ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 3. april 2008 — K.D. Chuck mod Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam — Nederlandene)

(Sag C-331/06) (1)

(Alderdomsforsikring - arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat - socialsikringsbidrag - forskellige perioder - forskellige medlemsstater - beregning af forsikringsperioder - pensionsansøgning - bopæl i et tredjeland)

(2008/C 128/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: K.D. Chuck

Sagsøgt: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank Amsterdam — fortolkning af artikel 48 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366) — alderdomsforsikring — beregning af forsikringsperioder for en statsborger i en medlemsstat, der har arbejdet i to andre medlemsstater — bopæl i en tredjestat på pensioneringstidspunktet

Konklusion

Artikel 48, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 631/2004 af 31. marts 2004, pålægger den kompetente institution i den medlemsstat, hvor denne arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat, senest har haft bopæl — ved beregning af alderspension for denne arbejdstager, som på tidspunktet for ansøgningen om pensionsudbetaling har bopæl i et tredjeland — at tage hensyn til de perioder, hvor arbejdstageren har arbejdet i en anden medlemsstat, på samme betingelser, som om arbejdstageren fortsat havde bopæl på Det Europæiske Fællesskabs område.

(1) EUT C 281 af 18.11.2006.
—

idet det ikke, for så vidt angår regionen Vallonien, har vedtaget alle praktisk gennemførlige sikkerhedsforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, i forordning nr. 2037/2000, for at undgå og minimere udsivning af kontrollerede stoffer, samt idet det ikke har foretaget årlig kontrol for at konstatere, hvorvidt der er sket udsivning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 3. april 2008 — Dirk Rüffert som kurator for konkursboet efter Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG mod Land Niedersachsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Celle — Tyskland)

(Sag C-346/06) (1)

(Artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - direktiv 96/71/EF - udstationering af arbejdstagere som led i levering af tjenesteydelser - fremgangsmåder med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter - social beskyttelse af arbejdstagerne)

(2008/C 128/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Celle

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Dirk Rüffert som kurator for konkursboet efter Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Land Niedersachsen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Celle — fortolkning af EF-traktatens artikel 49 — national lovgivning, der pålægger virksomheder, som deltager i en procedure for udbud af kontrakter for byggeleverancer, at forpligte sig til at overholde og til at drage omsorg for, at deres underentreprenører overholder bestemmelserne om mindsteløn i den kollektive overenskomst, der gælder på leveringsstedet

Konklusion

Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, sammenholdt med artikel 49 EF, er i en situation som den i hovedsagen foreliggende til hinder for, at en myndighed i en medlemsstat vedtager en lovgivningsmæssig foranstaltning, hvorved det pålægges den ordregivende myndighed kun at give kontrakter for byggeleverancer til virksomheder, som ved tilbudsgivningen skriftligt har forpligtet sig til ved udførelsen af leveringerne mindst at betale deres ansatte den på leveringsstedet overenskomstmæssigt fastsatte løn.

(1) EUT C 294 af 2.12.2006.
2)

Bestemmelserne i artikel 1, sammenholdt med artikel 2, i direktiv 2000/78 er til hinder for en ordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en registreret partner efter sin partners død ikke tildeles efterladtepension ligesom ægtefæller, selv om det registrerede partnerskab i national ret placerer personer af samme køn i en situation, der kan sammenlignes med ægtefællers situation for så vidt angår den omhandlede efterladteydelse. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om en efterladt registreret partner er i en situation, der kan sammenlignes med situationen for en ægtefælle, der modtager efterladteydelsen i henhold til den erhvervstilknyttede pensionsforsikringsordning, der administreres af Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen.
2)

Artikel 39 EF og 43 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en deltatsenhed i en medlemsstat i lighed med dem, der regulerer den plejeforsikringsordning, det flamske fællesskab oprettede ved dekretet af 30. marts 1999, i den version, som blev ændret ved det flamske parlaments dekret af 30. april 2004, hvorved tilslutning til en social sikringsordning samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser er begrænset til personer med bopæl på det område, som henhører under denne enheds kompetence, og til personer, der er erhvervsmæssigt beskæftiget på dette område, men der har bopæl i en anden medlemsstat, i det omfang en sådan begrænsning påvirker statsborgere fra andre medlemsstater eller egne statsborgere, der har benyttet sig af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
—

for så vidt som dette lovdekret ikke foreskriver anvendelse af artikel 2-13 i direktiv 1999/31 på deponeringsanlæg godkendt efter udløbet af fristen for gennemførelse af direktivet og inden ikrafttrædelsesdatoen for lovdekret nr. 36/2003, og
3)

