ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter - medlemsstaternes forpligtelse til at give Kommissionen meddelelse om ethvert udkast til teknisk forskrift - formaal og raekkevidde - national ordning med talrige bestemmelser, der ikke er tekniske forskrifter - pligt til at give meddelelse om den fulde ordlyd

(Raadets direktiv 83/189, art. 8, stk. 1, foerste afsnit)

Sammendrag

Formaalet med artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, sidste punktum, i direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter er at give Kommissionen mulighed for at faa et saa fuldstaendigt informationsgrundlag som muligt om ethvert udkast til teknisk forskrift for saa vidt angaar indholdet og raekkevidden heraf samt den generelle sammenhaeng herfor, saa den kan udoeve de befoejelser, den er blevet tillagt efter direktivet, paa den mest effektive vis. For saa vidt et udkast til et nationalt regelsaet indeholder tekniske forskrifter, skal Kommissionen foelgelig underrettes om det.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstoette - begreb - virksomheds fritagelse for at foelge almindelige bestemmelser om ansaettelse af personale paa bestemt tid - fordele, der ikke er forbundet med overfoersel af offentlige midler - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1)

Sammendrag

En national bestemmelse, hvorefter en enkelt virksomhed er fritaget for at overholde generelle bestemmelser om kontrakter om ansaettelse paa bestemt tid, udgoer ikke statsstoette som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, naar denne bestemmelse ikke indebaerer, at der direkte eller indirekte ydes denne virksomhed statsmidler.

Alene fordele, der direkte eller indirekte ydes ved hjaelp af statsmidler, skal betragtes som stoette i henhold til artikel 92, stk. 1. Sondringen i denne bestemmelse mellem »statsstoette« og »stoette som ydes ved hjaelp af statsmidler«, betyder nemlig ikke, at alle de fordele, der indroemmes af en stat, udgoer statsstoette, uanset om de er finansieret ved hjaelp af statsmidler eller ej, men har alene til formaal at sikre, at stoettebegrebet ikke alene omfatter stoette ydet direkte af staten, men ligeledes stoette ydet af offentlige eller private organer, der er udpeget eller oprettet af staten.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - etableringsfrihed - selvstaendige handelsagenter - direktiv 86/653 - nationale bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register for handelsagenter - ulovlige

(Raadets direktiv 86/653, art. 1, stk. 2, og art. 13, stk. 2)

Sammendrag

Direktiv 86/653 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstaendige handelsagenter er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register for handelsagenter.

Da optagelse i et register ikke stilles som en betingelse for at vaere omfattet af beskyttelsen efter direktivet, kan denne beskyttelse ikke vaere betinget af optagelse i et register. Med hensyn til agenturkontraktens form fremgaar det af direktivets artikel 13, stk. 2, at medlemsstaterne kan »foreskrive, at en agenturkontrakt kun er gyldig, hvis den er indgaaet skriftligt«. Heraf foelger, at direktivet gaar ud fra det princip, at der ikke gaelder nogen formforskrifter for kontrakten, idet der dog gives medlemsstaterne mulighed for at kraeve skriftlighed. Hertil kommer, at faellesskabslovgiver har foretaget en udtoemmende regulering i bestemmelsen ved kun at naevne kravet om en skriftlig kontrakt som betingelse for gyldigheden. Ud over udfaerdigelse af en skriftlig kontrakt kan medlemsstaterne derfor ikke kraeve andre betingelser opfyldt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - ret til indrejse og ophold for statsborgere fra medlemsstaterne - forpligtelse til at vaere i besiddelse af et opholdsbevis - kontrol og sanktioner i tilfaelde af tilsidesaettelse - lovlighed - betingelser

(EF-traktaten, art. 48, 52 og 59; Raadets direktiv 68/360, art. 4, og direktiv 73/148, art. 4)

Sammendrag

Faellesskabsretten er ikke til hinder for, at en medlemsstat foerer kontrol med overholdelsen af forpligtelsen til altid at kunne forevise et opholdsbevis, forudsat at en tilsvarende forpligtelse paahviler landets egne statsborgere med hensyn til deres identitetskort.

Saafremt den naevnte forpligtelse ikke overholdes, kan de nationale myndigheder ganske vist anvende sanktioner, som svarer til dem, der finder anvendelse ved mindre betydningsfulde lovovertraedelser, som begaas af statens egne borgere, som f.eks. de sanktioner, der er fastsat, saafremt man ikke baerer et identitetskort paa sig, men de kan ikke anvende en sanktion, der staar i et saadant misforhold til overtraedelsens grovhed, at den kommer til at udgoere en hindring for arbejdskraftens frie bevaegelighed.

