ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/52

Sag anlagt den 12. april 2013 — Versalis mod Kommissionen

(Sag T-210/13)

2013/C 156/98

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Versalis SpA (San Donato Milanese, Italien) (ved advokaterne M. Siragusa, F. Moretti og L. Nascimbene)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— De anfægtede retsakter annulleres, og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Denne tvist vedrører en påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse K(2013) 1200 endelig af 26. februar 2013 og klagepunktsmeddelelse K(2013) 1199 endelig, hvorved Kommissionen formelt indledte proceduren AT. 40032 — BR/ESBR — Recidiv om ændring af beslutning K(2006) 5700 endelig af 29. november 2006 i sag COMP/F.38.638 — Butadien-gummi og styrenbutadien-gummi fremstillet ved emulsionspolymerisation, delvist annulleret og ændret ved Den Europæiske Unions Rets domme af 13. juli 2011 i sag T-39/07, Eni mod Kommissionen og sag T-59/07, Polimeri Europa mod Kommissionen.

Sagsøgeren har med det første og eneste anbringende gjort gældende, at Kommissionen ikke havde kompetence til at genåbne sanktionsproceduren mod selskabet med henblik på at vedtage en ny afgørelse om overtrædelse. Det er navnlig sagsøgerens opfattelse, at Kommissionens sanktionsbeføjelse over for Versalis SpA, som er knyttet til de faktiske omstændigheder, der ligger til grund for sag COMP/F/38.638 — Butadien-gummi og styrenbutadien-gummi fremstillet ved emulsionspolymerisation, var opbrugt som følge af vedtagelsen af beslutning K(2006) 5700 endelig af 29. november 2006, som delvist annulleret og ændret af Den Europæiske Unions Ret ved domme af 13. juli 2011 i sag T-39/07, Eni mod Kommissionen, og sag T-59/07, Polimeri Europa mod Kommissionen, der er under appel for Domstolen. Med genåbningen af sanktionsproceduren tilsigter Kommissionen at ændre indholdet af beslutningen af 29. november 2006, dvs. at foretage en fornyet vurdering af de faktiske omstændigheder vedrørende sagsøgeren, som allerede er blevet fastlagt i forbindelse med den indledende bedømmelse, og som Retten allerede har udtalt sig om i forbindelse med udøvelsen af sin fulde prøvelsesret. Genåbningen af overtrædelsesproceduren er med hensyn til formål og virkning således åbenbart i strid med princippet ne bis in idem, retssikkerhedsprincippet, princippet om den berettigede forventning og princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse.
1)

Første anbringende: Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og/eller tilsidesættelse af begrundelsespligten — For det første har Kommissionen ladet urimeligt lang tid forløbe, før den indledte proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF, således at parterne fik en berettiget forventning om, at den omtvistede aftale ikke var i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF. — For det andet har Kommissionen foretaget en forkert og ufuldstændig bedømmelse af de faktiske omstændigheder. — For det tredje har Kommissionen begået fejl ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder vedrørende finansiering ved hjælp af statslige midler.
—

Star tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og appelkammeret ved Harmoniseringskontoret.
—

Artikel 4 i forretningsordenen for Revisionsretten for Den Europæiske Union erklæres ulovlig, da den har den virkning at sikre straffrihed for et medlem, der har gjort sig skyldig i chikane.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/22

Sag anlagt den 11. marts 2013 — Hanwha SolarOne m.fl. mod Parlamentet m.fl.

(Sag T-136/13)

2013/C 123/38

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Kina), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Kina), Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Kina) og Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (ved advokat F. Graafsma)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2012 af 12. december 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 344, s. 1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

— Kommissionens afgørelse af 3. januar 2013, hvorved den nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling (»MØB«) i betragtning, annulleres.

— Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ét anbringende.

