Domstolens Dom (Anden Afdeling) af 9. oktober 1997. - Michel Macon e.a. mod Préfet de l'Aisne. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal administratif d'Amiens - Frankrig. - Tillægsafgift på mælk - Referencemængde - Ansøgning om godtgørelse for definitivt ophør med mælkeproduktion - Afslag. - Sag C-152/95.



Samling af Afgørelser 1997 side I-05429



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug - faelles markedsordning - maelk og mejeriprodukter - tillaegsafgift paa maelk - godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med produktionen - betingelser - indehaveren af en individuel referencemaengde skal paa ansoegningstidspunktet udoeve virksomhed som producent

[Raadets forordning nr. 857/84, art. 12, litra c), og forordning nr. 1637/91, art. 2]

Sammendrag

Inden for rammerne af ordningen om tillaegsafgift paa maelk skal artikel 2 i forordning nr. 1637/91 fortolkes saaledes, at der ikke kan ydes godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion til en landmand, medmindre denne paa ansoegningstidspunktet som producent i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84, havde en produktion af maelk, og som saadan disponerede over en individuel referencemaengde med henblik paa direkte salg. Naar landmanden derimod af egen drift er ophoert med maelkeproduktion, har han ikke laengere status som producent i de anfoerte bestemmelsers forstand.

Parter

I sag C-152/95,

angaaende en anmodning, som Tribunal administratif d'Amiens (Frankrig) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Michel Macon m.fl.

mod

Préfet de l'Aisne,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1637/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse af en godtgoerelse i forbindelse med nedsaettelsen af de i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede referencemaengder og af en godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion (EFT L 150, s. 30),

har

DOMSTOLEN

(Anden Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne G.F. Mancini og G. Hirsch (refererende dommer),

generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer

justitssekretaer: R. Grass,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- Michel Macon m.fl. ved advokat Letissier, Laon

- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og ekspeditionssekretaer Gautier Mignot, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Gérard Rozet, som befuldmaegtiget,

paa grundlag af den refererende dommers rapport,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 8. oktober 1996,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved dom af 20. april 1995, indgaaet til Domstolen den 15. maj 1995, har Tribunal administratif d'Amiens i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1637/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse af en godtgoerelse i forbindelse med nedsaettelsen af de i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede referencemaengder og af en godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion (EFT L 150, s. 30).

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Michel Macon m.fl, der er medlemmer af andelsbruget Canada i Ardon (herefter »andelsbruget Canada«), og Préfet de l'Aisne angaaende en godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion for produktionsaaret 1991/92.

3 Andelsbruget Canada havde faaet tildelt referencemaengder for maelk navnlig med henblik paa direkte salg og indgav foelgelig ansoegning for produktionsaaret 1991/92 om godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion i henhold til forordning nr. 1637/91, der indgaar i tillaegsafgiftsordningen.

4 Ifoelge artikel 5c, stk. 1, foerste afsnit, andet punktum, i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 179), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 (EFT L 90, s. 10), er formaalet med den tillaegsafgift, der er indfoert ved sidstnaevnte forordning, »at styre vaeksten i maelkeproduktionen, samtidig med at de noedvendige strukturelle udviklinger og tilpasninger muliggoeres«.

5 Ifoelge formel B, der fremgaar af bestemmelsens andet afsnit, og som Den Franske Republik har valgt, skal enhver opkoeber af maelk eller andre mejeriprodukter erlaegge en afgift for de maengder maelk eller maelkeaekvivalenter, som er leveret af producenter, og som i de paagaeldende tolv maaneder overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes.

6 Afgiften skal ifoelge artikel 5c, stk. 2, ligeledes erlaegges af enhver maelkeproducent for de maengder maelk og/eller maelkeaekvivalenter, han har solgt direkte til konsum, og som i det paagaeldende mejeriaar overstiger den referencemaengde, der naermere skal fastsaettes.