En medlemsstat tilsidesaetter derfor sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 48, 52 og 59 samt artikel 4 i direktiv 68/360 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer og artikel 4 i direktiv 73/148 om ophaevelse af rejse- og opholdsbegraensinger inden for Faellesskabet for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser, saafremt statsborgere fra andre medlemsstater, der opholder sig paa dens omraade, med hensyn til skyldgraden og boederammen er udsat for aabenbar forskelsbehandling i forhold til landets egne statsborgere, der paa tilsvarende maade tilsidesaetter forpligtelsen til at vaere i besiddelse af et gyldigt identitetspapir.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport - vejtransport - sociale bestemmelser - undtagelser - personbefordring i form af rutekoersel - begreb - konkret tilfaelde

(Raadets forordning nr. 3820/85, art. 1, nr. 7, og art. 4, nr. 3; Raadets forordning nr. 684/92, art. 2, nr. 1, og art. 21, stk. 2)

Sammendrag

Det foelger af artikel 1, nr. 7, i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport, sammenholdt med artikel 21, stk. 2, i forordning nr. 684/92 om faelles regler for international personbefordring med bus og artikel 2, nr. 1, i sidstnaevnte forordning, at personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse er omfattet af begrebet »rutekoersel« i undtagelsesbestemmelsen i artikel 4, nr. 3, i forordning nr. 3820/85, idet speciel rutekoersel er koersel paa samme betingelser, hvorved bestemte kategorier af passagerer befordres.

Betingelsen om, at der skal vaere tale om befordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelser, forudsaetter herved dels, at tidsintervallerne er fastlagt med noejagtighed, samt en vis regelmaessighed, dels at der er fastlagt en rute, paa hvilken passagerer kan tages op og saettes af ved forudfastsatte stoppesteder. Ved begrebet bestemte kategorier af passagerer skal forstaas passagerer tilhoerende den samme persongruppe, som f.eks. arbejdstagere, skoleelever og studerende samt militaerpersonale.

Begrebet rutekoersel i ovennaevnte forstand omfatter foelgelig ikke koersel med passagerer, der foretages flere gange i henhold til en rammeaftale med et rejsebureau, i form af enkeltture mellem en lufthavn og et hotel, hvorunder der lejlighedsvis goeres ophold ved en sevaerdighed, og hvorved den noejagtige rute ikke er fastlagt paa forhaand.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler <

10a> reglerne kan ikke goeres gaeldende over for personer, som modtager ydelser af samme art i henhold til forordning nr. 1408/71 - nedsaettelse af et tillaeg til en pension med ydelser, som den paagaeldende har krav paa i henhold til ordningen i en anden medlemsstat - ulovligt

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 12, stk. 2, og art. 12, art. 46, stk. 3, og art. 46b, samt forordning nr. 1248/92)

Sammendrag

En national regel maa kvalificeres som en bestemmelse om nedsaettelse, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, som aendret og ajourfoert ved forordning nr. 2001/83, og i artikel 12, stk. 2, artikel 46, stk. 3, og artikel 46b i denne udgave af forordning nr. 1408/71, som aendret ved forordning nr. 1248/92, naar den beregning, den fastlaegger, har til virkning, at det pensionsbeloeb, den paagaeldende har krav paa som foelge af, at han har krav paa en ydelse i en anden medlemsstat, nedsaettes. Heraf foelger, at en national regel, hvori det bestemmes, at et tillaeg til en pension nedsaettes med beloebet i henhold til en arbejdsophoerspension, som den paagaeldende har krav paa i henhold til en ordning i en anden medlemsstat, udgoer en bestemmelse om nedsaettelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i de ovennaevnte bestemmelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Traktatbrudssoegsmaal - objektiv karakter - traktatbruddets oprindelse - uden betydning

(EF-traktaten, art. 169)

2 Institutionernes retsakter - direktiver - gennemfoerelsesfrister - forlaengelse af en frist, som viser sig at vaere for kort - fremgangsmaade

(EF-traktaten, art. 189, stk. 3)

3 Medlemsstater - forpligtelser - gennemfoerelse af direktiver - manglende gennemfoerelse - begrundelse - ulovlig

(EF-traktaten, art. 169)

