Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Parter

I sag T-46/09,

Den Hellenske Republik ved V. Kontolaimos, I. Chalkias, S. Charitaki og S. Papaïoannou, som befuldmægtigede,

sagsøger,

mod

Europa-Kommissionen ved A. Markoulli og H. Tserepa-Lacombe, som befuldmægtigede, bistået af advokat N. Korogiannakis,

sagsøgt,

angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/960/EF af 8. december 2008 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) (EUT L 340, s. 99), for så vidt som beslutningen udelukker visse udgifter afholdt af Grækenland fra EF-finansiering,

har

RETTEN (Anden Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, N.J. Forwood, og dommerne F. Dehousse (refererende dommer) og J. Schwarcz,

justitssekretær: fuldmægtig S. Spyropoulos,

på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 5. juni 2012,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

Retsforskrifter

1. Generelle regler for finansiering af den fælles landbrugspolitik

1. Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 94, s. 13) indeholder de almindelige regler for finansiering af den fælles landbrugspolitik. Denne forordning er blevet ophævet og erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 160, s. 103), som anvendes for udgifter, der afholdes fra den 1. januar 2000 til den 16. oktober 2006 inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik.

2. Artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1258/1999 fastsætter, at Kommissionen træffer beslutning om de månedlige forskud på konteringen af de udgifter, som de godkendte betalingsorganer har afholdt, og artikel 7, stk. 3, i samme forordning vedrører beslutning om afslutning af betalingsorganernes regnskaber.

3. Artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999 bestemmer:

»Kommissionen træffer beslutning om, hvilke udgifter der skal udelukkes fra den i artikel 2 og 3 omhandlede fællesskabsfinansiering, hvis den konstaterer, at udgifter ikke er afholdt i overensstemmelse med fællesskabsreglerne.

Forud for enhver beslutning om afvisning af finansiering skal de resultater, som Kommissionen er nået frem til ved sin efterprøvning, samt den pågældende medlemsstats svar foreligge i form af skriftlige meddelelser, hvorefter de to parter forsøger at blive enige om, hvilke konsekvenser der skal drages.

Hvis parterne ikke kan blive enige, kan medlemsstaten anmode om, at der inden for en frist på fire måneder indledes en forligsprocedure; der udarbejdes en rapport om resultaterne af denne procedure, som meddeles Kommissionen og gennemgås af denne, inden der træffes afgørelse om afvisning af finansiering.

Kommissionen anslår de beløb, der skal udelukkes, især på baggrund af det regelstridige forholds omfang. Kommissionen tager i denne forbindelse hensyn til overtrædelsens art og grovhed samt til den økonomiske skade, der er påført Fællesskabet.

En afvisning af finansiering kan ikke vedrøre:

a) udgifter som omhandlet i artikel 2, der er afholdt mere end 24 måneder forud for den dato, hvor Kommissionen skriftligt meddeler den pågældende medlemsstat resultaterne af sin efterprøvning

[…]«

4. Artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1258/1999 bestemmer:

»Medlemsstaterne træffer i overensstemmelse med de nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser de fornødne foranstaltninger for:

a) at sikre sig, at de af fonden finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført på behørig måde

b) at forhindre og forfølge uregelmæssigheder

c) at geninddrive beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelser.

[…]«

5. Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 209, s. 1) ophæver forordning nr. 1258/1999 og finder anvendelse fra den 1. januar 2007 (artikel 49 i forordning nr. 1290/2005). Dog finder bl.a. artikel 31 om efterprøvende regnskabsafslutning anvendelse fra den 16. oktober 2006 for så vidt angår udgifter, der er afholdt fra den 16. oktober 2006.

6. Artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 indeholder i det væsentlige de samme bestemmelser som artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999.

7. Artikel 8 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158, s. 6), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2245/1999 af 22. oktober 1999 (EFT L 273, s. 5), har følgende ordlyd:

»1. Når Kommissionen som følge af en undersøgelse finder, at udgifterne ikke er afholdt efter EF-reglerne, meddeler den den pågældende medlemsstat sine resultater og de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at reglerne fremtidigt overholdes.

Meddelelsen skal indeholde en henvisning til nærværende forordning. Medlemsstaten skal afgive svar inden for to måneder, og Kommissionen kan ændre sit standpunkt under hensyn hertil. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen forlænge besvarelsesfristen.

