C 303/27

Appel iværksat den 9. juni 2022 af Cathay Pacific Airways Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Udvidede Afdeling) den 30. marts 2022 i sag T-343/17, Cathay Pacific Airways mod Kommissionen

(Sag C-382/22 P)

(2022/C 303/34)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Cathay Pacific Airways Ltd (ved solicitor J. Flynn og avocats M. Rees og E. Estellon)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Punkt 3 i den appellerede doms konklusion ophæves.

— Der gives appellanten medhold i de øvrige påstande i den appellerede dom.

— De øvrige konstateringer af overtrædelser i artikel 1, stk. 1-4, i Kommissionens afgørelse C(2017) 1742 final af 17. marts 2017 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (sag AT.39258 — Luftfragt) (herefter »afgørelsen«) annulleres, for så vidt som de vedrører appellanten.

— Den resterende del af den bøde, som appellanten blev pålagt ved afgørelsens artikel 3, annulleres.

— Subsidiært annulleres eller nedsættes den resterende del af den bøde, som appellanten blev pålagt, i henhold til artikel 261 TEUF under udøvelsen af Domstolens fulde prøvelsesret som følge af objektive fejl i præmisserne i den appellerede dom.

— Kommissionen tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger, herunder de omkostninger, som appellanten har afholdt for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremsat seks anbringender.

Med det første appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten med urette fastslog, at Unionen havde kompetence med hensyn til adfærd vedrørende indgående ruter, dvs. luftfragttjenester fra tredjelande til EØS.

Med det andet appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten foretog en urigtig kvalificering og en urigtig anvendelse af den såkaldte »statslige forpligtelse«, som appellanten påberåbte sig, og at den ikke tog behørigt hensyn til princippet om venskabelig international sameksistens og princippet om forbud mod indblanding i et selvstændigt tredjelands handlinger.

Med det tredje appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten ikke vurderede alle appellantens argumenter, efter at den havde besluttet at annullere overtrædelserne delvist, da de var begrænsede.

Med det fjerde appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten ikke gav en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion om, at appellanten deltog i den samlede og vedvarende overtrædelse, og at den tilsidesatte ligebehandlingsprincippet.

Med det femte appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten handlede urigtigt i sin tilgang til beviser, som ikke direkte vedrørte de overtrædelser, der nu er blevet tilregnet appellanten, og at den ikke gav en overbevisende begrundelse med hensyn til alle beviserne, da den fastslog, at appellanten havde deltaget i den samelede og vedvarende overtrædelse.

Med det sjette appelanbringende har appellanten gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at appellantens afslag på at betale kommissioner var i strid med artikel 101 TEUF og/eller indgik i den samlede og vedvarende overtrædelse.