Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – intervention – formalitetsindsigelse, som ikke er rejst af sagsøgte

(Domstolens statut, art. 40, stk. 4; Domstolens procesreglement, art. 93, stk. 4)

2. Fællesskabsret – principper – ligebehandling – forskelsbehandling på grundlag af nationalitet

(Tiltrædelsesakten af 1985; Rådets forordning nr. 27/2005)

3. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskabet – Spanien – fiskeri

(Tiltrædelsesakten af 1985, art. 156-164; Rådets forordning nr. 27/2005)

4. Fiskeri – bevarelse af havets ressourcer – kvoteordning for fiskeri

(Rådets forordning nr. 2371/2002, art. 20)

Sammendrag

1. I henhold til artikel 40, stk. 4, i Domstolens statut kan påstande, der fremsættes i en begæring om intervention, kun gå ud på at understøtte en af parternes påstande. I øvrigt gælder i henhold til procesreglementets artikel 93, stk. 4, at intervenienten træder ind i sagen, som den foreligger ved hans intervention. Heraf følger, at en intervenient ikke kan fremsætte en formalitetsindsigelse, som ikke er rejst af sagsøgte.

(jf. præmis 27 og 28)

2. Rådet har ikke forskelsbehandlet Kongeriget Spanien, når det ved forordning nr. 27/2005 om fastsættelse for 2005 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger, eller ved senere fordelinger i overgangsperioden har behandlet Kongeriget Spanien anderledes end de medlemsstater, som var omfattet af den oprindelige fordeling af fiskekvoter før Kongeriget Spaniens tiltrædelse af Fællesskabet.

Det er vigtigt at sondre mellem begrebet adgang til farvandene og begrebet adgang til fiskeressourcerne. Selv om Kongeriget Spanien efter overgangsperiodens udløb atter får adgang til Nordsøen og Østersøen, indebærer dette ikke, at de spanske fartøjer har adgang til disse to farvandes fiskebestande i samme omfang som de medlemsstaters fartøjer, der var omfattet af den oprindelige eller senere fordelinger.

(jf. præmis 47 og 51)

3. Rådet har ikke tilsidesat tiltrædelsesakten for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal, for så vidt som det ikke ved forordning nr. 27/2005 om fastsættelse for 2005 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger, tildelte Kongeriget Spanien bestemte fiskekvoter i Nordsøen og Østersøen. Tiltrædelsesaktens artikel 156-164 regulerer udelukkende den ordning, der finder anvendelse på fiskeriområdet i overgangsperioden. Disse bestemmelser kan således i princippet ikke påberåbes til støtte for krav vedrørende en periode, der begynder efter overgangsperiodens ophør. Efter overgangsperiodens ophør gælder således den gældende fællesskabsret, som omfatter den fordelingsnøgle, der er fastsat ved den ordning, som var gældende på tidspunktet for Kongeriget Spaniens tiltrædelse.

(jf. præmis 59, 61 og 63)

4. Kravet om relativ stabilitet i relation til fordelingen af fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne, der er fastsat i artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 2371/2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik, skal forstås således, at der opretholdes en bestemt procentdel for hver enkelt medlemsstat, og at den oprindeligt fastsatte fordelingsnøgle fortsat finder anvendelse, så længe der ikke er blevet vedtaget en ændringsforordning. For så vidt som anvendelsen af princippet om relativ stabilitet på bestående fiskerimuligheder indebærer den fortsatte anvendelse af en fordelingsnøgle, der allerede er fastsat mellem medlemsstaterne, skal etableringen af en første fordelingsnøgle mellem medlemsstaterne indebære tildeling af nye fiskerimuligheder og en fordeling, der tager hensyn til interesserne hos hver enkelt medlemsstat. Begrebet interesse kan omfatte behovet for at opretholde den relative stabilitet i fiskeriet, men det er ikke begrænset til dette behov. Når en første fordelingsnøgle således er blevet fastsat for hver medlemsstat, bl.a. efter at disse har gjort brug af deres ret til at fiske i et område og efter arter, som Fællesskabet har en samlet kvote for, træffer Rådet afgørelse under hensyn til interesserne hos hver enkelt medlemsstat i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 2371/2002. Eftersom der pr. definition ikke kan være tale om opretholdelse af en fordelingsnøgle i et sådant tilfælde, er det ufornødent at anvende bestemmelserne i forordningens artikel 20, stk. 1.

(jf. præmis 85-88)