ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/11

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. december 2007 — Gabriele Walderdorff mod Finanzamt Waldviertel (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Østrig))

(Sag C-451/06) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 13, punkt B, litra b) - fritagelse - bortforpagtning og udlejning af fast ejendom - forpagtning af fiskerirettigheder)

(2008/C 22/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gabriele Walderdorff

Sagsøgt: Finanzamt Waldviertel

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — fortolkning af artikel 13, punkt B, litra b), i direktiv 77/3887EØF: Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — momsfritagelse — begrebet tjenesteydelser til fast ejendom — forpagtningsaftale og indrømmelse af ret til at udøve fiskeri mod vederlag

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en tildeling af retten til at udøve fiskeri mod vederlag i henhold til en forpagtningsaftale, der er indgået for en periode på ti år af ejeren af det vandområde, som denne ret er tildelt for, og af indehaveren af fiskerirettighederne til et offentligt ejet vandområde, ikke udgør bortforpagtning eller udlejning af fast ejendom, eftersom den tildelte ret ikke giver ret til at tage den omhandlede faste ejendom i besiddelse og udelukke alle andre fra at udnytte en sådan ret.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
1)

Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i Rådets direktiv 96/59/EF af 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphenyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT), sammenholdt med artikel 54 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, idet den har undladt at fremsende de i artikel 11 omhandlede programmer og skitserede planer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. november 2007 — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH og Stadtwerke Uelzen GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG og Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, tidligere Hamburgische Electricitäts-Werke AG

(Sag C-176/06 P) (1)

(Appel - statsstøtte, som de tyske myndigheder hævdes at have ydet til kernekraftværker - bestemmelser vedrørende nedlukning af kernekraftværker og bortskaffelse af radioaktivt affald - formaliteten i sagen for Retten - ordre public-anbringende)

(2008/C 22/14)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH og Stadtwerke Uelzen GmbH (ved Rechtsanwälte D. Fouquet og P. Becker)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Kreuschitz, som befuldmægtiget), E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG og Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, tidligere Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (ved Rechtsanwälte U. Karpenstein og D. Sellner)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 26. januar 2006 i sag T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2001) 3967 endelig udg. af 11. december 2001, hvori Kommissionen fastslår, at den tyske ordning om skattemæssige fritagelser for hensættelser foretaget af kernekraftværkerne med henblik på bortskaffelse af radioaktivt affald og nedlukning af kernekraftværker ikke udgør en støtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 87, stk. 1 — Kommissionens forpligtelse til at indlede den i art. 88, stk. 2 EF fastsatte kontradiktoriske procedure i tilfælde af vanskeligheder ved vurderingen eller tvivl.

Konklusion

1) Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 26. januar 2006 i sag T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH m.fl. mod Kommissionen annulleres.

2) Sagen anlagt af Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH og Stadtwerke Uelzen GmbH ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2001) 3967 af 11. december 2001, hvori Kommissionen fastslår, at den tyske ordning om skattemæssige fritagelser for hensættelser foretaget af kernekraftværkerne med henblik på bortskaffelse af radioaktivt affald og nedlukning af kernekraftværker ikke udgør en støtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF, afvises.

3) Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH og Stadtwerke Uelzen GmbH betaler sagens omkostninger for Retten og Domstolen.

(1) EUT C 131 af 3.6.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. november 2007 — Rafael de Bustamante Tello mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-10/06 P) (1)

(Appel - tjenestemænd - løn - udlandstillæg - betingelsen i artikel 4, stk. 1, litra a), andet led, i vedtægtens bilag VII - begrebet »tjeneste for en anden stat«)

(2008/C 22/11)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Rafael de Bustamante Tello (ved abogados R. García-Gallardo, D. Domínguez Perez og A. Sayagués Torres)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Sims og D. Canga Fano, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 25. oktober 2005 i sag T-368/03, Rafael De Bustamante Tello mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved Retten frifandt Rådet for appellantens påstande om annullation af afgørelse af 28. juli 2003, hvori Rådet afslog at yde appellanten det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt de dertil knyttede ydelser