Efter udløbet af denne frist indkalder Kommissionen til en bilateral drøftelse, og de to parter søger at nå frem til en aftale om de foranstaltninger, der skal træffes, og til en vurdering af, hvor alvorlig overtrædelsen er, og af den finansielle skade, den har påført Det Europæiske Fællesskab. Kommissionen meddeler efter denne drøftelse og efter udløbet af alle frister, som den har fastsat i samråd med medlemsstaterne, efter de bilaterale drøftelser til meddelelse af yderligere oplysninger, eller hvis medlemsstaten ikke accepterer indkaldelsen, efter udløbet af den frist, som Kommissionen har fastsat til medlemsstatens accept af denne indkaldelse, derefter officielt medlemsstaten sine konklusioner under henvisning til Kommissionens beslutning 94/442/EF. Uden at gyldigheden af fjerde afsnit i dette stykke berøres, vurderer Kommissionen i denne meddelelse, hvilke udgifter den har til hensigt at udelukke i medfør af artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning […] nr. 729/70.

Medlemsstaterne underretter snarest Kommissionen om de korrigerende foranstaltninger, som [de] har truffet for at sikre, at Fællesskabets regler overholdes, og om datoen for disse foranstaltningers faktiske iværksættelse. Kommissionen vedtager i givet fald en eller flere afgørelser i medfør af artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning […] nr. 729/70 for indtil den faktiske dato for de korrigerende foranstaltningers iværksættelse at udelukke de udgifter, der er afholdt, uden at Fællesskabets regler blev overholdt.

2. De beslutninger, der omhandles i [artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999], træffes efter gennemgang af en eventuel rapport, som er udarbejdet af forligsorganet i henhold til Kommissionens beslutning 94/442/EF.«

8. Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (EUT L 171, s. 90) finder anvendelse fra den 16. oktober 2006, og dens artikel 11, stk. 1-3, fastsætter i det væsentlige samme procedure som i artikel 8 i forordning nr. 1663/95.

2. Kommissionens retningslinjer

9. Retningslinjerne for anvendelse af finansielle korrektioner er fastlagt i Kommissionens dok. nr. VI/5330/97 af 23. december 1997 med titlen »Retningslinjer for beregning af de finansielle følger ved udarbejdelsen af beslutningen om regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen« (herefter »dok. nr. VI/5330/97«).

10. Det fremgår af bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97, der er benævnt »Finansielle følger i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL, Garantisektionen, på grund af mangelfuld kontrol i medlemsstaterne«, at finansielle korrektioner især beregnes på baggrund af det konstaterede regelstridige forholds omfang, og Kommissionen tager med henblik herpå hensyn til overtrædelsens art og grovhed samt den økonomiske skade, der er påført Fællesskabet (bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97, andet afsnit).

11. Bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97 omhandler for det første en metode til vurdering af den finansielle korrektion på basis af »fejl i individuelle sager«. Denne vurderingsmetode dækker punktvise uregelmæssigheder – i givet fald ved ekstrapolering – og fører til en punktvis korrektion. Samme bilag fastsætter for det andet en metode til vurdering af den finansielle korrektion på basis af risici for finansielt tab. Denne vurderingsmetode dækker systemiske uregelmæssigheder og fører til anvendelse af en fast korrektion (bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97, 8.-25. afsnit).

12. Efter den sidstnævnte vurderingsmetode, der er relevant i forbindelse med revisionen af systemerne, anvender Kommissionen faste korrektioner på 2%, 5%, 10% eller 25% af de anmeldte udgifter, på grundlag af omfanget af risikoen for finansielt tab for Fællesskabet som følge af manglende kontrol (bilag 2 til dokument nr. VI/5330/97, 8. afsnit).

13. Kommissionen sondrer mellem to kontrolkategorier (bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97, 14. afsnit).

14. For det første er »hovedkontroller« fysiske og administrative tjek, der er nødvendige for at efterprøve væsentlige forhold, især en ansøgnings berettigelse, mængden og kvalitetskravene inklusive overholdelse af tidsfrister, høstkrav, forpligtelsesperioder osv. De foretages på stedet og ved krydsrevision af uafhængige data såsom matrikelbøger.

