ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 11. september 2007 – Fels-Werke m.fl. mod Kommissionen

(sag T-28/07)

»Annullationssøgsmål – direktiv 2003/87/EF – ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner – Forbundsrepublikken Tysklands nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner for perioden 2008-2012 – Kommissionens beslutning om afslag – ikke individuelt berørt – afvisning«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230, stk. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87, art. 9 og 11) (jf. præmis 59-61)

Angående

Delvis annullation af Kommissionens beslutning af 29. november 2006 om den nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner, som Forbundsrepublikken Tyskland for perioden 2008-2012 har forelagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).

Konklusion

Sagen afvises.
97

Hvad angår det påberåbte tabs uopretttelige karakter har sagsøgerne gjort gældende, at de to produkter, som Kommissionen har nævnt, ikke kan anses for at være substitutionsprodukter, eftersom sagsøgerne dels markedsfører tebuconazol på licens, som kun giver mulighed for at markedsføre det i USA, og proquinazid på licens, som kun giver mulighed for at markedsføre det til anvendelse på andre afgrøder eller mod andre sygdomme end dem, for hvilke flusilazol markedsføres. Inden sagsøgerne kan markedsføre et nyt stof, skal de bruge mindst ti år til at gennemføre de nødvendige undersøgelser, forskning og administrative foranstaltninger for at udvikle det. De af Kommissionen overvejede alternative løsninger såsom parallelimport, distributionsaftaler indgået med andre producenter om markedsføring af generiske produkter, er ikke anvendelige i praksis, eftersom en konkurrerende producent vil være blottet for økonomisk sans, hvis det tillades sagsøgerne at overleve på dette marked, og endvidere vil parallelimport kun være mulig for begrænsede mængder, som ikke vil være tilstrækkelige til at dække sagsøgernes omkostninger, og endelig vil sagsøgerne ikke være repræsenteret på markedet for generiske produkter, og under alle omstændigheder vil det tage flere år at udvikle et generisk produkt. For det fjerde vil tilbagekaldelsen af godkendelsen af markedsføringen af flusilazol føre til uoprettelige forandringer i markedsstrukturen i betragtning af — som flere distributører har bevidnet — at det forhold, at et produkt har været genstand for en tilbagekaldelse af godkendelse, uopretteligt bringer dets image i fare, og forbrugernes inerti har til følge, at de ikke igen vil skifte produkt til fordel for et andet produkt, som de netop havde opgivet.
Begæring om foreløbige forholdsregler med henblik på at opnå dels en foreløbig erklæring om, at tildelingen af et mandat i Europa-Parlamentet til dets nuværende indehaver er ugyldig, dels en foreløbig tildeling af samme mandat til sagsøgeren.
Begæring om foreløbige forholdsregler, hvorefter det først pålægges Kommissionen, at den under trussel om sanktion forbyder Manufacture française des pneumatiques Michelin på nogen som helst måde eller med et hvilket som helst formål for øje at gøre brug af de oplysninger, der er indeholdt i den ikke‑fortrolige klagepunktsmeddelelse af 6. april 2006, der blev vedtaget inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.638 – butadien-gummi og styren-butadien-gummi fremstillet ved emulsion-polymerisering), som blev tilsendt nævnte selskab efter vedtagelsen af Kommissionens beslutning COMP/F2/D (2006) 1095 af 6. november 2006, og, derefter, at det pålægges Kommissionen at tilsende Manufacture française des pneumatiques Michelin en kopi af den kendelse, der skal afsiges, samt, endelig, at der træffes enhver anden foranstaltning, som Rettens præsident finder fornøden.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 21. marts 2014 – Frucona Košice mod Kommissionen

(Sag T-11/07 RENV)

»Statsstøtte — alkohol og spiritus — afskrivning af en skattegæld som led i en kollektiv procedure for insolvensbehandling — beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf — søgsmålsinteresse ophørt — beslutning, der ophæver og erstatter den anfægtede beslutning — ufornødent at træffe afgørelse«

1. Annullationssøgsmål — søgsmålsinteresse — beslutning, som under en sag erstatter den anfægtede beslutning — sagsøgerens nægtelse af at tilpasse sine påstande i overensstemmelse hermed — sagsgenstanden bortfaldet — ufornødent at træffe afgørelse (art. 263 TEUF; Rettens procesreglement, art. 114) (jf. præmis 34-39)

