DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 27 MARTS 1985. - KENNETH SCRIVNER OG CAROL COLE MOD CENTRE PUBLIC D'AIDE SOCIALE DE CHASTRE. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF TRIBUNAL DE TRAVAIL DE NIVELLES. - EKSISTENSMINIMUM - BEGREBERNE YDELSE OG SOCIAL FORDEL. - SAG 122/84.



Samling af Afgørelser 1985 side 01027



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Social sikring af vandrende arbejdstagere _ faellesskabsbestemmelser _ sagligt anvendelsesomraade _ omfattede og ikke-omfattede ydelser _ sondringskriterier _ sociale ydelser til sikring af et eksistensminimum _ ikke omfattet

( Raadets forordning nr . 1408/71 , art . 4 , stk . 1 )

2 . Fri bevaegelighed for personer _ arbejdstagere _ ligebehandling _ sociale fordele _ begreb _ sociale ydelser til sikring af et eksistensminimum

( Raadets forordning nr . 1612/68 , art . 7 , stk.2 )

Sammendrag

1 . Det er de grundlaeggende kendetegn ved en ydelse , navnlig dens formaal og de vilkaar , hvorunder den gives , der er afgoerende for , om den er omfattet af forordning nr . 1408/71 eller falder uden for dennes anvendelsesomraade , idet det er uden betydning , om ydelsen i den paagaeldende nationale lovgivning betegnes som en social sikringsydelse eller som noget andet . For at kunne anses for omfattet af begrebet social sikring i forordning nr . 1408/71 skal en ordning under alle omstaendigheder blandt andet opfylde den betingelse at vedroere en af de sociale begivenheder , der udtrykkeligt er opregnet i forordningens artikel 4 , stk . 1 . Det foelger heraf , at denne opregning er udtoemmende , hvorfor en social sikringsgren , der ikke er naevnt i opregningen , ikke kan anses for omfattet af det naevnte begreb , selv om de ydelsesberettigede har et retligt krav paa ydelsen .

En social ydelse under en ordning , der har til formaal at sikre enhver et eksistensminimum , falder ikke ind under nogen af de i artikel 4 , stk . 1 , i forordning nr . 1408/71 opregnede sociale sikringsgrene , hvorfor en saadan ydelse ikke kan anses som en social sikringsydelse i den konkrete betydning i forordningen .

2 . Begrebet social fordel i artikel 7 , stk . 2 , i forordning nr . 1612/68 omfatter alle rettigheder , det vaere sig med eller uden tilknytning til en arbejdskontrakt , som tilkommer enhver indenlandsk arbejdstager , i det vaesentlige paa grund af hans objektive status som arbejdstager , eller allerede fordi han har bopael paa det nationale omraade , og hvis udstraekning til ogsaa at gaelde arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater maa antages at kunne fremme disses mobilitet inden for Faellesskabet .

En social ydelse under en ordning , der har til formaal at sikre enhver et eksistensminimum , er omfattet af begrebet social fordel i forordning nr . 1612/68 .

Dommens præmisser

1 Ved dom af 20 . april 1984 , indgaaet til Domstolen den 11 . maj 1984 , har Tribunal du travail de Nivelles ( anden afdeling ) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal , hvoraf det foerste vedroerer fortolkningen af artikel 7 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ( EFT 1968 II , s . 467 ), og hvorved der i det andet spoerges , om det er foreneligt med faellesskabsretten i forbindelse med en ordning om garanteret indkomst at kraeve af statsborgere fra andre medlemsstater , at de har haft bopael i den paagaeldende medlemsstat i et bestemt tidsrum .

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en tvist mellem aegteparret Scrivner , der er britiske statsborgere , men har bopael i Cortil-Noirmont ( Belgien ), og Centre public d ' aide sociale ( CPAS ) de Chastre , idet tvisten opstod , efter at Scrivners var blevet naegtet oekonomisk bistand i form af garanteret mindsteindkomst ( eksistensminimum ).

