Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - frister - begyndelsestidspunkt - meddelelse - begreb - bevisbyrden for meddelelsen

(EF-traktaten, art. 173, stk. 5; Rettens procesreglement, art. 101 og 102)

2 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - forskellige klager indgivet af samme parter paa samme faktiske grundlag - saerskilt behandling - lovlighed - betingelser

3 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - begrundelse for beslutninger om henlaeggelse - pligt - raekkevidde - anvendelse af den fravigelse af konkurrencereglerne, der paa omraadet for landbrugsprodukter er hjemlet for aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er noedvendige for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal - pligt for Kommissionen til at traeffe en formel beslutning i henhold til artikel 2 i forordning nr. 26 rettet til den klagende part - foreligger ikke

[Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 2, litra b), og nr. 26, art. 2]

4 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - Kommissionens beslutning om at anvende den fravigelse af konkurrencereglerne, der paa omraadet for landbrugsprodukter er hjemlet for aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er noedvendige for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal - beslutning, der raekker laengere end forudgaaende beslutninger - udfoerlig begrundelse noedvendig

(EF-traktaten, art. 39 og 190; Raadets forordning nr. 26, art. 2, stk. 1, og nr. 234/68)

5 Landbrug - konkurrenceregler - forordning nr. 26 - fravigelse for aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er noedvendige for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal - Kommissionens undersoegelse af et gebyr, der opkraeves af en kooperativ landbrugsforening, naar producenter, der ikke er medlemmer, leverer til uafhaengige koebere - forhold, der skal tages i betragtning - maalsaetningerne i traktatens artikel 39 - proportionalitetsprincippet

(EF-traktaten, art. 39; forordning nr. 26, art. 2, stk. 1)

Sammendrag

6 Det paahviler den part, der goer gaeldende, at en sag er anlagt for sent i forhold til fristerne i traktatens artikel 173, stk. 5, og artikel 101 og 102 i Rettens procesreglement, at foere bevis for, hvornaar beslutningen blev meddelt.

7 Kommissionen kan behandle klager over forskellige aftaler og former for adfaerd, der indgaar i samme faktiske sammenhaeng, saerskilt, paa betingelse af at den i sin beslutning vedroerende en af klagerne tager hensyn til de aspekter i de forskellige aftaler og former for adfaerd, der er genstand for de andre klager, som kan paavirke lovligheden af den adfaerd, der sigtes til i den klage, Kommissionens beslutning vedroerer.

8 Ved afvisningen af en klage, der er indgivet i medfoer af artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning nr. 17, skal Kommissionen angive grundene til, at den omhyggelige undersoegelse af de faktiske og retlige omstaendigheder, som den klagende part har fremfoert, ikke har foert til, at den har indledt en procedure til konstatering af en overtraedelse af traktatens artikel 85. I den forbindelse kan Kommissionen paa omraadet for de landbrugsprodukter, der er omhandlet i bilag II til traktaten, anfoere grundene til, at den finder, at bestemmelserne i artikel 2 i forordning nr. 26 finder anvendelse, og at den derfor ikke antager, at den omhyggelige undersoegelse af klagen boer foere til, at den tager klagerens anmodning til foelge. Kommissionens pligt til at begrunde afvisningen af en klage over for den klagende part indebaerer imidlertid ikke, at den noedvendigvis har pligt til at traeffe en formel beslutning i henhold til artikel 2 i forordning nr. 26 rettet til den klagende part.

9 Saafremt Kommissionen paa grundlag af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 26 konkluderer, at traktatens artikel 85, stk. 1, ikke finder anvendelse paa en kooperativ landbrugsforenings reglement, fordi dette er noedvendigt for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal, og Kommissionens beslutning gaar vaesentligt laengere end de forudgaaende beslutninger i saa henseende, har Kommissionen pligt til at give en saerlig udfoerlig begrundelse. Dette gaelder saa meget mere, som artikel 2 i forordning nr. 26 skal fortolkes indskraenkende, da der er tale om en fravigelse af den almindelige regel i traktatens artikel 85, stk. 1.

