ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø – bevaring af naturlige levesteder samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – særlige bevaringsområder, som er en del af Natura 2000-nettet – national lovgivning, der forbyder placering af vindmøller, der ikke er beregnet til selvforsyning, på disse lokaliteter

(Art. 193 TEUF og 194, stk. 1, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77 og 2009/28); Rådets direktiv 79/409, art. 14, og 92/43, art. 6, stk. 3)

Sammendrag

Direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, direktiv 2001/77 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet og direktiv 2009/28 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77 og 2003/30 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning, der forbyder placering af vindmøller, der ikke er beregnet til selvforsyning, på lokaliteter, der tilhører det europæiske økologiske net Natura 2000, uden en forudgående vurdering af projektets miljømæssige indvirkninger på det omhandlede konkrete område, for så vidt som princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet er overholdt.

(jf. præmis 75 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser – fritagelse for hasardspil – begreb

[Rådets direktiv 77/388, art. 6, stk. 4, og artikel 13, punkt B, litra f)]

Sammendrag

Artikel 6, stk. 4, og artikel 13, punkt B, litra f), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at såfremt en erhvervsdrivende i eget navn, men for regning af en virksomhed, der udøver væddemålsvirksomhed, optræder som formidler ved modtagelse af væddemål, der er omfattet af den i direktivets artikel 13, punkt B, litra f), foreskrevne fritagelse for merværdiafgift, anses nævnte virksomhed i medfør af direktivets artikel 6, stk. 4, for til den erhvervsdrivende at levere en tjenesteydelse vedrørende væddemål, der er omfattet af denne fritagelse.

(jf. præmis 44 og domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 25)

2. Miljø – bevaring af naturlige levesteder samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særlige bevaringsområder – medlemsstaternes forpligtelser – fastlæggelse af prioriteter – gennemførelse ved en rækkefølge for godkendelse af de tilsvarende forvaltningsplaner – foreligger ikke – manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyperne og væsentlige forstyrrelser af arterne – undladelse (Rådets direktiv 92/43, art. 4, stk. 4, og art. 6, stk. 1 og 2) (jf. præmis 37, 38, 48, 49, 53, 54 og 62-64 samt domskonkl.)

3. Traktatbrudssøgsmål – bevis for traktatbruddet – Kommissionens bevisbyrde – formodninger – ikke tilladt (art. 226 EF) (jf. præmis 47)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, og artikel 6, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) – lokaliteter af fællesskabsbetydning – bevarelsesforanstaltninger – det biogeografiske område Makaronesien.

Afgørelse

Konklusion

1) Kongeriget Spanien, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter

– idet det ikke i henhold til direktivets artikel 4, stk. 4, har fastlagt prioriteter for de bevaringsområder, der svarer til lokaliteter af fællesskabsbetydning for det biogeografiske område Makaronesien, beliggende på spansk område og angivet i Kommissionens beslutning 2002/11/EF af 28. december 2001 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det biogeografiske område Makaronesien i henhold til direktiv 92/43, og

– idet det ikke i henhold til artikel 6, stk. 1 og 2, i direktiv 92/83 har truffet og iværksat de passende bevaringsforanstaltninger samt indført en beskyttelsesordning, hvorved forringelse af naturtyperne og betydelige forstyrrelser af arterne undgås gennem etablering af en retlig beskyttelse af de særlige bevaringsområder, som dækker de lokaliteter i Spanien, der er nævnt i beslutning 2002/11.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.

3) Republikken Finland bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – indkomstskat

(Art. 39 EF)

Sammendrag

Artikel 39 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse vedrørende indkomstskat, i henhold til hvilken godtgørelser som de i hovedsagen omhandlede, der tildeles en tjenestemand fra en medlemsstat, der arbejder i en anden medlemsstat, med det formål at yde godtgørelse for tab af købekraft på udstationeringsstedet, ikke medregnes ved fastsættelsen af den skattesats, der finder anvendelse i den første medlemsstat på den skattepligtiges eller dennes ægtefælles anden indkomst, selv om tilsvarende godtgørelser, der tildeles en tjenestemand fra den anden medlemsstat, der arbejder på den første medlemsstats område, medregnes ved fastsættelsen af denne skattesats.