Sagsøgerne påstår annullation af forordning (EU) nr. 1168/2012, for så vidt som den vedrører sagsøgerne og sagsøgernes krav om MØB indgivet til Kommissionen som krævet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), i antidumpingproceduren vedrørende importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler og wafere) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (indledningsmeddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 6. september 2012, EUT C 269, s. 5). Sagsøgerne påstår også annullation af afgørelsen af 3. januar 2013, hvori Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om MØB, der var fremsat under den ovennævnte undersøgelse, i betragtning.

Sagsøgerne gør gældende, at forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013, hvori det blev anført, at Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om MØB i betragtning, tilsidesætter sagsøgernes berettigede forventninger og anvendes med tilbagevirkende kraft til skade for sagsøgerne uden gyldig begrundelse. Som følge deraf tilsidesætter forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013 åbenlyst de grundlæggende principper om retssikkerhed og god tro.
—

Europa-Kommissionens afgørelse, meddelt ved skrivelse af 3. januar 2013, nr. H4/JN/Ref.t13.000011, hvorved sagsøgeren oplyses om, at Kommissionen ikke vil behandle sagsøgerens anmodning med henblik på at opnå status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, indgivet i medfør af artikel 2, stk. 7, litra b), i Rådets forordning nr. 1225/2009 inden for rammerne af en antidumpingprocedure vedrørende importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina, indledt den 6. september 2012 (AD 590) annulleres i medfør af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
2)

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at hvis der ved sagsøgtes afgørelse om godkendelse af flyvebetingelserne er tale om en skønsmæssig afgørelse, har sagsøgte enten undladt at udøve skønnet eller under alle omstændigheder udøvet det fejlagtigt. Efter sagsøgerens opfattelse er der tale om et fejlskøn, når sagsøgte henviser til viden om sikkerheden, som sagsøgte har erfaret fra typecertificeringsprocessen, som sagsøgeren ikke var part i. Derudover anføres det, at sagsøgte i den foreliggende sag ikke i tilstrækkelig grad har konkretiseret de angivelige sikkerhedsmæssige betænkeligheder. I denne sammenhæng anfører sagsøgeren, at selskabet ikke er blevet givet mulighed for at ytre sig om konkrete angivelige kilder til sikkerhedsbrist. Derudover gør sagsøgeren gældende, at sagsøgtes argumentation er åbenlyst selvmodsigende.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/17

Sag anlagt den 12. februar 2013 — Herdade de S. Tiago II mod KHIM — Polo/Lauren (V)

(Sag T-90/13)

2013/C 123/29

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Herdade de S. Tiago II-Sociedade Agrícola, SA (Lissabon, Portugal) (ved advokaterne I. de Carvalho Simões og J. Pimenta)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: The Polo/Lauren Company, LP (New York, De Forenede Stater)

Sagsøgerens påstande

— Sagsøgerens påstande tages til følge og afgørelsen truffet den 28. november 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1436/2010-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten, herunder sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Herdade de S. Tiago II-Sociedade Agrícola, SA

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket der gengiver en polospiller til hest og ordbestanddelen »V« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18, 25, 28, 41 og 43 — EF-varemærkeansøgning nr. 5 791 835

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: The Polo/Lauren Company, LP

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering, varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige og Benelux varemærkeregistrering af figurmærket der gengiver en polospiller for varer i klasse 9, 18, 20, 21, 24, 25 og 28

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 5 i Rådets forordning nr. 207/2009.
1)

Første anbringende, hvorefter den anfægtede afgørelse skal annulleres, fordi Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at tilsidesætte og undlade at overholde sagsøgernes ret til beskyttelse af berettigede forventninger og proportionalitetsprincippet og herved med urette og uden grund afsluttede sagsøgernes anmodning med henblik på at opnå status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår inden for rammerne af en antidumpingundersøgelse.
—

