Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje - foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse - begæring om, at nogle dokumenter udgår af sagens akter, fremsat af en part, der har erkendt disse dokumenters betydning for sagens afgørelse - kan ikke tages til følge

2. Tjenestemænd - søgsmål - tvister mellem Den Europæiske Investeringsbank og dens ansatte - søgsmålsfrister - krav om en rimelig frist - fristens begyndelsestidspunkt

(Art. 236 EF; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91; Den Europæiske Investeringsbanks personalevedtægt)

3. Tjenestemænd - søgsmål - søgsmål til prøvelse af en generel retsakt - Den Europæiske Investeringsbanks beslutning om at afskaffe ordningen med særlige omregningskurser - afvisning

(Art. 236 EF)

4. Tjenestemænd - løn - Den Europæiske Investeringsbank - almindeligt princip fælles for medlemsstaternes retsordener, som forbyder Banken ensidigt at inddrage en finansiel fordel, som frit og kontinuerligt blev givet dens ansatte - forpligtelse til at høre personalerepræsentationen - rækkevidde

(Den Europæiske Investeringsbanks personalevedtægt, art. 24, stk. 1, og art. 44)

Sammendrag

1. Under en sag for Fællesskabets retsinstanser må en part, som ved at citere eller henvise til bestemte dokumenter i sine skriftlige indlæg anerkender deres betydning for sagens afgørelse, anses for stiltiende at have givet afkald på at begære, at disse dokumenter udgår af sagens akter.

( jf. præmis 34 )

2. En forligelse af på den ene side retten til en effektiv retsbeskyttelse, som er blandt fællesskabsrettens almindelige principper, og som kræver, at borgerne skal have en tilstrækkelig frist til at vurdere lovligheden af den retsakt, der indeholder et klagepunkt mod dem, og i givet fald til at udfærdige en stævning, og på den anden side kravet om retssikkerhed, som tilsiger, at retsakter udstedt af EF-instanserne efter udløbet af en vis frist bliver endelige, kræver, at tvister mellem Den Europæiske Investeringsbank og dens ansatte indbringes for Fællesskabets retsinstanser inden for en rimelig frist.

Ved vurderingen af, om en sag er anlagt inden for en rimelig frist, må bestemmelserne om søgsmålsfrister i vedtægtens artikel 90 og 91 tages i betragtning. Det må fastslås, at skønt Bankens ansatte er omfattet af en særlig ordning fastsat af denne, er tvister mellem Den Europæiske Investeringsbank og dens ansatte efter deres art beslægtet med tvister mellem fællesskabsinstitutionerne og deres tjenestemænd eller øvrige ansatte, som er omfattet af vedtægtens artikel 90 og 91.

Med hensyn til spørgsmålet om, hvornår søgsmålsfristen begynder at løbe, fører selve den omstændighed, at artikel 41, stk. 2, i Bankens vedtægt indeholder bestemmelser om en fakultativ forligsprocedure, nødvendigvis til den konklusion, at såfremt en ansat i Banken anmoder om, at der indledes en sådan procedure, begynder fristen for at anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser først at løbe fra det tidspunkt, da forligsproceduren er afsluttet, dog på betingelse af, at den ansatte har fremsat en anmodning om forligsmægling inden for en rimelig frist efter at have fået meddelelse om den for ham negative akt, og at forligsproceduren selv har været af rimelig varighed. Enhver anden fortolkning ville føre til en situation, hvor den ansatte i Banken ville være tvunget til at anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser på et tidspunkt, hvor han stadig aktivt forsøgte at opnå en mindelig ordning af sagen.

( jf. præmis 52, 53, 54 og 56 )

3. En retsakts generelle rækkevidde anfægtes ikke af, at det er muligt med større eller mindre bestemthed at angive antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, på hvem den finder anvendelse på et givet tidspunkt, såfremt den anvendes på grundlag af objektive faktiske og retlige kriterier, der er fastlagt i den pågældende retsakt i forbindelse med dens formål.

Selv om Den Europæiske Investeringsbanks ansatte således er en begrænset personkreds, kan denne omstændighed ikke give grundlag for at anse Bankens direktions beslutning om at afskaffe ordningen med særlige omregningskurser for en samling individuelle beslutninger, da denne beslutning har til formål at skabe retsvirkninger for en personkreds, nemlig disse ansatte, for hvilke den gælder generelt og abstrakt. Det følger heraf, at denne beslutning ikke kan være genstand for et direkte søgsmål anlagt af disse ansatte.

( jf. præmis 61 og 62 )

4. Det følger af artikel 24, stk. 1, i Den Europæiske Investeringsbanks vedtægt og af artikel 24 i aftalen om personalets repræsentation i Banken, at personalets repræsentation skal høres om ethvert forslag, som administrationen agter at forelægge direktionen om bl.a. »løn«.

På denne baggrund er aftalens artikel 24 blot udtryk for et almindeligt arbejdsretligt princip, som er fælles for Fællesskabernes retsordener, og som ifølge Bankens vedtægts artikel 44 gælder for aftaler indgået mellem Banken og dens ansatte, og hvorefter en arbejdsgiver først ensidigt kan inddrage en økonomisk fordel, som han frit har givet sine ansatte kontinuerligt, efter høring af disse eller deres repræsentanter.

Selv hvis det derfor antages, at den fordel, som Bankens ansatte havde af ordningen med de særlige omregningskurser, ikke udgjorde en del af lønnen som omhandlet i bilag I til aftalen, som dennes artikel 24 henviser til, står det dog fast, at Banken i henhold til det nævnte almindelige arbejdsretlige princip var forpligtet til at høre personalets repræsentanter, før den traf beslutningen om at inddrage den pågældende fordel, fordi Banken ved at afskaffe denne ordning ensidigt inddrog en finansiel fordel, som den frit og kontinuerligt havde givet sine ansatte.

Den høring af personalets repræsentanter, som Banken i henhold til det nævnte almindelige arbejdsretlige princip, der er fælles for medlemsstaterne, er forpligtet til at afholde, indebærer imidlertid på ingen måde, at disse repræsentanter har ret til medbestemmelse med hensyn til en eventuel ophævelse af en finansiel fordel som den, der ligger i ordningen med særlige omregningskurser. Retten til at blive hørt lader nemlig arbejdsgiverens beslutningsprærogativer uberørte. Høringen skal dog være egnet til at kunne udøve indflydelse på den vedtagne retsakts indhold, hvilket indebærer, at den skal indledes »rettidigt« og efter princippet om »redelighed«.

( jf. præmis 82, 84, 85, 86, 89 og 90 )