Appel iværksat den 9. november 2020 af P. Krücken Organic GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 9. september 2020 i sag T-565/18, P. Krücken Organic GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-586/20 P)

(2021/C 9/17)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: P. Krücken Organic GmbH (ved Rechtsanwalt H. Schmidt)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 9. september 2020 i sag T-565/18 ophæves.

— Kommissionen tilpligtes at betale 216 749,02 EUR med tillæg af morarenter, regnet fra forkyndelsen af stævningen, der er 8 % højere end Den Europæiske Centralbanks (ECB) årlige basisrentesats.

— Kommission tilpligtes at stille appellanten de dokumenter, som blev udarbejdet i forbindelse med ECOCERT’s kontrol med, at den virksomhed, som har produceret det omhandlede produkt, driver økologisk landbrug, til rådighed ved en aktindsigt, navnlig kontrolrapporten og de hertil hørende evalueringsskrivelser fra 2016, 2017 og 2018, som er knyttet til ECOCERT’s konklusioner, bedømmelser og afgørelser, der udgjorde grundlaget for kontrolattesten for det omhandlede produkt og ECOCERT’s efterfølgende ophævelse af denne kontrolattest.

— Kommissionen tilpligtes at pålægge de kontrolorganer for økologisk landbrug, som den i tredjelande overdrager opgaven med at varetage opgaver i EU-kontrolsystemet for kontrol med økologisk landbrug, at forkynde Kommissionens afgørelse vedrørende ophævelse, tilbagekaldelse eller ugyldighedserklæring af den udstedte kontrolattest for den berørte importør, og at modtage indsigelse fra den pågældende importør og træffe afgørelse herom. Kommissionen tilpligtes endvidere at opfordre de kontrolorganer for økologisk landbrug i tredjelande, som den overdrager opgaver, at stille de dokumenter fra proceduren for kontrol med økologisk landbrug, der ligger til grund for sådanne afgørelser, til disposition for importørerne, navnlig kontrolrapporten og evalueringsskrivelser, idet dele, der er underlagt databeskyttelse af tredjemænd, skal sløres, hvorved der subsidiært nedlægges påstand om, at denne pligt for Kommissionen begrænses til en pligt over for appellanten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten er af den opfattelse, at virksomhedens grundlæggende rettigheder om retten til at oprette og drive egen virksomhed og ejendomsretten er tilsidesat. EU-bestemmelserne om økologi skal fortolkes i lyset af chartret om grundlæggende rettigheder. Retten har helt set bort fra denne omstændighed i den appellerede dom. Som følge heraf er de virksomheder, som importerer økologiske produkter fra ikke-EU-lande, fuldstændigt frataget deres grundlæggende rettigheder.

Rettens dom er baseret på en ukorrekt retlig vurdering af omfanget af forpligtelserne og dermed det ansvar, som påhviler Europa-Kommissionen for den adfærd og de afgørelser, der henholdsvis udvises og træffes af kontrolorganer for økologisk landbrug. Retten lagde i sin dom ukorrekt til grund, at der ikke findes en »konkret bestemmelse«, hvoraf det følger, at den forsømmelige adfærd, der udvises af ECOCERT gennem datterselskaber i Folkerepublikken Kina, kan tilregnes Unionen eller Europa-Kommissionen. Retten finder, at en sådan tilregnelse forudsætter, at Kommissionen selv er overdraget kontrollen med økologiske landbrug som udøvelse af en offentlig myndighedsbeføjelse i ikke-EU-lande. De retlige bestemmelser i forordning (EF) nr. 834/2007 (1) og forordning (EF) nr. 1235/2008 (2) fastsætter over for Europa-Kommissionen den måde, hvorpå kontrollen med økologiske landbrug skal gennemføres i ikke-EU-lande, nemlig ved at udpege kontrolorganer for økologisk landbrug som repræsentanter for Unionen.

Desuden er Rettens betragtning om, at såvel artikel 33 i forordning nr. 834/2007 som rammen for prøvelsen af det offentliges ansvar indebærer, at Europa-Kommissionen er tillagt en »bred skønsmargen« både hvad angår fastlæggelsen og bedømmelsen af risikoen og vedrørende de overvågningsforanstaltninger, der kan udledes af en fastslået risiko, ikke i overensstemmelse med betydningen af de grundlæggende rettigheder. En sådan bred skønsmargen ville indebære, at der ikke kunne foretages en retslig prøvelse af Europa-Kommissionens adfærd.

Endelig er Rettens begrundelse for at forkaste påstanden om Kommissionens forpligtelse til at skabe gennemsigtighed ved de afgørelser, som kontrolorganerne for økologisk landbrug træffer, uforenelig med betydningen af de grundlæggende rettigheder og med betydningen af den grundlæggende ret til effektiv domstolsbeskyttelse.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28.6.2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (EUT 2007, L 189, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1235/2008 af 8.12.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 for så vidt angår ordninger for import af økologiske produkter fra tredjelande (EUT 2008, L 334, s. 25).