ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - en beslutning, der paalaegger en tvangsboede, og en beslutning, der endeligt fastlaegger tvangsboedens stoerrelse - sondring

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 17, art. 16, stk. 1)

2 Annullationssoegsmaal - retlig interesse - soegsmaal til proevelse af en beslutning med flere adressater, men som alene angiver en af disses adresse som forkyndelsesadresse - uregelmaessigheder ved forkyndelsen paaberaabt af den adressat, der har modtaget forkyndelsen - afvisning

(EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

1 Foranstaltninger, der har retligt bindende virkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af hans retsstilling, udgoer retsakter eller beslutninger, der kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173.

Da den beslutning, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, i forordning nr. 17, og som paalaegger en tvangsboede paa et antal regningsenheder pr. dag fra det tidspunkt, som den fastsaetter, ikke har nogen bindende retsvirkninger, kan den ikke udgoere en retsakt, der kan anfaegtes i henhold til traktatens artikel 173.

En saadan beslutning har heller ikke bindende retsvirkninger, for saa vidt som den paalaegger sagsoegeren solidarisk ansvar for de tvangsboeder, der er paalagt beslutningens andre adressater. Beslutningen udgoer kun et led i den procedure, ved hvis afslutning Kommissionen eventuelt vedtager en beslutning om endelig fastsaettelse af tvangsboedens samlede stoerrelse, som saaledes bliver et eksekutionsgrundlag. Foer den kan vedtage sidstnaevnte beslutning, skal Kommissionen imidlertid opfylde visse proceduremaessige krav.

2 Naar en beslutning med flere adressater kun anfoerer en af disse adressaters adresse som den adresse, hvor der skal ske forkyndelse over for de andre, har den adressat, der har modtaget forkyndelsen, ingen interesse i at goere indsigelse mod de eventuelle uregelmaessigheder ved forkyndelsen, da han ikke er forpligtet til at videresende beslutningen til de andre adressater, og da beslutningen simpelt hen ikke vil have virkning i forhold til dem, hvis forkyndelsen maa anses for retsstridig.

Spoergsmaalet om, hvorvidt der er sket uregelmaessigheder ved en saadan forkyndelse, vil kun vaere relevant, saafremt det er formaalstjenligt at fastslaa, om den paagaeldende beslutning er blevet lovligt forkyndt for de andre adressater, og i givet fald at fastslaa begyndelsestidspunktet for den frist, de har til at anlaegge soegsmaal til proevelse af den anfaegtede beslutning paa grundlag af traktatens artikel 173.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 29. september 1997. - Roberto D'Orazio og Pierre Hublau mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Statsstøtte - Støtte til stålsektoren - Annullationssøgsmål - EKSF-traktatens artikel 33 - Afvisning. - Sag T-4/97.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01505



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - sag anlagt til proevelse af en beslutning vedtaget med hjemmel i EKSF-traktaten - sag anlagt af en formand for en tillidsmandsgruppe i en virksomhed - afvisning

(EKSF-traktaten, art. 33; EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

En formand for en tillidsmandsgruppe i en virksomhed, der beroeres af en beslutning vedtaget med hjemmel i EKSF-traktaten, kan ikke anlaegge sag med paastand om annullation af beslutningen, idet saadanne personer ikke er naevnt i EKSF-traktatens artikel 33, der udtoemmende opregner de retssubjekter, som kan rejse annullationssoegsmaal, og EF-traktatens artikel 173 ikke finder anvendelse i den paagaeldende sag.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 29. september 1997. - Région wallonne mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Statsstøtte - Støtte til stålsektoren - Annullationssøgsmål - EKSF-traktatens artikel 33 - Afvisning. - Sag T-70/97.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01513



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - sag anlagt til proevelse af en beslutning vedtaget med hjemmel i EKSF-traktaten - sag anlagt af en regional myndighed i en forbundsstat - afvisning

(EKSF-traktaten, art. 33; EF-traktaten, art. 173)