7 Reglerne om fastsaettelse af referencemaengder findes i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13).

8 Som led i den ordning, der oprindelig blev indfoert for fem paa hinanden foelgende tidsrum, hver paa tolv maaneder, og som forlaengedes til udgangen af produktionsaaret 1991/92, gennemfoerte Raadet - noedvendiggjort af den fortsatte overskudsproduktion af maelk - i forbindelse med fastsaettelse af landbrugspriser for produktionsaaret 1991/92 dels en nedsaettelse af referencemaengderne, dels, ved forordning nr. 1637/91, en faellesskabsordning for finansiering af ophoer med maelkeproduktion; det hedder i forordningens fjerde betragtning, at »der ydes en godtgoerelse til enhver producent, som anmoder herom, og som opfylder visse betingelser, naar han fuldstaendigt og definitivt er ophoert med maelkeproduktion ...«.

9 Artikel 2 i forordning nr. 1637/91 bestemmer foelgende:

»1. Efter ansoegning fra den paagaeldende og paa de betingelser, der er fastsat i denne forordning, yder medlemsstaterne den producent, som defineret i artikel 12, litra c), foerste afsnit, i forordning (EOEF) nr. 857/84, eller, saafremt artikel 12, litra c), andet afsnit, anvendes, enhver producent, der er medlem af en sammenslutning, som forpligter sig til fuldstaendigt og definitivt at ophoere med maelkeproduktion inden en dato, som skal fastsaettes, en godtgoerelse, som udbetales i fem aarlige rater i det sidste kvartal i hvert af kalenderaarene 1992, 1993, 1994, 1995 og 1996, idet medlemsstaterne dog kan udbetale godtgoerelsen paa tidligere tidspunkter og/eller paa én gang, hvis de selv betaler praefinansieringen.

...

2.a) Godtgoerelsen kan ydes til producenter, som har faaet tildelt en referencemaengde i henhold til artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, i forbindelse med formel A eller B og/eller i forbindelse med direkte salg, med undtagelse af producenter, som har faaet tildelt referencemaengder i henhold til artikel 3c i forordning (EOEF) nr. 857/84.

...«

10 Artikel 12 i forordning nr. 857/84, som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1305/85 af 23. maj 1985 (EFT L 137, s. 12), hvorved artikel 12, litra c), tilfoejedes et afsnit 2, definerer begreberne »producent« og »bedrift« saaledes:

»c) producent: landmand, fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, hvis bedrift ligger paa Faellesskabets geografiske omraade, og

- som saelger maelk eller andre mejeriprodukter direkte til forbrugeren

- og/eller som leverer til opkoeberen.

Som producent anses producentsammenslutninger og foreninger af saadanne i henhold til forordning (EOEF) nr. 1360/78, i hvis vedtaegter det er fastsat, at associerede producenter er omfattet af forpligtelsen i artikel 6, stk. 1, litra c), foerste led, i naevnte forordning.

d) bedrift: samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af producenten, og som ligger paa Faellesskabets geografiske omraade«.

11 I Frankrig bestemmes det ved artikel 1 i anordning nr. 91/835 af 30. august 1991 om godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion (JORF 1991, s. 11502), der bl.a. er udstedt til gennemfoerelse af forordning nr. 1637/91 og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12):

»Enhver producent, som defineret i artikel 12, litra c), foerste afsnit, i forordning (EOEF) nr. 857/84, med senere aendringer, med undtagelse af producenter, som har faaet tildelt supplerende referencemaengder i henhold til artikel 3c i forordning (EOEF) nr. 857/84, som paa ansoegningstidspunktet disponerer over en referencemaengde, som omhandlet i artikel 1 i anordning nr. 91/157 af 11. februar 1991, kan fremsaette anmodning om en godtgoerelse for definitivt ophoer med produktion af maelk eller mejeriprodukter til markedsfoering i henhold til naervaerende anordning.«

12 I samme anordnings artikel 3 hedder det: »Godtgoerelsen fastsaettes pr. bedrift paa grundlag af producentens referencemaengde for direkte salg og leverancer til mejeri, med undtagelse af de referencemaengder, der er suspenderet i henhold til forordning (EOEF) nr. 775/87, og de referencemaengder, der er tildelt i henhold til artikel 3, stk. 1 og 2, artikel 3a og 3b og artikel 4, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EOEF) nr. 857/84 og artikel 5, stk. 7, i forordning (EOEF) nr. 1546/88.«

13 Ved afgoerelse af 27. februar 1992 afslog Préfet de l'Aisne paa grundlag af disse bestemmelser at yde Michel Macon m.fl. den godtgoerelse, der var ansoegt om, under henvisning til, at de ikke paa ansoegningstidspunktet havde produceret maelk, og at de herefter ikke kunne anses for producenter af maelk i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 12 i forordning nr. 857/84.

