Sag 188/85

Fédération de l'industrie de l'huilerie de la CEE (Fediol)

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Antisubsidieprocedurer — forordning nr. 2176/84«

Retsmøderapport

Forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Federico Mancini, fremsat den 15. marts 1988 4220

Domstolens dom af 14. juli 1988 4221

Sammendrag af dom

Falles handelspolitik – beskyttelse mod subsidieordninger i tredjelande – subsidier der ikke giver grundfag for indførelse af en udligningstold – ikke-sektorspecifikke interne subsidier – eksportsubsidier bevirkende en styrkelse af virksomhederne men ydet til et andet produkt end det der påfører industrien i Fællesskabet skade

Selv om Kommissionen ved forordning nr. 2176/84 er blevet tillagt en skønsbeføjelse ved indførelse af beskyttelsesforanstaltninger mod subsidieordninger i tredjelande, skal Domstolen efterprøve, hvorvidt Kommissionen har overholdt de proceduremæssige garantier, som klagere har i henhold til de pågældende fællesskabsretlige bestemmelser, og hvorvidt den har gjort sig skyldig i åbenbare fejl ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, undladt at tage hensyn til væsentlige omstændigheder, som kunne lede til den antagelse, at der har foreligget en subsidievirkning, eller i begrundelsen har lagt vurderinger til grund, som er udtryk for magtfordrejning.

Hverken forordning nr. 2176/84 eller andre fællesskabsretsakter indeholder nogen udtrykkelig definition af begrebet subsidier i forordningens artikel 3. Bilaget til forordningen indeholder dog en »liste over eksempler« på eksportsubsidier, som artikel 3, stk. 2, henviser til. I sidste afsnit i listen betegnes »enhver anden byrde for statskassen« som eksportsubsidieydelser som omhandlet i artikel XVI i GATT. Det fremgår såvel af indholdet af denne generelle bestemmelse som af de andre eksempler i listen, at begrebet eksportsubsidier af fællesskabslovgiver er blevet opfattet således, at det nødvendigvis forudsætter en direkte eller indirekte økonomisk byrde for de offentlige myndigheder. Det fremgår endvidere af forordningens artikel 3, stk. 3, hvorefter begrebet subsidier udtrykkeligt ikke omfatter varers fritagelse for visse afgifter og skatter ved eksport, at der med begrebet byrde ikke alene sigtes til tilfælde, hvor staten udbetaler midler, men også tilfælde, hvor staten giver afkald på et afgiftsprovenu ved at indføre en undtagelse til en generel afgiftsregel. Begrebet subsidier, således forstået som forudsættende ydelse af en økonomisk fordel, der indebærer en byrde for statskassen, er ikke uforeneligt med Fællesskabets forpligtelser i henhold til international ret, herunder navnlig GATT og de i GATT-regi indgåede aftaler.

Subsidier kan kun anses som interne subsidier, der kan begrunde en indførelse af fællesskabsretlige beskyttelsesforanstaltninger, jfr. artikel 3 i forordning nr. 2176/84, såfremt de er sektorspecifikke, dvs. tilsigter at begunstige et begrænset antal bestemte virksomheder, således at der sker en konkurrencefordrejning. Subsidier kan kun anses som eksportsubsidier, der kan begrunde en indførelse af fællesskabsretlige beskyttelsesforanstaltninger, jfr. ovennævnte bestemmelse, såfremt de medfører en begunstigelse af det produkt, hvis import påfører industrien i Fællesskabet en skade, hvilken forudsætning ikke er opfyldt i tilfælde, hvor der ganske vist ydes subsidier til de virksomheder, der eksporterer det pågældende produkt, men disse ydes på grundlag af eksport af et andet produkt og skaber fordele for disse virksomheder som led i deres samlede erhvervsudøvelse.