2) Som følge heraf har Kommissionen i henhold til artikel 226 
EF, nu artikel 258 TEUF, tilstillet Nederlandene en åbnings ­
skrivelse og en begrundet udtalelse. Heri har Kommissionen 
anført, at de for den sociale sikring gældende bestemmelser i Nederlandene, efter Kommissionens opfattelse, også skal finde anvendelse på alle medarbejdere på nederlandske bore ­
platforme, der er statsborgere i en anden EU-medlemsstat. De nederlandske myndigheders vægring ved at tilkende disse 
personer deres sociale sikringsydelser er uforenelig med 
afsnit II i forordning (EØF) nr. 1408/71, navnlig med artikel 13, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 1, heri, samt med artikel 39 — 42 EF (nu artikel 45-48 TEUF).  
3) Endnu har Nederlandene ikke truffet alle foranstaltninger 
med henblik på at bringe de nationale bestemmelser, hvor ­
efter bestemte sociale sikringsydelser ikke udbetales til stats ­
borgere fra andre EU-medlemsstater, som er beskæftiget på boreplatforme i Nederlandene, til ophør.  
4) På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at Neder ­
landene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 
13, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) 
nr. 1408/71 samt i henhold til artikel 45-48 TEUF, idet den har vægret at udbetale bestemte sociale sikringsydelser til statsborgere fra andre EU-medlemsstater, som er beskæftiget på boreplatforme i Nederlandene.
 
( 1 ) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse 
af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og selvstændige 
erhvervsdrivende samt deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).
 
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van 
Beroep te Brussel (Belgien) den 29. marts 2010 — Express Line NV mod Belgisch Instituut voor Postdiensten en 
Telecommunicatie 
(Sag C-148/10)  
(2010/C 161/29)  
Processprog: nederlandsk  
Den forelæggende ret  
Hof van Beroep te Brussel  Parter i hovedsagen 
Sagsøger:  Express Line NV  
Sagsøgt: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommuni ­
catie 
Præjudicielle spørgsmål  
1) Skal direktiv 97/67/EF af 14. december 1997 om fælles 
regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for post ­
tjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (
 1 ), som 
ændret ved direktiv 2002/39/EF (  2 ), og i særdeleshed, men 
dog uden at være begrænset hertil, direktivets artikel 19, 
også under hensyn til de ændringer, der gennemførtes ved direktiv 2008/6/EF (
 3 ), der senest den 31. december 2010 
skal være implementeret i national ret, forstås og fortolkes således, at medlemsstaterne ikke må pålægge udbydere af ikke-universelle posttjenester en obligatorisk ekstern klage ­
ordning, fordi:  
i) direktivet udgør en fuldstændig harmonisering af de 
anvendelige klageprocedurer til beskyttelse af brugere af posttjenester, eller  
ii) denne forpligtelse i henhold til direktiv 2002/39/EF kun 
pålægges leverandøren af universelle tjenester og efter direktiv 2008/6/EF alle udbydere af universelle tjenester, mens medlemsstaterne i henhold til ordlyden af artikel 19, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2008/6/EF skal tilskynde til etablering af uafhængige ordninger for udenretlig bilæggelse af tvister mellem udbydere af andre end universelle posttjenester og slutbrugerne, men ikke gøre dette obligatorisk.
 
