2.

Sagen — som må anses for alene at være rettet mod Kommissionen, da DFF udgør en integrerende del af dennes administrative opbygning — har således primært til formål at få annulleret forskellige afgørelser truffet af kontorchefen for DFF's afdeling »anvendt mekanik«. Jeg skal først behandle afgørelserne af 7. oktober og 5. november 1982, hvori Larsson afslog at give samtykke til offentliggørelse aí rapporten med titlen »Constitutive Equations of Austenitic Stainless Steels in Dynamics — Experiments and Calibration procedure«, udfærdiget af sagsøgerne i samarbejde med to professorer fra Bolognas universitet. Rapporten skulle have været forelagt og diskuteret under den anden kongres om emnet »Mechanical Design and Production«, som Cairos universitet havde tilrettelagt i perioden 27.-29. december 1982. Af sagens akter fremgår, — at sagsøgerne den-13. juli 1982 fremsendte originalteksten og enkelte kopier af rapporten til kongressens generalsekretær, professor Eleiche, som skulle forelægge den for kongressens videnskabelige udvalg, — at professor Eleiche ved skrivelse af 30. juli 1982 meddelte sagsøgerne, at udvalget havde godkendt rapporten, — at sagsøgerne den 31. august 1982 i medfør af tjenestemandsvedtægtens artikel 17 indgav en ansøgning om samtykke til at offentliggøre teksten, — at kontorchefen ved memorandum af 7. oktober 1982 afslog deres ansøgning, idet han herved anførte, at sagsøgerne havde tilsidesat den fastlagte procedure ved at fremsende dokumentet, inden de havde indhentet den nødvendige tilladelse, og at teksten ikke forekom ham tilstrækkelig gennemarbejdet i videnskabelig henseende til at kunne offentliggøres, — at sagsøgerne den 19. oktober 1982 over for kontorchefen gjorde rede for betydningen af deres rapport og forsvarede dens videnskabelige værdi, — at kontorchefen den 5. november 1982 tilstillede Kontagnani et notat, hvori han fastholdt sit afslag, — at sagsøgerne ved skrivelse af 30. november 1982 bad professor Eleiche om at betragte deres rapport som trukket tilbage, medmindre den foreskrevne tilladelse nåede frem til organisatorerne inden for den foreskrevne frist. Denne anmodning blev bekræftet under et møde ved professor Eleiche i Ispra i løbet af sommeren 1983, — at sagsøgerne den 9. marts 1983 ansøgte om tilladelse til at offentliggøre en rapport under titlen »Dynamic Mechanical Properties of Austenitic Stainless Steels. Fitting of Experimental Data on Constitutive Equations«, som ligeledes var udfærdiget i samarbejde med de to professorer fra Bolognas universitet, og som skulle forelægges på en kongres i Chicago i august 1983 (SMIRT VII). Der blev givet tilladelse til offentliggørelse af denne rapport om emner, der svarede til emnerne for den omtvistede rapport, — og at indholdet af det dokument, som skulle være fremlagt ved kongressen i Cairo, blev offentliggjort på siderne 475 ff. i værket »Current Advances in Mechanical Design and Production; Proceedings of the Second Cairo University MDP Conference, 27.-29. december 1982« med angivelse af de fire forfatteres navne og kvalifikationer. I den kopi, som opbevares på Ispra's bibliotek, er sagsøgernes navne og kvalifikationer imidlertid blevet slettet. Herefter skal jeg gå over til de fremsatte klagepunkter. Albertini og Montagnani har først understreget, at de i forbindelse med deres ansøgning om samtykke til offentliggørelsen fulgte den praksis, der på det pågældende tidspunkt var gældende ved DFF, jfr. tjenstlig meddelelse nr. 13/79 af 15. maj 1979 og en erklæring fra tre videnskabelige tjenestemænd, som den 20. januar 1983 gjorde tjeneste i Ispra. For så vidt angår offentliggørelsen af dokumentet, har de hævdet, at de ikke var ansvarlige herfor, da de rettidigt meddelte kongressens organisatorer, at de ikke havde fået den nødvendige tilladelse. Til støtte for annullationspåstanden har sagsøgerne fremsat to anbringender, nemlig inkompetence og magtmisbrug. For så vidt angår det første anbringende, har de henvist til bilag 1 til DFF's generaldirektørs beslutning af 20. november 1979 om udøvelsen af de beføjelser, som ifølge vedtægten er tillagt ansættelsesmyndigheden, idet den i artikel 17, stk. 2, omhandlede kompetence (samtykke til offentliggørelse) nemlig er tillagt direktøren for Ispra-centret og ikke kontorchefen. Under alle omstændigheder gælder artikel 17 den endelige offentliggørelse og ikke fremsendelse af dokumenter til videnskabelige kongresser. Med hensyn til magtmisbrug har Albertini og Montagnani anført, at en afhandling ikke kan vurderes rent videnskabeligt i forbindelse med samtykke til offentliggørelse, og under alle omstændigheder kunne offentliggørelsen af afhandlingen absolut ikke skade Fællesskabets interesse. Naturligvis er Kommissionen af den modsatte opfattelse. Rent proceduremæssigt er der nemlig ikke tvivl om, at sagsøgerne ved at ansøge om tilladelse til offentliggørelse efter at have fremsendt dokumentet til professor Eleiche har overtrådt de på dette område gældende regler samt artikel 17, som danner hjemmel for reglerne. Vedrørende realiteten, har Kommissionen herefter gjort gældende, at a) andre medarbejdere ved afdelingen har tilsluttet sig Larsson's opfattelse, at b) et seminar vedrørende materialers reaktionsmønstre med deltagelse af flere afdelinger nåede til et resultat, som støttede Larsson's opfattelse, og c) to eksterne sagkyndige, som successivt blev rådspurgt, afgav en negativ udtalelse om dokumentets videnskabelige værdi. Sagsøgernes adfærd bør under alle omstændigheder vurderes i lyset af det i artikel 17, stk. 2, forfulgte mål, nemlig »at sikre overholdelsen af det grundlæggende krav ... at de, offentliggjorte dokumenter er af den høje kvalitet, som Kommissionen med rette kan forvente det af sine tjenestemænd, og at de ikke kan skade [centrets] omdømme.«