DOM AFSAGT AF RETTEN I FOERSTE INSTANS (FEMTE AFDELING) DEN 16. DECEMBER 1993. - HEINZ-JOERG MORITZ MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - FORFREMMELSE - VEDTAEGTENS ARTIKEL 29, STK. 2 - ERSTATNING FOR OEKONOMISK OG IKKE-OEKONOMISK SKADE - HJEMVISNING EFTER OPHAEVELSE. - SAG T-20/89 RV



Samling af Afgørelser 1993 side II-01423



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Tjenestemaend ° bedoemmelse ° bedoemmelsesrapport ° forsinkelse ° seneste bedoemmelse af en tjenestemand, der ansoeger om forfremmelse, foreligger ikke ° den manglende udfaerdigelse kan ikke berigtiges ved eksistensen af andre oplysninger vedroerende ansoegerens fortjenester ° tjenstlig fejl, som institutionen kan drages til ansvar for

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 43 og 45, stk. 1)

2. Tjenestemaend ° forfremmelse ° sammenligning af fortjenester ° hensyntagen til bedoemmelsesrapporter ° ufuldstaendig personlig aktmappe ° chancer for forfremmelse bragt i fare ° tjenstlig fejl, som institutionen kan drages til ansvar for

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 43 og 45, stk 1)

Sammendrag

1. Den forsinkede udfaerdigelse af en bedoemmelse af en tjenestemand udgoer en tjenstlig fejl, som vedkommende institution kan drages til ansvar for, naar tjenestemanden ikke i vaesentlig grad har bidraget til denne forsinkelse. Den omstaendighed, at bedoemmelsesrapporten ikke er indsat i en tjenestemands personlige aktmappe, fratager nemlig de personer, som skal afgive en udtalelse eller traeffe afgoerelser vedroerende forloebet af tjenestemandens karriere, muligheden for at tage hensyn til dette vigtige vurderingselement, navnlig i forbindelse med en forfremmelsesprocedure.

Det kan ikke antages, at den manglende udfaerdigelse af bedoemmelsesrapporten er blevet afhjulpet i et konkret tilfaelde, hvor den personlige aktmappe indeholdt en tidligere bedoemmelsesrapport, og hvor den generaldirektoer, som sagsoegeren henhoerte under, for et raadgivende udvalg havde givet udtryk for sin hensigt om at foreslaa opretholdelse af den tidligere bedoemmelsesrapport. Generaldirektoeren var nemlig ikke sagsoegerens foerste bedoemmer, og foelgelig gjorde tilkendegivelsen af hensigten om at opretholde bedoemmelsesrapporten det ikke muligt med tilstraekkelig sikkerhed at fastslaa sagsoegerens kvalifikationer paa det tidspunkt, hvor den overordnede myndighed skulle gennemgaa hans personlige aktmappe. Desuden gaelder der praecise procedureregler for udfaerdigelsen af bedoemmelser af tjenestemaend, som i det mindste kraever deltagelse baade af to bedoemmere og af den bedoemte tjenestemand selv, og derfor kan foere til, at den endelige bedoemmelse af den paagaeldende tjenestemand afviger fra den af den foerste bedoemmer udfaerdigede. Det er saaledes kun paa grundlag af den endelige bedoemmelse, at ansaettelsesmyndigheden gyldigt kan foretage en gennemgang af den paagaeldende tjenestemands aktmappe med henblik paa vedtagelsen af en afgoerelse, som beroerer forloebet af hans karriere.

Den manglende udfaerdigelse kunne saa meget des mindre afhjaelpes, som bedoemmelsen af sagsoegeren, da den endelig blev udfaerdiget, paa flere punkter afveg fra den tidligere bedoemmelse, der ikke noejagtigt afspejlede sagsoegerens praecise kvalifikationer paa det tidspunkt, hvor den omtvistede procedure verserede, og paa det tidspunkt, hvor den omtvistede afgoerelse blev vedtaget.

2. Selv om det kan medfoere en ikke-oekonomisk skade for en tjenestemand, at hans personlige aktmappe er mangelfuld eller ufuldstaendig, idet dette kan give anledning til usikkerhed eller uro med hensyn til hans fremtidige karriere, forholder det sig endvidere saaledes, at forsinkelsen med udfaerdigelsen af bedoemmelser i sig selv kan vaere til skade for tjenestemanden, alene fordi det kan paavirke hans karriereforloeb, at en saadan bedoemmelse ikke foreligger paa det tidspunkt, hvor der skal traeffes beslutninger vedroerende tjenestemanden.

Det maa derfor fastslaas, at der foreligger en tjenstlig fejl, og at vedkommende institution skal betale erstatning i det tilfaelde, hvor en tjenestemands fortjenester i forbindelse med en ansoegning om forfremmelse ° paa grund af en bedoemmelse, som uden nogen som helst begrundelse er blevet for sent udfaerdiget ° er blevet vurderet under saadanne vilkaar, at forfremmelseschancerne for den paagaeldende tjenestemand, hvis bedoemmelse efterfoelgende viste sig at indeholde fordelagtige aendringer, er blevet paavirket.

Dommens præmisser

1 Retten afsiger denne dom, efter at Domstolen har hjemvist sagen til fornyet behandling ved dom af 17. december 1992 (sag C-68/91 P, Moritz mod Kommissionen, Sml. I, s. 6849, herefter benaevnt "appeldommen") som foelge af appel ivaerksat af sagsoegeren mod Rettens dom af 13. december 1990 (sag T-20/89, Moritz mod Kommissionen, Sml. II, s. 769, herefter benaevnt "den ophaevede dom").