15. For det andet er »støttekontroller« administrative operationer, der er nødvendige for korrekt at behandle ansøgninger, såsom efterprøvning af overholdelse af frister for indgivelse af ansøgninger, afsløring af dobbeltansøgninger om den samme støtte, risikoanalyse, pålæggelse af sanktioner og passende tilsyn med procedurerne.

16. Med henblik på beregningen af de udgifter, der skal udelukkes fra fællesskabsfinansiering, fastsætter dok. nr. VI/5330/97 fire korrektionskategorier med fast sats:

– Når kontrolsystemet slet ikke er blevet iværksat eller har været stærkt mangelfuldt, og der foreligger indicier, ofte forekommende uregelmæssigheder og forsømmelighed med hensyn til bekæmpelse af afvigende eller svigagtige fremgangsmåder, skal 25%-satsen finde anvendelse, idet der således foreligger grundlag for at antage, at muligheden for ustraffet at indgive uretmæssige ansøgninger medfører særdeles store tab for EUGFL.

– Når en eller flere hovedkontroller ikke foretages eller foretages så dårligt eller så sjældent, at de er ineffektive med hensyn til at fastslå en ansøgnings retmæssighed eller forebygge uregelmæssigheder, er en korrektion på 10% berettiget, da det med rimelighed kan konkluderes, at der var en høj risiko for udbredt tab for EUGFL.

– Når alle hovedkontroller foretages, men ikke i det antal og med den hyppighed og den grundighed, der er krævet i forordningerne, er en korrektion på 5% berettiget, da det med rimelighed kan konkluderes, at de ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for ansøgningernes retmæssighed, og at risikoen for tab for EUGFL er betydelig.

– Når en medlemsstat har foretaget hovedkontrollerne på passende vis, men helt har undladt en eller flere støttekontroller, er en korrektion på 2% berettiget i betragtning af den lavere risiko for tab for EUGFL og overtrædelsens mindre omfang.

17. I bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97 er det endelig fastsat, at »en medlemsstats undladelse af at forbedre kontrollen bliver alvorligere, hvis Kommissionen allerede har meddelt den de forbedringer, den anser for væsentlige« (bilag 2, 16. afsnit in fine).

18. Dok. AGRI/61495/2002 vedrører Kommissionens behandling inden for rammerne af regnskabsafslutningen for EUGFL, Garantisektionen, af gentagelsestilfælde med utilstrækkelige kontrolsystemer og tilsigter at præcisere det i dok. nr. VI/5330/97 omhandlede gentagelsesprincip. Det bestemmer følgende:

»Hvis

– en mangel eller utilstrækkelighed ved et kontrolsystem eller ved en del af det pågældende kontrolsystem har ført til en eller flere beslutninger om finansielle korrektioner i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for EUGFL, Garantisektionen, og

– det for en periode efter den periode, for hvilken korrektionen er foretaget, konstateres, at samme mangel stadig består

finder Kommissionen, med forbehold for en undersøgelse af eventuelle korrigerende eller kompenserende foranstaltninger, som medlemsstaten måtte have truffet, at det som følge af den øgede risiko for finansielle tab for EUGFL vil være berettiget at anvende en højere procentsats for den faste korrektion end den, der er anvendt ved den foregående korrektion.

[…]

For at sikre en standardisering af de korrektioner, der er omhandlet i dokument C 3909 af 8. december 1997 (VI/5330/97), når det faktiske omfang af uretmæssige betalinger og dermed størrelsen af Fællesskabets finansielle tab ikke kan fastlægges, vil følgende procentsatser tjene som rettesnor:

[...]

– hvis den foregående korrektion har været på 5%, anvendes en korrektionsprocent på 10% for den nye berørte periode

– hvis den foregående korrektion har været på 10%, anvendes en korrektionsprocent på mindst 15% for den nye berørte periode, afhængigt af hvor alvorlig risikoforøgelsen har været

[…]«

Baggrunden for tvisten

19. Ved beslutning 2008/960/EF af 8. december 2008 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Gar antisektionen, og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) (EUT L 340, s. 99, herefter »den anfægtede beslutning«), har Kommissionen for så vidt angår Den Hellenske Republik i sektorerne frugt og grønt, bomuld, oksekød, olivenolie og finansrevision udelukket i alt 179 140 594,66 EUR for regnskabsårene 2002-2006 fra EF-finansiering.

