RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(Tredje Afdeling)

24. april 2013

Sag F-96/12

Laurent Demeneix

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag – almindelig udvælgelsesprøve – ikke-opførelse på reservelisten – betingelse om erhvervserfaring – skønsbeføjelsens udstrækning«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratom-traktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Laurent Demeneix har nedlagt påstand om annullation af den af udvælgelseskomitéen for de almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AD/206/11 (AD5) og EPSO/AD/207/11 (AD7) trufne afgørelse om ikke at opføre ham på reservelisten til ansættelse af administratorer i lønklasse AD7, på området for revision, og om erstatning for det lidte ikke-økonomisk tab som følge af den således begåede ulovlighed.

Udfald: Europa-Kommissionen frifindes. Laurent Demeneix bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver – adgangsbetingelser – fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve – udvælgelseskomitéens vurdering af ansøgernes erhvervserfaring – domstolsprøvelse – grænser

(Tjenestemandsvedtægten, bilag III, art. 2)

2. Tjenestemandssager – søgsmål til prøvelse af en afgørelse om ikke-opførelse på reservelisten for en udvælgelsesprøve – mulighed for at påberåbe sig, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig, med henblik på at anfægte ikke-opførelsen – betingelser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. Det tilkommer udvælgelseskomitéen i de konkrete tilfælde at vurdere, om den af den enkelte ansøger angivne erhvervserfaring svarer til det niveau, som kræves i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Udvælgelseskomitéen har herved inden for rammerne af vedtægtens bestemmelser vedrørende udvælgelsesprocedurerne et vidt skøn for så vidt angår såvel karakteren og varigheden af ansøgernes tidligere erhvervserfaring som dennes større eller mindre relevans for de krav, der stilles i forbindelse med den stilling, der skal besættes. Personaleretten skal således ved dens legalitetskontrol begrænse sig til at efterprøve, at udøvelsen af denne beføjelse ikke er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn. I forbindelse med denne kontrol skal Unionens retsinstanser tage hensyn til, at det tilkommer ansøgeren i en udvælgelsesprøve at fremlægge alle de oplysninger og dokumenter for udvælgelseskomitéen, som han finder nyttige med henblik på undersøgelsen af hans ansøgning, for at gøre det muligt for udvælgelseskomitéen at efterprøve, om han opfylder betingelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og dette a fortiori, hvis han udtrykkeligt og formelt er blevet opfordret hertil. Det er således tilladt udvælgelseskomitéen, når den tager stilling til, hvilke ansøgere der skal have adgang til prøven, og hvilke ansøgere der skal udelukkes herfra, at begrænse sin undersøgelse alene til ansøgningerne og de bilag, som er vedlagt hertil.

Desuden gælder, henset til det vide skøn, som tilkommer udvælgelseskomitéen, at en godtgørelse af, at denne har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, der kan begrunde, at den trufne afgørelse annulleres, forudsætter, at de beviser, som det påhviler sagsøgeren at fremlægge, er tilstrækkeligt stærke til at bevirke, at de vurderinger, administrationen har lagt til grund, bliver usandsynlige.

(jf. præmis 42-45)

Henvisning til:

Domstolen: 12. juli 1989, sag 225/87, Belardinelli m.fl. mod Domstolen, præmis 13 og 24

Retten i Første Instans: 20. juni 1990, sag T-133/89, Burban mod Parlamentet, præmis 31 og 34; 12. december 1996, sag T-380/94, AIUFFASS og AKT mod Kommissionen, præmis 59; 13. marts 2002, forenede sager T-357/00, T-361/00, T-363/00 og T-364/00, Martínez Alarcón mod Kommissionen; 25. marts 2004, sag T-145/02, Petrich mod Kommissionen, præmis 37; 12. februar 2008, sag T-289/03, BUPA m.fl. mod Kommissionen, præmis 221

Personaleretten: 25. november 2008, sag F-53/07, Iordanova mod Kommissionen, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis; 13. juni 2012, sag F-63/11, Macchia mod Kommissionen, præmis 4, der verserer som appelsag for Den Europæiske Unions Ret, sag T-136/12 P

2. Selv om en sagsøger har ret til inden for de fastsatte frister at anlægge et direkte søgsmål til prøvelse af en meddelelse om udvælgelsesprøve, når denne udgør en afgørelse fra ansættelsesmyndigheden, som går ham imod som omhandlet i vedtægtens artikel 90 og 91, gælder der ingen forældelse i forbindelse med et søgsmål til prøvelse af afgørelsen om ikke at give ham adgang til udvælgelsesprøven alene af den grund, at han ikke har anfægtet meddelelsen om udvælgelsesprøven rettidigt. En ansøger til en udvælgelsesprøve kan nemlig ikke fratages adgangen til at anfægte rigtigheden af alle elementer, herunder de elementer, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven, i den individuelle afgørelse, der er truffet vedrørende ansøgeren, til gennemførelse af de i meddelelsen fastsatte betingelser, for så vidt som ansøgerens retlige situation først bliver individualiseret i kraft af denne gennemførelsesafgørelse, der gør det muligt for ansøgeren med sikkerhed at vide, hvorledes og i hvilket omfang hans individuelle interesser berøres. En sagsøger kan derfor, i anledning af et søgsmål til prøvelse af senere retsakter, gøre gældende, at tidligere retsakter, der er tæt forbundet med disse, er ulovlige.

Hvis der ikke består en tæt forbindelse mellem selve begrundelsen i den anfægtede afgørelse og anbringendet om, at meddelelsen om udvælgelsesprøven, som ikke er anfægtet rettidigt, er retsstridig, må anbringendet derimod forkastes i henhold til de præceptive regler om søgsmålsfrister, som ikke i et sådant tilfælde kan fraviges uden at tilsidesætte retssikkerhedsprincippet.

(jf. præmis 59 og 60)

Henvisning til:

Domstolen: 11. marts 1986, sag 294/84, Adams m.fl. mod Kommissionen, præmis 17; 11. august 1995, sag C-448/93 P, Kommissionen mod Noonan, præmis 17 og den deri nævnte retspraksis

Retten i Første Instans: 16. september 1993, sag T-60/12, Noonan mod Kommissionen, præmis 21 og 23 og den deri nævnte retspraksis; 15. februar 2005, sag T-256/01, Pyres mod Kommissionen, præmis 19; 31. januar 2006, sag T-293/03, Giulietti mod Kommissionen, præmis 42