ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 300/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. juli 2017 — Konrad Erzberger mod TUI AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kammergericht Berlin — Tyskland)

(Sag C-566/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - princippet om forbud mod forskelsbehandling - valg af medarbejderrepræsentanter til et selskabs bestyrelse - national lovgivning, hvorefter stemmeret og valgbarhed begrænses til medarbejdere ved driftssteder, der er beliggende på det nationale område))

(2017/C 300/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Kammergericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Konrad Erzberger

Sagsøgt: TUI AG

Procesdeltagere: Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer og ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken arbejdstagere, der er beskæftiget ved en koncerns driftssteder beliggende på denne medlemsstats område, fratages deres stemmeret og deres valgbarhed ved valg af medarbejderrepræsentanter til bestyrelsen for det i nævnte medlemsstat etablerede moderselskab i koncernen eller i givet fald deres ret til at udøve eller fortsætte med at udøve deres mandat som medarbejderrepræsentant i denne bestyrelse, når disse arbejdstagere forlader deres stilling ved et sådant driftssted for at få beskæftigelse i et af koncernens datterselskaber, der er etableret i en anden medlemsstat.

(1) EUT C 90 af 7.3.2016.
2)

Kommissionens afgørelse af 17. januar 2013 om afslag på fuld aktindsigt i den liste, som Forbundsrepublikken Tyskland har fremsendt til Europa-Kommissionen inden for rammerne af proceduren i artikel 15, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011, der fastlægger midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, for så vidt som denne oversigt indeholder oplysninger om visse af Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH’s anlæg på tysk område, hvilke oplysninger vedrører foreløbige tildelinger samt aktiviteter og kapacitetsniveauer med hensyn til emissioner af kuldioxid (CO2) i årene 2005 til 2010, anlæggenes effektivitet og de årlige emissionskvoter tildelt foreløbigt for perioden fra 2013 til 2020, annulleres.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 293/3

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. juli 2017 — Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) m.fl. mod Europa-Kommissionen, Det Europæiske Kemikalieagentur, Assogalvanica m.fl.

(Sag C-651/15 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH) - artikel 58, stk. 2 - godkendelse - særligt problematiske stoffer - undtagelse - forordning om ændring af bilag XIV til forordning (EF) nr. 1907/2006 - medtagelse af chromtrioxid på fortegnelsen over stoffer, der kræver godkendelse))

(2017/C 293/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH mfl. (fuldstændig liste forefindes i appelskriftet) (ved avocat C. Mereu og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Mifsud-Bonnici og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede), Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved W. Broere og M. Heikkilä), Assogalvanica, Ecometal, Comité européen des traitements de surfaces (CETS) m.fl. (fuldstændig liste forefindes i appelskriftet) (ved avocat C. Mereu og solicitor J. Beck)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Franske Republik (ved D. Colas og J. Traband, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) og de øvrige appellanter, hvis navne er anført i bilag I til nærværende dom, bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

3) Den Franske Republik og Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 78 af 29.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 293/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. juli 2017 — London Borough of Ealing mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-633/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - fritagelse af tjenesteydelser med nær tilknytning til udøvelsen af sport - artikel 133 - fritagelse udelukket i tilfælde af risiko for konkurrenceforvridning til skade for momspligtige erhvervsvirksomheder - tjenesteydelser leveret af offentligretlige organer, som ikke arbejder med gevinst for øje))

(2017/C 293/03)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: London Borough of Ealing

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Konklusion

1) Artikel 133, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter fritagelsen for merværdiafgift (moms) til fordel for offentligretlige organer, som leverer ydelser med nær tilknytning til udøvelsen af sport eller fysisk træning som omhandlet i nævnte direktivs artikel 132, stk. 1, litra m), er underlagt betingelsen i direktivets artikel 133, stk. 1, litra d), selv om denne medlemsstat dels ikke havde momsbelagt alle disse tjenesteydelser pr. 1. januar 1989, og leveringen af de omhandlede tjenesteydelser dels ikke var blevet momsfritaget, inden denne betingelse blev pålagt.

