Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport – lufttransport – adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne – medlemsstaternes beføjelse til at sikre et passende socialt beskyttelsesniveau for de ansatte i de virksomheder, der leverer ground handling-ydelser – grænser – nationale bestemmelser, der giver et lufthavnsforvaltningsorgan mulighed for stille krav om, at en ny leverandør af tjenesteydelser overtager arbejdstagere, der var ansat hos den foregående leverandør – foranstaltning, der kan bringe åbningen af markedet i fare – uforenelighed

(Rådets direktiv 96/67, art. 18)

2. Transport – lufttransport – adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne – opkrævning af et vederlag for brugen af lufthavnsanlæggene – betingelser – national lovgivning, der bestemmer, at lufthavnsforvaltningsorganet kan bruge en del af vederlaget til at kompensere for de omkostninger, der er forbundet med, at de nye tjenesteydere ikke overtager arbejdstagere – finansiel byrde, der ikke er forbundet med de omkostninger, der er affødt af lufthavnsforvaltningsorganets tilrådighedsstillelse af anlæggene – en økonomisk fordel til gavn for dette organ – ulovligt

(Rådets direktiv 96/67, art. 16 og 18)

Sammendrag

1. Beføjelsen til at sikre et passende socialt beskyttelsesniveau for de ansatte i de virksomheder, der leverer ground handling-ydelser, som medlemsstaterne har i henhold til direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne, omfatter ikke en ubegrænset lovgivningskompetence, og den skal udøves på en sådan måde, at den effektive virkning af nævnte direktiv og de formål, det forfølger, ikke skades.

En national lovgivning, der gør det muligt for lufthavnsforvaltningsorganer i en medlemsstat at udøve et vist pres på virksomheder eller brugere, der udøver egenhandling og ønsker at komme ind på det pågældende marked, ved at opfordre dem til at overtage arbejdstagere inden for området for groundhandling-ydelser, kan gøre det mere bekosteligt for nye tjenesteydere at komme ind på det berørte marked og stille disse ugunstigt i forhold til allerede etablerede virksomheder. En sådan lovgivning indebærer som følge af dens økonomiske virkninger en risiko for, at den rationelle udnyttelse af infrastrukturen i lufthavne og nedsættelsen af omkostningerne til de pågældende ydelser for brugerne bliver bragt i fare, og bringer dermed åbningen af markedet for ground handling-ydelser i fare, hvorved den effektive virkning af direktiv 96/67 skades, og kan som følge heraf ikke anses for at være forenelig med de beføjelser, der er tillagt medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 18.

(jf. præmis 26-30)

2. En medlemsstat tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 16 og 18 i direktiv 96/67 om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne, hvis den i den nationale lovgivning har fastsat, at en del af det vederlag, som et lufthavnsforvaltningsorgan kan kræve af tjenesteyderne og de brugere, der udøver egenhandling, for adgang til, tilrådighedsstillelse og benyttelsen af organets anlæg, kan bruges til at kompensere for omkostningerne ved, at arbejdstagere ikke overtages ved åbningen af et ground handling-marked.

For det første skal det vederlagsbeløb, der opkræves af det pågældende lufthavnsforvaltningsorgan, udgøre en modydelse, der nøjagtig svarer til benyttelsen af lufthavnsanlæggene, og hvis størrelse fastsættes i overensstemmelse med kriterierne fastsat i artikel 16, stk. 3, i direktiv 96/67 og under hensyntagen til forvaltningsorganets interesse i at opnå en fortjeneste. Udgifterne, der følger af, at arbejdstagerne ikke overtages, er ikke på nogen måde forbundet med de omkostninger, der er affødt af dette organs tilrådighedsstillelse af anlæggene, og kan derfor ikke anses for at være blandt de kriterier, der er opstillet i ovennævnte artikel.

For det andet udgør en sådan finansiel byrde en økonomisk fordel til gavn for lufthavnsforvaltningsorganet, og formålet hermed er at varetage interesser, som ikke er omfattet af dem, som er anført i artikel 18 i direktiv 96/67.

(jf. præmis 32, 36, 37, 39 og 41)