ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser — hensyntagen med hensyn til begrundelsen til en institutions besvarelse af en anmodning, der er indgivet af en bydende, hvis bud er blevet afvist — betingelser — ingen erstatning af den oprindelige begrundelse med en ny — vurdering af de oplysninger, sagsøgeren rådede over på tidspunktet for sagens anlæg (art. 296 TEUF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 3) (jf. præmis 85-92)
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 16. oktober 2013 – Vivendi mod Kommissionen

(Sag T-432/10)

»Konkurrence — misbrug af dominerende stilling — det franske marked for højhastighed og telefonabonnementer — beslutning om afvisning af en klage — manglende fællesskabsinteresse — den påståede overtrædelses betydning for det indre markeds funktion — sandsynligheden af at kunne godtgøre, at den påståede overtrædelse foreligger«

1. Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af klager — hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag — bedømmelseskriterier — Kommissionens skøn — forpligtelse til at begrunde afgørelsen om henlæggelse — domstolsprøvelse (art. 101 TEUF, 102 TEUF, 105, stk. 1, TEUF og 296 TEUF; Kommissionens forordning nr. 773/2004, art. 7, stk. 1) (jf. præmis 22-25, 27, 28, 33, 39, 68, 104-107, 126 og 127)

2. Konkurrence — kompetencefordeling mellem Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder — Kommissionens ret til at tage hensyn til sit eget tilsyn udøvet inden for rammerne af en anden procedure og foranstaltninger truffet af de nationale myndigheder (art. 101 TEUF og 102 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 4 og 5) (jf. præmis 26, 44-47, 62 og 76)

3. Annullationssøgsmål — kommissionsbeslutning, der kræver en kompliceret økonomisk vurdering — domstolsprøvelse — grænser (art. 101 TEUF, 102 TEUF og 263 TEUF) (jf. præmis 66-70)

4. Konkurrence — dominerende stilling — misbrug — virkning af prispres — begreb — bedømmelseskriterier (art. 102 TEUF) (jf. præmis 109-114)

5. Konkurrence — administrativ procedure — klageres rettigheder — aktindsigt — rækkevidde (art. 101 TEUF og 102 TEUF; Kommissionens forordning nr. 773/2004, art. 7, stk. 1, og art. 8, stk. 1) (jf. præmis 132, 133, 138 og 139)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 4730 af 2. juli 2010, hvorved den afviste den klage, som sagsøgeren havde indgivet over France Télécom, der hævdes at misbruge sin dominerende stilling på det franske marked for højhastighed og telefonabonnementer (sag COMP/C-1/39 653 – Vivendi & Iliad mod France Télécom).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Vivendi bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 16. oktober 2013 – Italien mod Kommissionen

(Sag T-248/10)

»Sprogordning — almindelig udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af administratorer — valget af andet sprog blandt tre sprog — forordning nr. 1 — vedtægtens artikel 1d, stk. 1, artikel 27, stk. 1, og artikel 28, litra f) — artikel 1, stk. 1, litra f), i bilag III til vedtægten — begrundelsespligt — princippet om forbud mod forskelsbehandling«

1. Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — afvikling af generel udvælgelsesprøve — sprog, der kan deltage i prøverne — ligebehandling — krav om særlige sprogkundskaber — begrundelse — berettigelse i relation til tjenestens interesse — overholdelse af proportionalitetsprincippet [tjenestemandsvedtægten, art. 1d, stk. 1 og 6, art. 27, stk. 1, og art. 28, litra f); bilag III, art. 1, stk. 1, litra f); Rådets forordning nr. 1, art. 1] (jf. præmis 29-41)

2. Tjenestemandssager — dom om annullation — retsvirkninger — annullation af meddelelse om generelle udvælgelsesprøver — berettiget forventning hos de udvalgte — ikke rejst tvivl om resultaterne af udvælgelsesprøverne (art. 266 TEUF; tjenestemandsvedtægten, art. 91) (jf. præmis 45-51)

Angående

Påstand om annullation af meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10, der har til formål at oprette en ansættelsesreserve af administratorer (AD 5) inden for området europæisk offentlig administration, jura, økonomi, revision og informations-og kommunikationsteknologi (IKT) (EUT 2010 C 64 A, s. 1).

