ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 337/31

Sag anlagt den 29. juli 2015 — European Dynamics Luxembourg m.fl. mod Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

(Sag T-440/15)

(2015/C 337/32)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg (Luxembourg, Luxembourg), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) og European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne I. Ampazis og M. Sfiri)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

Sagsøgernes påstande

— Ansøgning nr. SC002 om tjenesteydelser (Request Form for Services) fra Det Europæiske Lægemiddelagentur i sammenhæng med rammeaftale EMA/2012/10/ICT, der blev meddelt sagsøgerne den 22. maj 2015 ved e-mail fra direktøren for det centrale forsyningskontor, annulleres.

— Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ifølge sagsøgerne skal den anfægtede ansøgning om tjenesteydelser (Request Form for Services) annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som EMA foretog en ændring af de tildelingskriterier, der var fastsat i de tekniske specifikationer, og herved indførte nye kriterier på stadiet for afsendelsen af ansøgningen om tjenesteydelser udført af forretningsanalytikere (Business Analysts).
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen undlod at tage hensyn til medlemsstaternes prærogativer inden for: — Fastsættelsen af ikke-økonomiske aktiviteter. — Fastsættelsen af direkte beskatning. — Forpligtelsen til at sikre den korrekte virkning af tjenester af almen interesse, som er nødvendig for social og økonomisk samhørighed. — Skønsmæssig opbygning af tjenester af almen interesse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 337/25

Sag anlagt den 25. juli 2015 — Fulmen mod Rådet

(Sag T-405/15)

(2015/C 337/25)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Fulmen (Teheran, Iran) (ved advokaterne A. Bahrami og N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.

— Rådet tilpligtes at betale 1 1 0 09 560 EUR i erstatning for økonomisk skade og 1 00 000 EUR for ikke-økonomisk skade.

— Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende vedrørende en af Rådet begået grov og kvalificeret tilsidesættelse, der går så vidt som magtfordrejning.

Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådet ikke havde det mindste bevis mod sagsøgeren med henblik på at understøtte begrundelsen for opførelsen af sagsøgerens navn på listen over de personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger over for Iran, og at Rådet havde anvendt de omtvistede foranstaltninger med det formål at ramme Irans industrielle kapacitet og økonomiske udvikling.
—

Angående afgørelsen om afslag på sagsøgerens status som international organisation i finansforordningens forstand. 3. Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (1) og den delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (2) samt et åbenbart fejlagtigt skøn, idet Kommissionen har besluttet, at sagsøgeren ikke længere opfylder kriterierne for at være en international organisation i de førnævnte forordningers forstand. 4. Fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten. 5. Femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, i det omfang Kommissionen ikke har forklaret, hvorfor den er af den opfattelse, at sagsøgeren ikke længere opfylder kriterierne for at kunne defineres som en international organisation, og heller ikke har forklaret den væsentlige ændring i dens fortolkning og anvendelse af finansforordningen i forhold til en faktisk og retlig situation (sagsøgerens situation), der ikke har ændret sig. 6. Sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af den berettigede forventning, idet udelukkelsen af sagsøgeren fra at have status som international organisation er sket pludseligt og uden en overgangsperiode.
—

Rådet tilpligtes at overføre et beløb på 2 2 27 000 EUR i erstatning for økonomisk skade og et beløb på 6 00 000 EUR for ikke-økonomisk skade.
2.

Andet anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF som følge af en fejlagtig antagelse om, at der forelå et markedssvigt Det gøres herved gældende, at Kommissionen med urette fastslog, at der som følge af den formodede manglende mulighed for at finansiere atomkraftværket på finansmarkederne forelå et markedssvigt, hvorved den endvidere ikke tog hensyn til den omstændighed, at andre atomkraftværker, herunder dem, der anvender samme teknologi, klarer sig uden tilsvarende statsstøtte. Kommissionen har efter sagsøgerens opfattelse endvidere begået en fejl ved at fastslå, at en politisk afgørelse kan udgøre et markedssvigt.
—

EU, repræsenteret ved Kommissionen, tilpligtes at erstatte ethvert tab, som EEB har lidt, herunder renter, som følge af, at EEB ikke rettidigt fik aktindsigt i de dokumenter, der var anmodet om aktindsigt i, som Kommissionen undlod at udlevere inden for tidsfristerne i artikel 7, stk. 1 og 3, og artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001, med et beløb fastsat af Retten, dog ikke lavere end 1 EUR.
—

