ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 235/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 7. juni 2012 — Aboubacar Diakite mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Sag C-285/12)

2012/C 235/21

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aboubacar Diakite

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 15, litra c), i Rådet for Den Europæiske Unions direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (1), fortolkes således, at denne bestemmelse udelukkende giver beskyttelse, såfremt der foreligger en »intern væbnet konflikt« som fortolket i den humanitære folkeret, og navnlig under henvisning til artikel 3, som i samme ordlyd findes i de fire Genevekonventioner af 12. august 1949 (om henholdsvis forbedring af såredes og syges vilkår i de væbnede styrker i felten, om forbedring af såredes, syges og skibbrudnes vilkår i de væbnede styrker på søen, om behandling af krigsfanger og om beskyttelse af civile personer i krigstid)?

Såfremt begrebet »intern væbnet konflikt« i direktivets artikel 15, litra c), skal fortolkes selvstændigt i forhold til artikel 3, som i samme ordlyd findes i de fire Genevekonventioner af 12. august 1949, hvilke kriterier skal da anvendes ved vurdering af, om der foreligger en sådan »intern væbnet konflikt«?

(1) EUT L 304, s. 12.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 235/10

Appel iværksat den 6. juni 2012 af Rådet for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. marts 2012 i de forenede sager T-439/10 og T-440/10, Fulmen mod Rådet

(Sag C-280/12 P)

2012/C 235/19

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Den af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. marts 2012 i de forenede sager T-439/10 og T-440/10 afsagte dom ophæves.

— Domstolen træffer endelig afgørelse vedrørende tvisten og frifinder Rådet i de af Fulmen og Fereydoun Mahmoudian anlagte søgsmål til prøvelse af de omhandlede retsakter fra Rådet.

— Fulmen og Fereydoun Mahmoudian tilpligtes at betale Rådets omkostninger i første instans samt i forbindelse med appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Rådet er af den opfattelse, at Rettens dom i nævnte sager er behæftet med retlige fejl, og at denne dom følgelig skal ophæves af Domstolen.

Rådet har gjort gældende, at Retten begik retlige fejl, idet den fastslog, at appellanten skulle føre bevis for sin begrundelse for, at selskabet Fulmen skulle pålægges restriktive foranstaltninger, nemlig at dette selskab var involveret i installation af eludstyr på det nukleare anlæg i Qom-/Fordoo (Iran).

I denne henseende er Rådet af den opfattelse, at Retten for det første begik en retlig fejl, idet den fandt, at det af den medlemsstat, som foreslog at udpege Fulmen, skulle kræve, at der blev fremlagt beviser og oplysninger, skønt disse hidrører fra fortrolige kilder. For det andet har Rådet gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, idet den fandt, at den kunne tage hensyn til fortrolige oplysninger, der ikke var blevet meddelt de berørte parters advokater, skønt en sådan mulighed ikke er fastsat i artikel 67, stk. 3, i Rettens procesreglement.
2)

Er artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 26 i direktiv 2006/112/EF til hinder for en national bestemmelse, hvorefter en vederlagsfri tjenesteydelse, der består i forbedring af et formuegode, der er lejet eller overladt til brug, altid er afgiftspligtig? Har det under omstændigheder som i hovedsagen betydning for besvarelsen af dette spørgsmål, at — leverandøren af den vederlagsfri tjenesteydelse har udøvet sin ret til fradrag af momsen på de varer og tjenesteydelser, der er medgået til forbedringerne, hvilket indtil nu ikke er blevet ham nægtet efter foretagelse af en retskraftig afgiftskontrolafgørelse — selskabet på kontrollens tidspunkt endnu ikke var begyndt at foretage afgiftspligtige transaktioner med grundstykkerne, men kontrakternes gyldighedsperiode endnu ikke var udløbet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 235/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 6. juni 2012 — Trento Sviluppo srl og Centrale Adriatica Soc. coop. mod AGCOM

(Sag C-281/12)

2012/C 235/20

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Trento Sviluppo srl og Centrale Adriatica Soc. coop.

