Domstolens Dom (Første Afdeling) af 21. marts 2000. - Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod LFZ Nordfleisch AG. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Bundesfinanzhof - Tyskland. - Landbrug - Fælles markedsordning - Oksekød - Eksportrestitution - Tilbagetrækning af anmodningen om forudbetaling - Betydning for sikkerhedsstillelsen. - Sag C-217/98.



Samling af Afgørelser 2000 side I-01619



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - eksportrestitutioner - anmodning om forudbetaling for en vare, der er anbragt i toldoplag - tilbagetrækning af anmodningen og tilbageførsel af varen til fri omsætning - betaling af eksportrestitutioner på trods af tilbagetrækning af anmodningen - eksportørens pligt til at tilbagebetale de fejlagtigt udbetalte beløb - frigivelse af sikkerheden

(Kommissionens forordning nr. 2220/85, art. 29, stk. 1, og nr. 3665/87, art. 29, stk. 2, art. 31, stk. 1, og art. 33, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved forordning nr. 1615/90, og artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 2220/85 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter finder ikke anvendelse på den situation, hvor en eksportør efter at have forelagt de nationale myndigheder en anmodning om forudbetaling af en eksportrestitution for en vare, der er anbragt i toldoplag, i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 3665/87 trækker sin anmodning tilbage for at genindføre nævnte vare på Fællesskabets toldområde, men alligevel modtager forudbetaling af eksportrestitutionen, som han oprindelig havde anmodet om.

Under disse omstændigheder skal den i artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87 nævnte sikkerhed frigives, og kun det beløb, der er udbetalt som forudbetaling af eksportrestitutionen, skal tilbagebetales af eksportøren i henhold til de nationale bestemmelser om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb.

(jf. præmis 43 og 44 samt domskl.)

Parter

I sag C-217/98,

angående en anmodning, som Bundesfinanzhof (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

mod

LFZ Nordfleisch AG,

at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1615/90 af 15. juni 1990 (EFT L 152, s. 33), sammenholdt med artikel 29, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EFT L 205, s. 5),

har

DOMSTOLEN

(Første Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón (refererende dommer), og dommerne P. Jann og M. Wathelet,

generaladvokat: A. La Pergola

justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

- LFZ Nordfleisch AG ved advokat K. Landry, Hamburg

- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K.-D. Borchardt og M. Niejahr, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede,

på grundlag af retsmøderapporten,

efter at der i retsmødet den 9. september 1999 er afgivet mundtlige indlæg af LFZ Nordfleisch AG og af Kommissionen,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 11. november 1999,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 7. april 1998, indgået til Domstolen den 12. juni 1998, har Bundesfinanzhof i henhold til EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) stillet et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1615/90 af 15. juni 1990 (EFT L 152, s. 33), sammenholdt med artikel 29, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EFT L 205, s. 5).

2 Dette spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter »Hauptzollamt«) og LFZ Nordfleisch AG, som er retssuccessor for Nordfleisch GmbH (herefter »Nordfleisch«), med hensyn til sidstnævntes betaling af den forhøjelse på 20%, der er fastsat i artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87.

Relevante retsregler

3 Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT 1968 I, s. 179), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 425/77 af 14. februar 1977 (EFT L 61 s. 1), bestemmer i artikel 18, stk. 1, at for at muliggøre udførsel af oksekødsprodukter på grundlag af de noteringer eller priser, der gælder for disse varer på verdensmarkedet, kan forskellen mellem disse noteringer eller priser og priserne inden for Fællesskabet i det nødvendige omfang udlignes ved en eksportrestitution.

4 Forordningen bestemmer i artikel 15, stk. 1, at al udførsel fra Fællesskabet kan gøres betinget af fremlæggelse af en eksportlicens. Udstedelsen af disse licenser er betinget af, at der stilles sikkerhed for, at forpligtelsen til at gennemføre ind- eller udførslen opfyldes inden for licensens gyldighedsperiode. Denne sikkerhed fortabes helt eller delvis, såfremt transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for denne frist.