2) Artikel 133, stk. 2, i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen foreliggende, hvorefter momsfritagelsen til fordel for offentligretlige organer, som leverer ydelser med nær tilknytning til udøvelsen af sport eller fysisk træning som omhandlet i nævnte direktivs artikel 132, stk. 1, litra m), er underlagt betingelsen i direktivets artikel 133, stk. 1, litra d), uden at denne betingelse også anvendes i forhold til andre organer end offentligretlige, der ikke arbejder med gevinst for øje, og som leverer sådanne tjenesteydelser.

(1) EUT C 59 af 15.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 293/4

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 13. juli 2017 — Malpensa Logistica Europa SpA mod SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italien)

(Sag C-701/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - transport - begrebet »udnyttelse af et geografisk område med henblik på tilrådighedsstillelse af lufthavne eller andre transportterminaler for transportvirksomheder, der opererer i luften« - direktiv 2004/17/EF og 96/67/EF - national lovgivning, der ikke foreskriver en forudgående udbudsprocedure for tildeling af lufthavnsområder))

(2017/C 293/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Malpensa Logistica Europa SpA

Sagsøgt: SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA

Procesdeltager: Beta-Trans SpA

Konklusion

Artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som ikke fastsætter en forudgående offentlig udbudsprocedure for tildelinger, selv foreløbige, af lufthavnsområder beregnet til ground handling-ydelser, som ikke medfører nogen betaling af vederlag fra lufthavnens forvaltningsorgan.

(1) EUT C 136 af 18.4.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/4

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. juni 2017 — Novartis Europharm Ltd mod Europa-Kommissionen og Teva Pharma BV (sag C-629/15 P) og Hospira UK Ltd (sag C-630/15 P)

(Forenede sager C-629/15 P og C-630/15 P) (1)

((Appel - humanmedicinske lægemidler - markedsføringstilladelse - forordning (EØF) nr. 2309/93 - den centraliserede procedure på EU-plan - videreudviklinger af et lægemiddel, der har været genstand for en markedsføringstilladelse for andre terapeutiske indikationer - særskilt markedsføringstilladelse og et nyt kommercielt navn - direktiv 2001/83/EF - artikel 6, stk. 1, andet afsnit, og artikel 10, stk. 1 - begrebet »samlet markedsføringstilladelse« - lovgivningsmæssig databeskyttelsesperiode))

(2017/C 283/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Novartis Europharm Ltd (ved advocaat C. Schoonderbeek)

De andre parter i appelsagen:Europa-Kommissionen (ved K. Mifsud-Bonnici, A. Sipos og M. Šimerdová, som befuldmægtigede) og Teva Pharma BV (ved K. Bacon, QC, bemyndiget af solicitor M.C. Firth) (sag C-629/15 P) og Hospira UK Ltd (ved J. Stratford, QC, bemyndiget af solicitors E. Vickers og N. Stoate) (sag C-630/15 P)

Konklusion

1) Appellerne i sagerne C-629/15 P og C-630/15 P forkastes.

2) Novartis Europharm Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen, Teva Pharma BV og Hospira UK Ltd afholdte omkostninger i sagerne C-629/15 P og C-630/15 P.

(1) EUT C 38 af 1.2.2016.
1)

Artikel 4, nr. 6), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning om gennemførelse af denne bestemmelse, der, såfremt en anden medlemsstat anmoder om overgivelse af en udlænding med tidsubegrænset opholdstilladelse, der er bosat i den førstnævnte medlemsstat, med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf, som denne borger er idømt ved en endelig dom, dels ikke tillader en sådan overgivelse, dels blot fastsætter en forpligtelse for den førstnævnte medlemsstats judicielle myndigheder til at underrette den anden medlemsstats judicielle myndigheder om, at de er rede til at overtage denne straffuldbyrdelse, uden at den faktiske overtagelse af fuldbyrdelsen er garanteret på tidspunktet for afslaget på overgivelse, og uden at et sådant afslag endvidere kan anfægtes, såfremt denne overtagelse senere måtte vise sig umulig.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF samt proportionalitetsprincippet, idet den har fastsat, at cigaretpakninger, der er overgået til forbrug i et givet regnskabsår, efter udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 27, litra a), i Portaria n.o 1295/2007 do Ministério das Finanças e da Administração Pública (bekendtgørelse nr. 1295/2007 udstedt af ministeriet for finanser og offentlig forvaltning) af 1. oktober 2007, i den affattelse heraf, som finder anvendelse i denne sag, ikke længere må markedsføres og sælges til offentligheden, når den for disse varer gældende afgiftssats ikke er forhøjet for det på det pågældende regnskabsår følgende år.
1)

