ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Den Hellenske Republik har ved ikke at ændre artikel 2, stk. 1, og artikel 3 i lov nr. 3037/2002 om indførelse af et forbud mod installation og drift af alle elektriske, elektromekaniske og elektroniske spil, herunder alle computerspil, på alle offentlige eller private steder, bortset fra spillekasinoer, under trussel om strafferetlige eller administrative sanktioner, som er foreskrevet i samme lovs artikel 4 og 5, i overensstemmelse med artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF samt artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, undladt at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde dom af 26. oktober 2006, Kommissionen mod Grækenland (sag C-65/05), og har dermed tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228 EF.
1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 og Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, idet den har vedtaget og opretholdt artikel 1441-1, i den nye civile retsplejelov, som ændret ved artikel 48-1, i dekret nr. 2005-1308 af 20. oktober 2005 om kontrakter tildelt af ordregivere, som er nævnt i artikel 4 i bekendtgørelse nr. 2005-649 af 6. juni 2005 om kontrakter tildelt af visse andre offentlige eller private personer, som ikke omfattes af loven om offentlige aftaler, i det omfang denne bestemmelse fastsætter, at den ordregivende myndighed eller den ordregivende enhed efter anmodning skal svare inden for en frist på 10 dage, med udelukkelse af enhver procedure forud for kontraktindgåelsen inden dette svar, og uden at denne frist udsætter den frist, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen til afviste ansøgere og tilbudsgivere om beslutningen om tildeling af kontrakten og til underskriften af kontrakten.
1)

Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
2)

Artikel 4, stk. 5, andet afsnit, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes således, at offentligretlige organer skal anses for afgiftspligtige for den virksomhed eller de transaktioner, som de udfører i egenskab af offentlig myndighed, ikke blot når deres fritagelse for afgiftspligt ifølge samme bestemmelses første og fjerde afsnit ville føre til en konkurrencefordrejning af en vis betydning til skade for deres private konkurrenter, men også, når den ville føre til en sådan konkurrencefordrejning til skade for dem selv.
1)

Artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik skal fortolkes således, at den del af en sukkerkvote, tildelt en virksomhed, som har været genstand for en forebyggende tilbagetrækning under anvendelse af artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 493/2006 af 27. marts 2006 om overgangsforanstaltninger i forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for sukker og om ændring af forordning (EF) nr. 1265/2001 og (EF) nr. 314/2002, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1542/2006 af 13. oktober 2006, indgår i grundlaget for beregningen af den midlertidige omstruktureringsafgift.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 180/14

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. juni 2009 — Athanasios Vatsouras (sag C-22/08) og Josif Koupatantze (sag C-23/08) mod Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900 (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Sozialgericht Nürnberg — Tyskland)

(Forenede sager C-22/08 og C-23/08) (1)

(Unionsborgerskab - fri bevægelighed for personer - artikel 12 EF og 39 EF - direktiv 2004/38/EF - artikel 24, stk. 2 - prøvelse af gyldigheden - statsborgere i en medlemsstat - beskæftigelse i en anden medlemsstat - lønniveauet og beskæftigelsens varighed - bevarelse af status som »arbejdstager« - ret til at modtage bistandsydelse)

2009/C 180/22

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Sozialgericht Nürnberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Athanasios Vatsouras (sag C-22/08) og Josif Koupantantze (sag 23/08)

Sagsøgt: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

Sagens genstand

Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Sozialgericht Nürnberg — gyldigheden af artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — fortolkning af artikel 12 EF og 39 EF — ret til adgang til sociale bistandsydelser for en statsborger fra en anden medlemsstat, der er arbejdsløs og som tidligere har udøvet ubetydelig erhvervsmæssig virksomhed i den pågældende medlemsstat — nationale bestemmelser, der udelukker statsborgere fra andre medlemsstater fra sociale bistandsydelser i tilfælde af, at deres ophold overstiger den maksimale varighed som fastsat i artikel 6 i direktiv 2004/38/EF og der ikke gælder en ret til ophold på andet grundlag

Konklusion

1) Hvad angår statsborgere i medlemsstaterne, der søger beskæftigelse i en anden medlemsstat, har gennemgangen af det første spørgsmål intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF.