De kontrakter, der indgås af et organ, der udgør et offentligretligt organ i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 2004/17 og direktiv 2004/18, der har forbindelse til virksomhed, som dette organ udøver inden for en eller flere af de sektorer, der er anført i artikel 3-7 i direktiv 2004/17, skal omfattes af de i dette direktiv fastsatte fremgangsmåder. Derimod er alle de øvrige kontrakter, der indgås af dette organ i forhold til udøvelse af anden virksomhed, omfattet af de i direktiv 2004/18 fastsatte fremgangsmåder. Begge disse to direktiver finder anvendelse uden sondring mellem den virksomhed, som nævnte organ udøver med henblik på at varetage opgaver af almen interesse, og den virksomhed, som det udøver på konkurrencevilkår, selv når der foreligger et regnskab, der har til formål at foretage en sektoropdeling af dette organs virksomhed med henblik på at undgå krydsfinansiering mellem disse sektorer.
1)

Med henblik på at kontrollere, om den medlemsstat, som har opkrævet tolden, er kompetent, tilkommer det den forelæggende ret at afgøre, om det på det tidspunkt, hvor det blev konstateret, at forsendelsen ikke var blevet frembudt for bestemmelsesstedet, kunne fastslås, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden var begået. Er dette tilfældet, gør bestemmelserne i artikel 203, stk. 1, og artikel 215, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks det muligt at udpege den stat, på hvis område den første overtrædelse eller uregelmæssighed, som kan anses for at udgøre en unddragelse fra toldtilsyn, er begået, som kompetent til at opkræve toldskylden. Kan det derimod ikke fastslås, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået, er det den medlemsstat, hvorunder afgangsstedet henhører, som er kompetent til at opkræve tolden i henhold til bestemmelserne i artikel 378 og 379 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. april 2008 — Philippe Derouin mod Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris — Région parisienne (Urssaf) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris, Frankrig)

(Sag C-103/06) (1)

(Social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - selvstændige erhvervsdrivende, der er bosat og udøver virksomhed i Frankrig - det generelle socialsikringsbidrag - bidrag til dækning af underskuddet på de sociale sikringsordninger - hensyntagen til indtægter, som oppebæres og beskattes i en anden medlemsstat i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst)

(2008/C 128/05)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Philippe Derouin

Sagsøgt: Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris — Région parisienne (Urssaf)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6) — hensyntagen til indtægter oppebåret i en medlemsstat og beskattet i denne medlemsstat i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst ved beregningen af »det generelle socialsikringsbidrag« og »bidraget til dækning af underskuddet på de sociale sikringsordninger«, som skal betales af en selvstændig arbejdstager, der er undergivet fransk lovgivning

Konklusion

Rådet forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 307/1999 af 8. februar 1999, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat, hvis sociallovgivning alene finder anvendelse på en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat i medlemsstaten, udelukker indtægter, som den selvstændige erhvervsdrivende har oppebåret i en anden medlemsstat, fra beregningsgrundlaget for bidrag såsom det generelle socialsikringsbidrag og bidraget til dækning af underskuddet på de sociale sikringsordninger, navnlig når dette sker i forbindelse med anvendelse af en dobbeltbeskatningsoverenskomst vedrørende indkomstbeskatning.

(1) EUT C 108 af 6.5.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. april 2008 — Annelore Hamilton mod Volksbank Filder eG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Stuttgart, Tyskland)

(Sag C-412/06) (1)

(Forbrugerbeskyttelse - aftaler indgået uden for fast forretningssted - direktiv 85/577/EØF - artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1 - lånekontrakter af lang varighed - fortrydelsesret)

(2008/C 128/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Stuttgart

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Annelore Hamilton

Sagsøgt: Volksbank Filder eG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgerichtshof Stuttgart — fortolkning af artikel 4 og 5 i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted — hævelse af en lånekontrakt, der tjente til erhvervelse af andele i en ejendomsfond, og som var indgået uden for fast forretningssted (EFT L 372, s. 31) — national lovgivning, der anvender en frist på en måned, regnet fra det tidspunkt, hvor begge parter fuldstændig har opfyldt deres forpligtelser, til at udøve fortrydelsesretten for en forbruger, der ikke er blevet informeret om denne ret

Konklusion

Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted skal fortolkes således, at national lovgiver har beføjelse til at fastsætte, at fortrydelsesretten i direktivets artikel 5, stk. 1, kan udøves senest en måned efter kontrahenternes fuldstændige opfyldelse af de forpligtelser, der følger af en lånekontrakt af lang varighed, når forbrugeren har modtaget en fejlagtig oplysning om de nærmere foranstaltninger vedrørende påberåbelsen af denne ret.

