ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. januar 2022 — YT m.fl. mod Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Italien)

(Sag C-282/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - § § 4 og 5 - tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i den offentlige sektor - katolske religionslærere - begrebet »objektive omstændigheder«, der kan begrunde en fornyelse af sådanne kontrakter - permanent behov for vikarpersonale)

(2022/C 109/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Napoli

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: YT, ZU, AW, BY, CX, DZ, EA, FB, GC, IE, JF, KG, LH, MI, NY, PL, HD og OK

Sagsøgte: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

Procesdeltager: Federazione GILDA-UNAMS

Konklusion

§ 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal for det første fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, som udelukker katolske religionslærere ved offentlige undervisningsinstitutioner fra anvendelsen af regler, der tilsigter at sanktionere misbrug hidrørende fra flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter, når der ikke er nogen anden effektiv foranstaltning i den nationale retsorden, der sanktionerer det nævnte misbrug, og for det andet således, at kravet om et egnethedsbevis udstedt af en kirkelig institution for at gøre det muligt for disse lærere at undervise i katolsk religion ikke udgør en »objektiv omstændighed« som omhandlet i denne rammeaftales § 5, stk. 1, litra a), når dette bevis udstedes en enkelt gang og ikke inden hvert skoleår, der giver anledning til indgåelsen af en tidsbegrænset ansættelseskontrakt.

(1) EUT C 206 af 17.6.2019.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. januar 2022 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-377/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - sektoren for mælk og mejeriprodukter - kvoter - tillægsafgift - forordning (EF) nr. 1788/2003 - leveringer, der overstiger den referencemængde, som producenten råder over - opkøberens opkrævning af tillægsafgiften - tilbagebetaling af den overskydende afgift - forordning (EF) nr. 595/2004 - artikel 16 - kriterier for fordeling af den overskydende afgift)

(2022/C 109/04)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Benedetti Pietro e Angelo Ss, Capparotto Giampaolo e Lorenzino Ss, Gonzo Dino Ss, Mantovani Giuseppe e Giorgio Ss, Azienda agricola Padovani Luigi, Azienda agricola La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. Ss, Azienda agricola Mastrotto Giuseppe og Soc. agr. semplice F.lli Isolan

Sagsøgt: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Konklusion

Artikel 16, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 595/2004 af 30. marts 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, som bevirker, at tilbagebetalingen af den overskydende tillægsafgift i prioriteringsorden skal komme de producenter til gode, i forhold til hvilke opkøberne har opfyldt deres forpligtelse til månedligt at betale denne afgift.

(1) EUT C 312 af 16.9.2019.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. januar 2022 — Tesco Stores ČR a.s. mod Ministerstvo zemědělství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Brně — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-881/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - tilnærmelse af lovgivningerne - forordning (EU) nr. 1169/2011 - bilag VII, del E, punkt 2, litra a) - fødevareinformation til forbrugerne - mærkning af og præsentationsmåder for fødevarer - direktiv 2000/36/EF - bilag I, del A, punkt 2, litra c) - kakao- og chokoladevarer - ingrediensliste for en fødevare, der er bestemt til forbrugerne i en medlemsstat)

(2022/C 109/05)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Brně

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tesco Stores ČR a.s.

Sagsøgt: Ministerstvo zemědělství

Konklusion

Bilag VII, del E, punkt 2, litra a), til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 af 25. oktober 2011 om fødevareinformation til forbrugerne, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 og (EF) nr. 1925/2006 og om ophævelse af Kommissionens direktiv 87/250/EØF, Rådets direktiv 90/496/EØF, Kommissionens direktiv 1999/10/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF, Kommissionens direktiv 2002/67/EF og 2008/5/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 608/2004 skal fortolkes således, at en erhvervsdrivende, der i forbindelse med mærkning af produkter, der markedsføres på en medlemsstats område, kun er undtaget fra forpligtelsen til at opregne alle de ingredienser, der udgør en sammensat ingrediens som omhandlet i denne forordnings artikel 2, stk. 2, litra h), hvis denne sammensatte ingrediens, der er genstand for en varebetegnelse i henhold til bilag I, del A, til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36 2003/36/EF af 23. juni 2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum, i listen over ingredienser er angivet ved anvendelse af denne varebetegnelse i sprogversionen for den pågældende medlemsstat.

