RETTENS DOM (Anden Afdeling)

25. september 2002

Forenede sager T-201/00 og T-384/00

Agnès Ajour m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — vederlag — justeringskoefficient for Irland — leveomkostninger i Dublin — vedtægtens artikel 64 og 65«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-885

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelser vedrørende beregning af sagsøgernes lønopgørelser for månederne september til december 1999 og af Kommissionens afgørelser i medfør af Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) m. 2700/1999 af 17. december 1999 om tilpasning med virkning fra den 1. juli 1999 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved De Europæiske Fællesskaber samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EFT L 327, s. 1), vedrørende beregningen af sagsøgernes løntilgodehavende for perioden mellem den 15. maj og den 31. december 1999 og vedrørende beregning af lønopgørelserne siden januar 2000.

Udfald:

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag T-201/00 for så vidt angår Kienersberger og hans retssuccessorer. Kommissionen frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – vederlag – justeringskoefficienter – fastsættelse – institutionernes skønsbeføjelse – domstolskontrol – grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 64 og 65, bilag XI)

Ved fastsættelsen eller revisionen af justeringskvotienter, som gælder for vederlag til tjenestemænd, er det Eurostat der, jf. bilag XI til vedtægten, i samarbejde med medlemsstaternes statistiske kontorer beregner købekraftspariteterne og undersøger, om forholdet mellem justeringskvotienterne fastsætter købekraftsækvivalenterne korrekt. Bestemmelserne i vedtægtens artikel 64 og 65 samt bilag XI hertil samt emnets komplekse karakter medfører, at institutionerne har et vidt skøn med hensyn til, hvilke faktorer og forhold der skal tages i betragtning ved tilpasningen af vederlagene til EF-tjenestemændene.

Med hensyn til definitionen og valget af de oplysninger, der lægges til grund, og de statistiske metoder, der anvendes af Eurostat ved udarbejdelsen af forslag til fastsættelse af justeringskoefficienter, skal Fællesskabets retsinstansers prøvelse begrænse sig til at efterprøve, om principperne i vedtægtens bestemmelser er overholdt, om der foreligger et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, og om der foreligger magtfordrejning.

Endvidere påhviler det den person, som anfægter Kommissionens valg af oplysninger og metode til fastsættelse af justeringskoefficenterne, at fremlægge oplysninger, der påviser, at der er sket åbenbare fejl. Såfremt en sådan fejl påvises i forhold til visse varer og tjenesteydelser, medfører dette ikke i sig selv, at den omhandlede koefficient ikke er korrekt. Det skal også påvises, at fejlen har haft indvirkning på udregningen af den samlede paritet og således på udregningen af justeringskoefficienten.

(jf. præmis 46-49)

Henvisning til: Retten, 7. december 1995, forenede sager T-544/93 og T-566/93, Abello m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 271, og II, s. 815, præmis 53, 55, 56 og 79; Retten, 8. november 2000, sag T-158/98, Bareyt m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 235, og II, s. 1085, præmis 57 og 64.