DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 5. OKTOBER 1988. - GERARD DE SZY-TARISSE OG YVETTE FEYAERTS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - FORHENVAERENDE ESS-ANSATTE - INDPLACERING MED VIRKNING FRA DATOEN FOR DEN MIDLERTIDIGE ANSAETTELSE - BETALING AF MORARENTER. - FORENEDE SAGER 314/86 OG 315/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 06013



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Tjenestemaend - ansaettelse - udnaevnelse i loenklasse og indplacering paa loentrin - hensyntagen til faglige erfaring - regler fastsat af Kommissionen - udnaevnelse i den hoejeste loenklasse i stillingsgruppen - administrationens skoensbefoejelse

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 31 og 32, afsnit 2 )

2 . Tjenestemaend - loen - indplacering aendret som foelge af en afgoerelse fra Domstolen - efterbetaling af loen - ret til morarenter - ingen ret til morarenter ved fordring, som ikke er bestemt eller ikke kan beregnes .

Sammendrag

1 . Ansaettelsesmyndigheden har ved indplaceringen i loenklasse og paa loentrin ved stillingsbesaettelser en vid skoensbefoejelse inden for rammerne af vedtaegtens artikler 31 og 32, 2 . pkt ., eller interne afgoerelser truffet i henhold hertil ved vurderingen af den tidligere erhvervede faglige erfaring hos en person, der ansaettes som tjenestemand, saavel for saa vidt angaar karakteren af denne erfaring og varighed som dens mere eller mindre relevans for den paagaeldende stillings krav .

Selv om artikel 3 i Kommissionens beslutning 61/IX/81 om kriterierne for udnaevnelse i loenklasse og indplacering paa loentrin ved ansaettelsen under visse betingelser tillader udnaevnelse af en nyansat tjenestemand i den hoejeste loenklasse i de laveste og mellemste stillingsgrupper, er denne bestemmelse en undtagelse fra de almindelige indplaceringsregler, og afgoerelsen herom henhoerer under alle omstaendigheder under administrationens skoen .

2 . En pligt til at betale morarenter bestaar kun, dersom hovedstolen lyder paa et bestemt beloeb eller beloebets stoerrelse i det mindste kan bestemmes paa grundlag af objektivt fastlagte kriterier . Naar administrationen til gennemfoerele af en afgoerelse fra Domstolen aendrer indplaceringen af en nyansat tjenestemand, er der ingen vished om fordringens stoerrelse, foerend afgoerelsen om aendret indplacering er truffet, hvorfor efterbetalingerne af loen som foelge af den nye indplacering ikke skal forhoejes med morarenter .

Det er et andet spoergsmaal, om der bestaar en pligt til at betale morarenter i tilfaelde af, at selve fastsaettelsen af loenkravets stoerrelse sker med uundskyldelig forsinkelse .

Dommens præmisser

1 Ved staevninger, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 16 . december 1986, har Gérard de Szy-Tarisse ( sag 314/86 ) og Yvette Feyaerts ( sag 315/86 ), tjenestemaend ved Kommissionen, anlagt to sager om annullation af Kommissionens afgoerelse af 3 . februar 1986, hvorved denne foretog en ny indplacering af sagsoegerne, samt paastaaet Kommissionen doemt til at betale erstatning for det tab, de har lidt paa grund af den naevnte afgoerelse .

2 Sagsoegerne har i henhold til specielle kontrakter vaeret ansat ved Association européenne de coopération ( Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde, herefter benaevnt "ESS "), en organisation, hvis formaal er at fremme det oekonomiske samarbejde mellem De Europaeiske Faellesskaber og udviklingslandene . ESS beskaeftigede tre typer personale, personalet paa organisationens hjemsted, det oversoeiske personale og det personale, som var ansat af ESS i henhold til en specialkontrakt, hvorefter de var stillet til raadighed for Kommissionens Generaldirektorat VIII ( Udvikling ).

