ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - godkendelse fra Kommissionen - regional investeringsstøtte - betingelser - rettidig anmeldelse af påtænkte støtteforanstaltninger - manglende overholdelse af fristen - retsvirkninger

(Kommissionens beslutning nr. 3855/91, art. 6, stk. 1)

Sammendrag

1. Den anmeldelsesfrist, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, i den femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien, udgør en præklusiv frist i den forstand, at den afskærer Kommissionen fra at godkende støtteprojekter anmeldt efter dette tidspunkt. Således kan Kommissionen ikke godkende støtte, hvis de påtænkte foranstaltninger til indførelse eller ændring heraf ikke er blevet anmeldt til den inden udløbet af den foreskrevne frist.

I øvrigt skal en konstatering, som vedrører Kommissionens kompetence, foretages af Fællesskabets retsinstanser ex officio, selv om ingen af parterne har anmodet herom.

( jf. præmis 49, 55 og 56 )

2. Hvis præmisserne i en dom afsagt af Retten i Første Instans indeholder en tilsidesættelse af fællesskabsretten, men konklusionen er berettiget af andre retlige grunde, må appellen dog forkastes.

( jf. præmis 58 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - forbud mod erhvervsmæssig anvendelse af trichlorethylen underlagt en dispensationsordning - berettigelse - beskyttelse af den offentlige sundhed

(EF-traktaten, art. 30 og 36 (efter ændring nu art. 28 EF og art. 30 EF))

Sammendrag

$$Nationale bestemmelser, der dels fastsætter et principielt forbud mod erhvervsmæssig anvendelse af trichlorethylen, dels en ordning med individuelle og betingede dispensationer, er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner i traktatens artikel 30's (efter ændring nu artikel 28 EF) forstand, der er begrundet i hensynet til beskyttelse af menneskers sundhed og dermed berettigede i henhold til traktatens artikel 36 (efter ændring nu artikel 30 EF).

I betragtning af de seneste medicinske forskningsresultater og de vanskeligheder, der på forskningens nuværende stadium er forbundet med at fastlægge grænseværdien for, hvornår eksponering for trichlorethylen udgør en alvorlig risiko for menneskers sundhed, findes der ingen holdepunkter for, at sådanne bestemmelser går videre end nødvendigt for at nå det tilsigtede formål. Navnlig forekommer den ordning med individuelle og betingede dispensationer, som bestemmelserne fastlægger, at være adækvat og forholdsmæssig, idet beskyttelsen af arbejdstagerne forbedres, og der samtidig tages hensyn til virksomhedernes krav om kontinuitet.

( jf. præmis 35, 45, 46 og 49 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie kapitalbevægelser - traktatens bestemmelser - anvendelsesområde - erhvervelse af fast ejendom - omfattet

(EF-traktaten, art. 73 B (nu art. 56 EF))

2. Frie kapitalbevægelser - begrænsninger med hensyn til erhvervelse af fast ejendom - krav om forudgående tilladelse til at erhverve fast ejendom, der er beliggende i områder af militær betydning - fritagelse forbeholdt indenlandske statsborgere - ulovlig - berettigelse - betingelser

(EF-traktaten, art. 73 B (nu art. 56 EF))

Sammendrag

1. Erhverver en valutaudlænding en fast ejendom på en medlemsstats territorium, er dette, uanset grunden hertil, en investering i fast ejendom, som er omfattet af kategorien kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne. De frie kapitalbevægelser er sikret ved traktatens artikel 73 B (nu artikel 56 EF).

( jf. præmis 14 )

2. Traktatens artikel 73 B (nu artikel 56 EF) er til hinder for, at en medlemsstat i sin nationale lovgivning af hensyn til forsvaret af det nationale territorium fritager statsborgere i denne medlemsstat og kun dem for pligten til at ansøge om en administrativ tilladelse til enhver erhvervelse af en fast ejendom beliggende i et område på statens territorium, som er erklæret for et område af militær betydning.

Det ville kun forholde sig anderledes, hvis der for vedkommende nationale ret blev ført bevis for, at den pågældende medlemsstats militære interesser i et bestemt område ville blive udsat for virkelige, konkrete og alvorlige risici, som ikke ville kunne imødegås ved hjælp af mindre restriktive procedurer, hvis statsborgerne i alle medlemsstaterne blev behandlet på en måde, som ikke er diskriminerende.

