ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 414/16

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 8. oktober 2020 — Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG og AKO Gastronomiebetriebs GmbH mod Magistrat der Stadt Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-711/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv (EU) 2015/1535 - artikel 1 - informationsprocedure med hensyn til tekniske forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester - begrebet »teknisk forskrift« - hasardspil - lokal afgift på drift af væddemålsterminaler - skatte- og afgiftslovgivning - manglende meddelelse til Europa-Kommissionen - gyldighed over for skatteydere)

(2020/C 414/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG og AKO Gastronomiebetriebs GmbH

Sagsøgt: Magistrat der Stadt Wien

Konklusion

Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 af 9. september 2015 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester skal fortolkes således, at en national afgiftsbestemmelse, hvorved der er indført en afgift på drift af væddemålsterminaler, ikke udgør en »teknisk forskrift« i denne artikels forstand.

(1) EUT C 406 af 2.12.2019.
1)

Artikel 14, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, skal fortolkes således, at der ved fastsættelsen af det forholdsmæssige beløb, som forbrugeren skal betale til den erhvervsdrivende, når denne forbruger udtrykkeligt har anmodet om, at opfyldelsen af den indgåede aftale påbegyndes, inden fortrydelsesfristen udløber, og fortryder denne aftale, principielt skal tages hensyn til den pris, der er fastsat i nævnte aftale, for samtlige de ydelser, der er genstand for samme aftale, og det skyldige beløb skal beregnes forholdsmæssigt på grundlag af tid. Det er kun i det tilfælde, hvor det udtrykkeligt fremgår af den indgåede aftale, at en eller flere af ydelserne fra det tidspunkt, hvor kontrakten påbegyndes, i det hele leveres særskilt til en pris, der skal betales separat, at der skal tages hensyn til hele den pris, der er fastsat for en sådan ydelse, ved beregningen af det beløb, der skal betales til den erhvervsdrivende i henhold til dette direktivs artikel 14, stk. 3.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 30. september 2020 — LM mod Centre public d’action sociale de Seraing (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail de Liège — Belgien)

(Sag C-402/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - forælder til et myndigt barn, der lider af en alvorlig sygdom - afgørelse om tilbagesendelse - retsmiddel - automatisk opsættende virkning - garantier i perioden frem til tilbagesendelsen - grundlæggende behov - artikel 7, 19 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2020/C 399/24)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour du travail de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: LM

Sagsøgt: Centre public d’action sociale de Seraing

Konklusion

Artikel 5, 13 og 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, sammenholdt med artikel 7, artikel 19, stk. 2, samt artikel 21 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der ikke fastsætter, at en tredjelandsstatsborgers grundlæggende behov så vidt muligt dækkes, når:

— vedkommende har bragt et retsmiddel i anvendelse til prøvelse af en afgørelse om tilbagesendelse af den pågældende tredjelandsstatsborger

— tredjelandsstatsborgerens myndige barn lider af en alvorlig sygdom

— nævnte tredjelandsstatsborgers tilstedeværelse hos dette myndige barn er uundværlig

— der på vegne af det nævnte myndige barn er bragt et retsmiddel i anvendelse til prøvelse af en afgørelse om tilbagesendelse af barnet, hvis fuldbyrdelse vil kunne udsætte barnet for en alvorlig og uafvendelig forværring af dets helbredstilstand, og

— samme tredjelandsstatsborger ikke har midler til selv at kunne dække sine behov.

(1) EUT C 255 af 29.7.2019.
3)

Artikel 17, stk. 2, litra a), i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at i de tilfælde, hvor en tredjemand drager fordel af de udgifter, som den afgiftspligtige person har afholdt, udgør den omstændighed, at denne afgiftspligtige person har mulighed for at vælte en del af de således afholdte udgifter over på denne tredjemand, et af de forhold, som det under hensyn til alle de øvrige omstændigheder, hvorunder de pågældende transaktioner er blevet gennemført, tilkommer den forelæggende ret at tage i betragtning med henblik på at fastlægge omfanget af den afgiftspligtige persons ret til fradrag af merværdiafgift.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Cham Holding Co. SA mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-261/19 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger iværksat over for visse personer og enheder, der driver virksomhed i Syrien - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af appellantens navn - annullationssøgsmål)

