ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - dominerende stilling - det relevante marked - geografisk afgrænsning - kriterier

(EF-traktaten, art. 86 (nu art. 82 EF))

2. Konkurrence - dominerende stilling - forekomst - bevis - markedsandel

(EF-traktaten, art. 86 (nu art. 82 EF))

3. Konkurrence - dominerende stilling - begreb

(EF-traktaten, art. 86 (nu art. 82 EF))

Sammendrag

1. Det følger af opbygningen af traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF), at det geografiske marked skal afgrænses med henblik på en vurdering af, om den pågældende virksomhed indtager en dominerende stilling på fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf. Begrebet det geografiske marked skal derfor defineres ud fra en økonomisk betragtning. Dette marked kan følgelig defineres som det område, hvor konkurrencevilkårene for netop de berørte produkter er ens eller tilstrækkeligt ensartede for samtlige erhvervsdrivende, uden at det kræves, at disse vilkår er fuldstændig homogene. I øvrigt kan dette marked være begrænset til en enkelt medlemsstat.

( jf. præmis 39 )

2. Medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder, udgør meget store markedsandele i sig selv et bevis for, at der foreligger en dominerende stilling. Den omstændighed, at en virksomhed gennem en længere periode har en meget stor markedsandel, giver den som følge af omfanget af den produktion og det udbud, den repræsenterer - og uden at virksomheder med betydeligt mindre andele er i stand til hurtigt at opfylde en efterspørgsel, som ikke længere retter sig mod virksomheden med den største markedsandel - en magtposition, som gør virksomheden til en uomgængelig forretningsforbindelse, og som allerede af denne årsag, i hvert fald i temmelig lange perioder, giver den sikkerhed for at kunne udvise den uafhængige adfærd, som er karakteristisk for en dominerende stilling.

( jf. præmis 51 )

3. En dominerende stilling er en virksomheds så stærke økonomiske stilling, at den har mulighed for at hindre, at der opretholdes effektiv konkurrence på det pågældende marked, idet den nævnte stilling giver virksomheden vide muligheder for uafhængig adfærd i forhold til konkurrenter, kunder og i sidste instans forbrugerne.

( jf. præmis 51 )
RETTENS DOM (Anden Afdeling)

3. juli 2001

Forenede sager T-24/98 og T-241/99

E

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — midlertidigt ansat — disciplinærordning — suspension — sanktion — opsigelse af kontrakten uden varsel — frist ifølge artikel 7, stk. 3, i bilag IX til vedtægten — manglende overholdelse — konsekvenser — annullationsog erstatningssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-681

Angående:

I sag T-24/98 påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 12. november 1997 om fortsat at lade sagsøgeren være suspenderet fra tjenesten, dels om, at Fællesskabet tilpligtes at betale erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne afgørelse, og i sag T-241/99 påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 22. december 1998 om at pålægge sagsøgeren en disciplinær sanktion, nemlig opsigelse af hans kontrakt uden varsel, dels om, at Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne afgørelse og den disciplinære forfølgning.

Udfald:

