RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(Anden Afdeling)

18. juni 2015

EG

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag — tjenestemænd — løn — husstandstillæg — betingelse for ydelse — par af samme køn — registreret ægteskabslignende forhold efter belgisk ret — artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten — mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat — princippet om forbud mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering — bosættelsesgodtgørelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder EG i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om afslag på at tildele ham husstandstillæg og om at begrænse bosættelsespengene til et beløb, der svarer til en måneds grundløn.

Udfald:

Europa-Parlamentet frifindes. EG bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger. Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – familietillæg – husstandstillæg – betingelser for tildeling – tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold – ingen mulighed for at indgå civilt ægteskab – pligt til at efterprøve denne muligheds konkrete og effektive karakter

[Art. 19, stk. 1, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 7 og art. 21, stk. 1; tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 1, stk. 2, litra c), nr. iv)]

Udvidelsen af retten til husstandstillæg til at omfatte tjenestemænd, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, herunder med en partner af samme køn, der ikke har mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat, tilgodeser lovgivers ønske om at sikre, at princippet om ikke-forskelsbehandling i artikel 19, stk. 1, TEUF overholdes, hvilket nødvendiggør en udbygning af personalepolitikken, der tilsigter at garantere lige muligheder for alle uden hensyn til den pågældendes seksuelle orientering og civilstand. Dette er endvidere i overensstemmelse med forbuddet mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering, som er fastsat i artikel 21, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. En udvidelse af retten til husstandstillæg til at omfatte tjenestemænd, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, herunder med en partner af samme køn, der ikke har mulighed for at indgå ægteskab, afspejler endvidere det krav, der stilles til administrationen, om ikke at gøre indgreb i tjenestemandens ret til respekt for privatlivet og familielivet, som fastsat i artikel 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.

I denne forbindelse fremgår det således såvel af ordlyden af artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten som af bestemmelsens formål, at den nævnte bestemmelse langt fra skaber forskelsbehandling mellem tjenestemænd på grund af seksuel orientering, men gør det muligt at tildele husstandstillæg til enhver tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, uanset vedkommendes seksuelle orientering.

I overensstemmelse med denne bestemmelse er en tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold i et heteroseksuelt parforhold, nemlig underlagt den samme betingelse om at skulle godtgøre, at han ikke har mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat, for at kunne modtage husstandstillæg.

Administrationen skal fortolke den omtalte bestemmelse således, at retten til husstandstillæg ikke bliver teoretisk eller illusorisk, men derimod konkret og effektiv, hvilket kan gå så langt som til at tage hensyn til en lov i en stat, der ikke fandt anvendelse i forhold til indgåelse af ægteskab, men ikke desto mindre havde en nær forbindelse til den pågældende situation på grund af de berørte parters nationalitet.

Det følger imidlertid af ordlyden af artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten, at den omstændighed, at parret – i det tilfælde, hvor en tjenestemand lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold – ikke har mulighed for at indgå ægteskab i den medlemsstat, hvor den berørte part gør tjeneste, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre, at parret ikke har mulighed for at indgå ægteskab, og at den pågældende tjenestemand således har ret til at modtage husstandstillæg.

(jf. præmis 48-50, 81 og 82)

Henvisning til:

Personaleretten: domme af 14. oktober 2010, W mod Kommissionen, F-86/09, EU:F:2010:125, præmis 42, 43 og 45, og af 6. maj 2014, Forget mod Kommissionen, F-153/12, EU:F:2014:61, præmis 26

RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(Anden Afdeling)

18. juni 2015

EG

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag — tjenestemænd — løn — husstandstillæg — betingelse for ydelse — par af samme køn — registreret ægteskabslignende forhold efter belgisk ret — artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten — mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat — princippet om forbud mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering — bosættelsesgodtgørelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder EG i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om afslag på at tildele ham husstandstillæg og om at begrænse bosættelsespengene til et beløb, der svarer til en måneds grundløn.

Udfald:

Europa-Parlamentet frifindes. EG bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger. Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – familietillæg – husstandstillæg – betingelser for tildeling – tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold – ingen mulighed for at indgå civilt ægteskab – pligt til at efterprøve denne muligheds konkrete og effektive karakter

[Art. 19, stk. 1, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 7 og art. 21, stk. 1; tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 1, stk. 2, litra c), nr. iv)]

Udvidelsen af retten til husstandstillæg til at omfatte tjenestemænd, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, herunder med en partner af samme køn, der ikke har mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat, tilgodeser lovgivers ønske om at sikre, at princippet om ikke-forskelsbehandling i artikel 19, stk. 1, TEUF overholdes, hvilket nødvendiggør en udbygning af personalepolitikken, der tilsigter at garantere lige muligheder for alle uden hensyn til den pågældendes seksuelle orientering og civilstand. Dette er endvidere i overensstemmelse med forbuddet mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering, som er fastsat i artikel 21, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. En udvidelse af retten til husstandstillæg til at omfatte tjenestemænd, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, herunder med en partner af samme køn, der ikke har mulighed for at indgå ægteskab, afspejler endvidere det krav, der stilles til administrationen, om ikke at gøre indgreb i tjenestemandens ret til respekt for privatlivet og familielivet, som fastsat i artikel 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.

I denne forbindelse fremgår det således såvel af ordlyden af artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten som af bestemmelsens formål, at den nævnte bestemmelse langt fra skaber forskelsbehandling mellem tjenestemænd på grund af seksuel orientering, men gør det muligt at tildele husstandstillæg til enhver tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold, uanset vedkommendes seksuelle orientering.

I overensstemmelse med denne bestemmelse er en tjenestemand, der lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold i et heteroseksuelt parforhold, nemlig underlagt den samme betingelse om at skulle godtgøre, at han ikke har mulighed for at indgå civilt ægteskab i en medlemsstat, for at kunne modtage husstandstillæg.

Administrationen skal fortolke den omtalte bestemmelse således, at retten til husstandstillæg ikke bliver teoretisk eller illusorisk, men derimod konkret og effektiv, hvilket kan gå så langt som til at tage hensyn til en lov i en stat, der ikke fandt anvendelse i forhold til indgåelse af ægteskab, men ikke desto mindre havde en nær forbindelse til den pågældende situation på grund af de berørte parters nationalitet.

Det følger imidlertid af ordlyden af artikel 1, stk. 2, litra c), nr. iv), i bilag VII til vedtægten, at den omstændighed, at parret – i det tilfælde, hvor en tjenestemand lever i et registreret fast ægteskabslignende forhold – ikke har mulighed for at indgå ægteskab i den medlemsstat, hvor den berørte part gør tjeneste, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre, at parret ikke har mulighed for at indgå ægteskab, og at den pågældende tjenestemand således har ret til at modtage husstandstillæg.

(jf. præmis 48-50, 81 og 82)

Henvisning til:

Personaleretten: domme af 14. oktober 2010, W mod Kommissionen, F-86/09, EU:F:2010:125, præmis 42, 43 og 45, og af 6. maj 2014, Forget mod Kommissionen, F-153/12, EU:F:2014:61, præmis 26