Sag C-362/08 P

Internationaler Hilfsfonds eV

mod

Europa-Kommissionen

»Appel — aktindsigt i institutionernes dokumenter — forordning (EF) nr. 1049/2001 — annullationssøgsmål — begrebet »anfægtelig retsakt« som omhandlet i artikel 230 EF«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Mengozzi fremsat den 15. september 2009 I ‐ 671

Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. januar 2010 I ‐ 709

Sammendrag af dom

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger

(Art. 230 EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 7, art. 6, stk. 1, art. 7 og art. 8, stk. 1 og 3)

Da forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter fastsætter en totrinsprocedure, der har til formål at fremme en hurtig og enkel behandling af begæringer om aktindsigt i dokumenter, tildeler den en vidtgående aktindsigt i de berørte institutioners dokumenter, og forordningens artikel 6, stk. 1, stiller ikke noget krav om, at indehaveren af denne ret skal begrunde sin begæring. Ifølge forordningens artikel 4, stk. 7, finder undtagelserne i artikel 4, stk. 1-3, desuden kun anvendelse i den periode, hvor beskyttelsen er begrundet i dokumentets indhold. Heraf følger, at en person kan indgive en ny begæring om aktindsigt i de dokumenter, som vedkommende tidligere er blevet nægtet aktindsigt i. En ny begæring forpligter den berørte institution til at undersøge, om et tidligere afslag på aktindsigt stadig er berettiget, henset til den ændring, der i mellemtiden kan være sket af de retlige og faktiske omstændigheder.

En retsakt fra Kommissionen om afslag på aktindsigt i dokumenter skal anses for at udgøre et endeligt afslag, når dens endelige karakter fremgår af såvel dens indhold, der udtrykkeligt henviser til Kommissionens »endelige afgørelse«, som af den sammenhæng, hvori den er vedtaget, dvs. at denne afgørelse afslutter en lang række på hinanden følgende skridt, som sagsøgeren tog i løbet af næsten tre år, som omfattede adskillige begæringer, og som førte til en sag for ombudsmanden og til en detaljeret udtalelse fra Kommissionen i forbindelse med denne sag.

Kommissionen kan under sådanne omstændigheder ikke med rette påstå, at sagsøgeren, efter at være blevet meddelt den omtvistede retsakt, skulle have fremsat en ny begæring og afventet, at Kommissionen endnu engang gav afslag, for at denne retsakt kunne anses for endelig og dermed for anfægtelig. En sådan begæring fra sagsøgeren ville nemlig ikke have haft det ønskede resultat for den pågældende, henset til, at Kommissionen havde foretaget en detaljeret behandling af sagsøgerens begæring om aktindsigt, og henset til, at den klart og endeligt havde truffet afgørelse om at give afslag på aktindsigt i de begærede dokumenter.

Et krav om fremsættelse af en sådan begæring ville desuden være i strid med selve formålet om at sikre en hurtig og enkel behandling af begæringer om aktindsigt i de berørte institutioners dokumenter.

Et sådant afslag udgør en anfægtelig retsakt, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF. Dette søgsmål kan således antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 56-62)