ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/2

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. november 2008 — Straffesag mod Frank Weber (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Siegen, Tyskland)

(Sag C-1/07) (1)

(Direktiv 91/439/EØF - gensidig anerkendelse af kørekort - midlertidig suspension af kørekort - inddragelse af førerretten - gyldighed af et andet kørekort, som er erhvervet i en anden medlemsstat under den midlertidige suspension)

(2009/C 6/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Siegen

Part i hovedsagen

Frank Weber

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Siegen — fortolkning af artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) — bopælsmedlemsstatens afvisning af at anerkende, at et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat inden for en periode, hvor den pågældende har fået forbud mod at føre motorkøretøj i bopælsmedlemsstaten, men før myndighederne i denne stat har frataget den pågældende kørekortet, kan anvendes som gyldigt kørekort på bopælsmedlemsstatens område

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat nægter på sit område at anerkende retten til at føre motorkøretøj i henhold til et kørekort, der er udstedt i en anden medlemsstat til en person, hvis førerret på førstnævnte medlemsstats område er blevet inddraget, uanset at afgørelsen om denne inddragelse er truffet efter udstedelsen af nævnte kørekort, når dette er erhvervet på et tidspunkt, hvor det kørekort, som er udstedt i den førstnævnte medlemsstat, er suspenderet, og såvel denne suspension som nævnte inddragelse er berettiget af grunde, der forelå på tidspunktet for udstedelsen af det andet kørekort.

(1) EUT C 42 af 24.2.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/3

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. november 2008 — Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-38/07 P) (1)

(Appel - fritagelse for importafgifter - Kommissionens beslutning - toldkodeksens artikel 239 - særlig situation - manglende urigtigheder - åbenbar forsømmelighed fra importørens side)

(2009/C 6/04)

Processprog: nederlandsk

Parter

Appellant: Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV (ved advocaat H. de Bie)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget, og advocaat F. Tuytschaever)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 30. november 2006 i sag T-382/04, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om annullation af Kommissionens beslutning REM 19/2002 af 17. juni 2004, hvorved det fastslås, at fritagelse for importafgifter ikke er begrundet i et bestemt tilfælde

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 82 af 14.4.2007.
2)

Med forbehold af den forelæggende rets efterprøvelse af de faktiske omstændigheder i forbindelse med det pågældende selskabs selvstændighed, og under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor afgørelserne vedrørende aktiviteterne hos et interkommunalt andelsselskab, som udelukkende ejes af offentlige myndigheder, træffes af dette selskabs vedtægtsmæssige organer, der består af repræsentanter for de deltagende offentlige myndigheder, kan den kontrol, der føres med disse afgørelser af nævnte offentlige myndigheder, anses for at gøre det muligt for disse at føre en kontrol med dette selskab, der svarer til den, de fører med deres egne tjenestegrene.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik

(Sag C-214/07) (1)

(Statsstøtte - støtteordning - uforenelig med fællesmarkedet - beslutningens gennemførelse - tilbagesøgning af støtte, der allerede er stillet til rådighed - absolut umulighed for gennemførelsen)

(2009/C 6/08)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues, S. Ramet og J.-Ch. Gracia, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme Kommissionens beslutning af 16. december 2003 om Frankrigs støtteordning for overtagelse af kriseramte virksomheder (Statsstøtte K(2003) 4636, EUT 2004 L 108, s. 38) — manglende skridt til foranstaltninger med henblik på tilbagesøgning af den ulovligt ydede støtte — ikke absolut umuligt at gennemføre beslutningen om tilbagesøgning af denne støtte

Konklusion

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 i Kommissionens beslutning 2004/343/EF af 16. december 2003 om Frankrigs støtteordning for overtagelse af kriseramte virksomheder, idet den ikke inden for den fastsatte frist har opfyldt nævnte beslutning.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 170 af 21.7.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 6/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Efrosyni Alexiadou

(Sag C-436/07 P) (1)

(Appel - voldgiftsklausul - aftale om et program for teknologisk udvikling til produktion af vandafvisende læder - tilbagebetaling af forskud - renter)

(2009/C 6/12)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Efrosyni Alexiadou (ved dikigoros Ch. Matellas og E. Alexiadou)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 12. juli 2007 i sag T-312/05, Kommissionen mod Alexiadou, hvorved Retten forkastede et søgsmål med påstand om, at sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale det forskud, som Kommissionen har udbetalt i forbindelse med en aftale om et program for teknologisk udvikling til produktion af vandafvisende læder (aftale nr. G1ST-CT-2002-50227).