20. Årsagerne til de af Kommissionen foretagne korrektioner er gengivet i den sammenfattende rapport AGRI-63130-00-2008 af 11. september 2008 om resultaterne af Kommissionens kontrol i forbindelse med den efterprøvende regnskabsafslutning, i henhold til artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999 og artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 (herefter »den sammenfattende rapport«).

21. I den anfægtede beslutning har Kommissionen anvendt følgende korrektioner:

– I sektoren »frugt og grønt – forarbejdning af citrusfrugter«: Der er pålagt to faste korrektioner på 10% på grund af betalinger med check og svagheder i den administrative og regnskabsmæssige kontrol på 2 289 213 EUR for regnskabsåret 2005 og på 385 748 EUR for regnskabsåret 2006.

– I bomuldssektoren: foruden to ubestridte punktvise korrektioner for overskridelse af den berettigede produktion på 4 870 264,97 EUR for regnskabsåret 2003 og på 2 143 945,63 EUR for regnskabsåret 2004 har Kommissionen pålagt to faste korrektioner på 5%, den ene på 27 731 557,37 EUR for regnskabsåret 2002 og den anden på 32 655 464,17 EUR for regnskabsåret 2003.

– I sektoren for oksekødspræmier har Kommissionen anvendt faste korrektioner på grund af svagheder i databasen til identifikation og registrering af kvæg og i kontrollen på stedet på 10% for regnskabsåret 2003, 5% og 10% for regnskabsåret 2004, 5% og 10% for regnskabsåret 2005 og 5% og 10% for regnskabsåret 2006, dvs. en korrektion på i alt 14 341 429,92 EUR.

– I sektoren for støtte til olivenolieproduktion har Kommissionen anvendt faste korrektioner på 10% og 15% for regnskabsårene 2003-2006 på grund af gentagne mangler i kontrollen med oliventræer, møller og udbytter, dvs. i alt 83 641 370,78 EUR.

– I finansrevisionssektoren har Kommissionen for regnskabsåret 2005 pålagt en punktvis korrektion på 4 521 536,62 EUR på grund af manglende overholdelse af betalingsfrister; den har ligeledes pålagt en punktvis korrektion for overskridelse af de finansielle lofter på 6 326 450,77 EUR for regnskabsåret 2004 og på 233 613,43 EUR for regnskabsåret 2005.

Retsforhandlinger og parternes påstande

22. Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 6. februar 2009 anlagde Den Hellenske Republik denne sag.

23. Da sammensætningen af Rettens afdelinger er blevet ændret, blev sagen den 30. september 2010 henvist til Femte Afdeling. En ny refererende dommer blev udpeget den 15. februar 2011, og da denne er tilknyttet Anden Afdeling, er sagen følgelig blevet henvist til denne afdeling.

24. På grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Anden Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling og har som led i foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, jf. artikel 64 i Rettens procesreglement, anmodet parterne om at besvare visse skriftlige spørgsmål. Parterne har besvaret disse spørgsmål inden for de fastsatte frister. Parterne har afgivet mundtlige indlæg og besvaret Rettens spørgsmål under retsmødet den 5. juni 2012.

25. Den Hellenske Republik har nedlagt følgende påstande:

– Den anfægtede beslutning annulleres eller ændres som nærmere angivet i dens skriftlige indlæg.

– Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

26. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

– Frifindelse.

– Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Retlige bemærkninger

1. Sagens omfang

27. I stævningen har Den Hellenske Republik med henblik på annullation af den anfægtede beslutning fremsat tolv anbringender. De to første anbringender vedrører sektoren for forarbejdning af citrusfrugter. Det tredje anbringende vedrører bomuldssektoren. Det fjerde, femte og sjette anbringende vedrører oksekødssektoren. Det syvende, ottende og niende anbringende vedrører olivenoliesektoren, og det tiende, elvte og tolvte anbringende vedrører sektoren for finansrevision.

28. Under retsmødet tilkendegav Den Hellenske Republik, at den frafaldt det fjerde og det syvende anbringende om, at Kommissionen ikke var kompetent ratione temporis, og om en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet på grund af den urimeligt lange sagsbehandlingstid vedrørende henholdsvis oksekøds- og olivenoliesektoren.