(1) EUT C 68 af 2.3.2020.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. december 2021 — UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH mod Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Forenede sager C-478/19 og C-479/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - lukkede kollektive investeringsfonde - åbne kollektive investeringsfonde - investeringer i fast ejendom - realkredit- og tinglysningsafgifter - skatte- og afgiftsmæssig fordel udelukkende forbeholdt lukkede ejendomsfonde - forskelsbehandling - sammenlignelige situationer - objektive differentieringskriterier)

(2022/C 84/04)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate

Konklusion

Artikel 56 EF (efter ændring nu artikel 63 TEUF) skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der begrænser muligheden for at blive omfattet af nedsættelsen af realkredit- og tinglysningsafgifter til alene at omfatte lukkede ejendomsfonde med udelukkelse af åbne ejendomsfonde, for så vidt som disse to kategorier af fonde befinder sig i objektivt sammenlignelige situationer, medmindre en sådan forskelsbehandling er begrundet i formålet om at begrænse systemiske risici på ejendomsmarkedet.

(1) EUT C 357 af 21.10.2019.
2)

Artikel 325, stk. 1, TEUF, sammenholdt med artikel 2 i konventionen udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, undertegnet i Luxembourg den 26. juli 1995, og beslutning 2006/928 skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning eller praksis, hvorefter domme om korruption og merværdiafgiftssvig (moms), der i første instans ikke er blevet afsagt af dommerkollegier, som er specialiserede på dette område, eller efter appel af dommerkollegier, hvis medlemmer alle er blevet udpeget ved lodtrækning, er absolut ugyldige, således at de pågældende sager om korruption og momssvig, eventuelt efter et ekstraordinært søgsmål til prøvelse af endelige domme, skal undergives fornyet prøvelse i første og/eller anden instans, for så vidt som anvendelsen af denne nationale lovgivning eller praksis kan skabe en systemisk risiko for straffrihed for handlinger, der udgør alvorlig svig, som skader Unionens finansielle interesser, eller for korruption generelt. Forpligtelsen til at sikre, at sådanne lovovertrædelser er genstand for effektive og afskrækkende strafferetlige sanktioner, fritager ikke den forelæggende ret fra at efterprøve den nødvendige overholdelse af de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet denne ret ikke må anvende en national norm til beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, der medfører en sådan risiko for systemisk straffrihed.
1)

Artikel 2, litra c), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/41/EU af 3. april 2014 om den europæiske efterforskningskendelse i straffesager skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at anklagemyndigheden har kompetence til i fasen forud for en straffesag at udstede en europæisk efterforskningskendelse som omhandlet i dette direktiv med henblik på at indhente trafik- og lokaliseringsdata i forbindelse med telekommunikation, når vedtagelsen af en efterforskningsforanstaltning, der har til formål at opnå adgang til sådanne data, inden for rammerne af en lignende national sag henhører under retternes enekompetence.
C 84/7

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. december 2021 — Algebris (UK) Ltd og Anchorage Capital Group LLC mod Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen)

(Sag C-934/19 P) (1)

(Appel - Den Økonomiske og Monetære Union - bankunion - genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber - den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) - Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) - afviklingsprocedure, som finder anvendelse, hvis en enhed er nødlidende eller er forventeligt nødlidende - vedtagelse af en afviklingsordning for Banco Popular Español SA - virksomhedssalgsværktøj - nedskrivning og konvertering af kapitalinstrumenter - forordning (EU) nr. 806/2014 - artikel 20 - begrebet »endelig værdiansættelse« - konsekvenser - afslag på eller afståelse fra at foretage en efterfølgende endelig værdiansættelse - retsmidler - annullationssøgsmål)

(2022/C 84/08)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Algebris (UK) Ltd og Anchorage Capital Group LLC (ved avocat T. Soames, solicitor R. East, advocaat N. Chesaites og barrister D. Mackersie)

Den anden part i appelsagen: Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen) (ved J. King, L. Pogarcic Mataija og E. Muratori, som befuldmægtigede, bistået af Rechstanwälte H.-G. Kamann og L. Hesse samt ved avocat F. Louis)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Algebris (UK) Ltd og Anchorage Capital Group LLC betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 87 af 16.3.2020.
C 84/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. december 2021 — Aeris Invest Sàrl mod Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen)

(Sag C-874/19 P) (1)