4 Traktatbrudssoegsmaal - foranstaltninger truffet af den paagaeldende medlemsstat efter sagens anlaeg - uden betydning

(EF-traktaten, art. 169)

Sammendrag

1 Proceduren i henhold til traktatens artikel 169 er baseret paa en objektiv konstatering af, at en medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser efter traktaten eller efter bestemmelser i den afledte ret. Naar det er godtgjort, at der foreligger et traktatbrud, er det uden betydning, om dette beror paa hensigten hos den medlemsstat, som traktatbruddet kan tilregnes, paa dennes forsoemmelighed eller paa tekniske vanskeligheder, som medlemsstaten er stoedt paa ved gennemfoerelsen.

2 Saafremt den frist, som er fastsat for gennemfoerelse af et direktiv, viser sig at vaere for kort, er der kun én mulighed for den paagaeldende stat, som er forenelig med faellesskabsretten, nemlig inden for Faellesskabets rammer at tage initiativ til, at den kompetente faellesskabsinstitution eventuelt vedtager at forlaenge fristen.

3 En medlemsstat kan ikke paaberaabe sig bestemmelser, fremgangsmaader eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister, der foelger af et direktiv, ikke overholdes.

4 Domstolen kan ikke under en traktatbrudssag tage hensyn til foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet til opfyldelse af sine forpligtelser efter sagens anlaeg.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konkurrence - faellesskabsregler - medlemsstaternes forpligtelser - offentlige myndigheders fastsaettelse af tariffer for vejgodstransport - forenelighed - betingelser - begreberne intérêt général (almene hensyn) og intérêt public (almene hensyn)

[EF-traktaten, art. 3, litra g), art. 5, 85, 86 og 90]

2 Konkurrence - faellesskabsregler - medlemsstaternes forpligtelser - offentlige myndigheders fastsaettelse af tariffer for vejgodstransport - kollektive aftaler, som giver mulighed for at fravige de obligatoriske tariffer, og som kan goeres gaeldende mod erhvervsdrivende, der ikke har undertegnet dem - konkurrencebegraensning - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 85)

Sammendrag

1 Traktatens artikel 3, litra f) og g), artikel 5, 85, 86 og 90 er ikke til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter tariffer for vejgodstransport godkendes og saettes i kraft af det offentlige efter indstilling fra et centraludvalg, hvis flertal bestaar af repraesentanter for de beroerte erhvervsdrivende, og som udvider de obligatoriske tariffer, der gaelder for kontrakter om vejgodstransport, til at omfatte andre typer kontrakter vedroerende forskellige tjenesteydelser, navnlig kontrakter vedroerende udbud og kontrakter om befragtning, paa betingelse af, at tarifferne fastsaettes under overholdelse af kriterier vedroerende almene hensyn som fastsat ved loven, og at de offentlige myndigheder ikke overlader deres befoejelser til private erhvervsdrivende, naar de foer godkendelsen af indstillingerne tager hensyn til bemaerkninger fra andre offentlige og private organer, eller naar de fastsaetter tarifferne paa embeds vegne.

I denne forbindelse paahviler det medlemsstaterne at fastsaette de konkrete kriterier vedroerende almene hensyn, forstaaet som almenhedens interessers forrang for individuelle interesser, som giver bedst mulighed for at overholde faellesskabsrettens konkurrenceregler.

Det tilkommer de nationale retter inden for rammerne af deres kompetence at efterproeve, at tarifferne i praksis fastsaettes under overholdelse af kriterier vedroerende almene hensyn, som fastsat ved lov, og at de offentlige myndigheder ikke overlader deres befoejelser til private erhvervsdrivende.

2 Muligheden for, at der inden for rammerne af en national ordning med obligatoriske tariffer for vejgodstransport kan indgaas kollektive aftaler, som aabner mulighed for, at de obligatoriske tariffer i et vist omfang kan fraviges, har ikke til foelge, at konkurrencen begraenses i traktatens artikel 85's forstand, selv hvis saadanne aftaler i henhold til national ret kan goeres gaeldende mod erhvervsdrivende, som ikke har undertegnet dem.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - noedvendigheden af at sikre direktivers effektive virkning - de nationale retters pligt til at medvirke hertil

(EF-traktaten, art. 5, og art. 189, stk. 3)

