ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. maj 2017 — Jean-Philippe Lahorgue mod Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux (CNB), Conseil des barreaux européens (CCBE) og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance de Lyon — Frankrig)

(Sag C-99/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fri udveksling af tjenesteydelser - direktiv 77/249/EØF - artikel 4 - udøvelse af advokaterhvervet - boks til opkobling til advokaternes virtuelle private netværk (RPVA) - »RPVA«-boks - nægtelse af at levere til en advokat, der er registreret som medlem af advokatsamfundet i en anden medlemsstat - diskriminerende foranstaltning))

(2017/C 239/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Lyon

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jean-Philippe Lahorgue

Sagsøgte: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux (CNB), Conseil des barreaux européens (CCBE) og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

procesdeltager: Ministère public,

Konklusion

De kompetente myndigheder i en medlemsstats nægtelse af at levere en RPVA-boks til en advokat, der er behørigt registreret som medlem af advokatsamfundet i en anden medlemsstat, alene med den begrundelse, at denne advokat ikke er medlem af advokatsamfundet i den førstnævnte medlemsstat, hvor han ønsker frit at kunne levere tjenesteydelser, i de tilfælde, hvor forpligtelsen til at samarbejde med en anden advokat ikke er påkrævet i henhold til lov, udgør en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser som omhandlet i artikel 4 i Rådets direktiv 77/249/EØF af 22. marts 1977 om lettelser med henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters frie udveksling af tjenesteydelser, sammenholdt med artikel 56 TEUF og artikel 57, stk. 3, TEUF. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om en sådan nægtelse — henset til den sammenhæng, hvori den er givet — reelt opfylder formålet om beskyttelse af forbrugerne og om en ordnet retspleje, der kan begrunde nægtelsen, og om de restriktioner, bestemmelserne pålægger, ikke er uforholdsmæssige i forhold hertil.

(1) EUT C 165 af 10.5.2016.
2)

Artikel 204, stk. 1, litra a), i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 648/2005, skal fortolkes således, at når varer, der er omfattet af proceduren for ekstern fællesskabsforsendelse, ikke i fuldt omfang frembydes ved bestemmelsestoldstedet, som fastsat ved denne procedure, og det på passende vis godtgøres, at varerne er helt tilintetgjort eller er gået uigenkaldeligt tabt, opstår der som følge af denne situation, der udgør misligholdelse af en af de forpligtelser, der opstår ved anvendelse af denne ordning, nemlig betingelsen om at varerne skal frembydes i intakt stand for bestemmelsestoldstedet, i princippet en toldskyld ved indførsel for den del af varerne, der ikke har været frembudt for dette toldsted. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om en omstændighed såsom beskadigelse af en aflæsningsanordning i det foreliggende tilfælde opfylder de kriterier, der karakteriserer begreberne »force majeure« og »hændelige omstændigheder« som omhandlet i artikel 206, stk. 1, i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 648/2005, nemlig om det viser sig at være en usædvanlig omstændighed for en erhvervsdrivende, der handler på området for transport af væsker, og som denne ikke har nogen indflydelse på, og om konsekvenserne heraf ikke kunne være undgået, heller ikke selv om den pågældende erhvervsdrivende havde udvist den størst mulige påpasselighed. I forbindelse med denne undersøgelse skal retten bl.a. tage hensyn til, om de erhvervsdrivende, såsom den hovedforpligtede og transportøren, har overholdt de bestemmelser og krav, der gælder for så vidt angår tankenes tekniske stand og sikkerheden ved transport af væsker såsom opløsningsmiddel.
2)

Artikel 11, stk. 2 og 3, i direktiv 86/653 skal fortolkes således, at den klausul i en handelsagenturkontrakt, i henhold til hvilken agenten skal tilbagebetale en forholdsmæssig del af sin provision i tilfælde af delvis manglende gennemførelse af den kontrakt, der er indgået mellem agenturgiver og tredjemand, ikke udgør »en fravigelse til skade for agenten« som omhandlet i dette direktivs artikel 11, stk. 3, hvis den del af provisionen, der er omfattet af tilbagebetalingsforpligtelsen, står i rimeligt forhold til den manglende gennemførelse af nævnte kontrakt og på betingelse af, at denne manglende gennemførelse ikke skyldes omstændigheder, som kan tilregnes agenturgiveren.
1)

En beslutning truffet af et selskab, hvori aktiemajoriteten er ejet af en medlemsstat, om med henblik på at indfri et tilgodehavende at godkende datio in solutum af et aktiv, der ejes af et andet selskab, hvori denne medlemsstat er eneaktionær, og om at betale et beløb svarende til differencen mellem aktivets anslåede værdi og tilgodehavendets værdi kan under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder udgøre statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF, hvis — beslutningen udgør en fordel, som er ydet direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler, og kan tilregnes staten — den begunstigede virksomhed ikke kunne have opnået tilsvarende ydelser hos en privat kreditor, og — beslutningen kan begrænse samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen. Det påhviler de nationale retter at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/12