3 AEgteparret Scrivner tog sammen med deres seks boern ophold i Belgien i 1978 . Efter dér at have vaeret ansat i forskellige forsikringsselskaber opgav Kenneth Scrivner den 6 . juni 1982 af personlige grunde denne beskaeftigelse og lod sig indskrive som arbejdssoegende . Efter afgoerelser truffet henholdsvis den 15 . og 21 . december 1982 af inspecteur régional du chômage blev der imidlertid naegtet ham arbejdsloeshedsydelser for juli 1982 samt for et tidsrum af 16 uger fra den 20 . december 1982 .

4 Herefter ansoegte Scrivner om oekonomisk bistand hos CPAS de Chastre , der udbetalte ham visse pengebeloeb , men afslog at yde ham og hans familie bistand i form af et eksistensminimum i henhold til den belgiske lov af 7 . august 1974 ( Moniteur belge af 18 . september 1974 , s . 11363 ), idet afslaget blev begrundet med , at han ikke havde haft bopael i Belgien i mindst de seneste fem forudgaaende aar , hvilket er en betingelse i henhold til artikel 1 i kongelig anordning af 8 . januar 1976 ( Moniteur belge af 13 . januar 1976 , s . 311 ), der er udstedt til gennemfoerelse af naevnte lovs artikel 1 , stk . 2 .

5 Ifoelge den naevnte bestemmelse har statsborgere fra lande tilhoerende Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ret til bistand i form af et eksistensminimum ( herefter benaevnt minimex ), idet det dog bl.a . er en forudsaetning , at de »faktisk har haft bopael i Belgien i mindst de seneste fem aar forud for tildelingen af bistand i form af et eksistensminimum« , hvilket krav ikke stilles over for belgiske statsborgere .

6 Senere tildelte CPAS de Chastre Scrivner og hans familie minimex med virkning fra den 14 . juni 1983 , idet det blev lagt til grund , at Scrivners paa dette tidspunkt havde haft bopael i Belgien i fem aar .

7 Ved staevning af 26 . januar 1983 anlagde aegteparret Scrivner sag ved Tribunal du travail de Nivelles til proevelse af afslaget paa deres ansoegning om minimex for den tidligere periode , idet de paastod sig berettiget til minimex med virkning fra den 10 . december 1982 , og idet de til stoette herfor gjorde gaeldende , at bopaelskravet er ulovligt som stridende imod det almindelige forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet af arbejdstagere fra andre medlemsstater , der foelger af EOEF-traktaten , og af artikel 7 , stk . 2 , i forordning nr . 1612/68 , for saa vidt angaar »sociale fordele« .

8 CPAS de Chastre nedlagde ved den nationale ret paastand om frifindelse og subsidiaert om forelaeggelse af det omtvistede faellesskabsretlige spoergsmaal for De europaeiske Faellesskabers Domstol , og under henvisning til de af Arbeidsrechtbank , Antwerpen , ved dom af 28 . oktober 1983 forelagte spoergsmaal , jfr . sag 249/83 , forelagde den nationale ret Domstolen foelgende spoergsmaal :

»1 ) Er den i den belgiske lov af 7 . august 1974 ( Moniteur belge af 18 . september ) omhandlede ret til et ' eksistensminimum ' en ' social fordel ' , der er omfattet af Raadets forordning nr . 1612/68/EOEF af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet?

2 ) Subsidiaert , er den i kongelig anordning af 8 . januar 1976 ( Moniteur belge af 13 . januar ) opstillede betingelse om , at statsborgere fra de oevrige EF-medlemsstater for at vaere berettiget til at modtage bistand i form af et eksistensminimum skal have haft bopael i Belgien i et bestemt tidsrum , forenelig med Rom-traktaten eller Faellesskabets forordninger?«

9 AEgteparret Scrivner , CPAS de Chastre og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber har indgivet skriftlige indlaeg for Domstolen .

10 Sagsoegerne i hovedsagen har gjort gaeldende , at ligebehandlingsprincippet i artikel 3 i Raadets forordning nr . 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer , der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II , s . 366 ), finder anvendelse paa minimex-ordningen . Det anfoeres , at ordningen maa anses for at vaere af blandet karakter , idet den baade har kendetegn , der er karakteristiske for sociale forsorgsordninger , f.eks . at det afgoerende kriterium er , om modtageren befinder sig i en trangssituation , og kendetegn , der er karakteristiske for sociale sikringsordninger , f.eks . at modtageren skal vaere villig til at tage arbejde , og at der bestaar et retligt krav paa ydelsen . Ifoelge Domstolens praksis gaelder for saadanne ordninger af blandet karakter de samme regler som for sociale sikringsordninger , hvorfor ligebehandlingsprincippet finder anvendelse paa dem , hvilket er blevet fastslaaet i forbindelse med ydelser til handicappede og garanteret indkomst til aeldre .

11 CPAS de Chastre har heroverfor gjort gaeldende , at en ordning som minimex-ordningen efter den belgiske lov af 7 . august 1974 ikke falder ind under begrebet social sikring , og at der er tale om en social forsorgsordning , der ikke er omfattet af EOEF-traktatens artikel 51 eller forordningerne nr . 1408/71 og 1612/68 , idet retten til minimex er ganske uafhaengig af modtagerens arbejdsmaessige forhold . Retten er kun betinget af , at der foreligger en trangssituation , idet modtageren ikke for at kunne oppebaere ydelsen har skullet indbetale bidrag eller godtgoere , at han har vaeret tilsluttet nogen form for sikringsordning . Baggrunden for indfoerelsen af minimex-ordningen er et oenske om at gennemfoere en saerlig politik til fordel for de svagest stillede for at lette disses integration i samfundet , hvorfor der er tale om en foranstaltning til sikring af den menneskelige vaerdighed , jfr . artikel 2 i den europaeiske menneskerettighedskonvention .

12 Hvad naermere angaar spoergsmaalet om forbudet mod forskelsbehandling i artikel 3 i forordning nr . 1408/71 , goer CPAS de Chastre gaeldende , at dette kun finder anvendelse i forbindelse med regler om arbejdstagere , idet det anfoeres , at retten til minimex ikke afhaenger af , om modtageren har haft nogen form for arbejde . Den udtrykkelige erklaering , der kraeves af en ansoeger til minimex om , at han er villig til i givet fald at tage arbejde , er blot en hensigtserklaering , hvori modtageren giver udtryk for sin vilje til hurtigst muligt at overvinde trangssituationen .

13 CPAS de Chastre har i sit indlaeg henvist til Domstolens praksis , navnlig dommen af 22 . juni 1972 ( 1/72 , Frilli , Sml . s . 109 ), og til to direktivforslag om retten for statsborgere i en medlemsstat til ophold paa en anden medlemsstats omraade ( EFT 1979 C 207 , s . 14 , og EFT 1980 C 188 , s . 7 ), som Kommissionen har forelagt Raadet , og som har til formaal at skabe det bedst mulige grundlag for , at vandrende arbejdstagere kan bevaege sig frit mellem medlemsstaterne , idet det anfoeres , at medlemsstaterne ifoelge disse forslag skal kunne goere adgang til og ophold paa deres omraader for statsborgere fra andre medlemsstater betinget af , at vedkommende opfylder visse oekonomiske betingelser .

14 Kommissionen har ligeledes gjort gaeldende , at forbudet mod forskelsbehandling i artikel 3 i forordning nr . 1408/71 ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfaelde , idet minimex-ordningen ikke kan anses for omfattet af begrebet social sikring . Det anfoeres , at Domstolen aldrig har fastslaaet , at ordninger af blandet karakter altid er omfattet af denne forordning , men kun , at dette er tilfaeldet , saafremt ydelserne , selv om de kun maatte have karakter af et supplement , har sammenhaeng med de sociale begivenheder , hvis virkninger soeges afboedet ved de i artikel 4 i forordningen omhandlede former for ordninger . Det anfoeres om minimex-ordningen , at den har til formaal at sikre de svagest stillede et samfundsmaessigt eksistensminimum , og at den er uden tilknytning til nogen af de i denne bestemmelse opregnede konkrete sociale begivenheder , hvorved ordningen adskiller sig fra den i den foernaevnte dom af 22 . juni 1972 omhandlede ordning vedroerende garanteret indkomst til aeldre .

