37

Audiencia Provincial de Barcelona, der er i tvivl om den rigtige fortolkning af EU-retten, har under disse omstændigheder besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Strider det mod EU-retten, navnlig vedrørende forbrugeres og brugeres ret, at en national retsinstans undlader at udtale sig ex officio og [ved indledningen af sagens behandling] og i enhver fase af processen om ugyldighed eller tilpasning af et vilkår om morarenter (i dette tilfælde på 29%) i en forbrugerlånekontrakt? Kan den pågældende ret uden at påvirke de forbrugerrettigheder, der er anerkendt i EU-lovgivningen, vælge kun at foretage en eventuel analyse af et sådant vilkår på skyldnerens initiativ (ved en hensigtsmæssig processuel indsigelsesprocedure)? 2) Hvordan skal – i lyset af artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13[…] og artikel 2 i direktiv 2009/22[…] – artikel 83 i […] lovdekret […] [nr.] 1/2007] […] fortolkes i overensstemmelse med EU-retten? Hvilken rækkevidde har i den forbindelse artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13[…], når den fastslår, at urimelige kontraktvilkår »ikke binder forbrugeren«? 3) Kan [domstolskontrol] ex officio og [ved indledningen af sagens behandling] […] udelukkes, hvis sagsøgeren i stævningen klart fastslår satsen for morarenter, kravets størrelse, herunder hovedkravet og renter, konventionalbod og omkostninger, rentesatsen og det tidsrum, for hvilket renterne kræves (medmindre en lovbestemt rente tilføjes hovedstolen efter loven i udstedelsesstaten), sagens genstand, herunder en beskrivelse af de forhold, der påberåbes som grundlag for kravet, samt krævede renter, og det konkretiseres, om det drejer sig om en lovbestemt eller kontraktlig rente, kapitalisering af renter eller lånerentesatsen, om den er beregnet af fordringshaveren og procentdelen over Centralbankens basisrente, som det gælder ifølge [forordning nr. 1896/2006] om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure? 4) Ved manglende gennemførelse forpligter artikel 5, [stk. 1, andet afsnit], litra l) og m), og artikel 6 – når de taler om »måden, denne sats tilpasses på« – og artikel 10, [stk. 2,] litra l), i direktiv 2008/48[…] da den finansielle institution til i kontrakten på en speciel og tydelig måde at indføje (ikke i selve teksten, hvor meddelelsen ikke adskiller sig fra resten) som »oplysninger forud for aftaleindgåelsen« den gældende sats for morarenter i forbindelse med misligholdelse, klart og på en fremtrædende plads, og de elementer, der er taget i betragtning ved bestemmelsen af den (finansieringsudgifter, udgifter til inddrivelse …) og at indføje en advarsel om følgerne i form af omkostninger? 5) Omfatter artikel 6, stk. 2, i direktiv 2008/48[…] en pligt til at meddele et fremskyndet forfald af kreditten eller lånet, som udløser anvendelsen af morarenter? Er princippet om forbud mod uberettiget berigelse i artikel 7 i direktiv 2008/48[…] anvendeligt, når kreditgiver ikke alene ønsker at inddrive varen (lånekapitalen), men også at anvende særligt høje morarenter? 6) Kan retten, i forbindelse med en manglende gennemførelsesbestemmelse, og i lyset af artikel 11, stk. 2, i direktiv 2005/29[…] ex officio efterprøve, om indførelsen i kontrakten af et vilkår om morarenter er urimelig?«