14 Michel Macon m.fl. fandt, at de maatte anses for producenter, i og med de havde faaet tildelt referencemaengder for maelk bl.a. med henblik paa direkte salg, hvorfor de anlagde sag for den forelaeggende ret med paastand om annullation af den af Préfet de l'Aisne trufne afgoerelse.

15 Da den forelaeggende ret fandt, at sagens afgoerelse afhang af en fortolkning af forordning nr. 1637/91, udsatte den sagen og forelagde Domstolen foelgende spoergsmaal:

»Skal artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1637/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse af en godtgoerelse i forbindelse med nedsaettelsen af de i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede referencemaengder og af en godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at der ydes godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion til en landmand, der ikke producerer maelk, men som desuagtet paa ansoegningstidspunktet disponerede over en referencemaengde for maelk med saerligt henblik paa direkte salg?«

16 Den forelaeggende ret oensker reelt oplyst, om artikel 2 i forordning nr. 1637/91 skal fortolkes saaledes, at der ikke kan ydes godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion til en landmand, medmindre denne paa ansoegningstidspunktet, som producent i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84, havde en produktion af maelk, og som saadan disponerede over en individuel referencemaengde med henblik paa direkte salg.

17 Michel Macon m.fl. har gjort gaeldende, at artikel 2, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1637/91 alene er relevant ved afgoerelsen af, hvem der kan anses for producent i artikel 2, stk. 1's forstand. Begrebet producent i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1637/91 og i artikel 12 i forordning nr. 857/84 angav alene, paa hvilke betingelser producenterne for fremtiden kunne opnaa en referencemaengde ved ordningens gennemfoerelse. Det var saaledes tilstraekkeligt at disponere over en referencemaengde for at opnaa ophoersgodtgoerelse.

18 Til stoette for denne antagelse har Michel Macon m.fl. henvist til cirkulaere DEPSE/SDSA/C 91 nr. 7036 af 7. august 1991, udstedt af landbrugs- og skovbrugsministeren, om godtgoerelse for ophoer med maelkeproduktion for produktionsaaret 1991/92 (herefter »cirkulaere nr. 7036«), i hvis punkt. II.2 det bl.a. hedder, at »ansoegning kan indgives af landmaend, der raader over en referencemaengde for maelk, og/eller saelgere med direkte salg«, og at »ansoegeren foelgelig ikke skal opfylde betingelser vedroerende levering eller salg af maelk; det er tilstraekkeligt at den paagaeldende driver en landbrugsbedrift, der har faaet tillagt referencemaengder for maelk ...«.

19 Den franske regering og Kommissionen har anfoert, at det af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1637/91 foelger, at kun den, som har faaet tillagt en referencemaengde, og som paa ansoegningstidspunktet faktisk er producent, kan opnaa godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion. Den franske regering og Kommissionen udleder af dommen af 25. november 1986 (forenede sager 201/85 og 202/85, Klensch m.fl., Sml. s. 3477), at saafremt en landmand af egen drift indstiller sin maelkeproduktion, fortaber han automatisk referencemaengderne, som tilbagefoeres til den nationale reserve. Kommissionen har ligeledes henvist til Domstolens praksis, hvorefter der gaelder et forbud mod at udnytte en fordel som en referencemaengde oekonomisk, naar den ikke stammer fra den paagaeldendes ejendom eller erhvervsmaessige virksomhed.

20 Det bemaerkes, at det af ordlyden af artikel 2 i forordning nr. 1637/91 fremgaar, at en godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion forudsaetter, at to kumulative betingelser er opfyldt: Ifoelge forordningens artikel 2, stk. 1, skal en landmand, der ansoeger om godtgoerelse, vaere producent i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84; endvidere skal han ifoelge forordningens artikel 2, stk. 2, som maelkeproducent have faaet tillagt en referencemaengde.

21 Det foelger saaledes af henvisningen i artikel 2, stk. 2, til definitionen af begrebet producent i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84, at begrebet ikke har faaet en selvstaendig definition inden for ordningen om ophoer med maelkeproduktion.