( jf. præmis 24 og domskonkl. 7 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport - søtransport - aftale om lastfordeling mellem en medlemsstat og et tredjeland - forpligtelse til at tilpasse en bestående aftale, inden forordning nr. 4055/86 trådte i kraft - ikke overholdt - medlemsstatens forpligtelse til at opsige en sådan aftale - traktatbrud - begrundelse i en vanskelig politisk situation i det pågældende tredjeland - ulovlig

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF); Rådets forordning nr. 4055/86, art. 3 og art. 4, stk. 1)

2. Internationale aftaler - medlemsstaternes aftaler - aftaler før EF-traktaten - tredjelandes rettigheder og medlemsstaternes forpligtelser - forpligtelse til at fjerne uoverensstemmelser mellem en tidligere aftale og traktaten - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 234 (efter ændring nu art. 307 EF))

Sammendrag

1. Når en medlemsstat ikke inden for de i forordning nr. 4055/86 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande fastsatte frister ad diplomatisk vej har kunnet gennemføre en ændring af en bilateral aftale, der er indgået med et tredjeland, inden medlemsstaten tiltrådte Fællesskaberne, og som indeholder arrangementer om lastfordeling, der er i strid med forordningen, må medlemsstaten opsige en sådan aftale, såfremt det er muligt i henhold til folkeretten.

Den omstændighed, at den politiske situation i det medkontraherende tredjeland er vanskelig, kan ikke begrunde, at en medlemsstat vedbliver at tilsidesætte sine forpligtelser i henhold til traktaten.

( jf. præmis 40 og 48 )

2. Formålet med traktatens artikel 234, stk. 1 (efter ændring nu artikel 307, stk. 1, EF), er i overensstemmelse med folkerettens principper at præcisere, at traktatens anvendelse ikke berører den pågældende medlemsstats forpligtelse til at respektere tredjelandes rettigheder, som følger af en tidligere konvention, og at overholde sine deraf følgende forpligtelser. Selv om medlemsstaterne inden for rammerne af traktatens artikel 234, stk. 2, kan vælge, hvilke egnede midler der skal anvendes, er de imidlertid stadig forpligtet til at fjerne uoverensstemmelserne mellem en konvention indgået før deres tiltrædelse og traktaten. Støder en medlemsstat på problemer, som gør det umuligt at ændre en aftale, kan det derfor ikke udelukkes, at den må opsige aftalen.

I denne forbindelse kan argumentet om, at en sådan opsigelse vil medføre, at medlemsstatens udenrigspolitiske interesser på urimelig måde må vige for Fællesskabets interesser, ikke tiltrædes. Der er nemlig i traktatens artikel 234 foretaget en afvejning af en medlemsstats udenrigspolitiske interesser over for Fællesskabets interesser, idet bestemmelsen dels giver en medlemsstat ret til at undlade at anvende en fællesskabsbestemmelse for at kunne respektere tredjelandes rettigheder, som følger af en tidligere konvention, og overholde sine deraf følgende forpligtelser, dels giver medlemsstaten ret til at vælge de egnede midler til at gøre aftalen forenelig med fællesskabsretten.

( jf. præmis 53, 58 og 59 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - plantesundhedsbeskyttelse - direktiv 77/93 - indførsel til Fællesskabet af planter fra tredjelande, der er undergivet særlige krav - oprindelseslandets myndigheder har ikke udstedt et plantesundhedscertifikat - certifikatet udstedt af eksportlandets myndigheder - lovlighed - betingelser

(Rådets direktiv 77/93, som ændret ved direktiv 91/683 og 92/103, art. 12, stk. 1)

Sammendrag

$$En medlemsstat kan i henhold til direktiv 77/93 om foranstaltninger mod indslæbning i medlemsstaterne af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet, som ændret navnlig ved direktiv 91/683 og 92/103, tillade indførelse på sit område af planter, som har oprindelse i et tredjeland, og som er undergivet et krav om, at der skal udstedes et plantesundhedscertifikat, som navnlig vedrører overholdelsen af særlige krav, såfremt planterne - i mangel af et certifikat udstedt af de kompetente myndigheder i oprindelseslandet - har været indført på det lands område, hvor kontrollen fandt sted, før de herfra blev udført til Fællesskabet, såfremt de har befundet sig der i en vis periode og på betingelser, som sikrer, at en passende kontrol har kunnet gennemføres, og, endelig, såfremt de ikke er undergivet særlige krav, som kun kan opfyldes på deres oprindelsessted.

