Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70

(Rådets direktiv 1999/70, bilaget, § 8, stk. 3)

2. Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70

(art. 228, stk. 3, TEUF; Rådets direktiv 1999/70, bilaget, § 8, stk. 3)

Sammendrag

1. § 8, stk. 3, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er vedføjet som bilag til direktiv 1999/70 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvormed arbejdsgiverens pligt til i tidsbegrænsede kontrakter, der er indgået for at erstatte fraværende arbejdstagere, at angive navnene på disse arbejdstagere og grundene til, at de skal erstattes, er bortfaldet, og i hvilken det blot er foreskrevet, at sådanne tidsbegrænsede kontrakter skal være skriftlige og angive grunden til at indgå sådanne kontrakter, for så vidt som disse nye vilkår kompenseres gennem vedtagelsen af andre beskyttelsesforanstaltninger, eller når de blot vedrører en begrænset kategori af arbejdstagere, der har indgået en tidsbegrænset ansættelseskontrakt, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

Forudsat at disse arbejdstagere ikke udgør en væsentlig del af arbejdstagere i tidsbegrænset ansættelse i den berørte medlemsstat, kan forringelsen af den beskyttelse, som en sådan begrænset kategori af arbejdstagere nyder godt af, nemlig ikke i sig selv generelt påvirke det beskyttelsesniveau, der i den interne retsorden gælder for arbejdstagere ansat i henhold til en tidsbegrænset ansættelseskontrakt.

Ændringen af den omhandlede lovgivning skal derudover vurderes på baggrund af alle de beskyttelsesforanstaltninger, som denne lovgivning foreskriver med henblik på at sikre beskyttelsen af de arbejdstagere, der har indgået en tidsbegrænset kontrakt, såsom de foranstaltninger, der skal forhindre misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, og foranstaltninger, som har til formål at forbyde forskelsbehandling af de arbejdstagere, der har indgået en tidsbegrænset ansættelseskontrakt.

(jf. præmis 44, 46 og 48 samt domskonkl. 1)

2. Eftersom § 8, stk. 3, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er vedføjet som bilag til direktiv 1999/70 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, ikke har direkte virkning, er den forelæggende ret ikke, i tilfælde af at den konkluderer, at den omhandlede nationale lovgivning er uforenelig med EU-retten, forpligtet til at undlade at anvende lovgivningen, men i stedet i videst muligt omfang forpligtet til at foretage en direktivkonform fortolkning af de nationale bestemmelser i forhold til direktiv 1999/70 og dette på en måde, der er i overensstemmelse med rammeaftalens mål.

Princippet om overensstemmende fortolkning kræver, at de nationale retsinstanser gør alt, hvad der henhører under deres kompetence – idet de tager den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret – for at sikre den fulde virkning af den omhandlede rammeaftale og for at nå et resultat, som er i overensstemmelse med det, der tilsigtes hermed.

(jf. præmis 53 og 55 samt domskonkl. 2)