Sag T-24/98 og sag T-241/99 forenes med henblik på dommen. I sag T-24/98: Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse om påstanden om annullation; Kommissionen frifindes i øvrigt; hver part bærer sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. I sag T-241/99: Kommissionen dømmes til at betale sagsøgeren en godtgørelse på 1000 EUR for ikke-økonomisk skade; Kommissionen frifindes i øvrigt; Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler derudover en fjerdedel af sagsøgerens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – disciplinærordning – disciplinærsag – frist ifølge artikel 7, stk. 3, i bilag IX til vedtægten – forvaltningen forpligtet til at handle inden for en rimelig frist – manglende overholdelse – konsekvenser (Tjenestemandsvedtægten, bilag IX, art. 7, stk. 3) Tjenestemænd – rettigheder og forpligtelser – forpligtelser i henhold til vedtægtens artikel 11, 12 og 14 – konstatering af en tilsidesættelse heraf – bedømmelseskriterier (Tjenestemandsvedtægten, art. 11, 12 og 14) Tjenestemænd – disciplinærordning – sanktion – begrundelsespligt (Tjenestemandsvedtægten, art. 86-89) Tjenestemænd – disciplinærordning – sanktion – ansættelsesmyndigedens skønsbeføjelse – domstolskontrol – rækkevidde – grænser (Tjenestemandsvedtægten, art. 86-89) Tjenestemænd – disciplinærordning – disciplinærsag – overholdelse af retten til kontradiktion – dokumenter, som den berørte ikke har taget stilling til – udelukket som bevismiddel – grænser (Tjenestemandsvedtægten, bilag IX, art. 2)
Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger søgsmålsinteresse, hvilket er en nødvendig betingelse for, at sagen kan fremmes til realitetsbehandling, bedømmes på tidspunktet for sagens anlæg. For at en tjenestemand kan fortsætte en sag med påstand om annullation af en afgørelse fra ansættelsesmyndigheden, skal han have bevaret en personlig interesse i, at den anfægtede afgørelse annulleres. Såfremt der ikke foreligger en aktuel søgsmålsinteresse, er det ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

I medfør af princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet påhviler det fællesskabsinstitutionerne over for alle ansøgerne i en udvælgelsesprøve at sikre, at prøverne afvikles så korrekt og forskriftsmæssigt som muligt. Administrationen er således forpligtet til at påse, at udvælgelsesprøven tilrettelægges optimalt, og navnlig, at det materiale, der udleveres til ansøgerne, forberedes omhyggeligt. En uregelmæssighed i forbindelse med afviklingen af prøverne i en udvælgelsesprøve påvirker imidlertid kun lovligheden af de pågældende prøver, såfremt den er væsentlig og må antages at fordreje resultaterne af prøverne. Såfremt der indtræder en sådan uregelmæssighed, påhviler det den sagsøgte institution at bevise, at uregelmæssigheden ikke har påvirket resultaterne af prøverne.

(jf. præmis 46 og 47)

Henvisning til: Retten, 11. februar 1999, sag T-200/97, Jiménez mod KHIM, Sml. Pers. I-A, s. 19, og II, s. 73, præmis 55; Retten, 9. november 1999, sag T-102/98, Papadeas mod Regionsudvalget, Sml. Pers. I-A, s. 211, og II, s. 1091, præmis 68.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EKSF - karteller - aftaler mellem virksomheder - Kommissionens undersøgelse heraf - undersøgelse ex officio af en ikke anmeldt aftale - tilladt - omstændigheder, der skal tages i betragtning

(EKSF-traktaten, art. 65)

2. EKSF - karteller - forbud - informationsudvekslingsordning - udveksling af følsomme og detaljerede oplysninger af nyere dato - Kommissionens bedømmelse fejlagtig - betydning

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1)

Sammendrag

1. Inden for rammerne af EKSF-traktatens artikel 65 kan manglende anmeldelse af en aftale ikke forhindre Kommissionen i at undersøge, om aftalen er lovlig, da Kommissionen er bemyndiget til at handle ex officio for at sikre, at konkurrencereglerne overholdes. Imidlertid er Kommissionen ved prøvelsen af en aftales lovlighed forpligtet til at tage hensyn til den retlige og faktiske sammenhæng og navnlig til at støtte sig på utvetydige bestemmelser i aftalen.

( jf. præmis 32 og 33 )

2. Informationsudvekslingsaftaler er generelt ikke automatisk forbudt i henhold til EKSF-traktatens artikel 65, men kun, hvis de frembyder visse karakteristiske træk, bl.a. at følsomme og detaljerede oplysninger udveksles med korte mellemrum.