Sagsøgt: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 2005/29/EF (1), for så vidt angår den del, hvor den italienske version anvender ordene »e in ogni caso« [og under alle omstændigheder], fortolkes således, at blot ét af elementerne i den første del af dette stykke er tilstrækkeligt med henblik på at godtgøre, at der foreligger en vildledende handelspraksis, eller således, at et yderligere element er nødvendigt for at godtgøre, at der foreligger en sådan handelspraksis, nemlig det element at denne handelspraksis kan forlede forbrugeren til at træffe transaktionsbeslutningen?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149, s. 22).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) den 6. juni 2012 — Fazenda Pública mod ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

(Sag C-282/12)

2012/C 250/18

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Sul

Parter i hovedsagen

Appellanter: Fazenda Pública og ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

Indstævnte: ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda og Fazenda Pública

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 63 TEUF og 65 TEUF (artikel 56 [EF] og 58 [EF]) til hinder for en medlemsstats lovgivning — som den, der er indeholdt i artikel 61 i CIRC (Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas, lov om selskabsskat), som affattet ved lovdekret nr. 198/2001 af 3. juli 2001 og ændret ved lov nr. 60-A/2005 af 30. december 2005 (statsbudgettet for 2006) — som i en situation, hvor en i Portugal hjemmehørende skattepligtig person har gæld til en enhed i et tredjeland, som den pågældende har særlige forbindelser med som omhandlet i CIRC’s artikel 58, stk. 4, udelukker skattefradrag for de renter, der svarer til den del af gælden, der anses for uforholdsmæssig i henhold til CIRC’s artikel 61, stk. 3, og som er afholdt og betalt af den på nationalt område hjemmehørende skattepligtige, under samme omstændigheder som renter, der afholdes og betales af en i Portugal hjemmehørende afgiftspligtig person, som konstateres at have en uforholdsmæssig gæld til en i Portugal hjemmehørende enhed, som vedkommende har særlige forbindelser med?
3)

Hvad menes der med en person, »som er underlagt kontrol af et organ eller en person, der falder ind under litra a) eller b)«? Hvad er navnlig arten, udformningen og graden af den krævede kontrol, og hvilke kriterier kan eller kan ikke anvendes til at identificere en sådan kontrol?
1)

Skal artikel 206 i Rådets forordning nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1) fortolkes således, at tyveri af varer, der er henført under toldoplagsproceduren under omstændigheder som i det foreliggende tilfælde, indebærer, at varerne uigenkaldeligt er gået tabt som følge af force majeure med den virkning, at der ikke opstår toldskyld ved indførsel?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/9

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Hannover (Tyskland) den 4. juni 2012 — Samantha Elrick mod Bezirksregierung Köln

(Sag C-275/12)

2012/C 250/16

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Hannover

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Samantha Elrick

Sagsøgt: Bezirksregierung Köln

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 20 og 21 TEUF til hinder for en ordning i national ret, hvorefter en tysk statsborger, som har fast bopæl i Tyskland, og som studerer ved en uddannelsesinstitution i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, nægtes uddannelsesstøtte i henhold til Bundesausbildungsförderungsgesetz (herefter »BAföG«) under studier ved denne uddannelsesinstitution, fordi den udenlandske uddannelse kun varer ét år, mens hun i henhold til BAföG kunne have modtaget uddannelsesstøtte under en tilsvarende uddannelse, der ligeledes varer ét år, i Tyskland?
2)

Hvis begrebet ond tro i direktiv 2008/95/EF, artikel 4, stk. 4, litra g), er et EU-retligt begreb, skal begrebet da forstås således, at det kan være tilstrækkeligt, at ansøgeren på ansøgningstidspunktet havde eller burde have kendskab til det udenlandske mærke, eller stilles der yderligere krav til ansøgerens subjektive forhold for at nægte registrering?
3)

Hvis spørgsmål 1 eller 2 besvares bekræftende, og der således over for den internetudbyder, hvis tjenester den pågældende tredjemand anvender, skal nedlægges et forbud i medfør af infosoc-direktivets artikel 8, stk. 3, spørges: Er det foreneligt med EU-retten, og særligt med den derefter krævede afvejning mellem procesdeltagernes grundlæggende rettigheder generelt at forbyde (dvs. uden anordning af konkrete foranstaltninger) en internetudbyder at gøre det muligt for dennes kunder at få adgang til et bestemt websted, så længe der dér udelukkende eller i vidt omfang stilles indhold til rådighed uden rettighedshaverens tilladelse, når internetudbyderen kan undgå straf for overtrædelse af dette forbud ved at godtgøre, at han i forvejen har truffet alle rimelige foranstaltninger?
3)

Såfremt spørgsmål l besvares bekræftende ønskes yderligere oplyst, om direktiv 92/12 og forordning 3649/92 skal fortolkes således, at en sælger som nævnt i spørgsmål l under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende skal nægte at imødekomme en købers ønske om køb af punktafgiftspligtige varer, hvis køberen ikke tilbyder at aflevere eksemplar l af det i artikel 4 i forordningen nævnte forenklede ledsagedokument, såfremt formålet med købet er at anvende den punktafgiftspligtige vare erhvervsmæssigt i køberens hjemland? Spørgsmålet ønskes tillige besvaret for det tilfælde, at der skal anvendes formodningsregler som anført i spørgsmål 2.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 29. juni 2012 — J. Sebastian Guevara Kamm mod TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

