Jeg skal med det samme præcisere, at det kun er udvælgelsesprøven med henblik på besættelsen af stillingen som fuldmægtig ved informationskontoret i Rom, der anfægtes. Dette fremgår af sagens akter og er blevet bekræftet af sagsøgerens advokat under den mundtlige forhandling.

Til støtte for påstanden om, at princippet om den berettigede forventing er tilsidesat, har sagsøgerens advokat særligt gjort gældende, at det af udvælgelseskomiteen valgte emne for den første skriftlige prøve ikke havde nogen sammenhæng med det arbejde, der faktisk skulle udføres i den pågældende stilling, sådan som det var beskrevet i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Administrationen og dermed også udvælgelseskomiteen skal således ikke have taget hensyn til den forventning, som ansøgerne måtte have ud fra meddelelsens indhold, hvorefter de havde regnet med, at den vigtigste skriftlige prøve ville bestå i et emne af almen karakter med tilknytning til de arbejdsopgaver, der skulle udføres ved informationskontoret i Rom.

Efter min opfattelse kan dette sagsforhold ikke fremstilles som et tilfælde, hvor princippet om den berettigede forventning er tilsidesat. I henhold til Domstolens praksis skal som bekendt forventningen for at være relevant støtte sig på præcise løfter, som administrationen har givet de pågældende. Jeg skal i den forbindelse henvise til dommen af 5. juni 1973 i sag 81/72 (Kommissionen mod Rådet, Sml. 1973, s. 575), hvori Domstolen fastslog, at der forelå en krænkelse af personalets berettigede forventning til administrationen, eftersom Rådet ved udøvelsen af de beføjelser, som vedtægtens artikel 65 tillagde det, havde forpligtet sig til at anvende en bestemt fremgangsmåde ved beregningen af den virkning, som ændringer i købekraften havde på lønningernes størrelse, og derefter havde undladt at respektere den. I det foreliggende tilfælde har administrationen ikke påtaget sig forpligtelser over for ansøgerne; den har begrænset sig til at udarbejde og offentliggøre en meddelelse om udvælgelsesprøve i overensstemmelse med vedtægtens bilag III.

Lad mig alligevel se bort fra den fejlagtige udformning af den første søgsmålsgrund og se på sagsøgerens opfattelse under en anden synsvinkel. Dersom administrationen i forbindelse med gennemførelsen af en udvælgelsesprøve — gennem en dertil nedsat udvælgelseskomité — ikke følger de i meddelelsen indeholdte angivelser, overtræder den de for udvælgelsesproceduren gældende bestemmelser. I tjenestemandsvedtægtens artikel 29, stk. 1, hedder det nemlig, at ansættelsesmyndighederne »ved besættelse af ledige stillinger i en institution skal ... gennemføre udvælgelsesproceduren« og at »udvælgelsesproceduren er fastsat i bilag III«. I artikel 28 nævnes blandt betingelserne for, at en person kan udnævnes til tjenestemand, at han »har bestået en udvælgelsesprøve ... på de i bilag III fastsatte betingelser«. I bilagets artikel 1, litra b), hedder det, at meddelelsen skal specificere »enkelthederne« ved udvælgelsesprøven. For mig er det derfor klart, at hvis undvælgelseskomiteen eventuelt ikke respekterer angivelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, fører det til en krænkelse af vedtægtens bestemmelser, en mangel, som får virkning for hele udvælgelsesproceduren.

Efter at have fremsat disse bemærkninger skal jeg undersøge, hvorvidt udvælgelseskomiteen i det foreliggende tilfælde virkelig har tilsidesat bestemmelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og særligt vedrørende emnet for den skriftlige prøve.

Man må ikke glemme, at den omtvistede udvælgelsesprøve angik en stilling, der er forbundet med informations- og public relationsvirksomhed — under ledelse af en ansvarlig overordnet; i meddelelsen om udvælgelsesprøven hed det i punkt I, at arbejdsopgaverne omfattede »kontakt med pressen og forskellige særlige grupper, foredrag, redigeringsarbejde m.m.«. I meddelelsens punkt V a) var emnet for den første skriftlige prøve beskrevet som: »Redegørelse for et emne af almen karakter i direkte tilknytning til stillingsbeskrivelsen«. Det er allerede nævnt, at det udvalgte emne var: »I form af en artikel til et tidsskrift med betydeligt oplag ønskes en redegørelse for fordele og ulemper ved Deres lands medlemskab af Fællesskabet«.

Det forekommer mig, at et sådant emne såvel med hensyn til indhold som sværhedsgrad svarede til meddelelsen. For det første var det angivne emne af almen fællesskabsinteresse, og kravet om, at de behandledes i form af en artikel til et tidsskrift med betydeligt oplag, stemte overens med de kvalifikationer, der krævedes af ansøgerne, og med karakteren af de arbejdsopgaver, der skal udføres i stillingen. Jeg skal henvise til, at meddelelsen i punkt III angående de til ansøgerne stillede »kvalifikationskrav« omtalte såvel sprogkundskaber og kendskab til »informationsmediernes og de parlamentariske systemers virkemåde i Italien« som »indgående kendskab til Det europæiske Fællesskabs opbygning og virkemåde«. Det valgte emne var derfor et passende udgangspunkt for vurderingen af ansøgernes egnethed, ikke blot i relation til de særlige opgaver, der i meddelelsen var beskrevet med udtrykkene »foredrag« og »redigeringsarbejde« men også i relation til den bredere uddannelsesmæssige baggrund, som er nødvendig til udførelsen af de mange forskellige arbejdsopgaver, der er forbundet med stillingen. For det andet bør det med hensyn til sværhedsgraden fremfor alt bemærkes, at en undersøgelse af dette spørgsmål ville kunne indebære en kontrol af administrationens frie skøn, en kontrol, som Domstolen som bekendt er afskåret fra at foretage. Hvis man overvinder denne hindring, er der efter min opfattelse ingen grund til at tvivle på, at udvælgelseskomiteen har fulgt meddelelsen, også i forbindelse med bedømmelsen af det kundskabsniveau, som emnets besvarelse krævede af ansøgerne. Man må nemlig tage i betragtning, at stillingen, der skulle besættes, var i kategori A, og at tjenestemænd i denne kategori i henhold til vedtægtens artikel 5, stk. 1, andet afsnit, har »en styrings- eller en rådgivende funktion, der kræver universitetsuddannelse eller hermed ligestillede faglige kundskaber«. Yderligere krævedes det, som jeg allerede har omtalt, i meddelelsen, at ansøgerne udover de øvrige kvalifikationer havde et indgående kendskab til fællesskabsforhold.