ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord



Nøgleord

Retspleje - forelæggelse for Domstolen på grundlag af en voldgiftsbestemmelse - kontrakt, der yder fællesskabsstøtte, i forbindelse med et projekt, der vedrørte fremme af energiteknologi i Europa - ensidig opsigelse af kontrakten i henhold til kontraktbestemmelserne - anmodning om tilbagebetaling af et forskud med tillæg af de aftalte renter - debitorer, der er solidarisk ansvarlige for hovedstolen - renter, der skyldes af den debitor, der er ansvarlig for forpligtelsens misligholdelse

(EF-traktaten, art. 181 (nu art. 238 EF))
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - manglende gennemførelse - begrundelse - ulovlig

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

2. Traktatbrudssøgsmål - bevis for traktatbruddet - bevisbyrde, der påhviler Kommissionen - fremlæggelse af oplysninger, der viser, at der foreligger et traktatbrud

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

Sammendrag

1. En medlemsstat kan ikke påberåbe sig sin forsinkede gennemførelse af et direktiv som retfærdiggørelse for ikke at opfylde andre forpligtelser efter samme direktiv eller for at opfylde disse for sent.

( jf. præmis 45 )

2. Inden for rammerne af en traktatbrudsprocedure i medfør af traktatens artikel 169 (nu art. 226 EF) påhviler det Kommissionen at godtgøre, at det hævdede traktatbrud foreligger, samt at fremlægge de oplysninger for Domstolen, som er nødvendige for, at denne kan efterprøve, om der foreligger et traktatbrud.

( jf. præmis 61 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Medlemsstaternes forpligtelser - tilsidesættelse af en forpligtelse - proceduren efter artikel 88 KS - formål - ændring af adfærden hos den stat, som tilsidesætter traktaten - kommissionsbeslutning om konstatering af et traktatbrud, som allerede er ophørt - retsstridig

(Art. 88 KS)

Sammendrag

$$Formålet med proceduren efter artikel 88 KS er at udvirke, at den stat, som tilsidesætter traktaten, ændrer sin adfærd, og ikke in abstracto at fastslå et i fortiden begået traktatbrud. Denne fortolkning bekræftes tillige af ordlyden af nævnte bestemmelses stk. 1, andet punktum, og af stk. 3, første punktum, som udtrykkeligt bestemmer, at den pågældende medlemsstat skal sikre opfyldelsen af sin forpligtelse.

Når det af Kommissionen hævdede traktatbrud er ophørt på tidspunktet for Kommissionens iværksættelse af proceduren, således at den pågældende medlemsstat ikke længere har nogen mulighed for at træffe effektive foranstaltninger til at bringe det til ophør, selv om den måtte ønske det, er den beslutning, hvorved Kommissionen fastslår traktatbruddet, ikke vedtaget i overensstemmelse med formålet i artikel 88 KS og er følgelig retsstridig, da formålet med proceduren efter denne traktatbestemmelse ikke objektivt kan opfyldes på noget stadium af proceduren.

( jf. præmis 24, 26, 27 og 31 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - direktiv, hvis formål er at skabe rettigheder for borgerne - krav om retlig klarhed og sikkerhed - inkorporering uden lovgivningsvirksomhed - ikke tilladt - gennemførelse via administrativ praksis - utilstrækkeligt

(EF-traktaten, art. 189 (nu art. 249 EF))

2. Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - ingen skadelige virkninger af det påståede traktatbrud - irrelevant

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

3. Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

4. Medlemsstater - forpligtelser - pligt til at idømme straf for overtrædelser af fællesskabsretten - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 5 (nu art. 10 EF))

Sammendrag

1. Hver medlemsstat skal gennemføre direktiver på en måde, som fuldt ud opfylder kravene om, at den retstilstand, som fællesskabslovgiver tilsigter med direktiverne, af hensyn til de berørte personer i medlemsstaterne skal være klar og sikker. Direktivbestemmelser skal derfor gennemføres ved bestemmelser, hvis bindende virkning er uomtvistelig, og som er tilstrækkelig specifikke, bestemte og klare.

En simpel forvaltningspraksis, som ifølge sagens natur frit kan ændres af forvaltningen, og som ikke er tilstrækkeligt kendt, kan derfor ikke anses for at udgøre en gyldig opfyldelse af den forpligtelse, som påhviler de medlemsstater, direktiverne er rettet til.

( jf. præmis 27 og 28 )

2. Undladelsen af at opfylde en ved en fællesskabsretlig bestemmelse pålagt forpligtelse udgør i sig selv et traktatbrud, og et anbringende om, at den manglende opfyldelse ikke har haft skadelige virkninger, er uden enhver relevans.

