ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 16. maj 2011 — Expedia Inc. mod Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce og IDTGV

(Sag C-226/11)

2011/C 211/32

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Expedia Inc.

Sagsøgt: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce og IDTGV

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 101, stk. 1, TEUF og artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) fortolkes således, at de er til hinder for, at aftaler, vedtagelser inden for virksomhedssammenslutninger eller samordnet praksis, der kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater, men som ikke overstiger de tærskler, som Kommissionen har fastsat i dens meddelelse af 22. december 2001 om aftaler af ringe betydning, der ikke indebærer en mærkbar begrænsning af konkurrencen i henhold til artikel 81, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (bagatelaftaler) (EFT C 368, s. 13), forfølges og pålægges sanktioner af en national konkurrencemyndighed på grundlag af både artikel 101, stk. 1, TEUF og den nationale konkurrenceret?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs mod Able UK Ltd

(Sag C-225/11)

2011/C 211/31

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Sagsøgt: Able UK Ltd

Præjudicielt spørgsmål

Skal hovedmomsdirektivets artikel 151, stk. 1, litra c), fortolkes således, at det fritager en levering foretaget i Det Forenede Kongerige af demonteringsydelser med hensyn til forældede US Navy skibe for US Department of Transportation Maritime Administration (USA's transportministerium, søfartsadministrationen) i en af eller begge de følgende situationer:

a) når leveringen ikke blev foretaget til en del af et NATO-medlems væbnede styrker, som udgør et led i det fælles forsvar, eller til det civile personale, der ledsager disse styrker
2)

Skal — for så vidt de kan finde anvendelse — artikel 3 og 5 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler i forbindelse med nr. 1), litra j) og nr. 2), litra b), andet punktum, i bilaget vedrørende dette direktivs artikel 3, stk. 3, samt artikel 3, stk. 3, i forbindelse med bilag A, litra b), [org. s. 3] og/eller litra c), til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF (2) af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF fortolkes således, at vilkår om prisændringer i kontrakter om levering af naturgas med særkunder opfylder de fornødne krav til en klar og forståelig affattelse og/eller den krævede grad af gennemsigtighed, når grunden til, forudsætningerne for og omfanget af en prisændring ikke er angivet, men det er sikret, at gasselskabet meddeler sine kunder enhver prisforhøjelse forud med et passende varsel, og at kunderne har ret til at frigøre sig fra kontrakten ved opsigelse, såfremt de ikke vil acceptere de ændrede betingelser, de har fået meddelelse om?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Østrig) den 20. april 2011 — Peter Hehenberger mod Republikken Østrig

(Sag C-188/11)

2011/C 211/22

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Peter Hehenberger

Sagsøgt: Republikken Østrig

Præjudicielt spørgsmål

Er forordning (EF) nr. 1257/1999 (1) i forbindelse med forordning (EF) nr. 817/2004 (2) til hinder for en af støttegiver fastsat ordning, hvoraf følger, at såfremt en kontrol på stedet (arealopmåling), gøres umulig, skal samtlige støttebeløb, som i henhold til en landbrugsmiljøforanstaltning allerede er blevet udbetalt i bindingsperioden, tilbagebetales af støttemodtager, også selv om støtten er blevet bevilget for flere år og udbetalt?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17.5.1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (EFT L 160, s. 80).

(2) Berigtigelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29.4.2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (EUT L 153 af 30.4.2004) (EUT L 231, s. 24).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/16

Sag anlagt den 13. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik

(Sag C-223/11)

2011/C 211/30

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og I. Hadjiyiannis, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Portugisiske Republik

Sagsøgerens påstande

1) Det fastslås, at: — Den portugisiske stat har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 13, stk. 1 og 2, i direktiv 2000/60/EF (1), idet den ikke har offentliggjort nationale og internationale vandområdeplaner. — Den portugisiske stat har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2000/60/EF, idet den ikke har offentliggjort og gjort det muligt for offentligheden, herunder brugere, at fremsætte eventuelle bemærkning til udkast til vandområdeplanerne. — Den portugisiske stat har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 15, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF, idet den ikke har tilsendt Kommissionen kopier af vandområdeplanerne.

2) Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Artikel 13 i direktiv 2000/60/EF

Artikel 13, stk. 6, i direktiv 2000/60/EF, sammenholdt med direktivets artikel 13, stk. 1 og 2, bestemmer, at vandområdeplanerne for hvert nationalt eller internationalt vandområdedistrikt, der som helhed ligger inden for Fællesskabet, skal offentliggøres senest den 22. december 2009.

