84

Det er korrekt, at Domstolen i dommen i appelsagen ophævede den oprindelige dom og annullerede den omtvistede afgørelse, for så vidt som Kommissionen og – efter frifindelsen af Kommissionen – Retten havde rejst tvivl om sagsøgerens status som international organisation. Domstolen udtalte imidlertid følgende: »91 Begrebet »international organisation«, der er nævnt i [de finansielle bestemmelser fra 2002 og 2012], omfatter […] bl.a. »internationale offentligretlige organisationer, der er oprettet ved mellemstatslige aftaler, og særagenturer, som disse har oprettet«. 92 I den konkrete sag må det konstateres, at Retten ikke efterprøvede de omtvistede afgørelsers lovlighed ud fra denne definition, men begrænsede sig til at udtale, at de argumenter og det bevismateriale, som [sagsøgeren] havde fremført, ikke satte spørgsmålstegn ved Kommissionens tvivl om [sagsøgerens] status som international organisation. 93 Dette udsagn er imidlertid behæftet med en retlig fejl, eftersom ingen af de oplysninger, som Retten fremførte, da den anså Kommissionens tvivl for begrundet […], juridisk set kan berettige denne tvivl. 94 Med hensyn til den første af disse oplysninger, der angår spørgsmålet om, hvorvidt flere stater, der af [sagsøgeren] blev præsenteret som værende medlemmer af [denne], rent faktisk var dette, fremgår det således af Rettens egne konstateringer, at Kommissionens tvivl i denne henseende alene angik »visse« af [sagsøgerens] medlemmer, og mere præcist fem af disse ud af i alt seksten. En sådan tvivl har imidlertid – såfremt den anses for velbegrundet – ikke i international ret den konsekvens, at den enhed, som disse stater ikke eller ikke længere er medlemmer af, mister egenskaben som »international organisation«, og dette så meget desto mindre når de pågældende stater, som i den konkrete sag, kun udgør en klar mindretalsdel af den omhandlede enhed. 95 Hvad angår den anden oplysning, der er knyttet til den bestående tvivl om beføjelserne for de personer, der havde repræsenteret visse stater ved undertegnelsen af stiftelsesdokumentet for [sagsøgeren], skal det tillige bemærkes, at denne oplysning eventuelt kan så tvivl om gyldigheden af navnlig disse staters undertegnelse af stiftelsesdokumentet for [sagsøgeren], men ikke gyldigheden af selve stiftelsen af denne organisation, eftersom de eventuelle uregelmæssigheder vedrørende repræsentation, der er omtalt, kun vedrørte et begrænset antal deltagende stater. […] 97 Under hensyn til samtlige ovenstående betragtninger skal det fastslås, at det andet anbringende, som [sagsøgeren] har fremsat […], og hvormed det gøres gældende, at Retten […] med urette fastslog, at Kommissionen hverken havde begået nogen retlig fejl eller anlagt noget åbenbart urigtigt skøn ved at begrunde vedtagelsen af [den omtvistede afgørelse] med den tvivl, som denne institution nærede om [sagsøgerens] status som »international organisation« som omhandlet i de finansielle bestemmelser fra 2002 og 2012, er velbegrundet. […] 104 […] Som det følger af nærværende doms præmis 92-96, er [den omtvistede afgørelse] […] [ulovlig], for så vidt som de oplysninger, som Kommissionen anførte til støtte for [denne afgørelse], ikke kan rejse tvivl om [sagsøgerens] egenskab af international organisation som omhandlet i de finansielle bestemmelser fra 2002 og 2012. Følgelig skal [den nævnte afgørelse] annulleres i [sin] helhed.«