Sammendrag

Regionale myndigheder i en forbundsstat kan ikke anlaegge sag med paastand om annullation af en beslutning vedtaget med hjemmel i EKSF-traktaten, idet de ikke er naevnt i EKSF-traktatens artikel 33, der udtoemmende opregner de retssubjekter, som kan rejse annullationssoegsmaal, og EF-traktatens artikel 173 ikke finder anvendelse i den paagaeldende sag.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 8. oktober 1997. - Comité européen des fabricants de sucre mod Rådet for Den Europæiske Union. - Sukker - Den fælles markedsordning - Fastsættelse af interventionspris - Sag om foreløbige forholdsregler - Udsættelse af gennemførelsen. - Sag T-229/97 R.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01649



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - foreligger ikke hos en sammenslutning af sukkerfabrikanter, der begaerer udsaettelse af fastsaettelsen af en ugunstig interventionspris

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Spoergsmaalet om, hvorvidt uopsaettelighedsbetingelsen i forbindelse med en begaering om foreloebige forholdsregler er opfyldt, skal vurderes ud fra, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, som begaerer den foreloebige forholdsregel, et alvorligt og uopretteligt tab. Det er den part, der indgiver begaeringen om udsaettelse af gennemfoerelsen, som det paahviler at godtgoere, at det vil paafoere vedkommende et alvorligt og uopretteligt tab, saafremt man afventer afgoerelsen i hovedsagen.

En begaering om foreloebige forholdsregler, der indgives af en sammenslutning af sukkerfabrikanter, og som har til formaal at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af en bestemmelse i en forordning, som for det umiddelbart forestaaende produktionsaar fastsaetter den afledte interventionspris for sukker, kan ikke tages til foelge, naar det haevdede tab dels bestaar i en fortsat nedsaettelse af de produktionskvoter for sukker, der garanteres faellesskabsproducenterne, naar der foerst kan vaere en reel risiko for nedsaettelse paa et tidspunkt, hvor dommen i hovedsagen sandsynligvis allerede er afsagt, og dels tab af en betydelig del af det europaeiske sukkermarked til fordel for importoerer af sukker produceret uden for Faellesskabet, naar det ikke er godtgjort, at dette tab er alvorligt og uopretteligt, og naar dette under alle omstaendigheder ikke fremstaar som uopretteligt i betragtning af virkningerne af en eventuel annullation af den anfaegtede bestemmelse.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 17. september 1997. - Antillean Rice Mills NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Annullationssøgsmål - Ophævelse af den anfægtede retsakt med tilbagevirkende gyldighed - Ufornødent at træffe afgørelse. - Sag T-26/97.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01347



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - soegsmaal til proevelse af en forordning om beskyttelsesforanstaltninger - forordningen ophaevet under sagen med tilbagevirkende gyldighed via en anden forordning - anerkendelse fra den institution, som udstedte den ophaevede forordning, af, at denne er udgaaet af Faellesskabets retsorden - sagens genstand bortfaldet - stillingtagen til sagen ufornoeden

(EF-traktaten, art. 173)

2 Retspleje - sagsomkostninger - stillingtagen til sagen ufornoeden - bestemt tilfaelde

(Rettens procesreglement, art. 87, stk. 6)

Sammendrag

3 Et soegsmaal til proevelse af en kommissionsforordning om beskyttelsesforanstaltninger bliver uden genstand, saaledes at det ikke laengere er fornoedent for Retten at traeffe afgoerelse, saafremt naevnte forordning under sagen og med tilbagevirkende gyldighed ophaeves ved en forordning fra Raadet, og saafremt Kommissionen ved en begaering om, at det kendes ufornoedent at traeffe afgoerelse i sagen, har anerkendt, at den anfaegtede forordning er udgaaet af Faellesskabets retssystem, saaledes at Kommissionen ikke laengere kan paaberaabe sig, at forordningen kan anvendes, og at den kan goeres gaeldende over for sagsoegeren i tilfaelde af annullation af Raadets forordning.

4 Naar det ikke laengere er fornoedent at traeffe afgoerelse i et soegsmaal til proevelse af en kommissionsforordning om beskyttelsesforanstaltninger - i forbindelse med afgoerelse 91/482 om de oversoeiske landes og territoriers associering - som foelge af ophaevelse af den anfaegtede retsakt ved en forordning udstedt af Raadet i overensstemmelse med fremgangsmaaden ifoelge naevnte afgoerelse, og naar ophaevelsen hverken skyldes en fejl fra Kommissionen eller det forhold, at der er givet sagsoegeren medhold i de i sagen paaberaabte anbringender, men blot er resultatet af Raadets beslutningskompetence, boer hver part betale sine egne omkostninger.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 15. juli 1997. - Gouvernement des Antilles néerlandaises mod Rådet for Den Europæiske Union. - Associeringsordningen for de oversøiske lande og territorier - Beskyttelsesforanstaltning - Særlige rettergangsformer - Begæring om foreløbige forholdsregler - Uopsættelighed - Ikke antaget. - Sag T-179/97 R.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01297