Annullation med øjeblikkelig virkning på grundlag af artikel 263 TEUF af Kommissionens direktiv 2013/2/EU af 7. februar 2013 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald, for så vidt som det tilføjer »ruller, rør og tromler, som der er spolet et fleksibelt materiale rundt om (f.eks. plastfolie, aluminium eller papir)« til eksemplerne på produkter, der anses for emballage.
—

Afgørelse truffet den 29. januar 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 300/2012-1) vedrørende ugyldighedssag nr. 000005025 C (EF-varemærke nr. 005205125) mellem Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG og Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana, annulleres.
—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsøgeren et samlet beløb på 50 000 EUR i erstatning for ethvert tab, han måtte have lidt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/53

Sag anlagt den 15. april 2013 — Eni mod Kommissionen

(Sag T-211/13)

2013/C 156/99

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Eni SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne G.M. Roberti og I. Perego)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling.

— De anfægtede retsakter annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den foreliggende sag er rettet mod Kommissionens afgørelse K(2013) 1200 endelig af 26. februar 2013 om genoptagelse af sanktionsproceduren og mod den klagepunktsmeddelelse af 26. februar 2013 (K(2013) 1199) vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 53 i EØS-aftalen, som blev vedtaget i sag AT.40032 — BR/ESBR.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen savnede kompetence, idet den ikke kan genoptage sanktionsproceduren med henblik på at ændre den beslutning, som var blevet truffet i sag BR-ESBR i 2006, og samtidig vedtage en ny beslutning om bødeforhøjelse som følge af gentagne overtrædelser.

ENI gør gældende, at Retten i dom af 13. juli 2011 (sag T-39/07), ud over at annullere beslutning BR-ESBR fra 2006 delvist, fordi Kommissionen ikke havde foretaget en korrekt vurdering af den skærpede omstændighed i form af gentagne overtrædelser, udøvede sin fulde prøvelsesret — i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003 — ved at fastsatte bødens størrelse på ny og lade sin egen vurdering træde i stedet for Kommissionens. Ud over at udgøre en tilsidesættelse af ovenstående bestemmelser er de anfægtede retsakter i strid med artikel 266 TEUF, kompetencetildelingsprincippet og den institutionelle ligevægt efter artikel 13 TEUF, det grundlæggende princip om retten til en retfærdig rettergang efter EMRK’s artikel 6 og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt princippet ne bis in idem efter EMRK’s artikel 7.

Desuden anfører ENI, at Retten i modsætning til det af Kommissionen anførte ikke blot konstaterede en formel mangel ved Kommissionens anvendelse af gentagelsestilfældet i beslutningen BR-ESBR fra 2006. Kommissionens afgørelse er således baseret på fejlagtige retlige og faktiske forudsætninger og er på baggrund heraf i strid med EMRK’s artikel 7.
1)

Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF Der foreligger ingen statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Den nederlandske regering er af den opfattelse, at der i den foreliggende sag ikke kan være tale om en fordel, under alle omstændigheder ikke om en fordel, som en markedsdeltager ikke ville have opnået under almindelige omstændigheder. Kommissionen har på grundlag af forkerte antagelser truffet den fejlagtige konklusion, at kommunen havde haft andre muligheder for opførelsen af Damplein-projektet. Fastholdelsen af de eksisterende aftaler ville ikke have ført til det ønskede resultat, og en genforhandling af aftalen ville ikke have været en udvej. Kommissionen har endvidere åbenbart fejlvurderet spørgsmålet, om samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes. Projektet Leidschendam Centrum og i endnu højere grad delprojektet Damplein er i deres omfang så begrænsede, at der ikke på nogen måde kan være tale om en påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. Afgørelsen tilsidesætter derfor artikel 107 TEUF.
1)

