ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens Kendelse af 11. maj 1999. - Philippe Anssens mod Directeur des services fiscaux du Nord. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal de grande instance de Lille - Frankrig. - Anmodning om præjudiciel afgørelse - Afvisning. - Sag C-325/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-02969



Sammendrag



Nøgleord

Praejudicielle spoergsmaal - formaliteten - spoergsmaal forelagt uden tilstraekkelige oplysninger om den faktiske og retlige baggrund - spoergsmaal forelagt i en sammenhaeng, der udelukker et hensigtsmaessigt svar

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF); statutten for EF-Domstolen, art. 20)

Sammendrag

For at opnaa en fortolkning af faellesskabsretten, som den nationale ret kan bruge, er det paakraevet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstaendigheder og de regler, som de forelagte spoergsmaal haenger sammen med, eller i alt fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spoergsmaal.

De i forelaeggelsesbeslutningerne indeholdte oplysninger tjener ikke blot til at saette Domstolen i stand til at give hensigtsmaessige svar, men ogsaa til at give medlemsstaternes regeringer samt andre beroerte parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen. Det paahviler Domstolen at overvaage, at denne mulighed bevares, naar henses til, at det i henhold til ovennaevnte bestemmelse kun er forelaeggelsesbeslutningerne, der meddeles de paagaeldende parter.

Det er derfor aabenbart, at en anmodning fra en national ret maa afvises, fordi Domstolen ikke kan give en relevant fortolkning af faellesskabsretten, naar forelaeggelsesdommen hverken indeholder oplysninger om den faktiske og retlige baggrund for den sag, som den har faaet forelagt, eller om aarsagerne til, at den finder det noedvendigt at forelaegge et spoergsmaal for Domstolen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - retlig interesse i appelsagen - omstændighed indtrådt efter Rettens dom, der medfører, at dommen ikke længere kan skade appellanten

2. Appel - anbringender - anbringende, der fremsættes første gang under appellen - afvisning

(EKSF-statutten for Domstolen, art. 51)

3. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - forbud - betingelser - til skade for konkurrencen - ikke omfattet

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c)]

Sammendrag

1. Domstolen kan fastslå, at en appel må afvises, når der efter afsigelsen af Rettens dom er indtrådt en sådan omstændighed, at dommen ikke længere kan skade appellanten. Retlig interesse hos appellanten forudsætter, at resultatet af appellen kan tilføre parten en fordel.

( jf. præmis 18 )

2. Såfremt en part fik adgang til første gang for Domstolen at fremføre et anbringende, der ikke var blevet fremført for Retten, ville det være ensbetydende med at give parten adgang til at forelægge Domstolen - der har en begrænset kompetence i appelsager - en mere omfattende tvist end den, der blev forelagt Retten. Under en appel har Domstolen derfor kun kompetence til at tage stilling til Rettens bedømmelse af de anbringender, der er blevet behandlet for den.

( jf. præmis 25 )

3. EKSF-traktatens artikel 4, litra c), stiller i modsætning til EF-traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), ikke krav om, at støtten skal fordreje eller true med at fordreje konkurrencen, for at støtten kan anses for uforenelig med fællesmarkedet. Den pågældende bestemmelse i EKSF-traktaten forbyder nemlig enhver form for støtte uden nogen begrænsning, hvorfor bestemmelsen ikke kan indeholde nogen de minimis-regel.

( jf. præmis 41 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - annullationsdom - retsvirkninger - pligt til at træffe foranstaltninger til dommens opfyldelse - rækkevidde - hensyntagen til dommens præmisser og konklusion

(EF-traktaten, art. 176 (nu art. 233 EF))

2. Tjenestemænd - individuel afgørelse - sen meddelelse - retsvirkninger

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2)

Sammendrag

1. I henhold til traktatens artikel 176 (nu artikel 233 EF) skal den institution, fra hvilken en annulleret retsakt hidrører, for at efterkomme en annullationsdom og opfylde den fuldt ud, ikke blot tage hensyn til dommens konklusion, men også til de præmisser, som har ført til domskonklusionen, og som danner det fornødne grundlag for denne i den forstand, at de er nødvendige, når det skal afgøres, hvad konklusionen helt præcist går ud på. Det er nemlig disse præmisser, som dels fastslår, nøjagtig hvilken bestemmelse der anses for ulovlig, dels angiver de nøjagtige grunde til den i konklusionen fastslåede ulovlighed, og som den pågældende institution skal tage hensyn til, når den udsteder en anden retsakt i stedet for den, der er blevet annulleret. Den procedure, som skal til for at erstatte en sådan retsakt, kan således genoptages netop på det punkt, hvor ulovligheden indtrådte.