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - alvorlig og uoprettelig skade - afvejning af samtlige interesser i sagen

(EF-traktaten, art. 186; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Naar der skal traeffes afgoerelse om en begaering om foreloebige forholdsregler, paahviler det Faellesskabets retsinstanser foerst at undersoege, om en eventuel annullation af den omtvistede retsakt goer det muligt at aendre den situation, som retsaktens umiddelbare gennemfoerelse ville medfoere, og omvendt, om udsaettelse af retsaktens gennemfoerelse kan hindre, at den senere faar fuld virkning, saafremt sagsoegerne ikke faar medhold i hovedsagen.

I forbindelse med en retsakt vedroerende en beskyttelsesforanstaltning, der er truffet inden for rammerne af ordningen om associering af de oversoeiske lande og territorier, kan Faellesskabets retsinstanser ikke, medmindre der foreligger aabenbar uopsaettelighed, saette deres vurdering i stedet for Raadets vurdering hvad angaar valget af den mest hensigtsmaessige beskyttelsesforanstaltning, uden at der derved opstaar fare for, at Raadets skoensmaessige befoejelser tilsidesaettes.

Naar sagsoegeren ikke har godtgjort, at man vil lide et alvorligt og uopretteligt tab som foelge af anvendelsen af den anfaegtede forordning, kan en eventuel annullation heraf i forbindelse med Rettens afgoerelse i hovedsagen medfoere, at der skal betales en passende erstatning. Den omstaendighed, at forordningen allerede er blevet gennemfoert, og at den forudsete anvendelsesperiode er udloebet, hindrer ikke, at sagsoegerens interesser beskyttes paa passende maade, da den paagaeldende institution er forpligtet til at gennemfoere de til dommens opfyldelse noedvendige foranstaltninger, og den kan saaledes finde anledning til at foretage en rimelig genoprettelse af sagsoegerens situation eller til at undgaa, at der vedtages en tilsvarende retsakt.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 9. juni 1997. - Elf Atochem SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Konkurrence - Administrativ procedure - Kontrolundersøgelser - Udarbejdelse af referater efter en kontrolundersøgelse - Annullationssøgsmål - Retsakter, der kan være genstand for søgsmål - Afvisning. - Sag T-9/97.



Samling af Afgørelser 1997 side II-00909



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - dokumenter udarbejdet af Kommissionens befuldmaegtigede repraesentanter under en kontrolundersoegelse - forberedende retsakter

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1, art. 11 og 14)

Sammendrag

Der foreligger retsakter eller beslutninger, der kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173, naar foranstaltningerne har retligt bindende virkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af hans retsstilling. Naar der er tale om retsakter eller beslutninger, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, kan de principielt kun anfaegtes, hvis de drejer sig om foranstaltninger, som definitivt fastlaegger institutionens standpunkt som afslutning paa proceduren, modsat foreloebige foranstaltninger, der har til formaal at forberede den endelige beslutning.

Dokumenter, benaevnt referater, som udarbejdes af Kommissionens befuldmaegtigede repraesentanter under en kontrolundersoegelse hos en virksomhed i henhold til artikel 14, stk. 2, og som indeholder et sammendrag af udtalelser fremsat af sidstnaevntes repraesentanter under denne kontrolundersoegelse, kan i denne forbindelse ikke anses for retsakter, der kan goeres til genstand for et soegsmaal, naar de ikke kan anses for umiddelbart og paa uoprettelig maade at paavirke denne virksomheds retsstilling.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 19. juni 1997. - Luis Manuel Chaves Fonseca Ferrão mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker og mønstre). - Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker og mønstre) - Afgørelse truffet af kontorets præsident vedrørende appelkamrenes organisation - Periculum in mora - Foreligger ikke. - Sag T-159/97 R.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01049



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - alvorligt og uopretteligt tab - begreb - bevisbyrde

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2; Raadets forordning nr. 40/94)

