DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 12 DECEMBER 1985. - SIDERADRIA S. P. A. MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - LEVERINGSKVOTAER FOR STAAL - BOEDE. - SAG 67/84.



Samling af Afgørelser 1985 side 03983



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

EKSF _ produktion _ ordning vedroerende produktions- og leveringskvotaer for staal _ kvotaoverskridelse _ manglende advarsel fra Kommissionen _ tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning _ ingen _ boede _ vanskeligheder som foelge af stoerrelsen af virksomhedens kvota _ hensyntagen _ nedsaettelse af boeden

( EKSF-traktaten , art . 58 ; den generelle beslutning nr . 1831/81 , art . 12 )

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 13 . marts 1984 , har selskabet Sideradria SpA ( herefter benaevnt Sideradria ), Adria ( Italien ), i medfoer af EKSF-traktatens artikel 36 , stk . 2 , anlagt sag , principalt med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 26 . januar 1984 , hvorved sagsoegeren blev paalagt en boede i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58 , stk . 4 , sammenholdt med artikel 12 i den generelle beslutning nr . 1831/81 af 24 . juni 1981 om indfoerelse af en overvaagningsordning og et nyt system for produktionskvotaer for visse produkter for virksomhederne i jern- og staalindustrien ( EFT L 180 , s . 1 ), idet sagsoegeren subsidiaert har nedlagt paastand om nedsaettelse af boeden .

2 Det fremgaar af sagen , at Sideradria er en italiensk jern- og staalvirksomhed , der fremstiller armeringsstaal . Selskabet , der blev oprettet i 1971 , kom i loebet af 1977 ud for saa alvorlige vanskeligheder , at det maatte indstille alle sine aktiviteter indtil april 1978 . Siden dette tidspunkt har selskabet genoptaget sine aktiviteter , dog i mindre omfang .

3 Ved den generelle beslutning nr . 1831/81 indfoerte Kommissionen en ny kvotaordning , der opstiller begraensninger , ikke alene med hensyn til alle virksomheders produktion , men ogsaa med hensyn til den del af produktionen , der kan afsaettes paa det faelles marked ( leveringskvotaer ). Ifoelge beslutningen fastsaettes kvotaerne paa grundlag af den enkelte virksomheds afsaetning i loebet af en referenceperiode .

4 For Sideradrias vedkommende faldt denne referenceperiode delvis sammen med den periode , hvor selskabet havde maattet indstille sine aktiviteter . Dette er aarsagen til , at de oplysninger om afsaetningen , som Sideradria meddelte Kommissionen , i det vaesentlige vedroerte aaret 1979 . Paa grundlag af disse oplysninger og under anvendelse af reglerne i den generelle beslutning nr . 1831/81 besluttede Kommissionen for 3 . kvartal 1981 at tildele Sideradria en produktionskvota paa 9 798 tons og en leveringskvota paa 4 254 tons , idet dette blev meddelt selskabet den 10 . august 1981 .

5 I oktober 1981 anmodede Sideradria imidlertid Kommissionen om en aendring af disse kvotaer . Selskabet anfoerte til stoette herfor , at dets produktionskvota var blevet beregnet paa grundlag af fejlagtige oplysninger . Hvad angaar leveringskvotaen , anfoertes denne at vaere blevet fastsat paa grundlag af oplysninger fra en periode , hvor selskabet havde eksporteret mere end 70% af sin produktion til lande uden for det faelles marked . Som foelge heraf kunne selskabet paa dette kun afsaette en meget lille del af den tildelte produktionskvota .

6 Kommissionen imoedekom ikke denne anmodning . Derimod meddelte den den 25 . februar 1982 Sideradria , at den havde konstateret , at selskabet i 3 . kvartal 1981 havde overskredet sin produktionskvota med 2 191 tons og sin leveringskvota med 6 107 tons .

7 Som svar herpaa anmodede Sideradria paa ny om en aendring af sine produktions- og leveringskvotaer .

8 Den 19 . august 1982 meddelte Kommissionen i denne anledning , at det af en grundig undersoegelse af selskabets forhold var fremgaaet , at dets produktionskvota for 3 . kvartal 1981 med urette var blevet fastsat for lavt . Kommissionen fastsatte en ny produktionskvota , som oversteg Sideradrias produktion i 3 . kvartal 1981 , hvorefter den konstaterede overskridelse ikke laengere skulle betragtes som sket .

9 Endvidere fastslog Kommissionen i december 1982 , at Sideradria opfyldte betingelserne i artikel 8 , stk . 2 , i den generelle beslutning nr . 2804/81 af 23 . september 1981 ( EFT L 278 , s . 1 ), der var blevet vedtaget som et supplement til den generelle beslutning nr . 1831/81 . Ifoelge den naevnte bestemmelse kan Kommissionen under visse omstaendigheder aendre en leveringskvota , navnlig saafremt dennes stoerrelse har medfoert alvorlige vanskeligheder for den paagaeldende virksomhed . Der skete imidlertid ingen aendring af Sideradrias leveringskvota for 3 . kvartal 1981 , hvorfor den hermed forbundne overskridelse fortsat maatte betragtes som sket .