(jf. præmis 43 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – generelle eller hypotetiske spørgsmål – Domstolens efterprøvelse af sin egen kompetence – præjudicielt spørgsmål af hypotetisk karakter – afvisning

(Art. 267 TEUF; Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 42)

Sammendrag

Den procedure, som er fastsat ved artikel 267 TEUF, er et instrument til samarbejde mellem Domstolen og de nationale domstole, hvorved Domstolen forsyner de nationale domstole med de oplysninger om fortolkningen af EU-retten, som de har brug med henblik på at afgøre de tvister, de får forelagt.

Inden for rammerne af dette samarbejde foreligger der en formodning for, at spørgsmål om EU-retten er relevante. Domstolen kan kun afvise en anmodning fra en national ret, såfremt det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af EU-retten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, når problemet er af hypotetisk karakter, eller når Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en saglig korrekt besvarelse af de stillede spørgsmål. Den opgave, Domstolen er blevet overdraget inden for rammerne af den præjudicielle procedure, er at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne, men ikke at udøve responderende virksomhed vedrørende generelle eller hypotetiske spørgsmål.

En anmodning om præjudiciel afgørelse må afvises på grund af sin hypotetiske karakter, når den vedrører fortolkningen af artikel 42, stk. 3, i forordning nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og er blevet indgivet i forbindelse med et søgsmål om annullation af en national lovbestemmelse, der har til formål at fastlægge grundlæggende bestemmelser for anvendelse af visse støtteordninger fastsat i denne forordning, når en sådan bestemmelse er blevet ophævet, og den forelæggende ret ikke har fremlagt oplysninger for Domstolen, der gør det muligt at forstå den reelle og konkrete interesse, som anmodningen ikke desto mindre har for tvisten i hovedsagen.

(jf. præmis 16-18, 23 og 25)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – økonomisk virksomhed i artikel 12 i direktiv 2006/112’s forstand – begreb

[Rådets direktiv 2006/112, art. 9, stk. 1, art. 12, stk. 1, og art. 295, stk. 1, nr. 3)]

Sammendrag

Levering af et grundstykke beregnet til bebyggelse skal anses for merværdiafgiftspligtig i medfør af en medlemsstats nationale lovgivning, såfremt denne stat har gjort brug af den mulighed, der er fastsat i artikel 12, stk. 1, i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem – uanset transaktionens permanente karakter eller spørgsmålet om, hvorvidt den person, der har foretaget leveringen, driver virksomhed som producent, handlende eller tjenesteyder – forudsat at transaktionen ikke udgør en indehavers almindelige udøvelse af sin ejendomsret.

En fysisk person, der har udøvet landbrugsvirksomhed på et bestemt areal, som senere – som følge af en ændring af lokalplanen, der ikke er udtryk for personens vilje – er blevet omdannet til grundstykker beregnet til bebyggelse, skal, når vedkommende påbegynder salg af jordarealet, ikke anses for merværdiafgiftspligtig i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, i direktiv 2006/112, såfremt salget indgår som led i forvaltningen af personens personlige formue.

Såfremt personen derimod med henblik på gennemførelse af salget aktivt påbegynder at tage skridt mod en økonomisk udnyttelse af grunde gennem mobilisering af midler, der svarer til dem, der anvendes af en producent, handlende eller tjenesteyder – som omhandlet i artikel 9, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2006/112 – skal personen betragtes som udøvende »økonomisk virksomhed« i den nævnte artikels forstand og skal følgelig anses for en merværdiafgiftspligtig person.

Det forhold, at personen er en »standardsatslandbruger« som omhandlet i artikel 295, stk. 1, nr. 3), i direktiv 2006/112, er herved uden betydning.

(jf. præmis 49 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – tilrettelæggelse af arbejdstiden – ret til årlig betalt ferie – piloter ansat ved luftfartsselskaber

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88, art. 7; Rådets direktiv 2000/79, § 3 i den aftale, der er bilagt)

Sammendrag

Artikel 7 i direktiv 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden såvel som § 3 i aftalen, der er bilagt direktiv 2000/79 om iværksættelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for mobile arbejdstagere i civil luftfart, skal fortolkes således, at en pilot, som er ansat ved et luftfartsselskab, har ret til under sin årlige ferie at bevare ikke alene sin grundløn, men også dels alle de dele, som er forbundet med udførelsen af de opgaver, som påhviler ham ifølge hans arbejdskontrakt, og som kompenseres med en godtgørelse, der indgår i beregningen af den samlede løn, dels alle de dele, som vedrører hans personlige og erhvervsmæssige stilling som pilot ved et luftfartsselskab.

