Sag C-85/11

Europa-Kommissionen

mod

Irland

»Traktatbrud — beskatning — direktiv 2006/112/EF — artikel 9 og 11 — national lovgivning, hvorefter ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt momspligtig person«

Sammendrag – Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. april 2013

Harmonisering af afgiftslovgivningerne – det fælles merværdiafgiftssystem – afgiftspligtige personer – begreb – medlemsstaternes mulighed for at betragte personer, der er nært knyttet til hinanden, som én enkelt afgiftspligtig person – national lovgivning, hvorefter ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt afgiftspligtig person – traktatbrud – foreligger ikke

(Rådets direktiv 2006/112, art. 11)

En medlemsstat, som tillader, at ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt merværdiafgiftspligtig person, tilsidesætter ikke de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 11 i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem.

Det kan ikke udledes af ordene »som én enkelt afgiftspligtig person«, at direktivets artikel 11 alene har til formål at gøre det muligt at behandle flere afgiftspligtige personer som én enkelt enhed, idet disse ord ikke henviser til en betingelse for anvendelse af denne artikel, men til dens resultat, der består i at betragte flere personer som én enkelt afgiftspligtig person. Affattelsen af denne artikel gør det hverken muligt at fastslå, at nævnte artikel udgør en undtagelse fra det almindelige princip om, at enhver afgiftspligtig person skal behandles som en særskilt enhed, således at samme artikel skal fortolkes snævert, eller at begrebet gruppe indebærer, at samtlige de personer, der indgår heri, tilhører samme kategori, for så vidt som ordet »gruppe« ikke er indeholdt i artiklen.

Hvad i øvrigt angår de formål, som forfølges med direktivets artikel 11, har EU-lovgiver ønsket at give medlemsstaterne mulighed for af hensyn til administrativ forenkling eller forebyggelse af misbrug – såsom f.eks. opsplitning af en virksomhed i flere afgiftspligtige personer, således at de hver især kan drage fordel af en særordning – ikke at betragte afgiftspligtige personer, hvis selvstændighed blot er en juridisk teknikalitet, som særskilte afgiftspligtige personer. Det fremgår ikke, at medlemsstaternes mulighed for at betragte en gruppe personer, som omfatter en eller flere personer, der ikke selvstændigt kan anses for afgiftspligtige personer, som én enkelt afgiftspligtig person, strider imod nævnte formål. Det kan derimod ikke udelukkes, at tilstedeværelsen af sådanne personer inden for en momsgruppe medvirker til administrativ forenkling for såvel nævnte gruppe som afgiftsmyndighederne og gør det muligt at forebygge misbrug, idet nævnte tilstedeværelse endog kan være nødvendig med henblik herpå, såfremt alene denne tilstedeværelse kan godtgøre den nære tilknytning, der finansielt, økonomisk og organisatorisk skal foreligge mellem de personer, som udgør denne momsgruppe, for at de kan betragtes som én enkelt afgiftspligtig person.

(jf. præmis 40, 47 og 48)

Sag C-85/11

Europa-Kommissionen

mod

Irland

»Traktatbrud — beskatning — direktiv 2006/112/EF — artikel 9 og 11 — national lovgivning, hvorefter ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt momspligtig person«

Sammendrag – Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. april 2013

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtige personer — begreb — medlemsstaternes mulighed for at betragte personer, der er nært knyttet til hinanden, som én enkelt afgiftspligtig person — national lovgivning, hvorefter ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt afgiftspligtig person — traktatbrud — foreligger ikke

(Rådets direktiv 2006/112, art. 11)

En medlemsstat, som tillader, at ikke-afgiftspligtige personer kan indgå i en gruppe personer, der kan betragtes som én enkelt merværdiafgiftspligtig person, tilsidesætter ikke de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 11 i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem.

Det kan ikke udledes af ordene »som én enkelt afgiftspligtig person«, at direktivets artikel 11 alene har til formål at gøre det muligt at behandle flere afgiftspligtige personer som én enkelt enhed, idet disse ord ikke henviser til en betingelse for anvendelse af denne artikel, men til dens resultat, der består i at betragte flere personer som én enkelt afgiftspligtig person. Affattelsen af denne artikel gør det hverken muligt at fastslå, at nævnte artikel udgør en undtagelse fra det almindelige princip om, at enhver afgiftspligtig person skal behandles som en særskilt enhed, således at samme artikel skal fortolkes snævert, eller at begrebet gruppe indebærer, at samtlige de personer, der indgår heri, tilhører samme kategori, for så vidt som ordet »gruppe« ikke er indeholdt i artiklen.

Hvad i øvrigt angår de formål, som forfølges med direktivets artikel 11, har EU-lovgiver ønsket at give medlemsstaterne mulighed for af hensyn til administrativ forenkling eller forebyggelse af misbrug – såsom f.eks. opsplitning af en virksomhed i flere afgiftspligtige personer, således at de hver især kan drage fordel af en særordning – ikke at betragte afgiftspligtige personer, hvis selvstændighed blot er en juridisk teknikalitet, som særskilte afgiftspligtige personer. Det fremgår ikke, at medlemsstaternes mulighed for at betragte en gruppe personer, som omfatter en eller flere personer, der ikke selvstændigt kan anses for afgiftspligtige personer, som én enkelt afgiftspligtig person, strider imod nævnte formål. Det kan derimod ikke udelukkes, at tilstedeværelsen af sådanne personer inden for en momsgruppe medvirker til administrativ forenkling for såvel nævnte gruppe som afgiftsmyndighederne og gør det muligt at forebygge misbrug, idet nævnte tilstedeværelse endog kan være nødvendig med henblik herpå, såfremt alene denne tilstedeværelse kan godtgøre den nære tilknytning, der finansielt, økonomisk og organisatorisk skal foreligge mellem de personer, som udgør denne momsgruppe, for at de kan betragtes som én enkelt afgiftspligtig person.

(jf. præmis 40, 47 og 48)