( jf. præmis 19 og 20 )

2. En forsinkelse med hensyn til meddelelsen af en individuel afgørelse til den pågældende kan ikke medføre, at afgørelsen skal annulleres, eftersom meddelelsen er en handling, der ligger efter afgørelsen, og derfor ikke har nogen indflydelse på dennes indhold.

( jf. præmis 46 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - ganske særlige omstændigheder

(Art. 242 EF)

2 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - hensyntagen til den økonomiske situation i den koncern, som virksomheden tilhører

(Art. 242 EF)

3 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser - kumulativ karakter

(Art. 242 EF)

Sammendrag

1 En begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved der søges opnået fritagelse for en forpligtelse, som Kommissionen har pålagt en virksomhed, til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks søges inddrevet, kan kun imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder.

Muligheden for at kræve sikkerhedsstillelse, der for så vidt angår sager om foreløbige forholdsregler er udtrykkeligt hjemlet i Domstolens og Rettens procesreglement, er i overensstemmelse med Kommissionens velbegrundede, generelle fremgangsmåde.

2 Ved vurderingen af, om en virksomhed kan stille en bankgaranti, skal der tages hensyn til den koncern, som virksomheden indgår i, og navnlig til de ressourcer, denne koncern som helhed råder over.

Dette synspunkt bygger på, at den berørte virksomheds objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de personer, fysiske eller juridiske, som kontrollerer virksomheden, og at spørgsmålet om, hvorvidt den påståede skade er alvorlig og uoprettelig, skal afgøres i relation til den koncern, de pågældende personer udgør. Sådanne sammenfaldende interesser begrunder navnlig, at den berørte virksomheds interesse i at overleve ikke vurderes uafhængigt i forhold til den interesse, som de, der kontrollerer den, har i dens fortsatte beståen.

Den omstændighed, at den berørte virksomheds hovedanpartshaver ensidigt afslår at yde bistand, er således ikke tilstrækkelig til, at hele koncernens økonomiske situation ikke tages i betragtning. Omfanget af den påståede skade kan derfor ikke afhænge af en ensidig viljestilkendegivelse fra virksomhedens hovedanpartshaver.

3 De betingelser, der i en sag om foreløbige forholdsregler skal være opfyldt for, at udsættelsen af gennemførelsen kan anordnes, er kumulative, således at begæringen om udsættelse ikke kan tages til følge, når en af betingelserne ikke er opfyldt.

Når den retsinstans, der behandler sagen om foreløbige forholdsregler, finder, at det ikke er godtgjort, at der er opstået eller er overhængende fare for, at der vil opstå en alvorlig og uoprettelig skade, er retsinstansen ikke forpligtet til at foretage en afvejning af de forskellige involverede interesser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Passivitetssøgsmål - opfordring til institutionen om at handle - betingelser - krav om udtrykkelig og præcis karakter

(EF-traktaten, art. 175, stk. 2 (nu art. 232, stk. 2, EF))

Sammendrag

$$En påstand om retsstridig passivitet kan kun tages under påkendelse, såfremt sagsøgeren på behørig vis har fulgt proceduren forud for sagens anlæg ved at rette en opfordring til den sagsøgte institution om at handle i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i traktatens artikel 175, stk. 2 (nu artikel 232, stk. 2, EF). En sådan opfordring skal for det første være tilstrækkelig udtrykkelig og præcis til, at institutionen kan udlede et nøjagtigt indhold af den beslutning, der ønskes truffet, og for det andet skal det fremgå af opfordringen, at formålet er at fremtvinge en stillingtagen fra institutionens side. Dette krav opfyldes ikke af en telefax fra en sagsøger til Kommissionen, når faxen ikke indeholder nogen oplysning i denne betydning, og når den slet ikke lader forstå, at den skal opfattes som en akt, der går forud for en retssag, idet sagsøgeren indskrænker sig til at søge visse oplysninger hos Kommissionen, såsom telefon- og faxnumrene på de tjenestemænd og organer, der beskæftiger sig med sagen, og med hvilke sagsøgeren ifølge sine egne oplysninger ønsker kontakt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Appel - afgørelser, som kan gøres til genstand for appel - Rettens kendelse, hvorved det pålægges at fremlægge dokumenter - ikke omfattet - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 49, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 119)

