DOMSTOLENS DOM AF 27. APRIL 1989. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD KONGERIGET BELGIEN. - FRI BEVAEGELIGHED FOR PERSONER - GRAENSE KONTROL - OPHOLDS- ELLER BOPAELSBEVIS. - SAG 321/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 00997



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer - ret til indrejse og ophold for medlemsstaternes statsborgere - forpligtelse til altid at vaere i besiddelse af et opholds - eller bopaelsbevis - kontrol ved indrejse paa en medlemsstats omraade - tilladt - betingelser

( Raadets direktiver 68/360, artikel 3, og 73/148, artikel 3 )

Sammendrag

Faellesskabsretten er ikke til hinder for, at en medlemsstat paa sit omraade foerer kontrol med overholdelsen af den forpligtelse til altid at vaere i besiddelse af opholds - eller bopaelsbevis, som paalaegges personer med opholdsret i henhold til EF-reglerne, naar en tilsvarende forpligtelse paahviler medlemsstatens egne statsborgere med hensyn til deres identitetskort .

Saadanne kontrolforanstaltninger ved indrejse paa en medlemsstats omraade er ikke forbudt efter ordlyden af direktiverne 68/360 og 73/148 - hvorefter den eneste forudgaaende betingelse, medlemsstaterne kan stille for de af direktiverne omfattede personers ret til indrejse paa deres territorium, er et krav om forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas - naar kontrollen ikke opstilles som en betingelse for indrejse paa vedkommende medlemsstats omraade . Kontrolforanstaltningerne kan dog efter omstaendighederne udgoere en hindring for den frie bevaegelighed for personer inden for Faellesskabet . Dette kan navnlig vaere tilfaeldet, naar kontrollen udfoeres systematisk, vilkaarligt eller unoedvendigt restriktivt .

Dommens præmisser

1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 16 . oktober 1987 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser efter EOEF-Traktaten ved at foere individuel kontrol med, at statsborgere fra de oevrige medlemsstater, som er lovligt bosat i Belgien, ved indrejse paa belgisk omraade er i besiddelse af deres opholds - eller bopaelsbevis .

2 I artikel 38 i belgisk kongelig anordning af 8 . oktober 1981 om udlaendinges adgang til ophold og bosaettelse paa samt udvisning fra belgisk omraade bestemmes det, at "enhver udlaending, der er fyldt 15 aar, til stadighed (( skal )) vaere i besiddelse af sit opholds - eller bopaelsbevis eller andet opholdsdokument og paa forlangende forevise dette for myndighederne ".

3 Svarende hertil gaelder for belgiske statsborgere ifoelge artikel 1 i kongelig anordning af 29 . juli 1985 en forpligtelse til at vaere i besiddelse af og forevise identitetskort . Tilsidesaettelse af forpligtelsen hertil udgoer i begge tilfaelde en forseelse, der straffes med boede paa indtil 1 500 BFR .

4 For saa vidt angaar EF-statsborgere, som er bosat i Belgien, men som ikke er belgiske statsborgere, udfoerer graensekontrolmyndighederne en ikke-systematisk kontrol paa den maade, at man de efter omstaendighederne anmoder disse om, ud over pas eller identitetskort, at forevise deres opholds - eller bopaelsbevis . Personer, der ikke kan forevise et saadant dokument, kan paalaegges boede, men kan fortsaette rejsen .

5 Kommissionen har gjort gaeldende, at denne praksis er i strid med Raadets direktiver 68/360/EOEF af 15 . oktober 1968 ( EFT 1968 II, s . 477 ) og 73/148/EOEF af 21 . maj 1973 ( EFT L 172, s . 14 ) om afskaffelse af restriktioner for rejse - og ophold inden for Faellesskabet for henholdsvis medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer og for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser .

6 Den belgiske regering har heroverfor gjort gaeldende, at kontrollen med opholds - eller bopaelsbeviset ikke er en graensekontrol, men et led i en generel kontrol, som af visse myndigheder foretages jaevnligt inden for hele Belgiens omraade over for samtlige indbyggere, og som undertiden kan foretages samtidig med graensekontrollen .