2) Såfremt det første spørgsmål besvares således, at postdirek ­
tivet som sådant ikke er til hinder for, at medlemsstaterne pålægger udbydere af ikke-universelle posttjenester en ekstern klageordning som fastsat for udbydere af universelle posttjenester i artikel 19, stk. 2, første afsnit, skal princip ­
perne om fri udveksling af tjenesteydelser (artikel 49 ff. TEF, 
nu artikel 56 ff. TEUF) da fortolkes således, at begræns ­
ninger for den fri udveksling af tjenesteydelser, som en 
medlemsstat har indført af generelle forbrugerbeskyttelses ­
hensyn, og hvorved udbydere af ikke-universelle posttjene ­
ster inddrages under en obligatorisk ekstern klageordning som fastsat for udbydere af universelle posttjenester i artikel 19, stk. 2, første afsnit, kan forenes med TEUF, selv om der ved anvendelsen af den pågældende klageord ­
ning ikke sondres efter, om klagen hidrører fra forbrugereDA C 161/20 Den Europæiske Unions Tidende 19.6.2010
eller andre slutbrugere, og brugerne af disse tjenester (in 
casu ekspres- og kurertjenester) alt overvejende er profes ­
sionelle brugere?  
( 1 ) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15.12.1997 om 
fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for post ­
tjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (EFT L 15, s. 14).  
( 2 ) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10.6.2002 
om ændring af direktiv 97/67/EF for så vidt angår yderligere 
åbning af Fællesskabets marked for posttjenester (EFT L 176, s. 21).  
( 3 ) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20.2.2008 om 
ændring af direktiv 97/67/EF med henblik på fuld realisering af det 
indre marked for posttjenester i Fællesskabet (EUT L 52, s. 3).  
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal 
de première instance de Bruxelles (Belgien) den 29. marts 2010 — Bureau d’intervention et de restitution belge 
(BIRB) mod Beneo Orafti SA 
(Sag C-150/10)  
(2010/C 161/30)  
Processprog: fransk  
Den forelæggende ret  
Tribunal de première instance de Bruxelles  
Parter i hovedsagen 
Sagsøger: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)  
Sagsøgt: Beneo Orafti SA 
Præjudicielle spørgsmål  
1) Er de overgangskvoter, som tildeles en virksomhed, der 
fremstiller sukker, i henhold til artikel 9 i Kommissionens 
forordning nr. 493/2006 (
 1 ) undtaget fra den midlertidige 
omstruktureringsordning, som er indført ved Rådets forord ­
ning nr. 320/2006 (  2 ) og Kommissionens forordning 
nr. 968/2006 (  3 ), der fastsætter gennemførelsesbestemmelser 
herfor, når der henses til at:  
a) disse kvoter underkastes den midlertidige omstrukture ­
ringsafgift  
b) der ikke ydes omstruktureringsstøtte for kvoterne og  c) kvoterne ikke er kvoter i den forstand, hvori udtrykket 
er anvendt i Rådets forordning nr. 320/2006, og som defineret i forordningens artikel 2, nr. 6?  
2) Selv om det foregående spørgsmål besvares benægtende, 
spørges, om overgangskvoterne er selvstændige kvoter, der 
er uafhængige af de almindelige basiskvoter, når der henses 
til at:  
a) overgangskvoterne tildeles i medfør af artikel 9 i 
Kommissionens forordning nr. 493/2006, og ikke i henhold til artikel 7 i Rådets forordning nr. 318/2006 (
 4 ) 
b) kriterierne for tildeling af overgangskvoter adskiller sig 
fra de kriterier, der gælder for tildeling af de almindelige basiskvoter, og  
c) overgangkvoterne er midlertidige foranstaltninger, der 
har til formål at lette overgangen fra den gamle markedsordning for sukker til den nye markedsordning for sukker inden for Fællesskabet, og derfor i princippet alene finder anvendelse i forbindelse med produktions ­
året 2006-2007?  
3) Såfremt et (eller begge) af de foregående spørgsmål besvares 
bekræftende, spørges, om en virksomhed, som fremstiller sukker, og som har ansøgt om omstruktureringsstøtte for produktionsåret 2006-2007 i henhold til artikel 3 i Rådets forordning nr. 320/2006, har ret til at få tildelt en over ­
gangskvote for produktionsåret 2006-2007 i medfør af artikel 9 i forordning nr. 493/2006?  
4) Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, 
spørges, om den sanktion, der skal finde anvendelse, kan bestå i inddrivelse af den del af omstruktureringsstøtten, der er tildelt, og tilbageførelse af overgangskvoten? Hvorledes fastsættes det tilbagebetalingspligtige beløb i henhold til artikel 26, stk. 1, og den sanktion, som er omhandlet i artikel 27 i Kommissionens forordning nr. 968/2006, i de situationer, hvor en virksomhed, der fremstiller sukker, har modtaget omstruktureringsstøtte (for produktionsåret 2006- 2007) og har anvendt sin overgangskvote (for hvilken der ikke er tildelt nogen omstruktureringsstøtte)? Skal der ved fastsættelsen af beløbet og sanktionen tages hensyn til følgende elementer:  
a) de omkostninger, som den pågældende virksomhed, der 
fremstiller sukker, har afholdt i forbindelse med nedlæg ­
gelsen af sine produktionsfaciliteter?
 
b) de tab, som den pågældende virksomhed, der fremstiller 
sukker, har lidt som følge af, at virksomheden har givet afkald på sin almindelige basiskvote?DA 19.6.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 161/21