Sagens faktiske omstaendigheder og forudgaaende behandling

2 Tvistens forhistorie og forloebet af de tidligere trin i sagens behandling er udfoerligt beskrevet i de ovennaevnte domme, hvortil der henvises. Sagens indhold gengives i det foelgende kun for saa vidt som det er noedvendigt for forstaaelsen af Rettens argumentation i denne dom.

3 Sagsoegeren ° som var blevet ansat ved Kommissionens den 1. juli 1967 ° var, da han ved udgangen af januar 1990 blev pensioneret, tjenestemand i loenklasse A3, 8. loentrin, og beklaedte en stilling som kontorchef i Kommissionens Generaldirektorat for Laan og Investering (herefter benaevnt "GD XVIII").

4 I januar 1986 offentliggjorde Kommissionen meddelelse om ledig stilling KOM/24/86 med henblik paa besaettelse af en ledig stilling i loenklasse A2 som direktoer for direktoratet "Investeringer og Laangivning" i det naevnte generaldirektorat.

5 Sagsoegeren og en anden tjenestemand ved Kommissionen indgav ansoegning om stillingen i henhold til artikel 29, stk. 1, litra a), i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "vedtaegten").

6 Kommissionens raadgivende udvalg vedroerende udnaevnelse i stillinger i loenklasserne A2 og A3 (herefter benaevnt "det raadgivende udvalg"), som var blevet forelagt ansoegningerne, gennemgik dem i henhold til vedtaegtens artikel 29, stk. 1, litra a). I forbindelse med denne gennemgang hoerte det raadgivende udvalg generaldirektoeren for Generaldirektorat XVIII, som afgav oplysninger om de kvalifikationer, som kraevedes for stillingen, saaledes som de var beskrevet i meddelelsen om ledig stilling, samt om deres omfang. Desuden meddelte generaldirektoeren det raadgivende udvalg, hvordan han bedoemte ansoegerne med henblik paa den ledige stillings saerlige kendetegn, og gav oplysning om hvilke kriterier han havde lagt til grund for undersoegelsen af de to ansoegeres fortjenester. I udtalelse 17/86 af 22. april 1986 meddelte det raadgivende udvalg ansaettelsesmyndigheden, at det efter afslutningen af sin gennemgang var kommet til det resultat, at ansoegerne "ikke var i besiddelse af alle de kraevede kvalifikationer" for den ledige stilling.

7 Under sit moede den 30. april 1986 gennemgik Kommissionen begge de foreliggende ansoegninger og besluttede paa dette trin ikke at besaette stillingen i henhold til vedtaegtens artikel 29, stk. 1, litra a), men at anvende den udnaevnelsesprocedure, som er foreskrevet i artikel 29, stk. 2, og at indhente en fornyet udtalelse fra det raadgivende udvalg vedroerende de indgivne ansoegninger.

8 Den 27. juni 1986 naaede det raadgivende udvalg efter atter at have hoert generaldirektoeren for GD XVIII til det resultat, at en ansoegning, som var blevet indgivet af en ekstern ansoeger i henhold til vedtaegtens artikel 29, stk. 2, skulle imoedekommes og foretog i udtalelse 32/86 indstilling til ansaettelsesmyndigheden herom.

9 Den 2. juli 1986 besluttede Kommissionen paa grundlag af det raadgivende udvalgs udtalelse 32/86 at udnaevne den eksterne ansoeger, Engel.

10 Sagsoegeren, der den 14. juli 1986 var blevet underrettet om Kommissionens afgoerelse af 2. juli 1986, indbragte den 13. oktober 1986 en klage ° registreret den 15. oktober 1986 ° over afvisningen af hans ansoegning og dermed over udnaevnelsen af Engel til den paagaeldende stilling. Denne klage blev afvist ved Kommissionens afgoerelse af 5. maj 1987.

11 Den 12. august 1987 anlagde sagsoegeren sag ved Domstolen med paastand dels om annullation af Kommissionens afgoerelse af 2. juli 1986 og af afgoerelsen af 5. maj 1987 om afvisningen af hans klage, dels om erstatning for den oekonomiske og ikke-oekonomiske skade, som han mente at have lidt paa grund af afvisningen af hans ansoegning og udnaevnelsen af en anden ansoeger.

12 Den 18. marts 1988 anlagde sagsoegeren endnu en sag ved Domstolen til proevelse af afvisningen af en klage indgivet den 13. august 1987, hvorved han tilsigtede at opnaa annullation af den med forsinkelse udarbejdede bedoemmelse af ham for perioden 1983-1985 samt erstatning for den skade, som han mente at have lidt paa grund af den forsinkede udarbejdelse af denne bedoemmelse.

13 Ved kendelse af 15. november 1989 har Domstolen hjemvist de to sager til Retten i henhold til artikel 14 i Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans. De to sager blev registreret paa Rettens Justitskontor under numrene T-20/89 og T-29/89.

14 Sagsoegeren nedlagde i sag T-20/89 foelgende paastande:

° Retten anordner straks fremlaeggelse af bestemte dokumenter.

° Sagen antages til realitetsbehandling.

° Der gives sagsoegeren medhold.

° Afgoerelsen vedroerende klagen annulleres.

° Udnaevnelsen af Engel kendes ulovlig.

° Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

° Kommissionen tilpligtes at yde erstatning for oekonomisk og ikke-oekonomisk skade.

15 Kommissionen nedlagde foelgende paastande:

° Frifindelse.

° Sagsoegeren tilpligtes at afholde sagens omkostninger.

