RETTENS DOM (Fjerde Afdeling)

1. december 1994

Sag T-46/93

Fotini Michaël-Chiou

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve med henblik på overgang fra kategori C til kategori B — udvælgelseskomiteens beslutning om ikke at opføre sagsøgeren på listen over egnede ansøgere«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-929

Angående:

Påstand om annulation af den beslutning, der er truffet af udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve KOM/B/4/92, om ikke at opføre sagsøgeren på listen over egnede ansøgere.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Sagsøgeren, der blev ansat i Kommissionen den 1. januar 1984, blev den 1. april 1992 forfremmet til lønklasse C3. Hun har ansvaret for bibliotekets læsesal i Generaldirektoratet for Telekommunikation, Informationsmarkedet og Udnyttelse af Forskningsresultater.

I perioden mellem februar 1990 og januar 1992 korresponderede hun i forbindelse med de årlige forfremmelser med administrationen, især med A., formand for forfremmelsesudvalget vedrørende kategori C og kontorchef for den administrative enhed »B-, C- og D-personale«.

Samtidig med sit arbejde i Kommissionen havde sagsøgeren opnået forskellige diplomer på universitetsniveau. I september 1992 deltog hun i den interne udvælgelsesprøve på grundlag afprøver KOM/B/4/92 med henblik på tjenestemænds overgang fra kategori C til kategori B. A. var formand for udvælgelseskomiteen.

Udvælgelsesprøven bestod af to skriftlige og én mundtlig prøve. I meddelelsen om udvælgelsesprøven blev det bl.a. anført, at den mundtlige prøve bestod i en samtale, der skulle gøre det muligt at vurdere »ansøgernes mundtlige udtryksfærdighed og evne til at bestride et hverv i kategori B«, og som højst kunne give 40 point. Ansøgerne skulle angive, hvilket fællesskabssprog de ønskede at benytte til prøverne, og havde mulighed for at vælge et andet sprog til den mundtlige prøve end til de skriftlige. Listen over egnede ansøgere sioille »højst omfatte de 40 bedste«.

Sagsøgeren var blandt de 65 ansøgere (af de i alt 1245, der blev indkaldt til de skriftlige prøver), som fik adgang til den mundtlige prøve. Denne prøve, der varede ca. 50 minutter, fandt sted den 23. september 1992. Sagsøgeren valgte at anvende fransk, mens hun i de skriftlige prøver havde anvendt sit modersmål, græsk.

Efter de mundtlige prøver opstillede udvælgelseskomiteen en liste med 31 egnede ansøgere. Komitéens rapport blev underskrevet den 13. oktober 1992.

Sagsøgeren fik meddelelse om sine resultater. Skønt hun havde fået et højt antal point i de skriftlige prøver, havde hun ikke i den mundtlige prøve opnået det krævede pointminimum og kunne derfor ikke opføres på listen over egnede ansøgere.

Sagsøgeren klagede herover under henvisning til, at udvælgelseskomiteens bedømmelse af den mundtlige prøve var åbenbart fejlagtig, og anmodede om fornyet vurdering. Under et møde præciserede hun, at hendes klage ligeledes byggede på en påstand om magtfordrejning.

Den 16. juni 1993 fremsendte K., der var suppleant i udvælgelseskomiteen, til formanden for det lokale personaleudvalg, et notat om det problem, der efter hans opfattelse var opstået ved afslutningen af udvælgelsesprøven vedrørende muligheden for at tilføje en suppleants bemærkninger til udvælgelseskomiteens mødeprotokol.

Under sagen har Retten ved kendelse truffet bestemmelse om sagsøgerens personlige fremmøde og har som vidner afhørt udvælgelseskomiteens formand, A., og tre andre medlemmer af udvælgelseskomiteen, heriblandt K., om de mundtlige prøvers - herunder sagsøgerens - forløb, samt om de omstændigheder, hvorunder udvælgelseskomiteens rapport var blevet til.

Realiteten

1. Anbringendet om magtfordrejning

Retten henledte på den ene side opmærksomlieden på, at begrebet magtfordrejning har en præcis betydning, hvorefter en administrativ myndighed har begået magtfordrejning, såfremt den udøver sine beføjelser til forfølgelse afet andet formål end det, der var tilsigtet med beføjelserne, og på den anden side, at en afgørelse leun er behæftet med magtfordrejning, hvis det på grund af objektive, relevante og samstemmende indicier må antages, at den er truffet til forfølgelse af andre mål end dem, hvortil der henvises (præmis 35).

Henvisning til: Rettens dom af 16. december 1993, sag T-80/92, Turner mod Kommissionen, Sml. II, s. 1465, præmis 70, og af 9. februar 1994, sag T-109/92, Lacruz Bassols mod Domstolen, Sml. II, s. 105, præmis 52.

