ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2009 — Kommissionen mod Grækenland

(Sag C-298/08)

»Traktatbrud — direktiv 2006/22/EF — tilnærmelse af lovgivninger — sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 7)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EFT L 102, s. 35).

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2009 — Kommissionen mod Grækenland

(Sag C-298/08)

»Traktatbrud — direktiv 2006/22/EF — tilnærmelse af lovgivninger — sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 7)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EFT L 102, s. 35).

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
1)

Storhertugdømmet Luxembourg har undladt at opfylde de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 11, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, idet det ikke inden for den fastsatte frist har udarbejdet eksterne beredskabsplaner for foranstaltninger, der skal gennemføres uden for virksomheder, der er omfattet af direktivets artikel 9.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. marts 2009 — Kommissionen mod Belgien

(Sag C-342/08)

»Traktatbrud — direktiv 96/82/EF — artikel 11, stk. 1, litra c) — manglende udarbejdelse af eksterne beredskabsplaner — ufuldstændig gennemførelse«

1. Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 12)

2. Medlemsstater — forpligtelser — gennemførelse af direktiver — undladelse — begrundet i interne forhold — ikke tilladt (art. 226 EF) (jf. præmis 13)

3. Institutionernes retsakter — direktiver — medlemsstaternes gennemførelse — nødvendigheden af at sikre direktivers effektive virkning (art. 249 EF) (jf. præmis 16)

Angående

Traktatbrud — manglende udarbejdelse af eksterne beredskabsplaner for foranstaltninger, der skal gennemføres uden for virksomheder, der er omfattet af artikel 9 i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (EFT L 10, s. 13).

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af , idet det ikke har udarbejdet en ekstern beredskabsplan for de virksomheder, der er omhandlet i direktivets artikel 9.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. marts 2009 — Kommissionen mod Belgien

(Sag C-342/08)

»Traktatbrud — direktiv 96/82/EF — artikel 11, stk. 1, litra c) — manglende udarbejdelse af eksterne beredskabsplaner — ufuldstændig gennemførelse«

1. Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 12)

2. Medlemsstater — forpligtelser — gennemførelse af direktiver — undladelse — begrundet i interne forhold — ikke tilladt (art. 226 EF) (jf. præmis 13)

3. Institutionernes retsakter — direktiver — medlemsstaternes gennemførelse — nødvendigheden af at sikre direktivers effektive virkning (art. 249 EF) (jf. præmis 16)

Angående

Traktatbrud — manglende udarbejdelse af eksterne beredskabsplaner for foranstaltninger, der skal gennemføres uden for virksomheder, der er omfattet af artikel 9 i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (EFT L 10, s. 13).

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af , idet det ikke har udarbejdet en ekstern beredskabsplan for de virksomheder, der er omhandlet i direktivets artikel 9.
Når tjenestemodtageren i forbindelse med reklamevirksomhed er etableret uden for Fællesskabets område, er leveringsstedet ifølge sjette direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved tiende direktiv 84/386, i princippet tjenestemodtagerens hjemsted. Medlemsstaterne kan dog anvende beføjelsen i henhold til sjette direktivs artikel 9, stk. 3, litra b), i sjette direktiv 77/388, med senere ændringer, og under fravigelse af dette princip fastsætte leveringsstedet for de pågældende tjenesteydelser til at være beliggende inden for den pågældende medlemsstat. Såfremt denne beføjelse anvendes, anses en reklameydelse, som en tjenesteyder, der er etableret i Det Europæiske Fællesskab, udfører for en tjenestemodtager, som befinder sig i et tredjeland, uanset om tjenestemodtageren er den endelige eller en mellemliggende tjenestemodtager, for at være udført i Det Europæiske Fællesskab, forudsat at den faktiske benyttelse eller udnyttelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i sjette direktivs artikel 9, stk. 3, litra b), finder sted inden for den pågældende medlemsstat. Dette er tilfældet hvad angår reklamevirksomhed, når de reklamer, som tjenesteydelsen vedrører, udsendes fra den pågældende medlemsstat.