29. Den Hellenske Republik har ligeledes frafaldet det femte og det ottende anbringende om en tilsidesættelse af fristen på 24 måneder som omhandlet i artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999, vedrørende henholdsvis oksekøds- og olivenoliesektoren.

30. Vedrørende finansrevisionssektoren har Den Hellenske Republik frafaldet det tolvte anbringende vedrørende undersøgelsen med referencen FA/2006/137/GR om begrundelsesmangel. Endvidere har den vedrørende det tiende anbringende om undersøgelsen med referencen FA/2005/70/GR om korrektioner i forbindelse med for det første dårligt stillede områder, for det andet omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer og for det tredje supplerende betalinger i oksekødssektoren tilkendegivet, at den udelukkende opretholder dette anbringende vedrørende dårligt stillede områder.

31. Endelig har Den Hellenske Republik frafaldet sin påstand om ændring af den anfægtede beslutning.

32. Dette er blevet tilført retsmødeprotokollen.

2. Det første og det andet anbringende om de anvendte korrektioner i sektoren »frugt og grønt – forarbejdning af citrusfrugter«

Fællesskabslovgivning

33. Rådets forordning (EF) nr. 2202/96 af 28. oktober 1996 om en støtteordning for producenter af visse citrusfrugter (EFT L 297, s. 49) har indført en finansiel støtteordning for producenter, som navnlig er baseret på kontrakter mellem på den ene side producentorganisationer, der er anerkendt eller foreløbigt anerkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (EFT L 297, s. 1), og på den anden side forarbejdningsvirksomheder eller lovligt oprettede sammenslutninger eller foreninger heraf.

34. Kommissionens forordning (EF) nr. 2111/2003 af 1. december 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 2202/96 (EUT L 317, s. 5) fastsætter i artikel 7, stk. 1, litra f), at der i kontrakterne bl.a. anføres den pris, der skal betales producentorganisationen for råvaren, eventuelt differentieret efter sort og/eller kvalitet og/eller leveringsperiode, og at betaling finder sted ved bank- eller girooverførsel.

35. I henhold til artikel 24, stk. 1, litra d), i forordning nr. 2111/2003 træffer medlemsstaterne de foranstaltninger, der er nødvendige for at kontrollere de bøger fra producentorganisationerne og forarbejdningsvirksomhederne, der er omhandlet i artikel 25 og 26, og deres overensstemmelse med de bogføringskrav, som ifølge den nationale lovgivning gælder for producentorganisationer og forarbejdningsvirksomheder.

36. Artikel 27 i forordning nr. 2111/2003 om kontrol har følgende ordlyd:

»1. For hver producentorganisation, der leverer appelsiner, mandariner, klementiner, satsumas, citroner, grapefrugter og pomeloer til forarbejdning, foretages følgende kontroller for hvert produkt og hvert produktionsår:

[…]

b) administrativ kontrol og regnskabskontrol af mindst:

i) 5% af de producenter, som har indgået kontrakter, for at kontrollere, om der er overensstemmelse for hver producent mellem arealer, samlet høst, den mængde, som er leveret til producentorganisationen, den mængde, der er leveret til forarbejdning, og de i artikel 23 fastsatte støttebetalinger og de modtagne betalinger

[…]

c) administrativ kontrol og regnskabskontrol for at fastslå, om der er overensstemmelse mellem de mængder, som producenter i henhold til artikel 15, stk. 1 og 2, har leveret til producentorganisationen, de mængder, der er leveret til forarbejdning, de i artikel 17, stk. 2, omhandlede leveringsattester, de mængder, der ansøges om støtte for, og de i artikel 23 fastsatte støttebetalinger og betalingerne fra forarbejdningsvirksomheden

2. For virksomheder, der forarbejder appelsiner, mandariner, klementiner, satsumas, citroner, grapefrugter og pomeloer, foretages følgende kontroller for hvert anlæg, hvert produkt og hvert produktionsår:

a) administrativ kontrol og regnskabskontrol af mindst:

i) 5% af de partier, der er modtaget i henhold til de to kontrakttyper (kortfristede eller flerårige kontrakter) for at fastslå, at de pågældende mængder er omfattet af en kontrakt og af leveringsattester som omhandlet i artikel 17, stk. 2, den nøjagtige identifikation af det anvendte transportmiddel og overholdelsen af de minimumskvalitetskrav, der er fastsat i bilag I