Det Europæiske Jernbaneagenturs afgørelse, som blev meddelt sagsøgerne ved skrivelse fra direktøren for enheden for ressourcer og assistance af 8. maj 2015, hvorved ERA placerede sagsøgerne som den anden tilbudsgiver i rækkefølgen for en af de tre forskellige dele, og navnlig for del nr. 1 »Assistance, støtte og udvikling af informationssystemet vedrørende ressourcer og langsigtede mål« inden for rammerne af den åbne udbudsprocedure nr. 2015/S 019 029728, med titlen »ERA/2015/01/OP ESPEISD 5« — »Levering af eksterne tjenesteydelser til Det Europæiske Jernbaneagenturs informationssystem«, annulleres.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 328/26

Sag anlagt den 31. juli 2015 — European Dynamics Luxembourg m.fl. mod Det Europæiske Lægemiddelagentur

(Sag T-441/15)

(2015/C 328/24)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luxembourg) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) og European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne I. Abazis og M. Sfyri)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur

Sagsøgernes påstande

— Det Europæiske Lægemiddelagenturs (EMA) afgørelse, der blev meddelt ved e-mail af 4. juni 2015 fra direktøren for it-ressourcer, hvorved EMA afviste to af de ansøgninger, som sagsøgerne havde fremsat til anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services) som led i rammeaftalen EMA/2012/10/TIC, annulleres

— EMA tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt ved at have mistet muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager) i medfør af anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services), hvilket ex aequo et bono vurderes til otte tusinde euro (8 000,00 EUR), tillagt renter at regne fra afsigelsen af dommen, eller til et andet af Retten fastsat beløb

— Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det er sagsøgernes opfattelse, at den anfægtede afgørelse skal annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, idet den er i strid med proportionalitetsprincippet, som gælder for offentlige kontrakter. Særligt har den anfægtede afgørelse afvist sagsøgernes ansøgninger som følge af, at der ikke forelå en attest for PRINCE2-metodologien, som er et kriterium, der hverken er adækvat eller nødvendigt, og som dermed er i strid med proportionalitetsprincippet inden for offentlige kontrakter.

EMA har dermed begået en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemt retsregel (finansforordningens artikel 102, stk. 1), der er indført for at give enkeltpersoner rettigheder, som har forårsaget sagsøgerne et tab, eftersom de mistede muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager), således at betingelserne for erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt, er opfyldt.
8.

Med det ottende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig, for så vidt som det i strid med artikel 5 TEU og det deri fastsatte proportionalitetsprincip bestemmes, at hele Provinsen Lecce udgør en »inficeret zone« og et område ca. 10 km nord for nævnte provins udgør en »stødpudezone«. Den anfægtede foranstaltning er endvidere i strid med væsentlige formforskrifter for afgørelsen som følge af manglende undersøgelse og begrundelse og er også behæftet med fejlagtige og ubegrundede antagelser.
3.

Sagsøgeren skal ikke tilbagebetale noget beløb Sagsøgeren gør i den forbindelse gældende, at sagsøgte ikke har foretaget en selvstændig undersøgelse af pålæggelsen af de omhandlede infrastrukturomkostninger. Kommissionens tilskrivning af disse omkostninger til aftalen indgået af sagsøgeren i 2006 er ulovlig, eftersom den der i strid med Kommissionens tidligere afgørelsespraksis, og idet Kommissionen ikke tog hensyn til sagens faktiske omstændigheder, der er offentligt tilgængelige. I denne forbindelse gøres det subsidiært gældende, at de omhandlede omkostninger burde have været meget lavere.
1.