(2020/C 399/19)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Cham Holding Co. SA (ved avocat E. Ruchat)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Cham Holding Co. SA betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 187 af 3.6.2019.
—

der i forbindelse med dette søgsmål er fremført argumenter, med hvilke det tilsigtes at godtgøre, at fuldbyrdelsen af denne afgørelse vil udsætte tredjelandsstatsborgeren for en alvorlig risiko for alvorlig og uafvendelig forværring af den pågældendes helbred, der ikke synes at være åbenbart grundløs, og
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Staatssecretaris van Financiën mod X (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-331/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 98 - medlemsstaternes mulighed for at anvende en reduceret afgiftssats for leveringen af visse varer og tjenesteydelser - bilag III, nr. 1) - begrebet »levnedsmidler« samt »produkter, der normalt er bestemt til at anvendes som supplement til eller i stedet for levnedsmidler« - afrodisiske produkter)

(2020/C 399/20)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: X

Konklusion

Begreberne »levnedsmidler« og »produkter, der normalt er bestemt til at anvendes som supplement til eller i stedet for levnedsmidler«, i nr. 1) i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at disse begreber omfatter alle produkter, der indeholder næringsstoffer til vækst, energi og regulering af den menneskelige krop, der er nødvendige for at holde kroppen i live, og at den fungerer og udvikles, og som indtages for at forsyne kroppen med disse stoffer.

(1) EUT C 255 af 29.7.2019.
C 399/16

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Almashreq Investment Fund mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-349/19 P) (1)

(Appel - den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger rettet mod visse personer og enheder, der udøver deres virksomhed i Syrien - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - appellantens navn omfattet - annullationssøgsmål)

(2020/C 399/22)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Almashreq Investment Fund (ved avocat E. Ruchat)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Almashreq Investment Fund betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 213 af 24.6.2019.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Drex Technologies SA mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-348/19 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger iværksat over for visse personer og enheder, der driver virksomhed i Syrien - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af appellantens navn - annullationssøgsmål)

(2020/C 399/21)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Drex Technologies SA (ved avocat E. Ruchat)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Drex Technologies SA betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 213 af 24.6.2019.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Razan Othman mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-158/19 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien - liste over personer, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - appellantens navn omfattet - annullationssøgsmål)

(2020/C 399/14)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Razan Othman (ved avocat E. Ruchat)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Razan Othman betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 172 af 20.5.2019.
C 399/17

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 1. oktober 2020 — Souruh SA mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-350/19 P) (1)

(Appel - den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger, der er truffet over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger rettet mod visse personer og enheder, der udøver deres virksomhed i Syrien - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - appellantens navn omfattet - annullationssøgsmål)

(2020/C 399/23)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Souruh SA (ved avocat E. Ruchat)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen afvises.

2) Souruh SA betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 213 af 24.6.2019.
5)

Artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat afholder sig fra i sin retsorden at fastsætte et selvstændigt retsmiddel, der primært gør det muligt principalt at prøve, om de nationale bestemmelser til gennemførelse af EU-retten er forenelige med EU-retten, for så vidt som der er mulighed for en sådan prøvelse under en verserende sag.
2)

Artikel 325 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale bestemmelser, således som disse fortolkes i national retspraksis, hvorefter staten ikke inden for rammerne af en straffesag kan fremsætte et krav om erstatning for den skade, som den er blevet påført ved den tiltalte persons svigagtige adfærd, der har medført misbrug af midler fra Den Europæiske Unions budget, og ikke inden for rammerne af denne sag råder over noget andet retsskridt, der gør det muligt for staten at gøre en ret gældende over for den tiltalte, idet der i national ret — hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve — er fastsat effektive procedurer, der gør det muligt at tilbagesøge de tilskud fra Den Europæiske Unions budget, der er modtaget uretmæssigt.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. september 2020 — Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation mod Compagnie des pêches de Saint-Malo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-212/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - begreb - olietankeren Erikas forlis - støtteordning til fordel for akvakultur- og fiskerivirksomheder - beslutning, der erklærer støtteordningen delvist uforenelig med fællesmarkedet og pålægger tilbagesøgning af den udbetalte støtte - vurdering af gyldighed - prøvelse af egen drift - formaliteten - sagsøgte i hovedsagens manglende anlæggelse af et annullationssøgsmål - nedsættelse af de sociale bidrag - lønmodtagerbidrag - fordel - fastlæggelse af debitor vedrørende tilbagebetalingspligten)