( jf. præmis 34 )

3. Inden for rammerne af en sag i henhold til traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) må spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen.

( jf. præmis 45 )

4. Medlemsstaterne skal - såfremt der ikke findes en særlig bestemmelse i en fællesskabsforordning, der fastsætter sanktioner, hvis den overtrædes, eller hvis forordningen med hensyn hertil henviser til nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser - i medfør af traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF) træffe alle foranstaltninger, som er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft. Medlemsstaterne har et skøn med hensyn til valget af sanktioner, men skal dog drage omsorg for, at overtrædelser af fællesskabsretten sanktioneres efter samme materielle og processuelle regler, som efter national ret gælder for overtrædelser af samme art og grovhed, og sanktionen skal under alle omstændigheder være effektiv, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.

( jf. præmis 46 )
Nøgleord



Nøgleord

Retspleje - forelæggelse for Domstolen på grundlag af en voldgiftsbestemmelse - kontrakt om tildeling af finansiel fællesskabsstøtte til gennemførelse af et projekt inden for energisektoren - ensidig opsigelse af kontrakten i henhold til kontraktbestemmelserne - gyldigheden af opsigelsen og tilstedeværelse af en opsigelsesgrund - anmodning om tilbagebetaling af en del af det betalte forskud forhøjet med renter ifølge kontrakten - solidariske skyldnere - misligholdende skyldner

(EF-traktaten, art. 181 (nu art. 238 EF); Rådets forordning nr. 2008/90)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - fællesskabsbestemmelser - personkreds - statsløse og flygtninge, der er bosat på en medlemsstats område, samt deres familiemedlemmer omfattet af forordning nr. 1408/71 - gyldighed

(EØF-traktaten, art. 51 (EF-traktaten, art. 51, efter ændring nu art. 42 EF); Rådets forordning nr. 1408/71, art. 1 og art. 2, stk. 1)

2. Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - fællesskabsbestemmelser - uanvendelighed på rent interne forhold i en medlemsstat

(Rådets forordning nr. 1408/71)

Sammendrag

1. Der kan ikke rejses tvivl om gyldigheden af forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, for så vidt som den henfører statsløse eller flygtninge, der er bosat på en af medlemsstaternes område, samt deres familiemedlemmer, under sit personelle anvendelsesområde.

Forordning nr. 1408/71 finder anvendelse på enhver arbejdstager som defineret i artikel 1, der er statsborger i en medlemsstat, og som befinder sig i en af de internationale situationer, der er omhandlet i forordningen, samt på deres familiemedlemmer.

Rådet kan ikke kritiseres for, at det under udøvelsen af den kompetence, som det har fået tillagt ved EØF-traktatens artikel 51 (EF-traktatens artikel 51, efter ændring nu artikel 42 EF), ligeledes har sigtet til statsløse og flygtninge, der er bosat på medlemsstaternes område, for at tage hensyn til sidstnævntes internationale forpligtelser. En koordinering af de sociale sikringssystemer, der udelukkede statsløse og flygtninge, ville have medført, at medlemsstaterne for at overholde deres internationale forpligtelser måtte indføre en anden koordineringsordning, der kun omfattede denne fåtallige persongruppe.

( jf. præmis 55-58 og domskonkl. 1 )

2. Arbejdstagere, der er statsløse eller flygtninge, og som er bosat på en af medlemsstaternes område, samt deres familiemedlemmer kan ikke påberåbe sig de rettigheder, der er tildelt ved forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, når de befinder sig i en situation, hvor alle de relevante omstændigheder udelukkende har tilknytning til én medlemsstats område. Dette er navnlig tilfældet, når arbejdstagerens situation udelukkende har tilknytning til et tredjeland og en enkelt medlemsstat.

( jf. præmis 71 og 72 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater - direktiv 90/435 - fritagelse i datterselskabets medlemsstat for skat af udbytte udloddet til moderselskabet - kildeskat - begreb - konkret tilfælde

(Rådets direktiv 90/435, art. 5, stk. 1)

Sammendrag

$$Der foreligger »kildeskat« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 90/435 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater - hvori det bestemmes, at udbytte, som et datterselskab udlodder til sit moderselskab, der har en kapitalandel i datterselskabet på mindst 25%, fritages for kildeskat - når det i en national retsforskrift er fastsat, at der ved udlodning af overskud fra et datterselskab - et aktieselskab eller tilsvarende selskab - til moderselskabet ved beregningen af datterselskabets skattepligtige indkomst skal tages hensyn til, at den samlede nettofortjeneste, der omfatter indtægter, som er underlagt en særlig beskatning, som medfører, at skattetilsvar bortfalder, og som også omfatter skattefrie indtægter, medregnes i beskatningsgrundlaget, idet indtægter, der henhører under disse to kategorier, efter nationale regler ikke ville blive beskattet, hvis de blev i datterselskabet og ikke blev udloddet til moderselskabet.