Første anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — fejlagtig markedsdefinition og fejlagtig antagelse om, at der forelå markedssvigt Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette godkendte den påtænkte støtte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den fejlagtigt lagde til grund, at der forelå et selvstændigt marked for kerneenergi, og –lige så fejlagtigt — antog, at der forelå et markedssvigt på dette marked.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 337/24

Sag anlagt den 13. juli 2015 — EDF Luminus mod Parlamentet

(Sag T-384/15)

(2015/C 337/24)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: EDF Luminus (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Verhoeven og O. Vanden Berghe)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

— Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

— Europa-Parlamentet tilpligtes at betale:

— EDF Luminus 4 39 672,95 EUR

— EDF Luminus de i kontrakten fastsatte renter regnet fra fakturaernes forfaldsdato

— Sagsomkostningerne og udgifter til proceduren.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et eneste anbringende vedrørende tilsidesættelse af gældende lovbestemmelser og aftalevilkår samt af lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, for så vidt som Parlamentet nægter at refundere de afgifter vedrørende elektricitet, som sagsøgeren har betalt til hovedstadsregionen Bruxelles. Sagsøgeren gør gældende, at de omtvistede afgifter skal overvæltes til Parlamentet, eftersom de er opstået som følge af levering af elektricitet til Parlamentet.
8.

Ottende anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af sagsøgernes processuelle rettigheder, idet det er fastslået, at salget ikke udgør ny statsstøtte Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgernes processuelle rettigheder eller væsentlige formforskrifter, idet den til trods for sagsøgerens formelle klage har fastslået, at salget til erhververen af de formueværdier, der er solgt ved udbudsproceduren, ikke skal kvalificeres som statsstøtte. Kommissionen har med denne afgørelse indirekte afvist at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Idet Kommissionen med urette har undladt at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, har den tilsidesat sagsøgerens ret til at fremsætte bemærkninger.
1.

Første anbringende vedrører en retlig fejl, idet Personaleretten fandt, at artikel 45 i Vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union ikke gjorde det muligt at tage hensyn til anciennitet, der er erhvervet som midlertidigt ansat, med henblik på opførelse på listen over forfremmelsesværdige tjenestemænd.
—

Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano IGP tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt af sagsøgeren i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret, hvis førstnævnte intervenerer i denne sag.
—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2015) 4076 final af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres delvist, for så vidt som den udelukker udgifter afholdt af Den Franske Republik i forbindelse med støtten Kompensation for naturlige ulemper og i forbindelse med præmien for miljøvenlige græsningsarealer i henhold til akse 2 i landdistriktsudviklingsprogrammet for Frankrig for regnskabsårene 2011, 2012 og 2013 for beløbet for den støtte, der blev udbetalt for anmodninger indgivet under produktionsårene 2011, 2012 og 2013.
2.

Andet anbringende om urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder eller beviser, idet Retten for EU-Personalesager fastslog, at det tredje selskab, hvis konsulent var involveret i bedømmelsen af tjenestemanden, ikke havde set, at hans stilling i Rådet var konsolideret.
3.

Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003. — Sagsøgerne har i denne forbindelse gjort gældende, at den værdi, som Kommissionen tog hensyn til ved beregningen af det bødeloft på 10 %, der er fastsat i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, er åbenbart fejlagtig, for så vidt som den — omfatter CCPL-koncernens samlede omsætning, selv om Kommissionen godtgjorde, at der forelå det såkaldte parental liability for koncernens moderselskab, — omfatter omsætningen for enheder, der ikke længere udgjorde en del af CCPL-koncernen på tidspunktet for afgørelsen, — ikke tager hensyn til visse specifikke forhold ved CCPL-koncernens omsætning.
4.

Fjerde anbringende: Sagsøgerne har nedlagt påstand om, at Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 31 i forordning nr. 1/2003 gør brug af sin fulde prøvelsesret og, også i tilfælde af, at de ovennævnte anbringender forkastes, erstatter Kommissionens vurdering med sin egen og under alle omstændigheder nedsætter de samlede bøder, der blev pålagt ved afgørelsen.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået i forbindelse med sagen for Retten, og den (mulige) intervenient tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået i forbindelse med den administrative sag for appelkammeret.
1.

Den pålagte faste korrektion med et nettobeløb på 609 337,80 EUR og den anvendte beregningsmetode er i strid med artikel 31, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, de retningslinjer, der er indeholdt i Kommissionens dokument VI/5330/97 af 23. december 1997 (Retningslinjer for beregning af de finansielle følger ved udarbejdelsen af beslutningen om regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen) og dokument AGRI 64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State), idet der ikke kan anvendes et fast skøn, eftersom Kongeriget Spanien har givet en punktuel vurdering de reelle risici for fonden. Kommissionens anvendelse er foruden at være urigtig ligeledes uforholdsmæssig og ubegrundet.
—