(1) EUT C 310 af 16.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2008 — 01051 Telecom GmbH mod Deutsche Telekom AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-306/06) (1)

(Direktiv 2000/35/EF - bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner - artikel 3, litra c), nr. ii) - forsinket betaling - bankoverførsel - tidspunkt, hvor betalingen må anses for udført)

(2008/C 128/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: 01051 Telecom GmbH

Sagsøgt: Deutsche Telekom AG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Köln — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra c), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EFT L 200, s. 35) — kreditors mulighed for at kræve morarenter — begrebet kreditors »modtagelse« af det skyldige beløb — national lovgivning, hvorefter betalingstidspunktet er det tidspunkt, hvor debitor afgiver ordre om bankoverførsel, og ikke tidspunktet for kreditering af kreditors konto

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, litra c), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner skal fortolkes således, at det, for at en betaling ved bankoverførsel udelukker eller afbryder anvendelsen af morarenter, kræves, at det skyldige beløb er opført på fordringshavers konto ved forfaldstid.

(1) EUT C 249 af 14.10.2006.
2)

Fastsættelsen af metoder og kriterier med henblik på fordelingen af indgående moms mellem økonomisk virksomhed og ikke-økonomisk virksomhed, jf. sjette direktiv 77/388, henhører under medlemsstaternes skønsbeføjelse, idet medlemsstaterne under udøvelsen af denne beføjelse skal tage hensyn til dette direktivs formål og opbygning og herved fastsætte en beregningsmetode, som objektivt afspejler, hvilken del af de forudgående udgifter der reelt skal henføres til hver af disse to former for virksomhed.
1)

Den kompetente myndighed kan trods de dokumenter, som eksportøren har fremlagt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport, i medfør af forordningens artikel 5, stk. 3, skønne, at Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995, ikke er blevet overholdt. Den kompetente myndighed kan dog kun drage denne konklusion på grundlag af de dokumenter, der er nævnt i artikel 5 i forordning nr. 615/98, og de rapporter vedrørende dyrenes sundhed, som er nævnt i samme forordnings artikel 4, eller på grundlag af andre objektive oplysninger af betydning for dyrenes velfærd, som rejser tvivl om de af eksportøren fremlagte dokumenter, idet denne i givet fald har bevisbyrden for, at de oplysninger, som den kompetente myndighed påberåber sig til støtte for, at direktiv 91/628, som ændret ved direktiv 95/29, ikke er blevet overholdt, er irrelevante.
2)

Tilbagesøgningen af midler, der er gået tabt på grund af misbrug eller forsømmelighed, skal ske på grundlag af artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88, som ændret ved forordning nr. 2082/93, og i overensstemmelse med reglerne i national ret, dog forudsat, at anvendelsen af national ret ikke begrænser fællesskabsrettens anvendelse og effektivitet og ikke i praksis umuliggør tilbagesøgningen af de beløb, som er udbetalt med urette. Det tilkommer den nationale ret at sikre, at fællesskabsretten overholdes fuldt ud, ved om nødvendigt at tilsidesætte eller fortolke nationale retsforskrifter såsom forvaltningsloven (Algemene wet bestuursrecht), der måtte være til hinder herfor. Den nationale ret kan anvende fællesskabsrettens retssikkerhedsprincip og princip om beskyttelse af den berettigede forventning ved vurderingen af den handlemåde, der er blevet fulgt såvel af modtagerne af de midler, som er gået tabt, som af forvaltningen, forudsat at Fællesskabets interesser fuldt ud tilgodeses. Det er herved uden betydning, at tilskudsmodtageren er en offentligretlig person.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 116/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. april 2008 — Europa-Parlamentet (sag C-14/06) og Kongeriget Danmark (sag C-295/06) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Forenede sager C-14/06 og C-295/06) (1)

(Direktiv 2002/95/EF - elektrisk og elektronisk udstyr - begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer - decabromodiphenylether (deca-BDE) - Kommissionens beslutning 2005/717/EF - undtagelse af deca-BDE fra anvendelsesforbuddet - annullationssøgsmål - Kommissionens gennemførelsesbeføjelser - tilsidesættelse af bemyndigelse)

(2008/C 116/04)