Konklusion

1) Meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10, der har til formål at oprette en ansættelsesreserve af administratorer (AD 5) inden for området europæisk offentlig administration, jura, økonomi, revision og informations- og kommunikationsteknologi (IKT), annulleres.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 4. juni 2013 – Nencini mod Parlamentet

(Forenede sager T-431/10 og T-560/10)

»Regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer — udgifter til rejser og parlamentarisk assistance — tilbagesøgning af beløb, der er udbetalt med urette — forældelse — rimelig frist — ret til forsvar — kontradiktionsprincippet — proportionalitet«

1. Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — forberedende akter — ikke omfattet — søgsmål anlagt til prøvelse af en debetnota fra Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finans vedrørende tilbagesøgning af uretmæssige udbetalinger til dækning af udgifter til rejser og parlamentarisk assistance — nota, der udelukkende bekræfter en tidligere afgørelse — afvisning af sagen (art. 263 TEUF) (jf. præmis 27-32)

2. EU-ret — principper — overholdelse af en rimelig frist — administrativ procedure — bedømmelseskriterier — krænkelse heraf — følger (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 1) (jf. præmis 43, 44 og 51-53)

3. Europa-Parlamentet — regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer — sekretariatsgodtgørelse — betingelser for ydelse — manglende overholdelse — følger (jf. præmis 92-94)

4. Europa-Parlamentet — regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer — inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb — ubetinget forpligtelse (jf. præmis 109)

Angående

Principalt påstande om annullation dels af afgørelser truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær henholdsvis den 16. juli og den 7. oktober 2010 vedrørende tilbagesøgning af visse beløb, der med urette var blevet udbetalt til sagsøgeren, der er tidligere medlem af Europa-Parlamentet, som godtgørelse for dennes udgifter til rejser og parlamentarisk assistance, dels af debitnota nr. 312331 af 4. august 2010 og nr. 315653 af 13. oktober 2010, udarbejdet af generaldirektøren for Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finans, samt af enhver anden dermed forbundet eller forudgående retsakt, og subsidiært påstande om hjemvisning af sagen til Parlamentets generalsekretær med henblik på dennes fornyede afgørelse af et rimeligt beløb, der kræves tilbagesøgt.

Konklusion

1) Europa-Parlamentet frifindes i sag T-560/10.

2) Riccardo Nencini betaler omkostningerne i sag T-560/10, herunder omkostningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.

3) Sag T-431/10 slettes af registret.
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24 og 52)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 19 og 49)
2)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Moselland eG – Winzergenossenschaft ved sagens behandling for Retten og for appelkammeret.
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — ordmærket CARBON GREEN [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19 og 22-32)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 19, 50, 60 og 108)
13.

Konkurrence — EU-regler — overtrædelser — ansvar — moder- og datterselskaber — økonomisk enhed — bedømmelseskriterier — formodning for, at moderselskabet har udøvet en afgørende indflydelse på sine helejede datterselskaber — moderselskabet forpligtet til at afkræfte formodningen om, at det faktisk har en anvisningsbeføjelse over for datterselskabet (art. 101 TEUF og 102 TEUF) (jf. præmis 298-300, 302-304, 310-312, 316 og 320)
1.

Statsstøtte — påtænkte støtteforanstaltninger — Kommissionens undersøgelse — indledende fase og kontradiktorisk fase — en støttes forenelighed med det indre marked — vanskeligheder ved bedømmelsen — Kommissionens forpligtelse til at indlede den kontradiktoriske fase — alvorlige vanskeligheder — begreb — objektiv karakter — bevisbyrde — omstændigheder, som gør det muligt at fastslå, at der foreligger sådanne vanskeligheder (art. 87, stk. 1, EF og art. 88, stk. 2 og 3, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 4, stk. 4) (jf. præmis 29-37 og 72-75)
6.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 66, 128 og 129)
2.