10 Ved beslutning af 26 . januar 1984 paalagde Kommissionen paa grund af den naevnte overskridelse Sideradria en boede , som blev beregnet efter den hoejeste boedesats i artikel 12 i den generelle beslutning nr . 1831/81 og fastsat til 503 827 ECU .

11 Sagen , hvori der ikke er fremsat nogen formalitetsindsigelser , er anlagt til proevelse af denne beslutning om at paalaegge sagsoegeren den naevnte boede . Til stoette for sin paastand om annullation af beslutningen har sagsoegeren fremsat tre anbringender , nemlig at beslutningen maa anses for urimelig , at kvotaerne er blevet fastsat paa grundlag af fejlagtige oplysninger , og endelig , at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning . Sagsoegeren har ogsaa anfaegtet stoerrelsen af den boede , selskabet er blevet paalagt .

Anbringendet om , at den anfaegtede beslutning maa anses for urimelig

12 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at den beregningsmetode , der er blevet anvendt ved fastsaettelsen af kvotaer , i selskabets tilfaelde har foert til et urimeligt resultat . Forholdet mellem henholdsvis produktions- og leveringskvotaen svarer til forholdet mellem afsaetningen henholdsvis inden og uden for det faelles marked i referenceperioden . I sagsoegerens tilfaelde faldt referenceperioden imidlertid sammen med den periode , hvor selskabet eksporterede stoerstedelen af sin produktion til lande uden for det faelles marked . Resultatet af beregningsmetoden er derfor , at sagsoegeren har faaet en meget lille leveringskvota . Dette maa anses for urimeligt , da der ikke laengere er noget eksternt marked . Sagsoegerens leveringskvota er derfor blevet et alvorligt problem forselskabet , idet den er for lille , nu da sagsoegeren kun kan afsaette sin produktion paa det faelles marked . Under disse omstaendigheder er det urimeligt , at selskabet er blevet paalagt en boede .

13 Sagsoegeren goer endvidere gaeldende , at selskabet opfyldte alle betingelserne for at faa aendret sin leveringskvota i medfoer af artikel 8 , stk . 2 , i den generelle beslutning nr . 1831/81 . Paa trods af flere anmodninger herom har Kommissionen ikke villet aendre leveringskvotaen for 3 . kvartal 1981 med tilbagevirkende kraft .

14 Kommissionen har heroverfor blot anfoert , at den ved fastsaettelsen af sagsoegerens leveringskvota noeje har fulgt de gaeldende regler . Sagsoegeren anfaegtede ikke den beslutning , hvorved kvotaen blev fastsat , og kan ikke nu goere det til stoette for en paastand om annullation af en beslutning , hvorved selskabet er blevet paalagt en boede . Med hensyn til spoergsmaalet om anvendelse af artikel 8 , stk . 2 , i den generelle beslutning nr . 1831/81 anfoerer Kommissionen , at den i december 1982 accepterede at foretage en mindre aendring af sagsoegerens leveringskvota uden tilbagevirkende kraft . Saafremt sagsoegeren fandt denne aendring utilstraekkelig , burde selskabet have indbragt spoergsmaalet for Domstolen .

15 Det bemaerkes , at Kommissionens beslutninger fra august 1981 og december 1982 om henholdsvis fastsaettelse af sagsoegerens leveringskvota og aendring af denne ikke er blevet anfaegtet inden for de i traktaten fastsatte frister herfor og derfor er blevet endelige . Det fremgaar af Domstolens faste praksis , at en sagsoeger ikke i forbindelse med et annullationssoegsmaal rettet mod en individuel beslutning kan paaberaabe sig , at andre individuelle beslutninger rettet til sagsoegeren , som er blevet endelige , er ulovlige . For saa vidt sagsoegeren ved naervaerende anbringende maa antages at anfaegte den skete fastsaettelse af leveringskvotaen , kan anbringendet derfor ikke laegges til grund .

Anbringendet om , at fastsaettelsen af leveringskvotaen beroede paa en raekke fejltagelser

16 Ved dette anbringende har sagsoegeren gjort gaeldende , at de oplysninger , der blev meddelt Kommissionen med henblik paa fastsaettelsen af leveringskvotaen , var fejlagtige . Til stoette herfor anfoerer sagsoegeren at vaere blevet opmaerksom paa , at de kunder , selskabet havde afsat sine produkter til , havde betalt mervaerdiafgift . Der skulle ikke betales mervaerdiafgift , saafremt produkterne blev eksporteret til markeder uden for Italien . Produkterne maa derfor vaere blevet solgt i Italien , hvorfor der burde have vaeret fastsat en hoejere leveringskvota .

17 Kommissionen har gjort gaeldende , at ogsaa dette anbringende er udtryk for , at sagsoegeren indirekte anfaegter beslutningen om fastsaettelse af leveringskvotaen , som er blevet endelig . Endvidere anfoerer Kommissionen , at det ikke blot paa grundlag af fakturaer kan afgoeres , hvilke markeder produkterne endeligt er blevet afsat paa .