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Rafael de Bustamante Tello betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 60 af 11.3.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. november 2007 — Deutsche Telekom AG mod Forbundsrepublikken Tyskland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-262/06) (1)

(Telekommunikationssektoren - forsyningspligt og brugerrettigheder - begrebet »forpligtelser«, som foreløbigt skal bibeholdes - artikel 27, stk. 1, i direktiv 2002/21/EF (»rammedirektivet«) og artikel 16, stk. 1, litra a), i direktiv 2002/22/EF (»forsyningspligtdirektivet«) - takster for præstation af taletelefonitjenester - forpligtelse til at indhente en administrativ godkendelse)

(2008/C 22/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsche Telekom AG

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33), og artikel 16, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT L 108, s. 51) — begrebet »forpligtelser« der foreløbigt skal bibeholdes i medlemsstaterne — tidligere national ordning om godkendelse af takster vedrørende taletelefonitjenester til slutbrugere, der præsteres af en virksomhed med en markedsdominerende stilling

Konklusion

Artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) og artikel 16, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) skal fortolkes således, at et lovbestemt krav i henhold til national ret, vedtaget før det nye regelsæt, om godkendelse af detailtakster for taletelefonitjenester, der leveres af virksomheder med en dominerende stilling på dette marked, såsom det krav, der følger af § 25 i Telekommunikationsgesetz (lov om telekommunikation) af 25. juli 1996, samt de forvaltningsakter, hvori denne forpligtelse fastslås, foreløbigt skal bibeholdes.

(1) EUT C 212 af 2.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. november 2007 — Tomás Salazar Brier mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-9/06 P) (1)

(Appel - tjenestemænd - løn - udlandstillæg - betingelsen i artikel 4, stk. 1, litra a), andet led, i vedtægtens bilag VII - begrebet »tjeneste for en anden stat«)

(2008/C 22/10)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Tomás Salazar Brier (ved abogados R. García-Gallardo Gil Fournier, D. Domínguez Pérez og A. Sayagués Torres)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall, som befuldmægtiget, bistået af abogados J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés og M. Canal)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 25. oktober 2005 i sag T-83/03, Salazar Brier mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for appellantens påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 24. februar 2003 om stiltiende afvisning af sagsøgerens klage, og af 24. marts 2003 om udtrykkelig afvisning, hvorved Kommissionen afslog at yde appellanten det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt de dertil knyttede ydelser

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Salazar Brier betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 60 af 11.3.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/9

Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2007 — Ursula Voß mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht, Tyskland)

(Sag C-300/06) (1)

(Artikel 141 EF - princippet om lige løn til mænd og kvinder - tjenestemænd - overarbejde - indirekte forskelsbehandling af kvindelige deltidsansatte)

(2008/C 22/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ursula Voß

Sagsøgt: Land Berlin

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 141 EF — national lovgivning, der både for fuldtidsansatte og deltidsansatte fastsætter en nedsættelse i lønnen for overarbejde i forhold til den løn, der modtages for normale arbejdstimer — lønnen for en tjenestemandsansat lærerinde, der arbejder på deltid, men som i øvrigt overarbejder, som er lavere end den løn, der modtages, hvis det samme antal timer var blevet afholdt inden for rammerne af en fuldtidsstilling — indirekte forskelsbehandling af kvindelige arbejdstagere

Konklusion

Artikel 141 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser om aflønning af tjenestemænd som de i hovedsagen omhandlede, der dels definerer både fuldtids- og deltidsansatte tjenestemænds overarbejdstimer som de timer, de ansatte yder ud over deres individuelle arbejdstider, dels aflønner overarbejdstimer med en timesats, som er lavere end den timesats, der anvendes for arbejdstimer, som udføres inden for den individuelle arbejdstid, således at deltidsansatte tjenestemænd aflønnes dårligere end fuldtidsansatte tjenestemænd for så vidt angår de arbejdstimer, som udøves ud over den individuelle arbejdstid og op til den fuldtidsansatte tjenestemands pligtige timeantal, såfremt

— der blandt alle de arbejdstagere, som er omfattet af de omhandlede nationale bestemmelser, er en væsentligt højere procentdel af kvinder end mænd, som påvirkes og

— forskelsbehandlingen ikke er begrundet i objektive hensyn, som intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.