Konklusion

1) Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 12. juli 2007 i sag T-312/05, Kommissionen mod Alexiadou, ophæves.

2) Sagen hjemvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 269 af 10.11.2007.
3)

Når Kommissionen af en medlemsstat har fået forelagt en anmodning om fritagelse for importafgift i henhold til 239 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, og den allerede har truffet en beslutning, som indeholder en retlig og faktisk bedømmelse af en bestemt importsag, er sådanne bedømmelser i medfør af artikel 249 EF bindende for alle organer i den stat, den er rettet til, herunder de domstole, som skal træffe afgørelse i sagen i henhold til toldkodeksens artikel 220. Hvis importøren inden for den i artikel 230, stk. 5, EF fastsatte frist har anlagt et annullationssøgsmål til prøvelse af Kommissionens beslutning vedrørende anmodningen om fritagelse for afgift i henhold til toldkodeksens artikel 239, påhviler det den nationale ret at vurdere, om der er grund til at udsætte sagen, indtil der træffes en endelig afgørelse vedrørende det nævnte annullationssøgsmål, eller forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål med henblik på en vurdering af beslutningens gyldighed.
2)

En studerende, der er statsborger i en medlemsstat, og som er rejst til en anden medlemsstat for at fuldføre sine studier, kan påberåbe sig artikel 12, stk. 1, EF for at opnå en studiestøtte til dækning af leveomkostningerne, såfremt den pågældende har opholdt sig i en vis periode i værtsmedlemsstaten. Artikel 12, stk. 1, EF er ikke til hinder for at stille krav over for statsborgere fra andre medlemsstater om forudgående bopæl i fem år.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/19

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 22. december 2008 — straffesag mod Vladimir Turansky (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Strafsachen Wien — Østrig)

(Sag C-491/07) (1)

(Konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen - artikel 54 - princippet »ne bis in idem« - anvendelsesområde - begrebet »endelig dom« - en politimyndigheds afgørelse om at indstille strafforfølgning - afgørelse, som ikke indebærer, at adgangen til strafforfølgning ophører, og ikke har negativ retsvirkning (ne bis in idem) efter national ret)

(2009/C 44/32)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht für Strafsachen Wien

Part i hovedsagen

Vladimir Turansky

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht für Strafsachen Wien — fortolkning af artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (EFT 2000 L 239, s. 19) — fortolkning af »ne bis in idem«-princippet — anvendelsesområde — afgørelse, hvorved en politimyndighed endeligt indstiller strafforfølgning

Konklusion

Princippet ne bis in idem, som er fastslået i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet den 19. juni 1990 i Schengen (Luxembourg), finder ikke anvendelse på en afgørelse, hvorved en myndighed i en kontraherende stat efter en materiel prøvelse af en sag, som verserer for den, på et stadium, før der rejses tiltale mod en person, der er mistænkt for at have begået et strafbart forhold, beslutter at indstille den indledte straffesag, såfremt denne afgørelse efter denne stats nationale lovgivning ikke indebærer, at adgangen til strafforfølgning definitivt ophører, og dermed ikke udgør en hindring for ny strafforfølgning på grund af de samme handlinger i denne stat.

(1) EUT C 22 af 26.1.2008.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, og artikel 31, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2846/98 af 17. december 1998, idet det — ikke på sit område og i de farvande, der hører under dens højhedsområde, på tilfredsstillende vis har udført kontrol og inspektion af fiskeriet, særligt af landing og salg af arter, der er underlagt bestemmelserne om mindstemål i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer og Rådets forordning (EF) nr. 2406/96 af 26. november 1996 om fælles handelsnormer for visse fiskerivarer, og ikke har afsat de nødvendige menneskelige ressourcer til kontrollen og inspektionen af fiskeriet, og — ikke har bestræbt sig tilstrækkeligt på at vedtage passende foranstaltninger overfor personer, som er ansvarlige for overtrædelser af fællesskabslovgivningen om fiskeri, hovedsageligt ved at iværksætte administrative eller strafferetlige procedurer eller ved at pålægge disse personer afskrækkende sanktioner.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/17

Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. december 2008 — Verein Radetzky-Orden mod Bundesvereinigung Kameradschaft »Feldmarschall Radetzky« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Patent- und Markensenat — Østrig)

