RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

20. september 2001

Sag T-95/01

Gerald Coget m.fl.

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — stillingen som generalsekretær — indkaldelse af ansøgninger — erhvervserfaring på »højt niveau« — institutionens skønsbeføjelse vid — indkaldelse til samtale«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-879

Angående:

Påstand om annullation af Revisionsrettens afgørelse af 22. februar 2001 om at udnævne Michel Hervé i stillingen som institutionens generalsekretær med virkning fra den 1. juli 2001.

Udfald:

Revisionsretten frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med de to sager om foreløbige forholdsregler.

Sammendrag

Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – procedure – samtale forud for ansættelsen – stillingen for Revisionsrettens generalsekretær – særlig udvælgelsesprocedure

Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – indkaldelse af ansøgninger – vurdering af de ansøgernes faglige erfaring – skønsbeføjelse for den myndighed, som er kompetent til at indgå ansættelseskontrakter – domstolskontrol – begrænsninger

Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – midlertidigt ansat i lønklasse A1 i den betydning, hvori dette udtryk anvendes i artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte – ansættelse – de i indkaldelsen af ansøgninger krævede betingelser – faglig erfaring på »højt niveau« – skønsbeføjelsen for den myndighed, som er kompetent til at indgå ansættelseskontrakter – betingelse – domstolskontrol

Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – midlertidigt ansat i lønklasse A1 i den betydning, hvori dette udtryk anvendes i artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte – ansættelse – bestemmelse af vilkår for fastlæggelse af udvælgelsesproceduren og dennes gennemførelse – skønsbeføjelsen for den myndighed, som er kompetent til at indgå ansættelseskontrakter – indkaldelse af ansøgninger – genstand – adgangsbetingelser

En tjenestemand, som af egen vilje beslutter ikke at ansøge om en ledig stilling og altså afstår fra at deltage i udvælgelsesproceduren, er afskåret fra at anfægte en afgørelse om udnævnelsen af en anden, som foretages efter gennemførelse af en normal procedure. Dette princip gælder også — med de nødvendige tillempninger - når sagsøgeren af egen vilje beslutter ikke at reflektere på en indkaldelse af ansøgninger med henblik på ansættelse af en midlertidig ansat. (jf. præmis 38) Henvisning til: Domstolen, 17. marts 1983, sag 252/81, Macevicius mod Parlamentet, Sml. s. 867, præmis 10.

Da de procedurer og krav, som gælder ved ansættelse af tjenestemænd, ikke gælder ved ansættelse af en midlertidig ansat i lønklasse Al i henhold til artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige indsatte, råder den myndighed, som har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, over et meget vidt skøn såvel ved bestemmelse af vilkårene for fastlæggelse af udvælgelsesproceduren som ved gennemførelsen heraf. Navnlig er en institution ikke ved ansættelse af sin generalsekretær forpligtet til at offentliggøre en indkaldelse af ansøgninger. Følgelig kan den myndighed, som er kompetent til at indgå ansættelseskontrakter, selv om den er forpligtet — i lighed med, at ansættelsesmyndigheden er bundet af en meddelelse om en ledig stilling — til at overholde de betingelser, som er fastsat i EN indkaldelse af ansøgninger, som den frit har valgt at udsende, ikke kritiseres for, at den ikke har givet en mere præcis og detaljeret beskrivelse af visse af betingelserne i denne opfordring. Reglen om, at en meddelelse om udvælgelsesprøve lovligt kan begrænses til en gentagelse af den generelle formulering i vedtægtens artikel 5, stk. 1, vedrørende den kategori, som den pågældende stilling henhører under, uden nærmere angivelse af det erfaringsniveau, der kræves i den ledige stilling, således at det er overladt til udvælgelseskomiteen at vurdere i det konkrete tilfælde, om den enkelte ansøgers kvalifikations- og eksamensbeviser og hans faglige erfaring svarer til det niveau, som kræves ifølge vedtægten — og dermed til det niveau, som ifølge meddelelsen om udvælgelsesprøve kræves til udøvelse af de pågældende funktioner - må desuden have desto større gyldighed, når der er tale om en stilling for en midlertidig ansat på højt niveau, for hvilken institutionen frit har besluttet at anvende en procedure med indkaldelse af ansøgninger. (jf. præmis 56, 58 og 60) Henvisning til: Domstolen, 12. juli 1989, sag 225/87, Belardinelli m.fl. mod Domstolen, Sml. s. 2353, præmis 13 og 14; Retten, 23. oktober 1990, sag T-46/89, Pitrone mod Kommissionen, Sml. II, s. 577, præmis 26; Retten, 11. februar 1999, sag T-21/98, Leite Mateus mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 25, og II, s. 107, præmis 31.

Den myndighed, som er kompetent til at indgå ansættelseskontrakter, råder over et vidt skøn - navnlig når stillingen skal besættes i lønklasse Al eller A2 - ved vurderingen af, om den enkelte ansøgers faglige erfaring opfylder kravene i indkaldelsen af ansøgninger, som ansættelsesmyndigheden endog ikke var forpligtet til at foretage. Dette skøn kan ikke underkendes, medmindre der er begået en åbenbar fejl. (jf. præmis 113) Henvisning til: Kerzman mod Revisionsretten, præmis 19 og 20; Moritz mod Kommissionen, præmis 29; Kalavros mod Domstolen; Kotzonis mod ØSU, præmis 81; Ryan Sheridan mod EIFLA; Picciolo og Caló mod Regionsudvalget, præmis 95; Forvass mod Kommissionen, præmis 45.