5 De almindelige regler for ydelse af eksportrestitutioner for oksekød og om kriterierne for fastsættelse af disse restitutionsbeløb findes i Rådets forordning (EØF) nr. 885/68 af 28. juni 1968 (EFT 1968 I, s. 229), som suppleret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1504/76 af 21. juni 1976 (EFT L 168, s. 7).

6 Denne forordning bestemmer i artikel 5, stk. 2 og 3, at restitutionsbeløbet er det, der gælder på udførselsdagen, men at restitutionen dog kan forudfastsættes efter anmodning.

7 Samme forordnings artikel 5a bestemmer bl.a., at når restitutionen forudfastsættes, er ydelsen af restitutionen betinget af fremlæggelse af en forudfastsættelsesattest, som udstedes af medlemsstaterne. Denne artikels stk. 2 bestemmer følgende:

»Udstedelse af en forudfastsættelsesattest er betinget af, at der stilles en sikkerhed, der skal sikre forpligtelsen til at foretage de pågældende eksportforretninger inden for attestens gyldighedsperiode, og som fortabes helt eller delvis, dersom disse eksportforretninger ikke eller kun delvis gennemføres inden for den nævnte frist.«

8 Gennemførelsesbestemmelserne for artikel 15 i forordning nr. 805/68 og for artikel 5a i forordning nr. 885/68 er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3719/88 af 16. november 1988 om fælles gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (EFT L 331, s. 1).

9 Denne forordning fastlægger i artikel 39 konsekvenserne af ordningen for returvarer i Rådets forordning (EØF) nr. 754/76 af 25. marts 1976 om den toldbehandling, som skal anvendes for returvarer ved genindførsel til Fællesskabets toldområde (EFT L 89, s. 1), og i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2945/76 af 26. november 1976 om fastsættelse af visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 754/76 (EFT L 335, s. 1). Artikel 43 i forordning nr. 3719/88 omhandler desuden tilbagetrækning af produkter fra toldkontrollen samt manglende overholdelse af fristerne for oplagring eller eksport.

10 Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 af 4. marts 1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 62, s. 5), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2026/83 af 18. juli 1983 (EFT L 199, s. 12), bestemmer i artikel 5, stk. 1:

»På den berørte parts anmodning udbetales der et beløb svarende til eksportrestitutionen, så snart produkterne eller varerne er anbragt på toldoplag eller i frizone med henblik på udførsel inden for en bestemt frist.«

11 Samme forordnings artikel 6 bestemmer følgende:

»Det er en betingelse for at blive omfattet af de i denne forordning fastsatte ordninger, at der stilles sikkerhed for tilbagebetalingen af et beløb lig med det udbetalte beløb forhøjet med et tillægsbeløb.

Med forbehold af force majeure-tilfælde fortabes denne sikkerhed helt eller delvis:

- såfremt der ikke er sket tilbagebetaling, når udførselen ikke har fundet sted inden for den i artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, fastsatte frist

eller

- såfremt det viser sig, at der ikke foreligger ret til eksportrestitutionen, eller hvis der er ret til et mindre beløb.«

12 Forordning nr. 3665/87 indeholder detaljerede bestemmelser om udbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter.

13 Denne forordnings afdeling 2, kapitel 3, indeholder gennemførelsesbestemmelserne til forordning nr. 565/80 og angiver de formaliteter, der skal opfyldes, eller de betingelser, der skal overholdes, for at få ret til restitution, såfremt der sker forarbejdning eller oplagring før udførsel.

14 Forordning nr. 3665/87 bestemmer i artikel 25, stk. 1 og 2, at eksportøren tilkendegiver, at han vil udføre produkterne eller varerne efter forarbejdning eller oplagring og opfylde betingelserne for udbetaling af restitution ved en betalingsangivelse, der forelægges for toldvæsenet. Denne betalingsangivelse skal indeholde de oplysninger, som er nødvendige til beregning af restitutionen.

