Bestemmelserne i tjenestemandsvedtægtens artikel 11, stk. 1, og artikel 14 pålægger tjenestemanden en generel forpligtelse til uafhængighed og hæderlighed over for sin institution. Disse udgør som følge heraf grundlaget for de etiske regler, der gælder for Fællesskabernes offentlige tjeneste.

Under hensyn til, at garantien for tjenestemændenes uafhængighed og integritet har afgørende betydning såvel for den interne virksomhed som for fællesskabsinstitutionernes eksterne omdømme og henset til den generelle affattelse af vedtægtens artikel 11, stk. 1, må den i bestemmelsen foreskrevne adfærdsnorm forstås således, at den går videre end til at forbyde tjenestemanden at søge eller modtage instruktioner fra nogen regering, myndighed, organisation eller person uden for sin institution. Den fordrer af tjenestemanden, at denne i enhver situation indtager en holdning, som udelukkende er ledet af Fællesskabernes interesser. Den forbyder således generelt enhver adfærd, som, uanset om denne indebærer en tilsidesættelse af særlige bestemmelser eller ej, under hensyn til de konkrete omstændigheder viser, at den pågældende tjenestemand har haft til hensigt at tilgodese særlige interesser på bekostning af Fællesskabets almene interesser. På denne baggrund forudsætter en overtrædelse af vedtægtens artikel 11, stk. 1, i form af tilsidesættelse af givne bestemmelser, at det godtgøres eller i hvert fald med rimelighed kan antages, at nævnte tilsidesættelse i lyset af sagens faktiske omstændigheder er begrundet i forfølgelse af andre interesser end Fællesskabernes.

Ifølge vedtægtens artikel 14 er en tjenestemand, som skal tage stilling til et anliggende, i hvis interesse eller afgørelse han har en sådan personlig interesse, at det vil kunne få indflydelse på hans uafhængighed, forpligtet til at underrette ansættelsesmyndigheden herom. Under hensyn til den grundlæggende karakter af de i bestemmelsen tilsigtede formål om uafhængighed og integritet og i betragtning af, at forpligtelsen for den pågældende tjenestemand består i at underrette ansættelsesmyndigheden på forhånd, således at denne kan træffe passende forholdsregler ud fra sagens sammenhæng, og ikke i straks at afstå fra at behandle eller træffe afgørelse i sagen eller med henblik på en sådan behandling eller afgørelse at bortse fra elementer, som kan skade tjenestemandens personlige interesser, har vedtægtens artikel 14 et bredt anvendelsesområde, som dækker ethvert tilfælde, hvor tjenestemanden under hensyn til det hverv, han udøver, og til sagens konkrete omstændigheder med rimelighed bør indse, at dette for tredjemand kan fremstå som en mulig anledning til, at tjenestemandens afhængighed påvirkes.

Bestemmelserne i vedtægtens artikel 11 og 14 er objektive, idet en tilsidesættelse heraf ikke er betinget af, at den berørte tjenestemand har draget nytte af tilsidesættelsen eller har skadet institutionen, og heller ikke af, at den person, der finder at være blevet skadet som følge af tjenestemandens holding, har klaget.

(jf. præmis 37-40)

Henvisning til: Retten, 19. maj 1999, forenedesager T-34/96 og T-163/96, Connolly mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 87, og II, s. 463, præmis 111; Retten, 3. juli 2001, forenede sager T-24/98 og T-241/99, E mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 149, og II, s. 681, præmis 76.