[…]

c) administrativ kontrol og regnskabskontrol for på grundlag af salgsfakturaerne og købsfakturaerne og på grundlag af regnskabsoplysningerne at fastslå, at den mængde færdigvarer, der er fremstillet af de modtagne råvarer, og de mængder færdigvarer, der er købt, stemmer overens med de mængder færdigvarer, der er solgt

[…]«

37. Bilag 16 til Kommissionens dok. nr. 17933/2000 fastsætter hovedkontrollerne og støttekontrollerne i citrusfrugtsektoren. Det nævnte bilag fastsætter seks hovedkontroller, heriblandt kontrol af, om bøgerne har været ført korrekt og er i overensstemmelse med de regnskaber, der af national lovgivning var pålagt producentorganisationerne og forarbejdningsvirksomhederne.

Den sammenfattende rapport

38. I forbindelse med undersøgelsen med referencen FV/2006/315/GR gennemførte Kommissionens tjenestegrene kontrolundersøgelser i Grækenland fra den 3. til den 7. april 2006. Efter en skriftveksling blev der afholdt et bilateralt møde mellem Kommissionen og de græske myndigheder den 27. februar 2007. Ved skrivelse af 10. januar 2008 underrettede Kommissionen de græske myndigheder om sine konklusioner. Efter udtalelse fra forligsorganet af 19. juni 2008 meddelte Kommissionen sin endelige beslutning ved skrivelse af 21. august 2008.

39. I den sammenfattende rapport blev visse svagheder afsløret i forbindelse med den administrative og regnskabsmæssige kontrol i henhold til artikel 27, stk. 1, litra b), og i), og stk. 1, litra c), i forordning nr. 2111/2003 og artikel 27, stk. 2, litra a), og i), og stk. 2, litra c), i forordning nr. 2111/2003. Endvidere angiver den sammenfattende rapport, at kontrolundersøgelserne i henhold til artikel 24, stk. 1, litra d), i samme forordning i mindst ét tilfælde ikke var blevet gennemført i overensstemmelse med forskrifterne i fællesskabslovgivningen. Det blev i øvrigt konstateret, at den dokumentation, som skulle ledsage disse kontrolundersøgelser, ofte manglede. Disse mangler skyldtes hovedsageligt manglende klare retningslinjer og de pågældende inspektørers manglende kendskab til bogføring. Kommissionens tjenestegrene fandt, at disse svagheder vedrørte materielle aspekter ved kontrolsystemet, og at den manglende eller utilstrækkelige udførelse af kontrollerne medførte en øget risiko for EUGFL. Kommissionen konstaterede, at tilsvarende mangler bl.a. var blevet opdaget i forbindelse med en undersøgelse af forarbejdningen af citrusfrugter i 2003.

40. Det fremgår endvidere af Kommissionens tjenestegrenes konstateringer, at en af betalingerne fra en forarbejdningsvirksomhed til producentorganisationen blev gennemført ved check, mens denne type betaling skal ske via bank- eller girooverførsel, og at dette tidligere havde været genstand for Kommissionens kommentarer. Det fremgår ligeledes af den sammenfattende rapport, at de inspektører, der havde gennemført kontrolundersøgelserne, ikke havde kendskab til de fællesskabsretlige og nationale krav på dette område.

41. Kommissionen fandt, at hovedkontrollerne, i henhold til retningslinjerne i dok. nr. VI/5330/97, ikke var blevet gennemført i overensstemmelse med det antal og den strenghed, der var fastsat i de relevante forordninger, og at denne mangel endvidere var tilbagevendende. Kommissionen konstaterede, at den foregående korrektion var på 5%, og anvendte i den foreliggende sag en fast korrektion på 10% for regnskabsårene 2005 og 2006, idet den berørte periode gik fra den 30. august 2004 til og med produktionsåret 2004/2005.

Rettens bemærkninger

42. Den Hellenske Republik har fremsat et første anbringende om urigtig fortolkning og anvendelse af Kommissionens retningslinjer i dok. nr. VI/5330/97 og nr. 17933/2000 og et andet anbringende om en urigtig vurdering af de faktiske forhold og uforholdsmæssige korrektioner.