15 Før toldvæsenet antager betalingsangivelsen, skal der i henhold til artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87 stilles en sikkerhed af eksportøren, som er lig med det beløb, der er beregnet efter artikel 29, stk. 3, dvs. det beløb, der skal forudbetales, forhøjet med 20%.

16 Ifølge samme forordnings artikel 26 anbringes produkterne eller varerne, når betalingsangivelsen antages, under toldkontrol, indtil de forlader Fællesskabets toldområde. Det er den dag, hvor betalingsangivelsen antages, der lægges til grund ved bestemmelsen af restitutionssatsen.

17 Artikel 28, stk. 5, bestemmer, at den periode, hvor produkterne eller varerne kan opbevares på toldoplag, er seks måneder fra antagelsen af betalingsangivelsen.

18 Ifølge artikel 29, stk. 2, sker forudbetaling af restitutionen kun på eksportørens skriftlige anmodning. I samme bestemmelses stk. 3 fastsættes beregningsmetoden for det beløb, der forudbetales.

19 Det fremgår af artikel 30, stk. 1, at udførselsangivelsen skal indgives senest den sidste dag i den nævnte frist på seks måneder. Ifølge artikel 32, stk. 1, skal produkterne eller varerne inden 60 dage fra den dag, hvor de ikke længere er omfattet af oplagringsordningen, forlade Fællesskabets toldområde.

20 I den version, der indeholdes i forordning nr. 1615/90, bestemmer artikel 33, som også hører til afdeling 2, kapitel 3, i forordning nr. 3665/87, som finder anvendelse på forudbetaling af restitutionen i tilfælde af bl.a. oplagring forud for udførslen, i stk. 1:

»Når det er bevist, at der er opstået ret til en restitution og/eller til et monetært udligningsbeløb med hensyn til produkter eller varer, der er henført under nærværende kapitel, modregnes det pågældende beløb i det forudbetalte beløb. Er det beløb, der skal erlægges for den udførte mængde, større end det beløb, der er forudbetalt, udbetales forskellen til den pågældende.

Er det beløb, der skal erlægges for den udførte mængde, mindre end det beløb, der er forudbetalt, bl.a. i tilfælde af anvendelse af stk. 2, indleder den kompetente myndighed straks proceduren i artikel 29 i forordning (EØF) nr. 2220/85 for at udvirke, at den erhvervsdrivende betaler forskellen mellem disse to beløb forhøjet med 20%.«

21 I forordning nr. 2220/85 præciseres i artikel 29 de nærmere regler for hel eller delvis fortabelse af sikkerheden, når den pågældende ikke indbetaler det fortabte beløb inden for en frist på højst 30 dage regnet fra datoen for det af den nationale myndighed fremsatte påkrav om betaling. Denne artikel bestemmer følgende:

»Når den ansvarlige myndighed har kendskab til, hvad der fører til hel eller delvis fortabelse af sikkerheden, anmoder den ansvarlige myndighed straks den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at indbetale det fortabte beløb, idet der indrømmes en betalingsfrist på 30 dage fra datoen for påkravet. Finder betaling ikke sted inden for denne frist,

a) inddrager den ansvarlige myndighed straks sikkerhedsstillelsen i den i artikel 8, stk. 1, litra a), omhandlede form

b) forelægger den ansvarlige myndighed straks den i artikel 8, stk. 1, litra b), omhandlede kautionist krav om betaling, idet der indrømmes en betalingsfrist på indtil 30 dage fra datoen for påkravet

c) tager den ansvarlige myndighed straks skridt til at

i) realisere de i artikel 8, stk. 2, litra a), c), d) og e), omhandlede former for sikkerhedsstillelse, i det omfang det er nødvendigt for at dække det skyldige beløb

ii) skaffe sig rådighed over midler deponeret i et pengeinstitut.