3 Ved Raadets forordning nr . 3245/81 af 26 . oktober 1981 om oprettelse af et Europaeisk Samarbejdsagentur ( EFT L 328, s . 1 ) blev ESS' s opgaver overfoert til naevnte agentur . For at loese problemerne vedroerende situationen for de ansatte paa ESS' s hjemsted udstedte Raadet forordning nr . 3332/82 af 3 . december 1982 om fastsaettelse af saerlige overgangsforanstaltninger med henblik paa ansaettelse som tjenestemaend ved De Europaeiske Faellesskaber af 56 medarbejdere ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( EFT L 352, s . 5 ). Denne forordning bestemmer, at personalet, som var ansat ved sammenslutningen pr . 1 . januar 1982, kan ansaettes som tjenestemaend paa proeve ved Kommissionen og, under fravigelse af vedtaegtens artikler 31 og 32, indplaceres i en loenklasse og paa et loentrin, der fastsaettes i forhold til aekvivalensskalaen i bilaget til forordningen .

4 Ved ansaettelsen af de 32 medarbejdere i henhold til specialkontrakt med ESS ( herefter benaevnt "de kontraktansatte ") anvendte Kommissionen derimod bestemmelserne i vedtaegten for De Europaeiske Faellesskabers tjenestemaend . Saaledes modtog sagsoegerne i juni 1981 en skriftlig opsigelse fra ESS, og samtidig tilboed Kommissionen dem kontrakt som midlertidigt ansatte, hvilket de accepterede . I tilslutning til bekendtgoerelsen i juli 1981 af et stillingsopslag om 32 faste stillinger, som var bevilget af budgetmyndigheden, organiserede Kommissionen interne udvaelgelsesproever, hvori sagsoegerne, i lighed med de fleste andre tidligere kontraktansatte, deltog med succes . Efter udloebet af deres kontrakter som midlertidigt ansatte blev sagsoegerne udnaevnt til tjenestemaend paa proeve . Denne anvendelse af vedtaegten havde for sagsoegerne foelgende konsekvenser :

De Szy-Tarisse, som var tiltraadt hos ESS den 18 . februar 1975 og ved sin afskedigelse befandt sig i loenklasse 15 paa loentrin 7, svarende til loenklasse A 5, loentrin 7, blev ved afgoerelse af 30 . juni 1982 ansat i loenklasse A 5 og paa loentrin 3 .

Feyaerts, som var tiltraadt hos ESS den 1 . april 1972 og ved sin afskedigelse befandt sig i loenklasse 33 paa loentrin 6, svarende til loenklasse C 3, loentrin 6, blev ved afgoerelse af 8 . juli 1982 ansat i loenklasse C 4 og paa loentrin 3 .

5 Den 27 . april og 11 . juli 1983 anlagde adskillige tidligere kontraktansatte, herunder sagsoegerne, sag ved Domstolen med paastand om, at de skulle anses for ansatte ved Kommissionen fra tidspunktet for indgaaelsen af deres kontrakt med ESS, samt om annullation af afgoerelserne om deres udnaevnelse til tjenestemaend paa proeve, for saa vidt de omhandler indplaceringen i loenklasse og paa loentrin . Ved dom af 11 . juli 1985 ( Hattet m.fl . mod Kommissionen, 66-68 og 136-140/83, Sml . s . 2459 ) annullerede Domstolen de anfaegtede afgoerelser, "for saa vidt som de fastsaetter sagsoegernes loenklasser og loentrin", men afsagde frifindende dom for de oevrige paastandes vedkommende og hjemviste sagerne til fornyet afgoerelse i Kommissionen .

6 Ved afgoerelse af 3 . februar 1986, som blev truffet til gennemfoerelse af ovennaevnte dom, foretog Kommissionen en ny indplacering af sagsoegerne med virkning fra tidspunktet for deres udnaevnelser til tjenestemaend paa proeve :

De Szy-Tarisse blev med virkning fra 1 . juli 1982 udnaevnt i loenklasse A 5 paa loentrin 7, med angivelse af, at loentrinsancienniteten gjaldt fra 1 . februar 1981;

Feyaerts blev med virkning fra 1 . juli 1982 udnaevnt i loenklasse C 3 paa loentrin 7, med angivelse af, at loentrinsancienniteten gjaldt fra 1 . april 1982 .

Samtidig med loenudbetalingerne for april 1986 anviste Kommissionen sagsoegerne de loentillaeg, som var en foelge af afgoerelsen af 3 . februar 1986 .

7 De Szy-Tarisse og Feyaerts indgav henholdsvis den 12 . og 6 . maj 1986 klager i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, over de foranstaltninger, Kommissionen traf til fuldbyrdelse af dommen af 11 . juli 1985 . Disse klager afviste Kommissionen den 19 . spetember 1986 .

