ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/19

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 18. december 2007 — Frigerio Luigi & C. Snc. mod Comune di Triuggio (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien))

(Sag C-357/06) (1)

(Direktiv 92/50/EØF - offentlige tjenesteydelsesaftaler - national lovgivning, som begrænser tildelingen af kontrakter på lokale offentlige tjenesteydelser af økonomisk interesse til kapitalselskaber - forenelighed)

(2008/C 51/31)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Frigerio Luigi & C. Snc.

Sagsøgt: Comune di Triuggio

Procesdeltagere: Azienda Servizi Multisettoriali Lombarda — A.S.M.L. SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — fortolkning af artikel 39, 43, 48 og 81 EF samt artikel 26, stk. 2, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1), af artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 134, s. 114), af artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39), og artikel 7, stk. 1, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (EFT L 114, s. 9) — fremgangsmåde for indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler — affaldsrenovation — nationale bestemmelser om at kun kapitalselskaber har tilladelse til håndtering og bortskaffelse af affald

Konklusion

Artikel 26, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001, er til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, der forhindrer ansøgere eller bydende, som i henhold til lovgivningen i medlemsstaten har ret til at udføre den pågældende tjenesteydelse, herunder dem, som består af sammenslutninger af tjenesteydere, i at afgive bud i en procedure om indgåelse af en offentlig tjenesteydelsesaftale, hvis værdi overstiger den i direktiv 92/50 fastsatte tærskelværdi, alene med den begrundelse, at disse ansøgere eller bydende ikke har den retlige form, som svarer til en bestemt kategori af juridiske personer, nemlig et kapitalselskab. Det tilkommer den nationale retsinstans, under fuld udnyttelse af det skøn, den råder over i henhold til national ret, at fortolke og anvende de gældende nationale bestemmelser i overensstemmelse med fællesskabsretten, og hvis en sådan overensstemmende fortolkning ikke er mulig, har den nationale retsinstans pligt til at undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i national ret.

(1) EUT C 281 af 18.11.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/15

Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. december 2007 — Cementbouw Handel & Industrie BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-202/06 P) (1)

(Appel - konkurrence - forordning (EØF) nr. 4064/89 - Kommissionens kompetence - anmeldelse af en fusion af fællesskabsdimension - de tilsagn, der tilbydes af parterne - indflydelse på Kommissionens kompetence - tilladelse betinget af visse tilsagn - proportionalitetsprincippet)

(2008/C 51/24)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Cementbouw Handel & Industrie BV (ved advocaten W. Knibbeler, O.W. Brouwer og P.J. Kreijger)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Grippini Fournier, A. Nijenhuis og A. Whelan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) den 23. februar 2006 i sag T-282/02, Cementbouw Handel & Industrie mod Kommissionen, hvorved Retten undlod at tage en annullationspåstand til følge angående Kommissionens beslutning K(2002) 2315 endelig udg. af 26. juni 2002 om en procedure i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 — Haniel/Cementbouw/JV (CVK), hvorved den fusion, hvorved Franz Haniel & Cie GmbH og Cementbouw Handel & Industrie BV i overensstemmelse med fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), har erhvervet fælles kontrol med virksomheden CVK, erklæredes forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen på betingelse af, at visse tilsagn respekteredes med henblik på at ændre situationen, hvorefter der forelå en dominerende stilling på det nederlandske marked for materialer til brug for konstruktion af bærende vægge, hvilket udgjorde en urigtig fortolkning af artikel 1, 2 og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395, s. 1) og artikel 8, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1310/97 af 30. juni 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 4064/89 (EFT L 180, s. 1) — tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Cementbouw Handel & Industrie BV betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 178 af 29.7.2006.
1)

Artikel 58 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, er til hinder for, at forpligtelser i fællesskabslovgivningen gøres gældende over for borgerne i en ny medlemsstat, når denne lovgivning ikke er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på denne medlemsstats sprog, skønt dette sprog er et officielt sprog i Den Europæiske Union, og selv om disse borgere på anden vis kunne have gjort sig bekendt med denne lovgivning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/14