Statsstøtte — forbud — undtagelser — statsstøtte med regionalt sigte — retningslinjer — individuel støtte, der henhører under nævnte retningslinjers tidsmæssige anvendelsesområde — fastsættelse — datoen for den retligt bindende retsakt, der forpligter den kompetente myndighed til at yde støtten (art. 107, stk. 3, TEUF; Kommissionens meddelelse 2006/C 54/13, punkt 105) (jf. præmis 39-41)
Rettens dom (Syvende Afdeling) af 26. september 2013 – Pioneer Hi-Bred International mod Kommissionen

(Sag T-164/10)

»Tilnærmelse af lovgivningerne — udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer — godkendelsesprocedure for markedsføring — Kommissionens undladelse af at forelægge Rådet et forslag til afgørelse — passivitetssøgsmål«

1. Passivitetssøgsmål — opfordring til institutionen — en stillingtagen, der afbryder en passivitet — begreb — forslag til en afgørelse forelagt af Kommissionen for Rådet vedrørende foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i afgørelse 1999/468 — forslag udgørende en nødvendig forudsætning for vedtagelsen af en endelig afgørelse om markedsføring af genetisk modificeret majs — omfattet (art. 265 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18, art. 18; Rådets afgørelse 1999/468, art. 5) (jf. præmis 26, 27 og 30-32)

2. Passivitetssøgsmål — Kommissionens pligt til at handle — Kommissionen skal straks forelægge et forslag til en afgørelse for Rådet vedrørende foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i afgørelse 1999/468 — udeladelse — manglende begrundelse — passivitet (art. 265 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18, art. 18; Rådets beslutning 1999/468, art. 5, stk. 4) (jf. præmis 37, 42, 47, 52, 53, 58, 71 og 80 samt domskonkl.)

3. Institutionernes retsakter — tidsmæssig anvendelse — regler om proceduren — direkte anvendelse på tvister, der verserer på tidspunktet for deres ikrafttrædelse (jf. præmis 73)

Angående

Påstand om, at det i henhold til artikel 265 TEUF fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (EFT L 106, s. 1), idet den ikke har forelagt Rådet et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EFT L 184, s. 23), og idet den ikke har truffet sådanne andre foranstaltninger, der, alt afhængig af beslutningsprocessens udvikling, er nødvendige for at sikre, at den afgørelse, der er omhandlet i artikel 18 i direktiv 2001/18, vedtages.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet den ikke har forelagt Rådet et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen.
7.

Konkurrence — administrativ procedure — kommissionsbeslutning, der fastslår en overtrædelse, som består i indgåelsen af en konkurrencebegrænsende aftale — afgørelse, der er baseret på beviselementer, som er tilstrækkelige til at godtgøre, at en overtrædelse har fundet sted — bevismæssige forpligtelser for virksomheder, der bestrider overtrædelsens eksistens (art. 101, stk. 1, TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 2) (jf. præmis 96-99, 141 og 144)
7.

Konkurrence — bøder — størrelse — fastsættelse — retningslinjer for beregningen af bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne — bødenedsættelse som modydelse for den forfulgte virksomheds samarbejde uden for anvendelsesområdet for meddelelsen om samarbejde — betingelser (art. 101, stk. 1, TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2 og 3; Kommissionens meddelelse 2002/C 45/03, punkt 1, og 2006/C 210/02, punkt 29, fjerde led) (jf. præmis 110-112)
6.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — lighed mellem de pågældende varemærker — mulighed for lighed mellem et figurmærke og et ordmærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 41)
2.