2) Artikel 12 EF er ikke til hinder for nationale bestemmelser, der udelukker statsborgere i medlemsstaterne fra adgangen til sociale bistandsydelser, der indrømmes statsborgere i tredjelande.

(1) EUT C 107 af 26.4.2008.
3)

Det påhviler den nationale ret at afgøre, hvorvidt et kontraktvilkår som det, der er genstand for tvisten i hovedsagen, opfylder kriterierne for at anses for urimeligt som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13. Herved skal den nationale ret tage hensyn til den omstændighed, at et vilkår i en aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, som er indsat uden at have været genstand for individuel forhandling, og som henlægger enekompetencen til retten i den retskreds, hvor den erhvervsdrivendes hjemsted befinder sig, kan anses for urimeligt.
1)

Artikel 6 i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser, sammenholdt med direktivets artikel 2, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, som fastlægger procedurer, hvis formål er at give såvel arbejdstagernes repræsentanter som arbejdstagerne individuelt betragtet mulighed for at kontrollere overholdelsen af forpligtelserne fastsat i dette direktiv, men som begrænser arbejdstagernes individuelle ret til at anlægge sag, for så vidt angår de klagepunkter, der kan gøres gældende, og betinger den af et krav om, at indvendingerne forudgående bliver tilkendegivet over for arbejdsgiveren af arbejdstagernes repræsentanter, samt af en forudgående meddelelse til arbejdsgiveren fra den berørte arbejdstager om, at han bestrider, at informations- og høringsproceduren er blevet overholdt.
1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 22 og 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF og sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, samt artikel 16 i Rådets direktiv 2002/53/EF af 13. juni 2002 om den fælles sortsliste over landbrugsplantearter, idet den har udstedt et forbud mod fri omsætning af genetisk modificerede frøsorter og mod at optage genetisk modificerede afgrøder på den nationale sortsliste.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/8

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. juli 2009 — Pärlitigu OÜ mod Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tallinna Halduskoshus — Republikken Estland)

(Sag C-56/08) (1)

(Den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - KN-underposition 05119110 - KN-underposition 03032200 - frosset rygben af opdrættet atlanterhavslaks - forordning (EF) nr. 85/2006 - antidumpingtold)

2009/C 220/12

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Tallinna Halduskoshus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pärlitigu OÜ

Sagsøgt: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tallinna Halduskohus — fortolkning af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1), i den affattelse som finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen — gyldigheden af artikel 1, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 85/2006 af 17. januar 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opdrættede laks med oprindelse i Norge og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EUT L 15, s. 1) — tarifering under pos. 0303220015 (opdrættet frossen laks, andet) eller pos. 0511911000 (fiskeaffald) med henblik på opkrævning af antidumping told — frosne ryghvirvler af opdrættet atlanterhavslaks opnået ved filetering af fiskene

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1719/2005 af 27. oktober 2005, skal fortolkes således, at frosset rygben af opdrættet atlanterhavslaks (Salmo salar), opnået efter filetering, skal tariferes i KN-kode 0303 22 00, forudsat at varen er egnet til menneskeføde på tidspunktet for fortoldningen, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 92 af 12.4.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/12

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. juli 2009 — American Clothing Associates SA og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Forenede sager C-202/08 P og C-208/08 P) (1)

(Appel - intellektuel ejendomsret - forordning (EF) nr. 40/94 - EF-varemærker - Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret - absolutte hindringer for registrering af et varemærke - varemærker, der er identiske med eller ligner et statsemblem - gengivelse af et ahornblad - anvendelighed på servicemærker)

2009/C 220/19

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: American Clothing Associates NV (ved advocaat P. Maeyaert, avocats N. Clarembeaux og C. De Keersmaeker) (sag C-202/08 P) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) (sag C-208/08 P)

De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) (sag C-202/08 P) og American Clothing Associates NV (ved advocaat P. Maeyaert, avocats N. Clarembeaux og C. De Keersmaeker) (sag C-208/08 P)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fente Afdeling) den 28. februar 2008 i sag T-215/06, American Clothing Associates mod KHIM, hvorved Retten ikke gav sagsøgeren medhold i selskabets påstand om annullation af afgørelsen truffet den 4. maj 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, hvorved dette afslog at registrere et tegn, der forestiller et ahornblad, som EF-varemærke for varer i klasse 18 og 25 i Nicearrangementet vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1 litra h), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) og artikel 6 c, stk. 1, litra a), i Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret af 20. marts 1883, som revideret og ændret — absolutte registreringshindringer — varemærker, der er identiske med eller ligner et statsemblem — gengivelse af et ahornblad

Konklusion

1) Appellen iværksat af American Clothing Associates NV i sag C-202/08 P forkastes.

2) Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 28. april 2008, American Clothing Associates mod KHIM (sag T-215/06), ophæves, for så vidt som den annullerer afgørelsen truffet af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) den 4. maj 2006 (sag R 1463/2005-1), vedrørende afslag på en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tegn, der gengiver et ahornblad.

3) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i sag T-215/06, anlagt af American Clothing Associates.

4) American Clothing Associates NV betaler omkostningerne i sag C-202/08 P og sag C-208/08 P.

(1) EUT C 209 af 15.8.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Distillerie Smeets Hasselt NV mod Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, Daniel Langenbergh og Firma De Vos NV og Belgische Staat mod Bollen, Mathay & Co. BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, samt Louis De Vos mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)

(Sag C-126/08) (1)

(Forordning (EØF) nr. 2913/92 - EF-toldkodeksen - efteropkrævning af import- eller eksportafgifter - bogføring af toldskylden - indskrivning i regnskabsregistrene eller på anden måde bogføring - indskrivning i en rapport, der udgør bogføring - indlevering af en genpart af rapporten, der udgør underretning om det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb)

2009/C 220/15

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Distillerie Smeets Hasselt NV, Belgische Staat og Louis De Vos

Sagsøgte: Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, Daniel Langenbergh og Firma De Vos NV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 217, stk. 1, og artikel 221, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (i den affattelse, der var gældende i 1992) (EFT L 302, s. 1) — efterfølgende opkrævning af import- eller eksportafgifter — om der foreligger en pligt til at bogføre toldskylden, før der sker underretning af debitor — begrebet »indskrives i regnskabsregistrene eller på anden måde«

Konklusion

Artikel 217 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at medlemsstaterne kan bestemme, at bogføringen af det afgiftsbeløb, der udgør en toldskyld, er foretaget ved indskrivning af beløbet i den rapport, der er udfærdiget af de kompetente toldmyndigheder, og hvori der konstateres en overtrædelse af den gældende toldlovgivning.

(1) EUT C 142 af 7.6.2008.
1)

Når retten i anerkendelsesmedlemsstaten i medfør af artikel 64, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal tage stilling til, om den ret i en anden medlemsstat, der har truffet retsafgørelsen, har haft kompetence hertil i medfør af samme forordnings artikel 3, stk. 1, litra b), er denne sidstnævnte bestemmelse til hinder for, at retten i anerkendelsesmedlemsstaten anser ægtefæller, der begge har statsborgerskab både i denne stat og i den stat, hvor retsafgørelsen er truffet, for udelukkende at være statsborgere i anerkendelsesmedlemsstaten. Tværtimod bør denne ret tage i betragtning, at ægtefællerne ligeledes har statsborgerskab i den medlemsstat, hvor retsafgørelsen er truffet, og følgelig, at retterne i denne sidstnævnte stat har kunnet være kompetente til at behandle sagen.
3)

I forbindelse med en arbejdstagers ansøgning om fra en garantiinstitution at få udbetalt ubetalte løntilgodehavender er direktiv 80/987 ikke til hinder for, at der anvendes en forældelsesfrist på et år (ækvivalensprincippet). Det tilkommer imidlertid den nationale domstol at efterprøve, om fristen er udformet således, at den i praksis umuliggør eller gør udøvelsen af rettigheder, som hjemles i Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet), uforholdsmæssigt vanskelig.
1)

