Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Traktatbrudssoegsmaal - Kommissionens befoejelse til at tage retsskridt - skoensmaessig befoejelse

(EF-traktaten, art. 169)

2 Traktatbrudssoegsmaal - Kommissionens befoejelse til at tage retsskridt - ingen frist for udoevelse heraf - undtagelse, hvis den administrative procedures usaedvanligt lange varighed skader retten til kontradiktion - bevisbyrde

(EF-traktaten, art. 169)

3 Miljoe - forurening af vandmiljoeet - direktiv 76/464 - pligt til at fastsaette specifikke programmer med henblik paa at formindske forureningen med visse farlige stoffer - raekkevidde - begrebet program

(Raadets direktiv 76/464, art. 7, og bilaget, liste I og II)

Sammendrag

1 Kommissionen er paa grundlag af sine befoejelser og sin forpligtelse til at overvaage, at traktaten overholdes, enekompetent til at afgoere, hvorvidt det maa anses for formaalstjenligt at indlede en traktatbrudsprocedure, og om det er formaalstjenligt at indlede en administrativ procedure ved at fremsaette en begrundet udtalelse. Desuden har den ret, men ikke pligt, til paa baggrund af denne procedure at indbringe sagen for Domstolen med henblik paa konstatering af det formodede traktatbrud.

2 Kommissionen behoever ikke iagttage en bestemt frist for at anlaegge traktatbrudssag mod en medlemsstat i henhold til traktatens artikel 169, men der vil kunne foreligge en tilsidesaettelse af retten til kontradiktion, saafremt den administrative procedure efter samme traktatbestemmelse straekker sig over usaedvanlig lang tid, saaledes at det goeres vanskeligere for den sagsoegte medlemsstat at tilbagevise de anbringender, som goeres gaeldende til stoette for paastanden. Det tilkommer den paagaeldende medlemsstat at godtgoere, at dette er tilfaeldet.

3 Det foelger af den ved direktiv 76/464 indfoerte ordning samt af ordlyden af det foerste led paa liste II til bilaget, at for saa vidt angaar de stoffer, som henhoerer under liste I, men for hvilke der skal traeffes gennemfoerelsesforanstaltninger - saasom Raadets udstedelse af saerlige direktiver navnlig med henblik paa at fastsaette graensevaerdier for deres udledning - er der, saa laenge Raadet ikke har fastsat disse graensevaerdier, paa ingen maade behov for yderligere gennemfoerelsesforanstaltninger med henblik paa, at medlemsstaterne kan behandle de paagaeldende enkeltstoffer som stoffer henhoerende under liste II. Medlemsstaterne er saaledes forpligtet til at opstille de i direktivets artikel 7 omtalte programmer med henblik paa at formindske forureningen, i det mindste fra de stoffer, som kan indeholdes i udledninger paa hver medlemsstats omraade.

Disse programmer skal vaere specifikke, dvs. at de skal fastlaegge en overordnet og sammenhaengende politik, der indebaerer en konkret og detaljeret planlaegning, som daekker hele det nationale omraade og vedroerer formindskelse af forurening foraarsaget af samtlige de stoffer, som er opfoert paa liste II, og som er relevante for de saerlige forhold i hver enkelt medlemsstat, paa grundlag af kvalitetsmaalsaetninger for recipientvande, som er fastsat i disse programmer.

Nationale foranstaltninger, som kun daekker visse af de enkeltstoffer, som henhoerer under liste I, og som ikke indeholder nogen overordnet plan for formindskelse af forureningen paa baggrund af kvalitetsmaalsaetninger, som er fastsat for recipientvande, eller diverse sektorbekendtgoerelser samt regler for god landmandsskik, som kun udgoer enkeltstaaende foranstaltninger og ikke en udmoentning af et overordnet og sammenhaengende program for formindskelse af forureningen, kan saaledes ikke betragtes som programmer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 7.