Annullationssøgsmål — kompetencen for Unionens retsinstanser — påstand om, at en institution meddeles et påbud — afvisning (art. 263 TEUF) (jf. præmis 49)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 15, 16 og 27)
6.

Konkurrence — administrativ procedure — overholdelse af retten til forsvar — princippets rækkevidde — annullation af en første afgørelse fra Kommissionen, der fastslår en overtrædelse — vedtagelse af en ny afgørelse på grundlag af et andet retsgrundlag og andre forarbejder — lovlig — pligt til at fremsende en ny klagepunktsmeddelelse — foreligger ikke — pligt til udtrykkeligt at henvise til muligheden for at anmode om en høring med høringskonsulenten — foreligger ikke (art. 65 KS; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 14, stk. 3, og art. 27, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 773/2004, art. 10, art. 12, stk. 1, og art. 14, stk. 3) (jf. præmis 140, 141, 146 og 147)
5.

Konkurrence — administrativ procedure — overholdelse af retten til forsvar — princippets rækkevidde — annullation af en første afgørelse fra Kommissionen, der fastslår en overtrædelse — vedtagelse af en ny afgørelse på grundlag af et andet retsgrundlag og andre forarbejder — lovlig — pligt til at fremsende en ny klagepunktsmeddelelse — foreligger ikke — pligt til udtrykkeligt at henvise til muligheden for at anmode om en høring med høringskonsulenten — foreligger ikke (art. 65, stk. 1, 4 og 5, KS; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 27, stk. 1) (jf. præmis 112-122, 124 og 211)
6.

Konkurrence — administrativ procedure — overholdelse af retten til forsvar — princippets rækkevidde — annullation af en første beslutning fra Kommissionen, der fastslår en overtrædelse — vedtagelse af en ny beslutning på grundlag af et andet retsgrundlag og andre forarbejder — lovlig — pligt til at fremsende en ny klagepunktsmeddelelse — foreligger ikke — pligt til udtrykkeligt at henvise til muligheden for at anmode om en høring med høringskonsulenten — foreligger ikke (art. 65 KS) (jf. præmis 118, 119, 122-124, 130 og 139-141)
6.

Konkurrence — administrativ procedure — overholdelse af retten til forsvar — princippets rækkevidde — annullation af en første afgørelse fra Kommissionen, der fastslår en overtrædelse — vedtagelse af en ny afgørelse på et andet retsgrundlag og andre forudgående forberedende akter — lovlig — pligt til at fremsende en ny klagepunktsmeddelelse — foreligger ikke — pligt til at afholde en ny høring — foreligger ikke — pligt til at overholde de procedureregler, der var trådt i kraft efter de forudgående forberedende akter — foreligger ikke (art. 36 KS og 65 KS; Kommissionens forordning nr. 773/2004, art. 12, stk. 1, og art. 14, stk. 3) (jf. præmis 128-132, 138-142 og 145-148)
11.