Sammendrag

$$Det er åbenbart, at en appel af en af Retten afsagt kendelse, hvorved det pålægges Kommissionen at fremlægge dokumenter med henblik på, at de kan fremlægges i sagen, og at modparten kan få kendskab til disse, må afvises i henhold til artikel 119 i Domstolens procesreglement. En sådan kendelse henhører ikke under de typer retsakter, der kan gøres til genstand for appel i medfør af artikel 49, stk. 1, i statutten for Domstolen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Saerlige rettergangsformer - hensigtsmaessigheden af at gennemfoere en mundtlig forhandling - Rettens skoen

(Statutten for EF-Domstolen, art. 36, stk. 1, og art. 46, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 105)

2 Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - ikke-oekonomisk tab, som ikke kan erstattes bedre i en sag om foreloebige forholdsregler end i hovedsagen

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

1 Hensigtsmaessigheden af at hoere parterne henhoerer under det skoen, som Faellesskabets retsinstanser har i forbindelse med behandlingen af en begaering om foreloebige forholdsregler.

2 Saafremt den begaerede udsaettelse ikke i hoejere grad end hovedsagen kan afvaerge et ikke-oekonomisk tab, er betingelsen om uopsaettelighed ikke opfyldt. Saaledes er formaalet med en sag om foreloebige forholdsregler ikke at sikre erstatningen for et tab, men at sikre virkningen af dommen i hovedsagen.
Kendelse afsagt af Domstolens Første Afdeling den 18. november 1999. - Pescados Congelados Jogamar SL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Passivitetssøgsmål - Søgsmålet afvist i første instans. - Sag C-249/99 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-08333



Sammendrag



Nøgleord

Passivitetssøgsmål - opfordring til institutionen om at handle - betingelser - krav om udtrykkelig og præcis karakter

(EF-traktaten, art. 175, stk. 2 (nu art. 232, stk. 2, EF))

Sammendrag

$$En påstand om retsstridig passivitet kan kun tages under påkendelse, såfremt sagsøgeren på behørig vis har fulgt proceduren forud for sagens anlæg ved at rette en opfordring til den sagsøgte institution om at handle i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i traktatens artikel 175, stk. 2 (nu artikel 232, stk. 2, EF). En sådan opfordring skal for det første være tilstrækkelig udtrykkelig og præcis til, at institutionen kan udlede et nøjagtigt indhold af den beslutning, der ønskes truffet, og for det andet skal det fremgå af opfordringen, at formålet er at fremtvinge en stillingtagen fra institutionens side. Dette krav opfyldes ikke af en telefax fra en sagsøger til Kommissionen, når faxen ikke indeholder nogen oplysning i denne betydning, og når den slet ikke lader forstå, at den skal opfattes som en akt, der går forud for en retssag, idet sagsøgeren indskrænker sig til at søge visse oplysninger hos Kommissionen, såsom telefon- og faxnumrene på de tjenestemænd og organer, der beskæftiger sig med sagen, og med hvilke sagsøgeren ifølge sine egne oplysninger ønsker kontakt.
61999O0021

Kendelse afsagt af Domstolens Tredje Afdeling den 19. oktober 1999. - N mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Forhenværende tjenestemænd - Bedømmelse - Retlig interesse i søgsmålet - Afvisning. - Sag C-21/99 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-07163
Domstolens Kendelse af 4. oktober 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod ADT Projekt Gesellschaft der Arbeitsgemeinschaft Deutscher Tierzüchter mbH. - Åbenbart, at appellen skal afvises - Foranstaltninger til sagens oplysning - Fremlæggelse af dokumenter. - Sag C-349/99 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-06467



Sammendrag



Nøgleord

Appel - afgørelser, som kan gøres til genstand for appel - Rettens kendelse, hvorved det pålægges at fremlægge dokumenter - ikke omfattet - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 49, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 119)

Sammendrag

$$Det er åbenbart, at en appel af en af Retten afsagt kendelse, hvorved det pålægges Kommissionen at fremlægge dokumenter med henblik på, at de kan fremlægges i sagen, og at modparten kan få kendskab til disse, må afvises i henhold til artikel 119 i Domstolens procesreglement. En sådan kendelse henhører ikke under de typer retsakter, der kan gøres til genstand for appel i medfør af artikel 49, stk. 1, i statutten for Domstolen.
61999O0107

Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 29. juni 1999. - Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Særlige rettergangsformer - Strukturfonde - Finansiering af fællesskabsinitiativer - Ændring af den vejledende fordeling. - Sag C-107/99 R.



