ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Artikel 43 EF, 49 EF og artikel 86, stk. 1, EF er ikke til hinder for, at der i en medlemsstats lovgivning som den, der er omtvistet i hovedsagen, foreskrives en forlængelse på de i lovgivningen fastsatte betingelser af varigheden af den overgangsperiode, ved hvis udløb en koncession på distribution af naturgas som den i hovedsagen omhandlede skal bringes til ophør før tiden, for så vidt som en sådan forlængelse kan betragtes som nødvendig for at gøre det muligt for kontrahenterne at opløse deres kontraktforhold på acceptable vilkår, såvel under hensyn til kravene til den offentlige tjenesteydelse som fra et økonomisk synspunkt.
1)

Det udgør ikke kildeskat som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater, såfremt en national bestemmelse ved udlodning af overskud fra et datterselskab til et moderselskab fastsætter, at der i datterselskabet sker beskatning af indtægter og formueforøgelser, som ikke ville have været skattepligtige, såfremt de var forblevet i datterselskabet og ikke var blevet udloddet til moderselskabet.
3)

Begrebet »indgåelse« i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/50 og begrebet »indgås« i samme direktivs artikel 8 og 9 skal fortolkes således, at det ikke omfatter en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvori en ordregivende myndighed gennem et tillæg med tilslagsmodtageren under den periode, i hvilken en tjenesteydelsesaftale indgået for en tidsubegrænset periode er gyldig, aftaler en fornyelse i tre år af en klausul om afkald på retten til at opsige aftalen, der er bortfaldet på det tidspunkt, hvor der er indgået aftale om den nye klausul, og hvor myndigheden indgår aftale med tilslagsmodtageren om at fastsætte større rabatter end de oprindeligt fastsatte for visse priser, bestemt på baggrund af mængderne på et givent område.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/8

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juni 2008 — Skatteverket mod Gourmet Classic Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Regeringsrätten — Sverige)

(Sag C-458/06) (1)

(Domstolens kompetence - direktiv 92/83/EØF - harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer - artikel 20, første led - alkohol i vin til madlavning - fritagelse for harmoniseret punktafgift)

(2008/C 209/11)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Regeringsrätten

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skatteverket

Sagsøgt: Gourmet Classic Ltd

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Regeringsrätten — fortolkning af artikel 20, første led, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT L 316, s. 21) — afgiftsfritagelse — vin til madlavning med et alkoholindhold på 4,8 % pr. 100 kg som tilberedt produkt.

Konklusion

Såfremt alkohol i vin til madlavning har et virkeligt alkoholindhold på over 1,2 % vol., skal den tariferes som ethanol som omfattet af artikel 20, første led, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-39/06) (1)

(Traktatbrud - statsstøtte - tilskud til investering og beskæftigelse - forpligtelse til tilbagesøgning - manglende opfyldelse - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)

(2008/C 209/04)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved K. Gross og T. Scharf, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma og C. Schulze-Bahr, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 249 EF samt artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning 2003/643/EF af 13. maj 2003 om Tysklands statsstøtte til fordel for Kahla Porzellan GmbH og Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (meddelt under nr. K(2003) 1520, støtteforanstaltning nr. C 62/00, ex NN 142/99) (EUT L 227, s. 12) — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige foranstaltninger for at kræve tilbagebetaling af støtte erklæret uforenelig med det fælles marked

Konklusion

1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 30. oktober 2002, som affattet ved beslutning 2003/643/EF af 13. maj 2003 om Tysklands statsstøtte til fordel for Kahla Porzellan GmbH og Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, idet den ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger for at kræve tilbagebetaling af støtte, der ved nævnte beslutnings artikel 1, stk. 2, litra d) og g), er erklæret for uforenelig med det fælles marked.

