende bogstavrækkefølge og en beskrivende ordkombination, hvis bogstavrækkefølgen af kundekredsen opfattes som en forkortelse for de beskrivende ord, fordi den gengiver disses begyndelsesbogstaver, og varemærket som helhed dermed kan forstås som en kombination af gensidigt forklarende beskrivende angivelser og forkortelser?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (EUT L 299, s. 25).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 1. april 2011 — Azienda Sanitaria Locale di Lecce mod Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce m.fl. — Università del Salento

(Sag C-159/11)

2011/C 173/12

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Azienda Sanitaria Locale di Lecce

Sagsøgt: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-Economica (Oice), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce og Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori (Cnappc)

Intervenient: Università del Salento

Præjudicielt spørgsmål

Er Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1), særligt artikel 1, stk. 2, litra a) og d), artikel 2, og artikel 28 samt bilag II, kategori nr. 8 og 12, til hinder for nationale bestemmelser, der tillader indgåelse af skriftlige aftaler mellem to ordregivende myndigheder vedrørende undersøgelse og vurdering af hospitalsbygningers sårbarhed over for jordskælv, som skal udføres i henhold til de nationale bestemmelser på området for bygningssikkerhed, især hvad angår strategiske bygninger, mod et vederlag, der ikke overstiger de afholdte udgifter til udførelse af tjenesteydelsen, hvor den udførende myndighed optræder i form af økonomisk aktør?

(1) EUT L 134, s. 114.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/7

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Oviedo (Spanien) den 5. april 2011 — Angel Lorenzo González Alonso mod Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

(Sag C-166/11)

2011/C 173/14

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Oviedo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Angel Lorenzo González Alonso

Sagsøgt: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, stk. 2, litra d), i Rådets direktiv 85/577/EØF (1) af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted fortolkes restriktivt i den forstand, at den ikke omfatter en aftale, der er indgået uden for fast forretningssted, hvorved der tilbydes en livsforsikring mod betaling af en månedlig præmie, der i forskelligt omfang investeres i porteføljer med fast afkast, porteføljer med variabelt afkast og finansielle investeringsprodukter fra det pågældende selskab?

(1) EFT L 372, s. 31.
b)

Såfremt det forudgående spørgsmål besvares bekræftende, spørges: Er den nationale ret forpligtet til at undlade at anvende (eller ikke at anvende) de nationale regler, som strider mod fællesskabsretten?
2)

Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende: Skal artikel 5, sammenholdt med bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur (2) samt sikkerhedscertificering under hensyn til artikel 8, stk. 2, sammenholdt med del II i bilag II til forordning (EF) nr. 1371/2007, fortolkes således, at infrastrukturforvaltere har pligt til på ikke-diskriminerende vilkår at stille realtidsdata vedrørende tog, der drives af andre jernbanevirksomheder, til rådighed, såfremt disse tog er de vigtigste tilslutningsforbindelser som omhandlet i del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 160/12

Sag anlagt den 25. marts 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik

(Sag C-145/11)

2011/C 160/14

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Šimerdová og A. Marghelis, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Franske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 32 og 33 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler (1), idet den har nægtet at anerkende to ansøgninger om markedsføringstilladelser for veterinærlægemidlerne CT-Line 15 % Premix og CT-Line 15 % Oral Powder inden for rammerne af den i direktivet foreskrevne decentraliserede procedure.

— Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med søgsmålet har Kommissionen gjort gældende, at direktiv 2001/82/EF ikke tillader en medlemsstat at foretage en retlig og videnskabelig vurdering af en ansøgning i henhold til den decentraliserede procedure. Godkendelsesfasen tjener udelukkende det formål at efterprøve, om de indgivne aktstykker er identiske i alle medlemsstaterne, om de er fuldstændige, og om de indeholder en liste over de berørte medlemsstater, i overensstemmelse med de i direktivets artikel 32, stk. 1, fastsatte betingelser. Sagsøgeren foreholder således sagsøgte, at denne har afslået ansøgninger om tilladelser med henvisning til bl.a. lægemidlets sammensætning og dispenseringsform, dets angivelige manglende overensstemmelse med national lovgivning og mulige risici for den offentlige sundhed.