Det tilkommer den nationale ret at bedømme, hvorvidt de forskellige dele af denne arbejdstagers samlede løn opfylder disse kriterier.

(jf. præmis 31 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie kapitalbevægelser – restriktioner – skattelovgivning – arveafgift

(Art. 63 TEUF)

Sammendrag

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der på arveområdet fastsætter en forældelsesfrist på ti år for værdifastsættelsen af nominelle aktier i et selskab, som afdøde var aktionær i, og hvis faktiske ledelse er etableret i en anden medlemsstat, mens denne frist er to år, når den faktiske ledelse befinder sig i den førstnævnte medlemsstat.

Anvendelsen af en sådan længere forældelsesfrist på arvinger, der ejer aktier i et selskab, hvis faktiske ledelse er beliggende i en anden medlemsstat, kan nemlig afholde personer, der er bosiddende i den første stat, fra at investere eller bevare investeringer i aktiver, der befinder sig uden for denne medlemsstat, eftersom deres arvinger i længere tid vil være i en usikker situation med hensyn til muligheden for at blive afkrævet efterbetaling af skat.

En sådan lovgivning kan hverken begrundes i behovet for at sikre en effektiv skattekontrol eller i formålet om bekæmpelse af skattesvig, for så vidt som en generel anvendelse af en frist på ti år på ingen måde tager udgangspunkt i den tid, der er nødvendig med henblik på en effektiv anvendelse af ordningerne om gensidig bistand eller andre midler, der gør det muligt at undersøge de omhandlede aktiers værdi. Der skal nemlig sondres mellem en situation, hvor skattepligtige goder er blevet skjult for skattemyndighederne, hvorfor disse ikke har nogen oplysning om, at disse goder findes, som ville berettige dem til at indlede en undersøgelse, og en anden en situation, hvor de nævnte myndigheder er i besiddelse af oplysninger om de skattepligtige goder. Når en medlemsstats skattemyndigheder er i besiddelse af oplysninger, på grundlag af hvilke de kan henvende sig til de kompetente myndigheder i andre medlemsstater – enten ved hjælp af gensidig bistand som omhandlet i direktiv 77/799 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter eller bistand i henhold til gensidige overenskomster – med henblik på, at sidstnævnte myndigheder kan give dem de oplysninger, der er nødvendige for at foretage en korrekt ansættelse af skatten, kan den omstændighed alene, at det omhandlede beskatningsgrundlag befinder sig i en anden medlemsstat, ikke begrunde den generelle anvendelse af en yderligere frist for efteropkrævning, som på ingen måde tager udgangspunkt i den tid, der er nødvendig med henblik på en effektiv anvendelse af disse ordninger om gensidig bistand.

(jf. præmis 24, 30, 33, 36, 39 og 40 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Toldunion – toldangivelser – efterfølgende kontrol

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 66, som ændret ved Rådets forordning nr. 1791/2006)

Sammendrag

De EU-retlige bestemmelser på toldområdet skal fortolkes således, at en klarerer ikke for en domstol kan nedlægge påstand om annullation af en toldangivelse, som han har udfærdiget, når denne angivelse er blevet antaget af toldmyndighederne. Derimod kan klarereren under de i artikel 66 i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, fastsatte betingelser anmode disse myndigheder om at erklære denne angivelse ugyldig, også efter at de har frigivet varen. Toldmyndighederne skal, når deres bedømmelse er afsluttet – med forbehold af en senere retssag – enten afslå klarererens anmodning ved en begrundet afgørelse eller erklære angivelsen for ugyldig som ønsket.