15 Derimod goer Kommissionen gaeldende , at minimex-ordningen er omfattet af begrebet social fordel i artikel 7 i forordning nr . 1612/68 , som ikke kan fortolkes indskraenkende , men omfatter enhver fordel , uanset om den har tilknytning til en arbejdskontrakt .

16 For at besvare det foerste spoergsmaal maa det i foerste raekke undersoeges , om ydelser , som omhandlet i den belgiske lov af 7 . august 1974 , er omfattet af det saglige anvendelsesomraade for forordning nr . 1408/71 , jfr . dennes artikel 4 , stk . 1 og 2 , hvorved bemaerkes , at det kun vil vaere noedvendigt at undersoege , om saadanne ydelser er omfattet af begrebet »sociale fordele« i artikel 7 i forordning nr . 1612/68 , saafremt det maa laegges til grund , at der ikke er tale om en social sikringsydelse i betydningen i forordning nr . 1408/71 .

17 Det bemaerkes i denne forbindelse , at forordning nr . 1408/71 ifoelge artikel 4 , stk . 1 , finder anvendelse paa de lovgivninger om sociale sikringsgrene i medlemsstaterne , der er opregnet i litra a)-h ) i dette stykke , hvorimod det fremgaar af artikel 4 , stk . 4 , at bl.a . »social og sundhedsmaessig forsorg« ikke er omfattet af forordningen .

18 Domstolen har gentagne gange fastslaaet , at det er de grundlaeggende kendetegn ved den paagaeldende ydelse , navnlig dens formaal og de vilkaar , hvorunder den gives , der er afgoerende for , om den er omfattet af forordning nr . 1408/71 eller falder uden for dennes anvendelsesomraade , idet det er uden betydning , om ydelsen i den paagaeldende nationale lovgivning betegnes som en social sikringsydelse eller som noget andet .

19 Det kan ikke udelukkes , at nogle ordninger har et saadant personelt anvendelsesomraade og formaal , og at der gaelder saadanne betingelser for at vaere omfattet af dem , at de paa én gang har kendetegn , der er karakteristiske for begge de to naevnte former for social bistand , og derfor ikke entydigt falder ind under et enkelt af de hertil svarende begreber , men det bemaerkes herved , at en ordning for at kunne anses for omfattet af begrebet social sikring i forordning nr . 1408/71 under alle omstaendigheder skal opfylde bl.a . den betingelse at vedroere en af de sociale begivenheder , der udtrykkeligt er opregnet i forordningens artikel 4 , stk . 1 . Heraf foelger , at denne opregning er udtoemmende , hvorfor en social sikringsgren , der ikke er naevnt i opregningen , ikke kan anses for omfattet af det naevnte begreb , selv om de ydelsesberettigede har et retligt krav paa ydelsen .

20 Om minimex-ordningen fremgaar det af sagen dels , at de ydelsesberettigede har et retligt krav paa ydelsen , dels at denne ret tilkommer enhver , hvis indtaegter anses for utilstraekkelige , og som ikke »ved egen indsats eller paa anden maade kan skaffe sig saadanne« ( artikel 1 , stk . 1 , i lov af 7 . august 1974 ), saaledes at det afgoerende kriterium i forbindelse med ordningen er , om vedkommende befinder sig i en trangssituation , idet der ikke stilles noget krav om beskaeftigelsesperioder , bidragsbetaling eller tilknytning til nogen ordning vedroerende social sikring , der har til formaal at afboede foelgerne af nogen bestemt form for social begivenhed . Den ydelsesberettigede skal blot godtgoere , »at han er villig til at tage arbejde« , medmindre dette er umuligt paa grund af afgoerende helbredsmaessige eller sociale hensyn . Den paagaeldende skal endvidere have udtoemt sine muligheder , hvad angaar sociale sikringsydelser , og hvis bistandskontoret skoenner det noedvendigt , underholdsbidrag ( lovens artikel 6 , stk . 1 og 2 ).