Ved vurderingen af, om plantesundhedscertifikatet er i overensstemmelse med kravene i direktivet, tilkommer det ikke medlemsstaten at tage hensyn til årsagerne til, at det ikke er blevet udstedt i planternes oprindelsesland.

( jf. præmis 38, 42 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport - søtransport - aftale om lastfordeling mellem en medlemsstat og et tredjeland - forpligtelse til at tilpasse en bestående aftale, inden forordning nr. 4055/86 trådte i kraft - ikke overholdt - medlemsstatens forpligtelse til at opsige en sådan aftale - traktatbrud - begrundelse i en vanskelig politisk situation i det pågældende tredjeland - ulovlig

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF); Rådets forordning nr. 4055/86, art. 3 og art. 4, stk. 1)

2. Internationale aftaler - medlemsstaternes aftaler - aftaler før EF-traktaten - tredjelandes rettigheder og medlemsstaternes forpligtelser - forpligtelse til at fjerne uoverensstemmelser mellem en tidligere aftale og traktaten - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 234 (efter ændring nu art. 307 EF))

Sammendrag

1. Når en medlemsstat ikke inden for de i forordning nr. 4055/86 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande fastsatte frister ad diplomatisk vej har kunnet gennemføre en ændring af en bilateral aftale, der er indgået med et tredjeland, inden medlemsstaten tiltrådte Fællesskaberne, og som indeholder arrangementer om lastfordeling, der er i strid med forordningen, må medlemsstaten opsige en sådan aftale, såfremt det er muligt i henhold til folkeretten.

Den omstændighed, at den politiske situation i det medkontraherende tredjeland er vanskelig, kan ikke begrunde, at en medlemsstat vedbliver at tilsidesætte sine forpligtelser i henhold til traktaten.

( jf. præmis 34 og 39 )

2. Formålet med traktatens artikel 234, stk. 1 (efter ændring nu artikel 307, stk. 1, EF), er i overensstemmelse med folkerettens principper at præcisere, at traktatens anvendelse ikke berører den pågældende medlemsstats forpligtelse til at respektere tredjelandes rettigheder, som følger af en tidligere konvention, og at overholde sine deraf følgende forpligtelser. Selv om medlemsstaterne inden for rammerne af traktatens artikel 234, stk. 2, kan vælge, hvilke egnede midler der skal anvendes, er de imidlertid stadig forpligtet til at fjerne uoverensstemmelserne mellem en konvention indgået før deres tiltrædelse og traktaten. Støder en medlemsstat på problemer, som gør det umuligt at ændre en aftale, kan det derfor ikke udelukkes, at den må opsige aftalen.

I denne forbindelse kan argumentet om, at en sådan opsigelse vil medføre, at medlemsstatens udenrigspolitiske interesser på urimelig måde må vige for Fællesskabets interesser, ikke tiltrædes. Der er nemlig i traktatens artikel 234 foretaget en afvejning af en medlemsstats udenrigspolitiske interesser over for Fællesskabets interesser, idet bestemmelsen dels giver en medlemsstat ret til at undlade at anvende en fællesskabsbestemmelse for at kunne respektere tredjelandes rettigheder, som følger af en tidligere konvention, og overholde sine deraf følgende forpligtelser, dels giver medlemsstaten ret til at vælge de egnede midler til at gøre aftalen forenelig med fællesskabsretten.

( jf. præmis 44, 49 og 50 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif - told - anvendelse på ethylalkohol, der er indsmuglet fra tredjelande

(Rådets forordning nr. 2913/92)

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - importafgift - anvendelse på ethylalkohol, der er indsmuglet fra tredjelande

(Rådets direktiv 77/388)

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - punktafgift - direktiv 92/12 og 92/83 - anvendelse på ethylalkohol, der er indsmuglet fra tredjelande

(Rådets direktiv 92/12 og 92/83)

Sammendrag

$$Selv om indførsler eller ulovlige leveringer af varer, som på grund af selve deres art eller særlige kendetegn ikke er egnede til lovligt at blive bragt i omsætning eller at indgå i det økonomiske kredsløb - såsom narkotiske stoffer og falske penge - ikke er underlagt afgifter eller told, som normalt skal betales i henhold til fællesskabsbestemmelserne, er princippet om afgiftsneutralitet - bortset fra de tilfælde, hvor enhver konkurrence mellem en lovlig økonomisk sektor og en ulovlig sektor er udelukket - til hinder for en generel sondring mellem lovlige og ulovlige transaktioner.