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2007 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-184/06) (1)

(Fiskeri - forordning (EF) nr. 51/2006 - fordeling af fangstkvoter mellem medlemsstaterne - tiltrædelsesakten for Kongeriget Spanien - overgangsperiodens udløb - betingelse om relativ stabilitet - princippet om forbud mod forskelsbehandling - nye fiskerimuligheder)

(2008/C 51/22)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved N. Diaz Abad, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. De Gregorio Merino og A. Westerhof Löfflerova, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved T. van Rijn og F. Jimeno Fernández, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 51/2006 af 22. december 2005 om fastsættelse for 2006 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger (EUT L 16, s. 1) — forskelsbehandling — anvendelse af artikel 20, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358, s. 59)

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.

3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 154 af 1.7.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/20

Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. december 2007 — Cedilac SA mod Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif de Lyon — Frankrig)

(Sag C-368/06) (1)

(Sjette momsdirektiv - fradragsret - principper om øjeblikkeligt fradrag og afgiftsneutralitet - overførsel af overskydende moms til følgende periode eller tilbagebetaling - en-månedsreglen - overgangsbestemmelser - opretholdelse af fritagelse)

(2008/C 51/32)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif de Lyon

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cedilac SA

Sagsøgt: Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal administratif de Lyon — fortolkning af artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — metoder til udnyttelse af retten til fradrag af den merværdiafgift, der er indeholdt i prisen for afgiftspligtige transaktioner, når de tilladte fradrag overstiger det skyldige afgiftsbeløb for en afgiftsperiode — overførelse af det overskydende beløb til den følgende periode eller tilbagebetaling

Konklusion

Artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national foranstaltning som overgangsbestemmelserne, vedtaget i forbindelse med ophævelsen af en national undtagelsesbestemmelse, som er tilladt i medfør af samme direktivs artikel 28, stk. 3, litra d), såfremt det efterprøves af den nationale domstol, at denne foranstaltning i hvert tilfælde begrænser virkningerne af den nationale undtagelsesbestemmelse.

(1) EUT C 281 af 18.11.2006.
2)

En mælkekvotebørs' fritagelse for afgift med hensyn til den virksomhed eller de transaktioner, som den foretager i sin egenskab af offentlig myndighed som omhandlet i artikel 4, stk. 5, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2001/4, udgør ikke konkurrencefordrejning af en vis betydning, idet den i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke konfronteres med private erhvervsdrivende, der udbyder tjenesteydelser, som er i konkurrence med de offentlige tjenesteydelser. Da dette er tilfældet for enhver mælkekvotebørs, der udøver virksomhed i et givent overdragelsesområde, som er defineret af den pågældende medlemsstat, bemærkes, at dette område udgør det relevante geografiske marked ved afgørelsen af, om der foreligger en konkurrencefordrejning af en vis betydning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/21

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2007 — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH mod Hauptzollamt Bielefeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-374/06) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - direktiv 92/12/EF - punktafgiftspligtige varer - afgiftsmærker - varer, der uretmæssigt forlader en suspensionsordning - tyveri - overgang til forbrug i den medlemsstat, hvori tyveriet er begået - ikke godtgørelse for afgiftsmærker fra en anden medlemsstat, der allerede var anbragt på de stjålne varer)

(2008/C 51/34)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Bielefeld

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) — en medlemsstat afslår at godtgøre betaling af tobaksbanderoler for tobaksvarer, der i en anden medlemsstat uretmæssigt er blevet taget ud af afgiftssuspensionsproceduren med den virkning, at den anden medlemsstat opkræver forbrugsafgifter — tyveri af cigaretter

