I henhold til artikel 35 i Personalerettens procesreglement er det alene de påstande, der er nedlagt i stævningen, som kan tages i betragtning, og en part kan derfor principielt ikke under sagen nedlægge nye påstande eller udvide en allerede nedlagt påstand, idet sagens genstand derved vil blive ændret. Det er kun i det tilfælde, hvor der foreligger et nyt element, som kan have betydning for sagens genstand, som f.eks. den omstændighed, at der under sagens behandling vedtages en retsakt, der ophæver eller ændrer den anfægtede retsakt, at det kan tillades sagsøgeren at ændre sine påstande.

En udvælgelseskomité, der har fået til opgave at bedømme ansøgerne ved en udvælgelsesprøve, skal nødvendigvis være nedsat, før udvælgelsen af ansøgere indledes, og en udvælgelseskomité må anses for nedsat, når ansættelsesmyndigheden første gang har udpeget samtlige dens medlemmer. Selv om sammensætningen af udvælgelseskomitéen kan ændre sig som følge af, at visse medlemmer træder tilbage, kan denne omstændighed ikke med tilbagevirkende kraft have betydning for, hvornår den nævnte komité kan anses for nedsat.

Selv om det antages, at ansættelsesmyndigheden har pligt til at offentliggøre sammensætningen af hver enkelt udvælgelseskomité, før prøverne afholdes, udgør overholdelsen af denne pligt ikke en væsentlig formforskrift, hvis overtrædelse kan medføre, at udvælgelseskomitéens afgørelser er ugyldige, idet en sådan manglende overholdelse af denne pligt ikke påvirker de nævnte afgørelser eller berøver ansøgerne en garanti. For det første har kendskabet til, hvilke medlemmer en udvælgelseskomité er sammensat af, ikke betydning for ansøgerens mulighed for at bestå udvælgelsesprøven, idet udvælgelsen af ansøgere sker på grundlag af kriterier, der er fastlagt i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og således ikke er afhængig af, hvilke medlemmer udvælgelseskomitéen er sammensat af. For det andet gælder, at selv om formålet med at offentliggøre en liste over udvælgelseskomitéens medlemmer er at give ansøgerne mulighed for at sikre sig, at de medlemmer af udvælgelseskomitéen, som skal vurdere deres ansøgninger, ikke befinder sig i en interessekonflikt, kan den sene offentliggørelse af en liste over en udvælgelseskomités medlemmer ikke berøve ansøgerne en garanti, idet de har mulighed for at påberåbe sig en eventuel interessekonflikt i forbindelse med en senere klage over, at den pågældende udvælgelseskomité ikke valgte at optage dem på reservelisten.

For at give de ansøgere, der deltager i en mundtlig prøve, sikkerhed for, at der foretages konsekvente og objektive bedømmelser, og når der henses til, at udvælgelsesprøver indebærer et sammenlignende element, er det nødvendigt, at alle udvælgelseskomitéens medlemmer er til stede, eller i det mindste at der opretholdes en vis stabilitet i sammensætningen af udvælgelseskomitéen. Det forekommer imidlertid ikke at være nødvendigt at opretholde en sådan stabilitet for at sikre overholdelsen af ligebehandlingsprincippet, når der er tale om skriftlige prøver. Et medlem af en udvælgelseskomité, der ikke er til stede på det tidspunkt, hvor de andre medlemmer af udvælgelseskomitéen behandler en ansøgers prøve, kan nemlig efterfølgende, såfremt dette medlem måtte anse det for nødvendigt, gennemgå den nævnte prøve med henblik på at sammenligne den med andre prøver og dermed deltage aktivt i vurderingen heraf.

En sagsøger kan i forbindelse med en sag anlagt til prøvelse af en afgørelse, som er truffet af en udvælgelseskomité, påberåbe sig enhver uregelmæssighed, der måtte være opstået under udvælgelsesprøvens afholdelse, herunder de uregelmæssigheder, der skyldes fejl i selve meddelelsen om udvælgelsesprøven. Så længe sagsøgerens ansøgning ikke er blevet forkastet af udvælgelseskomitéen, er det nemlig fortsat usikkert, om han vil have en interesse i at anlægge sag til prøvelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven, og han kan derfor ikke foreholdes, at han ikke anlagde en sådan sag til prøvelse af den nævnte meddelelsen inden for de frister, der er nævnt i vedtægtens artikel 90 og 91.