8 I deres soegsmaal paastaar sagsoegerne Kommissionen tilpligtet til at aendre deres administrative og oekonomiske situation under hensyntagen til de anvisninger, der blev givet i dommen af 11 . juli 1985 . Efter deres opfattelse skal deres nye indplacering ske med udgangspunkt i datoen for deres ansaettelse som midlertidigt ansatte og ikke datoen for deres udnaevnelse til tjenestemaend paa proeve og i en hoejere loenklasse og loentrin end dem, de befandt sig i ved deres afskedigelse fra ESS . De har endvidere kraevet erstatning for tab, de har lidt paa grund af den ufuldstaendige opfyldelse af ovennaevnte dom, hvilket tab de foreloebigt anslaar til 100 000 BFR som hovedstol, hvortil kommer morarenter, samt paastand om, at Kommissionen tilpligtes at svare morarenter af de beloeb, som allerede er betalt til delvis opfyldelse af naevnte dom . I oevrigt kraever de 100 000 BFR i erstatning for ideel skade, som foelger af den mangelfulde opfyldelse af dommen, ligeledes med tillaeg af morarenter .

9 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Formaliteten

10 Kommissionen har nedlagt paastand om delvis afvisning af sagen under henvisning til, at sagsoegernes krav om erstatning for tab som foelge af en paastaaet forsinkelse i deres administrative karriere ikke var fremsat i deres tidligere soegsmaal ( sagerne 68 og 138/83 ), som blev afgjort ved dommen af 11 . juli 1985 .

11 Sagsoegerne har anfoert, at det ikke var noedvendigt at fremsaette et saadant krav, idet de i de naevnte soegsmaal heller ikke havde nedlagt paastand om udbetaling af loenbeloeb, men at Kommissionen alligevel udbetalte dem de loentillaeg, som var en foelge af den nye indplacering, Kommissionen foretog til opfyldelse af naevnte dom .

12 Det bemaerkes, at de beloeb, sagsoegerne har kraevet i erstatning for det tab, de haevder at have lidt, er lig med de loentillaeg plus morarenter, som de anser sig berettiget til som foelge af den anfaegtede afgoerelses ulovlighed . Et saadant krav kan imidlertid ikke adskilles fra paastandene om annullation af afgoerelsen, hvilke paastande Kommissionen ikke kraever afvist .

13 Herefter findes der ikke grundlag for at tage afvisningspaastanden til foelge .

Realiteten

Annullationspaastandene

14 Sagsoegerne har foerst gjort gaeldende, at de under hensyn til de anvisninger, som Domstolen gav i dens afgoerelse af 11 . juli 1985, burde vaere genindplaceret med virkning fra tidspunktet for deres ansaettelse som midlertidigt ansatte . Til stoette herfor har de paaberaabt sig princippet om ligebehandling, som indebaerer, at de tidligere kontraktansatte ikke kan underkastes de negative virkninger af en procedure, som er forskellig fra den, der blev benyttet ved integreringen af de tidligere ansatte ved ESS' s hjemsted .

15 Ifoelge Kommissionen bekraeftes det ved den ovenfor naevnte dom, at Kommissionen i mangel af en raadsforordning om foranstaltninger af samme art som dem, der blev truffet for de ansatte paa ESS' s hjemsted, var forpligtet til at anvende vedtaegtens bestemmelser ved ansaettelsen af de kontraktansatte . I oevrigt indeholder dommen intet om, at de kontraktansatte burde vaere udnaevnt direkte til tjenestemaend paa proeve ved Kommissionen .

16 Det bemaerkes, hvilket ogsaa udtales i Domstolens dom af 11 . juli 1985, at Kommissionens ansaettelse og udnaevnelse af de kontraktansatte ved ESS maa betragtes paa samme maade som en ekstern ansaettelse ved institutionerne . Anvendelse af de herfor gaeldende vedtaegtsbestemmelser kan derfor ikke indebaere nogen form for retsstridighed .

17 Det bemaerkes endvidere, at de udtalelser, som Domstolen fremsatte i naevnte dom med hensyn til forskelsbehandlingen mellem de kontraktansatte og de ansatte paa ESS' s hjemsted, kun vedroerer fastsaettelsen af sagsoegernes loenklasse og loentrin i de afgoerelser, hvorved de blev udnaevnt til tjenestemaend paa proeve, men ikke det tidspunkt, hvorfra afgoerelserne skulle have virkning .