Med det første anbringende gøres gældende, at Rådets afgørelse 2012/829/FUSP og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1264/2012 blev vedtaget i strid med sagsøgerens ret til forsvar og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse. Rådet har tilsidesat begrundelsespligten, idet Rådets begrundelse ikke er tilstrækkelig til, at sagsøgeren kan forstå grundlaget for, at denne er blevet undergivet restriktive foranstaltninger. Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar ved at undlade at give sagsøgeren adgang til Rådets sagsakter om denne, og fordi denne undladelse har haft som konsekvens, at sagsøgeren ikke har været i stand til at fremsætte sine bemærkninger til de beviser, der er blevet fremlagt som begrundelse for de foranstaltninger, som sagsøgeren er blevet pålagt. Rådets tilsidesættelse af begrundelsespligten og undladelse af at give sagsøgeren adgang til dets sagsakter har også krænket sagsøgerens ret til en effektiv domstolsbeskyttelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/44

Sag anlagt den 20. marts 2013 — Talanton mod Kommissionen

(Sag T-165/13)

2013/C 156/83

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Talanton Anonimi Emporiki — Simvouleftiki-Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Athen, Grækenland) (ved advokaterne M. Angelopoulos og K. Damis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Europa-Kommissionens nægtelse af at betale sagsøgerens omkostninger på et beløb af 578 937 EUR for kontrakten for projektet »A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)« på grundlag af revisionsberetningen 11-BA135-006 udgør en tilsidesættelse af Kommissionens kontraktlige forpligtelser, og at sagsøgeren skal tilbagebetale Europa-Kommissionen 21 171 EUR og ikke summen af et beløb på 487 101 EUR og den konventionalbod, som fastsættes af Kommissionen.

— Det fastslås, at Europa-Kommissionens nægtelse af at betale sagsøgerens omkostninger på et beløb af 153 117 EUR for kontrakten for projektet »Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)« på grundlag af revisionsberetningen 11-BA135-006 udgør en tilsidesættelse af Kommissionens kontraktlige forpligtelser, og at sagsøgeren skal tilbagebetale Europa-Kommissionen 143 671 EUR og ikke summen af et beløb på 273 559,63 EUR og den konventionalbod, som fastsættes af Kommissionen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med søgsmålet forbinder sagsøgeren to påstande.

Først en påstand vedrørende Kommissionens ansvar under kontrakt nr. FP7-215952 for gennemførelsen af projektet »A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)« og under revisionsberetning 11-ΒΑ135-006, i henhold til artikel 272 TEUF. Sagsøgeren gør særligt gældende, at Europa-Kommissionen er ansvarlig for tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser og for tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet.

Dernæst en påstand vedrørende Kommissionens ansvar under kontrakt nr FP7-216088 for gennemførelsen af projektet »Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)« og under revisionsberetning 11-ΒΑ135-006, i henhold til artikel 272 TEUF. Sagsøgeren gør særligt gældende, at Europa-Kommissionen er ansvarlig for tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser og for tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet.
—

Annullation af (i) forordning (EU) nr. 131/2013 (1) og nr. 281/2013 (2) om ekstraordinære foranstaltninger med hensyn til at bringe sukker og isoglucose uden for kvoten i omsætning på EU’s marked med nedsat overskudsafgift i produktionsåret 2012/13 (ii) forordning (EU) nr. 194/2013 (3) og nr. 332/2013 (4) om fastsættelse af en tildelingskoefficient for disponible mængder af sukker uden for kvoten, der skal sælges på EU’s marked med nedsat overskudsafgift (iii) forordning (EU) nr. 36/2013 (5) om en løbende licitation for produktionsåret 2012/13 for import af sukker under KN-kode 1701 14 10 og 1701 99 10 til nedsat toldsats og af (iv) forordning (EU) nr. 67/2013 (6) om den minimumstold, der skal fastsættes for den første dellicitation samt af forordning (EU) nr. 178/2013 (7) om den minimumstold, der skal fastsættes for den 2. dellicitation
DA Den Europæiske Unions Tidende C 178/17

Sag anlagt den 7. maj 2013 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-256/13)