Når Kommissionen har baseret sin bedømmelse af en aftale på den virkning, udvekslingen af de tre EKSF-spørgeskemaer 2-71, 2-73 og 2-74 har, når de sammenholdes, mens der efter den anmeldte aftale ikke skal ske udveksling af EKSF-spørgeskema 2-73, som netop giver de mest nøjagtige og detaljerede oplysninger og derfor kan afsløre de forskellige producenters strategier, bevirker denne omstændighed, at Kommissionens analyse i den anfægtede beslutning falder fuldstændig fra hinanden. Hvis Kommissionen havde taget hensyn til den reelle rækkevidde af den anmeldte aftale, som er begrænset til kun at omfatte udveksling af oplysninger om de deltagende virksomheders salg, uden at der skelnes mellem de forskellige forbrugende industrier, og som kun gør det muligt tilnærmelsesvis at beregne markedsandelene, kan det ikke udelukkes, at dens vurdering ville have været en anden, og at den ville have fundet, at aftalen ikke var i strid med EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1.

( jf. præmis 44 og 45 )
Sammendrag



Sammendrag

$$Bestemmelse 5 E til kapitel 84 i den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur, der er gengivet i bilag I til Rådets forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 3009/95 og nr. 1734/96, og hvorefter maskiner, der udfører en selvstændig funktion, bortset fra databehandling, og som er forbundet med en automatisk databehandlingsmaskine, tariferes i positionen for den pågældende arbejdsfunktion, eller, hvis en sådan ikke findes, i en relevant opsamlingsposition, indebærer, at den førstnævnte maskine er beregnet til at udføre en særlig funktion og også kan gøre det, men at den omstændighed, at den tilsluttes en automatisk databehandlingsmaskine, udgør en vis fordel. Derimod kan maskiner, som udelukkende er beregnet til anvendelse i automatiske databehandlingsmaskiner, som de er direkte tilsluttet, og hvis arbejdsfunktion er at levere og modtage data i en form, som kan anvendes af maskinerne, ikke betragtes som maskiner, der udfører en »selvstændig funktion«. Sådanne maskiner kan sammenlignes med alle andre midler, som anvendes af en automatisk databehandlingsmaskine for at modtage eller levere data, i den forstand at de ikke udfører en arbejdsfunktion, som de kunne udføre uden brug af en sådan maskine. Under disse omstændigheder kan dataoverførslen inden for et databehandlingsanlæg ikke betragtes som en selvstændig funktion.

Eftersom de pågældende varer opfylder betingelserne for »enheder« i bestemmelse 5 B til kapitel 84 i den kombinerede nomenklatur, skal de tariferes i pos. 8471 som »enheder« til automatiske databehandlingsmaskiner.

( jf. præmis 33, 39, 40, 41 og 46 )
En stilling som lokalansat, der midlertidigt beklædes ved en EF-institution af en forhenværende tjenestemand på førtidspension ifølge artikel 9, anden tankestreg, i bilag VIII til vedtægten, ændrer ikke den pensionsret, den pågældende erhvervede på tidspunktet for ansøgningen om førtidspension. Kontrakten som lokalansat, på grundlag af hvilken stillingen beklædes, bevirker ikke, at den pågældende på ny omfattes af tjenestemandsvedtægten, som han tidligere var omfattet af, men blot, at han midlertidigt stilles til Fællesskabets rådighed.

I henhold til artikel 19 i statutten for Domstolen, som i medfør af samme statuts artikel 46 finder anvendelse i sager for Retten, og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal stævninger indeholde en angivelse af søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Disse angivelser skal være tilstrækkelig klare og præcise til, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og Retten kan træffe afgørelse i sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsætning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som søgsmålet støttes på, eventuelt kortfattet, men dog på en sammenhængende og forståelig måde, fremgår af selve stævningen.

For at opfylde disse krav skal en stævning, hvori der nedlægges påstand for skader forvoldt af en fællesskabsinstitution, indeholde en sådan angivelse af omstændighederne, at det kan fastslås, hvilken adfærd fra institutionens side der sigtes til, grundene til, at sagsøgeren mener, at der består en årsagsforbindelse mellem adfærden og den skade, der påstås at være lidt, samt skadens karakter og omfang.

Selv om det i særlige tilfælde er blevet fastslået, at det ikke var påkrævet i stævningen at præcisere skadens nøjagtige omfang og et beløb for den krævede erstatning, skal sagsøgeren ikke desto mindre i stævningen påvise, eller i det mindste påberåbe sig, at der foreligger dette særlige tilfælde.

Følgelig er det ikke muligt at realitetspåkende sagsøgerens påstand, som hverken angiver, hvori den pågældende institutions ulovlige adfærd består, eller fremlægger forhold, som gør det muligt at identificere, hvori den påståede skade reelt består, og årsagsforbindelsen mellem denne adfærd og den påståede skade, ligesom der ikke er påberåbt omstændigheder, der ville have hindret sagsøgeren i at præcisere skadens omfang og et beløb for den krævede erstatning.

(jf. præmis 80-84)

Henvisning til: Retten, 6. maj 1997, sag T-195/95, Guérin automobiles mod Kommissionen, Sml. II, s. 679, præmis 20 og 21; Retten, 14. maj 1998, sag T-262/97, Goldstein mod Kommissionen, Sml. II, s. 2175, præmis 25.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EKSF - bestemmelser vedrørende forskelsbehandling med hensyn til pris og andre købsvilkår - Kommissionens beføjelser

[EKSF-traktaten, art. 4, litra b) og d), art. 63, stk. 1, og art. 66, stk. 7]

2. EKSF - bestemmelser vedrørende forskelsbehandling med hensyn til pris og andre købsvilkår - Kommissionens forpligtelse til at undersøge klager

[EKSF-traktaten, art. 4, litra b) og d), art. 63, stk. 1, og art. 66, stk. 7]

3. EKSF - bestemmelser vedrørende forskelsbehandling med hensyn til pris og andre købsvilkår - kommissionsbeslutning om afvisning af en klage - begrundelsespligt - prøvelse ex officio

Sammendrag

1. De beføjelser, der i medfør af EKSF-traktatens artikel 63, stk. 1, tillægges Kommissionen, gør det muligt for denne med henblik på at sikre den effektive virkning af det i samme traktats artikel 4, litra b), nævnte forbud at pålægge medlemsstaterne ikke blot for fremtiden at bringe den systematiske forskelsbehandling til ophør, som den har konstateret, men tillige at drage samtlige konsekvenser på grundlag af denne konstatering for så vidt angår de virkninger, som forskelsbehandlingen har kunnet forårsage i forholdet mellem købere og producenter i henhold til artikel 4, litra b), også i tidsrummet forud for Kommissionens indgriben. Således regulerer EKSF-traktaten udtømmende spørgsmålet om forskelsbehandling udøvet af købere, og den yder en effektiv domstolsbeskyttelse af ofrene for sådan forskelsbehandling.

Det følger nødvendigvis heraf, at dels EKSF-traktatens artikel 4, litra b), sammenholdt med artikel 63, stk. 1, dels samme traktats artikel 4, litra d), sammenholdt med artikel 66, stk. 7, i alle tilfælde giver Kommissionen kompetence til at undersøge overtrædelser, der bliver begået på datoen for indgivelsen af den klage, der påklager dem.

( jf. præmis 61, 62 og 63 )

2. Inden for rammerne af EKSF-traktaten har Kommissionen en eksklusiv kompetence til at efterprøve påståede overtrædelser vedrørende forskelsbehandling med hensyn til pris og andre købsvilkår. Når Kommissionen forelægges en klage, der vedrører sådanne overtrædelser, er den forpligtet til at foretage en undersøgelse heraf.

( jf. præmis 85 )

3. Når en kommissionsbeslutning, der inden for rammerne af EKSF-traktaten afviser en klage om påstået anvendelse af diskriminerende købspriser og urimeligt høje udvindingsroyalties, er behæftet med en manglende begrundelse, kan og skal denne mangel, for så vidt som den forhindrer en judiciel bedømmelse af, om beslutningen har hjemmel, prøves ex officio af Fællesskabets retsinstanser.

( jf. præmis 114 )
En beslutning om at ændre en stilling henhørende under stillingsgruppe A7/A6 til en stilling i stillingsgruppe A5/A4 indebærer ikke i sig selv, at den, som bestrider den pågældende stilling, kan blive indplaceret i en højere lønklasse i den stillingsgruppe, som svarer til den således opnormerede stilling. Dette gælder så meget mere, når den, som bestrider den pågældende stilling, allerede som følge af, at hans kompetenceområder er blevet udvidet, er rykket op i en lønklasse svarende til den stillingsgruppe, som den opnormerede stilling for fremtiden henhører under.

(jf. præmis 51)

Henvisning til: Retten, 7. maj 1991, sag T-18/90, Jongen mod Kommissionen, Sml. II, s. 187, præmis 27.
Selv om vedtægtens artikel 24 først og fremmest er udformet med henblik på at beskytte Fællesskabets tjenestemænd mod angreb fra tredjemænd, gælder bistandspligten ifølge artikel 24 også i tilfælde, hvor ophavsmanden til de af bestemmelsen omfattede forhold er en anden tjenestemand i Fællesskabet. Administrationen skal, når der foreligger en episode, som er uforenelig med en ordentlig og rolig afvikling af tjenesten, skride ind med den nødvendige strenghed for at konstatere, hvad der er sket, for på denne baggrund at kunne beslutte, hvilke konsekvenser der skal drages heraf.

Med henblik herpå påhviler det den tjenestemand, der gør krav på beskyttelse fra institutionen, i det mindste at fremlægge bevismidler for, at de angreb, han hævder at have været udsat for, faktisk har rundet sted. I så fald er den pågældende institution forpligtet til at iværksætte passende foranstaltninger, navnlig ved at gennemføre en undersøgelse, for i samarbejde med klageren at fastslå de omstændigheder, der ligger til grund for klagen.

1 medfør af principerklæringen af 29. februar 1996, som omfattede hovedindholdet af Rådets resolution 90/C 157/02 om beskyttelse af kvinders og mænds værdighed på arbejdspladsen, indebærer bistandsforpligtelsen bl.a., at administrationen er pligtig til grundigt, hurtigt og fortroligt at undersøge klager vedrørende seksuel chikane og meddele klageren resultatet af undersøgelsen.

En administration kan ikke i tilfælde af en ansøgning om bistand i henhold til vedtægtens artikel 24 anses for at have handlet med den fornødne omhu — navnlig henset til forpligtelsen til hurtigt at undersøge klager vedrørende seksuel chikane og meddele klageren resultatet af undersøgelsen, en forpligtelse, som Kommissionen har påtaget sig i sin principerklæring af 29. februar 1996 — når den uden nogen gyldig begrundelse tvinger en af dens tjenestemænd til at indgive klage i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, med henblik på at blive bekendt med den følge, der var givet en bistandsansøgning, og derefter tvinger samme tjenestemand til at anlægge sag med henblik på at blive bekendt med resultaterne af den undersøgelse, der var indledt på grundlag af klagen.

Med hensyn til seksuel chikane er usikkerheden med hensyn til den følge, administrationen vil give en klage, altid skadelig såvel for klagerens værdighed som for den anklagede person og bør altid undgås, også i det tilfælde, hvor den påklagede adfærd i mellemtiden er ophørt, og der ikke længere er tale om at beskytte ofret mod en gentagelse heraf.

(jf. præmis 41, 42, 43, 54 og 55)

Henvisning til: Domstolen, 14. juni 1979, sag 18/78, V mod Kommissionen, Sml. s. 2093, præmis 15; Domstolen, 26. januar 1989, sag 224/87, Koutchoumoff mod Kommissionen, Sml. s. 99, præmis 15 og 16; Retten, 21. april 1993, sag T-5/92, Tallarico mod Kommissionen, Sml. II, s. 477, præmis 30 og 31.
RETTENS DOM (Anden Afdeling)

8. november 2000

Sag T-210/98

E

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — børnetilskud — dobbelt børnetilskud for mentalt eller fysisk handicappet barn — ophævelse — tilbagesøgning af det fejlagtigt udbetalte beløb«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1113

Angående:

Påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 14. juli 1998 om at standse betalingen af det dobbelte børnetilskud og om tilbagevirkende ophævelse af tilskuddet i tidsrummet fra den 1. januar 1997 til den 14. juli 1998, dels af Kommissionens afgørelse af 22. juli 1998 om at tilbagesøge et beløb på 181 446 LUF i sagsøgerens pension, hvilket beløb angiveligt fejlagtigt var udbetalt sagsøgeren i børnetilskud, samt om, at Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsøgeren de i dennes pension tilbageholdte beløb.