16 I sag T-20/89 fremfoerte sagsoegeren til stoette for sine paastande en raekke anbringender og argumenter, der i det vaesentlige beroede paa, at visse bedoemmelser ° naermere bestemt bedoemmelserne for perioden 1973-1975, 1975-1977 og 1983-1985 ° ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe i forbindelse med forloebet af udnaevnelsesproceduren og vedtagelsen af den anfaegtede afgoerelse af 2. juli 1986; det raadgivende udvalg og ansaettelsesmyndigheden havde ikke hoert ham selv i forbindelse med gennemgangen af hans ansoegning, mens det raadgivende udvalg havde hoert hans generaldirektoer, fordi bedoemmelsen for perioden 1983-1985 ikke forelaa; der forelaa et fejlskoen eller magtmisbrug; der forelaa en fejlagtig vurdering af ansoegernes kvalifikationer med henblik paa den omtvistede stilling; tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 29 samt artikel 27 og 28; ansaettelsesmyndigheden havde tilsidesat sin omsorgs- og loyalitetspligt over for tjenestemaendene, og endelig var der sket en tilsidesaettelse af princippet om god tro og princippet om lovmaessig forvaltning.

17 I sag T-20/89 forkastede Retten med den ophaevede dom sagsoegerens paastande om annullation af afgoerelsen af 2. juli 1986 med den begrundelse, at sagsoegeren ikke laengere havde nogen interesse i annullation af udnaevnelsen af den udnaevnte ansoeger, da han var blevet pensioneret efter at have anlagt sag og derefter ikke laengere kunne goere krav paa at blive udnaevnt i den omtvistede stilling. Retten forkastede ogsaa sagsoegerens paastande om, at Kommissionens tilpligtedes at erstatte den oekonomiske og ikke-oekonomiske skade, som han var blevet paafoert ved afvisningen af hans ansoegning og udnaevnelsen af en anden ansoeger. Forkastelsen af sagsoegerens erstatningspaastande blev, for saa vidt som sagsoegeren paaberaabte sig en oekonomisk skade, begrundet med, at der ikke var begaaet en tjenstlig fejl i forbindelse med den omtvistede procedure. For saa vidt angik den ikke-oekonomiske skade fandt Retten i det vaesentlige, at den skade, der var opstaaet som foelge af den forsinkede udfaerdigelse af bedoemmelsen for perioden 1983-1985, til dels kunne tilskrives sagsoegeren selv, da han ikke havde medvirket til en rettidig udfaerdigelse af bedoemmelsen. Endelig paalagde Retten hver part at baere sine omkostninger.

18 I sag T-29/89 frifandt Retten ved dom af 13. december 1990 (Sml. II, s. 787) Kommissionen med den begrundelse, at sagsoegerens annullationspaastande var for sent fremsat, og at sagsoegeren ikke kunne gives medhold i sine erstatningspaastande, fordi sagsoegeren havde bidraget til den forsinkede udfaerdigelse af bedoemmelsen og dermed ogsaa bidraget til den forsinkelse, der havde foert til den paaberaabte ikke-oekonomiske skade. Sagsoegeren har ikke ivaerksat appel mod denne dom fra Retten.

19 Sagsoegeren har derimod den 15. februar 1991 ivaerksat appel for Domstolen af Rettens dom i sag T-20/89.

20 Domstolen har i appeldommen ophaevet Rettens dom og hjemvist sagen til fornyet behandling ved Retten, idet den udsatte afgoerelsen om sagens omkostninger.

Sagens behandling efter hjemvisningen

21 Ifoelge artikel 117 i Rettens procesreglement er sagen fra datoen for afsigelsen af appeldommen atter indbragt for Retten.

22 Sagsoegeren og sagsoegte har i henhold til procesreglementets artikel 119 indgivet indlaeg henholdsvis den 23. februar og den 26. marts 1993.

23 Paa grundlag den refererende dommers rapport har Retten besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse. Den har dog anmodet parterne om at besvare en raekke spoergsmaal og Kommissionen om at fremlaegge forskellige dokumenter. Parterne har efterkommet disse anmodninger inden for de fastsatte frister.

24 Den mundtlige forhandling fandt sted den 28. september 1993. Parternes repraesentanter afgav indlaeg og besvarede spoergsmaal fra Retten.

25 Sagsoegeren har i sit skriftlige indlaeg nedlagt foelgende paastand:

° Kommissionen doemmes i overensstemmelse med de i foerste instans nedlagte paastande bortset fra den dér nedlagte paastand om, at udnaevnelsen af Engel annulleres, fordi den er retsstridig.

26 Kommissionen har i sit skriftlige indlaeg nedlagt foelgende paastande:

° Frifindelse.

° Hver part betaler sine omkostninger.

Parternes paastande og anbringender under sagens behandling i foerste instans og under sagens behandling efter hjemvisning

27 Efter afsigelsen af Domstolens appeldom foreligger der til behandling for Retten samtlige de paastande og anbringender, som parterne har fremfoert i foerste instans og i den foreliggende procedure efter hjemvisningen.

28 Sagsoegeren har imidlertid i forbindelse med den foreliggende procedure efter hjemvisningen frafaldet sine annullationspaastande og opretholder kun sine paastande om erstatning for den oekonomiske og ikke-oekonomiske skade, som han mener at have lidt paa grund af afvisningen af hans ansoegning og den retsstridige udnaevnelse af en anden ansoeger. Hans anbringender og argumenter, der i forbindelse med sagens behandling i foerste instans skulle godtgoere retsstridigheden af udnaevnelsen til den omtvistede stilling, skal i forbindelse med sagens behandling i denne procedure derfor forstaas saaledes, at det hermed tilsigtes at godtgoere, at Kommissionen har begaaet en tjenstlig fejl, der har foert til den skade, som han paastaar erstattet.

