ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik

(Sag C-292/11 P) (1)

(Appel - opfyldelsen af en dom afsagt af Domstolen, som fastslår et traktatbrud - tvangsbøder - krav om betaling - ophævelse af den nationale lovgivning, der lå til grund for traktatbruddet - Kommissionens vurdering af de foranstaltninger, som medlemsstaten har vedtaget med henblik på at opfylde Domstolens dom - grænser - kompetencefordeling mellem Domstolen og Retten)

2014/C 85/02

Processprog: portugisisk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch samt ved P. Costa de Oliveira og M. Heller, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og J. Arsénio de Oliveira, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og D. Hadroušek, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede), Den Hellenske Republik (ved A. Samoni-Bantou og I. Pouli, som befuldmægtigede), Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, A. Adam, J. Rossi og N. Rouam, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede), Republikken Polen (ved M. Szpunar og B. Majczyna, som befuldmægtigede) og Kongeriget Sverige (ved A. Falk, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 29. marts 2011 i sag T-33/09, Portugal mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede Kommissionens beslutning K(2008) 7419 endelig af 25. november 2008 — hvorved Kommissionen krævede, at Den Portugisiske Republik betalte den tvangsbøde, den blev pålagt ved Domstolens dom af 10. januar 2008 i sag C-70/06, Kommissionen mod Portugal, Sml. I, s. 1

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Den Portugisiske Republiks omkostninger i denne sag.

3) Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Kongeriget Nederlandene, Republikken Polen og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/6

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. december 2013 — The Queen, Fruition Po Limited mod Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-500/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 2200/96 - forordning (EF) nr. 1432/2003 - landbrug - fælles markedsordning - frugt og grøntsager - producentorganisationer - betingelser for de nationale myndigheders anerkendelse - tilrådighedsstillelse af tekniske faciliteter, som er nødvendige til oplagring, emballering og afsætning af produkterne - forpligtelse for organisationen til i tilfælde af en delegation af dens opgaver til andre virksomheder at udøve kontrol med nævnte virksomheder)

2014/C 52/08

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The Queen, Fruition Po Limited

Sagsøgt: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — fortolkning af artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (EFT L 297, s. 1) og artikel 6, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1432/2003 af 11. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer og foreløbig anerkendelse af producentsammenslutninger (EFT L 203, s. 18) — betingelser for de nationale myndigheders anerkendelse — tilrådighedsstillelse af tekniske faciliteter, som er nødvendige til oplagring, emballering og afsætning af produkterne — forpligtelse for organisationen i tilfælde af en væsentlig overdragelse af opgaver til tredje selskaber til at udøve kontrol med de nævnte selskaber

Konklusion

Artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2699/2000 af 4. december 2000, skal fortolkes således, at en producentorganisation, der har overladt udøvelsen af aktiviteter, der var væsentlige for dens anerkendelse i henhold til denne bestemmelse, til tredjepersoner, for at kunne opfylde de betingelser for anerkendelse, der er omhandlet i nævnte bestemmelse, er forpligtet til at indgå en kontraktmæssig aftale, der gør det muligt for organisationen at forblive ansvarlig for denne udøvelse samt for kontrollen med den samlede drift, således at producentorganisationen i sidste ende bevarer beføjelsen til at udføre kontrol og i givet fald at gribe rettidigt ind i denne udøvelse under hele aftalens varighed. Det tilkommer den kompetente nationale ret at undersøge i hver enkelt sag og under hensyntagen til alle de relevante omstændigheder i sagen, herunder arten og omfanget af de udliciterede aktiviteter, om den berørte producentorganisation har bevaret en sådan kontrol.

