RETTENS DOM (Første Afdeling)

14. juli 1998

Sag T-192/96

Giorgio Lebedef

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personaleudvalg — procedure — ændring af vedtægterne — generalforsamling — valgordning — formaliteten«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1047

Angående:

Påstand om hel eller delvis annullation af generalforsamlingen for Kommissionens personale i Luxembourg den 5. december 1995 og af afgørelsen om ændring af personaleudvalgets vedtægter, som blev vedtaget af denne generalforsamling, samt enhver heraf følgende retsakt.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Den 5. december 1995 afholdt Kommissionens lokale personaleudvalg i Luxembourg (CLP) ekstraordinær generalforsamling med henblik på at diskutere forslag til ændring af dets vedtægter. Generalforsamlingens dagsorden blev meddelt personalet den 23. november 1995.

I henhold til den af CLP vedtagne procedure var diskussionen vedrørende ændring af vedtægterne begrænset til to forslag, indgået til CLP efter den 20. september 1984, datoen for den tidligere generalforsamling. De deltagere i generalforsamlingen, som ønskede at intervenere til fordel for nævnte forslag, havde to minutters taletid. Dernæst stemmes der om hvert forslag for sig, og det forslag, som har opnået flest stemmer og mindst to tredjedele af de tilstedeværende deltagere, vedtages. Hver enkelt artikel i det valgte forslag diskuteres derefter af generalforsamlingen.

Generalforsamlingen godkender et af forslagene og vedtager følgelig en beslutning om ændring af det lokale personaleudvalgs vedtægter.

Det vedtagne forslag blev fremsat af en fagforening for personalet, l'Union syndicale. Det andet forslag blev bl.a. fremsat af fagforeningen Action & Défense — Luxembourg (A & D — L), hvori sagsøgeren hører til en af lederne.

Artikel 8, stk. 2 og 3 i CLP's nye vedtægter lyder således:

»For at være gyldig afgives stemmen på følgende måde: Der kan stemmes på højst 20 kandidater, som kan være kandidat for én eller flere lister eller kandidater, som opstiller individuelt. Vælgeren sætter et kryds i feltet ud for navnet på den kandidat eller de kandidater, han ønsker valgt, dog højst 20 stemmer.

Vælgeren kan afgive en ’listestemme’ ved at stemme på mindst 8 og højst 20 kandidater på samme liste.«

Artikel 10, stk. 3, 4 og 5, i de nye vedtægter var udformet således:

»De tolv kandidater, der har opnået flest stemmer, er valgt, hvis dette ikke strider mod betingelserne om repræsentation [...]

De resterende 8 mandater fordeles efter forholdstalsmetoden (den d'Hondtske metode) på de lister, der som ’listestemmer’ (se artikel 8) har opnået mindst 5% af de afgivne stemmer.

Inden for det maksimum, som tilkommer de enkelte lister, tilfalder ’listemandaterne’ de kandidater, som ikke er valgt på personlige stemmer, men som har opnået det største antal stemmer [...]«

Valgene til CLP, hvorpå de nye vedtægter fandt anvendelse, fandt sted den 21. november 1996. Sagsøgeren, som stillede op på listen for fagforening A & D — L, var den eneste kandidat på listen, som blev valgt.

Formaliteten

Retten fastslog, at alle vælgere har interesse i, at deres organisations repræsentanter vælges under forhold og efter regler, der er i overensstemmelse med de vedtægtsforskrifter, der gælder for den pågældende valgprocedure. I tvister vedrørende disse organisationer indebærer en tjenestemands status som stemmeberettiget alene, at han har den fornødne retlige interesse i at få sit søgsmål prøvet ved Domstolen.

Retten bemærkede herved, at sagsøgeren såvel som stemmeberettiget vælger som valgt kandidat kan fremsætte et personligt og konkret klagepunkt over valgordningen, når han hævder, at hvis ordningen ikke havde været behæftet med såkaldte formfejl, ville den liste, hvorpå han figurerede, have opnået flere stemmer. Retten bemærkede endvidere, at den omstændighed, at sagsøgeren blev valgt, ikke ændrer den interesse, han har i som vælger at kunne udøve sin stemmeret under en ordning, der er i overensstemmelse med vedtægtsbestemmelserne (præmis 27, 28 og 29).

Henvisning til: Domstolen, 27. oktober 1987, forenede sager 146/85 og 431/85, Diezler m.fl. mod ØSU, Sml. s. 4283, præmis 9; Retten, 9. januar 1996, sag T-368/94, Blanchard mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 1, præmis 35 og 37.

Det fremgik af disse forhold, at sagsøgeren kunne anfægte personalets generalforsamling af 5. december 1995 om vedtagelse af en ny valgordning (præmis 30).

Med hensyn til sagsøgerens påstande, hvori han opfordrede Retten til at træffe afgørelse om, at generalforsamlingen erklæres uafsluttet, bemærkede Retten, at den ikke er kompetent til at foretage en konstatering vedrørende en generalforsamlings forløb, når dette forhold ikke påberåbes til støtte for en formfejl, som de af generalforsamlingen vedtagne afgørelser er behæftet med. Disse påstande måtte derfor afvises (præmis 32).