18 Sagsoegerne kan derfor ikke med foeje paaberaabe sig dommen af 11 . juli 1985 til stoette for deres krav om, at deres aendrede indplacering skal have virkning fra tidspunktet for deres midlertidige ansaettelse .

19 Sagsoegerne har desuden gjort gaeldende, at de dels efter vedtaegtens artikler 5, 31 og 32, dels efter Kommissionens beslutning 61/IX/81 burde vaere indplaceret i loenklasser og paa loentrin, som var hoejere end dem, de havde ved deres afskedigelse fra ESS . De Szy-Tarisse har anfoert, at han ved sin afskedigelse fra ESS besad 19 aars faglig erfaring, som burde anses for i hvert fald mindst lige saa betydningsfuld som den, der kunne opvises af de oevrige tidligere ansatte ved ESS, der var blevet udnaevnt i loenklasse A 4 . Kommissionen burde derfor have tildelt ham loenklasse A 4 . Feyaerts har anfoert, at Kommissionen under hensyn til hendes arbejdsopgaver, alder og kompetence burde have tildelt hende loenklasse C 2 .

20 Kommissionen har anfoert, at den har anvendt kriterierne i vedtaegtens artikler 5, 31 og 32 og i beslutning 61/IX/81 korrekt, da den traf afgoerelse om sagsoegernes nye indplacering . Endvidere fik sagsoegerne i kraft af den naevnte beslutnings artikel 8 tildelt en anciennitetsforbedring paa loentrin under hensyn til det tidsrum, hvori de gjorde tjeneste som midlertidigt ansatte .

21 Sagsoegte har anfoert, at de Szy-Tarisse ved hans udnaevnelse til tjenestemand paa proeve besad femten aars faglig erfaring, hvoraf de otte aar hidroerte fra ansaettelsen ved ESS . I retsmoedet har sagsoegte desuden ubestridt anfoert, at den af sagsoegeren angivne faglige erfaring omfatter en beskaeftigelsesperiode, som maa anses for relevant i forhold til kategori B, men som ikke kan tages i betragtning, hvor det drejer sig om arbejdsopgaver henhoerende under kategori A .

22 Med hensyn til Feyaerts har sagsoegte anfoert, at hun ikke kunne profitere af artikel 3 i beslutning 61/IX/81, som i stk . 2 bestemmer, at der ikke kan foretages nogen udnaevnelse i den hoejere loenklasse i stillingsgruppen C 3/C 2, idet denne loenklasse er forbeholdt forfremmelser inden for stillingsgruppen .

23 Hertil bemaerkes foerst, at Domstolen i naevnte dom af 11 . juli 1985, udtalte, at "... afgoerelserne om udnaevnelse af sagsoegerne som tjenestemaend paa proeve maa annulleres, for saa vidt som de indplacerer sagsoegerne i en lavere loenklasse eller paa et lavere loentrin, end da de gjorde tjeneste ved ESS ". I denne sag er det dog ubestridt, at den indplacering i loenklasse og paa loentrin, som Kommissionen foretog til opfyldelse af naevnte dom, ikke er lavere, end den, sagsoegerne havde ved deres ansaettelse paa ESS' s hjemsted .

24 Der maa dog undersoeges, om bestemmelserne dels i vedtaegten, dels i beslutning 61/IX/81 som haevdet af sagsoegerne gav dem ret til en indplacering i loenklasse og paa loentrin, som var hoejere end den, de havde paa ESS' s hjemsted .

25 Med hensyn til det af Feyaerts anfoerte bemaerkes, at selv om hun er blevet tildelt loenklasse C 3 i henhold til den grundsaetning om ligebehandling, som Domstolen omtalte i dommen af 11 . juli 1985, er artikel 3, stk . 2, i naevnte beslutning til hinder for, at hun kan udnaevnes i loenklasse C 2, idet denne loenklasse er forbeholdt forfremmelser inden for stillingsgruppen .

26 Vedroerende Szy-Tarisse bemaerkes, at ansaettelsesmyndigheden ifoelge Domstolens faste praksis har et vidt skoen inden for de rammer, der er fastlagt i vedtaegtens artikler 31 og 32, stk . 2, eller interne afgoerelse truffet i henhold hertil ved vurderingen af den tidligere erhvervede faglige erfaring hos en person, der ansaettes som tjenestemand, saavel for saa vidt angaar karakteren af denne erfaring og varighed som dens mere eller mindre relevans for den paagaeldende stillings krav .

