Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

2. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37, art. 2, stk. 1, og art. 7, stk. 1 og 2)

3. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling

(Art. 230, stk. 4, EF, art. 242 EF og 243 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37, art. 2, stk. 1, og art. 7, stk. 2)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – betingelser – uopsættelighed – alvorligt og uopretteligt tab

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

1. For at begæringen om udsættelse af gennemførelsen kan antages til realitetsbehandling, skal sagsøgeren påvise, at der foreligger visse omstændigheder, på grundlag af hvilke det umiddelbart kan antages, at den hovedsag, som sagsøgerens begæring om foreløbige forholdsregler knytter sig til, kan antages til realitetsbehandling, således at det undgås, at sagsøgeren ved hjælp af en begæring om foreløbige forholdsregler kan opnå udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, som han senere ikke opnår annulleret af Fællesskabets retsinstanser, idet hans søgsmål er blevet afvist under behandlingen af hovedsagen. En sådan behandling af spørgsmålet om hovedsagens antagelse til realitetsbehandling er nødvendigvis summarisk, henset til uopsætteligheden af sagen om foreløbige forholdsregler. I en sag om foreløbige forholdsregler kan spørgsmålet om hovedsagens antagelse til realitetsbehandling nemlig kun vurderes ud fra en umiddelbar betragtning, idet målet er at undersøge, om sagsøgeren har fremlagt tilstrækkelige oplysninger til, at det umiddelbart kan konkluderes, at en realitetsbehandling af hovedsagen ikke er helt udelukket. Retten bør alene afvise begæringen, såfremt det helt kan udelukkes, at hovedsagen kan antages til realitetsbehandling. Såfremt der blev truffet afgørelse om realitetsbehandlingen allerede under sagen om de foreløbige forholdsregler, når en realitetsbehandling ikke er helt udelukket ud fra en umiddelbar betragtning, ville dette nemlig reelt foregribe Rettens afgørelse vedrørende hovedsagen.

(jf. præmis 31-33)

2. Henset til opbygningen af og formålet med direktiv 98/37 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om maskiner forekommer Kommissionen umiddelbart i henhold til bestemmelserne i artikel 7 i direktiv 98/37 at have en pligt, og ikke blot en valgmulighed, til at udtale sig om den nationale foranstaltning, den har fået underretning om. Det forekommer ligeledes umiddelbart at forholde sig således, at Kommissionen er forpligtet til at udtale sig ikke om et foranstaltningsforslag, men om en national foranstaltning, der er vedtaget af en medlemsstat, og som indskrænker den frie bevægelighed af de pågældende maskiner.

Medlemsstaterne træffer i øvrigt i henhold til bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i direktiv 98/37 de nødvendige foranstaltninger for, at de maskiner eller sikkerhedskomponenter, som direktivet finder anvendelse på, kun kan markedsføres og ibrugtages, hvis de ikke bringer personers, og i givet fald husdyrs eller goders sikkerhed og sundhed i fare.

Det er derfor ikke muligt for Retten at udelukke, at Kommissionens konstatering af, at en national foranstaltning, der er truffet af en medlemsstat i henhold til nævnte direktivs artikel 7, stk. 1, er berettiget, og meddelelsen af denne oplysning til de andre medlemsstater i overensstemmelse med direktivets artikel 7, stk. 2, markant ændrer retsstillingen for producenten af de maskiner, der er omfattet af Kommissionens retsakt, idet det forhindres, at disse maskiner kan bringes i omsætning eller ibrugtages på markedet i de medlemsstater, der er adressat for denne retsakt. Det kan derfor ikke umiddelbart udelukkes, at Kommissionens retsakt kan have bindende retsvirkninger for producenten af de maskiner, der er omfattet af retsakten.

(jf. præmis 39, 40 og 42)

3. I det tilfælde, hvor en institutions fællesskabsretsakt er rettet til en medlemsstat, og den handling, som medlemsstaten skal udføre som følge af retsakten, sker automatisk, eller hvor resultatet ikke er tvivlsomt, berører retsakten således umiddelbart enhver person, som er berørt af handlingen. Hvis retsakten derimod giver medlemsstaten mulighed for at handle eller undlade at handle, er det medlemsstatens handling eller undladelse, som umiddelbart berører den berørte person, og ikke retsakten i sig selv.