(Appel - Den Økonomiske og Monetære Union - bankunion - genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber - den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) - Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen) - afviklingsprocedure, som finder anvendelse, hvis en enhed er nødlidende eller er forventeligt nødlidende - vedtagelse af en afviklingsordning for Banco Popular Español SA - virksomhedssalgsværktøj - nedskrivning og konvertering af kapitalinstrumenter - forordning (EU) nr. 806/2014 - artikel 20 - begrebet »endelig værdiansættelse« - konsekvenser - afslag på eller afståelse fra at foretage en efterfølgende endelig værdiansættelse - retsmidler - annullationssøgsmål)

(2022/C 84/06)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Aeris Invest Sàrl (først ved abogados R. Vallina Hoset og A. Sellés Marco, derefter ved abogados Vallina Hoset, E. Galán Burgos og M. Varela Suárez)

Den anden part i appelsagen: Den Fælles Afviklingsinstans (Afviklingsinstansen) (ved J. King, L. Pogarcic Mataija og E. Muratori, som befuldmægtigede, bistået af avocats F. Louis og G. Barthet samt Rechtsanwälte H.-G. Kamann og L. Hesse)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Aeris Invest Sàrl betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 45 af 10.2.2020.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 21. december 2021 — PlasticsEurope AISBL mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Den Franske Republik og ClientEarth

(Sag C-876/19 P) (1)

(Appel - oprettelse af en liste over stoffer, der kræver godkendelse - listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV til forordning (EF) nr. 1907/2006 - ajourføring af optagelsen af stoffet bisphenol A som et særligt problematisk stof)

(2022/C 84/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: PlasticsEurope AISBL (først ved avocats R. Cana, E. Mullier og F. Mattioli, derefter ved R. Cana og E. Mullier)

De andre parter i appelsagen: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved W. Broere, A.K. Hautamäki og M. Heikkilä, som befuldmægtigede, bistået af advocaat S. Raes), Den Franske Republik (ved T. Stehelin og E. Leclerc, som befuldmægtigede) og ClientEarth (ved avocat P. Kirch)

Intervenient til støtte for de andre parter i appelsagen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved D. Klebs, som befuldmægtiget)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) PlasticsEurope AISBL bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) og ClientEarth afholdte omkostninger.

3) Den Franske Republik og Forbundsrepublikken Tyskland bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 54 af 17.2.2020.
C 51/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 2. december 2021 — Europa-Kommissionen mod Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd og GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (sag C-884/19 P) samt GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH mod Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd og Europa-Kommissionen (sag C-888/19 P)

(Forenede sager C-884/19 P og 888/19 P) (1)

(Appel - dumping - import af solcelleglas med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 2, stk. 7, litra b) og c) - status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår - afslag - begrebet »væsentlige fordrejninger, der er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system« som omhandlet i artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led - skattefordele)

(2022/C 51/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Europa-Kommissionen (først ved L. Flynn, T. Maxian Rusche og A. Demeneix, derefter ved L. Flynn og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede) (sag C-884/19 P) og GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (ved solicitor R. MacLean) (sag C-888/19 P)

De andre parter i appelsagen: Xinyi PV Products (ved avocats Y. Melin og B. Vigneron), (sag C-884/19 P og sag C-888/19 P) GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (ved solicitor R. MacLean) (sag C-884/19 P) og Europa-Kommissionen (først ved L. Flynn, T. Maxian Rusche og A. Demeneix, derefter ved L. Flynn og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede) (sag C-888/19 P)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 24. september 2019, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings mod Kommissionen (T-586/14 RENV, EU:T:2019:668), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse om det andet til det fjerde anbringende, der er gjort gældende for den.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 54 af 17.2.2020

EUT C 45 af 10.2.2020.
1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 4. september 2019, Hamas mod Rådet (T-308/18, EU:T:2019:557), ophæves, for så vidt som denne dom tiltræder det ottende anbringende, der blev fremsat i første instans, og annullerer Rådets afgørelse (FUSP) 2018/475 af 21. marts 2018 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2017/1426, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/468 af 21. marts 2018 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2017/1420, Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1084 af 30. juli 2018 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2018/475 og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1071 af 30. juli 2018 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2018/468, for så vidt som nævnte retsakter vedrører Hamas, herunder Hamas-Izz al-Din al-Qassem.
2)