Dette er tilfaeldet, saafremt Kommissionen anvender fravigelsen paa reglementet for en kooperativ forening af blomster- og prydplanteproducenter, hvorefter der opkraeves et gebyr i forbindelse med handeler mellem udenforstaaende, nemlig uafhaengige grossister, der er etableret paa foreningens omraade, og leverandoerer, der ikke er medlemmer af foreningen. Kommissionen har endnu aldrig fastslaaet, at en aftale mellem medlemmer af en kooperativ forening, som paavirker ikke-medlemmers frie adgang til landbrugsproducenternes afsaetningskanaler, er noedvendig for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal. I oevrigt har Kommissionen i sin tidligere beslutningspraksis i almindelighed fastslaaet, at de aftaler, som ikke er anfoert blandt de midler til gennemfoerelsen af de i artikel 39 angivne maal i den forordning, hvorved den faelles ordning oprettes, ikke er noedvendige, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26. Den faelles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter, der er oprettet ved forordning nr. 234/68, giver imidlertid ikke hjemmel til, at kooperative landbrugsforeninger kraever et saadant gebyr af udenforstaaende. Det samme er tilfaeldet for saa vidt angaar faellesskabsbestemmelserne for andre landbrugssektorer.

Desuden finder artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26 kun anvendelse, hvis den paagaeldende aftale er fordelagtig med henblik paa at naa alle de i artikel 39 angivne maal. Det skal saaledes fremgaa af Kommissionens begrundelse, hvorledes aftalen opfylder hver enkelt af maalsaetningerne i artikel 39. Hvis der opstaar en konflikt mellem disse til tider forskellige maalsaetninger, skal det i det mindste fremgaa af Kommissionens begrundelse, hvorledes den har kunnet forene dem, saaledes at artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26 kan finde anvendelse.

10 Den koncentration af udbuddet, der skabes af en kooperativ forening af blomster- og prydplanteproducenter gennem en forpligtelse for medlemmerne til at saelge paa auktion, bidrager bl.a. til en forbedring af handelsstrukturerne, idet den goer det muligt for et stort antal mindre producenter at deltage i den oekonomiske proces paa et stoerre plan end det regionale, og saaledes opfylder visse af maalsaetningerne i traktatens artikel 39.

Et gebyr, som opkraeves af den paagaeldende forening, naar producenter, der ikke er medlemmer, leverer til uafhaengige koebere, kan imidlertid have negative virkninger for disse producenter, som ikke er medlemmer, men hvis interesser der ogsaa sigtes til i traktatens artikel 39. Et saadant gebyr medfoerer navnlig normalt en forhoejelse af priserne i forbindelse med saadanne handeler og udgoer i det mindste en vaesentlig hindring for de oevrige landbrugsproducenters frie adgang til at saelge gennem de paagaeldende afsaetningskanaler.

Det foelger heraf, at selv om en saadan forenings system opfylder visse af maalsaetningerne i traktatens artikel 39, kan det naevnte brugsgebyr i visse henseender vaere i strid med disse maalsaetninger, idet det bl.a. forhindrer en forhoejelse af de individuelle indkomster for de producenter, der ikke er medlemmer af foreningen, forhindrer en sikring af forsyningerne fra disse producenter og forhindrer en gunstig prisudvikling ud fra forbrugernes synspunkt.

Desuden er brugsgebyret et vigtigt middel til at afskraekke foreningens medlemmer fra at traede ud af foreningen for at saelge direkte til koeberne, og hvis saadanne salg direkte til de paagaeldende koebere var forbundet med faerre omkostninger eller mere effektive end foreningens system, ville det omhandlede gebyr ogsaa under denne synsvinkel kunne have negative virkninger for rationaliseringen af landbruget, forhoejelsen af landbrugsproducenternes individuelle indkomster og priserne for forbrugerne. En bestemmelse, der i for hoej grad medfoerer en begraensning af den frie adgang for et medlem af en kooperativ landbrugsforening til at traede ud af foreningen, er saaledes vanskeligt forenelig med maalsaetningerne i traktatens artikel 39.

Hvis et saadant brugsgebyr ikke blev opkraevet som en passende modydelse for en tjenesteydelse eller en anden fordel, hvis vaerdi kan berettige gebyrets stoerrelse, ville det medfoere, at bestemte landbrugsproducenter forfordeles til fordel for den kooperative forenings medlemmer, og udgoere en skjult konkurrencebegraensning, der ikke er tilstraekkeligt objektivt begrundet. Da artikel 2, stk. 1, foerste punktum, i forordning nr. 26 skal fortolkes indskraenkende, kan et gebyr, der har saadanne virkninger, kun betragtes som »noedvendigt« for at naa de i traktatens artikel 39 angivne maal, som omhandlet i bestemmelsen, hvis det er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.