DOMSTOLENS DOM AF 22. SEPTEMBER 1988. - MINISTERE PUBLIC MOD GERARD DESERBAIS. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF COUR D'APPEL DE COLMAR. - FRIE VAREBEVAEGELSER - NATIONAL ORDNING, DER BESKYTTER VAREBETEGNELSEN FOR EN BESTEMT TYPE OST. - SAG 286/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 04907

svensk specialudgave side 00621

finsk specialudgave side 00641



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - afsaetning af produkter - forskel i de nationale lovgivninger - hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet - retmaessighed - betingelser

( EOEF-Traktaten, art . 30 )

2 . Internationale overenskomster - medlemsstaternes overenskomster - overenskomster indgaaet forud for EOEF-Traktaten - Traktatens artikel 234 - formaal - anvendelsesomraade - retfaerdiggoerelse af restriktioner for samhandelen inden for Faellesskabet - uretmaessigt

( EOEF-Traktaten, art . 234 )

3 . Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - national ordning, som goer anvendelsen af en varebetegnelse for en bestemt type ost betinget af et vist mindsteindhold af fedtstoffer - anvendelse paa produkter af samme type importeret fra en anden medlemsstat - uretmaessigt

( EOEF-Traktaten, art . 30 )

Sammendrag

1 . Saa laenge der ikke findes faelles forskrifter for afsaetning af de paagaeldende produkter, maa hindringer for den frie samhandel inden for Faellesskabet, der beror paa forskelle i de nationale lovgivninger, accepteres i det omfang, bestemmelserne - der skal gaelde uden forskel for indenlandske og importerede produkter - er noedvendige for at varetage tvingende hensyn, blandt andet til beskyttelse af forbrugerne og til god handelsskik .

2 . Formaalet med Traktatens artikel 234, stk . 1, er i overensstemmelse med folkerettens principper at fastslaa, at Traktatens anvendelse ikke beroerer tredjestaters rettigheder, respektivt medlemsstaternes modsvarende forpligtelser som foelge af en allerede gaeldende konvention . Naar der ikke bestaar nogen fare for tilsidesaettelse af tredjestaters rettigheder, kan en medlemsstat ikke retfaerdiggoere restriktioner for afsaetning af produkter fra en anden medlemsstat ved at henvise til en tidligere indgaaet konvention, naar disse produkter i kraft af Traktatens princip om de frie varebevaegelser lovligt kan bringes i omsaetning .

3 . Ifoelge Traktatens artikler 30 ff . maa en national ordning, som kraever, at et osteprodukt skal have et vist mindsteindhold af fedt for at baere en bestemt varebetegnelse, ikke bringes i anvendelse af en medlemsstat paa samme type produkter importeret fra en anden medlemsstat, naar disse er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat under den paagaeldende varebetegnelse, og forbrugerne er sikret den fornoedne information .

Dommens præmisser

1 Ved dom af 30 . oktober 1986, indgaaet til Domstolen den 20 . november s.aa ., har cour d' appel de Colmar i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 30 ff . i forhold til en national ordning, som beskytter varebetegnelsen for en bestemt type ost .

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod direktoeren for et mejeriselskab, Gérard Deserbais, som er tiltalt for at have importeret en ost til Frankrig hidroerende fra Forbundsrepublikken Tyskland med et fedtindhold paa 34,30% og solgt den under betegnelsen "Edam ". Den franske lovgivning bestemmer, at betegnelsen "Edam" kun maa anvendes for oste med mindst 40% fedt, hvilken forskrift er fastsat i overensstemmelse med den internationale konvention om anvendelse af oprindelses - og varebetegnelser for oste, som blev undertegnet i Stresa den 1 . juni 1951, bl.a . af Frankrig ( jfr . JORF af 11.6.1952, s . 5821, herefter benaevnt "Stresa-konventionen ").

3 Det fremgaar af sagens akter, at tiltalte i hovedsagen er blevet kendt skyldig i uretmaessig anvendelse af en varebetegnelse og idoemt boeder for overtraedelse af de franske retsforskrifter herom .