Henvisning til: Retten, 11. juli 1996, sag T-146/95, Bernardi mod Parlamentet, Sml. II, s. 769, præmis 23.

Med hensyn til påstandene om annullation af alle efterfølgende retsakter truffet i henhold til afgørelse om ændring af personaleudvalgets vedtægter, bemærkede Retten, at sagsøgeren i henhold til Rettens procesreglements artikel 44, stk. 1, litra c), er forpligtet til i stævningen at angive søgsmålets genstand. Dette indebærer, at søgsmålets genstand skal være fastlagt tilstrækkeligt præcist, således at sagsøgte på et relevant grundlag kan fremføre sine indsigelser og Retten kan blive klar over, hvad der er genstanden for sagsøgerens påstande. En påstand om annullation af alle retsakter truffet i henhold til den anfægtede afgørelse, som ikke kan nærmere fastlægges, er ikke tilstrækkelig præcis og må derfor afvises (præmis 33 og 34).

Henvisning til: Bernardi mod Parlamentet, a.st., præmis 25 og 26.

Realiteten

Klagepunkterne over afviklingen af generalforsamlingen den 5. december 1995

Retten forkastede de fem klagepunkter vedrørende generalforsamlingens afvikling.

Retten bemærkede med hensyn til det tredje klagepunkt, at eftersom vedtægtens bilag II ikke indeholder bestemmelser om afviklingen af generalforsamlinger for tjenestemænd, tilkommer det hver generalforsamling at fastsætte sådanne bestemmelser under overholdelse de på området gældende almindelige principper. Med henblik herpå var fastsættelsen af en frist for indgivelsen og behandlingen af forslagene en nødvendig betingelse for en korrekt afvikling af arbejdsopgaverne, som ikke begrænsede deltagernes rettigheder.

Klagepunkterne over den valgordning, som generalforsamlingen vedtog den 5. december 1995

Hverken vedtægtens artikel 9 eller dens bilag II fastsætter nogen valgprocedure for personaleudvalget. Bestemmelserne af 27. april 1988 om sammensætningen og funktionen af Kommissionens personaleudvalg indeholder med hensyn hertil alene muligheden for at stemme på en liste eller på individuelle kandidater. Det fremgår heraf, at tjenestemændenes generalforsamling nyder en betydelig frihed med hensyn til fastsættelsen af personaleudvalgene, såfremt den valgte procedure ikke kan tilsidesætte demokratiske eller ligebehandlingsprincipper (præmis 70).

Henvisning til: Diezler m.fl. mod ØSU, a.st. og forslag til afgørelse fra generaladvokat Sir Gordon Slynn, Sml. s. 4298, på s. 4307.

Retten forkastede de fem klagepunkter, som sagsøgeren havde fremsat.

Først bemærkede Retten, at den d'Hondtske metode anvendes i flere medlemsstaters valgsystemer. Det drejer sig altså ikke om en metode, som ikke er transparent. øvrigt kræver artikel 8 i bestemmelserne af 27. april 1988 ikke, at fordelingen af pladser er den samme for listestemmer og personlige stemmer (præmis 71 og 72).

Dernæst bemærkede Retten, at der i flere medlemsstaters valgsystemer forefindes minimumskrav om repræsentation. Den omstændighed, at de af generalforsamlingen af 5. december 1995 vedtagne bestemmelser indeholder et minimumskrav på 5%, er altså ikke ulovligt. Med hensyn til grundlaget for beregningen af disse 5% fremgår det klart af de nye vedtægters artikel 10, at der skal være opnået mindst 5% af de afgivne listestemmer (præmis 73).

For det tredje bemærkede Retten, at forskellen med hensyn til fordelingen af mandaterne mellem listestemmerne og de personlige stemmer er en følge af selve eksistensen ardisse to Stemmeformer, som indeholdes i bestemmelserne af 27. april 1988. Formålet med en sådan ordning var at fremme stabiliteten i det valgte udvalg, ved udarbejdelse af lister, hvorfor det tilkommer hver vælger ud fra de i vedtægternes artikel 8 og 10 fastsatte regler at bestemme, hvorledes han vil fordele sin stemme mellem disse to muligheder (præmis 74).

For det fjerde bemærkede Retten, at artikel 1, stk. 2, i vedtægtens bilag II bestemmer, at betingelserne for valg til personaleudvalg, der er inddelt i lokale sektioner, fastsættes af generalforsamlingen af den institutions tjenestemænd, der gør tjeneste på det pågældende tjenestested. Den omstændighed, at de lokale generalforsamlinger vælger forskellige valgordninger, er således ifølge Retten en følge af bestemmelsen i vedtægtens bilag II og tilsidesætter ikke princippet om en ens repræsentation af personalet (præmis 76).

Endelig bemærkede Retten, at som det fremgår af artikel 1 i vedtægtens bilag II, halaile institutionens tjenestemænd stemmeret og er valgbare. Denne bestemmelse udtrykker ligebehandlingsprincippet, der er et overordnende princip, som Retten er bundet af. Den omstændighed, at en konvention fra ILO (Den Internationale Arbejdsorganisation) afviser anvendelsen af dette princip på organer inden for den offentliges tjenestes repræsentation, ændrer ikke princippets gyldighed, for så vidt som Fællesskabet ikke er deltager i denne konvention (præmis 77).

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.