Sammendrag

Ved vurderingen af, om foreloebige forholdsregler er uopsaettelige, skal det undersoeges, om en gennemfoerelse af de anfaegtede retsakter, inden Faellesskabets retsinstanser traeffer afgoerelse i hovedsagen, kan paafoere den begaerende part et alvorligt og uopretteligt tab, som ikke vil kunne afhjaelpes, selv hvis den anfaegtede afgoerelse annulleres, eller som paa trods af dets midlertidige karakter staar i misforhold til sagsoegtes interesse i, at dens retsakter gennemfoeres, selv om de er genstand for en retssag. Det er sagsoegeren, der skal bevise, at disse betingelser er opfyldt.

En begaering om foreloebige forholdsregler, som vedroerer et krav om udsaettelse af gennemfoerelsen af en afgoerelse, der er truffet som led i gennemfoerelsen af forordning nr. 40/94, og hvorved praesidenten for Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemaerker og moenstre) har fastsat reglerne vedroerende appelkamrenes organisation, kan ikke tages til foelge, saafremt sagsoegeren ikke har fremfoert noget bevis til stoette for sine anbringender om, at der er fare for et alvorligt og uopretteligt tab som foelge af det indgreb, som det ved den anfaegtede afgoerelse foreskrevne underordnelsesforhold for medlemmerne af kontorets appelkamre truer med at goere i medlemmernes uafhaengighed for hele varigheden af deres hverv.

Eftersom kontoret nemlig ikke har vedtaget nogen retsakt til gennemfoerelse af den anfaegtede afgoerelse, der konkret goer indgreb i sagsoegerens uafhaengighed, og da han intet har anfoert, som lader formode, at der foreligger en risiko herfor, er udsaettelsen af gennemfoerelsen af den anfaegtede afgoerelse ikke uopsaettelig.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 21. marts 1997. - Antillean Rice Mills NV mod Rådet for Den Europæiske Union. - Associeringsordningen for de oversøiske lande og territorier - Beskyttelsesforanstaltning - Særlige rettergangsformer - Begæring om udsættelse af gennemførelsen - Uopsættelighed - Ikke antaget. - Sag T-41/97 R.



Samling af Afgørelser 1997 side II-00447



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - oekonomisk tab - anfaegtet retsakt med begraenset gyldighedsperiode

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Ved vurderingen af, om en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen er uopsaettelig, kan et oekonomisk tab som hovedregel kun anses for alvorligt og uopretteligt, saafremt sagsoegeren ikke kan opnaa fuld erstatning herfor, selv om han faar medhold i hovedsagen. Dette vil navnlig vaere tilfaeldet ved et tab, som truer selve virksomhedens eksistens, eller ved et tab, som, selv om det indtraeder, ikke kan opgoeres i tal.

Naar sagsoegeren ikke har godtgjort, at virksomheden vil lide et uopretteligt tab som foelge af anvendelsen af den anfaegtede forordning, kan Rettens eventuelle annullation heraf under hovedsagen medfoere, at der skal betales en passende erstatning, selv om den paagaeldende forordning har en begraenset gyldighedsperiode. Den omstaendighed, at en forordning allerede er blevet gennemfoert, og at den forudsete anvendelsesperiode er udloebet, hindrer ikke, at sagsoegerens interesser beskyttes paa passende maade, da den paagaeldende institution er forpligtet til at gennemfoere de til dommens opfyldelse noedvendige foranstaltninger, og den kan saaledes finde anledning til at foretage en rimelig genoprettelse af sagsoegerens situation eller til at undgaa, at der vedtages en tilsvarende retsakt.
RETTENS KENDELSE (Første Afdeling)

11. december 2001

Sag T-99/97

Willem Stols

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Tjenestemænd — ansøgning om ændret indplacering i lønklasse — formalitetsindsigelse — ny og væsentlig omstændighed — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1061

Angående:

Påstand om annullation af Rådets afgørelse af 13. august 1996 om afvisning af sagsøgerens ansøgning om ændret indplacering i lønklasse.

