Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - realitetsbehandling af hovedsagen - Retten tager ex officio stilling til, om der er søgsmålsinteresse

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1 og 2)

2. Annullationssøgsmål - søgsmålsinteresse - søgsmålsinteressen bedømmes ud fra tidspunktet for sagsanlægget - sag anlagt af en virksomhed i likvidation til prøvelse af en beslutning, hvorved den pålægges en bøde - likvidationsprocedure, der kan strække sig ud over Fællesskabets retsinstansers afsigelse af dommen - formaliteten

(Art. 230 EF)

3. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af en beslutning om pålæggelse af en bøde - betingelser - garantistillelse - lovlighed - grænser - ganske særlige omstændigheder

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1 og 2)

4. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser - afvejning af alle de berørte interesser - beslutning, der pålægger en virksomhed i likvidation at betale en bøde - sikring af Fællesskabets økonomiske interesser - begæringen om udsættelse tages ikke til følge

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1 og 2)

Sammendrag

$$1. Da en begæring om foreløbige forholdsregler ikke kan behandles, hvis den sag, hvorpå den støttes, ikke kan antages til realitetsbehandling, og da manglende søgsmålsinteresse er en ufravigelig procesforudsætning, påhviler det Retten ex officio at tage stilling til, om nævnte interesse umiddelbart foreligger i relation til sagsøgeren for så vidt angår hovedsagen.

( jf. præmis 44 og 45 )

2. Søgsmålsinteresse i relation til annullation, som kun foreligger, hvis en annullation af den pågældende retsakt i sig selv kan have retsvirkninger, skal bedømmes ud fra tidspunktet for sagsanlægget.

Et selskab, som har nedlagt påstand om annullation af en beslutning fra Kommissionen, hvorved det pålægges en bøde, har, selv om det er underlagt en likvidationsprocedure, som er indledt efter datoen for anlæggelsen af hovedsagen, en interesse i, at beslutningen annulleres, hvis det ikke er udelukket, at selskabet endnu ikke vil være opløst på det tidspunkt, hvor der afsiges dom i hovedsagen. Henset hertil vil en annullation af den omhandlede beslutning eller en nedsættelse af bøden eventuelt få som retsvirkning, at Kommissionens krav udelukkes eller formindskes.

( jf. præmis 46 og 48-51 )

3. En begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved der søges opnået fritagelse for en forpligtelse, som Kommissionen har pålagt en virksomhed, til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks søges inddrevet, kan kun imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder. Muligheden for at kræve sikkerhedsstillelse, der for så vidt angår sager om foreløbige forholdsregler er udtrykkeligt hjemlet i Domstolens og Rettens procesreglement, er i overensstemmelse med Kommissionens velbegrundede, generelle fremgangsmåde.

Sådanne ganske særlige undtagelsesvise omstændigheder kan i princippet anses for at være bevist, når den part, der anmoder om at blive fritaget for forpligtelsen til at stille den krævede bankgaranti, løfter bevisbyrden for, at det objektivt set er umuligt at stille denne bankgaranti, eller at selskabets eksistens bringes i fare, hvis en sådan bankgaranti stilles.

Når et beløb svarende til bøden ikke i forbindelse med en likvidationsprocedure kan indefryses alene til fordel for et pengeinstitut, således at pengeinstituttet løber en risiko for aldrig at blive betalt, skal det fastslås, at stillelsen af en bankgaranti til fordel for et selskab, som er i likvidation, er objektivt umulig.

( jf. præmis 54, 55 og 59 )

4. I forbindelse med en begæring om udsættelse af gennemførelsen af en beslutning fra Kommissionen, hvorved et selskab i likvidation pålægges at betale en bøde, taler afvejningen af samtlige interesser for, at begæringen ikke tages til følge, idet udsættelsen ville betyde, at Kommissionen hindres i at indlede en hvilken som helst retssag for den nationale ret med henblik på at inddrive bøden og dermed - ud over Kommissionens egen interesse - at sikre Fællesskabets interesse. Dette gøres i realiteten med det ene formål at beskytte selskabets øvrige kreditorer.

Når der således er en reel risiko for, at selskabets aktiver ikke længere rækker til at betale bøden på det tidspunkt, hvor påstanden i hovedsagen eventuelt ikke tages til følge, og der slet ingen garanti er for, at det beløb, som selskabet eventuelt måtte have henlagt med henblik herpå, udelukkende er forbeholdt betalingen af det beløb, der skyldes Kommissionen i tilfælde af, at sagsøgeren ikke får medhold i hovedsagen, er det nødvendigt at bevare beslutningens eksigible karakter, således at de foranstaltninger, som Kommissionen måtte ønske at træffe med henblik på at inddrive den bøde, som er pålagt, ikke hindres.

( jf. præmis 62 )