DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 1. JUNI 1995. - HEIDEMIJ ADVIES BV MOD EUROPA-PARLAMENTET. - EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 181 - VOLDGIFTSBESTEMMELSE - UDVIDELSE AF EUROPA-PARLAMENTET I BRUXELLES - EUROPA-PARLAMENTETS ENSIDIGE OPSIGELSE AF ENTREPRISEKONTRAKTEN - ENTREPRENOERENS ERSTATNINGSKRAV. - SAG C-42/94.



Samling af Afgørelser 1995 side I-01417



Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

De Europaeiske Faellesskabers udbud ° voldgiftklausul, der giver Domstolen kompetence ° entreprisekontrakt ° ensidig opsigelse i henhold til kontraktbestemmelser ° den ret, der finder anvendelse ° ret til erstatning ° beregning ° ret til morarenter

(EKSF-traktaten, art. 42; EOEF-traktatens, art. 181; Euratom-traktaten, art. 153)

Parter

I sag C-42/94,

Heidemij Advies BV, Arnhem (Nederlandene), ved advokat Vera Van Houtte, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe,

sagsoeger,

mod

Europa-Parlamentet ved François Vainker, Parlamentets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, bistaaet af Pierre Van Ommeslaghe, advokat med moederet for Belgiens Cour de cassation, og med valgt adresse i Luxembourg paa Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Kirchberg,

sagsoegt,

angaaende et krav om erstatning for ensidig opsigelse af en entreprisekontrakt,

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida og J.-P. Puissochet (refererende dommer),

generaladvokat: P. Léger

justitssekretaer: R. Grass,

paa grundlag af den refererende dommers rapport,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 2. maj 1995,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 1. februar 1994 har det nederlandske selskab Heidemij Advies BV (herefter benaevnt "Heidemij") i henhold til EKSF-traktatens artikel 42, EOEF-traktatens artikel 181 og Euratom-traktatens artikel 153 anlagt sag med paastand om, at Europa-Parlamentet (herefter benaevnt "Parlamentet") doemmes til at betale erstatning for ensidig opsigelse af en entreprisekontrakt.

2 I 1990 fik Heidemij, efter at Parlamentet havde udbudt arbejdet i licitation, bl.a. overdraget opfoelgning og kontrol med opfoerelsen af bygninger som led i Parlamentets udvidelse i Bruxelles.

3 Kontrakten, som blev indgaaet den 27. juli 1990, bestemte, at der for denne opgave aarligt skulle betales et vederlag paa 71 600 ECU. Dette beloeb svarede til 200 arbejdsdage, saaledes at prisen for en dag foelgelig var 358 ECU. Da opgavens reelle omfang ikke paa dette tidspunkt kunne fastlaegges praecist, blev det aftalt, at der for supplerende ydelser skulle betales et vederlag paa 640 ECU pr. dag (aftalens artikel 3).

4 I princippet skulle opgaven udloebe paa datoen for bygningernes endelige overtagelse, nemlig den 1. juni 1996. Ifoelge kontraktens artikel 4, stk. 5, havde Parlamentet imidlertid "ret til at standse Heidemij' s opgave [...] ved udloebet af hver aarlig periode, saafremt opsigelsen foreligger ved rekommanderet skrivelse mindst tre maaneder foer hver aarlig forfaldstid".

5 Aftalens artikel 10 bestemte, at belgisk ret fandt anvendelse, og at De Europaeiske Faellesskabers Domstol havde kompetence til at afgoere enhver tvist i forbindelse med kontrakten i henhold til EKSF-traktatens artikel 42, EOEF-traktatens artikel 181 og Euratom-traktatens artikel 153.

6 Opgaven paabegyndtes den 1. januar 1991. Arbejdsopgavernes omfang viste sig at vaere betydeligt stoerre end forudset. I stedet for det aarlige grundbeloeb paa 71 600 ECU betalte Parlamentet 345 302,77 ECU i 1991 og 1 925 000 ECU i 1992.

7 Da parterne ikke naaede til enighed om nye betalingsbetingelser, opsagde Parlamentet ved skrivelse af 21. januar 1993 til Heidemij kontrakten i henhold til dennes artikel 4, stk. 5, med virkning fra den 1. juli 1993 og praeciserede, at et nyt udbud ville blive foretaget med henblik paa opgavens fortsatte udfoerelse.

8 Den 5. april 1993 afgav Heidemij et bud paa 7 971 500 ECU som led i dette nye udbud. Dette bud blev afslaaet af Parlamentet ved skrivelse af 11. juni 1993.

9 Ved skrivelser af 28. juni og 1. juli 1993 afkraevede Heidemij Parlamentet betaling af et beloeb paa 797 150 ECU eller 10% af virksomhedens bud som erstatning for det tab af indtjening, som virksomheden havde lidt som foelge af den anticiperede afbrydelse af kontraktforholdet. Dette krav blev afslaaet af Parlamentet den 15. juli 1993.

10 Paa denne baggrund har Heidemij anlagt sag og nedlagt foelgende paastande:

° Parlamentet tilpligtes at betale sagsoegeren 797 150 ECU som kontraktmaessig godtgoerelse for standsning af opgaven samt renter heraf, i henhold til kontrakten 8% p.a., fra den 15. september 1993.

° Parlamentet tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.

11 Parlamentet har nedlagt foelgende paastande:

° Principalt, sagsoegte frifindes, og Heidemij tilpligtes at betale sagens omkostninger.

° Subsidiaert, godtgoerelsen fastsaettes til 20 883,33 ECU, og Heidemij tilpligtes at betale sagens omkostninger.

12 Uenigheden mellem parterne vedroerer dels Heidemij' s ret til erstatning og dels, saafremt Heidemij findes at have ret hertil, dennes stoerrelse.

Princippet om ret til erstatning

13 Heidemij har paaberaabt sig den belgiske code civil' s artikel 1794, som giver entreprenoeren ret til at blive holdt skadesloes, saafremt kontrakten ensidigt opsiges af vaerksherren.

14 Denne bestemmelse lyder saaledes:

"Vaerksherren kan til enhver tid opsige den kontrakt, der er indgaaet til fast pris, uanset om arbejdet allerede er paabegyndt, mod at holde entreprenoeren skadesloes for alle hans udgifter, alle hans arbejder og alt, hvad han kunne have indtjent ved denne entreprise."

15 Parlamentet har anfoert, at Heidemij ikke har ret til erstatning, fordi kontraktens artikel 4, stk. 5, udelukker anvendelse af artikel 1794 i den belgiske code civil. Denne fortolkning bekraeftes ifoelge Parlamentet af Heidemij' s holdning, idet selskabet aldrig har bestridt opsigelsens gyldighed, men deltog i det nye udbud uden at fremsaette den mindste indsigelse eller det mindste forbehold.

16 Det staar fast, at aftalen af 27. juli 1990 omfattes af den belgiske code civil' s artikel 1794, og at parterne, da denne bestemmelse ikke er praeceptiv, kan fravige den.

17 Imidlertid kan kontraktens artikel 4, stk. 5, ikke fortolkes saaledes, at den udtrykkeligt eller stiltiende fraviger den belgiske code civil' s artikel 1794, for saa vidt angaar entreprenoerens ret til erstatning.

18 Denne artikels bestemmelser fastlaegger nemlig blot de naermere regler for anticiperet opsigelse af kontrakten fra vaerksherrens side uden at omtale entreprenoerens ret til erstatning.

19 Det kan ikke antages, at parterne ved deres tavshed modsat har villet udelukke enhver erstatning. Det fremgaar af aftalens artikel 12, at parterne, naar de har villet beroeve entreprenoeren enhver ret til erstatning, udtrykkeligt har fastsat dette. For at udelukke entreprenoerens ret til erstatning i det tilfaelde, at entreprisekontrakten blev opsagt ensidigt af Parlamentet, efter at en tredjemand eller det selv havde opsagt lejekontrakterne vedroerende de bygninger, som Heidemij' s opgave vedroerer, har de saaledes fundet det noedvendigt udtrykkeligt at bestemme, at kontrakten ville blive annulleret, "uden at der skal svares erstatning for opsigelsen".

20 Desuden tyder intet i Heidemij' s holdning efter opsigelsen af aftalen paa, at der har foreligget en stiltiende aftale, som udelukkede enhver ret til erstatning. Det er tilstraekkeligt at fastslaa, at opsigelsen er en ensidig handling fra Parlamentets side, som Heidemij ikke behoevede at modsaette sig, og at den manglende protest fra Heidemij' s side lige saa godt kan forklares ved dets oenske om ikke at forskertse sine chancer for at faa sit bud antaget under det nye udbud.

21 Det foelger af det foregaaende, at Heidemij i henhold til den belgiske code civil' s artikel 1794 har ret til erstatning paa grund af opsigelsen af kontrakten.

Erstatningens stoerrelse

22 Parterne er enige om at anerkende, at erstatningens stoerrelse skal vurderes til 10% af vaerdien af de arbejder, som endnu skal udfoeres, men er uenige om vaerdien af disse arbejder.

23 Ud fra den opfattelse, at det aarlige grundbeloeb paa 71 600 ECU ikke afspejler opgavens reelle omfang, har Heidemij anfoert, at beloebet i dets tilbud af 5. april 1993, nemlig 7 971 500 ECU, hvorved der er taget hensyn til det omfang, opgaven havde i aarene 1991-1993, er det eneste rimelige beregningsgrundlag, medmindre man baserer sig paa det samlede beloeb, som ville blive betalt til Heidemij' s efterfoelger.

24 Heroverfor har Parlamentet anfoert, at erstatningen maa beregnes paa grundlag af det aarlige grundbeloeb paa 71 600 ECU, som er fastsat i kontrakten.

25 Det bemaerkes, at modsat Heidemij' s anbringende kan beloebet for de arbejder, som endnu skal udfoeres, ikke beregnes paa grundlag af en vurdering, som selskabet har anlagt med henblik paa indgaaelse af en ny kontrakt, men alene paa grundlag af det vederlag, som selskabet ville have kunnet goere krav paa, hvis den opsagte kontrakt var blevet opfyldt indtil sit udloeb.

26 Ifoelge artikel 3, stk. 1, tredje led, i aftalen af 27. juli 1990 havde Heidemij kun ret til et aarligt grundbeloeb paa 71 600 ECU, idet enhver yderligere ydelse var betinget af vaerksherrens samtykke.

27 Efter den ensidige opsigelse af kontrakten har Heidemij foelgelig kun mistet en mulighed for at faa bestilling paa ydelser ud over de 200 arbejdsdage, som det aarlige grundbeloeb svarede til.

28 I henhold til de i belgisk ret almindeligt anerkendte principper skal tabet af denne mulighed vurderes konkret.

29 Det fremgaar herved af forhandlingerne med henblik paa fastsaettelse af et nyt vederlag samt af Parlamentets skrivelse af 12. november 1993, at dette fandt, at Heidemij' s tjenesteydelser, navnlig dets supplerende ydelser, var for bekostelige. Under disse omstaendigheder findes der ikke grundlag for at antage, at Heidemij har lidt et tab paa grund af fortabt mulighed for at udfoere supplerende tjenesteydelser.

30 Hovedstolen af den erstatning, som Heidemij har ret til, andrager foelgelig 10% af det beloeb, som selskabet ville have modtaget som aarligt grundbeloeb mellem den 1. juli 1993 og den 1. juni 1996 (208 833,33 ECU), eller 20 883,33 ECU.

31 Hvad angaar morarenterne skal de ikke beregnes paa grundlag af aftalens artikel 7, som udelukkende angaar betaling af behoerigt udfoerte arbejder, men i henhold til den belgiske code civil' s artikel 1153, hvorefter de skal betales fra det tidspunkt, hvor der fremsaettes paakrav.

32 Da Heidemij har fremsat paakrav over for Parlamentet ved skrivelse af 17. august 1993, har selskabet ret til at kraeve morarenter fra den 15. september 1993.

33 I henhold til den belgiske code civil' s artikel 1153 skal renterne beregnes efter den belgiske lovbestemte sats, som i oejeblikket er 8%.

34 Det foelger af det foregaaende, at Parlamentet maa doemmes til at betale Heidemij 20 883,33 ECU med morarenter 8% p.a. fra den 15. september 1993.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

35 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Parlamentet har tabt sagen, paalaegges det dette at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

1) Europa-Parlamentet betaler sagsoegerne 20 883,33 ECU med morarenter 8% p.a. fra den 15. september 1993.

2) I oevrigt frifindes Parlamentet.

3) Parlamentet betaler sagens omkostninger.