Konklusion

Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 807/2003 af 14. april 2003 om tilpasning til afgørelse 1999/468/EF af bestemmelserne vedrørende de udvalg, der bistår Kommissionen i forbindelse med udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i retsakter vedtaget af Rådet efter høringsproceduren (enstemmighed), er ikke til hinder for en medlemsstats bestemmelser, som udelukker godtgørelse af det beløb, der er erlagt for erhvervelsen af afgiftsmærker i denne medlemsstat, når disse mærker er blevet anbragt på punktafgiftspligtige varer, inden deres overgang til forbrug i nævnte medlemsstat, varerne herefter er blevet stjålet i en anden medlemsstat, hvilket indebærer, at der skal betales punktafgift i denne anden medlemsstat, og det ikke godtgøres, at de stjålne varer ikke er blevet afsat i den medlemsstat, hvor afgiftsmærkerne er udstedt.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. november 2007 — Alfredo Nieto Nuño mod Leonci Monlleó Franquet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil — Spanien)

(Sag C-328/06) (1)

(Varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 4, stk. 2, litra d) - varemærke, der er »vitterlig kendt« i den i Pariserkonventionens artikel 6b angivne betydning - kendskab til varemærket - geografisk udstrækning)

(2008/C 22/17)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alfredo Nieto Nuño

Sagsøgt: Leonci Monlleó Franquet

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Mercantil — fortolkning af artikel 4 i Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — begrebet »vitterlig kendt« — muligheden for at kendskabet og brugen er indskrænket til et begrænset område, såsom et selvstyrende fællesskab, en region, et »område« eller en by, som følge af den pågældende vare eller tjenesteydelse og den kundekreds, varemærket retter sig til.

Konklusion

Artikel 4, stk. 2, litra d), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at det ældre varemærke skal være vitterlig kendt på hele registreringsmedlemsstatens område eller på en væsentlig del heraf.

(1) EUT C 237 af 30.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/12

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. december 2007 — BVBA Van Landeghem mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen, Belgien)

(Sag C-486/06) (1)

(Den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - pos. 8703 og 8704 - motorkøretøjer af pickup-typen)

(2008/C 22/22)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BVBA Van Landeghem

Sagsøgt: Belgische Staat

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Antwerpen — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1) — pos. 8703 og 8704 — tarifering af et motorkøretøj af typen pick-up, som består af en lukket kabine, der tjener som passagerrum, og af et lad med en højde på under 50 cm, og som er forsynet med et luksuriøst interiør, ABS-bremser, 4-8 liters benzinmotor, firhjulstræk og luksus sportsfælge

Konklusion

Pickupper som dem, der er tvist om i hovedsagen, der består dels af en lukket kabine, der tjener som passagerrum, hvori der bag førerens sæde eller bænk befinder sig sammenklappelige eller udtagelige sæder med trepunktssikkerhedssele, dels af et lad, som ikke er højere end 50 cm, kun kan åbnes bagtil og ikke har nogen anordninger til fastgørelse af en ladning, samt har et meget luksuriøst interiør med meget ekstraudstyr (bl.a. elektrisk indstillelige lædersæder, elektrisk betjente spejle og ruder samt stereoanlæg med CD-afspiller), ABS-bremsesystem, en 4-8 liters benzinmotor med automatgear og et meget højt forbrug, firhjulstræk og luksus-sportsfælge, skal ud fra deres udseende og samtlige deres karaktergivende egenskaber tariferes i pos. 8703 i den kombinerede nomenklatur, som fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved bilagene til Kommissionens forordning (EF) nr. 3115/94 af 20. december 1994, Kommissionens forordning (EF) nr. 3009/95 af 22. december 1995 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1734/96 af 9. september 1996.