Hvad angår ethylalkohol, som er indsmuglet fra et tredjeland, er der ikke tale om en vare, som det er forbudt at sælge på grund af selve dens art eller dens særlige kendetegn. Ethylalkohol kan heller ikke anses for et produkt, der er udelukket fra det økonomiske kredsløb, da der kan opstå konkurrence mellem det indsmuglede produkt og det produkt, der forhandles lovligt, for så vidt som der findes et lovligt marked for alkohol, som netop berøres af de indsmuglede produkter.

Sjette direktiv 77/388, direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed og direktiv 92/83 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, samt forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at deres bestemmelser om afgiftsskyld og toldskyld også finder anvendelse på indsmugling af ethylalkohol fra tredjelande til Fællesskabets toldområde.

( jf. præmis 19, 20, 23 og 24 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - direktiv 93/13 - urimelige kontraktvilkår i artikel 3's forstand - begreb - værnetingsklausul - omfattet - kriterier

(Rådets direktiv 93/13, art. 3)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - direktiv 93/13 - den nationale domstols beføjelse til ex officio at tage stilling til, om et vilkår i en kontrakt, der er forelagt den, er urimeligt - forpligtelse til at sikre direktivets tilsigtede virkning ved anvendelsen af den nationale ret

(Rådets direktiv 93/13, art. 6 og 7)

Sammendrag

1. En værnetingsklausul, der uden at have været genstand for individuel forhandling er indsat i en kontrakt, som er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, og hvorved en enekompetence tillægges retten i den retskreds, hvor den erhvervsdrivendes hjemsted er beliggende, må anses for urimelig i henhold til artikel 3 i direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, i det omfang den til trods for kravet om god tro bevirker en betydelig skævhed i parternes rettigheder og forpligtelser ifølge aftalen til skade for forbrugeren.

( jf. præmis 24 )

2. Den beskyttelse, som direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler giver forbrugerne, indebærer, at den nationale domstol ex officio kan tage stilling til, om et vilkår i en kontrakt, der er forelagt den, er urimeligt, når den prøver spørgsmålet om antagelse af en sag til realitetsbehandling ved de nationale domstole.

Den nationale domstol er ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er ældre eller yngre end det nævnte direktiv, forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål. Det følger navnlig af kravet om en fortolkning i overensstemmelse med direktivet, at den nationale domstol skal vælge den fortolkning, som vil gøre det muligt for den ex officio at afvise at udøve en kompetence, som er tillagt den i medfør af et urimeligt kontraktvilkår.

( jf. præmis 29 og 32 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 93/38 - direktivets indvirkning på beslutninger truffet af den ordregivende myndighed inden udløbet af fristen for gennemførelse - ingen

(Rådets direktiv 93/38)

2. Traktatbrudssøgsmål - bevis for traktatbruddet - Kommissionens bevisbyrde - fremlæggelse af oplysninger, der påviser traktatbruddet

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

Sammendrag

1. Inden for området for offentlige kontrakter pålægger fællesskabsretten ikke en medlemsstats ordregivende myndighed, på opfordring fra en borger, at gribe ind i bestående retsforhold, som er indgået på ubestemt tid eller for flere år, når disse retsforhold er påbegyndt inden udløbet af fristen for gennemførelse af det pågældende direktiv.

Dette almindelige princip kan finde anvendelse på alle de faser i en procedure for tildeling af en kontrakt, der er blevet gennemført før datoen for udløbet af fristen for gennemførelse af et direktiv, men som er led i en procedure, der er blevet afsluttet efter denne dato. Derfor finder direktiv 93/38 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation ikke anvendelse på en ordregivende myndigheds beslutning om at benytte en procedure med forhandling uden forudgående udbud ved tildeling af en offentlig kontrakt, der blev vedtaget inden udløbet af fristen for gennemførelse af det nævnte direktiv, og som udgjorde en del af en tildelingsprocedure, der først blev afsluttet efter udløbet af fristen for gennemførelse.