Første anbringende om urigtig fortolkning og anvendelse af dok. nr. VI/5330/97 og nr. 17933/2000

43. Den Hellenske Republik har for det første gjort gældende, at hovedkontrollerne er blevet gennemført. Blandt de identificerede svagheder udgør kun de, der vedrører kontrol af de førte bøger og af deres overensstemmelse med den regnskabsmæssige kontrol, en hovedkontrol. Korrektionen burde derfor ikke overstige 2%.

44. Retten konstaterer, at Kommissionen i den foreliggende sag har anvendt de pågældende finansielle korrektioner navnlig på grund af svaghederne i den i artikel 24 og 27 i forordning nr. 2111/2003 omhandlede administrative og regnskabsmæssige kontrol.

45. For det første fremgår det nemlig af den sammenfattende rapport, at disse svagheder især er konstateret vedrørende efterprøvningen i henhold til artikel 24, stk. 1, litra d), i forordning nr. 2111/2003 af kontrollen af producentorganisationernes og forarbejdningsvirksomhedernes bøger og deres overensstemmelse med de bogføringskrav, som er pålagt i den nationale lovgivning. Det skal påpeges, at denne type kontrol defineres som en hovedkontrol i bilag 16 til dok. nr. 17933/2000, hvilket i øvrigt ikke bestrides af Den Hellenske Republik.

46. For det andet er de faste korrektioner ligeledes blevet pålagt på grund af manglerne vedrørende de administrative og regnskabsmæssige kontroller, der er omhandlet i artikel 27 i forordning nr. 2111/2003. Disse kontroller udgør ligeledes hovedkontroller. De har nemlig bl.a. til formål at kontrollere overensstemmelsen mellem de mængder, der er leveret til forarbejdning, og støttebetalingerne, og på grundlag af salgsfakturaerne og købsfakturaerne og på grundlag af regnskabsoplysningerne at fastslå, at den mængde færdigvarer, der er opnået eller købt, stemmer overens med mængden af solgte færdigvarer. Det drejer sig således om kontrolundersøgelser, der kræves for at kontrollere de materielle overensstemmelsesforhold.

47. I lyset af bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97 og bilag 16 til dok. nr. 17933/2000 er det således med føje, at Kommissionen fandt, at de i den foreliggende sag påpegede svagheder vedrørte hovedkontroller.

48. Med hensyn til den anvendte korrektionssats anførte Kommissionen, at de konstaterede svagheder i hovedkontrollerne var genstand for en foregående korrektion på 5%, og i lyset af disse svagheders tilbagevendende karakter ændrede den den faste korrektionssats til 10%.

49. I den forbindelse skal det påpeges, at det i lyset af retningslinjerne i dok. nr. VI/5330/97 er muligt for Kommissionen at anvende en fast korrektion, når det ikke er muligt præcist at fastslå det af Fællesskabet lidte tab (Domstolens dom af 24.4.2008, sag C-418/06 P, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3047, præmis 136).

50. Med henblik på beregningen af de udgifter, som der ikke ydes fællesskabsfinansiering til, fastsætter dok. nr. VI/5330/97 en fast sats på 5% af udgifterne, når alle hovedkontrollerne foretages, men ikke i det antal og med den hyppighed og den grundighed, der er krævet i forordningerne, da det med rimelighed kan konkluderes, at de ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for ansøgningernes retmæssighed, og at risikoen for tab for EUGFL er betydelig (jf. præmis 14 og 16 ovenfor).

51. Dette er tilfældet i den foreliggende sag, da det drejer sig om svagheder, der er konstateret med hensyn til hovedkontrollerne, som ikke er foretaget med den grundighed, der er krævet i forordningerne, og det ikke alene drejer sig om undladelse af støttekontroller.

52. Det er således med urette, at Den Hellenske Republik har gjort gældende, at satsen på 2% burde have været anvendt i den foreliggende sag. Klagepunktet vedrørende urigtig fortolkning og anvendelse af Kommissionens retningslinjer i dok. nr. VI/5330/97 og nr. 17933/2000 kan derfor ikke tages til følge.

53. Den Hellenske Republik har for det andet gjort gældende, at en fordobling af korrektionssatsen savner retsgrundlag, og har bestridt de konstaterede manglers tilbagevendende karakter.