Artikel 4 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bevisbyrderegel som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den ret, som træffer afgørelse om sagens realitet, og for hvilken der er indbragt en sag med påstand om, at producenten af en vaccine, som hævdes at være defekt, pålægges ansvar, ved udøvelsen af det skøn, retten er tillagt i denne henseende, kan fastslå, at visse faktiske omstændigheder, som sagsøgeren har påberåbt sig, udgør bestyrkede, præcise og samstemmende formodninger, som kan bevise tilstedeværelsen af en defekt ved vaccinen og en årsagsforbindelse mellem denne defekt og den pågældende sygdom, uanset at det er konstateret, at medicinsk forskning hverken be- eller afkræfter, at der består en forbindelse mellem indsprøjtningen af vaccinen og indtræden af den sygdom, som skadelidte lider af. De nationale retsinstanser skal imidlertid sikre, at deres konkrete anvendelse af denne bevisbyrderegel hverken fører til, at bevisbyrden fastsat i artikel 4 vendes, eller berører effektiviteten af den i direktivet fastlagte ansvarsordning.
1)

Artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at virksomhed med postforsendelse som den i hovedsagen omhandlede ikke henhører under befordringspligten, hvis brugerne ikke til enhver tid overalt på medlemsstatens område har adgang til et udbud af posttjenester af nærmere fastlagt kvalitet til priser, der er overkommelige for alle brugere. Levering af postforsendelsestjenester, som ikke henhører under befordringspligten, kan alene være underlagt et krav om udstedelse af en generel tilladelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. juni 2017 — Online Games Handels GmbH m.fl. mod Landespolizeidirektion Oberösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Østrig)

(Sag C-685/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF - etableringsfrihed - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - restriktiv lovgivning i en medlemsstat - administrative sanktioner af strafferetlig karakter - tvingende almene hensyn - proportionalitet - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - retten til en effektiv domstolsbeskyttelse - national lovgivning, der fastsætter en pligt for domstolen til at foretage en undersøgelse ex officio af de forhold, som er indbragt for den i forbindelse med retsforfølgningen af administrative lovovertrædelser af strafferetlig karakter - forenelighed))

(2017/C 277/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter og Astrid Walden

Sagsøgt: Landespolizeidirektion Oberösterreich

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF, som fortolket i bl.a. dom af 30. april 2014, Pfleger m.fl. (C-390/12, EU:C:2014:281), sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national processuel ordning, hvorefter den domstol, der skal træffe afgørelse om, hvorvidt en lovgivning, som indskrænker udøvelsen af en grundlæggende frihedsrettighed i EU, såsom etableringsfriheden eller den frie udveksling af tjenesteydelser inden for EU, er forenelig med EU-retten, er forpligtet til — inden for rammerne af administrative procedurer af strafferetlig karakter — at foretage en undersøgelse ex officio af forholdene i den sag, som er indbragt for den i forbindelse med efterprøvelsen af, om der foreligger administrative lovovertrædelser, forudsat at en sådan ordning ikke har til følge, at den nævnte domstol er forpligtet til at træde i stedet for den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder, som det tilkommer at tilvejebringe de beviser, der er nødvendige for, at domstolen kan efterprøve, om denne restriktion er begrundet.

(1) EUT C 118 af 4.4.2016.
3)

Artikel 34 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for et påbud som det i hovedsagen omhandlede, hvormed en national myndighed tilsigter at udelukke, at en økonomisk aktør anvender et massebalancesystem som omhandlet i artikel 18, stk. 1, i direktiv 2009/28 på bæredygtig biogas, som transporteres i sammenkoblede nationale gasnet, i medfør af en bestemmelse, som er vedtaget af denne myndighed, og hvorefter en sådan massebalance skal opstilles »på et klart afgrænset sted«, selvom nævnte myndighed på grundlag af denne bestemmelse tillader, at der anvendes et massebalancesystem på bæredygtig biogas, som transporteres via det nationale gasnet i den medlemsstat, som denne myndighed henhører under.
1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/37/EF af 26. maj 2003 om typegodkendelse af landbrugs- eller skovbrugstraktorer og af deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket materiel samt af systemer, komponenter og tekniske enheder til disse køretøjer og om ophævelse af direktiv 74/150/EØF, som ændret ved Kommissionens direktiv 2014/44/EU af 18. marts 2014, skal fortolkes således, at brugte traktorer, der importeres fra et tredjeland, skal opfylde de tekniske krav i nævnte direktiv for at kunne blive markedsført og registreret i en medlemsstat for første gang.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/6