Samling af Afgørelser 1999 side I-04011
61999O0007

Domstolens Kendelse af 30. april 1999. - Franco Campoli mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Rettergangsmåde - Frister - Klage- og søgsmålsfristens begyndelsestidspunkt - Meddelelse - Begreb - Afvisning. - Sag C-7/99 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-02679
Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 25. marts 1999. - Claude Willeme mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans i en sag om foreløbige forholdsregler. - Sag C-65/99 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-01857



Sammendrag



Nøgleord

1 Saerlige rettergangsformer - hensigtsmaessigheden af at gennemfoere en mundtlig forhandling - Rettens skoen

(Statutten for EF-Domstolen, art. 36, stk. 1, og art. 46, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 105)

2 Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - ikke-oekonomisk tab, som ikke kan erstattes bedre i en sag om foreloebige forholdsregler end i hovedsagen

(EF-traktaten, art. 185; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

1 Hensigtsmaessigheden af at hoere parterne henhoerer under det skoen, som Faellesskabets retsinstanser har i forbindelse med behandlingen af en begaering om foreloebige forholdsregler.

2 Saafremt den begaerede udsaettelse ikke i hoejere grad end hovedsagen kan afvaerge et ikke-oekonomisk tab, er betingelsen om uopsaettelighed ikke opfyldt. Saaledes er formaalet med en sag om foreloebige forholdsregler ikke at sikre erstatningen for et tab, men at sikre virkningen af dommen i hovedsagen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – omkostninger, der kan kræves erstattet – omstændigheder, der tages i betragtning

(Domstolens procesreglement, art. 74)

2. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – omkostninger, der kan kræves erstattet – begreb – omstændigheder, der tages i betragtning – nødvendige udgifter, der er forbundet med proceduren om fastsættelse – omfattet

(Domstolens procesreglement, art. 69, stk. 1, og art. 74)

Sammendrag

1. Hvad angår fastsættelse af sagsomkostninger indeholder fællesskabsretten for så vidt angår advokatsalærerne ikke bestemmelser om fastsættelse af honorarer eller om nødvendig arbejdstid. Domstolen er således frit stillet ved sin vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter fællesskabsretten og dens sværhedsgrad, såvel som til den arbejdsbyrde, som de pågældende befuldmægtigede og rådgivere har båret i forbindelse med sagen, samt til parternes økonomiske interesse i sagen.

(jf. præmis 18)

2. Med hensyn til omkostningerne i forbindelse med proceduren om fastsættelse af sagsomkostninger indeholder artikel 74 i Domstolens procesreglement – til forskel fra procesreglementets artikel 69, stk. 1, der bestemmer, at afgørelsen om sagens omkostninger træffes ved den dom eller kendelse, hvormed sagen afsluttes – ikke en sådan bestemmelse. Grunden hertil er, at Domstolen, når den fastsætter sagsomkostninger, der skal erstattes, tager hensyn til alle sagens omstændigheder indtil det tidspunkt, hvor kendelsen om fastsættelse af sagsomkostninger afsiges. Der er således for det første ikke anledning til særskilt at træffe afgørelse om de udgifter, der er afholdt med henblik på den foreliggende sag. Det følger for det andet heraf, at de nødvendige udgifter, der er forbundet med denne procedure, kan erstattes.

(jf. præmis 24)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - retsakter, der kan være genstand for søgsmål - retsakter, der fremkalder retsvirkninger - en medlemsstat angivet sammen med de berørte virksomheder som adressat for beslutninger om ophævelse af finansiel støtte fra EUGFL - sag anlagt af denne stat til prøvelse af angivelsen - afvisning

(EF-traktaten, art. 192 (nu art. 256 EF); art. 230 EF; Rådets forordning nr. 4253/88, art. 23 og 24, og forordning nr. 2082/93)

Sammendrag

$$Det er i den foreliggende sag åbenbart, at det annullationssøgsmål, som en medlemsstat har anlagt til prøvelse af, at den er angivet sammen med de berørte virksomheder som adressat for Kommissionens beslutning om ophævelse af finansiel støtte tildelt i henhold til EUGFL, må afvises.

Forudsætningen for, at en retsakt fra Kommissionen kan være genstand for et annullationssøgsmål, er, at den tilsigter at skabe retsvirkninger, uanset at disse retsvirkninger, for det tilfælde, hvor en sådan sag anlægges af en medlemsstat, ikke rammer denne stat selv. I denne henseende har angivelsen af denne stat i de nævnte beslutninger imidlertid ingen selvstændige retsvirkninger.

