ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/10

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. oktober 2017 — Balgarska energiyna borsa AD (BEB) mod Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)

(Sag C-347/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 101 TEUF og 102 TEUF - direktiv 2009/72/EF - artikel 9, 10, 13 og 14 - forordning (EF) nr. 714/2009 - artikel 3 - forordning (EU) nr. 1227/2011 - artikel 2, nr. 3) - forordning (EU) nr. 2015/1222 - artikel 1, stk. 3 - certificering og udpegelse af en uafhængig transmissionssystemoperatør - begrænsning af antallet af indehavere af licenser til transmission af elektricitet på det nationale område))

(2017/C 437/13)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Balgarska energiyna borsa AD (BEB)

Sagsøgt: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

Konklusion

Artikel 9 , 10 , 13 og 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF, artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003, artikel 2 , nr. 3) , i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 af 25. oktober 2011 om integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne, sammenholdt med tredje betragtning til denne forordning, og artikel 1 , stk. 3 , i Kommissionens forordning (EU) 2015/1222 24. juli 2015 om fastsættelse af retningslinjer for kapacitetstildeling og håndtering af kapacitetsbegrænsninger er under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke til hinder for en national lovgivning, der begrænser antallet af personer, der tildeles en licens til transmission af elektricitet på et bestemt område.

(1) EUT C 326 af 5.9.2016.
2)

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som betinger flytningen af det vedtægtsmæssige hjemsted for et selskab, der er stiftet i henhold til retten i en medlemsstat, til en anden medlemsstats område med henblik på en omdannelse af selskabet til et selskab, der henhører under sidstnævntes ret, i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i dennes lovgivning, af en likvidation af det første selskab.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/14

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. oktober 2017 — Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky mod BB construct s. r. o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovakiet)

(Sag C-534/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - registrering i registret over momspligtige personer - national lovgivning, som fastsætter, at der skal stilles en sikkerhed - bekæmpelse af svig - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - frihed til at oprette og drive egen virksomhed - princippet om forbud mod forskelsbehandling - princippet ne bis in idem - princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft))

(2017/C 437/17)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

Sagsøgt: BB construct s. r. o.

Konklusion

Artikel 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at skattemyndigheden — ved merværdiafgiftsregistreringen af en afgiftspligtig person, hvis administrerende direktør tidligere var administrerende direktør for eller anpartshaver i en anden juridisk person, som ikke overholdte sine skattemæssige forpligtelser — pålægger denne afgiftspligtige person at stille en sikkerhed, som kan beløbe sig til 500 000 EUR, såfremt den sikkerhed, der kræves af nævnte afgiftspligtige person, ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de i denne artikel 273 nævnte mål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

Ligebehandlingsprincippet skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at skattemyndigheden kræver af en ny afgiftspligtig person — ved dennes merværdiafgiftsregistrering — at den på grund af sine forbindelser med en anden juridisk person, der har skatterestancer, stiller en sådan sikkerhed.

(1) EUT C 22 af 23.1.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/13

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. oktober 2017 — Global Steel Wire, SA (sag C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (sag C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (sag C-456/16 P) og Trenzas y Cables de Acero PSC SL (sag C-458/16 P) mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-454/16 P — C-456/16 P og C-458/16 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1/2003 - konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - overtrædelse af artikel 101 TEUF - bøder - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - punkt 35 - betalingsevne - fornyet anmodning om bødenedsættelse for manglende betalingsevne - afslagsskrivelse - søgsmål anlagt til prøvelse af denne skrivelse - formaliteten))

(2017/C 437/15)

Processprog: spansk

Parter

Appellanter: Global Steel Wire, SA (sag C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (sag C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (sag C-456/16 P) og Trenzas y Cables de Acero PSC SL (sag C-458/16 P) (ved abogados F. González Díaz, A. Tresandi Blanco og V. Romero Algarra)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) Global Steel Wire SA, Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA og Trenzas y Cables de Acero PSC SL betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
2)

Artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 604/2013, sammenholdt med 19. betragtning til denne forordning og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at en ansøger om international beskyttelse skal råde over effektive og hurtige retsmidler, som gør det muligt for ham at påberåbe sig den omstændighed, at den frist på seks måneder, der er fastsat i forordningens artikel 29, stk. 1 og 2, er udløbet efter vedtagelsen af afgørelsen om overførsel. Den ret, som i en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede indrømmes ansøgeren om international beskyttelse til at påberåbe sig omstændigheder, der er indtrådt efter vedtagelsen af afgørelsen om overførsel i forbindelse med en sag anlagt til prøvelse af denne afgørelse, opfylder dette krav om at sikre effektive og hurtige retsmidler.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/13

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. oktober 2017 — Global Steel Wire, SA (sag C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (sag C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (sag C-460/16 P) og Moreda-Riviere Trefilerías SA (sag C-461/16 P) mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-457/16 P og C-459/16 P — C-461/16 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr.o 1/2003 - konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - overtrædelse af artikel 101 TEUF - datterselskabers overtrædelser tilregnes deres moderselskab - begrebet »virksomhed« - indicier for, at der foreligger en økonomisk enhed - formodning for reel udøvelse af en afgørende indflydelse - virksomhedssuccession - bødens størrelse - betalingsevne - betingelser - overholdelse af retten til forsvar))

(2017/C 437/16)

Processprog: spansk

Parter

Appellanter: Global Steel Wire, SA (sag C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (sag C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (sag C-460/16 P) og Moreda-Riviere Trefilerías SA (sag C-461/16 P) (ved abogados F. González Díaz, A. Tresandi Blanco og V. Romero Algarra)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede, bistået af abogados L. Ortiz Blanco og A. Lamadrid de Pablo)

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) Global Steel Wire SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL, Trefilerías Quijano SA og Moreda-Riviere Trefilerías SA betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. oktober 2017 — The English Bridge Union Limited mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-90/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - fritagelse af tjenesteydelser med nær tilknytning til udøvelsen af sport - begrebet »sport« - aktivitet kendetegnet ved et fysisk element - kontraktbridge med duplikerede kort))

(2017/C 437/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The English Bridge Union Limited

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra m), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en aktivitet som kontraktbridge med duplikerede kort, som er karakteriseret ved et tilsyneladende ubetydeligt fysisk element, ikke henhører under begrebet »sport« som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 145 af 25.4.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. oktober 2017 — Vereniging Hoekschewaards Landschap mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-281/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/72 - liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område - mindskelse af en lokalitets område - videnskabelig fejl - gyldighed))

(2017/C 424/09)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vereniging Hoekschewaards Landschap

Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken

Konklusion

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/72 af 3. december 2014 om vedtagelse af ottende ajourførte liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område er ugyldig, for så vidt som Haringvliet-lokaliteten (NL 1000015) ved denne afgørelse er blevet opført på denne liste, uden at Leenheerenpolder udgør en del deraf.

(1) EUT C 279 af 1.8.2016.
1)

Artikel 1, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter skal fortolkes således, at en situation, hvori en ordregiver har opsagt en kontrakt om levering af overvågnings- og vagttjenesteydelser på dennes faciliteter, der var indgået med én virksomhed, og herefter har indgået en ny kontrakt om udførelse af denne ydelse med en anden virksomhed, der afviser at overtage den førstnævnte virksomheds ansatte, er omfattet af begrebet »overførsel af virksomheder eller bedrifter« som omhandlet i denne bestemmelse, når denne anden virksomhed har overtaget det nødvendige udstyr for at udføre denne ydelse.
1)

Artikel 99, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EU-varemærker skal fortolkes således, at der i et krænkelsessøgsmål, der er indgivet for en EU-varemærkedomstol i overensstemmelse med denne forordnings artikel 96, litra a), ikke kan afsiges dom om frifindelse på grundlag af en absolut ugyldighedsgrund, såsom den, der er fastsat i den nævnte forordnings artikel 52, stk. 1, litra b), uden at denne domstol har givet medhold i modkravet om ugyldighed fremsat af sagsøgte i dette krænkelsessøgsmål i henhold til samme forordnings artikel 100, stk. 1, på grundlag af samme ugyldighedsgrund.
1)