4 Tiltalte i hovedsagen har anket dommen til cour d' appel de Colmar i det vaesentlige under henvisning til, at den tyske Edam-ost paa lovlig og traditionel vis var fremstillet og bragt i omsaetning i Forbundsrepublikken Tyskland, hvorfor de franske myndigheder ikke kunne modsaette sig import til det franske marked, naar henses til, at forbrugerne var sikret den fornoedne information, og heller ikke kunne unddrage sig EF-rettens regler under henvisning til Stresa-konventionen .

5 Cour d' appel de Colmar har fastslaaet, dels at det er ubestridt under sagen, at det omhandlede produkt paa redelig og traditionel vis er fremstillet og bragt i omsaetning i Forbundsrepublikken Tyskland under betegnelsen "Edam", dels at forbrugerne var sikret den fornoedne information, idet produktets etikette indeholdt de noedvendige oplysninger om dets indhold .

6 Da den forelaeggende ret imidlertid fandt, at tvistens afgoerelse beror paa, hvorledes EOEF-Traktatens artikler 30 ff . skal fortolkes i forhold til Stresa-konventionen, udsatte den sagen og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

"Skal EOEF-Traktatens artikler 30 ff . fortolkes saaledes, at en national ordning for beskyttelse af en bestemt varebetegnelse udgoer en kvantitativ indfoerselsrestriktion eller en foranstaltning med tilsvarende virkning, saafremt den

1 ) udelukker fabrikanter fra de oevrige medlemsstater fra at anvende betegnelsen, men ikke de indenlandske fabrikanter og fabrikanter fra én anden medlemsstat;

2 ) kraever, at et osteprodukt, der importeres fra en anden medlemsstat, skal have et vist mindsteindhold af fedt for at kunne baere en bestemt varebetegnelse, skoent produktet paa redelig og traditionel vis er fremstillet og bragt i omsaetning i oprindelsesstaten i overensstemmelse med de dér gaeldende afvigende tekniske og kvalitative krav?"

7 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt de ved Domstolen afgivne indlaeg henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Med det forelagte spoergsmaal oensker den nationale ret, at Domstolen til brug for en sag som den foreliggende praeciserer sin praksis vedroerende forbudet i Traktatens artikel 30 mod foranstaltninger med tilsvarende virkning . Efter gaeldende retspraksis maa hindringer for den frie samhandel inden for Faellesskabet, der beror paa forskelle i de nationale lovgivninger, saa laenge der ikke findes faelles forskrifter for afsaetning af de paagaeldende produkter, accepteres i det omfang, bestemmelserne - der skal gaelde uden forskel for indenlandske og importerede produkter - er noedvendige for at varetage tvingende hensyn, bl.a . til beskyttelse af forbrugerne og til god handelsskik .

9 Vedroerende selve spoergsmaalet bemaerkes for det foerste, at betegnelsen "Edam", hvilket fremgaar af forelaeggelseskendelsen, ikke er nogen oprindelses - eller herkomstbetegnelse, dvs . ikke nogen betegnelse for et produkt hidroerende fra en bestemt geografisk zone ( jfr . herom Domstolens dom af 20 . februar 1975 i sag 12/74, Kommissionen mod Tyskland, Sml . s . 181 ), men blot varebetegnelsen for en bestemt ostetype . I oevrigt er betegnelsen "Edam" ikke angivet blandt oprindelsesbetegnelserne i Stresa-konventionen, men blandt varebetegnelserne for oste .

10 Den nationale ret har lagt til grund, dels at det i sagen omhandlede osteprodukt, som indeholder 34% fedt, paa redelig og traditionel vis er fremstillet og bragt i omsaetning i Forbundsrepublikken Tyskland under betegnelsen "Edam" i overensstemmelse med de dér gaeldende love og administrative forskrifter, dels at forbrugerne ved oplysninger paa etiketten var sikret den fornoedne information .

11 For det andet bemaerkes, at der ikke paa EF-rettens nuvaerende stadium findes faelles regler for, hvorledes de forskellige ostetyper i Faellesskabet skal betegnes . Medlemsstaterne kan derfor principielt udstede retsforskrifter, som goer de indenlandske fabrikanters ret til at anvende en bestemt varebetegnelse for en ost afhaengig af, at dette har et vist traditionelt mindsteindhold af fedt .