Den Italienske Republik har på området for tilbagebetaling af merværdiafgift til en afgiftspligtig person, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat eller i et tredjeland, men har et fast forretningssted i den berørte medlemsstat, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, og artikel 1 i Rådets trettende direktiv 86/560/EØF af 17. november 1986 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område, idet den forpligter en afgiftspligtig person, der har hjemsted i en anden medlemsstat eller i et tredjeland, men har et fast forretningssted i Italien, og som i løbet af den omhandlede periode har gennemført levering af varer eller ydelser i Italien, til at ansøge om tilbagebetaling af den indgående merværdiafgift efter de procedurer, der er fastsat i nævnte direktiver, frem for at fradrage den, når den erhvervelse, som ansøgningen om tilbagebetaling af denne afgift vedrører, ikke er foretaget med dette faste forretningssted som mellemled, men direkte af denne afgiftspligtige persons hovedforretningssted.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/13

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton og Business srl mod Comune di Casoria (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Italien)

(Sag C-254/08) (1)

(Anmodning om præjudiciel afgørelse - direktiv 2006/12/EF - artikel 15, litra a) - omkostninger til bortskaffelse af affald ikke fordelt på grundlag af det faktisk frembragte affald - forenelighed med princippet om, at forureneren betaler)

2009/C 220/21

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton og Business srl

Sagsøgt: Comune di Casoria

Procesdeltager: Azienda Speciale Igiene Ambientale (ASIA) SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — fortolkning af artikel 15 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39) — national ordning, der ikke fordeler omkostningerne til bortskaffelse af affald på grundlag af produktion eller besiddelse af affald — forenelighed med »forureneren betaler«-princippet

Konklusion

Artikel 15, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF om affald skal fortolkes således, at den ikke på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er til hinder for nationale bestemmelser, der med henblik på finansiering af en ordning med håndtering og bortskaffelse af dagrenovation foreskriver en afgift, der beregnes på grundlag af et skøn over den affaldsmængde, der frembringes af brugerne af ordningen, og ikke på grundlag af den affaldsmængde, som disse rent faktisk frembringer og overlader til indsamling.

Det påhviler imidlertid den forelæggende ret på grundlag af de faktiske og retlige omstændigheder, som den har fået forelagt, at efterprøve, om den i hovedsagen omhandlede afgift på bortskaffelse af dagrenovation i fast form fører til, at visse »indehavere«, i det foreliggende tilfælde hotelvirksomheder, pålægges udgifter, der er klart uforholdsmæssige i forhold til de affaldsmængder eller til karakteren af det affald, som disse kan frembringe.

(1) EUT C 209 af 15.8.2008.
1)

En handling, der udføres som led i en datafangstproces, der består i, at der i en computers hukommelse lagres et uddrag af et beskyttet værk bestående af 11 ord samt foretages en udprintning af dette uddrag, kan henføres under begrebet delvis reproduktion som omhandlet i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, såfremt — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — de elementer, der herved gengives, er udtryk for disses ophavsmands egen intellektuelle frembringelse.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/10

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 2. juli 2009 — EGN BV — Filiale Italiana mod Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione, Italien)

(Sag C-377/08) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 17, stk. 3, litra a) - fradrag for og tilbagebetaling af indgående moms - levering af teletjenester - levering af tjenester til en aftager, som er etableret i en anden medlemsstat - artikel 9, stk. 2, litra e) - fastlæggelse af leveringsstedet)

2009/C 205/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EGN BV — Filiale Italiana

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte Suprema di Cassazione — fortolkning af artikel 9, stk. 2, litra e), og artikel 17, stk. 3, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — levering af telekommunikationsydelser på tværs af grænserne — leverandørens ret til disse ydelser under fradrag af tidligere betalte afgifter som i den nationale ordning

Konklusion

Artikel 17, stk. 3, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at en udbyder af teletjenester som den i hovedsagen omhandlede, som har hjemsted på en medlemsstats område, i medfør af denne bestemmelse har ret til i denne medlemsstat at fradrage eller opnå tilbagebetaling af indgående moms betalt for teletjenester, som er blevet leveret til en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat, eftersom en sådan udbyder ville have haft ret hertil, hvis de omhandlede tjenesteydelser var blevet præsteret i førstnævnte medlemsstat.

(1) EUT C 285 af 8.11.2008.