(Sag C-442/07) (1)

(Varemærker - artikel 12 i direktiv 89/104/EØF - fortabelse - tegn, der er registreret af en almennyttig forening - begrebet »reel brug« af et varemærke - velgørende aktiviteter)

(2009/C 44/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Patent- und Markensenat

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verein Radetzky-Orden

Sagsøgt: Bundesvereinigung Kameradschaft »Feldmarschall Radetzky«

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Patent- und Markensenat — fortolkning af artikel 12, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1) — varemærker, som en almennyttig forening benytter på forretningspapirer, brevpapir og reklamer og i form af badges inden for rammerne af sin virksomhed, der består i bevarelse af militære traditioner samt i indsamling og fordeling af bidrag og donationer — spørgsmålet, om denne virksomhed kan kvalificeres som »reel brug«, der indebærer, at de med varemærket forbundne rettigheder opretholdes

Konklusion

Artikel 12, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at der gøres reel brug af et varemærke, når en almennyttig forening i sin kontakt med offentligheden anvender varemærket på meddelelser om arrangementer, på forretningspapirer og på reklamer, og det anvendes af foreningens medlemmer ved indsamling og uddeling af indsamlingsbidrag i den forstand, at medlemmerne bærer foreningens emblemer.

(1) EUT C 283 af 24.11.2007.
2)

Fællesskabsretten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, der samtidig med at den forfølger lovlige formål om ligebehandling af bydende og gennemsigtighed inden for rammerne af indgåelse af offentlige kontrakter, indfører en uigendrivelig formodning om uforenelighed mellem status som ejer, deltager, hovedaktionær eller medlem af ledelsen i en virksomhed, der er aktiv inden for mediesektoren, og status som ejer, deltager, hovedaktionær eller ledelsen i en virksomhed, som over for det offentlige eller en offentlig juridisk person i bred forstand påtager sig at gennemføre bygge- og anlægsarbejde eller levere varer eller præstere tjenesteydelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. december 2008 — A.T. mod Finanzamt Stuttgart-Körperschaften (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-285/07) (1)

(Direktiv 90/434/EØF - grænseoverskridende ombytning af aktier - skattemæssig neutralitet - betingelser - artikel 43 EF og 56 EF - lovgivning i en medlemsstat, hvorefter videreførelse af den bogførte værdi af de indskudte selskabsandele til de modtagne nye selskabsandele og dermed skattemæssig neutralitet af indskuddet forudsætter, at denne bogførte værdi overføres til det udenlandske erhvervende selskabs skattemæssige regnskab - forenelighed)

(2009/C 32/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A.T.

Sagsøgt: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

Procesdeltager: Bundesministerium der Finanzen

Sagens genstand

Anmodningen om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkningen af artikel 8, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 1) samt af artikel 43 EF og 56 EF — selskabsdeltager, der modtager andele i selskabskapitalen i det modtagende selskab som vederlag for andele i det erhvervede selskab — beskatning af selskabsdeltageren i det erhvervede selskab — skattelovgivning i en medlemsstat, hvorefter selskabsdeltagerens mulighed for at ansætte de aktier, der er modtaget som vederlag, til den bogførte værdi (Buchwertansatz) forudsætter, at det modtagende selskab også ansætter de udvekslede aktier til den bogførte værdi (doppelte Buchwertverknüpfung).

Konklusion

Artikel 8, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en ombytning af aktier giver anledning til, at selskabsdeltagerne i det erhvervede selskab beskattes af kapitalvinding vedrørende indskudstransaktionen svarende til forskellen mellem de oprindelige omkostninger til erhvervelse af de indskudte selskabsandele og deres handelsværdi, medmindre det erhvervende selskab overfører den historiske bogførte værdi af de indskudte selskabsandele til sit eget skattemæssige regnskab.

(1) EUT C 247 af 20.10.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. december 2008 — Straffesag mod Klaus Bourquain (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Regensburg — Tyskland)

(Sag C-297/07) (1)

(Konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen - artikel 54 - princippet ne bis in idem - anvendelsesområde - domfældelse in absentia for de samme strafbare handlinger - begrebet »endelig dom« - processuelle regler i national ret - begrebet »sanktion, der ikke længere kan kræves fuldbyrdet«)

(2009/C 32/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Regensburg — Tyskland

Part i hovedsagen

Klaus Bourquain

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Regensburg — fortolkning af artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (EFT 2000 L 239, s. 19) — fortolkning af ne bis in idem-princippet — idømmelse af straf in absentia for den samme gerning — manglende fuldbyrdelse og idømmelse af straf grundet efterfølgende generel amnesti.

