DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 28. JANUAR 1992. - VOLKER STEEN MOD DEUTSCHE BUNDESPOST. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: ARBEITSGERICHT ELMSHORN - TYSKLAND. - RENT INTERNE FORHOLD I EN MEDLEMSSTAT. - SAG C-332/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-00341



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - Traktatens bestemmelser - uanvendelige paa rent interne forhold i en medlemsstat

(EOEF-Traktaten, art. 7 og 48)

Sammendrag

Da Traktatens bestemmelser om den frie bevaegelighed for personer ikke kan anvendes paa aktiviteter, hvis samtlige deres elementer findes inden for en enkelt medlemsstat, kan en statsborger i en medlemsstat, som aldrig har udoevet retten til fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, ikke paaberaabe sig Traktatens artikel 7 og 48 over for den medlemsstat, han er statsborger i, med hensyn til betingelserne for hans ansaettelse i en stilling, der er lokaliseret paa indenlandsk omraade.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 28. september 1990, indgaaet til Domstolen den 26. oktober s.aa., har Arbeitsgericht Elmshorn i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 4.

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Volker Steen, som er tysk statsborger, og Deutsche Bundespost (herefter benaevnt "Bundespost") vedroerende en stilling med kodebetegnelsen Dp A7 Pt/M, hvortil svarede "vedligeholdelsesarbejder for den mellemste tekniske tjeneste ... tilsynsvirksomhed og lagerforvaltning".

3 Steen har vaeret tekniker ved Bundespost siden 1973. I juli 1985 indgav han ansoegning om den naevnte stilling. Ifoelge et cirkulaere fra forbundsministeren for post- og teletjeneste af 14. maj 1985 er adgang til stillinger i den mellemste tekniske tjeneste betinget af en laeretid paa to aar, under hvilken aspiranten er kontraktansat, og af en erklaering fra denne, hvorved den paagaeldende forpligter sig til ved uddannelsesperiodens udloeb at acceptere ansaettelse som tjenestemand med forbehold af, at den paagaeldende faar adgang til en proeve.

4 Efter at have afgivet denne erklaering i juli 1985 paabegyndte Steen som kontraktansat sin uddannelsesperiode med henblik paa stillingen Dp A7 Pt/M. Da han i oktober 1987 fik adgang til proeven inden for den mellemste tekniske tjeneste, tilbagekaldte han sin erklaering af juli 1985 og udtrykte oenske om fortsat at kunne vaere ansat i den naevnte stilling iht. kontrakt. Paa tidspunktet for disse faktiske omstaendigheder var den loen, som Steen modtog i stillingen Dp A7 Pt/M, hoejere end den, som han ville have faaet i samme stilling, hvis han havde vaeret ansat som tjenestemand.

5 Efter Steen' s afslag paa at blive udnaevnt til tjenestemand, omplacerede Bundespost ham den 12. november 1987 til en stilling med manuelt arbejde i en lavere loenklasse end den, som stillingen Dp A7 Pt/M tilhoerer. Steen anlagde sag til proevelse af denne omplacering. Han haevdede, at for saa vidt adgangen til tjenestemandsstillinger er forbeholdt tyske statsborgere, er disse de eneste, der ikke som kontraktansatte kan beklaede en stilling som den paagaeldende i en ubegraenset periode, og at de saaledes bliver forskelsbehandlet, jf. Traktatens artikel 7 og 48, i forhold til statsborgere fra andre medlemsstater.

6 Paa denne baggrund har den nationale ret forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"1) Er ansaettelse af en medarbejder i Deutsche Bundespost i en stilling, der bestaar i 'vedligeholdelse, tilsyn, lagerforvaltning' , en ansaettelse i den offentlige administration som omhandlet i EOEF-Traktatens artikel 48, stk. 4?

2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende:

a) Kan en tysk statsborger, som udelukkende tilbydes ovennaevnte stilling som tjenestemandsansat, goere gaeldende, at EOEF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2, er tilsidesat derved, at en statsborger i en anden medlemsstat skal tilbydes stillingen som kontraktansat, naar tjenestemandsansaettelse bl.a. indebaerer en ringere maanedsloen end kontraktansaettelse og udelukkelse af strejkeretten?

b) Kan en tysk statsborger, som udelukkende tilbydes ovennaevnte stilling som tjenestemandsansat, goere gaeldende, at EOEF-Traktatens artikel 48 er tilsidesat derved, at han for at kunne tiltraede en tilsvarende stilling som kontraktansat maa forlade Forbundsrepublikken Tyskland og rejse til en anden medlemsstat (negativ begraensning af den frie bevaegelighed)?"

7 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

8 Indledningsvis bemaerkes, at det almindelige forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet i Traktatens artikel 7 gennemfoeres paa omraadet for arbejdskraftens frie bevaegelighed ved Traktatens artikel 48, stk. 2. Foelgelig er enhver bestemmelse, som er uforenelig med Traktatens artikel 48, ligeledes uforenelig med dens artikel 7.

9 Et problem i forbindelse med forbuddet mod forskelsbehandling i den i Traktatens artikel 48 forudsatte betydning opstaar imidlertid kun med hensyn til en medlemsstats holdning over for arbejdstagere fra andre medlemsstater, som oensker at udoeve deres virksomhed i den naevnte stat. Ifoelge fast retspraksis (se senest dom af 23.4.1991, sag C-41/90, Hoefner og Elser, Sml. I, s. 1979, praemis 37) kan Traktatens bestemmelser om den frie udveksling af tjenesteydelser ikke anvendes paa aktiviteter, hvis samtlige deres relevante elementer findes inden for en enkelt medlemsstat, og spoergsmaalet, om dette er tilfaeldet, afhaenger af konstatering af faktiske forhold, som det tilkommer den nationale ret at foretage.

10 Det fremgaar nu af de faktiske omstaendigheder, saaledes som de er fastslaaet af den nationale ret i forelaeggelseskendelsen, at det i hovedsagen omhandlede tilfaelde vedroerer en tvist mellem den tyske Bundespost og en tysk statsborger, som aldrig har udoevet retten til fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, vedroerende ansaettelse i en stilling i Forbundsrepublikken Tyskland.

11 En saadan situation har ingen tilknytningsmomenter til en af de i faellesskabsretten omhandlede situationer paa omraadet for arbejdskraftens frie bevaegelighed.

12 De praejudicielle spoergsmaal vil derfor vaere at besvare med, at en statsborger i en medlemsstat, som aldrig har udoevet retten til fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, ikke kan paaberaabe sig EOEF-Traktatens artikel 7 og 48, naar der er tale om rent indenlandske forhold.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

13 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Anden Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Arbeitsgericht Elmshorn ved kendelse af 28. september 1990, for ret:

En statsborger i en medlemsstat, som aldrig har udoevet retten til fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, kan ikke paaberaabe sig EOEF-Traktatens artikel 7 og 48, naar der er tale om rent indenlandske forhold.