12 Det vil imidlertid vaere uforeneligt med Traktatens artikel 30 og med de maal, der tilstraebes med et faelles marked, hvis saadanne forskrifter ogsaa anvendes paa osteprodukter af samme type importeret fra en anden medlemsstat, hvor de er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning under samme artsbetegnelse, men med et andet mindsteindhold af fedt . Importmedlemsstaten maa ikke hindre import og afsaetning af saadanne osteprodukter, naar forbrugerne er sikret fornoeden information .

13 Der kan opstaa det problem, om det samme gaelder, naar et produkt, som frembydes under en bestemt varebetegnelse, i henseende til sammensaetningen eller fremstillingsmaaden adskiller sig saa radikalt fra de produkter, der normalt baerer denne betegnelse inden for Faellesskabet, at det ikke kan antages at tilhoere samme produktgruppe . Efter omstaendighederne, saadan som de er beskrevet og fastlagt af den nationale ret, er det imidlertid ikke denne specielle situation, der foreligger i denne sag .

14 Den nederlandske regering har herom gjort gaeldende, at man af hensyn til beskyttelsen af forbrugerne og til god handelsskik boer sikre overholdelse af internationalt vedtagne bestemmelser om anvendelse af varebetegnelser for et bestemt produkt . Foelgelig boer den enkelte medlemsstat efter regeringens opfattelse kunne stille den betingelse for anvendelse af varebetegnelsen "Edam", at forskrifterne i Stresa-konventionen og Codex Alimentarius er overholdt ( sidstnaevnte er oprettet af FAO og WHO i faellesskab ), som begge kraever, at den i sagen omhandlede type ost har et fedtindhold paa mindst 40 %.

15 Vedroerende Codex Alimentarius bemaerkes, at formaalet med de deri indeholdte standarder for sammensaetningen af visse naeringsmidler er at goere det muligt at bestemme produkternes karakteristiske bestanddele . Den omstaendighed, at en vare ikke fuldstaendigt svarer til standarden, er imidlertid ikke ensbetydende med, at omsaetningen heraf kan forbydes .

16 Vedroerende Stresa-konventionen bemaerkes, at konventionen blev indgaaet, foer EOEF-Traktaten traadte i kraft, og at der blandt de nuvaerende medlemsstater kun er Danmark, Frankrig, Italien og Nederlandene, som har tiltraadt konventionen .

17 Som det fremgaar af retspraksis, paavirker Traktatens anvendelse ikke tredjestaters rettigheder, respektivt medlemsstaternes modsvarende forpligtelser som foelge af en allerede gaeldende konvention, hvilket i overensstemmelse med folkerettens principper er fastslaaet i Traktatens artikel 234, stk . 1 ( jfr . herom bl.a . dom af 14 . oktober 1980 i sag 812/79, Burgoa, Sml . s . 2787 ).

18 I denne sag bestaar der imidlertid ingen fare for tilsidesaettelse af tredjestaters rettigheder, hvorfor en medlemsstat ikke kan retfaerdiggoere restriktioner for afsaetning af produkter fra en anden medlemsstat ved at henvise til en tidligere indgaaet konvention, naar disse produkter i kraft af Traktatens princip om de frie varebevaegelser lovligt kan bringes i omsaetning .

19 Det forelagte spoergsmaal maa herefter besvares med, at Traktatens artikler 30 ff . skal fortolkes saaledes, at en national ordning, som kraever, at et osteprodukt skal have et vist mindsteindhold af fedt for at baere en bestemt varebetegnelse, ikke maa bringes i anvendelse af en medlemsstat paa samme type produkter importeret fra en anden medlemsstat, naar disse er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat under den paagaeldende varebetegnelse, og naar forbrugerne er sikret den fornoedne information .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

20 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg ved Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt den af cour d' appel de Colmar ved dom af 30 . oktober 1986, for ret :

Traktatens artikler 30 ff . skal fortolkes saaledes, at en national ordning, som kraever, at et osteprodukt skal have et vist mindsteindhold af fedt for at baere en bestemt varebetegnelse, ikke maa bringes i anvendelse af en medlemsstat paa samme type produkter importeret fra en anden medlemsstat, naar disse er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat under den paagaeldende varebetegnelse, og naar forbrugerne er sikret den fornoedne information .