(2020/C 423/09)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

Sagsøgt: Compagnie des pêches de Saint-Malo

Konklusion

Kommissionens beslutning 2005/239/EF af 14. juli 2004 om støtteforanstaltninger, som Frankrig har iværksat til fordel for akvakulturbrugere og fiskere, er ugyldig, for så vidt som det heri fastslås, at Den Franske Republiks nedsættelse af lønmodtagerbidrag for fiskere for perioden fra den 15. april til den 15. oktober 2000 udgør statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.

(1) EUT C 164 af 13.5.2019.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. oktober 2020 — Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG og Wasserverband »Region Gratkorn-Gratwein« mod Landeshauptmann von Steiermark (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig)

(Sag C-629/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - direktiv 2008/98/EF - artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 3, nr. 1), og artikel 6, stk. 1 - spildevand - slam fra rensningsanlæg - anvendelsesområde - begrebet »affald« - affaldsfasens ophør - nyttiggørelses- eller genanvendelsesoperation)

(2020/C 423/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG og »Wasserverband »Region Gratkorn-Gratwein«

Sagsøgt: Landeshauptmann von Steiermark

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 3, nr. 1), og artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver skal fortolkes således, at det slam fra rensningsanlæg, der opstår i forbindelse med den samtidige rensning i et rensningsanlæg af industrispildevand og husholdnings- eller byspildevand, og som forbrændes i et forbrændingsanlæg til restaffald med henblik på energiudnyttelse ved dampproduktion, skal anses for ikke at udgøre affald, såfremt betingelserne i artikel 6, stk. 1, i direktiv 2008/98 allerede er opfyldt, før forbrændingen finder sted. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet i hovedsagen.

(1) EUT C 399 af 25.11.2019.
1)

Artikel 2, stk. 1, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/82 af 21. januar 2015 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af citronsyre med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 og om en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 skal fortolkes således, at vareimport ikke kan fritages for den antidumpingtold, der er indført ved denne forordnings artikel 1, når den faktura, der er nødvendig for at opnå en sådan fritagelse, i den erklæring, der er omhandlet i punkt 9 i forordningens bilag, ikke anfører Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/87 af 21. januar 2015 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af citronsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina, men Kommissionens afgørelse 2008/899/EF af 2. december 2008 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af citronsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 15. oktober 2020 — »Linas Agro« AB mod Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės — Litauen)

(Sag C-117/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - gennemførelsesforordning (EU) nr. 999/2014 - endelig antidumpingtold på indførsel af gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent - definition - forordning (EF) nr. 945/2005 - bestemmelse af indholdet af ammoniumnitrat - formodning for, at en vare, der har et nitrogenindhold på over 28 vægtprocent, har et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent)

(2020/C 423/08)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Linas Agro« AB

Sagsøgt: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Konklusion

Artikel 1 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 999/2014 af 23. september 2014 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009, sammenholdt med 20.-23. betragtning til Rådets forordning (EF) nr. 945/2005 af 21. juni 2005 om ændring af forordning (EF) nr. 658/2002 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland og forordning (EF) nr. 132/2001 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i bl.a. Ukraine efter en delvis fornyet undersøgelse i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96, skal fortolkes således, at et ammoniumnitratholdigt gødningsstof, hvis indhold af nitrogen (N) overstiger 28 vægtprocent, hvor forholdet mellem nitratnitrogen og ammoniumnitrogen er ca. 1:1, og hvis samlede indhold af phosphor og kalium ikke overstiger 12 vægtprocent, kan, indtil det modsatte er bevist, formodes at have et indhold af ammoniumnitrat (AN) på over 80 vægtprocent med henblik på pålæggelse af den ved artiklen indførte endelige antidumpingtold, uden at det er nødvendigt at foretage en laboratorieanalyse for at bestemme det nøjagtige ammoniumnitratindhold.