(1) EUT C 20 af 27.1.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. november 2007 — Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-417/06 P) (1)

(Appel - formaliteten - strukturfonde - finansiering af fællesskabsinitiativer - ændring af den vejledende fordeling - opfyldelse af en retskraftig dom)

(2008/C 22/19)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocati dello Stato D. Del Gaizo og G. Albenzio)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. de March og L. Flynn, som befuldmægtigede, og avvocato A. Dal Ferro)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt den 13. juli 2006 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling), Italien mod Kommissionen (sag T-225/04), hvorved Retten frifandt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2003) 3971 endelig udg. af 26. november 2003 om fastsættelsen af en vejledende fordeling på medlemsstaterne af forpligtelsesbevillinger i henhold til EF-initiativer for perioden 1994-1999 samt alle hermed forbundne tidligere retsakter.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

(1) EUT C 310 af 16.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. december 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-401/06) (1)

(Traktatbrud - beskatning - sjette momsdirektiv - udveksling af tjenesteydelser - bobestyrer - tjenesteydelsens leveringssted - artikel 9, stk. 1, og artikel 9, stk. 2, litra e))

(2008/C 22/18)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 9, stk. 2. litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — tjenesteydelser, der præsteres af bobestyrer for aftagere, der er etableret uden for Fællesskabet, eller for afgiftspligtige personer, som er etableret i Fællesskabet, men uden for yderens land — leveringsstedet for tjenesteydelser — kvalifikation af bobestyrers virksomhed

Konklusion

1) Forbundsrepublikken Tyskland frifindes.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler Forbundsrepublikken Tysklands omkostninger.

(1) EUT C 294 af 2.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. januar 2008 — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk mod Secretary of State for the Home Department (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal, Det Forenede Kongerige)

(Sag C-294/06) (1)

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - fri bevægelighed for arbejdstagere - Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - artikel 6, stk. 1, første led - arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked - indrejsetilladelse som studerende eller au pair-ansat - betydning for opholdsretten)

(2008/C 64/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk.

Sagsøgt: Secretary of State for the Home Department

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal — fortolkning af artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet — begrebet arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat — tyrkisk statsborger, der var ansat som au pair, og som havde fået opholdstilladelse i to år med henblik på at udføre dette erhverv — tyrkiske statsborgere, der har en opholdstilladelse med henblik på at studere og en arbejdstilladelse, der berettiger vedkommende til beskæftigelse i op til 20 timer ugentligt pr. skoleår

Konklusion

Den omstændighed, at en tyrkisk statsborger har fået indrejsetilladelse til en medlemsstats område som au pair-ansat eller som studerende, udelukker ikke, at den pågældende kan være »arbejdstager« og være tilknyttet »det lovlige arbejdsmarked« i denne medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 6, stk. 1, i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen. Denne omstændighed kan derfor ikke være til hinder for, at den pågældende statsborger påberåber sig denne bestemmelse med henblik på at få fornyet sin arbejdstilladelse og opnå en hertil svarende opholdstilladelse.

(1) EUT C 237 af 30.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 64/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. januar 2008 — Roby Profumi Srl mod Comune di Parma (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-257/06) (1)

(Artikel 28 EF - direktiv 76/768/EØF - beskyttelse af sundheden - kosmetiske midler - import - meddelelse til importstatens myndigheder af oplysninger vedrørende kosmetiske midler)

(2008/C 64/11)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Roby Profumi Srl

Sagsøgt: Comune di Parma

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte supreme di cassazione — fortolkning af artikel 28 EF og artikel 7 i Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (EFT L 262, s. 169), som ændret ved Rådets direktiv 93/35/EØF af 14. juni 1993 (EFT L 151, s. 32) — varer fra andre medlemslande, som er klar til at blive bragt i omsætning — nationale bestemmelser, der forpligter en importør til at angive en fuldstændig og detaljeret liste over de stoffer, der er indeholdt i varen

Konklusion

Artikel 7 i Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler, som ændret ved Rådets direktiv 93/35/EØF af 14. juni 1993, er ikke til hinder for en national bestemmelse, som med henblik på hurtig og korrekt lægebehandling i tilfælde af helbredsforstyrrelse pålægger importøren af kosmetiske midler at meddele sundhedsministeriet og regionen virksomhedens (firma)navn, dens hovedsæde og hovedsædet for fabrikationsenheden samt en udtømmende og detaljeret liste over de anvendte og de i disse midler indeholdte stoffer.

(1) EUT C 212 af 2.9.2006.