Sag C-171/02





Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Portugisiske Republik





«»Artikel 39 EF, 43 EF og 49 EF – direktiv 92/51/EØF – generel ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser – virksomhed inden for privat sikkerhed – en medlemsstats foranstaltninger, hvorefter det stilles som betingelse for at kunne udøve virksomhed inden for privat sikkerhed, at den erhvervsdrivende har selskabets hovedsæde eller et driftssted i Portugal, er en juridisk person, har en bestemt selskabskapital, og at de dokumenter og garantier, der allerede er tilvejebragt i oprindelsesmedlemsstaten, fremlægges – manglende bestemmelser om anerkendelse af erhvervsuddannelser inden for sektoren for private sikkerhedstjenester«»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat S. Alber fremsat den 16. september 2003

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 29. april 2004

Sammendrag af dom

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – traktatens bestemmelser – anvendelsesområder – kriterier – levering af tjenesteydelser over et længere tidsrum uden at være etableret i bestemmelsesmedlemsstaten – omfattet af den frie udveksling af tjenesteydelser

(Art. 43 EF og 49 EF)

2. Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – begrænsninger – forpligtelse for virksomheder inden for privat sikkerhed til at have deres hjemsted eller et fast driftssted på indenlandsk område, at være juridiske personer, at have en vis mindste selskabskapital, at opnå en tilladelse fra de nationale myndigheder samt for deres personale at opnå et erhvervskort udstedt af disse myndigheder – ulovlig

(Art. 39 EF, 43 EF og 49 EF)

1.

Den afgørende omstændighed for så vidt angår afgrænsningen af anvendelsesområdet for henholdsvis den frie udveksling af tjenesteydelser og etableringsfriheden er, om den erhvervsdrivende er etableret i den medlemsstat, hvor han udbyder den pågældende tjenesteydelse, eller ej. Såfremt han er etableret (primært eller sekundært) i den medlemsstat, hvor han udbyder tjenesteydelsen (bestemmelsesmedlemsstaten eller værtsmedlemsstaten), er han omfattet af anvendelsesområdet for princippet om etableringsfriheden som defineret i artikel 43 EF. Såfremt den erhvervsdrivende derimod ikke er etableret i bestemmelsesmedlemsstaten, er han en grænseoverskridende tjenesteyder, der er omfattet af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser i artikel 49 EF. I denne forbindelse indebærer begrebet etablering i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 43 EF, at den erhvervsdrivende på stabil og vedvarende måde udbyder sine tjenesteydelser fra et forretningssted i bestemmelsesmedlemsstaten. Derimod er tjenesteydelser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 49 EF, alle ydelser, der ikke udbydes på stabil og vedvarende måde fra et forretningssted i bestemmelsesmedlemsstaten.

Ydelser, som en erhvervsdrivende, der er etableret i en medlemsstat, leverer mere eller mindre hyppigt eller regelmæssigt, endog over et længere tidsrum, til personer med hjemsted i en eller flere andre medlemsstater mod vederlag, kan således udgøre tjenesteydelser i artikel 49 EF’s forstand.

Selv nationale foranstaltninger, der udelukkende finder anvendelse på erhvervsdrivende, der udbyder deres tjenesteydelser i den pågældende medlemsstat i en periode på mere end et år, kan således principielt hindre den frie udveksling af tjenesteydelser.

(jf. præmis 24-28)

2.

En medlemsstat, der stiller som betingelse for, at udenlandske erhvervsdrivende kan udøve virksomhed på dens område inden for sektoren for private sikkerhedstjenester med overvågning af personer og goder, at de

– har hjemsted eller et fast driftssted i Portugal

– er juridiske personer

– har en vis mindste selskabskapital

– opnår en tilladelse fra de nationale myndigheder, uden at der tages hensyn til de dokumenter eller de garantier, der allerede er tilvejebragt i oprindelsesmedlemsstaten, og at

– deres personale er i besiddelse af et erhvervskort udstedt af de portugisiske myndigheder, uden at der tages hensyn til de kontroller eller de undersøgelser, der allerede er udført i oprindelsesmedlemsstaten,

tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF, 43 EF og 49 EF.