Udfald:

Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister – overskridelse – fornyelse af frist – betingelse – ny faktisk omstændighed

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Selv om enhver tjenestemand i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, kan forelægge en ansøgning for ansættelsesmyndigheden om at træffe en beslutning for sit vedkommende, indebærer dette ikke, at tjenestemanden ikke skal overholde de i vedtægtens artikel 90 og 91 fastsatte frister for administrative klager og sagsanlæg, idet det herved indirekte ville være muligt at anfægte en tidligere afgørelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt inden for de fastsatte frister, ved at forelægge en ansøgning. Kun væsentlige nye omstændigheder kan begrunde, at der forelægges en ansøgning, hvis formål er at få ændret en sådan afgørelse.

Dommen af 5. oktober 1995 i sag T-17/95, Alexopoulou (Sml. Pers. I-A, s. 227, og II, s. 683), udgør herved ikke en ny omstændighed, der kan begrunde, at der forelægges en ansøgning, hvis formål er at få ændret en afgørelse om indplacering i lønklasse.

(jf. præmis 40 og 41)

Henvisning til: Domstolen, 1. december 1983, sag 190/82, Blomefield mod Kommissionen, Sml. s. 3981, præmis 10; Domstolen, 15. maj 1985, sag 127/84, Esly mod Kommissionen, Sml. s. 1437, præmis 10; Domstolen, 14. juni 1988, sag 161/87, Muysers og Tülp mod Revisionsretten, Sml. s. 3037, præmis 11; Retten, 11. juli 1997, sag T-16/97, Chauvin mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 237, og II, s. 681, præmis 33, 37 og 39-45.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Ansvar uden for kontraktforhold - sagsgenstand - handlinger foretaget af fællesskabsinstitutionerne eller handlinger foretaget af Fællesskabets ansatte - begreb - retsakter, som er en del af den primære fællesskabsret - ikke omfattet - skade, der har sit udspring i fællesakten

(EF-traktaten, art. 7 A (efter ændring nu art. 14 EF) og art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))

2. Ansvar uden for kontraktforhold - fællesskabsinstitutionernes tilsidesættelse af en retlig forpligtelse til at handle - afskaffelsen af erhvervet som speditør som følge af fællesakten - forpligtelse for institutionerne til at handle - foreligger ikke - pligt for Fællesskabet til at betale erstatning til udøverne af erhvervet - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))

Sammendrag

1. For så vidt angår Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold kan skade, som speditørerne har lidt som følge af fjernelsen af toldkontrollen og de fiskale grænser mellem medlemsstaterne, ikke tilskrives Rådet og Kommissionen. Den direkte og bestemmende årsag til denne skade skal nemlig hverken findes i udstedelsen af afledte retsakter eller i, at der ikke er fastsat passende udlignings- og ledsageforanstaltninger, men i fællesaktens artikel 13, der har indføjet en artikel 8 A i EØF-traktaten, som er blevet til EF-traktatens artikel 7 A (efter ændring nu artikel 14 EF), der bl.a. fastslår, at »[d]et indre marked indebærer et område uden indre grænser«. Fællesakten er imidlertid vedtaget af medlemsstaterne. Den kan således ikke tilskrives de sagsøgte, og kan følgelig ikke medføre, at Fællesskabet ifalder ansvar uden for kontraktforhold.

( jf. præmis 17 )

2. EF-institutionernes undladelser kan kun begrunde ansvar for Fællesskabet, såfremt institutionerne ikke har overholdt en i en fællesskabsretlig bestemmelse fastsat retlig forpligtelse til at handle. For så vidt angår afskaffelse af speditørerhvervet, der er medført af fællesakten, følger en sådan forpligtelse hverken af selve fællesakten eller af nogen anden formel bestemmelse i den skrevne fællesskabsret. Denne forpligtelse følger heller ikke af et generelt retligt princip, såfremt et sådant findes, hvorefter Fællesskabet har pligt til at yde erstatning til en person, der er blevet udsat for ekspropriation eller begrænsninger i hans frie adgang til at udnytte sin ejendomsret, idet det ikke kan påhvile Fællesskabet at yde erstatning for handlinger, som ikke kan tilskrives Fællesskabet. Det følger heraf, at Fællesskabet ikke er forpligtet til yde udøverne af disse erhverv erstatning. Det er dog ikke udelukket, at der efter omstændighederne vil kunne gælde en erstatningspligt i henhold til national ret i den medlemsstat, hvor den pågældende toldklarerer eller speditør udøvede sin virksomhed inden for Fællesskabet.

( jf. præmis 18 )