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. september 2017 — ENEA S.A. mod Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen)

(Sag C-329/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - begrebet »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler« - pligt for et kapitalselskab i energisektoren, som er fuldt ud ejet af staten, til at købe energi, der er produceret i forbindelse med samtidig varmeproduktion))

(2017/C 382/05)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ENEA S.A.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

Konklusion

Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at en national foranstaltning såsom den i hovedsagen omhandlede, som pålægger såvel private som offentlige virksomheder en forpligtelse til at købe elektrisk energi produceret ved kraftvarmeproduktion, ikke udgør en statslig foranstaltning eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.

(1) EUT C 320 af 28.9.2015.
2)

Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF ved at undlade at foreskrive betaling af renter ved tilbagebetaling af registreringsafgift og ved at fratrække et beløb på 500 EUR i administrationsgebyr i det registreringsafgiftsbeløb, der skal tilbagebetales.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. september 2017 — X mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-570/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - anvendelse af de sociale sikringsordninger - vandrende arbejdstagere - fastsættelse af den lovgivning, der finder anvendelse - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i) - person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område - person, der er ansat i en medlemsstat og udøver en del af sin beskæftigelse i sin bopælsmedlemsstat))

(2017/C 382/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EF) nr. 592/2008 af 17. juni 2008, skal fortolkes således, at en person som den i hovedsagen omhandlede, der udøver en lønnet beskæftigelse for en arbejdsgiver, der er etableret på én medlemsstats område, og som bor på en anden medlemsstats område, på hvis område denne person i det foregående år har udøvet en del — ca. 6,5 % af arbejdstiden — af denne lønnede beskæftigelse, uden at dette var aftalt på forhånd med arbejdsgiveren, ikke kan anses for normalt at udøve lønnet beskæftigelse på to medlemsstaters område i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 38 af 1.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. september 2017 — X mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-569/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - anvendelse af de sociale sikringsordninger - vandrende arbejdstagere - fastsættelse af den lovgivning, der finder anvendelse - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i) - person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område - person, der er ansat i en medlemsstat og udøver lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat under en tre måneders ulønnet ferie))

(2017/C 382/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 592/2008 af 17. juni 2008, skal fortolkes således, at en person, som bor og udøver lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område, og som i en periode på tre måneder afholder ferie uden løn og udøver en lønnet beskæftigelse på en anden medlemsstats område, skal anses for normalt at udøve lønnet beskæftigelse på to medlemsstaters område i denne bestemmelses forstand, forudsat, dels, at denne person i denne ferieperiode af lovgivningen om social sikring i den første medlemsstat anses for at udøve en lønnet beskæftigelse, dels at beskæftigelsen udøvet på den anden medlemsstats område har en sædvanlig og betydelig karakter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 38 af 1.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/10

Domstolens dom (Store Afdeling) af 12. september 2017 — Alexios Anagnostakis mod Europa-Kommissionen

(Sag C-589/15 P) (1)

((Appel - regler for institutionerne - borgerinitiativ, hvori Europa-Kommissionen opfordres til at fremsætte et lovgivningsforslag om eftergivelse af offentlig gæld for medlemsstater, der er i en nødretssituation - ansøgning om registrering - Kommissionens afslag - åbenbart uden for Kommissionens beføjelse - forordning (EU) nr. 211/2011 - artikel 4, stk. 2, litra b) - begrundelsespligt - artikel 122 TEUF - artikel 136 TEUF - tilsidesættelse))

(2017/C 382/10)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Alexios Anagnostakis (ved dikigoros A. Anagnostakis og avocat F. Moyse)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis og H. Krämer, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Alexios Anagnostakis betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 7 af 11.1.2016.