2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 60 af 11.3.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/7

Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. juli 2008 — Chronopost (sag C-341/06 P), La Poste (sag C-342/06 P) mod Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den Franske Republik

(Forenede sager C-341/06 P og C-342/06 P) (1)

(Appel - lovligheden af en procedure for Retten - Rettens dom - annullation - hjemvisning - Rettens anden dom - dommerkollegiets sammensætning - statsstøtte - postsektoren - offentlig virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - logistisk og forretningsmæssig bistand til et datterselskab - datterselskab, der opererer på et ikke-monopoliseret marked - overførsel af kurertjeneste til dette datterselskab - begrebet »statsstøtte« - Kommissionens beslutning - bistand og overførsel, der ikke udgør statsstøtte - begrundelse)

(2008/C 209/09)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Chronopost SA (ved avocat D. Berlin) (sag C-341/06 P) og La Poste (ved avocat H. Lehman) (sag C-342/06 P),

De andre parter i appelsagen: Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA (ved avocats Morgan de Rivery og J. Derenne), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito, som befuldmægtiget), og Den Franske Republik (ved G. de Bergues og F. Million, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) den 7. juni 2006 i sag T-613/97, Ufex m.fl. mod Kommissionen, hvorved denne annullerede Komissionens beslutning 98/365/EF af 1. oktober 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost, for så vidt som den fastslår, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab SFMI-Chronopost, eller overdragelsen af Postadex udgør statsstøtte til SFMI-Chronopost — tilsidesættelse af princippet om retten til en retfærdig rettergang som følge af Rettens manglende upartiskhed (Rettens sammensætning delvis identisk med sammensætningen ved afsigelsen af en tidligere dom, ophævet af Domstolen) — magtfordrejning og tilsidesættelse af artikel 230 EF og 253 EF — tilsidesættelse af statsstøttebegrebet og dermed artikel 87 EF.

Konklusion

1) Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 7. juni 2006, UFEX m.fl. mod Kommissionen (sag T-613/97), ophæves, dels i det omfang den annullerer Kommissionens beslutning af 1. oktober 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost for så vidt som denne fastslår, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab, SFMI-Chronopost, eller overførslen af Postadex udgør statsstøtte til SFMI-Chronopost, dels i det omfang der heri følgelig træffes afgørelse om omkostningerne.

2) Sag T-613/97 anlagt ved De Europæiske Fællesskabets Ret i Første Instans afvises.

3) Hver part samt Den Franske Regering bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 249 af 14.10.2006.
1)

Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, sammenholdt med direktivets artikel 3, stk. 10, samt artikel 49 EF og 50 EF, — ved at have erklæret, at bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, nr. 1, 2, 8 og 11, i lov af 20. december 2002 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71 udgør ufravigelige bestemmelser vedrørende den offentlige orden (ordre public) — ved at have foretaget en ufuldstændig gennemførelse af bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — ved i artikel 7, stk. 1, i nævnte lov af 20. december 2002 at have fastsat betingelser vedrørende forpligtelsen til at afgive de oplysninger, som er nødvendige for, at de kompetente nationale myndigheder kan føre kontrol, som ikke er tilstrækkeligt klare til at garantere retssikkerheden for de virksomheder, som ønsker at udstationere arbejdstagere i Luxembourg — ved at bestemme i denne lovs artikel 8, at de dokumenter, som er nødvendige for kontrollen, skal opbevares i Luxembourg af en ad hoc-befuldmægtiget person, som er bosiddende dér.
1)

Artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker og artikel 3a, stk. 1, i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om vildledende reklame og sammenlignende reklame, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997, skal fortolkes således, at indehaveren af et registreret varemærke ikke kan forbyde tredjemands brug af et tegn, der er identisk med eller ligner hans varemærke, i en sammenlignende reklame, der opfylder alle de lovlighedsbetingelser, der er fastsat i den nævnte artikel 3a, stk. 1. Når betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 for at forbyde brugen af et tegn, der er identisk med eller ligner et registreret varemærke, er opfyldt, er det imidlertid udelukket, at den sammenlignende reklame, hvori det nævnte tegn er anvendt, opfylder lovlighedsbetingelsen, der er fastsat i artikel 3a, stk. 1, litra d), i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 183/3

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 5. juni 2008 — Industria Lavorazione Carni Ovine Srl mod Regione Lazio (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione (Italien))

(Sag C-534/06) (1)

(Fælles landbrugspolitik - EUGFL - artikel 13 i forordning (EØF) nr. 866/90 - udelukkelse af investeringer med henblik på forarbejdning af produkter fra tredjelande - proportionalitetsprincippet)

(2008/C 183/04)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Industria Lavorazione Carni Ovine Srl

Sagsøgt: Regione Lazio

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (EFT L 91, s. 1) — investeringer udelukket ved afsætning og/eller forarbejdning af produkter med oprindelse fra tredjeland — investeringer tillige udelukket for produkter fra medlemsstaterne, uanset at investeringerne er foretaget i overensstemmelse med det særlige program, i henhold til hvilket der er opnået finansiering.