Artikel 5, stk. 2, litra a), i forordning nr. 715/2007 skal fortolkes således, at en manipulationsanordning kun kan være begrundet i henhold til denne bestemmelse på den betingelse, at det godtgøres, at denne anordning er strengt nødvendig for at undgå en umiddelbar risiko for beskadigelse af motoren eller havari, som er forårsaget af et funktionssvigt i en del af udstødningsrecirkulationssystemet af en så alvorlig karakter, at denne risiko i forbindelse med kørsel med køretøjet, der er udstyret med den nævnte anordning, medfører en konkret fare. Desuden er en manipulationsanordning kun »nødvendig« som omhandlet i denne bestemmelse, når der på tidspunktet for EF-typegodkendelsen af denne anordning eller det køretøj, der er udstyret med denne, ikke findes en anden teknisk løsning, der gør det muligt at undgå en umiddelbar risiko for beskadigelse af motoren eller havari, som i forbindelse med kørsel af køretøjet medfører en konkret fare.
—

der med henblik på beskyttelse af den nationale sikkerhed gør det muligt at pålægge udbydere af elektroniske kommunikationstjenester et påbud om at foretage generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata i de situationer, hvor den pågældende medlemsstat står over for en alvorlig trussel mod den nationale sikkerhed, som må anses for at være reel og aktuel eller forudsigelig, når den afgørelse, der fastsætter dette påbud, kan gøres til genstand for en effektiv prøvelse enten ved en domstol eller en uafhængig administrativ enhed, der træffer bindende afgørelser, med henblik på at kontrollere, om en af disse situationer foreligger, samt om de betingelser og garantier, der skal være fastsat, er overholdt, og når det nævnte påbud kun kan udstedes for en periode, der er tidsmæssigt begrænset til det strengt nødvendige, men som kan forlænges i tilfælde af, at denne trussel består
—

En national lovgivning, der, uden at den pågældende medlemsstat står over for en reel og aktuel eller forudsigelig terrortrussel, fastsætter et system, i henhold til hvilket luftfartsselskaber og rejseselskaber videregiver, og de kompetente myndigheder behandler, PNR-oplysninger vedrørende samtlige flyvninger inden for EU og transporter med andre midler inden for EU fra eller til denne medlemsstat eller gennem denne, med henblik på bekæmpelse af terrorhandlinger og grov kriminalitet. I en sådan situation skal anvendelsen af det system, der er indført ved PNR-direktivet, begrænses til at omfatte videregivelse og behandling af PNR-oplysninger for flyvninger og/eller transporter vedrørende bl.a. bestemte flyforbindelser eller rejseruter eller bestemte lufthavne, banegårde eller havne, for hvilke der foreligger oplysninger, der kan begrunde denne anvendelse. Det tilkommer den pågældende medlemsstat at udvælge de pågældende flyvninger inden for EU og de transporter, der gennemføres med andre midler inden for EU, for hvilke sådanne oplysninger foreligger, og regelmæssigt foretage en ny vurdering af denne anvendelse i lyset af udviklingen i de forhold, der har begrundet valget af de pågældende flyvninger og transporter, med henblik på at sikre, at anvendelsen af dette system på disse flyvninger og/eller disse transporter altid er begrænset til det strengt nødvendige.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. juli 2022 — Den Italienske Republik (sag C-106/19) og Comune di Milano (sag C-232/19) mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet

(Forenede sager C-106/19 og C-232/19) (1)

(Annullationssøgsmål - regler for institutionerne - forordning (EU) 2018/1718 - fastlæggelse af hjemstedet for Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) i Amsterdam (Nederlandene) - artikel 263 TEUF - formaliteten - søgsmålsinteresse - søgsmålskompetence - umiddelbart og individuelt berørt afgørelse vedtaget af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer i tilknytning til en samling i Rådet med henblik på at fastlægge placeringen af hjemstedet for et agentur i Den Europæiske Union - manglende bindende virkninger i Unionens retsorden - Europa-Parlamentets beføjelser)

(2022/C 340/03)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocati dello Stato C. Colelli, S. Fiorentino og G. Galluzzo) (sag C-106/19) og Comune di Milano (ved avvocati J. Alberti, M. Condinanzi, A. Neri og F. Sciaudone) (sag C-232/19)

Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer, J. Bauerschmidt, F. Florindo Gijón og E. Rebasti, som befuldmægtigede) og Europa-Parlamentet (ved I. Anagnostopoulou, A. Tamás og L. Visaggio, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved K. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann, D. Nardi og P.J.O. Van Nuffel, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Rådet for den Europæiske Union og Europa-Parlamentet frifindes.

2) Den Italienske Republik, Rådet og Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger i sag C-106/19.

3) Comune di Milano, Rådet og Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger i sag C-232/19.

4) Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 112 af 25.3.2019.