KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FOERSTE INSTANS (ANDEN AFDELING) DEN 29. OKTOBER 1993. - DR. JUR. ROBERT WIESCHEMANN SOM KURATOR FOR SCHIFFSWERFT GERMERSHEIM GMBH UNDER KONKURS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - AFGOERELSE I SAGEN UFORNOEDEN. - SAG T-431/93.



Samling af Afgørelser 1993 side II-01199



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Retspleje ° sagen blevet uden genstand ° afgoerelse i sagen ufornoeden

Dommens præmisser

1 Den 1. august 1990 fastslog Kommissionen i sin beslutning K(90) 1937 endelig udg. om to af den tyske forbundsregerings stoetteforanstaltninger til fordel for skibsvaerfter, som befinder sig i vanskeligheder (herefter "beslutningen af 1. august 1990"), at den stoette, som den tyske regering havde ydet til virksomheden Schiffswerft Germersheim i form af en garanti paa 90% af et laan paa 1,8 mio. DM som tilskud til driftskapitalen og en garanti paa 95% af et laan paa 20,7 mio. DM med samme formaal, var uforenelig med faellesmarkedet i henhold til EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, og paalagde den tyske regering at annullere denne stoette ved at tilbagesoege det stoettebeloeb, der var indeholdt i de givne offentlige garantier, og ved at bestemme, at de naevnte garantier, som endnu var gaeldende, skulle ophaeves.

2 Ved staevning registreret paa Domstolens Justitskontor den 30. januar 1991 anlagde sagsoegeren sag i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, med paastand om annullation af den naevnte beslutning af 1. august 1990.

3 Efter at have konstateret en materiel fejl i beslutningen af 1. august 1990 vedtog Kommissionen den 12. december 1990 en ny beslutning, hvis begrundelse og dispositive del er identiske med begrundelsen og den dispositive del i beslutningen af 1. august 1990, og hvorved den materielle fejl blev rettet (beslutning K(91) 171 endelig udg., som berigtiget af 5. februar 1991, herefter "beslutningen af 12. december 1990"). Denne nye beslutning blev meddelt sagsoegeren ved Kommissionens skrivelse af 25. februar 1991.

4 Ved indlaeg indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. marts og den 13. juni 1991 har Kommissionen anfoert, at da beslutningen af 1. august 1990 helt er erstattet af beslutningen af 12. december 1990, eksisterede den anfaegtede retsakt ikke laengere, og foelgelig var sagen aabenbart uden genstand.

5 Ved skrivelse fra Domstolens Justitskontor af 19. juli 1993 er parterne blevet opfordret til at tage stilling til, om afgoerelse i sagen eventuelt er ufornoeden samt til konsekvenserne heraf, efter at Kommissionen har vedtaget beslutningen af 12. december 1990, som erstatter den omtvistede beslutning af 1. august 1990.

6 Ved skrivelse indleveret til Domstolens Justitskontor den 29. juli 1993 har Kommissionen meddelt, at den ikke har nogen indvending imod, at Domstolen har til hensigt at statuere, at afgoerelse i sagen er ufornoeden, og at den ikke modsaetter sig, at sagens omkostninger paalaegges den, da aarsagen til, at sagen blev anlagt, er en fejl, som den har begaaet.

7 Ved skrivelse indleveret til Domstolens Justitskontor den 26. august 1993 har sagsoegeren anfoert, at for saa vidt den omtvistede beslutning, som Kommissionen har erkendt, ikke laengere har nogen retsvirkning, er formaalet med soegsmaalet opnaaet, og det er foelgelig ufornoedent at traeffe afgoerelse om sagsoegerens krav. Sagsoegeren har i oevrigt nedlagt paastand om, at Kommissionen doemmes til at betale sagens omkostninger, da soegsmaalets aarsag er en fejl begaaet af Kommissionen.

8 Ved kendelse af 27. september 1993 har Domstolen henvist sagen til Retten i henhold til artikel 4 i Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juli 1993 om aendring af afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 144, s. 21).

9 Retten skal foerst fastslaa, at beslutningen af 12. december 1990 har erstattet beslutningen af 1. august 1990. Den skal for det andet fastslaa, at der er enighed mellem parterne saavel om, at naervaerende sag ikke laengere har nogen genstand, efter at den omtvistede beslutning er blevet erstattet af en ny beslutning fra Kommissionen, som om, at Kommissionen skal betale sagens omkostninger.

10 Under disse omstaendigheder finder Retten, at det ikke er fornoedent at traeffe afgoerelse i det annullationssoegsmaal, som sagsoegeren har anlagt.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

11 Ifoelge artikel 87, stk. 6, i Rettens procesreglement er Retten frit stillet i sin afgoerelse om sagens omkostninger, naar det er ufornoedent at traeffe afgoerelse om sagens genstand.

Afgørelse

Af disse grunde

bestemmer

RETTEN (Anden Afdeling)

1) Det er ikke fornoedent at traeffe afgoerelse om annullationssoegsmaalet i sag T-431/93.

2) Kommissionen betaler samtlige sagens omkostninger.

Saaledes bestemt i Luxembourg den 29. oktober 1993.