(1) EUT C 96 af 22.4.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 8/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. november 2007 — International Mail Spain SL mod Administración del Estado, Correos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-162/06) (1)

(Direktiv 97/67/EF - fælles regler for udvikling af det indre marked for posttjenester - liberalisering af posttjenesterne - mulighed for at give de befordringspligtige virksomheder eneret på den grænseoverskridende postbefordring »i det omfang det er nødvendigt for at opfylde befordringspligten«)

(2008/C 8/06)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: International Mail Spain SL

Sagsøgt: Administración del Estado, Correos

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Supremo — fortolkning af artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som affattet inden ændringen ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10. juni 2002 (EFT L 15, s. 14) — posttjenester forbeholdt den befordringspligtige virksomhed — grænseoverskridende post — bedømmelseskriterier — udelukkende hensyntagen til indvirkningen på den økonomiske bæredygtighed for den befordringspligtige virksomhed

Konklusion

Artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet skal fortolkes således, at den kun tillader medlemsstaterne at lade den grænseoverskridende post være omfattet af de befordringspligtige postvirksomheders eneret, i det omfang de beviser

— at opfyldelsen af befordringspligten vil blive forhindret uden denne eneret, eller

— at eneretten er nødvendig for, at denne pligt kan opfyldes på acceptable økonomiske vilkår.

(1) EUT C 143 af 17.6.2006.
1)

Artikel 1, litra b), andet afsnit, tredje led, første alternativ, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler skal fortolkes således, at offentlige radio- og tv-selskabers virksomhed, som de i hovedsagen omhandlede, for mere end halvdelens vedkommende finansieres af staten, når de for mere end halvdelens vedkommende finansieres ved en licens, som påhviler indehaveren af et radio- eller tv-apparat, og som pålægges, beregnes og opkræves efter regler som de i hovedsagen foreliggende.
1)

Kongeriget Spanien har, idet det har tilladt overrislingsprojektet for det område, der kan overrisles, ved kanalen Segarra-Garrigues i Lérida-provinsen (Catalonien), tilsidesat sin forpligtelse i henhold til artikel 4, stk. 4, første punktum, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle til at træffe egnede foranstaltninger med henblik på at undgå de ulovlige forstyrrelser i de af dette projekt berørte områder, som skulle have været udlagt som særligt beskyttede områder.
1)

Fællesskabsretten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, der tillader de offentlige myndigheder uden for reglerne om offentlige kontrakter at betro levering af posttjenester, som i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet er omfattet af eneret, til et offentligt aktieselskab, hvis aktiekapital er 100 % ejet af offentlige myndigheder, og som i denne stat er den befordringspligtige postvirksomhed.
2)

En restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, som skyldes, at en national lovgivning forbeholder anvendelsen af en indkomstskattefritagelse for betaling, som erlægges af universiteter, dvs. offentlige juridiske personer, etableret på det indenlandske område, for undervisningsvirksomhed udøvet som bibeskæftigelse, men som nægter at anvende denne fritagelse, når betalingerne erlægges af et universitet etableret i en anden medlemsstat, er ikke begrundet i tvingende almene hensyn.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/24

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. december 2007 — Staatssecretaris van Financiën mod Road Air Logistics Customs BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-526/06) (1)

(EF-toldkodeksen og gennemførelsesforordningen - fællesskabsforsendelse - overtrædelse - bevis for forsendelsens forskriftmæssighed eller stedet for overtrædelsen - manglende indrømmelse af tremånedersfristen til at føre bevis herfor - tilbagebetaling af told - begrebet »skyldigt efter lovgivningen«)

(2008/C 51/39)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: Road Air Logistics Customs BV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 236 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) og artikel 379 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1) — godtgørelse af eller fritagelse for told — beløb, som ikke skal betales i henhold til lovgivningen — fastsættelse af stedet for toldskyldens opståen

Konklusion

Artikel 236, stk. 1, første afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, skal fortolkes således, at den omstændighed, at toldmyndighederne ikke har fastsat stedet for toldskyldens opståen i henhold til artikel 379 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, ikke indebærer, at toldskylden ikke er skyldig efter lovgivningen.