2 Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar - ligebehandling - direktiv 76/207 - en arbejdsgivers beslutning om at naegte at give en anbefaling efter arbejdsforholdets ophoer - princip om effektiv domstolsproevelse heraf - raekkevidde

(Raadets direktiv 76/207, art. 6)

Sammendrag

1 Den pligt for medlemsstaterne, der foelger af et direktiv, til at virkeliggoere dets maal, og pligten i medfoer af traktatens artikel 5 til at traeffe alle almindelige eller saerlige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af denne pligt, paahviler alle myndighederne i medlemsstaterne, herunder ogsaa domstolene inden for deres kompetence. En national ret er ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, herunder bestemmelser i en lov, der saerligt er blevet udstedt med henblik paa at gennemfoere et direktiv, forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke nationale bestemmelser i lyset af direktivets ordlyd og formaal og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat i overensstemmelse med traktatens artikel 189, stk. 3.

2 Artikel 6 i direktiv 76/207 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar forpligter medlemsstaterne til i deres nationale retsordener at indfoere de noedvendige foranstaltninger til at sikre en beskyttelse i form af en domstolsproevelse for arbejdstagere, hvis arbejdsgiver efter arbejdsforholdets ophoer naegter at give en anbefaling, som reaktion paa et soegsmaal indbragt med det formaal at udvirke, at det i samme direktiv knaesatte princip om ligebehandling overholdes.

Det i artikel 6 knaesatte princip om en effektiv domstolsproevelse, hvilket princip ligger til grund for medlemsstaternes faelles forfatningstraditioner, og som endvidere har fundet udtryk i artikel 6 i den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, ville miste sin vaesentlige virkning, saafremt den herved tillagte beskyttelse ikke udstrakte sig til dispositioner, som en arbejdsgiver vil kunne vaere foranlediget til at traeffe som reaktion paa et soegsmaal indbragt af en arbejdstager med det formaal at udvirke, at princippet om ligebehandling overholdes. En frygt for saadanne dispositioner, der ikke ville kunne imoedegaas ved retslige skridt, ville kunne afholde arbejdstagere, der mener sig kraenket som foelge af en forskelsbehandling, fra at goere deres rettigheder gaeldende ved domstolene, hvorved virkeliggoerelsen af maalsaetningen med direktivet i alvorlig grad ville blive bragt i fare.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - faellesskabsregler - sagligt anvendelsesomraade - overenskomster - ikke omfattet

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 1, litra j)]

2 Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - ligebehandling - afskedigelsesvilkaar - tildeling af tillaegspensionspoint ved foertidig pensionering - fordel, som naegtes graensearbejdere - indirekte forskelsbehandling begrundet i nationalitet - ulovlig

(EF-traktaten, art. 48; Raadets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 1)

Sammendrag

1 Ordningerne for tillaegspension, som er vedtaget ved overenskomster indgaaet af de kompetente myndigheder med de faglige og tvaerfaglige organisationer, fagforeninger eller virksomheder, eller ved kollektive overenskomster indgaaet af arbejdsmarkedets parter og gjort tvungne ved en beslutning fra de offentlige myndigheder kan ikke anses for lovgivning i henhold til artikel 1, litra j), foerste afsnit, i forordning nr. 1408/71. Det foelger heraf, at disse ordninger - og et heraf omfattet system med tildeling af gratis point - ikke henhoerer under forordningens saglige anvendelsesomraade, hvorfor de ikke kan vurderes efter bestemmelserne i denne.

2 En medlemsstat kan ikke udelukke graensearbejdere fra retten til tillaegspensionspoint, indtil de naar den normale pensionsalder, naar deres beskaeftigelse er blevet afbrudt foertidigt. Et saadant pointsystem, som er en del af de fordele, som tilfalder arbejdstagere i den paagaeldende sektor, naar deres beskaeftigelse er blevet afbrudt foertidigt, udgoer et af de afskedigelsesvilkaar, som er opregnet i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1612/68, og som finder anvendelse paa dem. Ligebehandlingsprincippet i saavel traktatens artikel 48 som artikel 7 i forordning nr. 1612/68 forbyder saaledes ikke alene aabenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anvendelse af andre kriterier reelt foerer til samme resultat. Endvidere medfoerer en bopaelsbetingelse for tildelingen af gratis point, som lettere kan opfyldes af medlemsstatens arbejdstagere - hvoraf stoerstedelen er bosat i denne medlemsstat - end af arbejdstagere i andre medlemsstater, indirekte forskelsbehandling, naar den efter selve sin karakter er egnet til i hoejere grad at beroere vandrende end indenlandske arbejdstagere og dermed risikerer navnlig at stille de vandrende arbejdstagere ringere.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - fremgangsmaaden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 92/13 - bestemmelse med pligt for medlemsstaterne til at oprette klageinstanser - ingen gennemfoerelse - retsvirkninger - spoergsmaal, om de klageinstanser, der er kompetente paa omraadet for indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter, ogsaa kan traeffe afgoerelse paa omraadet for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - ingen noedvendig retsvirkning - de nationale domstoles pligt til at undersoege, om gaeldende national ret indeholder en klagemulighed