Kommissionen har ligeledes anført, at de berørte medlemsstater på valideringsstadiet er forpligtede til at godkende den evalueringsrapport, som referencemedlemsstaten har udstedt, medmindre en alvorlig risiko for menneskers eller dyrs sundhed eller for miljøet påberåbes i henhold til direktivets artikel 33. De franske myndigheder har imidlertid ikke fulgt den i denne artikel foreskrevne procedure.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler, EFT L 311, s. 1.
1)

Finder henvisningsreglerne i afsnit II i forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) anvendelse med den følge, at det er nederlandsk ret, der udpeges, og at der derfor kan pålignes bidrag på grundlag af de nederlandske sociale sikringsordninger i et tilfælde som det foreliggende, hvor en i Spanien bosat arbejdstager med nederlandsk statsborgerskab arbejder som sømand for en i Nederlandene hjemmehørende arbejdsgiver under anvendelse af nederlandsk arbejdsret og udfører dette arbejde på skibe, der sejler uden for Fællesskabets område under De Nederlandske Antillers flag, hvorimod han bedømt alene efter nederlandsk lovgivning ikke er tilsluttet den nederlandske sociale sikringsordning, fordi han ikke bor i Nederlandene?
1)

Henset til EU-Domstolens domme (dom af 11.12.2007, sag C-161/06, Skoma-Lux, Sml. I, s. 10841, af 4.6.2009, sag C-560/07, Balbiino, Sml. I, s. 4447, og af 29.10.2009, sag C-140/08, Rakvere Lihakombinaat, Sml. I, s. 10533) skal artikel 288 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i forbindelse med tiltrædelsesaktens artikel 58 fortolkes således, at det af en borger kan forlanges, at han opfylder forpligtelsen i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10. november 2003 (1), a) selv om denne forordning ikke var offentliggjort på estisk i Den Europæiske Unions Tidende den 1. maj 2004, b) og medlemsstatens lovgiver ikke i en intern retsakt havde defineret begrebet landbrugsprodukter, der omhandles i den nævnte forordning, men alene foretaget en henvisning til forordningens artikel 4, stk. 5, der ikke var forskriftsmæssigt offentliggjort, c) såfremt borgeren har opfyldt og ikke bestridt en af de forpligtelser, der følger af forordningen (angivelse af lagerbeholdningen i henhold til den for varen gældende korrekte kode), d) og han er blevet pålagt en afgift af medlemsstatens myndigheder på en dato, hvor forordning (EF) nr. 1972/2003 allerede var blevet offentliggjort på estisk i Den Europæiske Unions Tidende?
1)

Finder henvisningsreglerne i afsnit II i forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) anvendelse med den følge, at det er nederlandsk ret, der udpeges, og at der derfor kan pålignes bidrag på grundlag af de nederlandske sociale sikringsordninger i et tilfælde som det foreliggende, hvor en i Spanien bosat arbejdstager med nederlandsk statsborgerskab arbejder som sømand for en i Nederlandene hjemmehørende arbejdsgiver og udfører dette arbejde på opmudringsfartøjer, der sejler uden for Fællesskabets område under nederlandsk flag, hvorimod han bedømt alene efter nederlandsk lovgivning ikke er tilsluttet den nederlandske sociale sikringsordning, fordi han ikke bor i Nederlandene?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 160/12

Sag anlagt den 8. marts 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-122/11)

2011/C 160/13

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz et G. Rozet, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (1), samt artikel 18 og 45 TEUF, der fastsætter princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, idet det ikke med virkning fra den 1. august 2004 har ophævet den bopælsbetingelse, der var til hinder for indeksreguleringen af pensioner udbetalt til EU-borgere og EØS-borgere, der er bosat uden for et land, der har indgået en gensidighedsaftale med Belgien, og idet det ikke har afskaffet den forskelsbehandling, som de har været udsat for i hele perioden før den 1. august 2004 som følge af, at de har været afskåret fra at få udbetalt en del af deres pension.

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen gør gældende, at de nationale retsforskrifter medfører forskelsbehandling i forhold til statsborgere i de øvrige medlemsstater, for så vidt som det udelukkende er disse sidstnævnte, der underlægges et krav om bopæl i en af medlemsstaterne eller i et land, der har indgået en gensidighedsaftale med Belgien, for at opnå indeksregulering af deres pension for perioden indtil 1. august 2004.

Kommissionen gør desuden gældende, at der i forordning (EF) nr. 883/2004 ikke længere er fastsat noget krav om bopæl på en af medlemsstaternes område for at kunne påberåbe sig ligebehandlingsprincippet. De personer, der er omfattet af denne forordning, kan derfor anmode om, at dette princip anvendes, selv om de bor i et tredjeland. En stat kan således ikke forbeholde indeksregulering af pensionerne for sine egne borgere, men skal ligeledes udstrække den til at gælde for pensionister, der bor i et tredjeland.

(1) EUT L 166, s. 1, berigtigelse EUT L 200, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 160/13

Sag anlagt den 28. marts 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Beligien

(Sag C-150/11)

2011/C 160/16

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved O. Beynet og A. Marghelis, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold såvel til Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for motorkøretøjer (1), som til artikel 34 TEUF da det kræver, at der for et køretøj, som tidligere er blevet indregistreret i en anden medlemsstat, ud over fremvisning af indregistreringsattest, også skal fremvises en attest for køretøjets overensstemmelse med teknisk kontrol før køretøjets indregistrering, og da det pålægger køretøjer, som tidligere er blevet indregistreret i en anden medlemsstat, en teknisk kontrol før indregistrering uden at tage resultaterne af teknisk kontrol foretaget i andre medlemsstater i betragtning.