Artikel 10 og 11 i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at de er til hinder for afgiftspålæggelse af en transaktion med overdragelse af aktier som den i hovedsagen omhandlede, hvorved det juridiske ejerskab til samtlige et selskabs aktier er blevet overdraget til en clearingtjeneste med det ene formål at børsnotere disse aktier, uden at det reelle ejerskab til disse aktier ændres herved.
1)

Artikel 7, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en juridisk person, hvis personlige rettigheder hævdes at være blevet krænket ved offentliggørelse af urigtige oplysninger om vedkommende på internettet og ved undladelse af at fjerne kommentarer om vedkommende, kan indgive et søgsmål med henblik på berigtigelse af disse oplysninger og fjernelse af disse kommentarer og opnåelse af fuld erstatning for det lidte tab for retterne i den medlemsstat, hvori centrum for dennes interesser befinder sig. Når den pågældende juridiske person udøver størstedelen af sine aktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvori denne har sit vedtægtsmæssige hjemsted, kan denne person sagsøge den formodede gerningsmand til krænkelsen i den anden medlemsstat i henhold til stedet for skadens indtræden.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. oktober 2017 — Vion Livestock BV mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)

(Sag C-383/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles markedsordning - beskyttelse af dyr under transport - eksportrestitutioner - forordning (EU) nr. 817/2010 - forordning (EF) nr. 1/2005 - pligt til at ajourføre en kopi af logbogen frem til dyrenes ankomst til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland - inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb))

(2017/C 424/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vion Livestock BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken

Konklusion

Artikel 7 i Kommissionens forordning (EU) nr. 817/2010 af 16. september 2010 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser efter Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår kravene for ydelse af eksportrestitutioner i forbindelse med levende kvægs velfærd under transport, sammenholdt med artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 817/2010 samt punkt 3, 7 og 8 i bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 af 22. december 2004 om beskyttelse af dyr under transport og dermed forbundne aktiviteter og om ændring af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF og forordning (EF) nr. 1255/97, skal fortolkes således, at der kan kræves tilbagebetaling af eksportrestitutioner i henhold til forordning nr. 817/2010, når en transportvirksomhed ved forsendelse af kvæg ikke har ajourført en kopi af den logbog, som er omhandlet i bilag II til forordning nr. 1/2005, helt frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.

(1) EUT C 371 af 10.10.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/10

Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. oktober 2017 — Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton mod Maria-Eleni Kalliri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Symvoulio tis Epikrateias — Grækenland)

(Sag C-409/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 76/207/EØF - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse og erhverv - forskelsbehandling på grundlag af køn - optagelsesprøve til en medlemsstats politiskole - denne medlemsstats lovgivning, som pålægger alle ansøgere til denne optagelsesprøve et krav om minimumshøjde))

(2017/C 424/13)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvoulio tis Epikrateias

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ypourgos Esoterikon og Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

Sagsøgt: Maria-Eleni Kalliri

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23. september 2002, skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, som gør ansøgernes adgang til optagelsesprøven til denne medlemsstats politiskole betinget af et krav om, at de, uanset deres køn, har en højde på mindst 1,70 m, når denne lovgivning stiller langt flere kvinder end mænd ufordelagtigt og når den nævnte lovgivning ikke synes egnet til eller nødvendig for at nå det legitime formål, som den forfølger, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/3

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. oktober 2017 — SC Paper Consult SRL mod Direcţia Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca og Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa Năsăud (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Cluj — Rumænien)

(Sag C-101/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - ret til fradrag - betingelser for udøvelse - artikel 273 - nationale foranstaltninger - bekæmpelse af svig og afgiftsunddragelse - faktura udstedt af en afgiftspligtig person, der er erklæret »inaktiv« af skattemyndighederne - risiko for svig - nægtelse af retten til fradrag - proportionalitet - nægtelse af at tage hensyn til beviser for, at der ikke foreligger svig eller tab af afgiftsindtægter - begrænsning af de tidsmæssige virkninger af den dom, der skal afsiges - foreligger ikke))

(2017/C 424/04)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Paper Consult SRL