Kommissionen er ikke blevet underrettet om eller er bekendt med, at sådanne planer er blevet offentliggjort med hensyn til Portugal.

Artikel 14 i direktiv 2000/60/EF

Som det fremgår af direktivet anses offentlighedens deltagelse for afgørende for gennemførelsen af direktivets formål.

Kommissionen er ikke blevet underrettet om eller er bekendt med, at noget udkast til vandområdeplaner er blevet offentliggjort, eller at det er blevet gjort muligt for offentligheden, herunder for brugere, at fremsætte eventuelle bemærkninger hertil.

Artikel 15 i direktiv 2000/60/EF

Kommissionen har ikke modtaget nogen kopi af vandområdeplaner, hverken for nationale eller internationale vandområdedistrikter, fra den portugisiske stat.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23.10.2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (EFT L 327, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 204/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Republikken Polen) den 1. april 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. og Minister Finansów

(Sag C-160/11)

2011/C 204/25

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Bawaria Motors Sp. z o.o. og Minister Finansów

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i artikel 313, stk. 1, og artikel 314, sammenholdt med artikel 136 og 315, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at særordningen for afgiftspligtige videreforhandlere vedrørende »fortjenstmargen« med hensyn til levering af brugte genstande ligeledes kan finde anvendelse, når disse videresælger indkøbte personbiler og andre motorkøretøjer, som i henhold til de nationale polske bestemmelser i § 13, stk. 1, nr. 5), i finansministerens bekendtgørelse af 28. november 2008 om gennemførelse af bestemmelser i momsloven [Dz. U. nr. 212), pos. 1336, som ændret] var omfattet af afgiftsfritagelse for så vidt angår levering af personbiler og andre motorkøretøjer foretaget af afgiftspligtige, som ved erhvervelse af køretøjerne kun var berettiget til delvist fradrag af indgående moms i henhold til artikel 86, stk. 3, i lov af 11. marts 2004 om merværdiafgift (Dz. U. nr. 54), pos. 535 som ændret), såfremt de pågældende personbiler og motorkøretøjer var brugte genstande i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i momslovens artikel 43, stk. 2, og artikel 311, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2006/112?

(1) EUT L 347, s. 1.
1)

Strider en national ordning, hvorefter en forskelsbehandling på grund af alder kan være tilladt, såfremt virksomhedsparterne inden for rammerne af en erhvervstilknyttet social sikringsordning har udelukket sådanne beskæftigede fra ydelser i henhold til socialplanen, der er sikret økonomisk, idet de, i givet fald efter at have modtaget arbejdsløshedsunderstøttelse, er pensionsberettiget, imod forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder i henhold til artikel 1 og artikel 16 i direktiv 2000/78/EF (1), eller er en sådan forskelsbehandling begrundet i henhold til artikel 6, stk. 1, andet punktum, litra a), i direktiv 2000/78/EF?
2)

Skal ovennævnte rådsdirektivs artikel 39, når den læses i sammenhæng med 27. betragtning til direktivet og artikel 267 TEUF, fortolkes således, at det i bestemmelsen krævede effektive retsmiddel er sikret i national ret, når prøvelses- eller appelfunktionen i forhold til førsteinstansens afgørelse af ansøgninger ved lov er henlagt til det Tribunal, som er oprettet i henhold til Act of Parliament med kompetence til at træffe bindende afgørelser, som er begunstigende for asylansøgeren, om alle retlige og faktiske spørgsmål, der er relevante for ansøgningen, uanset tilstedeværelsen af administrative eller organisatoriske ordninger, der omfatter noget af eller alt af det nedenfor anførte: — det forhold, at en minister besidder en skønsmargin til at omgøre en negativ afgørelse af en ansøgning; — tilstedeværelsen af organisatoriske eller administrative relationer mellem de organer, der er ansvarlige for førsteinstansafgørelser og klageafgørelser; — den omstændighed, at de besluttende medlemmer af vedkommende Tribunal udnævnes af ministeren og bestrider hvervet på deltid i en treårs periode og aflønnes fra sag til sag; — det forhold, at ministeren har den slags instruktionsbeføjelser, som er nævnt i section 12, 16 (2B) (b) og 16 (11) i ovennævnte Act of Parliament?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 204/18

Appel iværksat den 16. maj 2011 af Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 3. marts 2011 i forenede sager T-122/07 – T-124/07, Siemens AG. Österreich m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-233/11 P)

2011/C 204/33

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo SpA (ved advokaterne H. Wollmann og F. Urlesberger)

De andre parter i appelsagen: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Punkt 2 i Rettens dom (Anden Afdeling) af 3. marts (forenede sager T-122/07 – T-124/07) ophæves, i det omfang, at artikel 2, litra j) og k), i Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 i sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr annulleres.

— Punkt 3, første led, i den anfægtede dom ophæves, i det omfang artikel 2, litra j) og k), i Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig tages til følge, og med hensyn til artikel 2, litra k), i den nævnte beslutning fastslås, at hver solidarisk skyldner i forhold til de andre solidariske skyldnere skal bære en tredjedel af beløbet på 4 500 000 EUR.

— Subsidiært, ophæves punkt 3, første led, i den anfægtede dom og sagen hjemvises til Retten.

— Punkt 7 i den anfægtede dom ophæves under alle omstændigheder og Kommissionen tilpligtes at betale alle omkostninger i sag T-124/07 og i den foreliggende appelsag.

Anbringender og væsentligste argumenter

Ved at annullere bøden, som alene Schneider Electric SA var idømt, og ved uretmæssigt at forhøje appellanternes samlede gæld er Retten gået videre end sagsøgernes påstande. Den anfægtede dom er dermed i strid med grundlæggende retsprincipper. Retten har tilsidesat forhandlingsprincippet og den i artikel 263 TEUF implicit indeholdte princip om, at ingen kan anlægge sag på andres vegne.

Retten er endvidere gået videre end sagsøgernes påstande ved at ændre retskraften af Kommissionens beslutning overfor Schneider Electric SA. Dette uretsmæssige brud på retskraften er en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.

Appellanterne er ikke blevet indrømmet en mulighed til at tage stilling til væsentlige af Rettens konstateringer. Der er sket en rettergangsfejl, idet appellanternes ret til høring, som omfattet af menneskerettighedskonventionens artikel 6, er blevet tilsidesat.
3)

Subsidiært , for det tilfælde at Domstolen måtte finde, at et forstærket samarbejde kan iværksættes i det foreliggende tilfælde, og at der kan fastsættes en materiel regulering af rettigheder, som er omfattet af EU-retten, uden at der forefindes nogen ordning for løsning af tvister vedrørende disse rettigheder, er Kongeriget Spanien af den opfattelse, at de nødvendige forudsætninger for et forstærket samarbejde ikke er opfyldt , idet følgende annullationsgrunde foreligger: 3.1. Tilsidesættelse af artikel 20, stk. 1, TEU , fordi det forstærkede samarbejde hverken er sidste udvej i det foreliggende tilfælde eller opfylder de i EU-traktaten fastsatte formål, og fordi det vedrører områder, der er udelukket fra forstærket samarbejde, da EU har enekompetence på disse områder. 3.2. Tilsidesættelse af artikel 326 TEUF , fordi det forstærkede samarbejde i det foreliggende tilfælde tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbehandling og skader det indre marked og den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, idet det indebærer forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene mellem dem. 3.3. Tilsidesættelse af artikel 327 TEUF , fordi det forstærkede samarbejde ikke respekterer de rettigheder, der tilkommer Kongeriget Spanien, som ikke deltager i samarbejdet.
3)

Skal artikel 4 i forordning nr. 1896/2006 fortolkes således, at de i denne bestemmelse anførte kriterier for et pengekrav, dvs. at kravets størrelse er angivet, og at kravet er forfaldent på det tidspunkt, hvor anmodningen om et europæisk betalingspåkrav indgives, udelukkende gælder for hovedkravet, eller således, at de også gælder for kravet om morarenter?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 219/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republikken Polen) den 9. maj 2011 — Fortuna Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

(Sag C-213/11)

2011/C 219/06

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fortuna Sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (1) fortolkes således, at en »teknisk forskrift«, som skal fremsendes til Kommissionen i udkast i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, omfatter en retsforskrift, der forbyder ændring af tilladelser til at drive virksomhed med automatspil med mindre gevinster, i det omfang ændringen vedrører stedet for udbud af spil?

(1) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37), som ændret ved Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 217, s. 18).
1)

Tillader direktivets artikel 7, stk. 2 (1), at en medlemsstat nægter at lade et familiemedlem som omhandlet i direktivets artikel 4 til en tredjelandsstatsborger, der opholder sig lovligt i denne medlemsstat, indrejse og tage ophold alene af den grund, at dette familiemedlem ikke har bestået den integrationstest i udlandet, der er fastsat i denne medlemsstats retsforskrifter?
2)

Såfremt svaret på det første spørgsmål lyder, at en ydelse i form af forsikring af et leaset aktiv og en ydelse i form af leasing skal behandles som særskilte ydelser: Skal artikel 135, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 28 i direktiv 2006/112 da fortolkes således, at en ydelse i form af forsikring af et leaset aktiv er afgiftsfritaget, når leasinggiveren forsikrer det leasede aktiv og fakturerer leasingtageren omkostningerne til forsikringen?
a)

I traktatens artikel 282, nu [artikel 335 TEUF], bestemmes, at Unionen repræsenteres af Kommissionen; artikel 335 TEUF på den ene side og finansforordningens artikel 103 og 104 på den anden side bestemmer, at Unionen repræsenteres af hver af institutionerne for så vidt angår de administrative spørgsmål, der vedrører deres respektive funktioner, med den mulige følge, at det er institutionerne, om end ikke eksklusivt, der kan optræde i retssager; — det er ikke omstridt, at tilslagsmodtageres og andre kontrahenters anvendelse af overdrevne priser som følge af en karteldannelse, falder under begrebet svig; — i belgisk ret gælder princippet: »Lex specialis generalibus derogat«; — i det omfang, dette retsprincip også kan finde anvendelse i europæisk ret, forholdet det sig da ikke således, at initiativet til at gøre fordringerne gældende tilkom de pågældende institutioner (med undtagelse af de tilfælde, hvor Kommissionen selv var den tilslagsgivende myndighed)?
1)

a) Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en tredjelandsstatsborger, hvis ægtefælle og mindreårige børn er unionsborgere, ophold i den medlemsstat, hvor ægtefællen og børnene bor og er statsborgere, endog såfremt disse unionsborgere for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængige af tredjelandsstatsborgeren? (Sagsøgeren Murat Dereci) b) Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en tredjelandsstatsborger, hvis ægtefælle er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor ægtefællen bor og er statsborger, endog såfremt unionsborgeren for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren? (Sagsøgeren Izunna Emmanuel Maduike) c) Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en myndig tredjelandsstatsborger, hvis mor er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor moderen bor og er statsborger, også såfremt unionsborgeren for så vidt angår forsørgelse ganske vist ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren, men tredjelandsstatsborgeren omvendt i så henseende er afhængig af unionsborgeren? (Sagsøgeren Alban Kokollari) d) Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en myndig tredjelandsstatsborger, hvis far er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor faderen bor og er statsborger, også såfremt unionsborgeren ganske vist for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren, men tredjelandsstatsborgeren modtager støtte til forsørgelse fra unionsborgeren? (Sagsøgeren Dragica Stevic)
DA Den Europæiske Unions Tidende C 219/6

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republikken Polen) den 9. maj 2011 — Grand Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

(Sag C-214/11)

2011/C 219/07

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Grand Sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (1) fortolkes således, at en »teknisk forskrift«, som skal fremsendes til Kommissionen i udkast i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, omfatter en retsforskrift, der forbyder forlængelse af tilladelser til at drive virksomhed med automatspil med mindre gevinster?

(1) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37), som ændret ved Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 217, s. 18)
DA Den Europæiske Unions Tidende C 219/7

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republikken Polen) den 11. maj 2011 — Forta Sp. z o.o. mod Dyrektorowi Izby Celnej w Gdyni

(Sag C-217/11)

2011/C 219/09

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Forta Sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektorowi Izby Celnej w Gdyni

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (1) fortolkes således, at en »teknisk forskrift«, som skal fremsendes til Kommissionen i udkast i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, omfatter en retsforskrift, der forbyder meddelelse af tilladelser til at drive virksomhed med automatspil med mindre gevinster?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 217, s. 18).
6)

Såfremt det tredje spørgsmål besvares bekræftende, skal udtrykket »forbudte krav« i artikel 14 i […] direktiv 2006/123/EF […] fortolkes således, at det ikke alene i de i artiklen omhandlede tilfælde er til hinder for en national ordning, der gør adgangen til udøvelse af servicevirksomhed betinget af et krav, men også såfremt det af ordningen kun fremgår, at tilsidesættelse af kravet medfører, at den finansielle kompensation for at udføre en lovbestemt tjenesteydelse falder bort, og at den finansielle garanti, der er stillet for udførelsen af tjenesteydelsen, ikke tilbagebetales?