Processprog: engelsk og dansk

Parter

Sagsøgere: Europa-Parlamentet (ved K. Bradley, A. Neergaard og I. Klavina, som befuldmægtigede) (sag C-14/06) og Kongeriget Danmark (ved J. Molde, B. Weis Fogh og J. Bering Liisberg, som befuldmægtigede) (sag C-295/06)

Intervenienter til støtte for sagsøgerne: Kongeriget Danmark (sag C-14/06) (ved J. Molde, B. Weis Fogh og J. Bering Liisberg, som befuldmægtigede), Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes og M.J. Lois, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget), Kongeriget Sverige (ved A. Kruse, som befuldmægtiget) og Kongeriget Norge (ved I. Djupvik, K. Waage og K.B. Moen, som befuldmægtigede, og advokat E. Holmedal)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, M. Konstantinidis og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved V. Jackson, som befuldmægtiget, og barrister J. Maurici)

Sagens genstand

Annullation af Kommissionens beslutning af 13. oktober 2005 (meddelt under nummer K(2005) 3754) om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF af 27. januar 2003 om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr, for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling (EUT L 271, s. 48) — undtagelse af decabromodiphenylether (»DecaBDE«) fra det markedsføringsforbud, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/95/EF, uden at betingelserne i direktivets artikel 5, stk. 1, er opfyldt.

Konklusion

1) Punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 2005/717/EF af 13. oktober 2005 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling annulleres.

2) Virkningerne af punkt 2 i bilaget til beslutning 2005/717 opretholdes til og med den 30. juni 2008.

3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler Europa-Parlamentets omkostninger og Kongeriget Danmarks omkostninger i sag C-295/06.

4) Kongeriget Danmark, i sag C-14/06, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kongeriget Norge bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 86 af 8.4.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. maj 2008 — Halina Nerkowska mod Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Koszalinie — Republikken Polen)

(Sag C-499/06) (1)

(Invalidepension, som tildeles civile ofre for krig eller undertrykkelse - betingelse om bopæl på det nationale område - artikel 18, stk. 1, EF)

(2008/C 171/12)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Koszalinie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Halina Nerkowska

Sagsøgt: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Sąd Okręgowy w Koszalinie — fortolkning af artikel 18 EF — foreneligheden af national bestemmelse, som betinger udbetalingen af ydelse til krigs- og militærinvalider af bopæl på det nationale område.

Konklusion

Artikel 18, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken sidstnævnte i almindelighed og under alle omstændigheder nægter at udbetale en ydelse, som tilkendes civile ofre for krig eller repression, til dens statsborgere alene med den begrundelse, at disse ikke i hele den periode, hvor denne ydelse udbetales, har bopæl på denne stats område, men derimod på en anden medlemsstats område.

(1) EUT C 20 af 27.1.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2008 — I sag om energiforvaltning citiworks AG, procesdeltagere: Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Dresden — Tyskland)

(Sag C-439/06) (1)

(Det indre marked for elektricitet - direktiv 2003/54/EF - artikel 20, stk. 1 - tredjeparters frie adgang til transmissions- og distributionssystemer for elektricitet)

(2008/C 171/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Dresden

Part i hovedsagen

citiworks AG

Procesdeltagere:

Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur,

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Dresden — fortolkning af artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EUT L 176, s. 37) — national lovgivning, der udelukker systemer, som i deres helhed befinder sig på en virksomheds område (Betriebsnetze), fra princippet om tredjeparters frie adgang til transmissions- og distributionssystemer for elektricitet

Konklusion

Artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse som § 110, stk. 1, nr. 1, i lov af 7. juli 2005 om elektricitets- og gasforsyning (Gesetz über die Elektriztäts und Gasversorgung (Energiewirtschafstsgesetz)), der giver visse operatører af energiforsyningssystemer dispensation fra forpligtelsen til at give tredjeparter fri adgang til deres systemer med den begrundelse, at disse systemer befinder sig på et geografisk sammenhørende virksomhedsområde samt overvejende tjener til transport af energi inden for egen virksomhed og til de forbundne virksomheder.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
2)

Det tilkommer den forelæggende ret at fastslå, om den omstændighed, at en arbejdstager, der befinder sig i samme situation som sagsøgeren i hovedsagen, på arbejdsdage vender tilbage til familiens bopæl i den berørte medlemsstat, er relevant for vurderingen af, om en sådan arbejdstager opfylder de nødvendige betingelser for at modtage den omhandlede familieydelse i denne stat i henhold til denne stats nationale lovgivning.