(1) EUT C 148 af 29.4.2019.
C 423/5

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. september 2020 — Burgo Group SpA mod Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-92/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - fremme af kraftvarmeproduktion - national lovgivning, der fastsætter en støtteordning - støtteordning til fordel for ikke-højeffektive kraftvarmeanlæg, som er forlænget ud over den 31. december 2010)

(2020/C 423/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Burgo Group SpA

Sagsøgt: Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

Procesdeltagere: Ministero dello Sviluppo economico og Autorità per l’Energia elettrica e il Gas

Konklusion

Artikel 12, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/8/EF af 11. februar 2004 om fremme af kraftvarmeproduktion på grundlag af en efterspørgsel efter nyttevarme på det indre energimarked og om ændring af direktiv 92/42/EØF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter kraftvarmeanlæg, som ikke har karakter af anlæg til højeffektiv kraftvarmeproduktion som omhandlet i direktivet, fortsat — også efter den 31. december 2010 — kan være omfattet af en støtteordning til kraftvarmeproduktion, som bl.a. undtager dem fra pligten til at købe grønne certifikater.

(1) EUT C 182 af 27.5.2019.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 21. oktober 2020 — Den Europæiske Centralbank mod Estate of Espírito Santo Financial Group SA, under likvidation

(Sag C-396/19 P) (1)

(Appel - afgørelse 2004/258/EF - artikel 4, stk. 1, litra a) - protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ECB) - artikel 10, stk. 4 - aktindsigt i ECB-dokumenter - afgørelse truffet af Styrelsesrådet - fortroligheden af møder og forhandlinger i ECB’s organer - resultatet af forhandlingerne - delvist afslag på aktindsigt - skade for beskyttelsen af offentlighedens interesser - begrundelsespligt)

(2020/C 423/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Den Europæiske Centralbank (F. Malfrère og M. Ioannidis, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt H.-G. Kamann)

Den anden part i appelsagen: Estate of Espírito Santo Financial Group SA, under likvidation (ved advogados D. Duarte de Campos og S. Estima Martins)

Konklusion

1) Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 13. marts 2019, Espírito Santo Financial Group mod ECB (T-730/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:161), ophæves, for så vidt som Retten herved annullerede den afgørelse, der blev truffet af Den Europæiske Centralbank (ECB) den 31. august 2016 om delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter i relation til ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA, idet ECB herved gav denne afslag på aktindsigt i det lånebeløb, som fremgår af uddragene af den protokol, der indeholder ECB’s Styrelsesråds afgørelse af 28. juli 2014.

2) Punkt 3 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 13. marts 2019, Espírito Santo Financial Group mod ECB (T-730/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:161), ophæves for så vidt angår afgørelsen om sagsomkostningerne.

3) I øvrigt forkastes appellen.

4) ECB frifindes i det annullationssøgsmål, som er anlagt af Espírito Santo Financial Group SA, under likvidation, for så vidt som der herved er nedlagt påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af ECB den 31. august 2016, om delvist afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende ECB’s afgørelse af 1. august 2014 vedrørende Banco Espírito Santo SA, for så vidt som ECB herved gav denne afslag på aktindsigt i det lånebeløb, som fremgår af uddragene af den protokol, der indeholder ECB’s Styrelsesråds afgørelse af 28. juli 2014.

5) Espírito Santo Financial Group SA, under likvidation, bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, som ECB har afholdt i såvel første instans som i forbindelse med appellen.

6) ECB bærer halvdelen af sine egne omkostninger i forbindelse med såvel sagen i første instans som appellen.

(1) EUT C 319 af 23.09.2019