18 Dette anbringende fra sagsoegeren kan ikke laegges til grund . For saa vidt den endelige beslutning om fastsaettelse af leveringskvotaen derved anfaegtes , vil det nemlig ikke kunne tages i betragtning . Endvidere bemaerkes , at sagsoegeren under den mundtlige forhandling ikke har kunnet godtgoere , at den omstaendighed , at selskabets kunder har betalt mervaerdiafgift , med sikkerhed beviser , at produkterne er blevet endeligt afsat paa et bestemt marked , og derfor heller ikke , at der er sket fejl ved beregningen af de maengder , der blev afsat uden for det faelles marked . I henhold til den paagaeldende italienske lovgivning skal en koeber saaledes i visse tilfaelde betale mervaerdiafgift , selv om de paagaeldende produkter er endeligt bestemt til eksport .

Anbringendet om , at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

19 Sagsoegeren har herved gjort gaeldende , at Kommissionen ikke rettidigt advarede selskabet om , at det var i faerd med at overskride sin leveringskvota . Endvidere anfoeres det , at der fra det tidspunkt , hvor Kommissionen konstaterede , at overskridelsen var sket , og til den traf beslutningen om at paalaegge sagsoegeren en boede , forloeb saa lang tid , at selskabet med rette kunne forvente en fordelagtig loesning af spoergsmaalet . Under disse omstaendigheder maa det vaere i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning , at Kommissionen har paalagt sagsoegeren en boede .

20 Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende , at den ikke har nogen pligt til at advare virksomhederne som anfoert , idet disse er fuldt ud klar over , hvilke forpligtelser der paahviler dem , og hvilke sanktioner de kan paalaegges , saafremt de ikke overholder dem . Endvidere anfoeres det , at der forud for beslutningen om at paalaegge sagsoegeren en boede blev afholdt moeder , hvoraf det fremgik , at sagsoegeren ikke skulle forvente ikke at blive paalagt en sanktion .

21 Dette sidste anbringende kan heller ikke laegges til grund , idet sagsoegeren grundloest paaberaaber sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning . En virksomhed , der har gjort sig skyldig i en aabenbar overtraedelse af gaeldende regler , kan ikke paaberaabe sig dette princip . Hertil kommer i det konkrete tilfaelde , at der i forbindelse med sagens behandling i Kommissionen er blevet afholdt moeder med selskabet . Det maa have staaet klart for sagsoegeren , at selskabet ville blive paalagt en boede .

Paastanden om boedens stoerrelse

22 Sagsoegeren har til stoette for sin paastand om nedsaettelse af den boede , selskabet er blevet paalagt , for det foerste gjort gaeldende , at de oplysninger , der blev meddelt Kommissionen med henblik paa fastsaettelsen af selskabets leveringskvota , var fejlagtige .

23 Selv hvis det antages , at fejlagtige oplysninger , der hidroerer fra den paagaeldende virksomhed selv , kan udgoere en formildende omstaendighed , kan det af sagsoegeren anfoerte ikke laegges til grund , idet sagsoegeren ikke har godtgjort , at det forholder sig som haevdet .

24 Under henvisning til Kommissionens beslutning fra december 1982 , hvorved denne accepterede at aendre selskabets leveringskvota , har sagsoegeren til stoette for naervaerende paastand endvidere anfoert , at Kommissionen under den administrative procedure erkendte , at den tidligere leveringskvota var utilstraekkelig . Kommissionen burde have taget hensyn hertil ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse .

25 Kommissionen har om dette spoergsmaal blot anfoert , at den anvendte boedesats er i overensstemmelse med de gaeldende bestemmelser . Det tilfoejes , at det var foerste gang , en saadan boede blev paalagt , og at der ikke var nogen fortilfaelde .

26 I henhold til artikel 12 i beslutning nr . 1831/81 fastsaettes boeden normalt til 75 ECU/ton overskridelse . Den kan dog forhoejes til 82,5 ECU/ton , saafremt den paagaeldende virksomhed har overskredet sin kvota med 10% eller mere , hvilket har vaeret tilfaeldet her . Kommissionen paalagde sagsoegeren en boede efter den hoejeste boedesats .

27 Sagsoegeren har ved at afsaette naesten hele sin produktionskvota paa det faelles marked gjort sig skyldig i en ganske saerlig grov overskridelse af sin leveringskvota . Kommissionen har imidlertid selv erkendt , at stoerrelsen af sagsoegerens leveringskvota skabte alvorlige vanskeligheder for selskabet . Kommissionen burde have taget hensyn hertil i forbindelse med afgoerelsen om , hvilken boedesats der burde anvendes . Domstolen finder paa denne baggrund , at boeden boer nedsaettes fra 503 827 ECU til 400 000 ECU , eller 548 920 000 LIT .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

28 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at betale sagens omkostninger . Sagsoegeren har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( foerste afdeling )

1 ) Den boede , sagsoegeren er blevet paalagt , nedsaettes fra 503 827 ECU til 400 000 ECU , eller 548 920 000 LIT .

2)I oevrigt frifindes sagsoegte .

3)Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .