Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en eventuel begrundelse for en sådan praksis, herunder navnlig beskyttelsen af forbrugerne, tilkommer det i mangel af EU-retlige bestemmelser – under hensyn til den risiko for svig, der er på markedet for arbejder af ædle metaller – medlemsstaterne, som har et vidt skøn, at vælge passende foranstaltninger til at imødegå denne risiko. På EU-rettens nuværende udviklingstrin og uden for de tilfælde, som er reguleret af en international aftale, er en medlemsstat følgelig i princippet berettiget til ikke at anse kontrolstempler, som er påført på tredjestaters område, for at kunne garantere et forbrugerbeskyttelsesniveau, der er ligeværdigt med de kontrolstempler, som påføres af uafhængige organer på medlemsstaternes område.

En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 34 TEUF, når den generelt og systematisk afviser at anerkende stempler fra et garantisted i en anden medlemsstat for så vidt som en sådan praksis om afvisning for det første ikke er begrundet, når resultaterne af den kontrol, der foretages i den medlemsstat, hvorfra de pågældende ædle metaller er eksporteret, opfylder kravene i importmedlemsstaten, og for så vidt som en sådan praksis kan begrundes i forbrugerbeskyttelse, er den uforholdsmæssig i forhold til de formål, den forfølger.

Hvad for det første angår det første aspekt af overtrædelse er en sådan praksis ikke begrundet, når de to medlemsstater forfølger tilsvarende forbrugerbeskyttelsesniveauer. Dette gælder således de ædle metaller, der er påført et garantisteds stempel i en tredjestat og lovligt er bragt i omsætning på en medlemsstats område, og de ædle metaller, der er påført et garantisteds stempel i en tredjestat, som er overgået til fri omsætning i EU, og som inden deres udførsel til den pågældende medlemsstat, lovligt er blevet bragt i omsætning på en medlemsstats område, som i lighed med den første medlemsstat har valgt ikke at tillade, at dens garantisted eller garantisteder eller andre enheder, som medlemsstaten har bemyndiget til at påføre denne medlemsstats kontrolstempel på ædle metaller, påfører de nævnte stempler på tredjestaters område.

Når en sådan praksis om afvisning for det andet kan begrundes i forbrugerbeskyttelse, hvilket er tilfældet når den omhandler ædle metaller påført stempler fra dette garantisted på tredjestaters område, som er overgået til fri omsætning i EU, og som er udført til den pågældende medlemsstat uden forinden at have været blevet bragt i omsætning i en medlemsstat, samt når det drejer sig om sådanne varer, som – efter at være bragt i fri omsætning – lovligt er blevet bragt i omsætning i en medlemsstat, som ikke kræver kontrolstempling af ædle metaller af et uafhængigt organ, men som tillader, at den foretages på tredjestaters område, er denne praksis på grund af dens generelle og systematiske karakter, uforholdsmæssig i forhold til de formål, den forfølger, idet den omhandler ædle metaller påført stempler fra nævnte garantisted generelt, og ikke blot ædle metaller påført dette garantisteds stempler påført på tredjestaters område, og dette desuden uden sondring mellem de betingelser, hvorunder disse ædle metaller udføres til den medlemsstat, der afviser at anerkende de nævnte stempler, dvs. navnlig hvorunder de udføres til denne medlemsstat efter blot at være bragt i fri omsætning i en anden medlemsstat eller efter ligeledes at være blevet lovligt bragt i omsætning i en anden medlemsstat.

(jf. præmis 58-60, 62, 64, 68 og 69 samt domskonkl. 1)