7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Det bemaerkes, at det i den enslydende artikel 3, stk . 1, i de to omhandlede direktiver er bestemt, at en medlemsstats statsborgere, der er omfattet af reglerne om fri bevaegelighed for personer, skal tillades indrejse paa en anden medlemsstats omraade "alene mod forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas ". Ifoelge stk . 2 i samme artikel, kan hverken indrejsevisum eller nogen tilsvarende forpligtelse kraeves .

9 Det er i Domstolens praksis, jfr . dom af 3 . juli 1980 ( Regina mod Pieck, 157/79, Sml . s . 2171 ) fastslaaet, at "indrejsevisum eller nogen anden lignende forpligtelse" omfatter enhver formalitet med henblik paa tilladelse til indrejse paa en medlemsstats omraade, som kraeves ud over en pas - eller en identitetskortkontrol ved graensen, uanset stedet eller tidspunktet for udstedelsen af tilladelsen og uanset dens form .

10 Det er i samme dom fastslaaet, at det forbehold for saa vidt angaar den frie bevaegelighed for personer, der er taget i EOEF-Traktaten af hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, ikke skal forstaas som en forudgaaende betingelse for erhvervelse af retten til indrejse og ophold, men saaledes at der i konkrete tilfaelde, hvor der foreligger den fornoedne begrundelse, bestaar en mulighed for at begraense udoevelsen af en ret, der er direkte afledt af Traktaten . Forbeholdet retfaerdiggoer derfor ikke generelle administrative foranstaltninger, som kraever andre graenseformaliteter end den blotte forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas .

11 Medlemsstaterne kan derfor som betingelse for de af de naevnte direktiver omfattede personers ret til indrejse paa deres territorium alene stille krav om forevisning af et gyldigt indentitetskort eller pas .

12 Det bemaerkes, at der med de i naervaerende sag omhandlede former for kontrol ikke opstilles en betingelse for udoevelsen af retten til indrejse paa belgisk omraade, og at det er ubestridt, at faellesskabsretten ikke afskaerer Belgien fra paa sit omraade at foere kontrol med overholdelsen af den forpligtelse til altid at vaere i besiddelse af opholds - eller bopaelsbevis, som paalaegges personer med opholdsret i henhold til EF-reglerne, idet en tilsvarende forpligtelse paahviler belgiske statsborgere med hensyn til deres identitetskort .

13 Kommissionen har alene anfaegtet de omtvistede belgiske kontrolforanstaltningers forenelighed med EF-retten i det omfang, de gennemfoeres ved indrejse paa belgisk omraade og dermed ud over kravet om forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas .

14 I den forbindelse bemaerkes foerst, at det ikke efter ordlyden af de af Kommissionen paaberaabte direktivbestemmelser kan antages, at de anfaegtede kontrolforanstaltninger er forbudt, naar der ikke dermed opstilles en betingelse for indrejse paa belgisk omraade .

15 Dernaest bemaerkes, at saadanne kontrolforanstaltninger ved indrejse paa en medlemsstats omraade dog efter omstaendighederne kan udgoere en hindring for den frie bevaegelighed for personer inden for Faellesskabet, som er et grundlaeggende princip i EOEF-Traktaten, og som de naevnte direktiver netop har til formaal at sikre den fulde virkning af . Saadanne kontrolforanstaltninger kan navnlig virke som en hindring, naar de udfoeres systematisk, vilkaarligt eller unoedvendigt restriktivt .

16 Det er under sagen ikke blevet bestridt, at de omtvistede kontrolforanstaltninger har karakter af en lejlighedsvis og ikke-systematisk kontrol . Kommissionen har i oevrigt blot gjort gaeldende, at disse foranstaltninger i sig selv er i strid med faellesskabsretten, men har ikke fremfoert andre omstaendigheder i forbindelse med kontrolforanstaltningernes gennemfoerelse . Det kan derfor ikke anses for godtgjort, at der i den forbindelse er tale om et traktatbrud fra Kongeriget Belgiens side .

17 Af det anfoerte foelger, at sagsoegte boer frifindes .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

18 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Den belgiske regering har imidlertid ikke nedlagt paastand om, at Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger . Selv om Kommissionen har tabt sagen, paalaegges det derfor hver part at betale sine omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Hver part betaler sine omkostninger .