2. Retslig procedure — sagsomkostninger — ufornødent at træffe afgørelse — sagsgenstanden bortfaldet som følge af, at den anfægtede beslutning er blevet ophævet og erstattet — beslutning, der var behæftet med et åbenlyst fejlagtigt skøn eller mangelfuld begrundelse — tilskrives den sagsøgte institution (Rettens procesreglement, art. 87, stk. 6) (jf. præmis 41 og 43-46)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/254/EF af 7. juni 2006 om Den Slovakiske Republiks statsstøtte C 25/2005 (ex NN 21/2005) til Frucona Košice a.s. (EUT 2007 L 112, s. 14).

Konklusion

1) Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.

2) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Frucona Košice a.s. afholdte omkostninger.

3) St. Nicolaus – trade a.s. bærer sine egne omkostninger.

Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 21. marts 2014 – Frucona Košice mod Kommissionen

(Sag T-11/07 RENV)

»Statsstøtte — alkohol og spiritus — afskrivning af en skattegæld som led i en kollektiv procedure for insolvensbehandling — beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf — søgsmålsinteresse ophørt — beslutning, der ophæver og erstatter den anfægtede beslutning — ufornødent at træffe afgørelse«

1. Annullationssøgsmål — søgsmålsinteresse — beslutning, som under en sag erstatter den anfægtede beslutning — sagsøgerens nægtelse af at tilpasse sine påstande i overensstemmelse hermed — sagsgenstanden bortfaldet — ufornødent at træffe afgørelse (art. 263 TEUF; Rettens procesreglement, art. 114) (jf. præmis 34-39)

2. Retslig procedure — sagsomkostninger — ufornødent at træffe afgørelse — sagsgenstanden bortfaldet som følge af, at den anfægtede beslutning er blevet ophævet og erstattet — beslutning, der var behæftet med et åbenlyst fejlagtigt skøn eller mangelfuld begrundelse — tilskrives den sagsøgte institution (Rettens procesreglement, art. 87, stk. 6) (jf. præmis 41 og 43-46)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/254/EF af 7. juni 2006 om Den Slovakiske Republiks statsstøtte C 25/2005 (ex NN 21/2005) til Frucona Košice a.s. (EUT 2007 L 112, s. 14).

Konklusion

1) Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.

2) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Frucona Košice a.s. afholdte omkostninger.
Når en institution gør brug af den mulighed, som den har i medfør af artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen, der finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten i henhold til den nævnte statuts artikel 53, stk. 1, til at lade sig repræsentere ved en advokat, udgør advokatsalæret en nødvendig udgift, der er afholdt i forbindelse med sagen, uden at der består en pligt for institutionen til at godtgøre, at advokatbistanden var objektivt begrundet. Der foreligger ikke en tilsidesættelse af princippet om ligebehandling af sagsøgere, når en sagsøgt institution beslutter at få bistand af en advokat i visse sager, mens den i andre sager repræsenteres ved sine egne tjenestemænd.

Enhver anden vurdering vil reelt udgøre en indirekte begrænsning af den ret, der er sikret ved artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen, og medføre, at Unionens retsinstanser har pligt til at sætte sin egen vurdering i stedet for den vurdering, som er foretaget af de institutioner og organer, der har ansvaret for at organisere deres tjenestegrene. En sådan opgave er imidlertid hverken forenelig med artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen eller med de beføjelser, som Unionens institutioner og organer har vedrørende håndteringen af deres sager ved Unionens retsinstanser.