Om bedømmelsessystemet 1. Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 43 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), reglerne om fordeling af bevisbyrden, forbuddet mod at træffe afgørelse ultra petita og appellantens ret til forsvar. 2. Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af grænserne for domstolskontrollen. Appellanten har gjort gældende, at Personaleretten i den appellerede dom flere gange overskrider grænserne for dens kontrol og synes at ville pålægge appellanten at vedtage et bestemt bedømmelsessystem. 3. Tredje anbringende vedrører en retlig fejl hvad angår et ikke talmæssigt opgjort bedømmelsessystems manglende objektivitet og en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43. 4. Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, for så vidt som Personaleretten, da den delvist annullerede den anfægtede afgørelse, gjorde det umuligt at opfylde den appellerede dom uden at afstedkomme andre ulovligheder. Appellanten har gjort gældende, at såfremt artikel 4 i den anfægtede afgørelse er ulovlig, bør der med henblik på opfyldelse af den appellerede dom foretages en ny sammenlignende analyse af appellantens fortjenester og af de øvrige tjenestemænds, der kan forfremmes, i samme lønklasse, på grundlag af bedømmelsesrapporter, der ifølge det af Personaleretten fastslåede ikke gør det muligt, at denne analyse sker på et objektivt og sammenligneligt grundlag.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, og følgelig imødekommes begæringen om »restitutio in integrum«, og sagsøgerens klage over annullationsafdelingens afgørelse af 4. februar 2014, som således efter de nødvendige procedurer efterprøves af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
3.

Tredje anbringende om Kommissionens fejlagtige udøvelse af sin kompetence — For så vidt som Retten måtte fastslå, at nævnte institution har handlet inden for rammerne af de kompetencer, som den er tillagt ved traktaterne, er det Rumæniens opfattelse, at Kommissionen har udøvet sin kompetence fejlagtigt og herved har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik og den rumænske stats ret til forsvar. — Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser til at udvise rettidig omhu og god forvaltningsskik, idet den har undladt at foretage en grundig undersøgelse af alle de relevante oplysninger, som den havde til rådighed, eller har undladt at anmode om yderligere nødvendige oplysninger inden vedtagelsen af den anfægtede afgørelse. Kommissionen har ikke påvist en direkte årsagssammenhæng mellem de faktiske omstændigheder, som foreholdes Rumænien, og tabet af Unionens egne indtægter. Kommissionen har endvidere ikke begrundet det beløb, som den kræver fra Rumænien, under henvisning til en toldskyld svarende til værdien af den pågældende forsendelsesoperation, men har lagt den værdi, som Forbundsrepublikken Tyskland har meddelt, til grund. — Kommissionens fremgangsmåde var ikke forudsigelig og gjorde det ikke muligt for Rumænien at udøve sin ret til et forsvar.
—

tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, for så vidt som Rådet ved at pålægge sagsøgeren de restriktive foranstaltninger har gjort indgreb i sagsøgerens frihed til at ud- og indrejse og sagsøgerens ejendomsret.
—

Rådets afgørelse indeholdt i skrivelse af 26. juni 2015 til sagsøgerens advokater vedrørende fornyet gennemgang af listen over de personer og enheder, der er opført i bilag II til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP (1) om restriktive foranstaltninger over for Iran, som ændret ved Rådets afgørelse 2012/635/FUSP af 15. oktober 2012, og i bilag IX til forordning (EU) nr. 267/2012 (2) om restriktive foranstaltninger over for Iran, som gennemført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 af 15. oktober 2012, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse udgør et afslag på at fjerne sagsøgeren fra listen over personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger.
(1)