Ansættelsesmyndighedens udøvelse af denne skønsbeføjelse begrænses imidlertid nødvendigvis af, at ansættelsesmyndigheden skal overholde de gældende bestemmelser og almindelige retsprincipper, uanset hvor mange personer der måtte kunne indgive en ansøgning til den pågældende udvælgelsesprøve. Det følger heraf, at den metode, som ansættelsesmyndigheden vælger, for det første skal have til formål at ansætte de personer, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer og indsats, jf. vedtægtens artikel 27, for det andet skal overlade det til en uafhængig udvælgelseskomité i henhold til artikel 5 i bilag III til vedtægten at vurdere, om de indgivne eksamensbeviser samt den af ansøgerne angivne erhvervserfaring er i overensstemmelse med det niveau, som kræves efter vedtægten og meddelelsen om udvælgelsesprøven, og for tredje skal føre til en sammenhængende og objektiv udvælgelse af ansøgere.

Organiseringen af en udvælgelsesprøve har til formål at besætte de ledige stillinger i institutionerne, og det påhviler derfor ansættelsesmyndigheden, således som det fremgår af bl.a. artikel 1, stk. 1, og artikel 4, i bilag III til vedtægten, at udfærdige en meddelelse om udvælgelsesprøven og i denne henseende beslutte, hvilken metode der er den mest hensigtsmæssige at udvælge ansøgerne efter, på grundlag af de krav, der stilles til den stilling, der skal besættes, og mere generelt under hensyntagen til tjenestens interesse.

En udvælgelsesmetode på grundlag af kvalifikationsbeviser, som består i under den første fase ved hjælp af et spørgeskema at spørge ansøgerne, om de mener at opfylde en række betingelser vedrørende uddannelse og erhvervserfaring, og derefter ud fra samtlige ansøgeres besvarelser at fastlægge en tærskel, hvorunder de ansøgere, der ikke efter vægtning har opnået et tilstrækkeligt antal positive svar omregnet til point, bliver udelukket, er i strid med vedtægtens bestemmelser og de almindelige retsprincipper, der gælder for udvælgelsesprøver.

Det fremgår nemlig af artikel 5, stk. 1 og 3, i bilag III til vedtægten, at det ved en udvælgelsesprocedure på grundlag af kvalifikationsbeviser påhviler udvælgelseskomitéen at undersøge, om ansøgernes eksamensbeviser og erhvervserfaringer opfylder de betingelser, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Denne udvælgelsesmetode indebærer imidlertid ikke, at udvælgelseskomitéen skal kontrollere relevansen af ansøgernes eksamensbeviser og erhvervserfaringer og indebærer nødvendigvis, at de nævnte ansøgere ikke udvælges på grundlag af, om deres eksamensbeviser og erhvervserfaringer er relevante, men ud fra en antagelse herom, hvilket ikke udgør en tilstrækkelig objektiv oplysning til at sikre, at det er de bedst egnede ansøgere, der udvælges, og at der er tale om en sammenhængende udvælgelse.

Når det antal point, som en ansøger skal opnå, for at den pågældendes ansøgning kan undersøges i forbindelse med den anden fase, endvidere afhænger af det antal point, som de andre ansøgere har opnået, kan denne ansøger følgelig udelukkes alene af den omstændighed, at andre ansøgere har besvaret visse spørgsmål bekræftende på grundlag af en forståelse af de opstillede kriterier, som var urimeligt gunstig for dem selv, at de havde misforstået spørgsmålene, eller at de havde vurderet værdien af deres eksamensbeviser og erhvervserfaringer forkert, idet samtlige de stillede spørgsmål indebærer, at ansøgeren skal foretage en meget subjektiv vurdering af, om den pågældendes eksamensbeviser og erhvervserfaring er relevante. I denne henseende sikrer denne udvælgelsesmetode ikke i tilstrækkelig grad, at bedømmelsen er objektiv og sammenhængende.

De bestemmelser i meddelelsen om udvælgelsesprøven, der vedrører den første fase af udvælgelsesproceduren på grundlag af kvalifikationer, og hvorefter visse ansøgere udelukkes, på grund af at deres eksamensbeviser og erhvervserfaring ikke er tilstrækkeligt relevante, uden at udvælgelseskomitéen foretager en konkret vurdering af heraf, indebærer herefter en uberettiget begrænsning af den nævnte komités beføjelser og må derfor anses for ulovlige.

(jf. præmis 71-74 og 76)

Henvisning til:

Personaleretten: 24. april 2013, sag F-73/11, CB mod Kommissionen, præmis 50-52

Den Europæiske Unions Ret: 14. december 2011, sag T-361/10 P, Kommissionen mod Pachtitis, præmis 43; 14. december 2011, sag T-6/11 P, Kommissionen mod Vicente Carbajosa m.fl., præmis 58