2013/C 178/28

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato W. Ferrante og G. Palmieri, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af skrivelse af 22. marts 2013 fra Kommissionens Generaldirektorat for uddannelse og kultur (referencen Ares (2013)237719) vedrørende »Aftale nr.: ADEC 2007.0266 — Reimbursement. Review after appeal« fremsendt den 25. februar 2013 og modtaget af Agenzia nazionale per i Giovani den 6. marts 2013 (reference ANG/2741/AMS), hvorved der blev fremsat krav om tilbagebetaling af i alt 1 486 485,90 EUR, et beløb der er begrænset til 52 036,24 EUR og 183 729,72 EUR, og af skrivelse af 28. februar 2013 (reference 267064) fra Europa-Kommissionens Generaldirektorat for uddannelse og kultur til Presidenza del Consiglio dei Ministri — Capo Dipartimento della Gioventù, hvorved »Final evaluation conclusions« for »2011 Declaration of assurance« blev fremsendt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det foreliggende søgsmål vedrører Kommissionens krav på tilbagebetaling af i alt 1 486 485,90 EUR, hvoraf 52 036,24 EUR vedrører udgifter, som Agenzia Nazionale per i Gionani har afholdt i forbindelse med uddannelse og evaluering af frivillige fra EVU (Den Europæisk Volontørtjeneste for Unge) i forbindelse med handlingsprogrammer for unge, som ikke var tilskudsberettigede, og hvoraf 183 729,72 EUR vedrører beløb, som Agenzia ikke inddrev efter, at der var blevet fremsat tilbagebetalingskrav over for modtagerne af dette program for så vidt angår 2000-2004.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

1) Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 3, stk. 2, først afsnit, sammenholdt med artikel 5, stk. 2, andet afsnit, i »Grant Agreement No 2007 — 0266/001 — 001 for the operational implementation of the Youth in Action Programme«, der blev indgået af Europa-Kommissionen og Agenzia Nazionale per i Giovani. — Det gøres herved gældende, at selv om det maksimale beløb pr. indbygger var nået for hver praktikant, forekommer det ikke af organisatoriske og tidsmæssige hensyn at være rimeligt eller i overensstemmelse med det formål, som forfølges med afgørelse nr. 1719/2006/EF, der tager sigte på at udvikle et samarbejde på ungdomsområdet inden for EU, at kræve tilbagebetaling af de udgifter som rent faktisk er blevet afholdt til formål, der stemmer overens med »Grant Agreement No 2007 — 0266/001 — 001«.
—

Kommissionens afgørelse K(2013) 981 af 26. februar 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres for så vidt den indeholder finansielle korrektioner vedrørende undersøgelserne AC/2005/44, XC/2007/0107 og XC/2007/030 (finansiel korrektion vedrørende overensstemmelsen for ansøgningsårene 2005-2006-2007 for et beløb på 48 095 235,86 EUR), undersøgelserne FV/2007/315 og FV/2007/355 (finansiel korrektion vedrørende forarbejdning af citrusfrugter i regnskabsårene 2005-2006 og 2007 for et beløb på 17 913 976,32 EUR) og vedrørende undersøgelserne FA/2008/64, FA/2008/103, FA/2009/064 og FA/2009/104 (finansiel korrektion vedrørende indrømmelseskriterierne for regnskabsårene 2007-2008-2009 for et beløb på 6 354 112,39 EUR).
—

Kommissionens antagelse om, at sagsøgerens begæringer forhindres af behovet for at beskytte den fortrolige karakter af udvælgelseskomitéens behandlinger, og behovet for at beskytte sidstnævntes beslutningsprocedure, er ugrundet.
—

idet Personaleretten konkluderede, at artikel 12, stk. 3, i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union lovligt kunne finde anvendelse pr. analogi, og fastslog, at dette ikke udgjorde en karrieremæssig fordel for sagsøgeren og at den begrænsede lønmæssige fordel ville forsvinde på sigt.