DOMSTOLENS DOM AF 27. OKTOBER 1992. - GENERICS (UK) LTD OG HARRIS PHARMACEUTICALS LTD MOD SMITH KLINE AND FRENCH LABORATORIES LTD. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COURT OF APPEAL (ENGLAND) - FORENEDE KONGERIGE. - PATENTER - TVANGSLICENSER - EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 30 OG 36. - SAG C-191/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-05335



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° patentret ° afslag paa eller meddelelse af tilladelse til, at indehaveren af en beredskabslicens importerer det patenterede produkt fra tredjelande, afhaengig af, om patenthaveren forsyner det nationale marked ved hjaelp af produktion dér eller ved import fra andre medlemsstater ° ulovligt

(EOEF-traktaten, art. 30 og 36)

2. Nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskaberne ° Spanien ° Portugal ° frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° patentret ° forbud mod, at indehaveren af en beredskabslicens for et farmaceutisk produkt indfoerer dette produkt fra Spanien eller Portugal ° lovligt ° betingelser

(EOEF-traktaten, art. 30 og 36; tiltraedelsesakten af 1985, art. 47 og 209)

Sammendrag

1. Bestemmelserne i traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af aftale har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, under henvisning til bestemmelserne i deres nationale lovgivning afslaar at give indehaveren af en beredskabslicens tilladelse til at importere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet paa det nationale territorium, og giver denne tilladelse, saafremt patenthaveren udnytter patentet til at importere produktet fra andre medlemsstater. En saadan praksis er nemlig diskriminerende, idet den i strid med Faellesskabets formaal tilskynder de patenthavere, der ikke oensker at udsaette sig for en konkurrence som foelge af indfoersler fra tredjelande, til at fremstille produkterne paa det nationale territorium frem for at importere dem fra andre medlemsstaters territorium, og den hviler ikke paa noget hensyn til at beskytte de rettigheder, som udgoer den saerlige genstand for den industrielle og kommercielle ejendomsret.

2. Bestemmelserne i artikel 47 og 209 i tiltraedelsesakten af 1985 ° ifoelge hvilke indehaveren eller den adkomstberettigede til et patent for et farmaceutisk produkt, indgivet i en medlemsstat paa et tidspunkt, hvor et varepatent for det paagaeldende produkt ikke kunne opnaas i Spanien eller i Portugal, kan paaberaabe sig den ret, som patentet giver, med henblik paa at forhindre indfoersel og forhandling af produktet i den eller de ti andre medlemsstater, hvor det paagaeldende produkt er beskyttet af et patent, ogsaa selv om produktet foerste gang er bragt i omsaetning i Spanien eller i Portugal af ham selv eller med hans samtykke ° skal fortolkes saaledes, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af aftale har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, under henvisning til disse bestemmelser og uanset principperne i traktatens artikel 30 og 36 kan forbyde licenshaveren at indfoere et patentbeskyttet farmaceutisk produkt fra Spanien og Portugal, saafremt den nationale lovgivning giver patenthaveren ret til at forhindre indfoersler, og saafremt patenthaveren benytter den ret, som ovennaevnte artikel 47 og 209 giver ham.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 13. februar 1990, indgaaet til Domstolen den 19. juni 1990, har Court of Appeal of England and Wales i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 30 og 36 og af akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne med henblik paa at kunne afgoere, hvorvidt den praksis, som foelges af de nationale myndigheder, der har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser for patenter, er forenelig med faellesskabsretten.

2 Disse spoergsmaal er blevet stillet under en retssag, som verserer mellem Smith Kline and French Laboratories Ltd (herefter benaevnt "SKF"), der er indehaver af to engelske patenter for det farmaceutiske produkt "Cimetidin", og selskaberne Generics (UK) Ltd (herefter benaevnt "Generics") og Harris Pharmaceuticals Ltd (herefter benaevnt "Harris"). Sagen drejer sig om indfoerslen i Det Forenede Kongerige af dette produkt fra tredjelande og fra Spanien og Portugal.

3 I medfoer af bestemmelserne i Patents Act 1977 (herefter benaevnt "Patents Act") er de patenter, som SKF er indehaver af, blevet forsynet med paategningen "licensberedskab" fra den 9. marts 1988.

4 Det fremgaar af den relevante nationale lovgivning om patenter, der er forsynet med en saadan paategning, og isaer af section 46 i Patents Act, at enhver er berettiget til at faa meddelt licens paa patentet paa vilkaar, som enten kan fastsaettes ved aftale med patenthaveren eller i mangel af aftale af Comptroller General of Patents (herefter benaevnt "patentmyndigheden").

5 Ifoelge House of Lords' retspraksis kan patentmyndigheden ved fastsaettelsen af betingelserne for meddelelse af disse licenser tage hensyn til bestemmelserne i section 48(3) og section 50(1) i Patents Act vedroerende tvangslicenser. Ifoelge disse bestemmelser kan patentmyndigheden ved udoevelsen af sine befoejelser tage hensyn til den omstaendighed, at patentet ikke udnyttes til at fremstille produktet paa Det Forenede Kongeriges territorium.

6 Det er uomtvistet, at de kompetente nationale myndigheder paa grundlag af de ovennaevnte bestemmelser foelger den praksis at tillade indehaveren af en beredskabslicens at importere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren udnytter patentet derved, at han importerer produktet til Det Forenede Kongerige fra andre medlemsstater, og modsat afslaar at give licenshaveren ret til at foretage saadanne indfoersler fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet paa Det Forenede Kongeriges territorium.

7 I overensstemmelse med gaeldende national lovgivning anmodede Harris og Generics SKF om en beredskabslicens, saaledes at de bl.a. kunne importere Cimetidin. Da parterne ikke kunne naa til enighed, blev anmodningen forelagt for patentmyndigheden og derefter for Patents Court.

8 I betragtning af, at SKF fremstillede Cimetidin i Irland som halvfabrikat og faerdigfremstillede det paa Det Forenede Kongeriges territorium, indsatte Patents Court blandt vilkaarene i de af Harris og Generics begaerede beredskabslicenser en bestemmelse om, at disse selskaber ikke maatte indfoere Cimetidin som faerdigvare fra tredjelande eller fra Spanien og Portugal. Disse to medlemsstater blev herved sidestillet med tredjelande i medfoer af overgangsbestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209, der vedroerer visse patenter. Patents Court afslog derimod at indsaette en lignende bestemmelse vedroerende indfoersel af Cimetidin som halvfabrikat.

9 Saavel SKF som Harris og Generics indankede denne afgoerelse for Court of Appeal, og denne har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"1) Er det foreneligt med artikel 30 og 36 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, at den kompetente myndighed ved fastsaettelse af vilkaarene for en licens vedroerende et patent, som tvangsmaessigt er blevet forsynet med en paategning om 'licensberedskab' , lader afgoerelsen af, om licensen skal indeholde et vilkaar om retten til import af patenterede produkter fra lande uden for Faellesskabet, bero paa bestemmelserne i section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977? Er det i strid med artikel 30 og 36, at den kompetente myndighed normalt fortolker foernaevnte nationale retsforskrifter saaledes, at disse indebaerer, at den kompetente myndighed skal naegte meddelelse af licens til import fra et andet land, naar patenthaveren udnytter patentet til fabrikation inden for Det Forenede Kongerige, men skal meddele licens til import fra et tredjeland, naar patenthaveren udnytter patentet til at importere produkter fremstillet i andre af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs medlemsstater?

2) a) Paavirker det besvarelsen af disse spoergsmaal, at section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977 finder anvendelse ved meddelelse af tvangslicens paa et patent og indeholder hjemmel til at meddele saadan tvangslicens, hvis patentet ikke udnyttes i Det Forenede Kongerige?

b) Paavirker det besvarelsen af spoergsmaalene, saafremt den kompetente myndighed ved sit skoen over, om der boer gives tilladelse til import fra et tredjeland, lader bedoemmelsen af, hvilke faktorer der er relevante for tilladelsen, bero paa section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977?

3) Er det, henset til bestemmelserne i traktaterne om Spaniens og Portugals tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og til Domstolens dom i sag 434/85, Allen & Hanburys Ltd mod Generics (UK) Ltd (Sml. 1988, s. 1245), i strid med EOEF-traktatens artikel 30 og 36, at den kompetente myndighed ved fastsaettelsen af vilkaarene for en beredskabslicens vedroerende et patent paa et farmaceutisk produkt indfoejer et vilkaar, der begraenser importen af det paagaeldende produkt fra Spanien og Portugal?"