Den tjenstlige fejl

Parternes argumenter

29 Sagsoegeren har anfoert, at Kommissionen under den omtvistede udnaevnelsesprocedure har begaaet en raekke retsstridige handlinger og uregelmaessigheder, der udgoer et tilsvarende antal tjenstlige fejl, som har foert til afvisningen af hans ansoegning og til den retsstridige udnaevnelse af en anden ansoeger, hvis kvalifikationer og erfaring i flere henseender var ringere end sagsoegerens.

30 Sagsoegeren har saaledes gjort gaeldende, at hans personlige aktmappe var ufuldstaendig, fordi den ikke indeholdt bedoemmelserne af ham for perioderne 1973-1975, 1975-1977 og navnlig for perioden 1983-1985, skoent denne ville have vaeret den vigtigste i forbindelse med denne procedure, som fandt sted i 1986.

31 Sagsoegeren har herved anfoert, at hans bedoemmelse for perioden 1983-1985, der skulle have vaeret meddelt ham senest den 30. november 1985 i overensstemmelse med de generelle gennemfoerelsesbestemmelser til vedtaegtens artikel 43, som Kommissionen havde udstedt den 27. juli 1979, foerst blev meddelt ham den 31. juli 1986, og derfor ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe i forbindelse med udnaevnelsesproceduren og vedtagelsen den 2. juli 1986 af den omtvistede afgoerelse.

32 Ifoelge sagsoegeren kan denne undladelse ikke lovligt afhjaelpes ved den omstaendighed, at det raadgivende udvalg havde hoert hans generaldirektoer vedroerende hans ansoegning. Sagsoegeren har anfoert, at ogsaa selv om generaldirektoeren har udtalt sig over for det raadgivende udvalg om sagsoegerens kvalifikationer, navnlig under hensyn til kravene i meddelelsen om ledig stilling, samt ° som anfoert af Kommissionen ° om sin hensigt om for perioden 1983-1985 at opretholde den tidligere bedoemmelse af sagsoegeren vedroerende perioden 1981-1983, skulle det raadgivende udvalg under alle omstaendigheder ogsaa have hoert den beroerte tjenestemand selv. Generaldirektoeren, som var blevet hoert af det raadgivende udvalg, var ikke umiddelbart ansvarlig for bedoemmelsen, og han har muligvis udtrykt sig negativt om sagsoegerens ansoegning under dette moede. Til stoette for disse anbringender og argumenter har sagsoegeren under den mundtlige forhandling anfoert, at generaldirektoeren, som det fremgaar af moedeprotokollerne fra de moeder, hvorunder det raadgivende udvalg hoerte generaldirektoeren, navnlig havde undladt at praecisere, at visse af de opgaver, som sagsoegeren tidligere havde varetaget, ikke laengere var lige saa vigtige, og undladt at understrege den omstaendighed, at sagsoegeren i forbindelse med udoevelsen af sin virksomhed i flere aar havde vaeret ansvarlig for kontakter til de organer, som varetog budget- og finanskontrollen, herunder Revisionsretten. Frem for alt har generaldirektoeren undladt at oplyse det raadgivende udvalg om, at sagsoegeren fra januar 1984 havde varetaget nye opgaver, bl.a. indfoerelsen af ordningen med "sikkerhedsstillelse", som havde til formaal at efterproeve og garantere betalingen af de meget hoeje boeder, som blev paalagt virksomheder i jern- og staalindustrien, og hvis gennemfoerelse indebar kontakter med flere virksomheder og banker i medlemsstaterne, saaledes at det paagaeldende system kunne fungere hensigtsmaessigt.

33 Sagsoegeren kommer saaledes til det resultat, at det raadgivende udvalg og derefter ansaettelsesmyndigheden paa grund af den omstaendighed, at den sidste bedoemmelse ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe, ikke i forbindelse med den omtvistede procedure kunne foretage en sammenlignende undersoegelse af ansoegernes fortjenester, og at hans egen ansoegning blev gjort til genstand for en fejlagtig vurdering, der foerte til dens afvisning og til en retsstridig udnaevnelse af en anden ansoeger.

34 Kommissionen har for det foerste anfoert, at mangelen paa bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 til dels skyldtes sagsoegeren selv. Den har anfoert, at sagsoegeren foerst den 26. november 1986 anfaegtede den foerste bedoemmers forslag af 31. juli 1986 om at opretholde hans foregaaende bedoemmelse, i stedet for at goere det inden for fristen paa 10 dage efter dette forslag. Desuden har sagsoegeren foerst den 3. marts 1987 ansoegt om en revideret bedoemmelse efter appel, efter at bedoemmelsen endelig blev meddelt ham, hvorefter generaldirektoeren som appelbedoemmer meddelte ham sin reviderede bedoemmelse den 7. april 1987, som sagsoegeren ikke har anfaegtet for Det Paritetiske Bedoemmelsesudvalg. Det foelger heraf, at sagsoegeren ikke kan paaberaabe sig nogen retskraenkelse som foelge af, at hans bedoemmelse ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe (Domstolens dom af 17.12.1981, sag 151/80, De Hoe mod Kommissionen, Sml. s. 3161, og af 9.2.1988, sag 1/87, Picciolo mod Kommissionen, Sml. s. 711, praemis 43).