(1) EUT C 370 af 17.12.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. december 2013 — Siemens AG (sag C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (sag C-489/11 P) og Toshiba Corp. (sag C-498/11 P) mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-239/11 P, C-489/11 P og C-498/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - kartel - markedet for projekter angående gasisolerede koblingsanlæg - markedsopdeling - forordning (EF) nr. 1/2003 - bevis på overtrædelsen - en enkelt, vedvarende overtrædelse - urigtig gengivelse af beviserne - beviskraft af erklæringer, der går imod den erklærendes interesser - bøder - udgangsbeløb - referenceår - multiplikationskoefficienten med henblik på afskrækkelse - fuld prøvelsesret - ligebehandling - retten til forsvar - begrundelsespligt)

2014/C 52/06

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Siemens AG (ved Rechtsanwälte I. Brinker, C. Steinle og M. Hörster (sag C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (ved solicitor R. Denton og advocaat K. Haegeman (sag C-489/11 P) og Toshiba Corp. (ved solicitor J. MacLennan, solicitor A. Dawes, Rechtsanwalt A. Schulz og dikigoros S. Sakellariou (sag C-498/11 P))

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Antoniadis, R. Sauer, N. Khan og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: EFTA-Tilsynsmyndigheden (ved M. Schneider og M. Moustakali, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 3. marts 2011 i sag T-110/07, Siemens mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen om et kartel på markedet for projekter for gasisoleret koblingsudstyr, eller subsidiært nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt appellanterne — tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang, retten til forsvar, princippet om ligebehandling og begrundelsespligten — urigtig gengivelse af beviser — urigtig anvendelse af forældelsesbestemmelserne — tilsidesættelse af artikel 47 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder.

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) Siemens AG, Mitsubishi Electric Corp. og Toshiba Corp. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 232 af 6.8.2011.

EUT C 347 af 26.11.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/7

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. december 2013 — TVI Televisão Independente SA mod Fazenda Pública (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Forenede sager C-618/11, C-637/11 og C-659/11) (1)

(Beskatning - moms - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), stk. 2, litra a), og stk. 3, litra c) - direktiv 2006/112/EF - artikel 73, artikel 78, stk. 1, litra a), og artikel 79, stk. 1, litra c) - afgiftsgrundlag for den moms, som skyldes for tjenesteydelser i form af visning af kommercielle reklamer - afgift på visning af kommercielle reklamer)

2014/C 45/12

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TVI Televisão Independente SA

Sagsøgt: Fazenda Pública

Procesdeltager: Ministério Público,

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supremo Tribunal Administrativo –fortolkningen af artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og stk. 3, litra c), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), samt artikel 73 og artikel 79, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — begrebet den modværdi, som leverandøren eller tjenesteyderen modtager eller vil modtage af køberen, aftageren eller tredjemand for visse transaktioner — afgift på udsendelse af kommercielle reklamer

Konklusion

Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), stk. 2, litra a), og stk. 3, litra c), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, samt artikel 73, artikel 78, stk. 1, litra a), og artikel 79, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en afgift — såsom den visningsafgift, der er fastsat i den portugisiske lovgivning til fordel for biograffilm og audiovisuelle værker — skal medregnes i afgiftsgrundlaget for den moms, der skyldes for tjenesteydelserne i form af visning af kommercielle reklamer.

(1) EUT C 49 af 18.2.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/7

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. april 2013 — Meliha Veli Mustafa mod Direktor na fond »Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite« kam Natsionalnia osiguritelen institut (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)

(Sag C-247/12) (1)

(Beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987/EØF - direktiv 2002/74/EF - direktiv 2008/94/EF - artikel 2 og 3 - forpligtelse til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstagernes løntilgodehavender - mulighed for begrænsning af sikringen af tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af afgørelsen om indledning af en insolvensbehandling - afgørelse om indledning af en insolvensbehandling - retsvirkninger - fortsat drift af arbejdsgiverens virksomhed)

2013/C 164/11

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Meliha Veli Mustafa

Sagsøgt: Direktor na fond »Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite« kam Natsionalnia osiguritelen institut