Der kan dog ikke ifølge sjette direktivs artikel 9, stk. 3, litra b), opkræves afgifter af reklameydelser, som en tjenesteyder, der er etableret uden for Det Europæiske Fællesskab, udfører for sine egne kunder, selv om denne tjenesteyder er mellemliggende tjenestemodtager for en foregående tjenesteydelse, da udførelsen heraf ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktivets artikel 9, stk. 2, litra e), og generelt for direktivets artikel 9 som helhed, hvortil direktivet artikel 9, stk. 3, litra b), udtrykkeligt henviser.

Den omstændighed, at der er udpeget en skatterepræsentant, er i sig selv uden betydning for, om de tjenesteydelser, som modtages eller udføres af den repræsenterede person, er afgiftspligtige, da det eneste formål med udpegelsen af en repræsentant er, at skatte- og afgiftsmyndighederne kan have en national kontaktperson i det tilfælde, hvor den afgiftspligtige er etableret i udlandet.

(jf. præmis 27-29, 33, 34 og 38 samt domskonkl.)
Sag C-93/08

Schenker SIA

mod

Valsts ieņēmumu dienests

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments)

»Anmodning om præjudiciel afgørelse — forordning (EF) nr. 1383/2003 — artikel 11 — lempelig procedure for afståelse af varer med henblik på tilintetgørelse — foreløbig afgørelse af, at en intellektuel ejendomsret er krænket — administrativ sanktion«

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. februar 2009 I ‐ 905

Sammendrag af dom

Fælles handelspolitik – foranstaltninger med henblik på at forhindre markedsføring af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer – forordning nr. 1383/2003 – lempelig procedure for afståelse af varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, med henblik på tilintetgørelse

(Rådets forordning nr. 1383/2003, art. 11 og 18)

Det forhold, at den lempelige procedure, der er fastsat i artikel 11 i forordning nr. 1383/2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder, indledes med samtykke fra indehaveren af en intellektuel ejendomsrettighed og fra importøren, fratager ikke de kompetente nationale myndigheder beføjelsen til at pålægge dem, der er ansvarlige for indførslen af sådanne varer på Det Europæiske Fællesskabs toldområde, en »sanktion« som omhandlet i forordningens artikel 18, såsom en administrativ bøde.

Indledningen af en sådan lempelig procedure, hvis anvendelse i medlemsstaternes nationale retsordener er helt fakultativ, fratager nemlig ikke medlemsstaternes myndigheder beføjelsen til at anvende en »sanktion« som omhandlet i artikel 18 i forordning nr. 1383/2003, eftersom denne bestemmelse, sammenholdt med tiende betragtning til forordningen, forpligter medlemsstaterne til at fastsætte sanktioner, som er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning i tilfælde af overtrædelse af forordningen. I denne forbindelse skal tilintetgørelse af varer som afslutning på en fakultativ procedure, der er betinget af en aftale mellem varemærkeindehaveren og importøren, ikke anses for en sanktion pålagt af en national myndighed under anvendelse af de sanktionsbestemmelser, som medlemsstaterne er forpligtede til at fastsætte i henhold til denne bestemmelse.

(jf. præmis 27-30 og 33 samt domskonkl.)
Medlemsstaterne er forpligtet til at fastsætte en udtrykkelig bestemmelse for at kunne påberåbe sig beføjelsen efter artikel 4, stk. 5, fjerde afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, hvorefter en bestemt virksomhed, der udøves af offentligretlige organer, og som er afgiftsfritaget i henhold til direktivets artikel 13 eller 28, anses for virksomhed udøvet i egenskab af offentlig myndighed.

I den forbindelse har medlemsstaterne mulighed for at vælge den retstekniske form, som de finder bedst egnet. Således kan de f.eks. nøjes med i den nationale lovgivning at gentage den i sjette direktiv anvendte formulering eller et tilsvarende udtryk eller udarbejde en fortegnelse over de former for virksomhed udøvet af offentligretlige organer, som er afgiftsfritaget i henhold til sjette direktivs artikel 13 eller 28, der anses for virksomhed udøvet i egenskab af offentlig myndighed. Der kan således ved en lovbestemmelse gives en udøvende myndighed bemyndigelse til at angive de former for virksomhed udøvet af offentligretlige organer, som er afgiftsfritaget i henhold til dette direktivs artikel 13 eller 28, der anses for virksomhed udøvet i egenskab af offentlig myndighed, forudsat at dens gennemførelsesbeslutninger uomtvisteligt har bindende virkning, opfylder kravene om, at de er specifikke, præcise og klare af hensyn til en klar retsstilling, og at de kan indbringes til prøvelse for de nationale domstole.

(jf. præmis 56-58 og domskonkl. 1)
Sag C-285/08

Moteurs Leroy Somer

mod

Dalkia France og Ace Europe

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour de cassation (Frankrig))

»Produktansvar — direktiv 85/374/EØF — anvendelsesområde — skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug — national ordning, der giver skadelidte adgang til at kræve erstatning for en sådan skade, når skadelidte alene fører bevis for skaden, defekten i produktet og årsagsforbindelsen — forenelighed«

Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. juni 2009 I ‐ 4735

Sammendrag af dom

Tilnærmelse af lovgivningerne – produktansvar – direktiv 85/374

(Rådets direktiv 85/374, art. 9 og 13)

Direktiv 85/374 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en fortolkning af national ret eller anvendelse af en fast national retspraksis, hvorefter skadelidte kan gøre krav på erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug, hvis denne skadelidte alene fører bevis for skaden, defekten i produktet og årsagsforbindelsen mellem denne defekt og skaden.

Erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug hører nemlig ikke under anvendelsesområdet for direktiv 85/374.

Det forhold, at den ved dette direktiv gennemførte harmonisering ikke dækker erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug, medfører ikke, at direktivet forhindrer medlemsstaterne i på dette område at fastsætte en ansvarsordning, som svarer til den, der er indført ved dette direktiv.

(jf. præmis 28, 31 og 32 samt domskonkl.)
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Italien

(Sag C-313/08)

»Traktatbrud — direktiv 2003/58/EF — selskabsret — offentligt tilgængelige dokumenter og oplysninger — breve og bestillingssedler — sanktioner — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 12)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 1, stk. 4-6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/58/EF af 15. juli 2003 om ændring af Rådets direktiv 68/151/EØF for så vidt angår offentlighed vedrørende visse selskabsformer (EUT L 221, s. 13).

Konklusion

1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/58/EF af 15. juli 2003 om ændring af Rådets direktiv 68/151/EØF for så vidt angår offentlighed vedrørende visse selskabsformer, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivets artikel 1, stk. 4-6.

2) Den It

3) alienske Republik betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Italien

(Sag C-313/08)

»Traktatbrud — direktiv 2003/58/EF — selskabsret — offentligt tilgængelige dokumenter og oplysninger — breve og bestillingssedler — sanktioner — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 12)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 1, stk. 4-6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/58/EF af 15. juli 2003 om ændring af Rådets direktiv 68/151/EØF for så vidt angår offentlighed vedrørende visse selskabsformer (EUT L 221, s. 13).

Konklusion

1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/58/EF af 15. juli 2003 om ændring af Rådets direktiv 68/151/EØF for så vidt angår offentlighed vedrørende visse selskabsformer, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivets artikel 1, stk. 4-6.

2) Den It
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Irland

(Sag C-532/08)

»Traktatbrud — direktiv 2005/60/EF — hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT L 309, s. 15).

Konklusion

1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.

2) Irland betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Irland

(Sag C-532/08)

»Traktatbrud — direktiv 2005/60/EF — hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT L 309, s. 15).

Konklusion

1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Portugal

(Sag C-253/08)

»Traktatbrud — direktiv 2006/22/EF — tilnærmelse af lovgivningerne — sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102, s. 35).

Konklusion

1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 2006/22.

2) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Portugal

(Sag C-253/08)

»Traktatbrud — direktiv 2006/22/EF — tilnærmelse af lovgivningerne — sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102, s. 35).

Konklusion

1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 2006/22.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Grækenland

(Sag C-368/08)

»Traktatbrud — direktiv 2004/35/EF — afhjælpning af miljøskader — princippet om, at forureneren betaler«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader.

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen mod Grækenland

(Sag C-368/08)

»Traktatbrud — direktiv 2004/35/EF — afhjælpning af miljøskader — princippet om, at forureneren betaler«

Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

Angående

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader.

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.