( jf. præmis 38, 39, 41 og 42 )

2. Under en traktatbrudssag i medfør af traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) påhviler det Kommissionen at godtgøre, at det hævdede traktatbrud foreligger, og at fremlægge de oplysninger, der er nødvendige for, at Domstolen kan efterprøve, om der foreligger et traktatbrud.

( jf. præmis 45 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Appel - personalesag - appel iværksat af en institution, der ikke har interveneret i første instans - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 49, stk. 3)

Sammendrag

$$Efter ordlyden af artikel 49, stk. 3, i EF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF-statutten og Euratom-statutten for Domstolen har medlemsstater og institutioner, der ikke har interveneret i sagen for Retten, ikke ret til at iværksætte appel til Domstolen i sager mellem Fællesskabet og dets ansatte.

En appel, som er iværksat af en institution, der ikke har interveneret i sagen i første instans, må afvises, når sagen må betragtes som en tvist mellem Fællesskabet og en tjenestemand, og sagen ikke angår annullation af en retsakt, der har karakter af en forordning eller en generel retsakt. I denne henseende medfører den omstændighed, at tjenestemanden under en sag for Retten - hvori der er nedlagt påstand om annullation af en individuel afgørelse, der er truffet over for den pågældende - har fremsat indsigelse om, at en rådsforordning er ulovlig, ikke, at sagen mister sin karakter af en sag mellem Fællesskabet og dets ansatte, idet den pågældendes krav, hvis det imødekommes, kun kan give sig udtryk i, at den individuelle afgørelse, der er truffet over for tjenestemanden, annulleres, men ikke i, at forordningen annulleres.

( jf. præmis 21-25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - begreb - statsborger fra en medlemsstat, som er beskæftiget i en international organisation - omfattet

(EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF))

2. Fællesskabsret - principper - ligebehandling - forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - højere tariffer for udgifter til læge- og hospitalsbehandling for personer, som ikke er tilsluttet en medlemsstats nationale sygesikringsordning såsom tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber - forbud herimod, hvis ikke objektivt begrundet

(EF-traktaten, art. 6, stk. 1 (efter ændring nu art. 12, stk. 1, EF))

Sammendrag

1. En statsborger fra en medlemsstat, der arbejder i en anden medlemsstat, mister ikke sin egenskab af arbejdstager i den betydning, der er forudsat i traktatens artikel 48, stk. 1 (efter ændring nu artikel 39, stk. 1, EF), fordi han beklæder en stilling i en international organisation, selv hvis betingelserne for hans indrejse og ophold i beskæftigelseslandet særligt er reguleret af en international konvention. Tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber er derfor vandrende arbejdstagere.

( jf. præmis 42 )

2. Traktatens artikel 6, stk. 1 (efter ændring nu artikel 12, stk. 1, EF), finder også anvendelse i tilfælde, hvor en gruppe eller organisation såsom Entente des hôpitaux luxembourgeois har visse beføjelser over for private og kan pålægge dem vilkår, som skader udøvelsen af de grundlæggende friheder, som er sikret ved traktaten.

I mangel af en objektiv begrundelse foreligger der forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som er forbudt efter traktatens artikel 6, stk. 1, såfremt en gruppe tjenesteydere, der præsterer lægehjælp, ensidigt over for tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber anvender tariffer for udgifter til læge- og hospitalsbehandling i forbindelse med fødsler, som er højere end dem, der anvendes over for bosiddende personer tilsluttet den nationale sygesikringsordning.

Kriteriet om tilslutning til den nationale sygesikringsordning, som er grundlaget for den anvendte forskel i tarifferne for læge- og hospitalsbehandling, udgør en indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. For det første er en stor del af de personer, som er tilsluttet De Europæiske Fællesskabers og ikke den nationale sygesikringsordning, og som modtager læge- og hospitalsbehandling på det nationale område, statsborgere fra andre medlemsstater. For det andet er langt størstedelen af de bosiddende nationale statsborgere omfattet af den nationale sygesikringsordning.

( jf. præmis 50, 58 og 62 samt domskonkl. )