Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° faellesskabsbestemmelser ° personelt anvendelsesomraade ° en arbejdstagers familiemedlemmer ° sondring mellem selvstaendige rettigheder og afledte rettigheder ° ingen betydning ° ret til ligebehandling ved anvendelse af national lovgivning

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 2, stk. 1, og art. 3, stk. 1)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° ligebehandling ° arbejdstagerens familiemedlemmer ° forskelsbehandling af den efterladte aegtefaelle med hensyn til frivillig forsikring ° ulovligt ° fortolkning, som ikke kan paaberaabes til stoette for at anfaegte retsforhold, der er blevet endelig afsluttet forud for den 30. april 1996

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 2, stk. 1, og art. 3, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som afgraenser den af forordningen omfattede personkreds, angaar to klart adskilte persongrupper: arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende paa den ene side og deres familiemedlemmer og efterladte paa den anden side. De foerstnaevnte skal, for at vaere omfattet af forordningen, vaere statsborgere i en medlemsstat, statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade; derimod gaelder der ingen nationalitetsbetingelse for familiemedlemmer til eller efterladte efter arbejdstagere, der er faellesskabsstatsborgere, for at forordningen skal kunne finde anvendelse paa dem.

Sondringen mellem paa den ene side arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende og paa den anden side deres familiemedlemmer eller efterladte er afgoerende for det personelle anvendelsesomraade for en lang raekke bestemmelser i forordning nr. 1408/71, hvoraf nogle udelukkende finder anvendelse paa arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende. Dette gaelder for eksempel artikel 67-71 i forordning nr. 1408/71.

En faellesskabsarbejdstagers aegtefaelle kan saaledes ikke under henvisning til sin egenskab af arbejdstagerens familiemedlem goere krav paa at vaere omfattet af bestemmelserne i artikel 67-71 i forordning nr. 1408/71, hvis hovedformaal kun er at samordne rettigheder til ydelser ved arbejdsloeshed, som i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivninger udbetales til arbejdstagere, der er statsborgere i en medlemsstat, og ikke til deres familiemedlemmer. Dette var tilfaeldet i Kermaschek-dommen af 23. november 1976, sag 40/76.

Derimod tillaegger artikel 3, stk. 1, "medmindre andet foelger af saerlige bestemmelser i denne forordning", "personer, der er bosat paa en medlemsstats omraade", og som er omfattet af bestemmelserne i forordning nr. 1408/71, ret til ligebehandling ved anvendelse af medlemsstaternes lovgivninger om social sikring, uden at der i bestemmelsen sondres mellem, om den paagaeldende er arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, henholdsvis en saadan persons familiemedlem eller efterladte aegtefaelle.

Hvis en arbejdstagers aegtefaelle, som, efter at have ledsaget denne til en anden medlemsstat, beslutter sig for at vende tilbage til sin hjemstat enten sammen med denne eller efter hans doed, ikke kunne paaberaabe sig reglen om ligebehandling med hensyn til udbetaling af visse ydelser i henhold til den seneste beskaeftigelsesstats lovgivning, ville det paa denne baggrund have negative indvirkninger paa arbejdstagernes og selvstaendige erhvervsdrivendes frie bevaegelighed, som faellesskabsbestemmelserne om samordning af de nationale lovgivninger om social sikring er et led i. Det ville nemlig vaere i strid med disse bestemmelsers formaal og aand at fratage en vandrende arbejdstagers eller selvstaendig erhvervsdrivendes aegtefaelle eller efterladte fordelen ved forbuddet mod forskelsbehandling ved udbetaling af ydelser ved alderdom, som den paagaeldende ville have kunnet goere krav paa, under ligebehandling med indlaendinge, saafremt han var forblevet i opholdsstaten.

Desuden kan sondringen mellem selvstaendige rettigheder og afledte rettigheder, som Domstolen har lagt til grund i Kermaschek-dommen, have til foelge, at der goeres indgreb i det grundlaeggende krav i faellesskabsretsordenen, som den ensartede anvendelse af disse regler udgoer, ved at goere deres anvendelighed paa borgerne afhaengig af, om der i henhold til den nationale lovgivning, der gaelder for de paagaeldende ydelser, er tale om en selvstaendig rettighed eller en afledt rettighed i henhold til de naermere bestemmelser i den nationale sociale sikringsordning.

Man kan saaledes ikke paa grundlag af sondringen i de forskellige nationale retsordeners bestemmelser om social sikring mellem selvstaendige rettigheder og afledte rettigheder, som varierer fra medlemsstat til medlemsstat, og som udviklingen i disse retsordener har en tendens til at udviske, mere eller mindre restriktivt definere raekkevidden af ligebehandlingsprincippet, naar det drejer sig om at lade arbejdstagerens familiemedlemmer vaere omfattet deraf. Baade i betragtning af formaalet med og aanden i faellesskabsbestemmelserne om social sikring og noedvendigheden af, at disse anvendes paa ensartet maade, maa det tvaertimod antages ° bortset fra de tilfaelde, hvor det fremgaar af forordning nr. 1408/71, at der er tale om en ydelse, som kun arbejdstagere kan goere krav paa paa ikke-diskriminerende maade ° at lovgivningen om social sikring i arbejdstagerens beskaeftigelsesstat skal anvendes paa familiemedlemmer paa samme betingelser som denne stats egne borgere.

2. Artikel 2 og 3 i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at de kan paaberaabes af en vandrende arbejdstagers efterladte aegtefaelle med henblik paa fastsaettelsen af bidragssatsen for en frivillig forsikringsperiode, der er tilbagelagt i henhold til den medlemsstats alderspensionsordning, paa hvis omraade arbejdstageren har udoevet sin beskaeftigelse.

En aegtefaelle, som frivilligt betaler bidrag til en alderspensionsordning i den medlemsstat, hvor den paagaeldende i kraft af arbejdstagerens beskaeftigelse allerede har optjent pensionsrettigheder, som oenskes suppleret, er omfattet af faellesskabsbestemmelserne om arbejdskraftens frie bevaegelighed, navnlig af forbuddet mod forskelsbehandling paa omraadet for social sikring i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71.

Denne fortolkning af artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som adskiller sig fra den, som Domstolen tidligere har anlagt, kan dog af tvingende retssikkerhedshensyn, som er til hinder for, at retsforhold, som er blevet endeligt afsluttet i overensstemmelse med Domstolens tidligere faste praksis, paa ny anfaegtes, ikke paaberaabes til stoette for krav vedroerende ydelser i tilknytning til perioder, der ligger forud for den 30. april 1996, dvs. datoen for afsigelsen af den dom, hvori fortolkningen fastslaas, undtagen for saa vidt angaar personer, som foer denne dato har anlagt sag eller indgivet en tilsvarende klage.