Domstolens Dom af 19. november 1996. - Siemens AG mod Henry Nold. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Bundesgerichtshof - Tyskland. - Selskabsret - Kapitalforhøjelse - Apportindskud - Aktionærernes fortegningsret - Ophævelse af fortegningsretten. - Sag C-42/95.



Samling af Afgørelser 1996 side I-06017



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer ° etableringsfrihed ° selskaber ° direktiv 77/91 ° kapitalaendring i et aktieselskab ° fortegningsret for aktionaererne foreskrevet i tilfaelde af kapitalforhoejelser mod kontantindskud ° national lovgivning, som indroemmer fortegningsret i tilfaelde af kapitalforhoejelser mod apportindskud ° lovlig

(Raadets direktiv 77/91, art. 29, stk. 1 og 4)

Sammendrag

Raadets andet direktiv 77/91 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde, og saerlig direktivets artikel 29, stk. 1 og 4, er ikke til hinder for, at en medlemsstats nationale ret tillaegger aktionaererne en fortegningsret ved kapitalforhoejelser mod apportindskud og underkaster lovligheden af en beslutning om ophaevelse af fortegningsretten en indholdsmaessig kontrol, der sikrer en hoejere grad af beskyttelse af aktionaererne end den, der er fastsat ved direktivets artikel 29, stk. 4, for saa vidt angaar kontantindskud.

Den omstaendighed, at bestemmelsen ikke omhandler kapitalforhoejelser mod apportindskud, giver ikke grundlag for at slutte, at faellesskabslovgiver har valgt at begraense tillaeggelsen af en fortegningsret til aktionaererne til kun at gaelde ved kapitalforhoejelser mod kontantindskud, saaledes at det forbydes medlemsstaterne at udvide denne til ligeledes at omfatte kapitalforhoejelser mod apportindskud. Da der i det andet direktiv kun foreskrives en fortegningsret i forbindelse med kapitalforhoejelser mod kontantindskud, mens direktivet ikke indeholder nogen regulering af den komplicerede og i de fleste medlemsstater ukendte situation, der opstaar i forbindelse med udoevelse af fortegningsretten ved kapitalforhoejelser mod apportindskud, giver det tvaertimod medlemsstaterne frihed til at traeffe bestemmelse om en eventuel fortegningsret i den sidstnaevnte situation. Desuden falder en national regel, hvorved princippet om fortegningsret for aktionaererne udvides til at omfatte kapitalforhoejelser mod apportindskud med mulighed for begraensning eller ophaevelse af denne ret paa visse betingelser, ind under et af det andet direktivs formaal, som er at sikre en mere effektiv beskyttelse af aktionaererne.

Parter

I sag C-42/95,

angaaende en anmodning, som Bundesgerichtshof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Siemens AG

mod

Henry Nold,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Raadets andet direktiv 77/91/EOEF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde (EFT 1977 L 26, s. 1), og saerlig af direktivets artikel 29, stk. 1 og 4,

har

DOMSTOLEN

sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida og J.L. Murray samt dommerne P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), C. Gulmann, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm,

generaladvokat: G. Tesauro

justitssekretaer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

° Siemens AG ved advokat Oliver C. Braendel, Karlsruhe-Durlach

° Henry Nold ved advokat Hans Norbert Goetz, Karlsruhe

° den italienske regering ved professor Umberto Leanza, chef for Udenrigsministeriets Servizio del contenzioso diplomatico, som befuldmaegtiget, bistaaet af avvocato dello Stato Ivo M. Braguglia

° den finske regering ved avdelningschef Holger Rotkirch, Udenrigsministeriets raettsavdelning, som befuldmaegtiget

° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Antonio Caeiro og juridisk konsulent Juergen Grunwald, som befuldmaegtigede,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der i retsmoedet den 2. juli 1996 er afgivet mundtlige indlaeg af Siemens AG, Henry Nold og Kommissionen,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 19. september 1996,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 30. januar 1995, indgaaet til Domstolen den 23. februar 1995, har Bundesgerichtshof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets andet direktiv 77/91/EOEF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde (EFT 1977 L 26, s. 1; herefter "det andet direktiv"), og saerlig af direktivets artikel 29, stk. 1 og 4.