(jf. præmis 14 og 15)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og art. 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 17-20)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – økonomisk tab – situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare – vurdering under hensyntagen til situationen for den koncern, som det tilhører – en almen interesse, der er knyttet til gennemførelsen af afgørelser, der træffes af Unionens institutioner, og som vejer tungere end det sagsøgende selskabs aktionærers personlige interesser (art. 278 TEUF) (jf. præmis 23, 24 og 32-34)

3. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – stævning – formkrav – angivelse af grunden til, at de begærede foreløbige forholdsregler umiddelbart forekommer berettiget (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 25 og 26)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – usædvanlige omstændigheder – hensyntagen til den finansielle situation for den koncern, som det sagsøgende selskab tilhører – vurdering fra sag til sag – situation, hvor koncernen har fuld økonomisk kontrol – indvirkning (art. 278 TEUF) (jf. 37-40, 43 og 44)

5. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – alvorlig og uoprettelig skade – økonomisk tab – skade, som senere kan afhjælpes ved et erstatningssøgsmål – skade, der ikke anses for uoprettelig (art. 268 TEUF, 278 TEUF og 340 TEUF) (jf. præmis 49)

6. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser – alvorlig og uoprettelig skade – dommeren i sager om foreløbige forholdsreglers vurdering af skadens alvor – tilsidesættelse af retten til en effektiv søgsmålsadgang – foreligger ikke – tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang – foreligger ikke (art. 278 TEUF) (jf. præmis 54-58)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 2007/375/EF af 7. februar 2007 om den punktafgiftsfritagelse for mineralolie anvendt som brændsel ved produktion af aluminiumoxid i Gardanne, Shannon-regionen og på Sardinien, som henholdsvis Frankrig, Irland og Italien har indført (sag C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01) (EUT L 147, s. 29)), for så vidt som den angår sagsøgeren.

Afgørelse

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – intervention – rækkevidden af intervenientens processuelle rettigheder afhængig af datoen for fremsættelsen af begæringen om intervention (Rettens procesreglement art. 116, stk. 6) (jf. præmis 51)

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – beslutning fra Kommissionen om henlæggelse af en statsstøttesag – virksomhed, der konkurrerer med den støttemodtagende virksomhed – søgsmålsret – betingelser (art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 88-90, 92, 93, 95 og 98)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/951/EF af 12. oktober 2006 om Det Forenede Kongeriges opkrævning af ejendomsskat af udenlandsk fast ejendom i forbindelse med teleinfrastruktur i Det Forenede Kongerige (K 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004))

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Vtesse Networks Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd og British Telecommunications plc bærer deres egne omkostninger.
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 19. maj 2008 – Transports Schiocchet – Excursions mod Kommissionen

(Sag T-220/07)

»Erstatningssøgsmål – forældelsesfrist – artikel 46 i statutten for Domstolen – afvisning«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – retsstridighed – tab – årsagsforbindelse – sikkert tab – begreb – forestående og forudsigeligt tab (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 30 og 33)

2. Erstatningssøgsmål – forældelsesfrist – begyndelsestidspunkt – tidspunkt, der skal tages i betragtning – opfyldelse af betingelser for, at der indtræder ansvar uden for kontraktforhold (art. 288, stk. 2, EF; statutten for Domstolen, art. 46 og 53) (jf. præmis 32)

3. Erstatningssøgsmål – formål – påstand om erstatning for et tab, der kan tilskrives Fællesskabet – Fællesskabets retsinstansers enekompetence (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 38)

4. Erstatningssøgsmål – forældelsesfrist – afbrydelse – betingelser (art. 288, stk. 2, EF; statutten for Domstolen, art. 46) (jf. præmis 39)

Angående

Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af forskellige påståede ulovligheder, som fællesskabsinstitutionerne kritiseres for.

Konklusion

1) Sagen afvises.
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

8. maj 2008

Sag T-92/07 P

Jacques Frankin m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd og midlertidigt ansatte – pension – overførsel af pensionsrettigheder – åbenbart, at appellen skal afvises – åbenbart, at appellen skal forkastes«

Angående: Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 16. januar 2007 af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling), Frankin m.fl. mod Kommissionen (sag F-3/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om, at denne dom ophæves.

Udfald: Appellen forkastes. Jacques Frankin og de 482 andre tjenestemænd og midlertidigt ansatte ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvis navne fremgår af bilaget til Rettens kendelse, bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger i forbindelse med denne appelsag.

