Det fremgår nemlig klart af ordlyden og opbygningen af samt formålet med direktiv 2005/85 og 2008/115, at en asylansøger, uafhængigt af meddelelsen af en opholdstilladelse – som i medfør af artikel 7, stk. 1, i direktiv 2005/85 beror på hver medlemsstats skøn – har ret til at opholde sig på den pågældende medlemsstats område, i det mindste indtil vedkommendes ansøgning er blevet afslået i første instans, og at vedkommende derfor ikke kan anses for at have »ulovligt ophold« som omhandlet i direktiv 2008/115, idet dette direktiv tager sigte på at udsende vedkommende fra det pågældende område.

Artikel 2, stk. 1, i – sammenholdt med niende betragtning til – direktiv 2008/115 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne, og dette i tidsrummet fra indgivelsen af nævnte anmodning, indtil der træffes afgørelse om denne anmodning i første instans eller, i givet fald, indtil udfaldet af den sag, der er blevet anlagt til prøvelse af nævnte afgørelse.

Direktiv 2003/9 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne og direktiv 2005/85 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne er ikke til hinder for, at en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en anmodning om international beskyttelse som omhandlet i direktiv 2005/85 efter at være blevet frihedsberøvet i medfør af artikel 15 i direktiv 2008/115 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, får opretholdt sin frihedsberøvelse i henhold til en bestemmelse i national ret, når det efter en konkret vurdering af samtlige relevante omstændigheder fremgår, at denne anmodning er blevet indgivet med det ene formål at forsinke eller umuliggøre gennemførelsen af tilbagesendelsesafgørelsen, og det er objektivt nødvendigt at opretholde frihedsberøvelsen for at forhindre, at den pågældende definitivt unddrager sig sin tilbagesendelse.

Selv om direktiv 2008/115 ikke finder anvendelse under forløbet af proceduren for behandlingen af asylansøgningen, betyder dette på ingen måde, at tilbagesendelsesproceduren af den grund definitivt skal bringes til ophør, idet denne kan fortsætte i tilfælde af, at der meddeles afslag på asylansøgningen. Det ville imidlertid gribe ind i formålet med direktiv 2008/115, nemlig en effektiv tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, såfremt det ikke var muligt for medlemsstaterne at undgå, at den pågældende ved at indgive en asylansøgning automatisk kunne opnå at blive løsladt.

Det blotte forhold, at en asylansøger på tidspunktet for indgivelsen af sin ansøgning er omfattet af en tilbagesendelsesafgørelse og er frihedsberøvet i medfør af artikel 15 i direktiv 2008/115, giver dog ikke uden en konkret vurdering af samtlige relevante omstændigheder grundlag for at antage, at vedkommende har indgivet denne ansøgning med det ene formål at forsinke eller umuliggøre gennemførelsen af tilbagesendelsesafgørelsen, og at det er objektivt nødvendigt og forholdsmæssigt at opretholde frihedsberøvelsen.

(jf. præmis 60, 62 og 63 samt domskonkl. 2)