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Varhoven administrativen sad — fortolkning af artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002 om ændring af direktiv 80/987/EØF (EFT L 270, s. 10) — forpligtelse for medlemsstaterne til at foreskrive garantier ikke blot for arbejdstagernes løntilgodehavender der bestod på tidspunktet for indledningen af insolvensproceduren mod arbejdsgiveren, men også for tilgodehavender der kan opstå på hver etape af insolvensproceduren

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke har pligt til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstageres tilgodehavender, der omfatter samtlige stadier af insolvensbehandlingen af deres arbejdsgiver. Direktivet er især ikke til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sikring alene af de af arbejdstagernes tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af retsafgørelsen om indledning af insolvensbehandlingen, selv om denne retsafgørelse ikke fastsætter, at arbejdsgiverens virksomhed indstilles.

(1) EUT C 235 af 4.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/6

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. april 2013 — Colloseum Holding AG mod Levi Strauss & Co. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-12/12) (1)

(Varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 15, stk. 1 - begrebet »reel brug« - varemærke, der kun bruges som bestanddel af et sammensat varemærke eller sammen med et andet varemærke)

2013/C 164/10

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Colloseum Holding AG

Sagsøgt: Levi Strauss & Co.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) — begrebet »brug af varemærket« — anerkendelse af, at der foreligger brug af et varemærke, som udgør en del af et sammensat varemærke, i tilfælde af at der foreligger brug af dette sammensatte varemærke — anerkendelse af at der foreligger brug af et varemærke i tilfælde af, at dette udelukkende anvendes sammen med et andet varemærke, idet de to varemærker blev registeret både individuelt og sammen som sammensat varemærke

Konklusion

Betingelsen om reel brug af et varemærke som omhandlet i artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker kan være opfyldt, når et registreret varemærke — der har opnået fornødent særpræg som følge af brugen af et andet sammensat mærke, som det udgør en af bestanddelene af — kun bruges ved hjælp af dette andet sammensatte varemærke, eller når det kun bruges sammen med et andet varemærke, og disse to varemærker desuden sammen er registreret som varemærke.

(1) EUT C 89 af 24.3.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/7

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 — Gábor Fekete mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Székesfehérvári Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-182/12) (1)

(EF-toldkodeks - artikel 137 - gennemførelsesforordning til toldkodeksen - artikel 561, stk. 2 - betingelser for fuldstændig fritagelse for importafgifter - indførsel i en medlemsstat af et køretøj, hvis ejer er etableret i et tredjeland - privat brug af køretøjet, som er bemyndiget af ejeren på anden måde end gennem en med brugeren indgået arbejdskontrakt - manglende fritagelse)

2013/C 123/10

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Székesfehérvári Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gábor Fekete

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Székesfehérvári Törvényszék — fortolkning af artikel 561, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1) — betingelser for fuldstændig fritagelse for importafgifter — privat brug af et transportmiddel — begrebet ansættelsesforhold — indførsel i en medlemsstat af et køretøj tilhørende en i et tredjeland etableret stiftelse, som foretages af formanden for nævnte stiftelses bestyrelse — den omhandlede stiftelses tilladelse til sin bestyrelsesformand til at benytte og føre det pågældende køretøj

Konklusion

Artikel 561, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 993/2001 af 4. maj 2001, skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte fuldstændige fritagelse for importafgifter — for så vidt angår et transportmiddel, som benyttes til privat brug af en person, der er etableret i Den Europæiske Unions toldområde — kun kan bevilges, når denne private brug fremgår af en arbejdskontrakt, der knytter denne person til køretøjets ejer, som er etableret uden for dette område.

