16

Rechtbank ’s-Gravenhage har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen de følgende præjudicielle spørgsmål: »Vedrørende […] artikel 6, nr. 1), [i forordning nr. 44/2001]: 1) Foreligger der i en situation, hvori to eller flere selskaber fra forskellige medlemsstater er parter i en sag ved en ret i en af disse medlemsstater, for hvilken det gøres gældende, at hvert af disse selskaber særskilt gør sig skyldig i krænkelse af den samme nationale del af et europæisk patent, der er i kraft i en anden medlemsstat, derved, at de foretager forbudte transaktioner med det samme produkt, uforenelige afgørelser i tilfælde af, at kravene blev påkendt hver for sig, jf. […] artikel 6, nr. 1), [i forordning nr. 44/2001]? Vedrørende […] artikel 22, nr. 4), [i forordning nr. 44/2001]: 2) Kan […] artikel 22, nr. 4), [i forordning nr. 44/2001] anvendes på en begæring om et foreløbigt retsmiddel, der støttes på et udenlandsk patent (som et foreløbigt grænseoverskridende forbud mod eneretskrænkelse), og i hvilken rekvisitus gør gældende, at det udenlandske patent er ugyldigt, og idet det bemærkes, at den ret, der behandler begæringen om det foreløbige retsmiddel, ingen definitiv afgørelse træffer med hensyn til det påberåbte patents gyldighed, men alene anlægger et skøn med hensyn til, hvorledes den ret, der er kompetent i henhold til [forordningens] artikel 22, nr. 4), vil afgøre sagen, og at den, såfremt der findes en rimelig chance, der ikke må forspildes, for, at det påberåbte patent vil blive annulleret af den kompetente ret, skal undlade at imødekomme begæringen om et foreløbigt retsmiddel i form af et forbud? […] 3) Stilles der, for at […] artikel 22, nr. 4), [i forordning nr. 44/2001] kan finde anvendelse i en sag som omhandlet i det foregående spørgsmål, formkrav til ugyldighedsindsigelsen i den forstand, at [forordningens] artikel 22, nr. 4), kun kan finde anvendelse, såfremt der ved den ret, der er kompetent i henhold til [forordningens] artikel 22, nr. 4), allerede er anlagt en sag om ugyldighed, eller en sådan vil blive anlagt inden for en bestemt frist – der fastsættes af retten – idet der i al fald er eller vil blive foretaget en forkyndelse for patentindehaveren, eller er det tilstrækkeligt blot at fremsætte ugyldighedsindsigelsen, og, hvis ja, stilles der krav til indholdet af indsigelsen i den forstand, at den må være tilstrækkeligt begrundet og/eller ikke kan anses for misbrug af procesretlige beføjelser? 4) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, beholder den ret, ved hvilken der i en sag som nævnt i spørgsmål 1 er fremsat en ugyldighedsindsigelse, sin kompetence med hensyn til forbuddet med den følge, at forbudsproceduren udsættes (hvis rekvirenten ønsker det), indtil den ret, der er kompetent i henhold til […] artikel 22, nr. 4), [i forordning nr. 44/2001], har truffet afgørelse om gyldigheden af den påberåbte nationale del af patentet, eller skal begæringen afslås, fordi retten ikke må påkende en indsigelse, der er væsentlig for afgørelsen, eller mister retten, når der er fremsat en ugyldighedsindsigelse, også sin kompetence med hensyn til forbuddet? 5) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan en national ret støtte kompetence med henblik på at træffe afgørelse vedrørende en begæring om et foreløbigt retsmiddel støttet på et udenlandsk patent (som et grænseoverskridende forbud mod eneretskrænkelse), hvortil der er fremsat den indsigelse, at det påberåbte patent er ugyldigt, eller [i hvilket tilfælde det må antages, at anvendeligheden af […] artikel 22, nr. 4), [i forordning nr. 44/2001] ikke påvirker rettens kompetence til at tage stilling til forbudsbegæringen] eller kompetence til at tage stilling til en indsigelse om, at det påberåbte udenlandske patent er ugyldigt, på kompetence- og fuldbyrdelsesforordningens artikel 31? 6) Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, hvilke faktiske forhold eller omstændigheder er da påkrævet, for at det kan antages, at der foreligger den i præmis 40 i [dom af 17. november 1998, Van Uden (sag C-391/95, Sml. I, s. 7091)], omhandlede reelle tilknytning mellem retsmidlets genstand og den stedlige kompetence i den kontraherende stat, i hvilken retten er beliggende?«