Konkurrence — virksomhed — begreb — økonomisk enhed — pålæggelse af ansvar for overtrædelser — juridisk person ansvarlig for virksomhedens drift under overtrædelsen — overtrædelsen tilregnes en enhed, der har afløst den enhed, der har begået overtrædelsen under udøvelse af sin virksomhed på det pågældende marked — ingen betydning (art. 65, stk. 1, KS) (jf. præmis 177-179)
Selv om det spørgsmål, der er afgørende i forbindelse med en fornyet gennemgang, således som anført af Domstolen, er spørgsmålet om, hvorvidt den faktuelle situation siden opførelsen af den pågældende person på listen over indefrysning af midler eller siden den foregående fornyede gennemgang har ændret sig på en sådan måde, at det ikke længere er muligt at drage den samme konklusion vedrørende denne persons deltagelse i terroraktiviteter med den konsekvens, at Rådet i givet fald og i forbindelse med sin vide skønsbeføjelse kan beslutte at opretholde en person på listen over indefrysning af midler, når den faktuelle situation ikke har ændret sig, forholder det sig ikke desto mindre således, at enhver ny terrorhandling, som Rådet med henblik på at begrunde opretholdelsen af den pågældende person på listen over indefrysning af midler indfører i sin begrundelse i forbindelse med denne fornyede gennemgang, i det beslutningssystem i to niveauer i fælles holdning 2001/931 og i mangel på midler hos Rådet til selv at udføre efterforskning, skal have været genstand for en prøvelse foretaget af og en afgørelse truffet af en kompetent myndighed i denne fælles holdnings forstand. Rådets forpligtelse til at støtte sine afgørelser om indefrysning af midler på terrorområdet på et faktuelt grundlag udledt af afgørelser fra kompetente myndigheder følger direkte af det system i to niveauer, der er indført ved fælles holdning 2001/931. Denne forpligtelse er således ikke betinget af den pågældende persons eller gruppes adfærd. Rådet skal i medfør af begrundelsespligten, som er et væsentligt formkrav, i begrundelsen til sine afgørelser om indefrysning af midler angive afgørelserne fra de kompetente nationale myndigheder, der konkret har prøvet og lagt de terrorhandlinger til grund, som Rådet har gengivet som faktuelt grundlag for sine egne afgørelser.

(jf. præmis 127, 129 og 130)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – anbringender – manglende eller utilstrækkelig begrundelse – anbringende forskelligt fra anbringendet vedrørende retsaktens materielle lovlighed

(Art. 230 EF og 253 EF)

2. Retsakter udstedt af institutionerne – begrundelse – pligt – rækkevidde – kommissionsbeslutning vedrørende statsstøtte

(Art. 87, stk. 1, EF og art. 253 EF)

3. Statsstøtte – tilbagesøgning af en ulovlig støtte – støtte ydet i strid med procedurereglerne i artikel 88 EF – støttemodtagernes eventuelle berettigede forventning – foreligger ikke, medmindre der er ekstraordinære omstændigheder

(Art. 87, stk. 1, EF og art. 88 EF)

4. Statsstøtte – begreb – modtagerne tildeles en fordel – bedømmelseskriterier – undladelse af at anvende kriterierne i en tidligere beslutning – de i mellemtiden indførte økonomiske og retlige ændringer efter vedtagelsen af den tidligere beslutning

(Art. 87, stk. 1, EF)

5. Statsstøtte – tilbagesøgning af en ulovlig støtte – beregning af det beløb, der skal tilbagebetales – den af Kommissionen angivne metode

(Art. 88, stk. 2, EF)

6. Statsstøtte – forbud – undtagelser – støtte, der kan falde ind under undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), EF – driftsstøtte – ikke omfattet

[Art. 87, stk. 3, litra c), EF; Kommissionens meddelelse 98/C 74/06]

7. EU-retten – principper – princippet om god forvaltningsskik – pligt til at udvise omhu – administrativ procedure

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 43 og 46)

2. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 47-55)

3. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 60, 61 og 72)

4. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 81-84)

5. I forbindelse med statsstøtte kræver ingen EU-retlig bestemmelse, at Kommissionen, når den fastslår, at en støtte, som er erklæret uforenelig med fællesmarkedet, skal tilbagebetales, skal fastsætte den nøjagtige størrelse af det tilbagebetalingspligtige støttebeløb. Det er tilstrækkeligt, at Kommissionens beslutning indeholder anvisninger, hvorved beslutningens adressat uden overdrevne vanskeligheder selv kan fastslå beløbet. Disse krav er opfyldt, når beslutningen, uden at præcisere det nøjagtige støttebeløb, der skal tilbagesøges, angiver den metode, hvorefter dette beløb bør beregnes.

(jf. præmis 88 og 89)

6. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 92-98)

7. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 101)
3.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — lighed mellem de pågældende varemærker — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 19 og 20)
6.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 103)