Sammendrag

Appel – søgsmålsgrunde – ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl – afvisning

[Statutten for Domstolen, bilag I, art. 11, stk. 1;Rettens procesreglement, art. 138, stk. 1, litra c)]

Det fremgår af artikel 11, stk. 1, i bilag I i statutten for Domstolen og af artikel 138, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement, at en appel af afgørelser truffet af Personaleretten præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. Et appelskrift, der endog uden at indeholde en argumentation, der har til formål præcist at angive den retlige fejl, den anfægtede dom angiveligt er behæftet med, men som blot gentager de anbringender og de argumenter, der allerede blev fremsat for Personaleretten, opfylder ikke disse krav. En sådan appel har nemlig i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen for Personaleretten fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket ligger uden for Retten i Første Instans’ kompetence.

(jf. præmis 21 og 22)

Henvisning til: Domstolen, 4. juli 2000, sag C-352/98 P, Bergaderm og Goupil mod Kommissionen, Sml. I, s. 5291, præmis 34 og 35; Domstolen, 10. maj 2001, sag C-345/00 P, FNAB m.fl. mod Rådet, Sml. I, s. 3811, præmis 30; Domstolen, 8. januar 2002, sag C-248/99 P, Frankrig mod Monsanto og Kommissionen, Sml. I, s. 1, præmis 68; Domstolen, 11. november 2003, sag C-488/01 P, Martinez mod Parlamentet, Sml. I, s. 13355, præmis 40.
94

Denne konklusion ændres ikke af sagsøgerens anbringende om, at det efter Kommissionens egen opfattelse er forbudt ifølge artikel 7, stk. 1, at foretage en delvis gennemførelse, selv hvad angår skridt, som ikke udgør en ændring af kontrolforholdene, og angiver over for parterne, at de bør afholde sig fra sådanne skridt. Under den mundtlige forhandling bekræftede Kommissionen, at selv om den på intet tidspunkt har taget udtrykkelig stilling til spørgsmålet, om artikel 7 udelukker erhvervelse af en aktieminoritet, har Kommissionen i sine drøftelser med de parter, som har anmeldt fusionen, indtaget den holdning at anmode erhververen om at afholde sig fra at udøve sine stemmerettigheder, uanset om disse beror på en aktiemajoritet eller -minoritet, indtil proceduren er afsluttet. I denne forbindelse skal det først fremhæves, at ifølge den kompetencefordeling, som er behandlet ovenfor i præmis 42, tilkommer det Domstolen og ikke Kommissionen at fortolke fællesskabsretten, hvorfor Kommissionens praksis ikke er afgørende for dette spørgsmål, selv om den generelt er betydningsfuld og vigtig for afgørelsen af, om der foreligger nogen berettigede forventninger. For det andet bemærkes, som Kommissionen påpegede under den mundtlige forhandling, at selv om forordningens artikel 7, stk. 1, fortolkes således, at den kun forbyder en ændring af kontrolforholdene, så længe Kommissionens undersøgelse verserer, og ikke forbyder skridt, som ikke indebærer nogen ændring af kontrolforholdene såsom udøvelsen af stemmerettigheder som følge af en aktieminoritet, findes det legitimt, at Kommissionen anmoder parterne om ikke at træffe nogen foranstaltninger, som kan føre til en ændring af kontrolforholdene, i betragtning af de korte tidsfrister, Kommissionen har til at undersøge en anmeldt fusion og de kombinationer af faktorer, som kan føre til en kontrol i et bestemt tilfælde. Hertil kommer, at selv om det ikke umiddelbart er et krav efter forordningen, kunne de anmeldende parter anse det for fordelagtigt at lette Kommissionens administrative proces ved at efterkomme en sådan anmodning og dermed undgå risikoen for, at Kommissionen finder det nødvendigt at foretage inspektioner i de anmeldende parters lokaler for at efterprøve, om de skridt, de måtte have taget, faktisk medfører en ændring af kontrolforholdene eller ej.
Påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale foreløbig erstatning for det tab, som sagsøgeren skulle have lidt som følge af, at den nævnte institution ikke har foretaget en fuldstændig anvendelse og korrekt fortolkning af fællesskabsbestemmelserne om finansielle mellemmænds aktiviteter.
10

I det foreliggende tilfælde, hvor Domstolen ikke har udsat den sag, C-393/07, der er indbragt for den, og hvor det i sag T-215/07 følgelig står Retten frit for at træffe afgørelse om udsættelse eller at erklære sig inkompetent, er det ud fra retsplejehensyn og hensynet til at varetage retten til forsvar ønskeligt, at den retsinstans, der er kompetent til at påkende den pågældende af en medlemsstat anlagte sag, ved sin afgørelse kan inddrage de forskellige anbringender og argumenter, som vedkommende fysiske og juridiske personer har fremsat til støtte for deres påstande om annullation af den samme retsakt.
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

14. december 2007

Sag T-311/07 P

Bart Nijs

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – afgørelse, som kan appelleres – kendelse, hvorved visse passager i et indlæg slettes – appellen afvist«

Angående: Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt den 16. maj 2007 af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling), Nijs mod Revisionsretten (sag F-49/06, ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne kendelse.