(jf. præmis 48 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer – direktiv 96/82 – fysisk planlægning

(Rådets direktiv 96/82, som ændret ved direktiv 2003/105, art. 12, stk. 1)

2. Miljø – kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer – direktiv 96/82 – fysisk planlægning

(Rådets direktiv 96/82, som ændret ved direktiv 2003/105, art. 12, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 12, stk. 1, i direktiv 96/82 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved direktiv 2003/105, skal fortolkes således, at den forpligtelse, som direktivet pålægger medlemsstaterne at sørge for, at der tages hensyn til behovet for på lang sigt at opretholde passende afstand mellem virksomheder omfattet af dette direktiv og offentlige bygninger, ligeledes gælder for en offentlig myndighed, der har ansvaret for udstedelse af byggetilladelser, og dette selv om myndigheden udøver denne beføjelse i henhold til en bunden kompetence.

(jf. præmis 35 og domskonkl. 1)

2. Forpligtelsen i artikel 12, stk. 1, i direktiv 96/82 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved direktiv 2003/105, til at tage hensyn til behovet for på lang sigt at opretholde passende afstand mellem virksomheder omfattet af dette direktiv og offentlige bygninger pålægger ikke de nationale kompetente myndigheder at forbyde placeringen af en bygning med offentlig adgang i det tilfælde, hvor en sådan bygning ikke holder en passende afstand til en eksisterende virksomhed, såfremt der allerede findes flere tilsvarende offentlige bygninger i nærheden eller kun uvæsentlig længere væk fra virksomheden, såfremt den erhvervsdrivende ifølge det nye projekt ikke skal påregne yderligere krav vedrørende begrænsning af følgerne af uheld, og såfremt kravene til sunde bolig- og arbejdsforhold er opfyldt. Denne forpligtelse er derimod til hinder for en national lovgivning, som fastsætter, at der skal udstedes tilladelse til placering af en sådan bygning, uden at risiciene i forbindelse med en placering inden for nævnte afstand er blevet behørigt vurderet på tidspunktet for planlægningen eller på tidspunktet for den individuelle afgørelse.

(jf. præmis 53 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport – luftfart – direktiv 2002/30 – støjrelaterede driftsrestriktioner i Unionens lufthavne – begrebet »driftsrestriktioner«

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/30, art. 2, litra e)]

Sammendrag

Artikel 2, litra e), i direktiv 2002/30 med henblik på bestemmelser og procedurer for indførelse af støjrelaterede driftsrestriktioner i Fællesskabets lufthavne skal fortolkes således, at »driftsrestriktioner« udgør en fuldstændig eller midlertidig forbudsforanstaltning, som forbyder et subsonisk civiljetflys adgang til en lufthavn i en medlemsstat i Unionen. Følgelig udgør nationale miljøbestemmelser, som fastsætter maksimale støjgrænser målt på jordniveau, som skal overholdes ved overflyvning af områder i nærheden af lufthavnen, ikke i sig selv »driftsrestriktioner« som omhandlet i denne bestemmelse, medmindre de som følge af den relevante økonomiske, tekniske og retlige kontekst kan have samme virkninger som et forbud mod adgang til nævnte lufthavn.

(jf. præmis 34 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – Europa-Parlamentets medlemmer – immunitet for så vidt angår meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv

(Protokol vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, art. 8)

Sammendrag

Artikel 8 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter skal fortolkes således, at en erklæring, der afgives af en europaparlamentariker uden for Europa-Parlamentet, og som giver anledning til en straffesag om bagvaskelse i dennes oprindelsesmedlemsstat, alene udgør en meningstilkendegivelse, der fremsættes under udøvelsen af det parlamentariske hverv, som henhører under immuniteten i henhold til denne bestemmelse, såfremt denne erklæring udtrykker en subjektiv bedømmelse, der har en direkte og klar forbindelse til udøvelsen af dette hverv. Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om disse betingelser er opfyldt i et konkret tilfælde.