22 Domstolen anerkendte i dommen af 15. januar 1991 (sag C-341/89, Ballmann, Sml. I, s. 25, praemis 12), at enhver, som driver og leder en landbrugsbedrift, og som saelger eller leverer maelk eller mejeriprodukter, har status som producent, og at det ikke er en betingelse, at den paagaeldende ejer de anlaeg, som han benytter til sin produktion.

23 Heraf foelger, at kun en landmand, der faktisk saelger maelk eller andre mejeriprodukter, kan anses for producent. Naar landmanden derimod af egen drift er ophoert med maelkeproduktion, har han ikke laengere status som producent i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1637/91, sammenholdt med artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84.

24 Denne fortolkning stoettes for det foerste af godtgoerelsesordningen samt af det frivillige afkald paa en referencemaengde, som producenten ifoelge den anden betingelse i artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 1637/91, skal have faaet tildelt, dvs. at han disponerer over en individuel referencemaengde. Ifoelge Domstolens praksis foelger det af de generelle hensyn, der ligger til grund for ordningen vedroerende tillaegsafgift for maelk som helhed, at en landmand kun kan faa tildelt en referencemaengde, saafremt han er producent (Ballmann-dommen, a.st., og dom af 17.4.1997, sag C-15/95, EARL de Kerlast, Sml. I, s. 1961). Domstolen har endvidere i Klensch-dommen fastslaaet, at forordning nr. 857/84 er til hinder for, at en medlemsstat, der har valgt at anvende formel B, overfoerer de individuelle referencemaengder fra en producent, der har indstillet virksomheden, til referencemaengden hos den opkoeber, som producenten leverede maelk til paa ophoerstidspunktet, frem for at foere denne referencemaengde tilbage til den nationale reserve.

25 For det andet er denne fortolkning i overensstemmelse med faellesskabsordningens formaal, der er finansiering af ophoer med maelkeproduktion, og dermed at yde godtgoerelse som det fremgaar af forordning nr. 1637/91. Det fremgaar i denne forbindelse af forordningens fjerde betragtning, at godtgoerelsen skal lette nedgangen i leverancer og direkte salg samt frigoerelsen af de noedvendige maengder for andre grupper af producenter. Dette maal opfyldes ikke, naar maelkeproduktionen frivilligt er blevet indstillet, saaledes at den individuelle referencemaengde maa tilbagefoeres til den nationale reserve.

26 Det bemaerkes endelig, som generaladvokaten med rette har anfoert i punkt 29 i sit forslag til afgoerelse, at det ville vaere i strid med Domstolens praksis at yde godtgoerelse for en referencemaengde, der ikke udnyttes, idet ejendomsretten, saaledes som den er sikret i Faellesskabets retsorden, ikke indebaerer en ret til oekonomisk at udnytte en fordel - som f.eks. referencemaengder, der er tildelt i henhold til en faelles markedsordning - som ikke stammer fra den paagaeldendes ejendom eller erhvervsmaessige virksomhed (dom af 22.10.1991, sag C-44/89, Von Deetzen, Sml. I, s. 5119, praemis 27, og af 24.3.1994, sag C-2/92, Bostock, Sml. I, s. 955, praemis 19).

27 For saa vidt som Michel Macon m.fl. har paaberaabt sig cirkulaere nr. 7036 bemaerkes, at hverken forordning nr. 1637/91 eller andre bestemmelser i ordningen om tillaegsafgift, giver medlemsstaterne hjemmel til at fravige de betingelser, der er fastsat i faellesskabsbestemmelserne.

28 Spoergsmaalet skal derfor besvares med, at artikel 2 i forordning nr. 1637/91 skal fortolkes saaledes, at der ikke kan ydes godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion til en landmand, medmindre denne paa ansoegningstidspunktet som producent i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84, havde en produktion af maelk, og som saadan disponerede over en individuel referencemaengde med henblik paa direkte salg.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

29 De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Anden Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal administratif d'Amiens ved dom af 20. april 1995, for ret:

Artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1637/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse af en godtgoerelse i forbindelse med nedsaettelsen af de i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede referencemaengder og af en godtgoerelse for definitivt ophoer med maelkeproduktion skal fortolkes saaledes, at der ikke kan ydes godtgoerelse for fuldstaendigt og definitivt ophoer med maelkeproduktion til en landmand, medmindre denne paa ansoegningstidspunktet som producent i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter, havde en produktion af maelk, og som saadan disponerede over en individuel referencemaengde med henblik paa direkte salg.