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har til støtte for søgsmålet fremsat to klagepunkter om den nationale lovgivnings tilsidesættelse af artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og direktiv 1999/37/EF, idet den for det første kræver, at der fremvises en attest om overensstemmelse før indregistrering af et køretøj, som tidligere er blevet indregistreret i en anden medlemsstat, og for det andet nægter at tage resultaterne af teknisk kontrol, der tidligere er udført i denne anden stat, i betragtning.

Med det første klagepunkt foreholder Kommissionen sagsøgte, at denne på generel og systematisk vis pålægger brugte køretøjer, der tidligere har været indregistreret i andre medlemsstater, en teknisk kontrol uden at tage mulig teknisk kontrol, som allerede er foretaget i disse andre medlemsstater, i betragtning. En sådan kontrol vil kunne afskrække visse berørte fra til Belgien at indføre brugte køretøjer, der tidligere er blevet indregistreret i andre medlemsstater, og udgør således en hindring for frie varebevægelser, som er forbudt ved artikel 34 TEUF.

Med det andet klagepunkt anfører Kommissionen, at en ansøgning om indregistrering i henhold til den nationale lovgivning kun kan være gyldig uden en attest for teknisk kontrol, udstedt af de belgiske myndigheder, på betingelse af, at en attest om overensstemmelse fremvises sammen med den af den anden medlemsstat udstedte indregistreringsattest. En sådan lovgivning er i strid med artikel 4 i direktiv 1999/37/EF og gør princippet om gensidig anerkendelse af harmoniserede indregistreringsattester udstedt af andre medlemsstater indholdsløst. En sådan bestemmelse har nemlig størst betydning for brugte køretøjer, der hidrører fra en anden medlemsstat, selv om bestemmelsen finder anvendelse uden forskel mellem køretøjer indregistreret i Belgien eller i en anden medlemsstat, fordi attesten om overensstemmelse i de fleste medlemsstater ikke følger med køretøjet.

(1) EFT L 138, s. 57.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 186/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad — Varna (Bulgarien) den 28. marts 2011 — »Klub« ODD mod Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« Varna under centraladministrationen ved Områdedirektion ved Det Nationale Agentur for Indtægter

(Sag C-153/11)

2011/C 186/21

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad — Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Klub« ODD

Sagsøgt: Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« Varna under centraladministrationen ved Områdedirektion ved Det Nationale Agentur for Indtægter

Præjudicielle spørgsmål

1) Skal artikel 168, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at det — efter at den afgiftspligtige har gjort brug af sin valgret og henført en fast ejendom, der er et investeringsgode, til virksomhedsformuen — må antages (dvs. indtil det modsatte er bevist), at den afgiftspligtige anvender godet til udførelse af afgiftspligtige transaktioner?

2) Skal artikel 168, stk. 1, litra a), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at retten til fradrag af indgående moms ved køb af en fast ejendom, der henføres til en afgiftspligtigs virksomhedsformue, omgående opstår i den afgiftsperiode, hvor afgiften forfalder, til trods for at ejendommen ikke kan benyttes, da den i henhold til lov krævede ibrugtagningstilladelse mangler?

3) Er en forvaltningspraksis som den, der følges af Natsionalna Agentsia po Prihodite, hvorefter afgiftspligtige personer nægtes ret til fradrag af indgående afgift for investeringsgoder med den begrundelse, at de pågældende goder er bestemt til privat brug for selskabets ejere, uden at der opkræves moms af denne brug og retspraksis vedrørende dens fortolkning, i overensstemmelse med direktivet?

4) Har sagsøgeren, selskabet, i en situation, som den der foreligger i tvisten i hovedsagen, ret til fradrag af indgående moms ved køb af en fast ejendom — en toetagers lejlighed i Sofia?

(1) EUT L 347, s. 1.
1)

Er unionsretten i den gældende affattelse og i særdeleshed grundrettighedscharterets artikel 21 (i forbindelse med artikel 6, stk. 1, TEU), det almindelige unionsretlige princip om forbud mod forskelsbehandling på grund af alder (artikel 6, stk. 3, TEU) og artikel 1, 2 og 6 i direktiv 2000/78/EF (1) til hinder for en national kollektiv overenskomst, der indirekte forskelsbehandler ældre arbejdstagere derved, at der ved deres indplacering i en bestemt arbejdstagerkategori, som er afgørende for lønnens størrelse, kun tages hensyn til færdigheder og kundskaber, som de som stewards/stewardesser har erhvervet i et bestemt luftfartsselskab, men ikke til materielt identiske færdigheder og kundskaber, de har erhvervet i et andet luftfartsselskab i samme koncern? Gælder dette også for ansættelsesforhold, der er indgået før den 1. december 2009?