Konklusion

Artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter skal fortolkes således, at den ikke udelukker, at der under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, udbetales et finansielt tilskud i tilfælde, hvor også produkter med oprindelse i lande uden for Fællesskabet afsættes eller forarbejdes, uanset at det særlige program, hvortil der er opnået et finansielt tilskud, er blevet overholdt, for så vidt som de produkter, som har oprindelse i Fællesskabet, er blevet afsat og/eller forarbejdet i de fastsatte mængder.

(1) EUT C 42 af 24.2.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 183/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 3. juni 2008 — The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register og The International Salvage Union mod Secretary of State for Transport) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-308/06) (1)

(Søtransport - forurening fra skibe - direktiv 2005/35/EF - gyldighed - Montego Bay-konventionen - Marpolkonvention 73/78 - retsvirkninger - mulighed for påberåbelse - grov uagtsomhed - retssikkerhedsprincippet)

(2008/C 183/03)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register og The International Salvage Union

Sagsøgt: Secretary of State for Transport

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice, Queen's Bench Division, Administrative Court — gyldigheden af artikel 4 og 5, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (EUT L 255, s. 11) — fællesskabsbestemmelser, der har til formål at begrænse visse undtagelser i en internationale konvention (international konvention til forebyggelse af forurening fra skibe, benævnt »MARPOL konventionen«) — bestemmelser, som pålægger strafferetlige sanktioner i tilfælde, hvor en international konvention (De Forenede Nationers Havretskonvention (UNCLOS)) ikke pålægger sådanne

Konklusion

1) Gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser kan ikke vurderes: — hverken med hensyn til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, undertegnet i London den 2. november 1973, som suppleret ved protokollen af 17. februar 1978 — eller med hensyn til De Forenede Nationers havretskonvention indgået i Montego Bay den 10. december 1982.

2) Gennemgangen af det fjerde spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 4 i direktiv 2005/35 med hensyn til det generelle retssikkerhedsprincip.

(1) EUT C 261 af 28.10.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. maj 2008 — Lidl Belgium GmbH & Co. KG mod Finanzamt Heilbronn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-414/06) (1)

(Etableringsfrihed - direkte beskatning - hensyntagen til underskud lidt af et fast driftssted, der er beliggende i en medlemsstat, og som tilhører et selskab, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted i en anden medlemsstat)

(2008/C 171/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Finanzamt Heilbronn

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 43 EF og 56 EF — fradrag for underskud, der hidrører fra et fast driftssted i en anden medlemsstat, i et hjemmehørende selskabs skattepligtige fortjeneste — afvisning af fradragsret under henvisning til en bilateral overenskomst, der er indgået mellem de to stater til undgåelse af dobbeltbeskatning

Konklusion

Artikel 43 EF er ikke til hinder for, at et selskab, der er etableret i en medlemsstat, ikke kan fradrage underskud vedrørende et fast driftssted, der tilhører selskabet, og som er beliggende i en anden medlemsstat, i sit beskatningsgrundlag, i det omfang dette driftssteds indkomst i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst beskattes i sidstnævnte medlemsstat, hvor der kan tages hensyn til nævnte underskud i forbindelse med det faste driftssteds indkomst i senere skatteår.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
3)

En restriktion er omfattet af artikel 57, stk. 1, EF som en restriktion for kapitalbevægelser, der indebærer direkte investeringer, for så vidt som den vedrører investeringer af enhver art foretaget af fysiske eller juridiske personer, som har til formål at etablere eller opretholde varige og direkte forbindelser mellem investoren og den virksomhed, for hvilken midlerne er bestemt med henblik på udøvelse af erhvervsvirksomhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 313/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. oktober 2008 — Straffesag mod Stefan Grunkin og Dorothee Regina Paul (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Flensburg, Tyskland)

(Sag C-353/06) (1)

(Ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - international privatret vedrørende efternavne - lovvalg udelukkende på grundlag af nationalitet - mindreårigt barn, der er født og bosiddende i en medlemsstat og statsborger i en anden medlemsstat - manglende anerkendelse i den stat, hvor barnet er statsborger, af det navn det er tildelt i den medlemsstat, hvor det er født og bosiddende)

(2008/C 313/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Flensburg

Parter i hovedsagen

Stefan Grunkin og Dorothee Regina Paul

Procesdeltagere:

Leonhard Matthias Grunkin-Paul og Standesamt Niebüll

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Amtsgericht Flensburg — fortolkning af artikel 12 og 18 EF — national lovvalgsregel, der udelukkende baserer retten til at fastsætte en persons efternavn på en tilknytning i form af statsborgerskab — afslag fra den medlemsstat, hvor begge forældrene har statsborgerskab, på anerkendelse af et barns efternavn, der er sammensat af begge forældrenes efternavne, idet barnet er født og opholder sig i en anden medlemsstat, hvor det er registeret under begge forældrenes efternavne

Konklusion

Artikel 18 EF er til hinder for, at en medlemsstats kompetente myndigheder under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ved anvendelsen af national ret nægter at anerkende et barns efternavn, der er fastsat og registreret i en anden medlemsstat, hvor barnet er født, og fra da af er bosiddende, når barnet ligesom sine forældre kun er statsborger i den første medlemsstat.

(1) EUT C 281 af 18.11.2006.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, særligt direktivets artikel 3, idet — det afviser at anerkende erhvervsmæssige kvalifikationer som ingeniør, der er opnået i Italien på grundlag af en universitetsuddannelse, der kun gives i Spanien, og — betinger adgang til prøver med henblik på intern forfremmelse i den offentlige forvaltning for ingeniører, som er i besiddelse af erhvervsmæssige kvalifikationer opnået i en anden medlemsstat, af akademisk anerkendelse af disse kvalifikationer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 23. september 2008 — Birgit Bartsch mod Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Sag C-427/06) (1)

(Ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 13 EF - direktiv 2000/78/EF - erhvervstilknyttet pensionsordning, der udelukker retten til pension for en efterlevende ægtefælle, der er mere end femten år yngre end den afdøde tidligere medarbejder - forskelsbehandling på grund af alder - tilknytning til fællesskabsretten)

(2008/C 301/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Birgit Bartsch

Sagsøgt: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesarbeitsgericht (Tyskland) — fortolkning af princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder i artikel 13 EF og i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — erhvervstilknyttet pensionsordning (betriebliche Altersversorgung), der udelukker retten til pension (Ruhegeld) til en overlevende ægtefælle, der er 15 år yngre end den afdøde tidligere medarbejder — anvendelse af princippet om forbud for forskelsbehandling på grundlag af alder, når der ikke er tilknytning til en situation, der er reguleret af andre bestemmelser i fællesskabsretten

Konklusion

Fællesskabsretten indeholder ikke et forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder, hvis beskyttelse medlemsstaternes domstole skal sikre, hvis den muligvis diskriminerende behandling ikke har nogen forbindelse med fællesskabsretten. En sådan forbindelse er ikke etableret hverken ved artikel 13 EF eller — under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende — ved Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv før udløbet af den pågældende medlemsstats frist for gennemførelse heraf.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. oktober 2008 — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH mod Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg, Tyskland)

(Sag C-360/06) (1)

(Etableringsfrihed - skattelovgivning - selskabsskat - værdiansættelse af ikke-børsnoterede andele i kapitalselskaber)

(2008/C 301/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

Sagsøgt: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

Procesdeltager: Heinrich Bauer Verlag KG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) og EF-traktatens artikel 58 EF (nu artikel 48 EF) — værdiansættelse af ikke børsnoterede andele i kapitalselskaber — forskel mellem værdiansættelsen af kapitalinteressen i et indenlandsk personselskab og værdiansættelsen af andele i et personselskab i en anden medlemsstat

Konklusion

EØF-traktatens artikel 52 (senere EF-traktatens artikel 52, efter ændring nu artikel 43 EF), sammenholdt med artikel 58 (senere EF-traktatens artikel 58, nu artikel 48 EF), er, medmindre der foreligger en gyldig begrundelse, under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, til hinder for anvendelsen af en medlemsstats skattelovgivning, for så vidt som den ved værdiansættelsen af ikke-børsnoterede andele i et kapitalselskab har til virkning, at selskabets kapitalandele i et personselskab med hjemsted i en anden medlemsstat ansættes til en højere værdi end dets kapitalandele i et personselskab med hjemsted i den pågældende medlemsstat, forudsat imidlertid, at en sådan kapitalandel kan give selskabet en vis indflydelse på beslutningerne i personselskabet med hjemsted i en anden medlemsstat og gør det muligt for det at træffe afgørelse om personselskabets drift.

(1) EUT C 310 af 16.12.2006.