Sagsøgte: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca og Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa Năsăud

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en afgiftspligtig person nægtes retten til at fradrage merværdiafgift med den begrundelse, at den erhvervsdrivende, som har leveret en tjenesteydelse til ham mod faktura med angivelse af udgiften og merværdiafgiften, er blevet erklæret inaktiv af skattemyndighederne i en medlemsstat, idet denne erklæring om inaktivitet er offentlig og tilgængelig på internettet for alle afgiftspligtige personer i denne stat, når denne nægtelse er systematisk og definitiv, idet den ikke giver mulighed for at fremlægge bevis for, at der ikke foreligger svig eller tab af afgiftsindtægter.

(1) EUT C 175 af 17.5.2016.
3)

Artikel 203, stk. 3, tredje led, og artikel 213 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 af 20. november 2006, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en modtager har erhvervet eller opbevaret varer, om hvilke han vidste, at de var transporteret på grundlag af et TIR-carnet, og den omstændighed, at det ikke er konstateret, at disse varer er blevet frembudt for bestemmelsestoldstedet og angivet til dette, ikke i sig selv er tilstrækkelige til at antage, at en sådan modtager vidste eller med rimelighed burde have vidst, at varerne var blevet unddraget toldtilsyn i den første af disse bestemmelsers forstand, således at den pågældende skal anses for solidarisk hæftende for toldskylden i henhold til den anden af disse bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/13

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. november 2017 — Salvador Benjumea Bravo de Laguna mod Esteban Torras Ferrazzuolo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-381/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 207/2009 - EU-varemærker - artikel 16 - varemærker som genstand for ejendomsret - EU-varemærkets ligestilling med et nationalt varemærke - artikel 18 - overdragelse af varemærke, der er registreret for en agent eller repræsentant for den, der er indehaver af varemærket - national bestemmelse, der giver mulighed for at anlægge søgsmål om overdragelse af ejendomsretten til et nationalt varemærke, som er registreret i strid med indehaverens rettigheder eller tilsidesætter en retlig eller kontraktlig forpligtelse - forenelighed med forordning nr. 207/2009))

(2018/C 022/16)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

Sagsøgt: Esteban Torras Ferrazzuolo

Konklusion

Artikel 16 og 18 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om [EU]-varemærker skal fortolkes således, at de med hensyn til et EU-varemærke ikke er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en person, der har lidt skade ved registreringen af et varemærke, som er søgt registreret i strid med dennes rettigheder, eller ved en tilsidesættelse af en retlig eller kontraktlig forpligtelse, kan gøre krav på overdragelse af ejendomsretten til det nævnte varemærke, forudsat at den pågældende situation ikke henhører under de situationer, der er omfattet af denne forordnings artikel 18.

(1) EUT C 335 af 12.9.2016.
1)

Princippet om forbud mod misbrug skal fortolkes således, at det — uanset, om der findes en national foranstaltning, der giver dette princip virkning i den nationale retsorden — kan anvendes direkte med henblik på at nægte fritagelse for merværdiafgift ved et salg af fast ejendom som det i hovedsagen omhandlede, der er foretaget før afsigelsen af dom af 21. februar 2006, Halifax m.fl. (C-255/02, EU:C:2006:121), uden at retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er til hinder herfor.
1)

Artikel 101, stk. 1, TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, skal fortolkes således, at en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der på den ene side ikke tillader en advokat og dennes klient at blive enige om et vederlag, der er mindre end den i en bekendtgørelse fra en sammenslutning af advokatvirksomheder som Vissh advokatski savet (det øverste advokatråd, Bulgarien) fastsatte minimumsstørrelse, idet denne advokat ellers kan pålægges disciplinære foranstaltninger, og på den anden side ikke bemyndiger retten til at pålægge godtgørelse af et salær, som er mindre end dette mindstebeløb, kan begrænse konkurrencen inden for det indre marked som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om en sådan lovgivning under hensyn til den måde, hvorpå den konkret gennemføres, reelt opfylder lovlige formål, og om de således pålagte begrænsninger er begrænset til det, der er nødvendigt for at sikre gennemførelsen af disse lovlige formål.