Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en national ret i traktatens artikel 177's forstand (nu artikel 234 EF) - begreb - »Regeringsrätten« (Sveriges øverste forvaltningsdomstol) - omfattet

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2 Præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser - fortolkningsanmodning, der ikke rejser et hypotetisk problem - pligt til at træffe afgørelse

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

3 Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - skattelovgivning - selskabsskat - medlemsstat, der ikke indrømmer skattelettelser for koncernbidrag i tilfælde, hvor dette involverer datterselskaber, der har hjemsted i flere andre medlemsstater - ikke tilladt

(EF-traktaten, art. 52, 54, 56 og 57 (efter ændring nu art. 43 EF, 44 EF, 46 EF og 47 EF), art. 53 (ophævet ved Amsterdam-traktaten) og art. 55 og 58 (nu art. 45 EF og 48 EF))

Sammendrag

1 De nationale retsinstanser kan kun forelægge spørgsmål for Domstolen, hvis der verserer en tvist for dem, og hvis de skal træffe afgørelse i en sag, der skal afsluttes med en retsafgørelse. I tilfælde, hvor afgørelser, der træffes af Skatterättsnämnden, indbringes for »Regeringsrätten« (Sveriges øverste forvaltningsdomstol), kan denne således forelægge spørgsmål for Domstolen, idet formålet med en sådan sag, der er indbragt for Regeringsrätten, er at efterprøve lovligheden af en afgørelse, som, når den er blevet endelig, er bindende for skattemyndigheden og skal danne grundlag for skatteansættelsen, hvis og i det omfang den, der har anmodet om forhåndsbeskeden, gennemfører den disposition, anmodningen angår.

2 Som led i det samarbejde, der i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) er indført mellem Domstolen og de nationale retsinstanser, tilkommer det udelukkende den nationale retsinstans, for hvilken en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen. Når de af den nationale retsinstans stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af en bestemmelse i fællesskabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom.

Det vil dog forholde sig anderledes, hvis Domstolen anmodes om at tage stilling til et hypotetisk problem, men dette er ikke tilfældet, når Domstolen - selv om den nationale ret skal træffe afgørelse i en sag, der drejer sig om muligheden for, at et selskab på et fremtidigt tidspunkt yder et koncernbidrag til et andet selskab på visse betingelser - har tilstrækkelige oplysninger om den situation, der foreligger i hovedsagen, til, at den kan fortolke de fællesskabsretlige regler og give en relevant besvarelse af de forelagte spørgsmål.

3 Når en medlemsstat indrømmer bestemte skattelettelser for koncernbidrag, som finder sted mellem to aktieselskaber med hjemsted i medlemsstaten, og det ene af disse selskaber ejes fuldt ud af det andet, enten direkte af dette eller sammen med

- et eller flere helejede datterselskaber, der også har hjemsted i medlemsstaten, eller

- et eller flere helejede datterselskaber, der har hjemsted i en anden medlemsstat, med hvilken den førstnævnte medlemsstat har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, som indeholder en ikke-diskrimineringsklausul,

er traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), traktatens artikel 53 (ophævet ved Amsterdam-traktaten), traktatens artikel 54 (efter ændring nu artikel 44 EF), traktatens artikel 55 (nu artikel 45 EF), traktatens artikel 56 og 57 (efter ændring nu artikel 46 EF og 47 EF) samt traktatens artikel 58 (nu artikel 48 EF), til hinder for, at de samme skattelettelser ikke indrømmes for koncernbidrag mellem to aktieselskaber med hjemsted i medlemsstaten, når det ene af selskaberne fuldt ud ejes af det andet selskab sammen med flere helejede datterselskaber, der har hjemsted i flere andre medlemsstater, med hvilke den førstnævnte medlemsstat har indgået dobbeltbeskatningsoverenskomster, som indeholder en ikke-diskrimineringsklausul.$

En sådan lovgivning er udtryk for en forskellig behandling af forskellige typer koncernbidrag på grundlag af, hvor datterselskaberne har deres hjemsted.