DOMSTOLENS DOM AF 5. OKTOBER 1989. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD KONGERIGET NEDERLANDENE. - FISKERI - FORVALTNING AF KVOTER - MEDLEMSSTATERNES FORPLIGTELSER. - SAG 290/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 03083



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Traktatbrudssag - begrundet udtalelse - staevning - skal stoettes paa de samme synspunkter og anbringender

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

2 . Traktatbrudssag - bevis for traktatbrud - bevisbyrden paahviler Kommissionen - formodninger - kan ikke paaberaabes

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

3 . Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning - medlemsstaternes kontrolforpligtelser - lukning af fiskeriet efter at kvoterne er opbrugt - traktatbrud

( Raadets forordning nr . 2057/82, art . 10, stk . 2 )

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 28 . september 1987 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Kongeriget Nederlandene som foelge af overskridelser af de fangstkvoter, der blev tildelt det for aarene 1983, 1984 og 1985, har tilsidesat de forpligtelser, der foelger af bestemmelserne i artikel 5, stk . 2, i Raadets forordning nr . 170/83 af 25 . januar 1983 om en faellesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne ( EFT L 24, s . 1, herefter benaevnt "forordningen om bevarelse af fiskeressourcerne ") og i artiklerne 1 og 6-10 i Raadets forordning nr . 2057/82 af 29 . juni 1982 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol med fiskeri fra fartoejer hjemmehoerende i medlemsstaterne ( EFT L 220, s . 1, herefter benaevnt "forordningen om kontrol med fiskeriet "), sammenholdt med forordningerne om fastsaettelsen af kvoterne for de paagaeldende aar .

2 Kongeriget Nederlandene har erkendt, at nogle af de fangstkvoter, det fik tildelt for aarene 1983, 1984 og 1985, blev overskredet .

3 Kommissionen har principalt gjort gaeldende, at kvoteoverskridelserne er en foelge af, at Nederlandene ikke har opfyldt sine forpligtelser til rettidigt at lukke fiskeriet, jfr . artikel 10, stk . 2, i forordningen om kontrol med fiskeriet . Subsidiaert har Kommissionen gjort gaeldende, at overskridelserne ogsaa skyldes, at Nederlandene ikke i fornoedent omfang har opfyldt sine forpligtelser i forbindelse med forvaltningen af kvoterne, jfr . artikel 5, stk . 2, i forordningen om bevarelse af fiskeressourcerne, samt de forpligtelser til at inspicere fiskerfartoejerne, til at forfoelge overtraedelser og til at foere kontrol med fangsterne, som naermere er fastlagt i forordningen om kontrol med fiskeriet .

4 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Formaliteten

5 Kongeriget Nederlandene har paastaaet sagen afvist med den begrundelse, at Kommissionen ikke paa bestemte punkter har rejst kritik af de nederlandske bestemmelser om gennemfoerelsen af forordningen om bevarelse af fiskeressourcerne og forordningen om kontrol med fiskeriet .

6 Denne paastand kan ikke tages til foelge . Kommissionen har klart afgraenset sagens genstand ved i staevningen at opregne de forpligtelser i henhold til faellesskabsbestemmelserne paa fiskeriomraadet, som Nederlandene ikke, eller ikke fuldt ud, har opfyldt . Herved bemaerkes, at spoergsmaalet om, hvorvidt de faktiske omstaendigheder, Kommissionen har fremfoert, er tilstraekkelig konkrete til, at der er grundlag for at statuere et traktatbrud, henhoerer under afgoerelsen af sagens realitet .

7 Derimod findes Kommissionens krav om, at det statueres, at forpligtelserne med hensyn til registrering af fangsterne, jfr . artikel 9 i forordningen om kontrol med fiskeriet, ikke er opfyldt, at maatte afvises .

8 Det fremgaar nemlig af Domstolens faste praksis, at staevningen skal stoettes paa de samme synspunkter og anbringender som den begrundede udtalelse ( jfr . dom af 15 . december 1982, 211/81, Kommissionen mod Danmark, Sml . s . 4547, saerlig praemis 14 ).

9 I det foreliggende tilfaelde er det udtrykkeligt anfoert i den begrundede udtalelse af 16 . december 1986, at spoergsmaalet om forpligtelsen til at registrere fangsterne holdes uden for sagen, for saa vidt angaar aarene 1983 og 1984 . Med hensyn til 1985 lod Kommissionen i punkt 3.1 i samme udtalelse foreloebig dette spoergsmaal ude af betragtning, og den vendte ikke senere tilbage til det .

Realiteten

Det principale anbringende om, at fiskeriet blev lukket for sent

10 Med dette anbringende goer Kommissionen gaeldende, at Nederlandene ikke har opfyldt de forpligtelser, der paahvilede det i medfoer af artikel 10, stk . 2, i forordningen om kontrol med fiskeriet . I henhold til denne bestemmelse fastsaetter hver medlemsstat den dato, paa hvilken en kvote maa antages at vaere opbrugt, og nedlaegger fra denne dato foreloebigt forbud mod fiskeri, opbevaring om bord, omladning og landing af fisk af den paagaeldende bestand . Efter Kommissionens opfattelse indebaerer denne bestemmelse en forpligtelse til at naa et bestemt resultat, saaledes at det maa formodes, at Kongeriget Nederlandene ikke rettidigt har opfyldt sin forpligtelse til at lukke fiskeriet, naar blot det konstateres, at kvoterne er overskredet .