En sådan beskatning udløses nemlig ved udbetalingen af udbytte og afhænger direkte af beløbets størrelse.

( jf. præmis 28 og 33 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser harmonisering af lovgivningerne omsætningsafgifter det fælles merværdiafgiftssystem fradrag for indgående afgift undtagelser fra retten til fradrag medlemsstaternes mulighed for at opretholde de undtagelser, der var gældende på tidspunktet for sjette direktivs ikrafttræden undtagelse fra fradragsretten efter denne dato for så vidt angår udgifter til bestemte motorkøretøjer, efter at denne ret var indrømmet ifølge en administrativ praksis ikke tilladt

(Rådets direktiv 77/388, art. 17, stk. 6, andet afsnit)

2. Fiskale bestemmelser harmonisering af lovgivningerne omsætningsafgifter det fælles merværdiafgiftssystem fradrag for indgående afgift undtagelser fra retten til fradrag medlemsstaternes mulighed for at fastsætte bestemte undtagelser af konjunkturmæssige grunde betingelser for udøvelse

(Rådets direktiv 77/388, art. 17, stk. 7, første punktum)

Sammendrag

1. Artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, der bestemmer, at indtil fælles regler, der fastsætter de udgifter, der ikke giver ret til fradrag i merværdiafgiften, træder i kraft, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som på tidspunktet for dette direktivs ikrafttræden var gældende i henhold til deres nationale lovgivning, er til hinder for, at en medlemsstat efter sjette direktivs ikrafttræden undtager udgifter til bestemte motorkøretøjer fra retten til fradrag, når de nævnte udgifter på tidspunktet for direktivets ikrafttræden gav ret til fradrag efter de offentlige myndigheders faste praksis i denne stat på grundlag af et ministerielt cirkulære. I denne forbindelse tager begrebet »national lovgivning« i den forstand, hvori det er anvendt i artikel 17, stk. 6, andet afsnit, ikke kun sigte på egentlige lovgivningsakter, men ligeledes på administrative retsakter samt de offentlige myndigheders administrative praksis i den pågældende medlemsstat.

( jf. præmis 49 og 51 samt domskonkl. 1 )

2. Artikel 17, stk. 7, første punktum, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, der fastsætter, at med forbehold af det i artikel 29 omhandlede samråd i det rådgivende udvalg vedrørende merværdiafgift kan hver medlemsstat af konjunkturmæssige grunde helt eller delvis udelukke alle eller bestemte investeringsgoder eller andre goder fra fradragsordningen, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke giver en medlemsstat ret til at undtage goder fra fradragsordningen uden forudgående samråd i udvalget, da denne procedureforpligtelse er en forudgående betingelse for at træffe enhver foranstaltning med hjemmel i artikel 17, stk. 7. Denne bestemmelse giver heller ikke en medlemsstat ret til at træffe foranstaltninger om undtagelse af goder fra fradragsordningen, som ikke indeholder en angivelse af deres tidsmæssige begrænsning, og/eller som er et led i en pakke af strukturmæssige tilpasningsforanstaltninger, der har til formål at nedbringe statsunderskuddet og fremme tilbagebetalingen af statsgælden.

( jf. præmis 62, 63 og 69 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug fælles markedsordning sukker produktionskvoter produktion af kvoterne (A- og B-sukker), inden udpegning som sukker ud over kvoterne (C-sukker)

[Rådets forordning nr. 1785/81, art. 24, stk. 1, andet afsnit, litra c)]

2. Landbrug fælles markedsordning sukker produktion ud over kvoterne (C-sukker) afgift på sukker, der afsættes på det indre marked manglende overholdelse af den af den kompetente myndighed fastsatte frist opkrævning af det skyldige beløb betingelser

(Kommissionens forordning nr. 2670/81, art. 3, stk. 1 og 2)

3. Landbrug fælles markedsordning eksportrestitutioner indgivelse af udførselsangivelsen efter, at der er opnået en eksportlicens for C-sukker, der ikke kunne anses for sådant afslag med tilbagevirkende kraft

(Kommissionens forordning nr. 3665/87, art. 3 og 4)

Sammendrag

1. I henhold til artikel 24, stk. 1, andet afsnit, litra c), i forordning nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker, som ændret ved forordning nr. 305/91, skal en virksomhed faktisk have fremstillet en mængde sukker, som svarer til dens A- og B-kvoter tilsammen, førend den kan udpege sukker som C-sukker.