Den medlemsstat, hvorunder afgangsstedet hører, kan imidlertid kun opkræve importafgifterne, såfremt den i henhold til artikel 379, stk. 2, i forordning nr. 2454/93 har underrettet den hovedforpligtede om, at vedkommende har en frist på tre måneder til at føre bevis for, hvor en overtrædelse eller en uregelmæssighed er begået, og dette bevis ikke er blevet ført inden for fristen.

(1) EUT C 42 af 24.2.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/18

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. december 2007 — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) mod Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation, Frankrig)

(Sag C-314/06) (1)

(Direktiv 92/12/EØF - punktafgifter - mineralolier - tab - afgiftsfritagelse - force majeure)

(2008/C 51/29)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

Sagsøgte: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) — fritagelse for punktafgifter i henhold til en suspensionsordning for tab, der skyldes hændelige begivenheder eller force majeure eller produkternes art, under deres fremstilling, forarbejdning, oplagring og transport — spørgsmålet, om denne fritagelse kan anvendes ved tab af olie, der skyldes udslip fra og dernæst eksplosion af en olieledning, der drives af en godkendt oplagshaver

Konklusion

1) Begrebet »force majeure« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, første punktum, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994, omfatter usædvanlige og uforudseelige omstændigheder, som den godkendte oplagshaver ikke har nogen indflydelse på, og hvis følger han ikke har kunnet undgå, også selv om han har udvist den fornødne påpasselighed. Betingelsen om, at den godkendte oplagshaver ikke har nogen indflydelse på omstændighederne, er ikke begrænset til omstændigheder, som er udefra kommende i forhold til den godkendte oplagshaver i materiel eller fysisk forstand, men omfatter også omstændigheder, som objektivt set unddrager sig hans kontrol, eller som ligger uden for hans ansvarssfære.

2) Et tab, som vedrører en del af nogle varer, der er lækket fra en olieledning, og skyldes varernes flydende beskaffenhed og egenskaberne ved den jord, som de er løbet ud på, som har været til hinder for, at de kunne opsamles, kan ikke betragtes som »tab, der [sker] som følge af varernes art« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, andet punktum, i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 94/74.

(1) EUT C 224 af 16.9.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/24

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 18. december 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik

(Sag C-481/06) (1)

(Traktatbrud - offentlige kontrakter - tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, i direktiv 93/36/EF - retsgrundsætninger i traktaten - ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsforpligtelsen - national lovgivning, der tillader anvendelse af fremgangsmåden med udbud efter forhandling ved offentlige indkøb af visse materialer til lægebrug)

(2008/C 51/38)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og X. Lewis, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved S. Chala og D. Tsagkaraki, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199, s. 1) og forpligtelsen til at sikre en effektiv og lige konkurrence — national lovbestemmelse, hvorved alle materialer til lægebrug klassificeres i kategorier med en bestemt maksimumpris for hver kategori — bestemmelse, der skaber et retsgrundlag, som gør det muligt at anvende proceduren med udbud efter forhandling med henblik på offentlige indkøbsaftaler for hele grupper af nævnte produkter, der må karakteriseres som usammenlignelige

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, som ændret ved Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001, og retsgrundsætninger i traktaten, særlig ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsforpligtelsen, idet den har opretholdt artikel 7, stk. 2, i lov 2955/2001 om »indkøb foretaget af hospitaler og andre organer, der er omfattet af de regionale sundheds- og beredskabsordninger samt andre bestemmelser«, sammen med de hermed forbundne ministerielle dekreter DY6a/oik.38611 og DY6a/oik.38609 af 12. april 2005.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.