Den ansvarlige myndighed kan straks inddrage sikkerhedsstillelsen uden først at anmode den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at betale.«

Faktiske omstændigheder og det præjudicielle spørgsmål

22 Den 24., 25. og 27. juli 1990 ansøgte Nordfleisch om ekspedition til anbringelse på toldoplag af ca. 70 tons oksekød med henblik på forudbetaling af en eksportrestitution og forelagde en betalingsangivelse i henhold til artikel 25 i forordning nr. 3665/87. Toldmyndighederne imødekom ansøgningerne, fastslog varernes mængde og beskaffenhed, afskrev varemængderne på de i de nævnte ansøgninger angivne licenser og fastlagde den restitutionssats, der skulle anvendes.

23 Den 1. august 1990 ansøgte Nordfleisch om forudbetaling af eksportrestitutionen efter den forudfastsatte restitutionssats i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 3665/87.

24 Mellem den 2. og den 6. august 1990 trak Nordfleisch sine ansøgninger om betaling af restitutionen tilbage, fordi selskabet havde til hensigt at genindføre de varer på Fællesskabets toldområde, som var anbragt under toldoplagsordningen. For hver af de tilbagetrukne ansøgninger anmodede Nordfleisch om og modtog et informationsskema, et såkaldt »INF 3-skema«, i henhold til artikel 9, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 2945/76.

25 Den 24. august 1990 traf Hauptzollamt, selv om betalingsanmodningerne var trukket tilbage, fire restitutionsafgørelser og udbetalte Nordfleisch et samlet beløb på 237 150,02 DEM, svarende til eksportrestitutionen for den vare, der var anbragt under toldoplagsordningen.

26 Ved afgørelse af 6. november 1990 krævede Hauptzollamt tilbagebetaling af det til den forudbetalte restitution svarende beløb med et tillæg på 20%, i alt 47 370 DEM, i henhold til artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87.

27 Hauptzollamt afviste Nordfleisch's klage over afgørelsen om at opkræve tillægget på 20%.

28 Derimod fik Nordfleisch medhold i den sag, som selskabet anlagde ved Finanzgericht Hamburg til prøvelse af denne afgørelse. Ifølge denne ret følger det af en fortolkning af de relevante bestemmelser i fællesskabsretten (artikel 5 og 6 i forordning nr. 565/80, artikel 25, artikel 29, stk. 2, artikel 31, stk. 1, og artikel 33 i forordning nr. 3665/87), at tillægget på 20% ikke skal sikre gennemførelsen af proceduren for anbringelse på toldoplag med forudfinansiering af eksportrestitutionen, men derimod har til formål at sikre den faste udligning af de fordele, som opnås ved den uberettigede brug af forudfinansieringen. Med ændringen af de pågældende varers bestemmelse bortfalder forpligtelsen til at stille den i artikel 31 i forordning nr. 3665/87 fastsatte sikkerhed, da der netop herved blev givet afkald på forudfinansiering af eksportrestitutionen. Finanzgericht antog, at det samme må gælde, når toldmyndighederne, skønt eksportøren har trukket anmodningen om betaling tilbage, alligevel udbetaler det til restitutionen svarende beløb, idet denne betaling er sket fejlagtigt og følgelig savner hjemmel.

29 Hauptzollamt har indgivet »revisionsanke« af denne dom.

30 Bundesfinanzhof fandt for det første, at det er en afgørende omstændighed, at varen er blevet anbragt under toldoplagsordningen med henblik på en eksportrestitution, og at der derfor består ret til forudbetaling uafhængigt af, om denne ret faktisk var blevet udnyttet. Da Nordfleisch ikke har opfyldt forpligtelsen til at lade varerne forlade Fællesskabets toldområde inden for den fastsatte frist, var det med føje, at Hauptzollamt afkrævede selskabet betaling af tillægget på 20% i henhold til artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87.