( jf. præmis 48 og domskonkl. 1 )

2. Den kompetente nationale myndighed er i princippet forhindret i at opkræve et beløb i medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 2670/81 om gennemførelsesbestemmelser for produktion ud over kvoterne inden for sukkersektoren, som ændret ved forordning nr. 3559/91, hvis den ikke har givet virksomheden meddelelse om en sådan opkrævning inden for den frist, som er foreskrevet i forordningens artikel 3, stk. 2. En overskridelse af fristen kan accepteres, når den kompetente nationale myndighed, medmindre den har handlet forsømmeligt, var uvidende om detaljerne vedrørende virksomhedens sukkerproduktion, og denne uvidenhed fornuftigvis kan henregnes til den pågældende virksomhed, da virksomheden i så fald ikke har handlet i god tro og ikke har overholdt alle de relevante bestemmelser.

( jf. præmis 63 og domskonkl. 2 )

3. Den kompetente nationale myndighed kan, uden at tilsidesætte artikel 3 og 4 i forordning nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter eller de almindelige fællesskabsretlige principper, med tilbagevirkende kraft afslå at antage en udførselsangivelse, der er indgivet med henblik på at opnå eksportrestitutioner, og forlænge den fastsatte frist for beviset for udførslen, når virksomheden, som følge af at den hos vedkommende myndighed har ansøgt om og fået en eksportlicens for C-sukker, der ikke kunne anses for sådant, hverken har ansøgt om eller opnået de eksportrestitutioner, som den ville have haft til gode, hvis sukkeret var blevet eksporteret som A- eller B-sukker.

( jf. præmis 73 og domskonkl. 3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug tilnærmelse af lovgivningerne om veterinærpoliti veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med levende dyr og produkter af animalsk oprindelse inden for Fællesskabet direktiv 89/662 og 90/425 hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati medlemsstaternes kompetence beslutning om slagtning af britiske kalve fastsættelse af slagtningstidspunktet

[Rådets direktiv 90/425, art. 8, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

$$De fællesskabsretlige bestemmelser, der finder anvendelse på den fælles landbrugspolitik for oksekødssektoren, skal fortolkes således, at medlemsstaterne efter fremkomst af oplysninger vedrørende en mulig forbindelse mellem bovin spongiform encephalopati og den hos mennesker forekommende Creutzfeldt-Jacob-sygdom og efter bovin spongiform encephalopati-krisen i Det Forenede Kongerige var berettiget til i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, litra a), i direktiv 90/425 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked, som ændret ved direktiv 92/118 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I, til direktiv 89/662, og for så vidt angår patogener, i direktiv 90/425

at påbyde slagtning af ungkvæg, der stammede fra Det Forenede Kongerige, og som befandt sig på deres område, og

dermed at fastsætte tidspunktet for denne slagtning.

( jf. præmis 47 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål - sagsomkostninger - opgørelse - anvendelse af bestemmelser i national ret - betingelser - grænser

(Art. 234 EF; Domstolens procesreglement, art. 104, stk. 5)

Sammendrag

$$Artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement, kodificeret udgave af 6. marts 1999 (1999/C 65/01), skal fortolkes således, at opgørelsen af sagsomkostninger, som er afholdt af parterne i hovedsagen i anledning af den præjudicielle procedure, der er indført ved artikel 234 EF, henhører under de bestemmelser i national ret, der finder anvendelse på tvisten, som verserer for den forelæggende ret. Disse regler må dog ikke være mindre gunstige end reglerne vedrørende tilsvarende processuelle skridt, som kan komme på tale i en sådan tvist i henhold til national ret.

