Sag C-170/02 P





Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«Appel – passivitetssøgsmål – konkurrence – klage – fusionskontrol – stillingtagen i henhold til artikel 232 EF – afvisning»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat L.A. Geelhoed fremsat den 8. maj 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 25. september 2003

Sammendrag af dom

1. Konkurrence – fusioner – Kommissionens undersøgelse – Kommissionens forpligtelser over for udenforstående virksomheder, som har en retlig interesse – forpligtelse til at tage stilling til en klage

(Rådets forordning nr. 4064/89)

2. Passivitetssøgsmål – opfordring til institutionen om at handle – overholdelse af rimelig frist – sager vedrørende fusioner mellem virksomheder

(Art. 232, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 4064/89, art. 4 og 6 samt art. 10, stk. 1, 3 og 6)

1.

F Kommissionen kan ikke undlade at tage højde for udenforstående virksomheders klager over en fusion, der kan være af fællesskabsdimension. Gennemførelsen af en sådan fusion til fordel for virksomheder, der er konkurrenter til de klagende virksomheder, kan medføre en øjeblikkelig ændring af de sidstnævnte virksomheders stilling på det eller de berørte markeder.

Endvidere kan Kommissionen ikke med rette påstå, at den ikke har pligt til at tage stilling til selve princippet om dens kompetence som kontrolmyndighed, når den i medfør af artikel 21 i forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser bortset fra Domstolens prøvelsesret har enekompetence til at træffe afgørelser efter denne forordning. Hvis Kommissionen efter anmodning herom fra en udenforstående virksomhed kunne nægte at udtale sig formelt om spørgsmålet, hvorvidt en fusion, som ikke er blevet anmeldt, falder inden for forordningens anvendelsesområde, ville den gøre det umuligt for disse virksomheder at drage fordel af de processuelle garantier, som fællesskabslovgivningen giver dem adgang til. Samtidig ville Kommissionen berøve sig selv en mulighed for at efterprøve, om de virksomheder, der deltager i en fusion af fællesskabsdimension, faktisk overholder deres anmeldelsespligt. Endvidere ville de klagende virksomheder ikke igennem et annullationssøgsmål kunne anfægte en beslutning fra Kommissionen om ikke at handle, selv om denne beslutning kan påføre dem skade.

Endelig er der ikke er noget, som begrunder, at Kommissionen på dette område fritages fra pligten til af hensyn til god forvaltningsskik at gennemføre en omhyggelig og upartisk undersøgelse af de klager, den har modtaget. Det forhold, at klagerne ikke i medfør af forordning nr. 4064/89 har krav på, at deres klage behandles på samme måde som klager, der falder inden for anvendelsesområdet for forordning nr. 17, medfører ikke, at Kommissionen er fritaget for at foretage en undersøgelse af sin kompetence og at drage konsekvenserne heraf, og undtager ikke Kommissionen fra pligten til at give en begrundet besvarelse af en klage, som netop går ud på, at den har miskendt sin kompetence.

(jf. præmis 27-30)

2.

Kravene om retssikkerhed og kontinuitet i Fællesskabets handlinger, som ligger til grund for både artikel 230, stk. 5, EF og artikel 4 og 6 samt artikel 10, stk. 1, 3 og 6, i forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, ville blive tilsidesat, såfremt Kommissionen i medfør af artikel 232, stk. 2, EF kunne opfordres til at udtale sig om en ikke anmeldt fusions forenelighed med fællesmarkedet efter udløbet af en rimelig frist. Virksomhederne kunne således få Kommissionen til at rejse tvivl om en beslutning, som de kompetente nationale myndigheder havde truffet vedrørende en fusion, herunder i situationer, hvor retsmidlerne i den pågældende medlemsstat er udtømte.

En tidsfrist på fire måneder, beregnet fra det tidspunkt, hvor den kompetente nationale myndighed traf sin afgørelse vedrørende fusionens gennemførelse, kan ikke anses for rimelig.