31 Den sikkerhed, der stilles af eksportøren, har altså ikke kun til formål at sikre en eventuel tilbagebetaling af det forudbetalte beløb og en fast udligning af eventuelle uberettigede økonomiske fordele ved anvendelse heraf, men skal også sikre en forskriftsmæssig gennemførelse af toldoplagringsordningen og afholde de erhvervsdrivende fra at anvende ordningen på en måde, der har karakter af misbrug. Bundesfinanzhof har herved henvist til, at tillægget på 20% ville være uforholdsmæssigt højt, hvis det kun skulle udligne den økonomiske fordel ved uberettiget brug af ordningen med forudbetaling af eksportrestitutionen. Hvis dette var det eneste formål med tillægget, ville det være tilstrækkeligt at beregne dette efter en procentsats, der lå få procentpoint over den i den pågældende medlemsstat gældende diskontosats.

32 Da Bundesfinanzhof imidlertid fandt, at den ikke kunne udelukke al tvivl om rigtigheden af sin opfattelse, fandt den det nødvendigt i henhold til traktatens artikel 177, stk. 3, at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:

»Skal artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987, sammenholdt med artikel 29, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985, fortolkes således, at tillægget på 20% til den eksportrestitution, der kommer i betragtning, også skal opkræves, når den vare, som er anbragt på toldoplag med henblik på eksportrestitution i henhold til artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 af 4. marts 1980, sammenholdt med artikel 25 og 26 i forordning (EØF) nr. 3665/87, ikke - som oprindelig forudset - er blevet udført, men efter anbringelsen på toldoplag og tilbagetrækningen af betalingsanmodningen (artikel 29, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3665/87) igen er blevet ført tilbage til den frie omsætning i Fællesskabet?«

33 Nordfleisch og Kommissionen, som har afgivet indlæg for Domstolen, har begge anført, at tillægget på 20% kun kan opkræves, når der faktisk er ansøgt om forudbetaling, hvilket ikke er tilfældet i hovedsagen. Kommissionen har bl.a. anført, at forpligtelsen til at stille sikkerheden forud for antagelsen af betalingsangivelsen beror på, at denne antagelse giver eksportøren ret til forudbetaling af restitutionen. Denne skal dog også indgive en skriftlig ansøgning om denne forudbetaling. Den snævre forbindelse mellem sikkerhedsstillelsen og forudbetalingen fremgår i øvrigt af forordning nr. 3665/87, hvis artikel 31, stk. 3, første led, bestemmer, at sikkerheden under alle omstændigheder skal stilles, inden forudbetaling foretages. Kommissionen har med hensyn til den manglende overholdelse af forpligtelsen til at eksportere præciseret, at denne allerede er omfattet af andre sanktioner, som er udtømmende reguleret i artikel 43, stk. 3, sammenholdt med artikel 39, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 3719/88.

34 Hertil bemærkes indledningsvis, at de forskellige transaktioner, der beskrives i afdeling 2, kapitel 3, i forordning nr. 3665/87, er successive led i den ordning, der gælder for forudbetaling af restitutionen i tilfælde af oplagring forud for udførslen.

35 Den erhvervsdrivende skal først fremlægge en betalingsangivelse, som, når den antages af toldmyndighederne, giver ham ret til forudbetaling af eksportrestitutionen.

36 Antagelse af betalingsangivelsen bemyndiger imidlertid ikke toldmyndighederne til at foretage denne forudbetaling. En sådan betaling kan nemlig kun ske, efter at eksportøren dernæst har fremlagt en skriftlig ansøgning herom, idet denne således har mulighed for at træffe afgørelse om datoen for forudbetalingen, eller, såfremt varens bestemmelse ændres, helt at give afkald på denne betaling.