11 Denne argumentation kan ikke i sig selv begrunde, at der statueres at foreligge et traktatbrud . Under en traktatbrudssag i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 maa det nemlig paahvile Kommissionen at godtgoere, at det paastaaede traktatbrud foreligger, og Kommissionen kan ikke paaberaabe sig nogen formodning ( jfr . Domstolens dom af 25 . maj 1982, Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene, 96/81, Sml . s . 1791, saerlig praemis 6 ).

12 Da det saaledes ikke er tilstraekkeligt, at Kommissionen henviser til formodninger til stoette for sin paastand, maa der tages stilling til, om den stoetter sit sagsanlaeg paa faktiske omstaendigheder, hvoraf det fremgaar, at Nederlandene i det paagaeldende tidsrum ikke rettidigt traf afgoerelse om at lukke fiskeriet af visse fiskebestande .

13 Som bevismateriale for aarene 1983 og 1984 har Kommissionen kun fremlagt tal for de samlede fangstmaengder for hver enkelt bestand . Det er ubestridt, at disse tal omfatter saavel fangster, der blev taget, foer afgoerelserne om at lukke fiskeriet blev truffet, som ulovlige fangster, der blev taget efter dette tidspunkt . Da Kommissionen ikke har anfoert, hvor store de samlede fangster var paa det tidspunkt, hvor der blev truffet afgoerelse om at lukke fiskeriet, eller paa det tidspunkt, hvor afgoerelserne traadte i kraft ved bekendtgoerelsen i Staatscourant, er det ikke muligt for Domstolen at afgoere, om de konstaterede kvoteoverskridelser skyldes for sen lukning af fiskeriet eller ulovlige fangster . Det maa derfor fastslaas, at Kommissionen ikke har godtgjort, at Nederlandene lukkede fiskeriet for sent i aarene 1983 og 1984 .

14 For aaret 1985 har Kommissionen derimod fremlagt en opgoerelse over fangsterne indtil det tidspunkt, hvor der blev truffet afgoerelse om at lukke fiskeriet . Som den nederlandske regerings repraesentant har erkendt under retsmoedet, fremgaar det af disse tal, at Kongeriget Nederlandene i nogle tilfaelde traf afgoerelse om at lukke fiskeriet paa et tidspunkt, hvor kvoten for den paagaeldende bestand allerede var opbrugt . Dette var f.eks . tilfaeldet med hensyn til hvilling i omraade VII a og roedspaette i omraaderne II a og IV .

15 Heraf fremgaar, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der paahvilede det i henhold til artikel 10, stk . 2, i forordningen om kontrol med fiskeriet, for saa vidt som det i 1985 ikke rettidigt besluttede at lukke fiskeriet af visse bestande .

De subsidiaere anbringender

16 Kommissionen har for det foerst gjort gaeldende, at Kongeriget Nederlandene ikke behoerigt har opfyldt de forpligtelser, som med hensyn til udnyttelsen af de tildelte kvoter paahvilede det i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordningen om bevarelse af fiskeressourcerne .

17 Dette anbringende kan ikke tages til foelge, idet Kommissionen ikke praecist har anfoert, paa hvilke punkter de bestemmelser, Kongeriget Nederlandene har udstedt for at opfylde sine forpligtelser, har vaeret utilstraekkelige, og Kommissionen heller ikke har angivet, hvilke bestemmelser medlemsstaten burde have udstedt for at opfylde kravene i den naevnte bestemmelse .

18 Kommissionen har for det andet gjort gaeldende, at Kongeriget Nederlandene ikke har opfyldt de forpligtelser, der paahvilede det i henhold til artikel 1, stk . 2, og artikel 6 i forordningen om kontrol med fiskeriet . I henhold til den foerste af disse bestemmelser skal medlemsstaterne foretage inspektion af fiskerfartoejerne og anlaegge straffesag eller traeffe administrative foranstaltninger mod skippere, der ikke overholder de gaeldende regler vedroerende bevarelses - og kontrolforanstaltninger . I henhold til den anden af de naevnte bestemmelser skal medlemsstaterne efterproeve noejagtigheden af skippernes opgoerelser over landingerne .

19 Med hensyn til inspektionsforpligtelserne har Kommissionen anfoert, at de bestraebelser, de nederlandske myndigheder udfoldede, var utilstraekkelige . Med hensyn til forfoelgning af konstaterede overtraedelser har den gjort gaeldende, at bekaempelsen af ulovligt fiskeri kunne have vaeret mere effektiv . Endelig har Kommissionen med hensyn til efterproevelsen af fangstopgoerelserne blot henvist til, at de nederlandske myndigheder har pligt til at berigtige opgoerelserne, hvis de er urigtige .

20 Disse anbringender kan heller ikke tages til foelge . Kommissionen har nemlig ikke paa noget tidspunkt under sagens behandling henvist til bestemte og konkrete forhold, hvoraf det fremgaar, at Kongeriget Nederlandene ikke har opfyldt de forpligtelser, der paahvilede det i henhold til artikel 1, stk . 2, og artikel 6 i forordningen om kontrol med fiskeriet .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

21 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . I henhold til samme artikels stk . 3, foerste afsnit, kan Domstolen dog ophaeve sagsomkostningerne helt eller delvis, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa et eller flere punkter . Da Kommissionen har tabt sagen paa visse punkter, findes hver part at burde betale sine egne omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til artikel 10, stk . 2, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2057/82 af 29 . juni 1982 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol med fiskeri fra fartoejer hjemmehoerende i medlemsstaterne, for saa vidt som det i 1985 ikke rettidigt besluttede at lukke fiskeriet af visse bestande .

2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .

3 ) Hver part betaler sine omkostninger .