Når medlemsstaterne modtager en retsakt, hvorved Kommissionen i henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 98/37 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om maskiner underretter dem om, at et nationalt forbud mod markedsføring eller omsætning af bestemte maskiner er berettiget eller delvist berettiget, forekommer de umiddelbart kun at kunne forhindre markedsføringen eller ibrugtagningen af de maskiner, der er omfattet af Kommissionens retsakt, som erklærer den nationale foranstaltning for berettiget. Det forekommer nemlig umiddelbart, at det er Kommissionen, der vurderer behovet for at træffe sådanne foranstaltninger, hvorefter medlemsstaterne tilsyneladende har pligt til at træffe de foranstaltninger, der følger af en sådan konstatering, nemlig at trække maskinerne tilbage fra markedet og ikke at tillade deres markedsføring eller ibrugtagning, hvis de bringer personers sikkerhed og sundhed i fare i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1. Det kan derfor ikke udelukkes, at medlemsstaterne ikke umiddelbart har nogen handlingsmargen, når de modtager en sådan retsakt.

Hvis det imidlertid er korrekt, at andre personer end en beslutnings adressat kun kan gøre gældende, at de berøres individuelt, hvis beslutningen rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som adressaten, kan det ikke umiddelbart udelukkes, at Kommissionens retsakt berører sagsøgeren individuelt, når den udtrykkeligt og udelukkende vedrører de af sagsøgeren fremstillede maskiner.

(jf. præmis 50-52, 56 og 57)

4. Under en sag om foreløbige forholdsregler skal uopsætteligheden vurderes på baggrund af nødvendigheden af at træffe en foreløbig afgørelse for at undgå, at den part, der har fremsat begæringen om den foreløbige forholdsregel, udsættes for et alvorligt og uopretteligt tab. Selv om et rent økonomisk tab ikke, bortset fra ganske usædvanlige tilfælde, kan betragtes som uopretteligt eller selv vanskeligt afhjælpeligt, da det kan være genstand for en senere økonomisk erstatning, er en foreløbig forholdsregel berettiget, hvis sagsøgeren, såfremt der ikke træffes en sådan forholdsregel, vil befinde sig i en situation, der kan true selve virksomhedens eksistens inden afsigelsen af den dom, der afslutter hovedsagen. Tabets truende nærhed skal ikke være godtgjort med absolut vished, og det er tilstrækkeligt, navnlig når tabets indtræden afhænger af, at der foreligger en flerhed af faktorer, at det er forudsigeligt med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.

En kommissionsbeslutning, der umiddelbart pålægger alle medlemsstaterne at træffe foranstaltninger, der begrænser handelen, såsom forbud mod markedsføring og omsætning af visse maskiner, på grund af de risici, som disse maskiner kan indebære for personers sundhed og sikkerhed, kan skade omdømmet for den virksomhed, der fremstiller disse maskiner. Det forhold, at en sådan skade kan indebære tab, må derfor anerkendes. En sådan skade på en virksomheds kommercielle omdømme og på produkternes sikkerhedsmæssige omdømme kan efter sin art påføre virksomheden et tab, der er vanskeligt at afhjælpe, idet det vanskeligt kan værdiansættes. Et sådant tab kan i øvrigt kvalificeres som alvorligt, når en sådan skade på grund af nævnte beslutning kan have virkninger i alle medlemsstaterne og dermed på alle de markeder, hvor sagsøgeren er virksom, og ikke kun på et af dem. En sådan skade på omdømmet kan have uoprettelige følger for selskabets produktion, både i den pågældende sektor og inden for andre aktivitetsområder, og dermed for selskabets globale økonomiske situation. Risikoen for, at skaden hurtigt kan føre til konkurs, er derfor ikke rent hypotetisk, men derimod forudsigelig med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.

Henset til disse omstændigheder må det på baggrund af alle disse elementer antages, at gennemførelsen af den anfægtede retsakt kan medføre, at sagsøgeren lider et alvorligt og uopretteligt tab, der bringer selskabets eksistens i fare, hvorfor det forekommer ubestrideligt, at de foranstaltninger, der er fremsat begæring om, er uopsættelige.

(jf. præmis 121-123, 136, 137, 142-144 og 146)