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. maj 2017 — HanseYachts AG mod Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur og Compagnie Generali IARD SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Stralsund — Tyskland)

(Sag C-29/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 27 - litispendens - den ret, ved hvilken sagen først er anlagt - artikel 30, nr. 1) - begrebet »indledende processkrift i sagen« eller »et tilsvarende dokument« - anordning af indhentelse af sagkyndig erklæring inden for rammerne af en selvstændig bevisoptagelsesprocedure for at sikre eller fastslå bevis for faktiske omstændigheder, der kan danne grundlag for et senere søgsmål))

(2017/C 213/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Stralsund

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HanseYachts AG

Sagsøgte: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur og Compagnie Generali IARD SA

Konklusion

Artikel 27, stk. 1, og artikel 30, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, skal fortolkes således, at det tidspunkt, hvor der er blevet indledt en procedure med henblik på bevisoptagelse inden for rammerne af en selvstændig bevisoptagelsesprocedure, i tilfælde af litispendens ikke er det tidspunkt, hvor en sag »anses […] for anlagt« som omhandlet i artikel 30, nr. 1), i forordning nr. 44/2001 ved en ret i samme medlemsstat, hvor der senere er fremsat et krav med hensyn til realiteten.

(1) EUT C 136 af 18.4.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/11

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. juni 2017 — Georgios Leventis og Nikolaos Vafeias mod Malcon Navigation Co. Ltd og Brave Bulk Transport Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Areios Pagos — Grækenland)

(Sag C-436/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 23 - værnetingsklausul - værnetingsklausul i en aftale indgået mellem to selskaber - erstatningssøgsmål - solidarisk hæftelse for repræsentanterne for et af selskaberne for ulovlige handlinger - repræsentanterne kan ikke påberåbe sig klausulen))

(2017/C 283/15)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Areios Pagos

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Georgios Leventis og Nikolaos Vafeias

Sagsøgte: Malcon Navigation Co. Ltd og Brave Bulk Transport Ltd

Konklusion

Artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en værnetingsklausul indsat i en aftale indgået mellem to selskaber ikke kan påberåbes af repræsentanterne for det ene selskab for at anfægte kompetencen for en ret til at påkende en erstatningssag med påstand om deres solidariske hæftelse for handlinger, der hævdes at være ulovlige, og som er begået under udøvelsen af deres hverv.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/8

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 6. juli 2017 — Glencore Agriculture Hungary Kft., tidligere Glencore Grain Hungary Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-254/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 183 - princip om afgiftens neutralitet - fradrag for indgående afgift - godtgørelse af overskydende moms - kontrolsag - bøde pålagt den afgiftspligtige person under en sådan kontrolsag - forlængelse af fristen for tilbagebetaling - udelukkelse af betaling af morarenter))

(2017/C 283/11)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Glencore Agriculture Hungary Kft., tidligere Glencore Grain Hungary Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

Konklusion

EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter datoen for tilbagebetaling af overskydende merværdiafgift i et tilfælde, hvor en sag om afgiftskontrol er indledt af myndigheden, og hvor den afgiftspligtige person er blevet pålagt en bøde for manglende samarbejde, kan udskydes, indtil rapporten for denne kontrol fremsendes til den afgiftspligtige person, og betaling af morarenter kan afvises, selv når afgiftskontrollens varighed er uforholdsmæssigt lang og ikke fuldt ud kan tilskrives den afgiftspligtige persons adfærd.

(1) EUT C 296 af 16.8.2016.
2)

Punkt FCL.065, litra b), i bilag I til forordning nr. 1178/2011 skal fortolkes således, at det ikke forbyder en indehaver af et pilotcertifikat, som er fyldt 65 år, at flyve som pilot på tomme flyvninger eller færgeflyvninger, der foretages som led i et luftfartselskabs erhvervsvirksomhed, på hvilke der hverken transporteres passagerer, gods eller post, eller at fungere som instruktør og/eller eksaminator om bord på et luftfartøj uden at indgå i flyvebesætningen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/5

Domstolens dom (Store Afdeling) af 27. juni 2017 — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania mod Ayuntamiento de Getafe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid — Spanien)

(Sag C-74/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - begreberne »virksomhed« og »økonomisk aktivitet« - øvrige betingelser for anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF - artikel 108, stk. 1 og 3, TEUF - begreberne »eksisterende støtte« og »ny støtte« - aftale af 3. januar 1979 indgået mellem Kongeriget Spanien og Den Hellige Stol - skat på byggeri, installationer og arbejder - fritagelse for den katolske kirkes ejendomme))

