Denne forpligtelse påhviler medlemsstaterne med henblik på at forebygge enhver ændring af den på et givent tidspunkt eksisterende situation og med henblik på at sikre, at samtlige retssubjekter i Fællesskabet — heriblandt de retssubjekter i andre medlemsstater, hvor en aktivitet, der er omfattet af direktivet, ikke findes — under alle omstændigheder klart og præcist kender deres rettigheder og forpligtelser.

Retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af at sikre, at direktiverne retligt og ikke blot faktisk anvendes fuldt ud, kræver nemlig, at medlemsstaterne optager direktivets forskrifter i klar, præcis og gennemskuelig lovgivning, der indeholder bindende bestemmelser på det af direktivet berørte område.

Det forhold, at der i en medlemsstat ikke findes en aktivitet, der er omfattet af et direktiv, kan ikke fritage vedkommende stat for forpligtelsen til ved lov eller administrativt at træffe foranstaltninger til sikring af, at dette direktivs bestemmelser gennemføres korrekt.

En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2003/41 om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskassers aktiviteter og tilsynet hermed, når den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivets artikel 8, 9, 13 og 15-18 samt artikel 20, stk. 2-4, som pålægger de medlemsstater, på hvis område der er etableret arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser, forpligtelser.

Selv om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser i henhold til gældende nationale bestemmelser ikke lovligt kan etablere sig på denne medlemsstats område som følge af, at der ikke er indført nogen anden søjle i det nationale pensionssystem, er denne stat imidlertid forpligtet til fuldstændigt at gennemføre direktivets bestemmelser og til at vedtage og sætte de med henblik herpå nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft i national ret.

En sådan gennemførelsesforpligtelse gør ikke indgreb i den kompetence, der er forbeholdt medlemsstaten til at tilrettelægge sit pensionssystem og til at sikre systemets økonomiske ligevægt, for så vidt som den i forbindelse med gennemførelsen tvinges til at indføre en anden søjle under tilsidesættelse af de prærogativer, den er tilkendt i henhold til artikel 137, stk. 4, første led, EF. Der er ikke nogen af bestemmelserne i direktiv 2003/41, der forpligter medlemsstaterne til at indføre en sådan lovgivning. Direktivet udgør nemlig udelukkende et første skridt på vejen hen imod et indre marked for arbejdsmarkedsrelateret pension gennem fastsættelse af minimumstilsynsbestemmelser på europæisk plan. Formålet med direktivet er derimod ikke en harmonisering — end ikke delvis — af de nationale pensionssystemer ved at pålægge medlemsstaterne at ændre eller ophæve de regler i deres nationale ret, der fastlægger selve udformningen af disse systemer. Direktiv 2003/41 forpligter navnlig ikke som sådan en medlemsstat — der forbyder arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser at etablere sig på dens område med henvisning til, at der ikke er indført nogen anden søjle i dets nationale pensionssystem — til at ophæve dette forbud med henblik på at give arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser mulighed for at etablere sig på dens område for dér at tilbyde sådanne pensionsordninger, som henhører under den anden søjle i de nationale alderspensionssystemer.

(jf. præmis 48, 52, 53, 57, 59, 62 og 69 samt domskonkl.)