2 Spoergsmaalet er rejst under en sag mellem det tyske selskab Siemens AG (herefter "Siemens") og en af selskabets aktionaerer, Henry Nold, der har nedlagt paastand om ophaevelse af en beslutning truffet af Siemens' generalforsamling, hvorefter direktionen fik bemyndigelse til at gennemfoere en kapitalforhoejelse ved udstedelse af stamaktier indtil et bestemt beloeb mod kontantindskud eller apportindskud. Formaalet med kapitalforhoejelsen var bl.a. at kunne tilbyde aktier til medarbejdere og erhverve kapitalandele i andre selskaber. I bemyndigelsesbeslutningen ophaevede generalforsamlingen aktionaerernes fortegningsret.

3 Ifoelge forelaeggelseskendelsen fremgaar det af den tyske selskabsretlige lovgivning, at enhver aktionaer, som anmoder derom, i tilfaelde af en kapitalforhoejelse, der tegnes ved kontant- eller apportindskud, har ret til en del af de nye aktier i forhold til hans andel af selskabskapitalen. For at generalforsamlingen skal kunne ophaeve denne fortegningsret, kraeves det bl.a., at direktionen har fremlagt en skriftlig beretning om grundene til ophaevelsen af fortegningsretten. Beretningen skal ogsaa indeholde en begrundelse for den foreslaaede emissionskurs.

4 Bundesgerichtshof har desuden udviklet en retspraksis, hvorefter generalforsamlingsbeslutninger om ophaevelse af aktionaerernes fortegningsret gennem opstilling af supplerende betingelser underkastes en indholdsmaessig kontrol.

5 Bundesgerichtshof har saaledes i en dom af 13. marts 1978 (BGHZ 71, 40) fastslaaet, at aktionaerernes fortegningsret alene kan ophaeves, saafremt dette af saglige grunde kan anses for berettiget i selskabets interesse under fornoeden hensyntagen til konsekvenserne for de aktionaerer, for hvem fortegningsretten ophaeves. Efterproevelsen af denne materielle gyldighedsbetingelse omfatter baade en afvejning af selskabs- og aktionaerinteresser og en proportionalitetsbedoemmelse.

6 Bundesgerichtshof har endvidere i en dom af 19. april 1982 (BGHZ 83, 319), som drejede sig om en kapitalforhoejelse inden for den autoriserede kapitals graenser, fastslaaet, at de naevnte betingelser ° i tilfaelde af, at generalforsamlingen beslutter at ophaeve fortegningsretten i selve bemyndigelsesbeslutningen ° allerede paa dette tidspunkt skal vaere saa konkret fastlagt og fremlagt, at generalforsamlingen kan foretage en vurdering.

7 Bundesgerichtshof har i det foreliggende tilfaelde fundet, at den beslutning, der blev truffet paa Siemens' generalforsamling, ikke opfyldte betingelserne i henhold til rettens praksis og derfor maa anses for retsstridig, idet beslutningen ophaever aktionaerernes fortegningsret i tilfaelde af udstedelse af stamaktier til gengaeld for erhvervelse af kapitalandele i andre selskaber.

8 Den forelaeggende ret har dog udtrykt tvivl om, hvorvidt dens praksis er forenelig med artikel 29 i det andet direktiv. Efter direktivets artikel 29, stk. 1, skal der kun gaelde en fortegningsret ved kapitalforhoejelser mod kontantindskud, og reglen i artikel 29, stk. 4, omfatter saaledes ikke kapitalforhoejelser, der sker ved apportindskud.