35 Kommissionen har for det andet anfoert, at mangelen paa en bedoemmelse af sagsoegeren for perioden 1983-1985 under alle omstaendigheder er blevet afhjulpet ved den omstaendighed, at det raadgivende udvalg to gange har hoert sagsoegerens generaldirektoer, der har udtalt sig om de kvalifikationer, som ansoegerne skulle vaere i besiddelse af for at beklaede den omtvistede stilling, samt om sagsoegerens kvalifikationer og indsats. Generaldirektoeren har endvidere meddelt det raadgivende udvalg sin hensigt om at foreslaa sagsoegeren, at der for perioden 1983-1985 opretholdtes den bedoemmelse, som var blevet udfaerdiget for perioden 1981-1983, hvilket efterfoelgende er blevet bekraeftet ved den omstaendighed, at sagsoegerens endelige bedoemmelse for perioden 1983-1985 ° som accepteret og underskrevet af sagsoegeren ° kun i ringe grad er forbedret i forhold til bedoemmelsen for perioden 1981-1983. Da indholdet af den endelige bedoemmelse for perioden 1983-1985 og hensigten hos sagsoegerens bedoemmere om at opretholde den for perioden 1981-1983 tidligere udfaerdigede bedoemmelse efterfoelgende er blevet bekraeftet, er den vurdering, som er blevet foretaget af det raadgivende udvalg og af ansaettelsesmyndigheden med hensyn til sagsoegerens ansoegning, gyldigt blevet foretaget dels paa grundlag af bedoemmelsen for 1981-1983, dels paa grundlag af generaldirektoerens mundtlige erklaeringer. Hvad angaar generaldirektoerens vurderinger af sagsoegerens kvalifikationer med henblik paa kravene til den ledige stilling har Kommissionen understreget, at de i det mindste delvis svarede til oplysningerne i hans personlige aktmappe og derfor ikke noedvendiggjorde en kontradiktorisk hoering af sagsoegeren, for saa vidt som de udgjorde simple supplerende oplysninger, som ansaettelsesmyndigheden altid kan indhente, selv naar ansoegernes aktmapper er ajourfoert. Kommissionen kommer derfor til det resultat, at mangelen paa bedoemmelsen for perioden 1983-1985 i sagsoegerens personlige aktmappe ikke kunne have nogen som helst indflydelse paa den omtvistede udnaevnelsesprocedure (Domstolens dom af 18.12.1980, forenede sager 156/79 og 51/80, Gratreau mod Kommissionen, Sml. s. 3943, af 27.1.1983, sag 263/81, List mod Kommissionen, Sml. s. 103, praemis 27, af 6.2.1986, forenede sager 173/82, 157/83 og 186/84, Castille mod Kommissionen, Sml. s. 497, og af 10.6.1987, sag 7/86, Vincent mod Parlamentet, Sml. s. 2473).

Rettens bemaerkninger

36 Det staar fast, at bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden fra den 1. juli 1983 til den 30. juni 1985 blev udfaerdiget med forsinkelse af den foerste bedoemmer, der skulle have meddelt sagsoegeren sin bedoemmelse inden den 30. november 1985, men foerst gjorde det den 31. juli 1986. Kommissionens administration har altsaa handlet paa en saadan maade, at enhver mulighed for at udfaerdige bedoemmelsen rettidigt, og under alle omstaendigheder inden den omtvistede udnaevnelse af 2. juli 1986, var udelukket. Den forsinkelse, som ifoelge sagsoegeren har foraarsaget den af ham paaberaabte skade, kan saaledes i fuldt omfang foeres tilbage til sagsoegtes adfaerd.

37 Det fremgaar imidlertid af Domstolens praksis, at den omstaendighed, at der ikke er udfaerdiget bedoemmelse af en tjenestemand inden for den i vedtaegten fastsatte frist, udgoer en tjenstlig fejl, naar tjenestemanden ikke i vaesentlig grad har bidraget til denne forsinkelse (Domstolens dom af 10.7.1992, sag T-68/91, Barbi mod Kommissionen, Sml. II, s. 2127, praemis 45, og senest af 17.3.1993, sag T-13/92, Moat mod Kommissionen, Sml. II, s. 287, praemis 33). Den omstaendighed, at en bedoemmelse ikke er indsat i en tjenestemands personlige aktmappe, fratager nemlig de personer, som skal afgive en udtalelse eller traeffe afgoerelser vedroerende forloebet af den paagaeldende tjenestemands karriere, muligheden for at tage hensyn til dette vigtige vurderingselement, navnlig i forbindelse med anvendelsen af vedtaegtens artikel 45, stk. 1.

38 Retten finder i oevrigt, at den manglende bedoemmelse af sagsoegeren for perioden 1983-1985 ikke har kunnet afhjaelpes af den omstaendighed, at sagsoegerens personlige aktmappe indeholdt bedoemmelsen for perioden 1981-1983, eller af den omstaendighed, at generaldirektoeren for det raadgivende udvalg har ytret sin hensigt om at foreslaa sagsoegeren at opretholde denne bedoemmelse for perioden 1983-1985. For det foerste var den generaldirektoer, som blev hoert af det raadgivende udvalg, ikke sagsoegerens foerste bedoemmer, og henvisningen til hensigten om at opretholde den eksisterende bedoemmelse gjorde det derfor ikke muligt med tilstraekkelig sikkerhed at fastslaa sagsoegerens kvalifikationer paa det tidspunkt, hvor den overordnede myndighed skulle gennemgaa hans personlige aktmappe. For det andet gaelder der praecise procedureregler for udfaerdigelsen af bedoemmelser af tjenestemaend, som i det mindste kraever deltagelse baade af to bedoemmere og af den bedoemte tjenestemand selv, og derfor kan foere til, at den endelige bedoemmelse af den paagaeldende tjenestemand afviger fra den af den foerste bedoemmer udfaerdigede. Selv naar en endelig bedoemmelse indholdsmaessigt stemmer fuldstaendig overens med bedoemmelsen for en forudgaaende periode, er det kun paa grundlag af den endelige bedoemmelse, at ansaettelsesmyndigheden gyldigt med tilstraekkelig sikkerhed kan foretage en gennemgang af den paagaeldende tjenestemands aktmappe med henblik paa vedtagelsen af en afgoerelse, som beroerer forloebet af hans karriere.

39 Det bemaerkes, at i det foreliggende tilfaelde afviger bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 i dens endelige version paa flere punkter fra bedoemmelsen omfattende perioden 1981-1983. Saaledes naevnes det i punkt 6, litra b), og 7, litra a), at sagsoegeren var ansvarlig for forvaltningen af det system med "sikkerhedsstillelse", der var indfoert ved Kommissionens beslutning af 23. december 1983, hvilket ikke var tilfaeldet med den foregaaende bedoemmelse. Endelig naevnes det i punkt 8 og 9 ("sprog" og "nye sprogkundskaber") i bedoemmelsen for 1983-1985, at sagsoegeren har et i det mindste passivt kendskab til spansk, hvilket ikke var anfoert i den foregaaende bedoemmelse. I punkt 10, III, 4 ("evne til menneskelig kontakt"), i bedoemmelsen for 1983-1985 blev sagsoegeren desuden tildelt karakteren "meget godt" i stedet for karakteren "godt", der var indeholdt i bedoemmelsen for 1981-1983. Det anfoertes endvidere i punkt 10, III, i bedoemmelsen for 1983-1985, at sagsoegeren har fortsat med at "prendre des mesures et initiatives tendant à perfectionner la perception ... des amendes" (sagsoegeren udvikler foranstaltninger og initiativer med henblik paa at fuldstaendiggoere opkraevningen ... af boeder), og at han "a mis sur pied et a utilisé la même application pour affiner le système de gestion Caution" (han har ogsaa indfoert og anvendt denne metode med henblik paa at forfine systemet med sikkerhedsstillelse), hvilke bemaerkninger ikke er indeholdt i bedoemmelsen for 1981-1983. Endelig blev der i den endelige bedoemmelse for perioden 1983-1985 udstreget bemaerkningen i punkt 6, litra b), i bedoemmelsen for 1981-1983 hvorefter sagsoegeren varetog "contacts ... avec la Cour des comptes et les commissions parlementaires" (kontakter med Revisionsretten og parlamentsudvalgene), og i punkt 7 blev det tilfoejet, at disse opgaver efter en omfordeling af opgaverne inden for GD XVIII fra den 19. juli 1983 var blevet tildelt afdelingen for intern kontrol. Det fremgaar af alt det ovenfor anfoerte, at sagsoegerens bedoemmelse for perioden 1983-1985 paa flere punkter afviger fra bedoemmelsen for perioden 1981-1983, da der heri navnlig naevnes de nye opgaver, som sagsoegeren varetog efter udfaerdigelsen af den foregaaende bedoemmelse, og da bedoemmelsen for perioden 1983-1985 i det hele udviste tendens til en mere fordelagtig bedoemmelse af sagsoegerens kvalifikationer, navnlig hvad angaar rubrikken "evne til menneskelig kontakt", der er af saerlig betydning ved besaettelse af en direktoerstilling (ovennaevnte dom i sagen Moat mod Kommissionen, praemis 47). Selv om generaldirektoeren, som var blevet hoert af det raadgivende udvalg, gyldigt kunne have henledt sidstnaevntes opmaerksomhed paa bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1981-1983, afspejlede denne bedoemmelse ikke noejagtigt sagsoegerens praecise kvalifikationer paa det tidspunkt, hvor den omtvistede procedure verserede, og paa det tidspunkt, hvor den omtvistede afgoerelse blev vedtaget. Den omstaendighed, at sagsoegerens bedoemmelse for perioden 1983-1985 ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe, kan derfor ikke afhjaelpes af den omstaendighed, at hans bedoemmelse for perioden 1981-1983 var indeholdt i hans aktmappe, og at generaldirektoeren over for det raadgivende udvalg havde udtalt sin hensigt om at opretholde bedoemmelsen for perioden 1983-1985.

40 Da sagsoegerens bedoemmelse for perioden 1983-1985 ikke var blevet udfaerdiget inden for den fastsatte frist, navnlig paa grund af den omstaendighed, at den foerste bedoemmer ikke rettidigt havde meddelt sagsoegeren bedoemmelsen, og i hvert fald ikke foer den 2. juli 1986 ° datoen for den omtvistede udnaevnelse ° har Kommissionen begaaet en tjenstlig fejl, der kan udloese dens ansvar, saafremt det bevises, at denne forsinkelse har kunnet paafoere sagsoegeren en skade.

Skaden og aarsagsforbindelsen

Parternes argumenter

41 Sagsoegeren har anfoert, at den omstaendighed, at hans personlige aktmappe ikke indeholdt bedoemmelsen for perioden 1983-1985, har medfoert, at det raadgivende udvalg og ansaettelsesmyndighedens gennemgang og vurdering af hans ansoegning er blevet foretaget uden kendskab til de positive og detaljerede oplysninger, som er indeholdt i bedoemmelsen for perioden 1983-1985, og at denne tjenstlige fejl fra Kommissionens side har foert til afvisningen af hans ansoegning og til den retsstridige udnaevnelse af Engel, hvilket har paafoert ham en baade oekonomisk og ikke-oekonomisk skade. Han paastaar, som erstatning for denne skade, at Kommissionen tilpligtes at stille ham finansielt, dvs. ogsaa med henblik paa pensionsrettigheder, i den situation, hvori han ville have befundet sig, saafremt han var blevet udnaevnt til den omtvistede stilling den 2. juli 1986, subsidiaert, at denne skade opgoeres efter billighed i overensstemmelse med retspraksis, hvorefter mangelen paa en bedoemmelse i en personlig aktmappe, naar der traeffes en foranstaltning, som vedroerer den paagaeldende tjenestemands karriere, begrunder et krav paa erstatning af den foraarsagede skade.

42 Kommissionen har anfoert, at sagsoegeren ikke har godtgjort eksistensen af en bestemt oekonomisk skade. Med hensyn til sagsoegerens paastand om at blive stillet i den finansielle situation, hvori han ville have befundet sig, saafremt han var blevet udnaevnt til den omtvistede stilling, har Kommissionen anfoert, at selv om sagsoegeren havde faaet medhold i sin paastand om annullation af den omtvistede udnaevnelse, ville han ikke automatisk vaere blevet udnaevnt til den omhandlede direktoerstilling. Det foelger heraf, at den paaberaabte oekonomiske skade er ubestemt, og at sagsoegeren, hvis han opnaaede erstatning i den af ham kraevede form, i finansiel henseende faktisk ville opnaa at blive udnaevnt til den omtvistede stilling.

43 Med hensyn til den af sagsoegeren paaberaabte ikke-oekonomiske skade har Kommissionen anfoert, at sagsoegeren intet har fremfoert, der goer det muligt at bedoemme dens stoerrelse (ovennaevnte dom i sagen Moat mod Kommissionen, praemis 47). Desuden har sagsoegeren ikke godtgjort, at den retsstridige udnaevnelse af en anden ansoeger til den omtvistede stilling har paafoert ham en anden ikke-oekonomisk skade end dén, som Retten allerede har truffet afgoerelse om i sag T-29/89 ved dom af 13. december 1990, hvorved sagsoegeren ikke fik medhold i sin paastand om erstatning for den ikke-oekonomiske skade som foelge af den forsinkede udarbejdelse af bedoemmelsen for perioden 1983-1985.

44 Endelig har Kommissionen anfoert, at aarsagsforbindelsen mellem den paaberaabte skade og den haevdede tjenstlige fejl ikke er blevet godtgjort af sagsoegeren med tilstraekkelig noejagtighed, saaledes som han er forpligtet til i overensstemmelse med Domstolens og Rettens faste praksis. Kommissionen har herved anfoert, dels at sagsoegeren ikke havde krav paa at blive udnaevnt til denne omtvistede stilling, dels at ansaettelsesmyndigheden paa dette omraade har et vidt skoen, og har endvidere anfoert, at sagsoegeren ikke har godtgjort, at den haevdede tjenstlige fejl, for saa vidt som den bestaar i den omstaendighed, at han ikke er blevet hoert af det raadgivende udvalg, kan have vaeret afgoerende for, at han ikke blev forfremmet (ovennaevnte dom i sagen Vincent mod Parlamentet, praemis 26, og Rettens dom af 24.1.1991, sag T-63/89, Latham mod Kommissionen, Sml. II, s. 19, paa s. 30, praemis 33), og hans vederlag og pension derfor ikke svarede til en direktoers vederlag og pension. Det samme gaelder for saa vidt som den paaberaabte tjenstlige fejl skulle bestaa i den omstaendighed, at bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe i forbindelse med gennemfoerelsen af den omtvistede procedure. Ifoelge Kommissionen har sagsoegeren ikke godtgjort, at han ville have haft en ekstra chance for at blive udnaevnt til den omtvistede stilling, saafremt hans personlige aktmappe havde indeholdt bedoemmelsen for perioden 1983-1985 i dens endelige version (Domstolens ovennaevnte dom i sagen Picciolo mod Kommissionen og dom af 14.2.1989, sag 346/87, Bossi mod Kommissionen, Sml. s. 303). I denne sammenhaeng har Kommissionen henvist til, at den sidstnaevnte bedoemmelse kun indeholdt mindre aendringer i forhold til det oprindelige udkast, som blev forelagt sagsoegeren, og at det raadgivende udvalg var blevet forelagt hans bedoemmelse for 1981-1983, der indeholdt en vurdering af sagsoegerens indsats, der i det vaesentlige svarede til vurderingen i den med forsinkelse udfaerdigede bedoemmelse for perioden 1983-1985. Det foelger heraf, at selv hvis sagsoegerens bedoemmelse for perioden 1983-1985 havde vaeret indeholdt i hans personlige aktmappe, ville den omstaendighed ikke kunne have haft nogen som helst indvirkning paa hans chancer for at blive udnaevnt til den omtvistede stilling.

Rettens bemaerkninger

45 Det bemaerkes for det foerste, at det fremgaar af sagsoegerens samlede argumentation, at han til stoette for sin erstatningspaastand goer gaeldende, at der er blevet paafoert ham en skade, fordi hans chancer for at blive forfremmet et blevet paavirket af den omstaendighed, at hans personlige aktmappe ikke indeholdt bedoemmelsen for perioden fra den 1. juli 1983 til den 30. juni 1985.

