Dokumenter udvekslet mellem Unionens institutioner og Den Internationale Straffedomstol for Det Tidligere Jugoslavien (ICTY) i forbindelse med en retssag ved denne ret kan imidlertid ikke anses for at for at være blevet gjort tilgængelige, når ingen af parterne i denne sag har fremlagt en kopi af de pågældende dokumenter, når der ikke er nogen præcis henvisning til, hvor de findes på ICTY’s hjemmeside, og når det i øvrigt er muligt, at sådanne dokumenter, der i henhold til ICTY’s bestemmelser om gennemsigtighed var offentliggjort på datoen for den anfægtede afgørelse, på ny var trukket tilbage af fortrolighedsgrunde, selv om det i den anfægtede afgørelse er angivet, at ICTY har gjort dem tilgængelige via dens retsdatabase og dens hjemmeside.

Et annullationssøgsmål vedrørende en afgørelse, der afviser at give aktindsigt i dokumenter, er uden genstand, når de pågældende dokumenter er stillet til rådighed af en tredjemand, således at sagsøgeren kan få adgang hertil og gøre brug af dem på lige så lovlig vis, som var de stillet til rådighed efter en anmodning efter forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.

Selv om det forholder sig således, påhviler det ikke desto mindre en institution, hvis denne finder, at udbredelsen af et dokument ville være til skade for beskyttelsen af retslige procedurer, som fastsat i nævnte forordnings artikel 4, stk. 2, andet led, at efterprøve, om der består en mere tungtvejende offentlig interesse, som kan begrunde denne udbredelse, på trods af at dette ville være til skade for retsforhandlinger og Rettens votering i den pågældende sag. I denne forbindelse skal institutionen afveje det særlige hensyn, der er beskyttet ved et afslag på aktindsigt i det pågældende dokument, bl.a. over for den almene interesse i, at dokumentet gøres offentligt tilgængeligt i betragtning af de fordele, som er forbundet med en større åbenhed, der er nævnt i anden betragtning til denne forordning, nemlig at give borgerne en bedre mulighed for at deltage i beslutningsprocessen og at sikre forvaltningen større legitimitet, effektivitet og ansvarlighed over for borgerne i et demokratisk system.

Det fremgår af opbygningen af forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter og af målsætningerne i EU’s retsforskrifter på området, at judiciel virksomhed som sådan er undtaget fra anvendelsesområdet for aktindsigt i dokumenter, der er fastsat i disse retsforskrifter. Denne udelukkelse, uden sondring mellem sagens forskellige stadier, er begrundet i nødvendigheden af under hele den retslige procedure at sikre, at parternes drøftelser og den pågældende rets votering vedrørende den foreliggende sag kan gennemføres i ro.

Henset til de formål, der forfølges med forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, skal undtagelserne fastsat heri fortolkes og anvendes strengt, men nævnte forordning præciserer imidlertid ikke hvad angår anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 2, andet led, ved hvilke retter procedurerne kan beskyttes mod den risiko, som udbredelsen af et eller flere dokumenter kan udgøre.

Artikel 4 i forordning nr. 1049/2001, der fastsætter undtagelserne, hvorefter den institution, der er forelagt en anmodning om aktindsigt i dokumenter, den besidder, kan afvise at udlevere disse, knytter generelt set ingen forbindelse mellem de interesser, der skal beskyttes i tilfælde af risiko for indgreb i deres beskyttelse, og Unionen eller dens medlemsstater. Kun artikel 4, stk. 1, litra a), fjerde led, i forordning nr. 1049/2001 bestemmer udtrykkeligt, at der gives afslag på aktindsigt i et dokument, hvis udbredelse ville være til skade for Fællesskabets eller en medlemsstats finanspolitik, valutapolitik eller økonomiske politik. Hvad angår artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 omhandler den ligeledes Unionen, eftersom den har til formål at beskytte en institutions beslutningsproces.

Hvis en fortolkning, hvorefter kun de retslige procedurer, der foregår ved en af Unionens retsinstanser eller ved en af medlemsstaternes retter, ville kunne beskyttes ved undtagelsen fastsat i bestemmelserne i artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001, skulle lægges til grund, ville den kunne overføres på en hvilken som helst undtagelse fastsat i artikel 4. Hvis f.eks. beskyttelsen af den offentlige interesse i form af den offentlige sikkerhed påberåbes, ville det være begrænset til den offentlige sikkerhed i Unionen eller i en eller flere medlemsstater. Det samme ville gøre sig gældende i relation til beskyttelsen af de handelsmæssige interesser for en bestemt fysisk eller juridisk person, som ikke ville kunne omfatte interesserne hos fysiske eller juridiske personer bosat eller etableret uden for Unionen.

En sådan kontekstuel fortolkning af artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 kan imidlertid ikke lægges til grund. Der er nemlig intet grundlag i denne artikel for at antage, at de retslige procedurer, der omhandles i dens stk. 2, andet led, alene er dem, der foregår ved Unionens eller medlemsstaternes retsinstanser. Denne konklusion styrkes af en gennemgang af forordning nr. 1049/2001 som helhed, der kun i visse af sine bestemmelser knytter en forbindelse med Unionen eller dens medlemsstater.

Det følger heraf, at intet i forordning nr. 1049/2001 er til hinder for, at de retslige procedurer, som undtagelsen i artikel 4, stk. 2, andet led, skal beskytte, foregår ved en ret, der hverken hører under Unionens eller medlemsstaternes retsorden, idet nævnte undtagelse bl.a. kan beskytte de retslige procedurer, der finder sted ved ICTY.

(jf. præmis 55-60 og 65)