9 Ordlyden af artikel 29, stk. 1 og 4, er foelgende:

"1. Ved enhver forhoejelse af den tegnede kapital, der sker ved indskud i kontanter, skal aktierne fortrinsvis tilbydes aktionaererne i forhold til den del af kapitalen, som deres aktier repraesenterer.

...

4. Fortegningsretten kan ikke begraenses eller ophaeves i vedtaegterne eller stiftelsesoverenskomsten. Dette kan derimod ske ved en beslutning paa generalforsamlingen. Selskabets direktion eller bestyrelse skal forelaegge den paagaeldende generalforsamling en skriftlig beretning, som anfoerer aarsagerne til begraensningen eller ophaevelsen af fortegningsretten og begrunder den foreslaaede emissionskurs. Generalforsamlingen traeffer afgoerelse efter reglerne for beslutningsdygtighed og flertal i artikel 40. Afgoerelsen offentliggoeres efter de fremgangsmaader, der er fastsat i hver medlemsstats lovgivning i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 68/151/EOEF."

10 Bundesgerichtshof har fundet, at bestemmelsen ° saafremt den skal fortolkes saaledes, at en kapitalforhoejelse mod apportindskud ikke er underkastet nogen betingelse, som skal sikre aktionaererne mod udvanding af deres aktieposter, men blot er underkastet en misbrugskontrol ° er til hinder for den indholdsmaessige kontrol, som retten har udviklet i sin praksis, hvorefter generalforsamlingsbeslutninger, der angaar en kapitalforhoejelse mod apportindskud under samtidig ophaevelse af aktionaerernes fortegningsret, er underkastet vaesentligt strengere krav end dem, som gaelder for saadanne beslutninger, hvis der er tale om en misbrugskontrol.

11 Paa denne baggrund har den forelaeggende ret udsat sagen og forelagt foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Er det foreneligt med Raadets andet direktiv af 13. december 1976 (77/91/EOEF, EFT L 26 af 31.1.1977, s. 1), saerlig direktivets artikel 29, stk. 1 og 4, at lovligheden af en generalforsamlingsbeslutning, der angaar en kapitalforhoejelse mod apportindskud under samtidig ophaevelse af aktionaerernes fortegningsret, underkastes en indholdsmaessig kontrol paa grundlag af principperne i de afgoerelser, der er offentliggjort i Entscheidungen des Bundesgerichtshofs in Zivilsachen, bind 71, s. 40, og bind 83, s. 319?"

12 Med dette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret reelt oplyst, om det andet direktiv og saerlig direktivets artikel 29, stk. 1 og 4, er til hinder for, at en medlemsstats nationale ret tillaegger aktionaererne en fortegningsret ved kapitalforhoejelser mod apportindskud og underkaster lovligheden af en beslutning om ophaevelse af fortegningsretten en indholdsmaessig kontrol som den, Bundesgerichtshof har udviklet.

13 Det bemaerkes, at det andet direktiv i medfoer af EF-traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), tilsigter en samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne for saa vidt angaar de i traktatens artikel 58, stk. 2, naevnte selskaber, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde og at beskytte saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser. Formaalet er saaledes, som anfoert i anden betragtning til direktivet, at sikre et mindstemaal af ligelig beskyttelse saavel af aktieselskabernes aktionaerer som af deres kreditorer.

14 I det andet direktivs artikel 29, stk. 1, bestemmes det, at aktierne ved enhver forhoejelse af den tegnede kapital, der sker ved indskud i kontanter, fortrinsvis skal tilbydes aktionaererne i forhold til den del af kapitalen, som deres aktier repraesenterer. I henhold til artikel 29, stk. 4, er det paa visse betingelser tilladt generalforsamlingen at ophaeve eller begraense denne ret.

15 Det fremgaar af selve ordlyden af denne bestemmelse, at den udelukkende regulerer kapitalforhoejelser mod kontantindskud.