Kommissionen uden at tage hensyn til tilsidesættelsens karakter og den økonomiske skade, Den Europæiske Union havde lidt, anvendte en korrektion med fast sats, selv om de oplysninger, der blev fremlagt efter den af Litauen på passende og rimelig vis foretagne efterfølgende kontrol af alle ansøgningerne, gjorde det muligt at fastslå præcist, hvor stor en økonomisk skade, Den Europæiske Union faktisk var blevet påført. Republikken Litauens regering har gjort gældende, at de efterfølgende kontroller, som de litauiske myndigheder gennemførte, er et passende middel til at fastslå den faktiske skade, fondene er blevet påført, idet — de valgte kriterier ved kontrollen er i overensstemmelse med begrebet produktion af landbrugsbasisprodukter — Kommissionen med urette forbandt begrebet produktion af landbrugsbasisprodukter med begrebet delvis selvforsynende landbrug — Kommissionen undlod at tage hensyn til Republikken Litauens målsætninger og de foranstaltninger, der klart var beskrevet i programmerne for udvikling af landdistrikterne.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 4 og 6 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og artikel 9 i bilag IX til vedtægten, for så vidt som Personaleretten anerkendte, at den kompetente ansættelsesmyndighed ikke har beføjelse til at pålægge den berørte tjenestemand en sanktion ved direkte at fastlægge en »indplacering« af ham på et bestemt løntrin, men at den udelukkende har beføjelse til at degradere tjenestemanden, men at den imidlertid ikke drog de passende konsekvenser heraf.
3.

Tredje anbringende vedrørende en retlig fejl ved fortolkningen af omsorgsprincippet, idet EU-Personaleretten fastslog, at Kommissionen — på grundlag af de beviser, som den var i besiddelse af ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse — havde tilsidesat sin omsorgspligt ved at undlade at indkalde sagsøgeren i første instans en tredje gang med den begrundelse, for det første, at de forhold, der forfølges, var forholdsvis gamle, for det andet at tjenestemanden var på sygeorlov, og for det tredje, at hans advokat for anden gang havde afvist indkaldelsen.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de udgifter sagsøgeren har afholdt under sagen for appelkammeret.
—

Ved reelt at lade en enkelt uidentificeret medlemsstat pålægge Rådet at træffe en afgørelse uden at undersøge nogen relevante dokumenter eller beviser til støtte herfor, har Rådet enstemmigt indført en ny måde at træffe afgørelse på uden hjemmel i artikel 215 TEUF eller andre steder i traktaterne. Denne måde at træffe afgørelse på forstyrrer balancen mellem Rådets undersøgelsesbeføjelser og beføjelser til at træffe afgørelse og sagsøgerens ret til effektiv domstolsbeskyttelse.
—

Indsigelsesafdelingen og appelkammeret undlod at iagttage Rettens og Domstolens faste praksis, hvorefter det samlede indtryk af tegn skal sammenlignes, idet der fokuseres på EF-varemærket som et hele, i stedet for en sammenligning af enkelte dele.
2.Andet anbr ingende vedr ører tilsidesættelse af kontradiktionspr incippet og af retten til forsvar , idet Personaleretten traf 
afgørelse ved kendelse, uden at tillade en ny skriftvek sling eller et offentligt retsmøde.
3.Tredje anbr ingende vedr ører en retlig fejl, idet Personaleretten tilføjede en ny beting else til de betingelser , der er fastsat 
for institutionens bistand i artikel 24 i vedtægte n for tjeneste mænd i Den europæiske Union.
Sag anlagt den 24. september 2015 — Paglier i Sell System mod KHIM (APOTEKE)
(Sag T-563/15)
(2015/C 371/46)
Processp rog: italiensk
Parter
Sagsøger : Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Fomiga ro, Italien) (ved advo kater ne P. Pozzi og F. Braga )
Sagsøgt : Kontoret for Harmoniser ing i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
Oplysninger vedrø rende sagen for Har moniser ingsk onto ret
Det omtvistede varemærke: EF-figur mærke , der indeholder ordbestanddelen »APOTEKE« — registrer ingsansøgning 
nr. 13 014 691
Den anfægtede afgør else: Afgørelse truffet den 23. juli 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniser ingsk ontoret 
(sag R 2428/2014-5)
Påstande
—Det fastslås, at der er sket en tilsidesætt else og fejlagtig anve ndelse af EF-varemærkef orordninge ns artikel 7, stk. 1, litra b 
og c), og artikel 7, stk. 2.
—Det fastslås, at der er sket en tilsidesættelse af EF-varemærk eforordningens artikel 75.
—Den anfægt ede afgørelse annulleres.
—Harmoniser ingsk onto ret tilpligtes at betale sagens omk ostning er.
Anbr ingender
—Tilsidesætt else af artikel 7, stk. 1, litra b og c), i forordning nr. 207/2009.
—Tilsidesætt else af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.
—Tilsidesætt else af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.9.11.2015 DA Den Europæiske Unions Tidende C 371/45