21 Heraf foelger , at en ydelse som den omhandlede , der tilkommer enhver , ikke falder ind under nogen af de i artikel 4 , stk . 1 , i forordning nr . 1408/71 opregnede sociale sikringsgrene , idet den saaledes ikke kan anses som en social sikringsydelse i den konkrete betydning i forordningen .

22 Det maa herefter videre undersoeges , om en saadan ydelse er omfattet af begrebet social fordel i forordning nr . 1612/68 , hvortil der konkret er henvist i det foerste spoergsmaal .

23 Artikel 7 , stk . 1 og 2 , i denne forordning lyder saaledes :

1 ) En arbejdstager , der er statsborger i en medlemsstat , maa ikke paa grund af sin nationalitet behandles anderledes paa de oevrige medlemsstaters omraade end indenlandske arbejdstagere med hensyn til beskaeftigelses- og arbejdsvilkaar , navnlig for saa vidt angaar afloenning , afskedigelse og , i tilfaelde af arbejdsloeshed , genoptagelse af beskaeftigelse i faget eller genansaettelse .

2 ) Arbejdstageren nyder samme sociale og skattemaessige fordele som indenlandske arbejdstagere .

24 Som Domstolen gentagne gange har fastslaaet , fremgaar det af en samlet vurdering af bestemmelserne i denne forordning samt af formaalet med denne , at de rettigheder , der i henhold til forordningen skal udstraekkes til ogsaa at gaelde arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater , omfatter alle rettigheder , det vaere sig med eller uden tilknytning til en arbejdskontrakt , som tilkommer enhver indenlandsk arbejdstager , i det vaesentlige paa grund af hans objektive status som arbejdstager , eller allerede fordi han har bopael paa det nationale omraade , og hvis udstraekning til ogsaa at gaelde arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater maa antages at kunne fremme disses mobilitet inden for Faellesskabet .

25 Domstolen har saaledes allerede fastslaaet , jfr . dommen af 12 . juli 1984 ( Castelli , 261/83 , Sml . 1984 , s . 3199 ), at begrebet social fordel i artikel 7 , stk . 2 , i forordning nr . 1612/68 ogsaa omfatter ydelser , der i henhold til en lovgivning i en medlemsstat om garanteret indkomst til aeldre tildeles arbejdstageres slaegtninge i opstigende linje , som forsoerges af den paagaeldende .

26 Ydelser under en ordning om ret til et »eksistensminimum« findes herefter at vaere omfattet af begrebet social fordel i Raadets forordning nr . 1612/68 , hvorfor en medlemsstat , hvori der gaelder en saadan ordning , ikke fra denne kan udelukke vandrende arbejdstagere med statsborgerskab i en anden medlemsstat , som har bopael paa den foerstnaevnte stats omraade , eller medlemmer af disses familier .

27 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med , at en social ydelse under en ordning , der har til formaal at sikre enhver et eksistensminimum , er omfattet af begrebet social fordel i Raadets forordning nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 .

28 Da det andet spoergsmaal kun er stillet for det tilfaelde , at det foerste spoergsmaal besvares benaegtende , maa det anses for bortfaldet .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

29 De udgifter , der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( anden afdeling )

vedroerende de spoergsmaal , som er forelagt den af Tribunal du travail de Nivelles ved dom af 20 . april 1984 , for ret :

En social ydelse under en ordning , der har til formaal at sikre enhver et eksistensminimum , er omfattet af begrebet social fordel i Raadets forordning nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 .