Konklusion

Princippet ne bis in idem i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet den 19. juni 1990 i Schengen (Luxembourg) finder anvendelse på en straffesag, som er indledt i en kontraherende stat på grund af strafbare handlinger, for hvilke den tiltalte allerede er blevet endeligt dømt i en anden kontraherende stat, selv om den straf, han er blevet pålagt, i medfør af lovgivningen i den stat, hvor han er blevet dømt, på grund af processuelle særegenheder som de i hovedsagen omhandlede aldrig har kunnet fuldbyrdes umiddelbart.

(1) EUT C 211 af 8.9.2007.
2)

Artikel 6, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes således, at denne bestemmelse på den ene side ikke omfatter vederlagsfri servering af måltider i virksomheders kantiner for forretningsforbindelser under møder, der afholdes i disse virksomheders lokaler, når det fremgår af objektive data — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — at disse måltider serveres med henblik på formål af strengt erhvervsmæssig karakter. På den anden side omfatter den nævnte bestemmelse principielt en virksomheds vederlagsfrie servering af måltider for dens personale i virksomhedens lokaler, medmindre — hvilket det ligeledes tilkommer den forelæggende ret at vurdere — virksomhedens behov, såsom behovet for at sikre, at møder i arbejdet forløber sammenhængende og godt, gør det nødvendigt, at arbejdsgiveren sørger for bespisningen.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), c), og d), og artikel 193-273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som fra den 1. januar 2007 har erstattet artikel 2 og 22 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, samt artikel 10 EF, idet den ved artikel 2, stk. 44, i lov nr. 350 af 24. december 2003 om det årlige og flerårlige statslige budget (finansloven af 2004) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)] har udstrakt den afgiftseftergivelse, som er i fastsat i artikel 8 og 9 i lov nr. 289 af 27. december 2002 om det årlige og flerårlige statslige budget (finansloven af 2003) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)] til at gælde for 2002 og dermed generelt og udifferentieret har frafaldet kontrol af afgiftspligtige transaktioner, der er udført i løbet af afgiftsperioden 2002.
2)

Hvis den kopieringsfunktion, som de i hovedsagerne omhandlede apparater udfører, er sekundær i forhold til printer- og scannerfunktionerne, skal de anses for enheder af automatiske databehandlingsmaskiner i henhold til bestemmelse 5 B til kapitel 84 i den kombinerede nomenklatur i bilag I til forordning nr. 2658/87, som ændret ved forordning nr. 1719/2005, og hvis disse enheder foreligger særskilt, skal de i medfør af bestemmelse 5 C til dette kapitel tariferes i pos. 8471 i denne nomenklatur. I dette tilfælde skal den relevante underposition fastlægges i medfør af bestemmelse 3 i afsnit XVI i nævnte nomenklatur. Hvis denne fotokopieringsfunktion og de to øvrige funktioner derimod er lige vigtige, skal disse apparater i medfør af punkt 3, litra b), i de almindelige tariferingsregler vedrørende samme nomenklatur tariferes i positionen for det modul, der er karaktergivende for nævnte apparater. Hvis det ikke er muligt at udøve et skøn herover, skal de tariferes i pos. 9009 i medfør af nævnte tariferingsbestemmelsers punkt 3, litra c).
1)

Artikel 82 EF skal fortolkes således, at en organisation til kollektiv forvaltning af ophavsrettigheder, som indtager en dominerende stilling på en væsentlig del af fællesmarkedet, ikke misbruger denne stilling, når den som vederlag for tv-udsendelse af ophavsretligt beskyttede musikværker i forhold til kommercielle tv-kanaler anvender en afgiftsordning, hvorefter størrelsen af disse afgifter svarer til en andel af disse tv-kanalers indtægter, hvis denne andel samlet set er forholdsmæssig i forhold til mængden af ophavsretligt beskyttede musikværker, der faktisk er genstand for tv-udsendelse eller kan antages at blive det, medmindre der findes en anden metode, der gør det muligt med større nøjagtighed at identificere og kvantificere udnyttelsen af disse værker samt publikum, uden at der derved sker en uforholdsmæssig forhøjelse af udgifterne til forvaltning af kontrakterne og kontrollen med anvendelsen af de nævnte værker.