(jf. præmis 41 og domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – foreligger ikke – afvisning [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 42-45, 52, 55 og 56)

2. Støtte tildelt af staterne – begreb – foranstaltningens selektive karakter – støtte til køb af digitaldekodere, som giver en fordel til jordbaserede digitale sendenet og kabeloperatører i forhold til satellitdistributører – omfattet (art. 87, stk.1, EF) (jf. præmis 36 og 62-65)

3. Appel – anbringender – vurdering af den økonomiske fordel, som tildeles ved en statslig foranstaltning – anbringende, der forudsætter en vurdering af fakta, der ikke tilkommer Retten, og som, medmindre de er gengivet urigtigt, er unddraget Domstolens kontrol (statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 73-77)

4. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – Rettens anvendelse af en stiltiende begrundelse – lovlig – betingelser (jf. præmis 88)

5. Støtte tildelt af staterne – forbud – undtagelser – støtte, der kan falde ind under undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), EF – betingelser – støtte til køb af digitaldekodere – ikke omfattet [art. 87, stk. 3, litra c), EF] (jf. præmis 101-104)

6. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – kommissionsbeslutning vedrørende statsstøtte – kendetegn ved konkurrencebegrænsning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (art. 87, stk. 1, EF og 253 EF) (jf. præmis 111, 113 og 115)

7. Støtte tildelt af staterne – tilbagesøgning af en ulovlig støtte – anvendelse af national ret – betingelser og grænser (art. 88 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 14, stk. 1) (jf. præmis 122 og 123)

8. Støtte tildelt af staterne – kommissionsbeslutning, som erklærer en støtte for uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagebetaling – Kommissionens mulighed for at overlade det til de nationale myndigheder at beregne det præcise beløb, der skal tilbagebetales – tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet – foreligger ikke (art. 88 EF; Rådes forordning nr. 659/1999, art. 14, stk. 1) (jf. præmis 126-128)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. juni 2010 i sag T-177/07, Mediaset mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 6634 endelig af 24. januar 2007, hvori statsstøtte ydet af Italien i 2004 og 2005 til forbrugere til køb eller leje af interaktive digitaldekodere til modtagelse af programmer ved hjælp af digital jordbaseret teknologi eller kabel blev erklæret for uforenelig med fællesmarkedet med den begrundelse, at støtten udelukkede dekodere til modtagelse af programmer ved hjælp af tv-distribution via satellit (statsstøtte sag C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004).

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Mediaset SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Sky Italia Srl afholdte omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fradrag for indgående afgift – tilbagebetaling af det overskydende beløb

(Rådets direktiv 2006/112, art. 183)

Sammendrag

En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem, såfremt den forpligter afgiftspligtige personer, hvis afgiftsangivelse udviser et overskydende beløb som omhandlet i dette direktivs artikel 183 for en given afgiftsperiode, til helt eller delvist at overføre dette overskydende beløb til den følgende afgiftsperiode, hvis den afgiftspligtige ikke har betalt sin leverandør den fulde sum for det pågældende køb, således at visse afgiftspligtige personer, hvis afgiftsangivelse regelmæssigt udviser overskydende beløb, som følge af denne forpligtelse er nødsaget til at overføre dette overskydende beløb til den følgende afgiftsperiode mere end én gang.

Ifølge det system, der er indført ved direktiv 2006/112, er såvel merværdiafgiftens forfald som fradragsrettens indtræden og udøvelse nemlig i princippet uafhængig af, om den skyldige modydelse inklusiv merværdiafgift for en transaktion allerede er blevet betalt eller ej. Ifølge samme direktiv er fradragsrettens indtræden kun i visse særlige tilfælde, der udtrykkeligt er omhandlet i direktivet, undergivet en betingelse om, at den skyldige modydelse for transaktionen, der bevirker den fradragsberettigede afgifts indtræden, allerede er blevet betalt. Bortset fra disse særlige tilfælde består denne fradragsret uafhængig af nævnte betingelse. Den omstændighed, at tilbagebetalingen af et fradragsberettiget overskydende merværdiafgiftsbeløb, der således udgør en efterfølgende etape til denne rets indtræden, undergives nævnte betingelse, kan imidlertid have samme virkning på fradragsretten som anvendelsen af samme betingelse ved denne rets indtræden. Den kan således undergrave den effektive virkning af nævnte fradragsret. Betalingen af den skyldige modydelse for transaktionen, som bevirker den fradragsberettigede merværdiafgifts indtræden, kan derfor ikke være en bestemmelse i henhold til artikel 183 i direktiv 2006/112, som medlemsstaterne kan fastsætte for tilbagebetalingen af den fradragsberettigede overskydende merværdiafgift.

(jf. præmis 48, 52, 53 og 56 samt domskonkl.)