27 Hertil bemaerkes, at ansaettelsesmyndigheden i henhold til artikel 1 i beslutning 61/IX/81 principielt udnaevner enhver udvalgt ansoeger til tjenestemand paa proeve i laveste loenklasse i laveste stillingsgruppe i hans kategori eller tjenestegruppe . Ganske vist kan naevnte myndighed ifoelge artikel 3 fravige artikel 1 og undtagelsesvis i tjenestens interesse udnaevne den udvalgte ansoeger i den hoejeste loenklasse i de laveste og mellemste stillingsgrupper, hvis den paagaeldende opfylder visse betingelser med hensyn til varigheden af den faglige erfaring . Som Domstolen imidlertid har udtalt, navnlig i dommen af 21 . januar 1987 ( Powell mod Kommissionen, 219/84, Sml . s . 339 ) er denne bestemmelse en undtagelse fra de almindelige indplaceringsregler, og afgoerelsen herom henhoerer under alle omstaendigheder under administrationens skoen .

28 I denne sag har sagsoegeren ikke paavist, at Kommissionen ved ikke at anvende denne undtagelse har overskredet graenserne for sit skoen . Kommissionen tog nemlig foerend den traf sin afgoerelse hensyn til saavel varigheden som karakteren af den faglige erfaring hos alle de tidligere paagaeldende kontraktansatte ved ESS, og dens mere eller mindre relevans for den stilling, der skulle besaettes .

29 Det foelger heraf, at sagsoegerne ikke har krav paa indplacering i hoejere loenklasser og paa hoejere loentrin end dem, de havde ved deres afskedigelse fra ESS .

30 Annullationspaastandene kan derfor ikke tages til foelge .

Erstatningspaastandene

31 Frifindelsen for annullationspaastandene medfoerer noedvendigvis, at der heller ikke kan gives sagsoegerne medhold i deres krav om erstatning for den paastaaede ulovlighed af de anfaegtede afgoerelser .

32 Der er dog anledning til at undersoege paastanden om morarenter af de loentillaeg, der blev udbetalt som foelge af den nye indplacering til gennemfoerelse af dommen af 11 . juli 1985 .

33 Det bemaerkes herom, som Domstolen har statueret bl.a . i dommen af 30 . september 1986 ( Delhez m.fl . mod Kommissionen, sag 264/83, ( Sml . s . 2749 ) at der kun skal betales morarenter, dersom hovedstolen lyder paa et bestemt beloeb eller beloebets stoerrelse i det mindste kan bestemmes paa grundlag af objektivt fastlagte kriterier . I naervaerende sag blev der foerst fastlagt et bestemt krav ved afgoerelsen af 3 . februar 1986, som var grundlaget for sagsoegernes nye indplacering .

34 Det foelger heraf, at ogsaa denne paastand maa afvises .

35 Sagsoegerne har subsidiaert gjort gaeldende, at Kommissionen i hvert fald har efterkommet dommen af 11 . juli 1989 med en uberettiget forsinkelse, hvorfor den skal betale morarenter af de loentillaeg, der vedroerer tidsrummet mellem afsigelsen af den naevnte dom og den 6 . februar 1986 .

36 Det bemaerkes hertil, som udtalt af Domstolen i ovennaevnte dom af 30 . september 1986, at det er tvivlsomt, om der kan kraeves morarenter, saafremt selve den beloebsmaessige fastsaettelse af loentilgodehavendet er sket med en uundskyldelig forsinkelse . Henset til vanskelighederne som foelge af den komplicerede situation, der opstod ved integreringen af de tidligere kontraktansatte, findes der imidlertid i denne sag ikke grundlag for at antage, at Kommissionen ved opfyldelsen af dommen af 11 . juni 1985 udviste forsoemmelighed ved sin afgoerelse af 6 . februar 1986 om aendret indplacering af sagsoegerne .

37 Det foelger heraf, at der i denne sag hverken er grundlag for udbetaling af morarenter eller for erstatning for paastaaet tab som foelge af Kommissionens forsinkelse med berigtigelsen af sagsoegernes situation . Ingen af sagsoegernes paastande kan derfor tages til foelge .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

38 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagsomkostningerne . Ifoelge samme reglements artikel 70, baerer institutionerne imidlertid selv deres egne omkostninger i soegsmaal anlagt af Faellesskabernes ansatte .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )

foelgende :

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Hver part baerer sine omkostninger .