RETTENS KENDELSE (Fjerde Afdeling)

15. december 1998

Sag T-25/98

Henri de Compte

mod

Europa-Parlamentet

»Tjenestemænd — annullations — og erstatningssøgsmål — Parlamentets afgørelse om decharge for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 1995 — forudgående administrativ procedure — afgørelse om at afslå en klage — samme sagsgenstand og årsag — delvis afvisning — retskraft — sagen åbenbart ugrundet«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1903

Angående:

Påstand dels om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse A4-0125/97 af 10. april 1997 om at meddele decharge for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 1995 - sektion I, Europa-Parlamentet/bilag: ombudsmand (EFT C 132, s. 148) og af Parlamentets afgørelse, der blev meddelt den 19. november 1997, om at afslå sagsøgerens klage, og dels om erstatning af det tab, sagsøgeren har lidt som følge af offentliggørelsen af afgørelsen om at meddele decharge og som følge af en uretfærdig beskyldning om tab af midler.

Udfald:

Delvis afvisning og i øvrigt frifindelse.

Resumé af kendelse

H. de Compte, der er tidligere tjenestemand ved Parlamentet, blev i 1988 som regnskabsfører for nævnte institution pålagt sanktionen degradation fra lønklasse A3 til A7 for forskellige uregelmæssigheder.

Parlamentet havde den 19. december 1991 afslået at give ham decharge for regnskabsåret 1982.

Den 10. april 1997 vedtog Parlamentet afgørelse om decharge A4-0125/97, hvorefter »differencen på 4136125 BEF mellem kassebeholdningen og regnskabet, som blev holdt uden for dechargen for regnskabsåret 1982, burde opføres på regnskabet [...]«.

Den 17. april 1997 besluttede Parlamentet ikke at besvare Henri de Compte's skrivelser af 20. februar, 2. og 17. marts 1997 vedrørende »kasseunderskuddet« på 4136125 BEF.

Den 11. juli 1997 tilsendte H. de Compte Parlamentet en skrivelse, som han betegnede som »klage i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1 og 2« over »afgørelserne« i »brevvekslingen af 17. april 1997«. Skrivelsen blev den 16. juli 1997 efterfulgt af en skrivelse, der var betegnet på samme måde, og som var bilagt et »supplerende indlæg« benævnt »løgne, falsk og konstruerede beviser«.

Ved afgørelse af 17. november 1997, meddelt den 19. november, afslog Parlamentet under henvisning til skrivelserne af 11. og 16. juli 1997 sagsøgerens klage.

H. de Compte har ved stævning af 21. januar 1998 anlagt nærværende søgsmål.

Formaliteten

Antagelse til realitetsbehandling af påstanden om annullation af afgørelsen om decharge

I henhold til EF-traktatens artikel 179 har Domstolen kompetence til at afgøre alle tvister mellem Fællesskabet og dets ansatte, men »med de begrænsninger og de betingelser [...], der gælder for dets tjenestemænd«. I henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten) kan en tjenestemands søgsmål, hvori denne bestrider lovligheden af en retsakt, der indeholder et klagepunkt imod ham, kun fremmes til realitetsbehandling, såfremt der forudgående er indgivet en klage, og denne klage har været genstand for en udtrykkelig eller stiltiende afvisning (præmis 19).

Retten bemærkede, at påstanden om annullation, som ikke var blevet anfægtet ved den administrative klage over afgørelsen om decharge, måtte afvises (præmis 20 og 21).

Antagelse til realitetsbehandling af påstanden om annullation af afgørelsen om at afslå klagen

Retten bemærkede, at vedtægtens artikel 90 og 91 indeholder ufravigelige procesforudsætninger, som parterne ikke kan fravige, hvorfor det måtte undersøges, om sagsøgeren havde overholdt den forudgående administrative procedure i disse bestemmelser. Det tilkommer alene Retten, uanset hvilke påstande parterne har nedlagt, dels at tage stilling til, om der foreligger en akt, der er bebyrdende for tjenestemanden - og som dermed danner udgangspunkt for den administrative procedure i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2 - dels at fastlægge den retlige karakter af de dokumenter, som den pågældende har fået tilsendt af den institution, han tilhører, og denne retlige kvalifikation er ikke afhængig af parternes vilje, idet det alene tilkommer Retten at foretage den (præmis 38).

Henvisning til: Retten, 25. oktober 1996, T-26/96, Lopes mod Domstolen, Sml. Pers. II, s. 1357, præmis 17.

Retten fandt efter en gennemgang af sagens akter, at påstanden om annullation af klageafslaget måtte afvises, bortset fra påstanden vedrørende annullation af bogføringen af 4136125 BEF og Parlamentets afslag på at stille samtlige regnskabsbilag, der udgjorde grundlaget for ikke at meddele sagsøgeren decharge, til rådighed for ham.

Antagelse til realitetsbehandling af erstatningspåstandene

Retten bemærkede, at erstatningspåstanden, som støttedes på offentliggørelsen af afgørelsen om decharge, var forbundet med påstanden om annullation af nævnte afgørelse, som var behørigt afvist. Erstatningspåstanden måtte derfor også afvises (præmis 64 og 65).

Retten bemærkede, at sagsøgerens påstand om erstatning for beskyldningen om tab af midler udelukkende beroede på sagsøgerens egen vurdering og derfor måtte afvises, for så vidt som den ikke var blevet behandlet under en forudgående administrativ procedure som omhandlet af vedtægtens artikel 90 (præmis 66).

Realiteten

Retten bemærkede, at de påstande i sagen, som ikke måtte afvises, var åbenbart ugrundet, hvorfor Parlamentet måtte frifindes (præmis 68 og 74).

Konklusion:

Sagen afvises, bortset fra påstanden om annullation af bogføringen af 4136125 BEF og Europa-Parlamentets afslag på at stille samtlige regnskabsbilag, der udgjorde grundlaget for ikke at meddele sagsøgeren decharge, til rådighed for sagsøgeren.

I øvrigt frifindes Parlamentet, idet sagen er åbenbart ugrundet.