Dels følger de forpligtelser, der påhviler denne stat vedrørende en eventuel tvangsfuldbyrdelse af de omhandlede beslutninger og påførelsen af fuldbyrdelsespåtegninger, direkte af traktatens artikel 192 (nu artikel 256 EF) og er således ikke betinget af, at denne stat angives som adressat for disse beslutninger. Dels vedrører de ikke spørgsmålet om denne stats eventuelle ansvar eller forpligtelser i henhold til artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturer for interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, som ændret ved forordning nr. 2082/93, der fastsætter regler om finansiel kontrol og om nedsættelse, suspension og ophævelse af støtten.

( jf. præmis 24-28 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fællesskabsret - fortolkning - institutionernes retsakter - beslutning - begrundelse - taget i betragtning

2. Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder - afvisning - Domstolens prøvelse af bevisbedømmelsen - udelukket bortset fra tilfælde af urigtig gengivelse

(Art. 225, stk. 1, EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

3. Konkurrence - dominerende stilling - kollektiv dominerende stilling - begreb - kollektiv enhed

(Art. 82 EF)

Sammendrag

1. Konklusionen i en beslutning fra Kommissionen skal læses i lyset af dens begrundelse.

( jf. præmis 15 )

2. I henhold til artikel 225, stk. 1, EF og artikel 51 i EF-statutten for Domstolen er appel til Domstolen begrænset til retsspørgsmål. Domstolen er ikke kompetent til at tage stilling til de faktiske omstændigheder. Domstolen er principielt heller ikke kompetent til at undersøge de beviser, som Retten har lagt til grund til støtte for de faktiske omstændigheder. Det tilkommer alene Retten at bedømme den værdi, der skal tillægges de bevismidler, som er fremlagt for den. Denne bedømmelse udgør ikke, med forbehold af en fejlagtig gengivelse af disse forhold, et retligt spørgsmål, der som sådan er underlagt Domstolens prøvelse.

( jf. præmis 39 og 59 )

3. Med henblik på at vurdere, om de pågældende virksomheder tilsammen udgør en kollektiv enhed på et bestemt marked, er det nødvendigt at undersøge relationerne eller det økonomiske samarbejde mellem disse virksomheder og bl.a. undersøge, om der mellem de berørte virksomheder består et sådant økonomisk samarbejde, at de kan handle i fællesskab uafhængigt af deres konkurrenter, deres kunder og forbrugere.

( jf. præmis 46 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte - manglende angivelse af den påberåbte retlige fejl - afvisning

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1)

2. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - bestemmelse om fastsættelse af refusionsbeløbet til udligning af omkostninger til oplagring af sukker i et produktionsår - søgsmål anlagt af italienske sukkerproducenter - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF); Rådets forordning nr. 1534/95, art. 4)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 225 EF og artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen, samt af procesreglementets artikel 112, stk. 1, litra c), at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i dommen eller kendelsen, samt de retlige argumenter, der støtter påstanden om ophævelse af denne. Dette krav er ikke opfyldt, når appelskriftet blot gentager eller nøjagtigt gengiver de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der var støttet på faktiske omstændigheder, som Retten udtrykkeligt har afvist at lægge til grund. En sådan appel har i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen for Retten fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket falder uden for Domstolens kompetence.

( jf. præmis 35 og 36 )

2. Den omstændighed, at det er muligt med større eller mindre nøjagtighed at fastlægge antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, som en foranstaltning finder anvendelse på, indebærer ikke, at de pågældende retssubjekter må anses for individuelt berørt af foranstaltningen, når det kan fastslås, at denne retsvirkning som grundlag har objektive retlige eller faktiske kriterier, som er opstillet i den pågældende retsakt.

Artikel 4 i forordning nr. 1534/95, der fastsætter refusionsbeløbet til udligning af lageromkostninger for produktionsåret 1995/1996, berører derfor ikke individuelt de italienske sukkerproducenter, der er indehavere af produktionskvoter. Denne bestemmelse fastsætter nemlig dels refusionsbeløbet for alle sukkerproducenter i Fællesskabet på samme måde og især uafhængigt af klassificeringen af det område, hvori de er etableret, og dels er refusionsbeløbet hverken fastsat i forhold til de kvoter, der alene er tildelt italienske sukkerproducenter eller på grundlag af appellanternes taloplysninger, men på grundlag af finansieringsomkostningerne, forsikringsomkostninger og de egentlige lageromkostninger i overensstemmelse med det i femte betragtning til forordningen anførte.

( jf. præmis 46, 49, 50 og 51 )