Sag C-632/13

Skatteverket

mod

Hilkka Hirvonen

(anmodning om præjudiciel afgørelse

indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen)

»Præjudiciel forelæggelse — fri bevægelighed for personer — ligebehandling — indkomstskat — ikke-hjemmehørende skattepligtiges indkomst, der er pålagt en kildeskat — udelukkelse af ethvert skattefradrag knyttet til den skattepligtiges personlige forhold — begrundelse — ikke-hjemmehørende skattepligtiges mulighed for at vælge at være omfattet af den beskatningsordning, der gælder for hjemmehørende skattepligtige, og få ret til nævnte fradrag«

Sammendrag – Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. november 2015

Unionsborgerskab — retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område — skattelovgivning — indkomstskat — afslag på at indrømme ikke-hjemmehørende skattepligtige, som oppebærer størstedelen af deres indkomst fra kildestaten, og som har valgt at være omfattet af kildeskatteordningen, de samme personlige fradrag som dem, der indrømmes hjemmehørende skattepligtige — lovlig — betingelse — de ikke-hjemmehørende skattepligtiges samlede skattebyrde er ikke større end den, som påhviler hjemmehørende skattepligtige

(Art. 21 TEUF)

I forbindelse med indkomstbeskatning udgør et afslag på at indrømme ikke-hjemmehørende skattepligtige, som oppebærer størstedelen af deres indkomst fra kildestaten, og som har valgt at være omfattet af kildeskatteordningen, de samme personlige fradrag som dem, der indrømmes hjemmehørende skattepligtige inden for rammerne af den almindelige beskatningsordning, ikke en forskelsbehandling i strid med artikel 21 TEUF, når de ikke-hjemmehørendes samlede skattebyrde ikke er større end skattebyrden for hjemmehørende skattepligtige og personer, som ligestilles hermed, hvis situation er sammenlignelig med situationen for de ikke-hjemmehørende skattepligtige.

En forskellig behandling af ikke-hjemmehørende skattepligtige og hjemmehørende skattepligtige, som består i, at de førstnævntes bruttoindkomst pålægges en endelig beskatning med en enkelt sats ved en kildebeskatning, mens hjemmehørende skattepligtiges nettoindkomst beskattes efter en progressiv skatteskala kombineret med et bundfradrag, er forenelig med EU-retten, forudsat at den enkelte sats ikke er højere end den sats, der ville følge af anvendelsen for den pågældende skattepligtige af den progressive skatteskala på nettoindkomster ud over bundfradraget.

Når kildeskatteordningen har til formål såvel at forenkle opgaverne for skattemyndigheden som at gøre det lettere for den ikke-hjemmehørende skattepligtige person, skal afslaget på at anerkende det personlige fradrag i øvrigt anerkendes som en naturlig bestanddel af kildeskatteordningen. Når den ikke-hjemmehørende skattepligtige person vælger at være omfattet af en sådan ordning, er skattemyndigheden således fritaget fra opgaven med at opkræve skat fra den nævnte skattepligtige, således at det ikke er nødvendigt, at skattemyndigheden har et fuldstændigt billede af den pågældendes personlige og familiemæssige situation. Denne samme skattepligtige fritages samtidig fra enhver forpligtelse til at samarbejde, således at den pågældende ikke er forpligtet til at indgive en selvangivelse i kildestaten for den indkomst, som vedkommende har oppebåret her, og derfor ikke er forpligtet til at gøre sig bekendt med skattesystemet i en anden medlemsstat end bopælsstaten.

Det er således i overensstemmelse med kernen i kildeskatteordningen, at alle de udgifter, som den skattepligtige faktisk har afholdt, ikke kan tages i betragtning i forbindelse med denne form for beskatning, eftersom skatten opkræves fra den, der udbetaler nationale ydelser i kildestaten. Denne udbetalende enhed antages ikke generelt at tage hensyn til visse udgifter, og den samlede hensyntagen hertil ville stride imod den forenkling, som ønskes med denne ordning.

(jf. præmis 44, 46, 47 og 49 samt domskonkl.)