10 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

Det foerste og andet spoergsmaal

11 Med de to foerste spoergsmaal oenskes det i det vaesentlige oplyst, hvorvidt de myndigheder i medlemsstaterne, der i mangel af aftale er kompetente til at fastsaette betingelserne for beredskabslicenser, uden at handle i strid med traktatens artikel 30 og 36 kan anvende en national lovgivnings bestemmelser, som f.eks. bestemmelserne i section 48(3) og section 50(1) i Patents Act, som hjemmel for at naegte indehaveren af en beredskabslicens tilladelse til at importere det patenterede produkt fra tredjeland, saafremt patenthaveren fremstiller produktet paa det nationale territorium, og som hjemmel for at meddele en saadan tilladelse, saafremt patenthaveren udnytter sit patent derved, at han indfoerer produktet fra andre EF-medlemsstater.

12 Det skal indledningsvis bemaerkes, at Domstolen i en dom af 18. februar 1992 (sag C-30/90, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. I, s. 829) har fastslaaet, at de ovennaevnte bestemmelser i section 48 og section 50 i Patents Act er i strid med traktatens artikel 30, for saa vidt som det efter disse bestemmelser betragtes som et tilfaelde, hvor en tvangslicens kan udstedes paa grund af manglende udnyttelse af patentet, naar efterspoergslen paa det indenlandske marked daekkes ved import fra andre medlemsstater end Det Forenede Kongerige.

13 I den naevnte dom behandlede Domstolen imidlertid ikke det her rejste spoergsmaal, som er, om de kompetente myndigheder uden at tilsidesaette faellesskabsretten paa grundlag af de samme nationale bestemmelser kan tage hensyn til, i hvilken medlemsstat patenthaveren fremstiller produktet, som grundlag for afgoerelsen om, hvorvidt indehaveren af en beredskabslicens skal naegtes eller gives tilladelse til at indfoere produktet fra tredjelande.

14 Kommissionen og SKF har anfoert, at saafremt de nationale myndigheder foelger den praksis at fastlaegge indholdet af beredskabslicensernes bestemmelser om indfoersler fra tredjelande under hensyn til det sted, hvor produktet fremstilles af patenthaveren, paavirker denne praksis paa grund af sin diskriminerende karakter samhandelen mellem medlemsstater og er under disse omstaendigheder i strid med bestemmelserne i traktatens artikel 30 og 36.

15 Det Forenede Kongerige har i sit skriftlige indlaeg gjort gaeldende, at traktatens bestemmelser om de frie varebevaegelser ikke kan benyttes til at anfaegte nationale myndigheders praksis, der alene vedroerer indfoersler fra tredjelande. Under retsmoedet anerkendte Det Forenede Kongeriges repraesentant imidlertid, at den naevnte praksis i lyset af den ovennaevnte dom af 18. februar 1992 i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, der blev afsagt efter indgivelsen af de skriftlige indlaeg, maa betragtes som diskriminerende og som uforenelig med faellesskabsretten.

16 Harris og Generics har gjort gaeldende, at en tilladelse for en licenshaver til at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande ikke paavirker samhandelen i Faellesskabet og foelgelig ikke kan vaere i strid med traktatens artikel 30 og 36.

17 Som det allerede blev understreget af Domstolen i en dom af 15. juni 1976 (sag 51/75, EMI Records, Sml. s. 811), omfatter traktatens artikel 30 og 36 kun importbegraensninger, der beroerer samhandelen mellem medlemsstater. De myndigheder, der har kompetence til at fastsaette vilkaarene i beredskabslicenser, kan foelgelig give eller naegte licenshaveren tilladelse til at indfoere det patenterede produkt fra et land uden for Faellesskabet uden at tilsidesaette de ovennaevnte traktatbestemmelser.

18 For saa vidt angaar indfoersler fra tredjelande maa de naevnte myndigheder imidlertid ikke ved udoevelsen af de befoejelser, der saaledes tilkommer dem, anvende kriterier, som paa grund af deres diskriminerende karakter vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstater i strid med traktatens artikel 30 og 36.

19 Det foelger af de nationale myndigheders praksis, som den er beskrevet af den nationale domstol, at licenshaveren kan faa tilladelse til at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren ikke fremstiller produktet paa territoriet i den medlemsstat, hvor patentet er blevet udstedt, men indfoerer det fra andre medlemsstater. Patenthaveren kan i denne situation blive udsat for en konkurrence som foelge af indfoerslerne fra tredjelande, som han ikke udsaettes for, saafremt han udnytter patentet i form af produktion paa det nationale territorium.

20 En saadan praksis er diskriminerende, da den tilskynder patenthaverne til at fremstille produkterne indenlands frem for at importere dem fra de andre medlemsstaters territorium. Den kan foelgelig direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt hindre samhandelen inden for Faellesskabet og er dermed en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner i traktatens artikel 30' s forstand (dom af 11.7.1974, sag 8/74, Dassonville, Sml. s. 837, praemis 5).

21 Det bemaerkes, at for saa vidt angaar anvendelsen af bestemmelserne i traktatens artikel 36 er indfoerselsforbud og -restriktioner, som er begrundet med hensynet til beskyttelse af den industrielle og kommercielle ejendomsret, tilladt ifoelge denne artikel med den udtrykkelige begraensning, at de hverken maa udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne.

22 Ifoelge Domstolens faste praksis tillader artikel 36, naar den paaberaabes til beskyttelse af den industrielle og kommercielle ejendomsret, kun fravigelser fra det grundlaeggende princip om de frie varebevaegelser inden for det faelles marked i det omfang, saadanne fravigelser er begrundet i hensynet til beskyttelsen af de rettigheder, der udgoer denne ejendomsrets saerlige genstand (jf. isaer dom af 17.10.1990, sag C-10/89, HAG, Sml. I, s. 3711, praemis 12).

23 For saa vidt angaar patenter er den industrielle ejendomsrets saerlige genstand isaer, at patenthaveren har eneret til at udnytte en opfindelse med henblik paa fremstillingen og den foerste afsaetning af industriprodukter, dels direkte, dels ved at udstede licenser til tredjemaend, saavel som ret til at modsaette sig enhver form for efterligning (jf. isaer den tidligere naevnte dom af 18.2.1992, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemis 21).

24 I den sag, der foreligger for den nationale domstol, er der ingen omstaendighed, der har forbindelse med patentets saerlige genstand, som kan begrunde den forskellige behandling, der gives af de nationale myndigheder. Denne forskelsbehandling er i virkeligheden ikke begrundet med de saerlige hensyn til den industrielle og kommercielle ejendomsret, men med oensket om at begunstige produktionen paa vedkommende medlemsstats territorium i overensstemmelse med bestemmelserne i den nationale lovgivning.

25 Et saadant hensyn, som bevirker, at Faellesskabet ikke naar sine formaal ° som de navnlig er opregnet i traktatens artikel 2 og naermere uddybet i artikel 3 ° kan ikke lovligt begrunde en begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne (dom af 18.2.1992, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemis 30, jf. ovenfor).

26 Harris og Generics har gjort gaeldende, at denne diskriminerende praksis er noedvendig for at undgaa de skadelige virkninger for konkurrencen og for forbrugerne, som skyldes, at der ikke findes faelles regler for patenter. For at illustrere deres argumentation har de anfoert, at de under de omstaendigheder, der foreligger i hovedsagen, ikke kan kraeve at faa udstedt beredskabslicenser i de medlemsstater ud over Det Forenede Kongerige, hvor SKF er patenthaver. Saafremt de ikke faar tilladelse af de engelske myndigheder til at indfoere Cimetidin fra tredjelande, vil de vaere noedt til at fremstille dette produkt alene paa Det Forenede Kongeriges territorium under omstaendigheder, der ikke giver dem mulighed for at markedsfoere et konkurrencedygtigt produkt sammenlignet med det produkt, som SKF fremstiller i Irland til lavere omkostninger.

27 Dette argument maa forkastes med den begrundelse, at de skadelige virkninger for erhvervslivet og for forbrugerne, der skyldes forskellene mellem medlemsstaternes lovgivninger samt manglende faelles bestemmelser for patenter, ikke under nogen omstaendigheder kan begrunde diskriminerende former for national praksis, der er i strid med traktatens artikel 30 og 36.

28 Af de anfoerte grunde skal de to foerste spoergsmaal besvares med, at bestemmelserrne i traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af en aftale herom er kompetente til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, under henvisning til bestemmelserne i deres nationale lovgivning afslaar at give indehaveren af en beredskabslicens tilladelse til at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet paa det nationale territorium og giver denne tilladelse, saafremt patenthaveren udnytter patentet til at indfoere produktet fra andre medlemsstater.

Det tredje spoergsmaal

29 Den nationale domstol oensker med spoergsmaalet i det vaesentlige oplyst, om artikel 47 og 209 i akten om Spaniens og Portugals tiltraedelse skal fortolkes saaledes, at de myndigheder i medlemsstaterne, der i mangel af aftale herom er kompetente til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, paa grundlag af disse bestemmelser, og idet de i givet fald fraviger traktatens artikel 30 og 36, kan forbyde licenstageren at importere et patenteret farmaceutisk produkt fra Spanien og Portugal.

30 Med virkning fra den 1. januar 1986 ophaever tiltraedelsesaktens artikel 42 og 202 ° med en indirekte henvisning til traktatens artikel 30 og 36 ° kvantitative import- og eksportrestriktioner samt enhver foranstaltning med tilsvarende virkning mellem Faellesskabet og de to nye medlemsstater.

31 Det foelger heraf, at de principper, som Domstolen har fastslaaet paa grundlag af traktatens artikel 30 og 36, finder anvendelse paa samhandelen mellem Faellesskabet og de to nye medlemsstater. Det foelger saaledes af Domstolens faste praksis, at indehaveren af en industriel og kommerciel ejendomsret, der er beskyttet af en medlemsstats lovgivning, ikke kan paaberaabe sig denne lovgivning for at modsaette sig indfoerslen af en vare, der lovligt er bragt paa markedet i en anden medlemsstat af indehaveren selv eller med dennes samtykke. Domstolen har navnlig paa grundlag af dette princip fastslaaet, at opfinderen eller dennes retssuccessorer ikke kunne paaberaabe sig det patent, som de var indehavere af i en medlemsstat, for at forhindre import af produktet, som de frit havde bragt i omsaetning i en anden medlemsstat, hvor produktet ikke kunne patenteres (dom af 14.7.1981, sag 187/80, Merck, Sml. s. 2061, praemis 12 og 13).

32 Imidlertid goer tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 inden for de graenser, som de fastlaegger, udtrykkeligt undtagelse fra de naevnte bestemmelser i aktens artikel 42 og 202 og fra de deraf foelgende principper.

33 Ifoelge disse undtagelsesbestemmelser kan indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent for et farmaceutisk produkt, indgivet i en medlemsstat paa et tidspunkt, hvor et varepatent for det paagaeldende produkt ikke kunne opnaas i Spanien eller i Portugal, paaberaabe sig den ret, som patentet giver, med henblik paa at forhindre indfoersel og forhandling af produktet i medlemsstaten eller i de ti andre medlemsstater, hvor det paagaeldende produkt er beskyttet af et patent, ogsaa selv om produktet foerste gang er bragt i omsaetning i Spanien eller i Portugal af ham selv eller med hans samtykke. Denne ret kan goeres gaeldende indtil udgangen af det tredje aar, efter at Spanien eller Portugal har indfoert adgang til patentering af det paagaeldende produkt.

34 SKF har gjort gaeldende, at tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209, da der ikke findes udtrykkelige bestemmelser til hinder herfor, finder anvendelse paa indfoersler af farmaceutiske produkter, der er beskyttet ved et patent, for hvilket der er meddelt en beredskabslicens, og at de foelgelig uanset traktatens artikel 30 og 36 kan vaere hjemmel for at naegte licenshaveren tilladelse til at indfoere de omhandlede produkter fra Spanien og Portugal.

35 Kommissionen, den spanske regering, Det Forenede Kongerige samt Harris og Generics har anfoert, at patenter, som er forsynet med bemaerkningen "licensberedskab", er "svage" patenter, der noedvendigvis falder uden for anvendelsesomraadet for undtagelsesbestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209.

36 De har til stoette for deres opfattelse navnlig henvist til Domstolens dom af 3. marts 1988 (sag 434/85, Allen & Hanburys, Sml. s. 1245), ifoelge hvilken indehaveren af et saadant patent alene skulle have ret til at kraeve et rimeligt vederlag fra licenshaveren, og tillaegger dermed denne dom en raekkevidde, som den ikke har.

37 I den naevnte dom undersoegte Domstolen saaledes, hvorvidt forbuddet mod til Det Forenede Kongerige at importere et produkt, der er beskyttet ved et patent, som er forsynet med paategningen "licensberedskab", er noedvendigt for at sikre, at patenthaveren i forhold til importoererne har de samme rettigheder som dem, han er tillagt i forhold til de producenter, der producerer paa det nationale omraade, og dermed kan vaere berettiget i traktatens artikel 36' s forstand. Det er alene med henblik paa fastlaeggelsen af disse rettigheder, at Domstolen fastslog, at i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, saaledes som denne blev fortolket af den nationale domstol, bevarede indehaveren af et patent forsynet med bemaerkningen "licensberedskab" alene retten til at kraeve betaling af et rimeligt vederlag fra licenshaveren (praemis 13). Domstolen noejedes saaledes med at konstatere, hvad der er Det Forenede Kongeriges lovgivning, og gav ikke en faellesskabsdefinition af "svagt patent", hvoraf det skulle foelge, at et patent, der er forsynet med paategningen "licensberedskab", noedvendigvis falder uden for anvendelsesomraadet for tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209.

38 Med henblik paa fortolkningen af disse artikler maa der tages hensyn til bestemmelsernes egen ordlyd, hvorefter patenthaveren "kan ... paaberaabe sig den ret, som patentet giver, med henblik paa at forhindre indfoersel og forhandling" af produktet.

39 Den foerste betingelse for, at disse bestemmelser kan anvendes, er, at patentet giver indehaveren ret til at forhindre indfoersel. Selv om faellesskabsretten, saafremt den naevnte ret bestaar, er til hinder for, at retten benyttes paa en saadan maade, at det paavirker samhandelen inden for Faellesskabet i strid med traktatens artikel 30 og 36, er det den nationale lovgivning, der paa faellesskabsrettens nuvaerende stade og i mangel af en tilnaermelse af de nationale lovgivninger fastlaegger omfanget af den beskyttelse, der gives ved et patent eller med hensyn til den enkelte patenttype.

40 Med henblik paa at fastslaa, om denne betingelse er opfyldt, skal den nationale domstol foelgelig undersoege, om den beskyttelse, som patentet nyder i national ret, omfatter en ret for indehaveren til at forhindre indfoersler.

41 En saadan fortolkning er i overensstemmelse med formaalet med tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209, som er inden for et begraenset omraade at goere undtagelse fra faellesskabsbestemmelserne om de frie varebevaegelser, men ikke at indfoere nye rettigheder, der gaar ud over patentbeskyttelsen i henhold til national ret.

42 Den anden betingelse for, at det kan forbydes at indfoere det patentbeskyttede produkt fra Spanien og fra Portugal, beror paa, at bestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 blot giver patenthaveren mulighed for at paaberaabe sig retten til at forhindre indfoersler. Disse undtagelsesbestemmelser finder foelgelig kun anvendelse, saafremt patenthaveren giver udtryk for, at han agter at benytte denne ret. I modsaetning til hvad Kongeriget Spanien har gjort gaeldende i sit skriftlige indlaeg, er denne betingelse ikke til hinder for, at medlemsstaternes kompetente myndigheder selv bringer disse bestemmelser i anvendelse. I saa fald er anvendelsen imidlertid betinget af, at patenthaveren har givet udtryk for, at han oensker at anvende den ret, som artikel 47 og 209 giver ham.

43 Det tredje spoergsmaal skal foelgelig besvares med, at bestemmelserne i artikel 47 og 209 i akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse skal fortolkes saaledes, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af aftale herom har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, paa grundlag af disse bestemmelser og uanset principperne i traktatens artikel 30 og 36 kan forbyde licenshaveren at importere et patentbeskyttet produkt fra Spanien og Portugal, saafremt den nationale lovgivning giver patenthaveren ret til at forhindre indfoersler, og saafremt patenthaveren benytter den ret, som artikel 47 og 209 tillaegger ham.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

44 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongerige, af den spanske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Court of Appeal of England and Wales ved kendelse af 13. februar 1990, for ret:

1) Bestemmelserne i traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af aftale herom har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, under henvisning til bestemmelserne i deres nationale lovgivning afslaar at give indehaveren af en beredskabslicens tilladelse til at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet paa det nationale territorium, og giver denne tilladelse, saafremt patenthaveren udnytter patentet til at importere produktet fra andre medlemsstater.

2) Bestemmelserne i artikel 47 og 209 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne skal fortolkes saaledes, at de myndigheder i medlemsstaterne, som i mangel af aftale herom har kompetence til at fastsaette vilkaarene for beredskabslicenser, paa grundlag af disse bestemmelser og uanset principperne i traktatens artikel 30 og 36 kan forbyde licenshaveren at indfoere et patentbeskyttet farmaceutisk produkt fra Spanien og Portugal, saafremt den nationale lovgivning giver patenthaveren ret til at forhindre indfoersler, og saafremt patenthaveren benytter den ret, som artikel 47 og 209 giver ham.