Retten fandt for det første, at det ikke i sig selv var tegn på magtfordrejning, at A. på én gang havde været formand for udvælgelseskomiteen, personalechef for kategorierne B, C og D og formand for forfremmelsesudvalget for disse kategorier. Dernæst var der ikke i den tidligere korrespondance mellem sagsøgeren og A. vedrørende sagsøgerens forfremmelse tegn på nogen partiskhed eller fjendtlighed fra A.'s side vendt mod sagsøgeren (præmis 37).

I lyset af de afgivne erklæringer og udsagn fandt Retten, at sagsøgerens mundtlige prøve ikke havde fundet sted under urimelige forhold. Ganske vist havde stemningen ildce været afslappet, og udvælgelseskomiteen havde underkastet sagsøgeren en intensiv udspørgning, men dette var ildce usædvanligt, når hensås til formålet med en sådan mundtlig prøve. Der var ikke blevet ført bevis for nogen personlig uvilje eller mangel på upartiskhed over for sagsøgeren fra formanden for udvælgelseskomitéens side. Det bemærkedes især, at hverken det forhold, at udvælgelseskomitéens formand ved den mundtlige prøves begyndelse havde gjort bemærkninger til sagsøgeren om dennes valg af sprog til denne prøve, eller at udvælgelseskomitéens formand havde udspurgt sagsøgeren om hendes grunde til at fortsætte sine universitetsstudier, loinne udgøre et sådant bevis (præmis 38, 40 og 41).

Forskellen mellem de resultater, som sagsøgeren havde opnået i de skriftlige og i den mundtlige prøve, var ikke i sig selv et relevant tegn på magtfordrejning og kunne forklares i det pågældende tilfælde (præmis 42).

Henvisning til: Rettens dom af 21. oktober 1992, sag T-23/91, Maurissen mod Revisionsretten, Sml. II, s. 2377, præmis 31.

Vedrørende K.'s notat fremgik det af de samme erklæringer og udsagn, at udvælgelseskomiteens mødeprotokol blev underskrevet den 13. oktober 1992, uden at K. anmodede om lejlighed til at tilføje sine egne bemærkninger. At han dagen derpå gjorde indsigelse mod udvælgelseskomiteens beslutning og formandens opførsel kunne ej heller være bevis på magtfordrejning (præmis 43).

2. Anbringendet om åbenbart fejlskøn

Renen bemærkede, at en udvælgelseskomite har en vid skønsbeføjelse, og at Fællesskabets retsinstanser alene udøver kontrol over retmæssigheden af udvælgelseskomiteens afgørelser, såfremt der er sket overtrædelse af de regler, som er gældende for dens opgaver.

Henvisning til: Rettens dom af 15. juli 1993, forenede sager T-17/90, T-28/91 og T-17/92, Camara Alloisio m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 841, præmis 90, og af 15. juni 1994, sag T-6/93, Pérez Jiménez mod Kommissionen, Sml.Pers. IA, s. 155.

Sagsøgeren havde ikke ført bevis for en sådan overtrædelse. Det fulgte heraf, at retmæssigheden af det skøn, som udvælgelseskomiteen havde udøvet vedrørende sagsøgerens mundtlige prøve, var unddraget Rettens kontrol (præmis 49).

Under alle omstændigheder var ingen af de forhold, som sagsøgeren havde påberåbt sig, herunder især de gode resultater i de skriftlige prøver og det faktum, at hun havde flere diplomer på universitetsniveau, ikke tilstrækkelige til at godtgøre, at udvælgelseskomiteen havde foretaget et åbenbart fejlagtigt skøn (præmis 50).

3. Anbringendet om overtrædelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven

Retten fandt, at det fremgik af ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, hvorefter listen over egnede ansøgere »højst omfatter de 40 bedste«, at det ikke var udelukket at opstille en liste med færre ansøgere. At listen over egnede ansøgere omfattede de 31 ansøgere, der som de eneste havde opnået det krævede antal point, udgjorde ikke en overtrædelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven (præmis 55 og 56).

Retten fandt, at meddelelsen fra det lokale personaleudvalg i Bruxelles, hvorefter administrationen sioille have forbeholdt et antal stillinger på budgettet til de personer, der bestod udvælgelsesprøven, ikke loinne have haft indflydelse på udvælgelseskomiteens opgave, der bestod i helt uafhængigt og efter sit eget skøn at afgøre, hvor mange ansøgere der havde bestået udvælgelsesprøven (præmis 57).

4. Anbringendet om overtrædelse af udvælgelsesproceduren

Anbringendet om overtrædelse af artikel 5, stk. 5, i bilag III til vedtægten, hvorefter antallet af egnede ansøgere »skal ... være mindst dobbelt så stort som antallet af de stillinger, der skal besættes«, måtte Retten undlade at tage til følge, allerede fordi sagsøgeren, der ikke havde bestået den mundtlige prøve, ikke havde kunnet opføres på listen over egnede ansøgere, uanset hvilket antal udvælgelseskomiteen måtte være nået frem til (præmis 63).

Konldusion:

Sagsøgte frifindes.