( jf. præmis 32 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Rådet - aktindsigt i Rådets dokumenter - afgørelse 93/731 - formål - princip om, at offentligheden skal have størst mulig adgang - indskrænkende fortolkning af undtagelserne fra princippet om aktindsigt

(Rådets afgørelse 93/731)

2. Rådet - aktindsigt i Rådets dokumenter - afgørelse 93/731 - undtagelser fra princippet om aktindsigt - afslag på aktindsigt i et dokument meddelt uden forudgående undersøgelse af, om der kunne gives delvis aktindsigt i oplysninger, der ikke er omfattet af undtagelserne - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

(Rådets afgørelse 93/731, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

1. Det formål, der forfølges med afgørelse 93/731 om aktindsigt i Rådets dokumenter, er ikke alene at sikre Rådets interne funktion med henblik på at opnå en hensigtsmæssig forretningsgang, men også at fastsætte bestemmelser, hvorefter offentligheden skal have størst mulig adgang til de dokumenter, som Rådet ligger inde med, hvorfor undtagelser fra denne ret skal fortolkes og anvendes indskrænkende.

( jf. præmis 25 )

2. Proportionalitetsprincippet tilsiger, at undtagelserne ikke må gå videre end rimeligt og nødvendigt for at nå det tilsigtede mål.

Når der ikke er fremført nogen omstændigheder til støtte for, at en institution kan tilbageholde oplysninger, der er indeholdt i et dokument, og som ikke er omfattet af undtagelserne i artikel 4, stk. 1, i afgørelse 93/731, ville et afslag på at give delvis aktindsigt udgøre en foranstaltning, der er åbenbart uforholdsmæssig med henblik på at sikre fortroligheden af oplysninger, der er omfattet af en af de nævnte undtagelser. Det formål, Rådet forfulgte med sit afslag på aktindsigt i den omtvistede rapport, kunne også nås, såfremt Rådet efter en undersøgelse blot tilbageholdt de dele af den omtvistede rapport, hvis offentliggørelse ville kunne skade internationale forbindelser.

( jf. præmis 28 og 29 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - farmaceutiske specialiteter - direktiv 89/105 - lægemidler til mennesker - automatisk refusion eller dækning af udgifterne fra den nationale sygesikringsordning - betingelser

(Rådets direktiv 89/105, art. 1 og 6)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne - farmaceutiske specialiteter - direktiv 89/105 - lægemidler til mennesker - afslag på at medtage et lægemiddel på listen over de lægemidler, der er omfattet af den nationale sygesikringsordning - ret til domstolsprøvelse - national lovgivning, der kun fastsætter prøvelsesmulighed ved en instans, der er sammensat af uafhængige sagkyndige - ulovlig

(Rådets direktiv 89/105, art. 6, nr. 2)

Sammendrag

1. Det følger af artikel 6 i direktiv 89/105 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de nationale sygesikringsordninger, at denne bestemmelse skal finde anvendelse, når opførelsen af et lægemiddel på en liste medfører automatisk refusion eller dækning af udgifterne til dette. Den omstændighed, at der i en medlemsstat findes en fortegnelse og ikke en »positivliste«, og at der for de lægemidler, der ikke er opført i fortegnelsen, ligeledes kan ske dækning af udgifterne på betingelse af, at det af lægen ordinerede lægemiddel er nødvendigt for at helbrede den sygdom, som patienten lider af, ændrer på ingen måde den eneafgørende omstændighed, at opførelsen af et lægemiddel i den nævnte fortegnelse normalt medfører en automatisk dækning af udgifterne hertil.

Denne fortolkning støttes i øvrigt af direktivets målsætning, der ifølge direktivets artikel 1 er, at nationale foranstaltninger med det formål at kontrollere priserne på lægemidler til mennesker eller at begrænse antallet af lægemidler, der er omfattet af de nationale sygesikringsordninger, skal være i overensstemmelse med direktivet.

( jf. præmis 29 og 30 )

2. Kravet om domstolsprøvelse er et almindeligt fællesskabsretligt princip, der udspringer af medlemsstaternes fælles forfatningstraditioner og er hjemlet i artikel 6 og 13 i den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.

En national lovgivning, der fastsætter, at klage over en beslutning om ikke at medtage et lægemiddel på listen over de lægemidler, der er omfattet af den nationale sygesikringsordning, skal ske til uafhængige sagkyndige, opfylder hverken dette krav eller forskrifterne i artikel 6, nr. 2, i direktiv 89/105, hvorefter enhver berørt skal have adgang til retsmidler, der sikrer en effektiv retsbeskyttelse mod en sådan beslutning. Dels må disse klager nemlig betragtes som klager til kontrolinstanser, der er sammensat af sagkyndige, som er tilknyttet den omhandlede medlemsstat, og dermed en administrativ myndighed, og ikke de egentlige domstole. Dels har disse instanser, da de kun kan udstede henstillinger, ikke nogen afgørelseskompetence, hvilken tilkommer den omhandlede medlemsstat.

( jf. præmis 42-45 )