46 Retten finder for det andet, at den af sagsoegeren paaberaabte skade har en anden aarsag end den ikke-oekonomiske skade, som han paastod erstattet i sag T-29/89, og som Retten traf afgoerelse om ved ovennaevnte dom af 13. december 1990, der alene angik den for sene udarbejdelse af bedoemmelsen for perioden 1983-1985, hvilket Domstolen har understreget i appeldommen (praemis 35). Det fremgaar af Domstolens faste praksis (dom af 14.7.1977, sag 61/76, Geist mod Kommissionen, Sml. s. 1419, og af 15.3.1989, sag 140/87, Bevan mod Kommissionen, Sml. s. 701) og af Rettens praksis, at selv om "det [kan] medfoere en ikke-oekonomisk skade for en tjenestemand, at hans personlige aktmappe er mangelfuld eller ufuldstaendig, idet dette kan give anledning til usikkerhed og uro med hensyn til hans fremtidige karriere" (dom af 8.11.1990, sag T-73/89, Barbi mod Kommissionen, Sml. II, s. 619, praemis 41, og ovennaevnte dom af 24.1.1991 i sagen Latham mod Kommissionen, praemis 37, og dom af samme dato, sag T-27/90, Latham mod Kommissionen, Sml. II, s. 35, praemis 49), forholder det sig endvidere saaledes, "at forsinkelsen med udfaerdigelsen af bedoemmelser i sig selv kan vaere til skade for tjenestemanden, alene fordi det kan paavirke hans karriereforloeb, at en saadan bedoemmelse ikke foreligger paa et tidspunkt, hvor der skal traeffes beslutninger vedroerende tjenestemanden" (ovennaevnte dom i sagen Castille mod Kommissionen, praemis 36, ovennaevnte dom i sag T-63/89, Latham mod Kommissionen, praemis 36, ovennaevnte dom i sag T-27/90, Latham mod Kommissionen, praemis 48, og ovennaevnte dom i sagen Moat mod Kommissionen, praemis 44).

47 Som allerede anfoert er det ubestridt mellem parterne, at bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 foerst blev meddelt ham den 31. juli 1986, dvs. efter udloebet af den herfor fastsatte frist og efter det tidspunkt, hvor det raadgivende udvalg og ansaettelsesmyndigheden havde gennemgaaet sagsoegerens ansoegning til den omtvistede stilling og truffet afgoerelsen af 2. juli 1986 om udnaevnelse af en anden ansoeger til stillingen. Det staar saaledes fast, at hverken det raadgivende udvalg eller ansaettelsesmyndigheden ved gennemgangen af sagsoegerens ansoegning havde kendskab til bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985.

48 Det foelger heraf, at gennemgangen af den ansoegning, som sagsoegeren havde indgivet i henhold til meddelelsen om ledig stilling KOM/24/86 vedroerende en stilling som direktoer for direktoratet "Investeringer og Laangivning" i GD XVIII, var blevet paavirket af den omstaendighed, at den naevnte bedoemmelse ikke var indeholdt i hans personlige aktmappe, og at den forsinkede udfaerdigelse af bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 derfor kunne skade ham, eftersom forloebet af hans karriere kunne blive paavirket af mangelen paa denne bedoemmelse paa et tidspunkt, hvor der blev truffet en afgoerelse, som beroerte ham.

49 Retten finder endvidere, at Kommissionen ikke kan haevde, at den omstaendighed, at denne bedoemmelse ikke var indeholdt i sagsoegerens personlige aktmappe, ikke har haft nogen indvirkning paa hans chancer for at blive forfremmet, fordi bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1983-1985 intet ville have kunnet tilfoeje til hans tidligere bedoemmelse. Som Retten har konstateret, er oplysningerne og vurderingerne i bedoemmelsen for 1983-1985 i forhold til de i bedoemmelsen for 1981-1983 indeholdte vurderinger mere fordelagtige for sagsoegeren, da der heri navnlig henvises til de nye opgaver, som sagsoegeren varetog, og som ikke var naevnt i den tidligere bedoemmelse. Disse forskelle mellem bedoemmelserne har en saerlig betydning og skulle have figureret blandt de elementer, der blev taget i betragtning ved gennemgangen af den ansoegning, som sagsoegeren havde indgivet i henhold til den procedure, som var blevet indledt i henhold til vedtaegtens artikel 29, stk. 1, litra a), eller i henhold til den procedure, som var blevet indledt i henhold til samme artikels stk. 2.

50 Da Kommissionen desuden ikke har godtgjort, at de personer, der havde kompetence til at traeffe saadanne afgoerelser, kunne raade over oplysninger, der maatte sidestilles med bedoemmelsen af sagsoegeren for 1983-1985, og da Kommissionen ikke har fremfoert nogen saerlig omstaendighed, som kan begrunde forsinkelsen med udfaerdigelsen af den naevnte bedoemmelse ° hvilken forsinkelse den paagaeldende tjenestemand, som allerede fastslaaet, paa ingen maade har bidraget til, og som han ikke selv kunne forhindre, fordi tjenestemandsvedtaegten ikke foreskrev retsmidler med henblik herpaa ° maa det fastslaas, uden at det er noedvendigt at gennemgaa sagsoegerens oevrige anbringender og argumenter, at Kommissionen har begaaet en tjenstlig fejl, der har paafoert sagsoegeren en skade, som han har krav paa at faa erstattet.

51 Ved vurderingen af skaden skal der dels tages hensyn til sagsoegerens alder, idet han paa tidspunktet for den omtvistede procedure endnu kun i faa aar kunne deltage i forfremmelsesprocedurer, dels til betydningen af den omtvistede stilling. Henset hertil fastsaetter Retten den skade, som sagsoegeren har lidt, efter ret og billighed og anser et beloeb af 150 000 BFR for en passende erstatning til sagsoegeren.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

52 Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom. Kommissionen har tabt sagen, og sagsoegeren har nedlagt paastand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Femte Afdeling)

1) Kommissionen tilpligtes at betale sagsoegeren 150 000 BFR i erstatning.

2) Kommissionen betaler sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med appelsagen for Domstolen og sagens behandling i foerste instans for Retten.