Sag T-172/01

M

mod

De Europæiske Fællesskabers Domstol

»Fraskilt ægtefælle til et tidligere medlem af en fællesskabsinstitution, som senere er afgået ved døden – underholdsbidrag – mundtlig aftale mellem de tidligere ægtefæller – gældende ret for aftalens formkrav og for beviserne for aftalens indgåelse (artikel 27 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber)«

Rettens dom (Første Afdeling) af 21. april 2004

Sammendrag af dom

1. Fællesskabsret – fortolkning – principper – selvstændig fortolkning – grænser – specifikke henvisninger til medlemsstaternes ret

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 27, stk. 1; Rådets forordning nr. 422/67 og nr. 5/67, art. 15, stk. 7)

2. Tjenestemænd – pensioner – efterladtepension – underholdsbidrag fastsat ved aftale mellem de tidligere ægtefæller – gyldighedsbetingelser – vurdering i henhold til national ret

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 27, stk. 1)

3. Tjenestemænd – pensioner – efterladtepension – foreliggelse af en mundtlig aftale om fastsættelse af underholdsbidrag efter en skilsmisse – muligheden for bevisførelse – anvendelse af national ret, procesreglementet og de almindelige principper for bevisførelse (Tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 27, stk. 1)

1. Ordlyden af en fællesskabsretlig bestemmelse, der som artikel 27, stk. 1, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse på grund af en henvisning hertil i artikel 15, stk. 7, i forordning nr. 422/67 og nr. 5/67 om lønningsregulativ for Kommissionens formand og medlemmer og for Domstolens præsident, dommere, generaladvokater og justitssekretær, og som ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til medlemsstaternes ret med hensyn til fastlæggelsen af dens betydning og rækkevidde, skal normalt undergives en selvstændig fortolkning, som skal søges under hensyntagen til bestemmelsens kontekst og formålet med den pågældende ordning.

Selv om der ikke foreligger nogen sådan udtrykkelig henvisning, kan anvendelsen af fællesskabsretten dog i givet fald indebære en henvisning til medlemsstaternes ret, såfremt Fællesskabets retsinstanser ikke i fællesskabsretten eller i almindelige fællesskabsretlige principper kan finde elementer, der gør det muligt for dem at fastlægge bestemmelsens indhold og rækkevidde ved en selvstændig fortolkning.

(jf. præmis 70 og 71)

2. Begrebet »underholdsbidrag [...] fastsat [...] ved retsafgørelse eller ved aftale mellem de tidligere ægtefæller« som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i vedtægtens bilag VIII, kan ikke være genstand for en selvstændig fællesskabsretlig fortolkning. Begrebet underholdspligt som aftalt mellem de tidligere ægtefæller på grund af skilsmissen, henhører tværtimod under de økonomiske konsekvenser af skilsmissedommen, der er afsagt i henhold til gældende civilretlige regler.

Følgelig må betingelserne for gyldigheden af en aftale om betaling af et underholdsbidrag til en fraskilt, hvis ægtefælle er eller har været ansat i Fællesskaberne, eller som var medlem af en fællesskabsinstitution, principielt afgøres efter det retssystem, som regulerer skilsmissens retsvirkninger.

(jf. præmis 72 og 73)

3. Selv om muligheden for bevisførelse vedrørende eksistensen af en mundtlig aftale, hvorefter hr. M. på grund af de tidligere ægtefællers skilsmisse skulle betale underholdsbidrag til den fraskilte ægtefælle, er reguleret af national ret, påhviler det dog Retten i et søgsmål til prøvelse af afslaget om tildeling af en efterladtepension i henhold til artikel 27, stk. 1, i vedtægtens bilag VIII, for at sikre en korrekt anvendelse af denne bestemmelse, at efterprøve, om betingelserne ifølge national lov er opfyldt.

Retten skal herved overholde procesreglementet og de almindelige principper for bevisførelse, navnlig med hensyn til, hvilke bevisformer der kan admitteres, herunder vidnebevis samt de nærmere regler for afhøring af de indkaldte vidner og den fortolkning, som følger af de herved fremkomne oplysninger. Retten skal, som enhver anden retsinstans, udøve sine beføjelser i henhold til de bestemmelser, som udgør hjemmel herfor.

(jf. præmis 87 og 88)