(1) EUT C 217 af 21.7.2012.
1)

Et reglement som reglementet om opnåelse af uddannelsespoint (Regulamento da Formação de Créditos), der er vedtaget af en faglig sammenslutning som Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (sammenslutningen af revisorer), skal anses for en afgørelse truffet af en sammenslutning af virksomheder som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF. Den omstændighed, at en faglig sammenslutning som Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas i henhold til lov er forpligtet til at indføre en obligatorisk uddannelsesordning for sammenslutningens medlemmer, kan ikke unddrage de regler, den faglige sammenslutning udsteder, fra artikel 101 TEUF’s anvendelsesområde, for så vidt som disse alene kan tilskrives sammenslutningen selv. Den omstændighed, at disse regler ikke har en direkte indflydelse på medlemmerne af den faglige sammenslutnings økonomiske virksomhed, er uden betydning for anvendelsen af artikel 101 TEUF, når den overtrædelse, som påtales over for den faglige sammenslutning, vedrører et marked, på hvilket sammenslutningen selv udøver en økonomisk virksomhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/20

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 21. februar 2013 — SC Mora IPR SRL mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Alba Iulia — Rumænien)

(Sag C-79/12) (1)

(Beskatning - moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 211 - udsat betaling af moms på import)

2013/C 114/28

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Alba Iulia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Mora IPR SRL

Sagsøgte: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel Alba Iulia — fortolkning af artikel 211 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fortolkning af artikel 26, stk. 2, artikel 28, 30 og 107 TEUF — adgang for medlemsstaterne til at tillade udsættelse af betaling af moms på import — spørgsmålet om nationale retsforskrifter, hvorved der indføres en betingelse om opnåelse af dokumentation for udsættelse af betaling, der ikke er fastsat i direktivet — efterfølgende lovændringer, hvorved der indrømmes visse afgiftspligtige fritagelse for betaling af moms på import — forskelsbehandling — tilsidesættelse af forbuddet mod opkrævning af importtold

Konklusion

Artikel 211 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for anvendelsen af en medlemsstats retsforskrifter, såsom de i hovedsagen omhandlede, hvorefter udsat betaling af skyldig merværdiafgift på indførte varer er betinget af opnåelse af et certifikat, som ikke er påkrævet i henhold til dette direktiv, for så vidt som betingelserne for at opnå et sådant certifikat overholder princippet om afgiftsneutralitet, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 126 af 28.4.2012.
2)

Artikel 132, stk. 1, litra m), i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at adgang til et vandland, der ikke alene tilbyder de besøgende et kompleks, der tillader sportsaktiviteter, men også andre former for underholdning og rekreation, kan udgøre en levering af ydelser med nær tilknytning til udøvelsen af sport. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om dette, i lyset af de fortolkningselementer, som Domstolen er fremkommet med i denne sag, og henset til de særlige omstændigheder i hovedsagen, er tilfældet i denne sag.
2)

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at det for at fastslå, at der foreligger en konkurrencebegrænsende aftale, ikke er nødvendigt at godtgøre den personlige adfærd for den vedtægtsmæssige repræsentant eller et personligt samtykke i form af et mandat fra denne repræsentant til den adfærd, som vedkommendes underordnede, der har deltaget i et konkurrencebegrænsende møde, har udvist.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/6

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. januar 2013 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Letland) — sagen indledt af Mohamad Zakaria

(Sag C-23/12) (1)

(Forordning (EF) nr. 562/2006 - fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) - påstået tilsidesættelse af retten til respekt for den menneskelige værdighed - effektiv domstolsbeskyttelse - retten til adgang til domstolsprøvelse)

2013/C 63/09

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākās tiesas Senāts

Parter i hovedsagen

sagen indledt af Mohamad Zakaria

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Præjudiciel — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (EUT L 105, s. 1) — tredjelandsstatsborgeres adgang til domstolsprøvelse vedrørende afslag på indrejse — søgsmål anlagt med henblik på anerkendelse af, at der er udvist en ikke-forskriftsmæssig adfærd i forbindelse med overskridelse af den ydre grænse — erstatning for den ikke-økonomiske skade, der er forvoldt ved en sådan adfærd

Konklusion

Artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) fastsætter alene en forpligtelse for medlemsstaterne til at etablere en klageadgang over for afgørelser om afslag på indrejse på deres område.

(1) EUT C 80 af 17.3.2012.