(2017/C 283/06)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

Sagsøgt: Ayuntamiento de Getafe

Konklusion

En skattefritagelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der tilkommer en kongregation, som tilhører den katolske kirke, for arbejder, der udføres på en ejendom, hvorpå der udøves aktiviteter, som ikke udelukkende har et religiøst formål, kan falde ind under forbuddet i artikel 107, stk. 1, TEUF, såfremt og for så vidt som disse aktiviteter er økonomiske, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 145 af 25.4.2016.
1)

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorved der er indført en ordning med koncessioner og tilladelser til foranstaltning af online hasardspil, når denne lovgivning indeholder regler, som er diskriminerende over for erhvervsdrivende med hjemsted i andre medlemsstater, eller når den fastsætter regler, der ikke er diskriminerende, men som anvendes på en ikke-gennemsigtig måde eller gennemføres på en sådan måde, at ansøgningen fra visse tilbudsgivere med hjemsted i andre medlemsstater afskæres eller vanskeliggøres.
3)

Artikel 7, nr. 1), litra b), andet led, i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at såfremt et kreditinstitut har accepteret at yde to solidariske debitorer et lån, er »det sted i en medlemsstat, hvor varerne i henhold til aftalen er blevet leveret eller skulle have været leveret« som omhandlet i denne bestemmelse, medmindre andet er aftalt, dette instituts hjemsted, herunder med henblik på at fastlægge den stedlige kompetence for den ret, som skal påkende regressøgsmålet mellem disse to medskyldnere.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/19

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 21. juni 2017 — Kerly Del Rosario Martinez Silva mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) og Comune di Genova (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte d’appello di Genova — Italien)

(Sag C-449/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 3 - familieydelser - direktiv 2011/98/EU - artikel 12 - retten til ligebehandling - tredjelandsstatsborgere, der er indehavere af en kombineret tilladelse))

(2017/C 277/26)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte d’appello di Genova

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kerly Del Rosario Martinez Silva

Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) og Comune di Genova

Konklusion

Artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/98/EU af 13. december 2011 om én enkelt ansøgningsprocedure for en kombineret tilladelse til tredjelandsstatsborgere til at opholde sig og arbejde på en medlemsstats område og om et sæt fælles rettigheder for arbejdstagere fra tredjelande, der har lovligt ophold i en medlemsstat, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en tredjestatsborger, der er indehaver af en kombineret tilladelse i henhold til dette direktivs artikel 2, litra c), ikke kan opnå en ydelse såsom et tilskud til familier med mindst tre mindreårige børn, der er indført ved legge n. 448 — Misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo (lov nr. 448 om offentlige finansforanstaltninger med henblik på stabilisering og udvikling) af 23. december 1998.

(1) EUT C 410 af 7.11.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/12

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 22. juni 2017 — Wolfram Bechtel og Marie-Laure Bechtel mod Finanzamt Offenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-20/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - indtægter fra en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten - fritagelsesmetode med progressionsforbehold i bopælsmedlemsstaten - bidrag til pensions- og sygeforsikring, der indeholdes i indtægter fra en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten - fradrag for disse bidrag - betingelse om, at der ikke må være direkte økonomisk forbindelse med skattefrie indtægter))

(2017/C 277/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Wolfram Bechtel og Marie-Laure Bechtel

Sagsøgt: Finanzamt Offenburg

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, og som arbejder for den offentlige administration i en anden medlemsstat, ikke kan nedsætte beregningsgrundlaget for indkomstskatten i sin bopælsmedlemsstat med bidrag til pensions- og sygeforsikring, der indeholdes i arbejdslønnen i beskæftigelsesmedlemsstaten, men godt kan nedsætte beregningsgrundlaget med tilsvarende bidrag til socialsikringen i bopælsmedlemsstaten, når arbejdslønnen i henhold til aftalen til undgåelse af dobbeltbeskatning, der er indgået mellem de to medlemsstater, ikke må beskattes i arbejdstagerens bopælsmedlemsstat og blot forhøjer den skatteprocent, der finder anvendelse på yderligere indtægter.

(1) EUT C 118 af 4.4.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. juni 2017 — Federatie Nederlandse Vakvereniging m.fl. mod Smallsteps BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Midden-Nederland — Nederlandene)

(Sag C-126/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2001/23/EF - artikel 3-5 - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - undtagelser - insolvensbehandling - »pre-pack-procedure« - en virksomheds overlevelse))

(2017/C 277/20)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Midden-Nederland

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen og Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

Sagsøgt: Smallsteps BV

Konklusion

Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter og navnlig dette direktivs artikel 5, stk. 1, skal fortolkes således, at den beskyttelse af arbejdstagere, der er sikret ved dette direktivs artikel 3 og 4, varetages i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor overførslen af en virksomhed sker efter en konkurserklæring i forbindelse med en pre-pack-procedure, der er forberedt inden denne konkurserklæring og gennemført umiddelbart efter konkurserklæringen, inden for hvis ramme bl.a. en »påtænkt kurator« udpeget af en ret undersøger mulighederne for en tredjemands eventuelle fortsættelse af denne virksomheds aktiviteter og træffer forberedelse til handlinger, der skal foretages kort efter konkurserklæringen, for at gennemføre denne fortsættelse og i øvrigt, at det i denne henseende ikke har betydning, at det formål, der forfølges ved denne pre-pack-procedure, ligeledes tilsigter provenumaksimering for alle den omhandlede virksomheds kreditorer.

(1) EUT C 165 af 10.5.2016.
4)

Artikel 138, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112 og retssikkerhedsprincippet, proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er til hinder for, at sælgeren af et nyt transportmiddel, som erhververen har transporteret til en anden medlemsstat og midlertidigt indregistreret i denne medlemsstat, efterfølgende er forpligtet til at betale merværdiafgift i tilfælde af, at erhververen har begået afgiftssvig, medmindre det på baggrund af objektive forhold godtgøres, at sælgeren vidste eller burde have vidst, at transaktionen var led i svig fra erhververens side, og sælgeren ikke har truffet enhver foranstaltning, som den pågældende med rimelighed var i stand til, for at undgå sin egen deltagelse i denne svig. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om dette er tilfældet på grundlag af den samlet vurdering af alle forhold og faktiske omstændigheder i hovedsagen.
1)

Artikel 67, stk. 2, TEUF samt artikel 20 og 21 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der giver politimyndighederne i den pågældende medlemsstat beføjelse til at kontrollere enhver persons identitet, uafhængigt af den pågældende persons adfærd og af, om der foreligger særlige omstændigheder, i et område på 30 km fra denne medlemsstats landegrænse til andre parter til konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen (Luxembourg) den 19. juni 1990, med henblik på at forhindre eller standse ulovlig indrejse til nævnte medlemsstats område, eller at forebygge bestemte lovovertrædelser, som er rettet mod grænsesikkerheden, medmindre denne lovgivning fastsætter den nødvendige afgrænsning af denne beføjelse, der sikrer, at den praktiske udøvelse heraf ikke har tilsvarende virkning som ind- og udrejsekontrol, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. juni 2017 — Compass Contract Services Limited mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-38/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - tilbagebetaling af med urette indbetalt moms - momsfradragsret - betingelser - ligebehandlingsprincippet og princippet om afgiftsneutralitet - effektivitetsprincippet - nationale bestemmelser, der indfører en forældelsesfrist))

(2017/C 277/17)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Compass Contract Services Limited

Sagsøgt: Commissioners for Her Majest’s Revenue & Customs

Konklusion

Principperne om afgiftsneutralitet, ligebehandling og effektivitet er ikke til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der i forbindelse med en forkortelse af forældelsesfristen dels for krav om tilbagebetaling af med urette indbetalt merværdiafgift, dels for anmodninger om fradrag for indgående merværdiafgift gælder forskellige overgangsperioder, således at krav vedrørende to regnskabsperioder på tre måneder er underlagt forskellige forældelsesfrister alt afhængigt af, om kravenes genstand er tilbagebetaling af med urette indbetalt merværdiafgift eller fradrag for indgående merværdiafgift.

(1) EUT C 106 af 21.3.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/18

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. juni 2017 — Verband Sozialer Wettbewerb eV mod TofuTown.com GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Trier — Tyskland)

(Sag C-422/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles markedsordning for landbrugsprodukter - forordning (EU) nr. 1308/2013 - artikel 78 og bilag VII, del III - afgørelse 2010/791/EU - definitioner, betegnelser og varebetegnelser - »mælk« og »mejeriprodukter« - betegnelser, der anvendes til salgsfremstød for og markedsføring af rent vegetabilske fødevarer))

(2017/C 277/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Trier

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verband Sozialer Wettbewerb eV

Sagsøgt: TofuTown.com GmbH

Konklusion

Artikel 78, stk. 2, i og bilag VII, del III, til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at betegnelsen »mælk« og de betegnelser, som udelukkende er forbeholdt mejeriprodukter, anvendes til angivelse af et rent vegetabilsk produkt i forbindelse med afsætning eller i reklamer, og at dette gælder, selv hvis disse betegnelser ledsages af præciserende eller beskrivende tilføjelser med angivelse af det pågældende produkts vegetabilske oprindelse, medmindre dette produkt er opført i bilag I til Kommissionens afgørelse 2010/791/EU af 20. december 2010 om udarbejdelse af en fortegnelse over de produkter, der omhandles i del III, nr. 1), andet afsnit, i bilag XII til Rådets forordning nr. 1234/2007.

(1) EUT C 350 af 26.9.2016.