Udfald: Appellen afvises. Bart Nijs bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Appel – formaliteten – afgørelser, som kan gøres til genstand for appel

(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 9; Rettens procesreglement, art. 145)

Det er åbenbart, at en appel iværksat til prøvelse af en kendelse afsagt af Personaleretten om sletning af visse passager i et indlæg må afvises i medfør af artikel 145 i Retten i Første Instans’ procesreglement. En sådan kendelse henhører ikke under de typer afgørelser, der kan gøres til genstand for en appel som omhandlet i artikel 9 i bilag I til statutten for Domstolen.

(jf. præmis 6-10)
111

Sagsøgernes påberåbelse af artikel 5 i Rotterdamkonventionen (jf. præmis 84 ovenfor) er endvidere ikke egnet til i tilstrækkelig grad at fastslå, at Fællesskabets forpligtelse til oplysning og anmeldelse i henhold til denne bestemmelse kan påføre Cheminova A/S et tab, der kan forudses og fastsættes, i et givent tredjeland i den periode, hvorunder hovedsagen verserer. Selv om sagsøgerne har anført, at malathion netop, i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1376/2007 af 23. november 2007 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 304/2003 om eksport og import af farlige kemikalier (EUT L 307, s. 14), er blevet optaget i del 1 i bilag I til forordning nr. 304/2003, der gennemfører Rotterdamkonventionen, må det fastslås, at optagelsen i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 304/2003 har den ene konsekvens, at der indføres en forpligtelse til at afgive oplysninger til eventuelle importlande. Følgelig har sagsøgerne ikke godtgjort, at Rotterdamkonventionen direkte og uomgængeligt indebærer tab af salg af malathionbaserede produkter på markedet i bestemte tredjelande. Tværtimod har sagsøgerne som svar på et spørgsmål stillet af Retten erkendt, at det alene påhviler tredjelandet at træffe afgørelse om, hvorvidt de omhandlede produkter skal importeres.
Søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold med påstand om erstatning for det økonomiske tab, som sagsøgeren hævder at have lidt, fordi Kommissionen ikke har foretaget en fuldstændig anvendelse og korrekt fortolkning af fællesskabsbestemmelserne om finansielle mellemmænds aktiviteter.
Appelkammerets afgørelse:

Sagsøgerens klage anset for ikke at være indgivet, idet klagegebyret blev betalt for sent
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 20. oktober 2008 – BOT Elektrownia Bełchatów m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-208/07)

»Annullationssøgsmål – direktiv 2003/87/EF – ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner – Polens nationale plan for tildeling af emissionskvoter for perioden fra 2008 til 2012 – Kommissionens beslutning om ikke at rejse indsigelse på visse betingelser – medlemsstaternes beføjelser med hensyn til deres egen fordeling af emissionskvoter – ikke umiddelbart berørt – afvisning«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – umiddelbart berørt – kriterier (art. 175 EF, 176 EF og 230, stk. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87, art. 9 og 11) (jf. præmis 28-55)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 1295 endelig udg. af 26. marts 2007 om den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Polen har fremlagt for perioden 2008-2012 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) BOT Elektrownia Bełchatów SA, BOT Elektrownia Turów SA, BOT Elektrownia Opole SA, Elektrownia »Kozienice« SA, Elektrownia Połaniec SA – Grupa Electrabel Polska, Elektrownia »Rybnik« SA, Elektrownia Skawina SA, Elektrownia »Stalowa Wola« SA, Południowy Koncern Energetyczny SA, Zespół Elektrowni Dolna Odra SA, Zespół Elektrowni Ostrołęka SA og Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin SA bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.