16 Den omstaendighed, at bestemmelsen ikke omhandler kapitalforhoejelser mod apportindskud, giver ikke grundlag for at slutte, at faellesskabslovgiver har valgt at begraense tillaeggelsen af en fortegningsret til aktionaererne til kun at gaelde ved kapitalforhoejelser mod kontantindskud, saaledes at det forbydes medlemsstaterne at udvide denne til ligeledes at omfatte kapitalforhoejelser mod apportindskud.

17 I modsaetning til, hvad Siemens har anfoert, kan dette heller ikke udledes af den omstaendighed, at det andet direktivs artikel 27, der indgaar blandt bestemmelserne om kapitalforhoejelser, som sker ved indskud i form af andre vaerdier end kontanter, ikke indeholder regler om en fortegningsret for aktionaererne.

18 Da der i det andet direktiv kun foreskrives en fortegningsret i forbindelse med kapitalforhoejelser mod kontantindskud, mens direktivet ikke indeholder nogen regulering af den komplicerede og i de fleste medlemsstater ukendte situation, der opstaar i forbindelse med udoevelse af fortegningsretten ved kapitalforhoejelser mod apportindskud, giver det tvaertimod medlemsstaterne frihed til traeffe bestemmelse om en eventuel fortegningsret i den sidstnaevnte situation.

19 Desuden falder en national regel, hvorved princippet om fortegningsret for aktionaererne udvides til at omfatte kapitalforhoejelser mod apportindskud med mulighed for begraensning eller ophaevelse af denne ret paa visse betingelser, ind under et af det andet direktivs formaal, som er at sikre en mere effektiv beskyttelse af aktionaererne. Reglen goer det saaledes muligt for aktionaererne at undgaa en udvanding af deres andel af selskabskapitalen ogsaa i saadanne tilfaelde.

20 Siemens har anfoert, at en indholdsmaessig kontrol af generalforsamlingsbeslutninger om ophaevelse af fortegningsretten i forbindelse med en kapitalforhoejelse mod apportindskud som den kontrol, der er blevet udviklet i Bundesgerichtshof' s praksis, ikke stemmer overens med det andet direktivs formaal. Denne praksis medfoerer efter Siemens' opfattelse en alt for vidtgaaende beskyttelse af fortegningsretten, da den goer det muligt for minoritetsaktionaerer at blokere gennemfoerelsen af kapitalforhoejelser til skade for selskabet og dets kreditorer gennem sagsanlaeg til proevelse af generalforsamlingsbeslutninger.

21 Hertil bemaerkes, at en indholdsmaessig kontrol som den her omhandlede, der sikrer en hoej grad af beskyttelse af aktionaererne, ikke strider mod formaalene med det andet direktiv, selv om den kan medfoere forsinkelser af gennemfoerelsen af kapitalforhoejelser. Det tilkommer i oevrigt de nationale domstole ° under hensyn til direktivets formaal ° at goere brug af de midler, som staar til deres raadighed efter national ret for saa vidt angaar sanktionsmuligheder over for forhalende eller aabenbart grundloese soegsmaal.

22 Paa denne baggrund maa spoergsmaalet besvares med, at det andet direktiv og saerlig direktivets artikel 29, stk. 1 og 4, ikke er til hinder for, at en medlemsstats nationale ret tillaegger aktionaererne en fortegningsret ved kapitalforhoejelser mod apportindskud og underkaster lovligheden af en beslutning om ophaevelse af fortegningsretten en indholdsmaessig kontrol som den, Bundesgerichtshof har udviklet.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

23 De udgifter, der er afholdt af den italienske og den finske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Bundesgerichtshof ved kendelse af 30. januar 1995, for ret:

Raadets andet direktiv 77/91/EOEF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde, og saerlig direktivets artikel 29, stk. 1 og 4, er ikke til hinder for, at en medlemsstats nationale ret tillaegger aktionaererne en fortegningsret ved kapitalforhoejelser mod apportindskud og underkaster lovligheden af en beslutning om ophaevelse af fortegningsretten en indholdsmaessig kontrol som den, Bundesgerichtshof har udviklet.