(Raadets direktiv 92/13)

Sammendrag

Hverken artikel 1, stk. 1, 2 og 3, eller artikel 2, stk. 1, samt stk. 7, 8 og 9, eller de oevrige bestemmelser i direktiv 92/13 - om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmaaden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - kan fortolkes saaledes, at de instanser, som af medlemsstaterne er oprettet til at behandle klagesager vedroerende fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter, ogsaa kan behandle klager vedroerende fremgangsmaaderne for indgaaelse af offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, hvis ikke det naevnte direktiv er gennemfoert inden for den fastsatte frist. Imidlertid foelger det af kravet om, at national ret skal fortolkes i overensstemmelse med direktiv 92/13, og af kravet om en effektiv beskyttelse af borgernes rettigheder, at den nationale domstol skal bedoemme, om de relevante regler i national ret giver mulighed for at indroemme borgerne en klageadgang i sager vedroerende indgaaelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation. Den nationale domstol har navnlig pligt til at bedoemme, om den naevnte klageadgang kan udoeves for de samme instanser som dem, der er oprettet for sager vedroerende indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter.

Saafremt de nationale regler ikke kan fortolkes som vaerende i overensstemmelse med direktiv 92/13, kan de beroerte retssubjekter ifoelge de relevante procedurer i national ret rejse krav om erstatning for skade, der er lidt som foelge af den manglende gennemfoerelse af direktivet inden for den fastsatte frist.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - tilnaermelse af lovgivningerne - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987 - garanti mod loentab i referenceperioden - tilgodehavender for tiden forud for referenceperioden - loenbeloeb, arbejdsgiveren har betalt i referenceperioden, henfoeres foerst og fremmest til tilgodehavender for forudgaaende tidsrum

(Raadets direktiv 80/987, art. 4, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 4, stk. 2, i direktiv 80/987 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes saaledes, at loenbeloeb, som arbejdsgiveren har betalt i den i bestemmelsen omhandlede referenceperiode, i tilfaelde hvor arbejdstageren har tilgodehavender over for arbejdsgiveren saavel for beskaeftigelsesperioder forud for referenceperioden som for selve referenceperioden, foerst og fremmest skal henfoeres til tilgodehavender for forudgaaende tidsrum.

Det ville vaere i strid med direktivets sociale formaal, som er at sikre en minimumsbeskyttelse for alle arbejdstagere, at fortolke dets artikel 4, stk. 2, saaledes, at en arbejdstager ikke skulle vaere daekket af garantien mod loentab, han rent faktisk har vaeret udsat for i referenceperioden.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - laeger - direktiv 93/16 - saerlig uddannelse til alment praktiserende laege - adgangsbetingelser - forudgaaende erhvervelse af eksamensbeviset i henhold til direktivets artikel 3 - ingen betingelse

(Raadets direktiv 93/16, art. 3 og 31)

Sammendrag

Artikel 31 i direktiv 93/16 om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser goer ikke adgangen til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege betinget af, at der er erhvervet et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til direktivets artikel 3.

Det er hverken noget krav efter ordlyden af artikel 31 i direktiv 93/16 eller direktivets opbygning eller karakteren af de opgaver, som den paagaeldende skal udfoere under den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, at denne er i besiddelse af et basisbevis i henhold til direktivets artikel 3 for at kunne faa adgang til den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege.

Det tilkommer medlemsstaterne at afgoere, om og i hvilket omfang deltagelsen for en person, som er under uddannelse til alment praktiserende laege, i de faglige arbejds- og ansvarsopgaver, der paahviler de personer, som han arbejder sammen med under sin uddannelse, forudsaetter, at han er i besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis i henhold til naevnte direktivs artikel 3.