37 Det fremgår i øvrigt af artikel 6 i forordning nr. 565/80, at forudbetalingen af eksportrestitutionen er betinget af, at der er stillet sikkerhed for tilbagebetalingen af et beløb lig med det udbetalte beløb forhøjet med et tillægsbeløb.

38 Med hensyn til den ordning, der gælder for forudbetaling af restitutionen i tilfælde af oplagring forud for udførslen, fremgår forbindelsen mellem sikkerheden og forudbetalingen klart af ordlyden af artikel 31, stk. 3, i forordning nr. 3665/87, hvorefter medlemsstaterne kan tillade, at sikkerheden stilles efter antagelse af betalingsangivelsen, når nationale bestemmelser forpligter eksportøren til at stille sikkerheden, bl.a. inden forudbetaling foretages.

39 Det må antages, at denne sikkerhed har til formål at sikre fuld tilbagebetaling af det forudbetalte beløb, såfremt fællesskabsbestemmelserne om forudbetalingsordningen ikke overholdes, samt at udligne de fordele, der opnås ved den uberettigede fordel ved forudbetalingen, som ansættes fast til procentsatsen i artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87.

40 Da ingen fællesskabsbestemmelse er til hinder herfor, kan eksportøren trække sin ansøgning om forudbetaling af restitutionen tilbage, før den toldmyndighed, der tager stilling til ansøgningen, træffer afgørelse. I så fald kan denne myndighed ikke gøre krav på den af eksportøren stillede sikkerhed, men skal frigive den i sin helhed.

41 Hvis de nationale myndigheder, selv om ansøgningen om betaling er trukket tilbage, alligevel forudbetaler restitutionsbeløbet, er denne betaling, der sker efter at ansøgningen er trukket tilbage, uden betydning for sikkerhedsstillelsen.

42 Denne kan ikke beholdes for at sanktionere manglende overholdelse af andre forpligtelser, der følger af ordningen med eksportrestitutioner. Regler om sanktioner, såfremt varerne ikke behørigt henføres under ordningen med toldoplag, eller såfremt de i de gældende bestemmelser fastsatte frister ikke overholdes, findes nemlig andre steder, bl.a. i artikel 39 og 43 i forordning nr. 3719/88.

43 Det præjudicielle spørgsmål skal derfor besvares således, at artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning 3665/87, som ændret ved forordning nr. 1615/90, sammenholdt med artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 2220/85, ikke finder anvendelse på den situation, hvor en eksportør efter at have forelagt de nationale myndigheder en anmodning om forudbetaling af en eksportrestitution for en vare, som er anbragt i toldoplag, i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 3665/87, trækker sin anmodning tilbage for at genindføre nævnte vare på Fællesskabets toldområde, men alligevel modtager forudbetaling af den eksportrestitution, som han oprindelig havde anmodet om.

44 Under disse omstændigheder skal den i artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87 nævnte sikkerhed frigives, og kun det beløb, der er betalt som forudbetaling af eksportrestitutionen, skal tilbagebetales af eksportøren i henhold til de nationale bestemmelser om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

45 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

kender

DOMSTOLEN

(Første Afdeling)

vedrørende det spørgsmål, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 7. april 1998, for ret:

Artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1615/90 af 15. juni 1990, og artikel 29, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter finder ikke anvendelse på den situation, hvor en eksportør efter at have forelagt de nationale myndigheder en anmodning om forudbetaling af en eksportrestitution for en vare, der er anbragt i toldoplag, i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 3665/87, trækker sin anmodning tilbage for at genindføre nævnte vare på Fællesskabets toldområde, men alligevel modtager forudbetaling af eksportrestitutionen, som han oprindelig havde anmodet om.

Under disse omstændigheder skal den i artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87 nævnte sikkerhed frigives, og kun det beløb, der er udbetalt som forudbetaling af eksportrestitutionen, skal tilbagebetales af eksportøren i henhold til de nationale bestemmelser om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb.