ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom af 19. september 2019 – Arysta LifeScience Netherlands mod Kommissionen

(Sag T-476/17) (1)

(Plantebeskyttelsesmidler - aktivstoffet diflubenzuron - fornyet vurdering af godkendelsen - artikel 21 i forordning (EF) nr. 1107/2009 - retten til forsvar - overskridelse af beføjelser - åbenbart urigtigt skøn - procedure for fornyelse af godkendelsen - artikel 14 i forordning nr. 1107/2009 - indførelse af supplerende begrænsninger af brugen af det pågældende aktivstof inden for rammerne af proceduren for fornyet vurdering uden at afvente resultatet af proceduren for fornyelse - proportionalitet)

(2019/C 399/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne C. Mereu og M. Grunchard)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Lewis, I. Naglis og G. Koleva, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/855 af 18. maj 2017 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 for så vidt angår godkendelsesbetingelserne for aktivstoffet diflubenzuron (EUT 2017, L 128, s. 10).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Arysta LifeScience Netherlands BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger i forbindelse med den foreliggende sag og sagen om foreløbige forholdsregler.

(1) EUT C 357 af 23.10.2017.
C 215/26

Rettens dom af 13. maj 2020 — Germanwings mod Kommissionen

(Sag T-716/17) (1)

(Statsstøtte - luftfartssektoren - støtte tildelt af Italien til lufthavne på Sardinien - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig og delvist uforenelig med det indre marked - tilregnelse til staten - støttemodtagere - fordel for de kontraherende luftfartsselskaber - princippet om den private aktør i en markedsøkonomi - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning - begrundelsespligt - støtteordning - de minimis-støtte - tilbagesøgning)

(2020/C 215/31)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Germanwings GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat A. Martin-Ehlers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og S. Noë, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig. (EUT 2017, L 268, s. 1).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Germanwings GmbH betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 412 af 4.12.2017.
C 175/11

Rettens dom af 26. marts 2020 — ViaSat mod Kommissionen

(Sag T-734/17) (1)

(Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - operatør af mobile satellitsystemer - dokumenter fremsendt til Kommissionen af en ansøger, som er udvalgt i et offentligt udbud - stiltiende og udtrykkeligt afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelse af en tredjemands forretningsmæssige interesser - tungtvejende offentlig interesse - afslag på delvis aktindsigt)

(2020/C 175/12)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ViaSat, Inc. (Carlsbad, Californien, De Forenede Stater) (ved advokaterne J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà, P. de Bandt og M. Gherghinaru)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Delaude og C. Ehrbar, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Inmarsat Ventures Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne C. Spontoni, B. Amory og É. Barbier de La Serre samt barrister A. Howard)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring af 10. juli 2017 om aktindsigt i alle oplysninger meddelt af Inmarsat plc, Inmarsat Ventures eller datterselskaber heraf i forbindelse med deres deltagelse i det EU-udbud, som gav anledning til vedtagelse af Kommissionens beslutning 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (EUT 2009, L 149, s. 65), og i al udveksling af oplysninger herom mellem Inmarsat og Kommissionen, og om annullation af Kommissionens afgørelse C(2018) 180 final af 11. januar 2018 om afslag på aktindsigt i disse oplysninger.

Konklusion

1) Det er ikke længere fornødent at tage stilling til lovligheden af Europa-Kommissionens stiltiende afgørelse om afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring af 10. juli 2017 om aktindsigt i alle oplysninger meddelt af Inmarsat plc, Inmarsat Ventures eller datterselskaber heraf i forbindelse med deres deltagelse i det EU-udbud, som gav anledning til vedtagelse af Kommissionens beslutning 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS), og i al udveksling af oplysninger herom mellem Inmarsat og Kommissionen.

2) I øvrigt frifindes Kommissionen.

3) ViaSat, Inc. bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen og af Inmarsat Ventures.

4) Kommissionen bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af de omkostninger, der er afholdt af ViaSat og af Inmarsat Ventures.

(1) EUT C 22 af 22.1.2018.
Rettens dom af 2. april 2020 — UG mod Kommissionen

(Sag T-571/17) (1)

(Personalesag - kontraktansatte - kontrakt på ubestemt tid - artikel 47, litra c), nr. i), i ansættelsesvilkårene - opsigelse med varsel - begrundelse for opsigelsen - adfærd i tjenesten og indstilling til arbejdet ikke forenelig med tjenestens interesse - åbenbart urigtigt skøn - kontrol med den materielle rigtighed af de faktiske elementer - mangel på beviser - ansvar - økonomisk tab - betaling af skyldig løn)

(2020/C 175/11)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: UG (ved advokaterne M. Richard og P. Junqueira de Oliveira)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid, L. Radu Bouyon og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af afgørelsen af 17. oktober 2016, hvorved Kommissionens Kontor for »Infrastruktur og Logistik i Luxembourg« (OIL) opsagde sagsøgerens ansættelseskontrakt på grundlag af artikel 47, litra c), nr. i), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union med virkning fra den 20. august 2017, dels om tildeling af erstatning for det økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af denne afgørelse, samt for det ikke-økonomiske tab, som hun angiveligt har lidt som følge af den nedværdigende behandling, som hun har været genstand for på grund af hendes fagforeningsaktiviteter og afholdelsen af hendes forældreorlov.

Konklusion

1) Europa-Kommissionens afgørelse af 17. oktober 2016 om at bringe UG’s tidsubestemte kontrakt til ophør annulleres.

2) Parterne fremsender, inden for en frist på tre måneder fra afsigelsen af denne mellemdom, enten det aftalte beløb for den økonomiske kompensation, der er tilknyttet ulovligheden af afgørelsen af 17. oktober 2016, eller, såfremt det ikke er muligt at indgå en aftale herom, deres påstande med hensyn til størrelsen af dette beløb, til Retten.

3) I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

4) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 357 af 23.10.2017.
Rettens dom af 12. marts 2020 — Eurofer mod Kommissionen

(Sag T-835/17) (1)

(Dumping - import af varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland og Ukraine - afslutning af proceduren vedrørende importen af varer med oprindelse i Serbien - konstatering af, om der foreligger skade - kumulativ vurdering af følgevirkningerne af import fra mere end ét land - artikel 3, stk. 4, i forordning (EU) 2016/1036 - afslutning uden indførelse af foranstaltninger - artikel 9, stk. 2, i forordning 2016/1036 - endelig fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænkes at anbefale indførelse af endelige foranstaltninger eller afslutning af en undersøgelse eller en procedure uden indførelse af foranstaltninger - artikel 20, stk. 2, i forordning 2016/1036)

(2020/C 175/13)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne J. Killick og G. Forwood)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche, N. Kuplewatzky og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (ved advokat R. Luff)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1795 af 5. oktober 2017, om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland og Ukraine og om afslutning af undersøgelsen af importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Serbien (EUT 2017, L 258, s. 24).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL, bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen og HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade afholdte omkostninger.

(1) EUT C 72 af 26.2.2018.
2)

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/763 af 2. maj 2017 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer letvægtstermopapir med oprindelse i Republikken Korea annulleres for så vidt angår Hansol Paper Co. Ltd.
1)

Ralph Pethkes bedømmelsesrapport for 2016 og afgørelsen truffet af bestyrelsen for Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) den 18. oktober 2017 om afslag på den af Ralph Pethke indgivne klage annulleres.
1)

Afgørelsen truffet den 14. februar 2017 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2125/2016-1) annulleres, for så vidt som appelkammeret herved har givet medhold i ugyldighedsbegæringen for »produkter og præparater til opdræt af fugle, krybdyr, amfibier«, i klasse 31 og »veterinærmedicinske, terapeutiske, desinfektions- og sanitære produkter og præparater til anvendelse i terrarier« i klasse 5.
C 10/29

Rettens dom af 7. november 2019 – Campine og Campine Recycling mod Kommissionen

(Sag T-240/17) (1)

(Konkurrence - karteller - markedet for genvinding af blysyrebatterier til biler - afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF - bøder - værdien af køb - punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder - begrundelsespligt - ret til forsvar - bevis for overtrædelse - begrebet vedvarende eller gentaget overtrædelse - overtrædelsens varighed - afbrydelsen af deltagelse i overtrædelsen - konkurrencebegrænsende formål - formildende omstændigheder - fuld prøvelsesret)

(2020/C 10/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Campine NV (Beerse, Belgien) og Campine Recycling NV (Beerse) (ved advokaterne C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre og B. Gielen)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. van Schaik, S. Baches Opi og M. Farley, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand principalt om annullation af Kommissionens afgørelse C(2017) 900 final af 8. februar 2017 om en procedure efter artikel 101 TEUF (sag AT.40018 – genindvinding af batterier til biler), for så vidt som den vedrører sagsøgerne, og subsidiært om ophævelse eller nedsættelse af størrelsen af den bøde, der blev pålagt disse sidstnævnte i denne afgørelse.

Konklusion

1) Artikel 1 i Kommissionens afgørelse C(2017) 900 final af 8. februar 2017 om en procedure efter artikel 101 TEUF (sag AT.40018 – genindvinding af batterier til biler) annulleres, for så vidt som den omhandler perioden mellem den 10. februar 2010 og den 10. januar 2011 og perioden mellem den 4. april 2011 og den 7. marts 2012, for så vidt som den vedrører Campine NV og Campine Recycling NV.

2) Artikel 2 i afgørelse C(2017) 900 final annulleres, for så vidt som den fastsætter størrelsen af den bøde, der blev pålagt Campine og Campine Recycling, til 8 158 000 EUR.

3) Størrelsen af den bøde, der blev pålagt Campine og Campine Recycling i artikel 2 i afgørelse C(2017) 900 final, fastsættes til 4 275 648 EUR.

4) I øvrigt frifindes Kommissionen.

5) Campine og Campine Recycling bærer to tredjedele af deres egne omkostninger.

6) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af Campine og Campine Ryclings omkostninger.

(1) EUT C 202 af 26.6.2017.
Rettens dom af 7. november 2019 – ADDE mod Parlamentet

(Sag T-48/17) (1)

(Regler for institutionerne - Europa-Parlamentet - afgørelse, der fastslår, at visse af et politisk partis udgifter ikke var støtteberettigede i 2015 - afgørelse om at yde støtte i 2017, om forfinansiering med 33 % af det maksimale støttebeløb og om forpligtelse til at stille en bankgaranti - pligt til at udvise upartiskhed - ret til forsvar - finansforordningen - gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen - forordning (EU) nr. 2004/2003 - proportionalitet - ligebehandling)

(2019/C 432/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne L. Defalque og L. Ruessmann, derefter ved advokat M. Modrikanen og endelig ved advokat Y. Rimokh)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved C. Burgos og S. Alves, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation dels af Europa-Parlamentets afgørelse af 21. november 2016, der fastslår, at visse udgifter ikke var støtteberettigede for 2015, dels af Europa-Parlamentets afgørelse FINS-2017-13 af 12. december 2016 om tildeling af en støtte til sagsøgeren for 2017, for så vidt som denne afgørelse begrænser forfinansieringsbeløbet til 33 % af det maksimale støttebeløb, betinget af, at der stilles en bankgaranti.

Konklusion

1) Europa-Parlamentets afgørelse af 21. november 2016, der fastslår, at visse udgifter ikke var støtteberettigede i regnskabsåret 2015, annulleres.

2) Europa-Parlamentet frifindes for så vidt angår påstanden om annullation af Parlamentets afgørelse FINS-2017-13 af 12. december 2016 om tildeling af en støtte til sagsøgeren for regnskabsåret 2017.

3) Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL og Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler.

(1) EUT C 78 af 13.3.2017.
Rettens dom af 24. oktober 2019 – Rubik’s Brand mod EUIPO – Simba Toys (Formen på en terning, hvis overflader har et gittermønster)

(Sag T-601/17) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - tredimensionale EU-varemærker - formen på en terning, hvis overflader har et gittermønster - absolut registreringshindring - artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning 2017/1001] - tegn, som udelukkende består af en udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat - artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 95, stk. 1, i forordning 2017/1001) - artikel 75, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94, stk. 1, andet punktum, i forordning 2017/1001) - artikel 65, stk. 6, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 72, stk. 6, i forordning 2017/1001))

(2019/C 432/42)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Rubik’s Brand Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne K. Szamosi og M. Borbás)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Tyskland) (ved advokat O. Ruhl)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. juni 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 452/2017-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Simba Toys og Rubik’s Brand.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

2) Rubik’s Brand Ltd betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 374 af 6.11.2017.
1)

Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheders (ACER) klagenævns afgørelse nr. A-001-2017 (konsolideret udgave) af 17. marts 2017 om afvisning af en klage over ACER’s afgørelse nr. 6/2016 om fastsættelse af kapacitetsberegningsregionerne annulleres, for så vidt som klagen indgivet af Austrian Power Grid AG og Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH blev afvist.
C 432/38

Rettens dom af 24. oktober 2019 – Autostrada Wielkopolska mod Kommissionen

(Sag T-778/17) (1)

(Statsstøtte - koncession på en betalingsmotorvej - lov, som fritager visse køretøjer for betaling af vejafgifter - medlemsstatens kompensation til koncessionshaveren for indtægtstab - skyggevejafgift - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked og anordnes tilbagesøgt - de interesserede parters processuelle rettigheder - Kommissionens forpligtelse til at udvise særlig årvågenhed - begrebet statsstøtte - fordel - forbedring af koncessionshaverens forventede økonomiske situation - kriteriet om den private aktør i en markedsøkonomi - artikel 107, stk. 3, litra a), TEUF - statsstøtte med regionalt sigte)

(2019/C 432/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Autostrada Wielkopolska S.A. (Poznań, Polen) (ved advokaterne O. Geiss, D. Tayar og T. Siakka)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Armati, K. Herrmann og S. Noë, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Rzotkiewicz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2018/556 af 25. august 2017 om statsstøtte SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N) gennemført af Polen til fordel for Autostrada Wielkopolska S.A. (EUT 2018, L 92, s. 19).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Autostrada Wielkopolska S.A. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Republikken Polen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 32 af 29.1.2018.
1)

Afgørelse A-001-2017 (konsolideret) truffet af klagenævnet ved Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) den 17. marts 2017 om afslag på klager over ACER’s afgørelse nr. 6/2016 om fastlæggelse af regionerne til kapacitetsberegning annulleres, for så vidt som klagen fra Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) deri afslås.
Rettens dom af 3. oktober 2019 – BASF og REACH & colours mod ECHA

(Sag T-806/17) (1)

(REACH - artikel 11 i forordning (EF) nr. 1907/2006 - artikel 3, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) 2016/9 - krav om fælles indsendelse af data - fælles indsendelse med mulighed for fuldstændigt fravalg - ECHA’s administrative praksis om krav om en aftale om betingelserne for adgang til en fælles indsendelse med den ledende registrant for et registreret stof - ingen aftale - analog anvendelse af mekanisme for bilæggelse af tvister - afgørelse om adgang til en fælles indsendelse - retsgrundlag - ECHA’ skønsbeføjelse - åbenbart urigtigt skøn - begrundelsespligt - retssikkerhed)

(2019/C 423/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) og REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) (Budapest, Ungarn) (ved advokaterne R. Cana, D. Abrahams, E. Mullier og H. Widemann)

Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä, C. Jacquet og T. Basmatzi, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af ECHA’s afgørelse DSH-30-3-0123-2017 af 2. oktober 2017, hvorved Sustainability Support Services (Europe) AB blev meddelt adgang til den fælles indsendelse foretaget af REACH & colours som ledende registrant af stoffet hexanatrium 2,2’- [vinylenebis [(3-sulphonato-4,1-fenylen)imino [6-(diethylamino)-1,3,5-triazin-4,2- diyl]imino]] bis(benzen-1,4-disulfonat) vedrørende nr. CE 255-217-5 og nr. CAS 41098-56-0.

Konklusion

1) Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) frifindes.

2) BASF SE, REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) og ECHA bærer hver deres egne sagsomkostninger.

(1) EUT C 52 af 12.2.2018.
Rettens dom af 3. oktober 2019 – BASF mod ECHA

(Sag T-805/17) (1)

(REACH - artikel 11 i forordning (EF) nr. 1907/2006 - artikel 3, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) 2016/9 - krav om fælles indsendelse af data - fælles indsendelse med mulighed for fuldstændigt fravalg - ECHA’s administrative praksis om krav om en aftale om betingelserne for adgang til en fælles indsendelse med den ledende registrant for et registreret stof - ingen aftale - analog anvendelse af mekanisme for bilæggelse af tvister - afgørelse om adgang til en fælles indsendelse - retsgrundlag - ECHA’ skønsbeføjelse - åbenbart urigtigt skøn - begrundelsespligt - retssikkerhed)

(2019/C 423/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) (ved advokaterne R. Cana, D. Abrahams, E. Mullier og H. Widemann)

Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä, C. Jacquet og T. Basmatzi, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af ECHA’s afgørelse DSH-30-3-0122-2017 af 2. oktober 2017, hvorved Sustainability Support Services (Europe) AB blev meddelt adgang til den fælles indsendelse foretaget af REACH & colours som ledende registrant af stoffet dinatrium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morfolino-1,3,5-triazin-2-yl)amino]stilben-2,2’-disulfonat vedrørende nr. CE 240-245-2 og nr. CAS 16090-02-1.

Konklusion

1) Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) frifindes.

2) BASF SE og ECHA bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 52 af 12.2.2018.