(Sag C-316/12)

2012/C 295/30

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: J. Sebastian Guevara Kamm

Sagsøgt: TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, litra j), i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) for så vidt angår de deri omhandlede »rimelige grunde« fortolkes således, at »rimelige grunde« kun kan være grunde, som er knyttet til passagerens person, og som bringer lufttrafikkens eller andre passagerers sikkerhed i fare eller berører øvrige offentlige eller kontraktmæssige interesser, eller kan »rimelige grunde« også være øvrige grunde, der ikke har forbindelse til passageren, som for eksempel særlige tilfælde af force majeure?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/af 11.2.2004, EUT L 46, s. 1.
1)

Er artikel 4 i lov af 27. februar 1987 om ydelser til handikappede personer derved, at den udelukker en udlænding, som opholder sig lovligt i Belgien, som er opført i udlændingeregisteret, og som har en stærk og varig tilknytning til Belgien, idet han har boet dér i tolv år sammen med sin familie, og idet der er den særlige omstændighed, at denne udlænding er statsborger i et tredjeland, som er officiel kandidat til at tiltræde Den Europæiske Union, fra at modtage ydelser til handikappede personer alene på grund af den pågældendes nationalitet, i overensstemmelse med europæisk ret, navnlig med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2000/C 364/01), bl.a. dettes artikel 20, 21 og 26?
3)

Er artikel 21g, stk. 2, første led, i lov nr. 241/1990 som fortolket i den forvaltningsretlige praksis, sammenholdt med pligten til at begrunde forvaltningsakter, som fastsat i artikel 3 i lov nr. 241/1990 og i Siciliens regionallov nr. 10/1991, sammenholdt med pligten for forvaltningen til at begrunde sine beslutninger, som fastsat i artikel 296, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og i artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, forenelig med artikel 1 i lov nr. 241/1990 om forvaltningens pligt til at anvende EU-rettens principper, og er det følgelig foreneligt og tilladt, at forvaltningen anlægger og anvender en fortolkning, hvorefter den har mulighed for først at fremkomme med begrundelsen under retssagen?
3)

Hvis spørgsmål 2 besvares bekræftende, skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden da fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemt ordning, hvorefter det i kollektive overenskomster kan vedtages, at indtjeningsreduktioner, der indtræffer i beregningsperioden på grund af tvungen nedsat arbejdstid, arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet, har indflydelse på beregningen af feriepenge med den følge, at arbejdstageren for varigheden af den årlige mindsteferie på fire uger får mindre i feriepenge — hhv. en mindre feriegodtgørelse efter ansættelsens ophør — end han ville have fået, såfremt den gennemsnitlige indtjening, som han ville have haft i beregningsperioden uden sådanne reduktioner, var blevet lagt til grund for beregningen af feriepengene? Hvis ja, hvilken procentsats af arbejdstagerens gennemsnitlige arbejdsindtjening uden reduktioner må en efter den nationale lovgivning tilladt overenskomstmæssig nedsættelse af feriepengene på grund af tvungen nedsat arbejdstid, arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet i beregningsperioden højst udgøre, for at det kan antages, at denne nationale ordning fortolkes i overensstemmelse med unionsretten?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 366/22

Sag anlagt den 27. juni 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn

(Sag C-310/12)

2012/C 366/38

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, D. Düsterhaus og A. Sipos, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Ungarn

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 40 i Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (1), idet medlemsstaten ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at bringe den nationale lovgivning i overensstemmelse med direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.

— Ungarn pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 27 316,80 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse, idet Ungarn ikke har meddelt Kommissionen de nationale bestemmelser, som medlemsstaten har vedtaget med henblik på gennemførelse af direktiv 2008/98/EF.

— Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver er det vigtigste retlige redskab på dette område, og det fastlægger bl.a. de grundlæggende begreber vedrørende behandlingen af affald, herunder hvad der forstås ved affald, genanvendelse og nyttiggørelse.

Den fastsatte frist for gennemførelse af dette direktiv udløb den 12. december 2010. Ungarn meddelte Kommissionen, at medlemsstaten ikke havde afsluttet de lovgivningsmæssige procedurer med henblik på gennemførelsen af direktivet. Henset til, at medlemsstaten på nuværende tidspunkt endnu ikke har vedtaget nogen gennemførelsesforanstaltninger, finder Kommissionen, at Ungarn ikke har opfyldt sine forpligtelser vedrørende direktivets fuldstændige gennemførelse.

I henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF, kan Kommissionen, når den indbringer en traktatbrudssag for Domstolen i henhold til artikel 258 TEUF, anmode Domstolen om, at den — i den dom, hvori den fastslår, at forpligtelsen ikke er opfyldt — forpligter den pågældende medlemsstat til at meddele Kommissionen de gennemførelsesforanstaltninger, den har vedtaget efter en lovgivningsprocedure, eller Kommissionen kan angive størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den under omstændighederne finder det passende, at den pågældende stat betaler. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (2) har Kommissionen foretaget en beregning af den foreslåede tvangsbøde efter den metode, der er fastsat i meddelelsen om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228.

(1) EUT L 312, s. 3.

(2) EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Central Administrativo Norte (Portugal) den 27. juni 2012 — Maria Albertina Gomes Viana Novo m.fl. mod Fundo de Garantia Salarial, IP

(Sag C-309/12)

2012/C 287/35

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Norte

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias og Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

Sagsøgt: Fundo de Garantia Salarial, IP

Præjudicielt spørgsmål

Skal EU-lovgivningen på det specifikke område for sikring af løntilgodehavender i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, herunder navnlig artikel 4 og 10 i direktiv 80/987/EØF (1), fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, som selv i de tilfælde, hvor arbejdstagerne har anlagt sag mod arbejdsgiveren ved Tribunal do Trabalho med henblik på at opnå rettens fastsættelse af det skyldige beløb samt tvangsinddrivelse heraf, udelukkende garanterer de tilgodehavender, der er stiftet inden for de seneste seks måneder forud for anlæggelsen af søgsmål om insolvens mod arbejdsgiveren?

(1) Rådets direktiv 80/987/EØF af 20.10.1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23.
—

Det fastslås, at Den Slovakiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 40 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt disse gennemførelsesforanstaltninger til Kommissionen.
1)

Skal artikel 21, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (1) fortolkes således, at skade-behandlingsrepræsentantens beføjelser omfatter en passiv forkyndelsesfuldmagt for forsikringsselskabet, således at der i den skadelidtes søgsmål mod forsikringsselskabet med påstand om erstatning for en skade efter et uheld kan ske en retslig forkyndelse for den af selskabet udpegede skadebehandlingsrepræsentant med virkning over for forsikringsselskabet? Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
—

Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 40, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har meddelt disse bestemmelser til Kommissionen.
—

Det fastslås, at Republikken Bulgarien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 40 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at bringe den nationale lovgivning i overensstemmelse med direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Liège (Belgien) den 21. juni 2012 — Guido Imfeld og Nathalie Garcet mod État belge

(Sag C-303/12)

2012/C 287/33

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Guido Imfeld og Nathalie Garcet

Sagsøgt: État belge

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Union til hinder for, at det belgiske skattesystem i artikel 155 i CIR/92 og i artikel 134, stk. 1, andet afsnit, i CIR/92 — og det uanset om cirkulære nr. Ci.RH.331/575 420 af 12. marts 2008 finder anvendelse — har den følge, at den mandlige sagsøgers tyske lønindkomst, der er fritaget i henhold til artikel 17 i dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Tyskland og Belgien, medtages ved beregningen af den belgiske skat og tjener som beregningsgrundlag ved tildelingen af skattefordele i henhold til CIR/92, og at disse fordele, såsom den andel, der er fritaget for skat på grund af den mandlige sagsøgers familiemæssige situation, reduceres eller tildeles i mindre omfang end, hvis sagsøgerne begge havde indkomst af belgisk oprindelse, og hvis den kvindelige sagsøger — snarere end den mandlige sagsøger — havde haft den højeste indkomst, mens den mandlige sagsøger i Tyskland beskattes som et individ af sin lønindkomst og ikke kan opnå alle de skattefordele, der er forbundet med hans personlige og familiemæssige situation, som de tyske skattemyndigheder kun delvis tager hensyn til?
1)

Er to medlemsstaters udøvelse af deres beskatningsbeføjelser, navnlig opkrævning af registreringsafgift af et køretøj, ubegrænset i en situation, hvor en unionsborger på grundlag af disse medlemsstaters lovgivning anses for bosat i begge medlemsstater, og hvor borgeren faktisk — i begge medlemsstater og varigt — bruger et køretøj, som den pågældende ejer, til transport i begge medlemsstater?
1)

Følger det af principperne i Den Europæiske Unions Domstol dom af 24. oktober 1996, sag C-317/94, Elida Gibbs, Sml. I, s. 5339, at der også sker en nedsættelse af afgiftsgrundlaget inden for rammerne af en distributionskæde, såfremt en formidler (her et rejsebureau) godtgør modtageren (her rejsekunden) af den transaktion, som han har formidlet (her rejsearrangørens ydelse til rejsekunden), en del af prisen på den formidlede transaktion.