Udfald:

Kommissionens afgørelse af 14. juli 1998 annulleres, for så vidt som Kommissionen herved ophæver ydelsen af det dobbelte børnetilskud i artikel 67, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber i tidsrummet fra den 1. januar 1997 til den 14. juli 1998. Kommissionens afgørelse af 23. juli 1998 om tilbagesøgning af et beløb på 181 446 LUF annulleres. Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsøgeren de beløb, der var tilbageholdt i dennes pension, altså 181446 LUF. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – familietillæg – børnetilskud – dobbelt børnetilskud – ophævelse – begrundelsespligt – rækkevidde (Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2, og art. 67, stk. 3) Tjenestemænd – løn – familietilskud – børnetilskud – dobbelt børnetilskud – tildelingsbetingelser – genbehandling på grund af nye omstændigheder (Tjenestemandsvedtægten, art. 67, stk. 3) Institutionernes retsakter – tilbagekaldelse – betingelser – afgørelse om tildeling af et dobbelt børnetilskud (Tjenestemandsvedtægten, art. 67, stk. 3) Tjenestemænd – søgsmål – genstand – fuld prøvelsesret – påstand om betaling – antagelse til realitetsbehandling (Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1)
Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold forudsætter opfyldelse af en række betingelser vedrørende retsstridigheden af den adfærd, som institutionerne hævdes at have udvist, og eksistensen af en skade samt vedrørende årsagsforbindelsen mellem adfærden og den påberåbte skade. For det tilfælde, at princippet om Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold som følge af en lovlig handling skal anerkendes i fællesskabsretten, kan et sådant ansvar i øvrigt under alle omstændigheder kun være pådraget, såfremt tre betingelser er opfyldt samtidigt, nemlig at det hævdede tab skal foreligge, at der er årsagssammenhæng mellem tabet og den handling, der lægges Fællesskabets institutioner til last, samt at tabet er af usædvanlig og særlig karakter.

(jf. præmis 59 og 60)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte, der kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet - eksportstøtte i bogsektoren - undersøgelse af støttens virkning på konkurrencen og samhandelen - relevant marked - afgrænsning - kriterier

[EF-traktaten, art. 92, stk. 3, litra d) [efter ændring nu art. 87, stk. 3, litra d), EF]]

Sammendrag

$$For som led i en undersøgelse af, om en statsstøtte til eksport i bogsektoren kan anses for forenelig med det fælles marked, at fastslå, om konkurrencevilkårene er ændret i et omfang, der strider mod de fælles interesser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 92, stk. 3, litra d) [efter ændring nu artikel 87, stk. 3, litra d), EF], må det undersøges, hvordan det marked, hvor støtten har virkninger, skal defineres. Hvad angår den materielle afgrænsning af markedet er betingelsen for, at den pågældende tjenesteydelse eller det pågældende gode kan anses for at udgøre et tilstrækkeligt særskilt marked, at tjenesteydelsen eller godet har særlige egenskaber, som adskiller tjenesteydelsen eller godet så meget fra andre tjenesteydelser eller goder, at de kun i ringe omfang er substituerbare med og konkurrerer med disse. I denne forbindelse skal graden af produkternes eller tjenesteydelsernes substituerbarhed i forhold til hinanden vurderes på grundlag af disses objektive egenskaber og under hensyn til efterspørgsels- og udbudsstrukturen på det pågældende marked samt konkurrencevilkårene.

Kommissionen skal undersøge virkningerne af en statsstøtte på konkurrencen og på samhandelen blandt de øvrige erhvervsdrivende, som udøver samme virksomhed som den, støtten blev givet til, således at den foretager en vurdering af en sådan støttes virkelige indvirkning på konkurrencen. I mangel af en sådan undersøgelse anlægger Kommissionen et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til definitionen af markedet.

( jf. præmis 56, 57 og 71 )