Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie varebevægelser – told – afgifter med tilsvarende virkning – traktatens bestemmelser

(Art. 23 EF, 25 EF og 90 EF)

2. Fiskale bestemmelser – interne afgifter – traktatens bestemmelser – anvendelsesområde

(Art. 90 EF)

3. Fiskale bestemmelser – interne afgifter – traktatens bestemmelser – anvendelsesområde

(Art. 90 EF)

4. Fiskale bestemmelser – interne afgifter – forbud mod forskelsbehandling af importerede og tilsvarende indenlandske varer

(Art. 90 EF)

5. Miljø – affald – forordning nr. 259/93 om overførsel af affald

[Rådets forordning nr. 259/93, art. 4, stk. 3, litra a), nr. i), og art. 4, stk. 3, litra b), nr. i)]

Sammendrag

1. Traktatens bestemmelser vedrørende afgifter med tilsvarende virkning og bestemmelserne vedrørende diskriminerende interne afgifter kan ikke anvendes kumulativt, hvorfor den samme foranstaltning ikke samtidig kan henhøre under disse to kategorier, således som traktaten er opbygget.

(jf. præmis 26)

2. Affald til bortskaffelse er omfattet af begrebet »varer« i artikel 90 EF. Til trods for, at det ikke har nogen reel kommerciel værdi, kan det ikke desto mindre give anledning til kommercielle transaktioner vedrørende dets bortskaffelse eller deponering. En intern afgift, som rammer affald, kan gøre de pågældende kommercielle transaktioner vanskeligere eller mere byrdefulde for den erhvervsdrivende, som ønsker at skaffe sig af med affaldet, og kan derfor udgøre en skjult restriktion for den frie bevægelighed for dette affald, hvilket er en restriktion, som artikel 90 EF netop har til formål at fjerne i tilfælde af forskelsbehandling af indført affald.

(jf. præmis 36 og 38)

3. Artikel 90 EF finder anvendelse på interne afgifter, der pålægges brugen af importerede varer, der i det væsentligste er bestemt til sådan brug og alene indføres med henblik herpå. Desuden er en afgift, som ikke pålægges varer som sådan, men derimod pålægges en virksomheds specifikke varerelaterede aktivitet, og som bl.a. beregnes ud af varernes vægt, omfattet af artikel 90 EF, og i det omfang den umiddelbart virker tilbage på den indenlandske og den indførte vares pris, skal den anvendes på en sådan måde, at den ikke forskelsbehandler de indførte varer. Hvad angår affald til bortskaffelse er det korrekte kriterium for at bedømme eventuelle restriktioner for de frie varebevægelser afgiftens indvirkning på den pris, som de erhvervsdrivende betaler for at skaffe sig af med affaldet, for så vidt som de eneste kommercielle transaktioner, som affald til bortskaffelse kan resultere i, er dem, der vedrører deres bortskaffelse eller deres deponering.

(jf. præmis 41 og 43)

4. Artikel 90, stk. 1, EF er til hinder for en national afgiftsmæssig bestemmelse, som fritager deponering af affald, der hidrører fra rensning eller sikring af gammel forurening eller potentielt forurenede arealer beliggende på det nationale område, fra den afgift, som pålægges langtidsdeponering af affald i indenlandske affaldsanlæg, men som ikke hjemler nogen fritagelse ved deponering af affald, der hidrører fra rensning eller sikring af arealer beliggende i andre medlemsstater.

Selv om fællesskabsretten på sit nuværende udviklingstrin ikke begrænser den enkelte medlemsstats frihed til at indføre en differentieret afgiftsordning for visse produkter, også selv om disse måtte anses for lignende varer, jf. artikel 90, stk. 1, EF, når dette sker efter objektive kriterier, er sådanne afgiftsforskelle imidlertid kun forenelige med fællesskabsretten, hvis de forfølger formål, der også er forenelige med kravene i traktaten og i afledt ret, og hvis den pågældende afgiftsordning er udformet således, at der ikke sker nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af varer indført fra andre medlemsstater eller nogen form for beskyttelse af konkurrerende indenlandsk fremstillede varer. En sådan national fiskal bestemmelse kan i visse tilfælde resultere i en højere beskatning af den indførte vare end den beskatning, der rammer den indenlandske vare. Desuden er den omstændighed, at indenlandsk og udenlandsk affald indført fra andre medlemsstater har forskellig oprindelse, ikke tilstrækkelig til at udelukke, at de udgør lignende varer i henhold til artikel 90, stk. 1, EF.

En sådan forskelsbehandling kan ikke begrundes med, at det ikke materielt er muligt at kortlægge gammel forurening eller potentielt forurenede arealer på andre medlemsstaters område, eftersom praktiske vanskeligheder ikke kan begrunde, at der anvendes interne afgifter, som indebærer forskelsbehandling, af varer med oprindelse i andre medlemsstater. Desuden, selv om artikel 90 EF i princippet ikke forpligter medlemsstaterne til at ophæve objektivt begrundede forskelle mellem de interne afgifter, som efter national ret måtte gælde for indenlandske produkter, gælder dette ikke, når en sådan ophævelse er det eneste middel til at forhindre en direkte eller indirekte forskelsbehandling af indførte produkter.

(jf. præmis 56, 57, 60, 70, 72 og 73 samt domskonkl.)

5. Når først en medlemsstat har givet afkald på at træffe foranstaltninger i form af et generelt eller delvist forbud eller systematisk indsigelse, som fastsat i artikel 4, stk. 3, litra a), nr. i), i forordning nr. 259/93 om overvågning og om kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, og ikke har rejst nogen begrundet indsigelse mod en overførsel af affald, som fastsat i artikel 4, stk. 3, litra b), nr. i), kan den ikke fastsætte restriktioner eller begrænsninger for den frie bevægelighed for overført affald på sit område, baseret på principperne om nærhed og tilstrækkelig egenkapacitet på fællesskabsplan og på nationalt plan, eftersom de betingelser og procedurer, som er blevet indført ved forordning nr. 259/93 for overførsel af affald mellem medlemsstaterne, er blevet fastsat med henblik på at sikre, at miljøet beskyttes, og under hensyntagen til disse principper.

(jf. præmis 64 og 67)