Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Tilnaermelse af lovgivningerne ° forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted ° direktiv 85/577 ° artikel 1, stk. 1, samt artikel 2 og 5 ° fastlaeggelse af, hvem der er parter i aftalen, samt af, hvornaar der senest skal gives meddelelse om tilbagetraeden ° ubetinget og praecis karakter

(Direktiv 85/577, art. 1, stk. 1, samt art. 2 og 5)

2. Institutionernes retsakter ° direktiver ° direkte virkning ° graenser ° spoergsmaal om mulighed for at paaberaabe sig et direktiv i retssager med private modparter ° paaberaabelse af direktivet ikke muligt

(EOEF-traktaten, art. 189)

3. Tilnaermelse af lovgivningerne ° forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted ° direktiv 85/577 ° spoergsmaal om muligheden for, i fravaer af overgangsforanstaltninger, at paaberaabe sig tilbagetraedelsesretten over for private ° en saadan paaberaabelse ikke mulig

(EOEF-traktaten, art. 189, stk. 3; direktiv 85/577, art. 1, stk. 1, samt art. 2 og 5)

4. Institutionernes retsakter ° direktiver ° medlemsstaternes gennemfoerelse ° noedvendigheden af at sikre direktivers effektive virkning ° de nationale retters forpligtelse

(EOEF-traktaten, art. 189, stk. 3)

5. Faellesskabsret ° rettigheder tillagt private ° en medlemsstats tilsidesaettelse af pligten til at gennemfoere et direktiv ° pligt til at yde erstatning for det tab, der er tilfoejet private ° betingelser ° erstatningskravets gennemfoerelse ° anvendelse af national ret

(EOEF-traktaten, art. 189, stk. 3)

Sammendrag

1. Bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, samt artikel 2 og 5 i direktiv 85/577 ° om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted ° er ubetinget og tilstraekkeligt praecise bestemmelser, naar det skal fastlaegges, hvem der er parter i aftalen, samt hvornaar der senest skal gives meddelelse om tilbagetraeden. Direktivets artikel 4 og 5 giver vel medlemsstaterne en vis skoensmargen for saa vidt angaar beskyttelsen af forbrugeren i tilfaelde, hvor den erhvervsdrivende ikke giver oplysning om tilbagetraedelsesretten, og for saa vidt angaar fastsaettelse af den frist og de former, der gaelder for tilbagetraedelsen, men dette skoen udelukker ikke, at det kan afgoeres, hvilke rettigheder der mindst skal indfoeres til fordel for forbrugerne.

2. Adgangen til at stoette ret paa direktiver i forhold til statslige myndigheder hviler paa den bindende karakter, som et direktiv har efter traktatens artikel 189, og som kun bestaar i forhold til enhver medlemsstat, som det rettes til, og skal hindre, at en medlemsstat kan forbedre sin retsstilling ved ikke at efterkomme faellesskabsretten. Det ville nemlig vaere uantageligt, at den medlemsstat, som Faellesskabets lovgivende myndighed paalaegger at vedtage visse bestemmelser, der dels skal regulere forholdet mellem den, eller dens myndigheder, og private borgere, dels skal give disse adgang til at paaberaabe sig visse rettigheder, kunne goere gaeldende, at den ikke har opfyldt sine forpligtelser, hvorved den saaledes kunne beroeve privatpersoner denne adgang.

En udvidelse af dette princip, saaledes at det ogsaa kommer til at omfatte retsforhold mellem private, ville vaere ensbetydende med, at der tillaegges Faellesskabet befoejelser til at udstede regler, der direkte skaber forpligtelser for private, selv om en kompetence hertil kun tilkommer Faellesskabet med dets kompetence til at udstede forordninger.

Heraf foelger, at en privat borger ikke, naar der ikke er blevet truffet gennemfoerelsesforanstaltninger inden for de fastsatte frister, kan paaberaabe sig et direktiv for at goere en ret gaeldende over for en anden privat borger og paaberaabe sig denne ret under en sag for en national domstol.

3. Forbrugerne kan ikke, naar der ikke inden for de fastsatte frister er truffet foranstaltninger til at gennemfoere direktiv 85/577 ° om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgaaet uden for fast forretningssted ° paaberaabe sig selve direktivet til stoette for en ret til tilbagetraeden over for de erhvervsdrivende, som de har afsluttet aftale med uden for et fast forretningssted, og paaberaabe sig denne ret under en sag for en national domstol.

4. Den pligt for medlemsstaterne, der foelger af et direktiv, til at virkeliggoere dets maal, og pligten i medfoer af traktatens artikel 5 til at traeffe alle almindelige eller saerlige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af denne pligt, paahviler alle myndigheder i medlemsstaterne, herunder ogsaa domstolene inden for deres kompetence. Heraf foelger, at den nationale domstol ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er aeldre eller yngre end direktivet, er forpligtet til, i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formaal samt at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat, og saaledes handle i overensstemmelse med traktatens artikel 189, stk. 3.

5. Saafremt en medlemsstat tilsidesaetter sin pligt i medfoer af traktatens artikel 189, stk. 3, til at gennemfoere et direktiv, og saafremt det med direktivet tilsigtede maal ikke kan naas gennem en fortolkning, er medlemsstaterne faellesskabsretligt forpligtet til at erstatte tab, der er forvoldt private som foelge af undladelsen af at gennemfoere direktivet, naar tre betingelser er opfyldt. For det foerste skal de med direktivet tilsigtede maal indebaere, at private tillaegges rettigheder, for det andet skal indholdet af disse rettigheder kunne fastslaas paa grundlag af selve direktivets bestemmelser, og for det tredje skal der vaere aarsagsforbindelse mellem statens tilsidesaettelse af sin forpligtelse og de skadelidtes tab. I saa fald paahviler det den nationale ret at paase, at der efter nationale erstatningsregler ydes de skadelidte personer erstatning for det tab, de har lidt.