54. For det første har Den Hellenske Republik gjort gældende, at ingen lovtekster omhandler begrebet »gentagne overtrædelser«, som for første gang var fastsat i dok. AGRI/60637/2006, som ikke finder anvendelse på regnskabsårene 2005/2006.

55. Denne argumentation kan ikke tiltrædes.

56. Det skal nemlig bemærkes, at artikel 7, stk. 4, fjerde afsnit, i forordning nr. 1258/1999 og artikel 31, stk. 2, i forordning nr. 1290/2005 (jf. præmis 3 og 6 ovenfor) fastsætter, at Kommissionen tager hensyn til den begåede overtrædelses grovhed ved vurderingen af det beløb, der skal udelukkes efter konstateringen af uregelmæssigheder.

57. De pågældende tilbagevendende uregelmæssigheder kan således anses for en skærpende faktor, der kan berettige forhøjelsen af den pålagte finansielle korrektion. Den omhandlede forhøjelse kan i den forbindelse anses for en retsakt, der vedtages i forbindelse med fastsættelsen af den samlede sats for den korrektion, som skal anvendes på Den Hellenske Republik (jf. i denne henseende Domstolens dom af 21.1.1999, sag C-54/95, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 35, præmis 13).

58. Klagepunktet om, at hensyntagen til de konstaterede manglers tilbagevenden savner et passende retsgrundlag i de gældende lovbestemmelser, må derfor forkastes.

59. De regler, som Kommissionen har fastsat i sine retningslinjer, nemlig i dok. nr. VI/5330/97, AGRI/61495/2002 og AGRI/60637/2006, er endvidere egnede til at fungere som ramme for konsekvenserne af konstateringen af de konstaterede uregelmæssigheders tilbagevenden.

60. Den Hellenske Republiks udtalelse om, at gentagne overtrædelser som skærpende omstændighed for første gang var fastsat i dok. AGRI/60637/2006, er urigtig. Dels fastsætter bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97, at »[e]n medlemsstats undladelse af at forbedre kontrollen bliver alvorligere, hvis Kommissionen allerede har meddelt den de forbedringer, den anser for væsentlige«. Dels vedrører dok. AGRI/61495/2002, som Den Hellenske Republik henviser til i stævningen, Kommissionens behandling inden for rammerne af regnskabsafslutningen for EUGFL, Garantisektionen, af tilfælde af gentagne mangler eller utilstrækkeligheder ved et kontrolsystem og præciserer princippet tilbagevendende mangler, der er omhandlet i dok. nr. VI/5330/97. Dokumentet fastsætter i det væsentlige, at hvis samme mangel stadig består, er en højere sats for den faste korrektion end den, der er anvendt ved den foregående korrektion, mulig, og at hvis den foregående korrektion har været på 5%, anvendes en sats på 10% for den nye berørte periode (jf. præmis 18 ovenfor).

61. Klagepunktet om manglende retsgrundlag for en forhøjelse af korrektionen i tilfælde af gentagelse af de konstaterede uregelmæssigheder må derfor forkastes.

62. Den Hellenske Republik har for det andet gjort gældende, at det for at fastslå en gentagen mangel er nødvendigt nøjagtigt at konstatere de samme svagheder som tidligere. Dette er, ifølge Den Hellenske Republik, ikke tilfældet i den foreliggende sag, eftersom systemet som helhed er blevet forbedret, og en korrektion ikke kan forhøjes, hvis visse grunde til korrektionen er forsvundet.

63. Det skal i den forbindelse bemærkes, at for at fastslå en gentagelse af de konstaterede mangler har Kommissionen bl.a. henvist til undersøgelsen FV/302/2003 vedrørende forarbejdningsordningen for citrusfrugter (bilag 4 til stævningen), som har givet anledning til Rettens dom af 11. juni 2009, Grækenland mod Kommissionen (sag T-33/07, Sml. II, s. 74, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 56-58). I forbindelse med undersøgelse FV/302/2003 blev der konstateret mangler i bl.a. den administrative og regnskabsmæssige kontrol, navnlig hvad angår efterprøvningen af overensstemmelsen mellem oplysningerne i producentorganisationernes og forarbejdningsvirksomhedernes bøger og den i den nationale lovgivning pålagte regnskabsmæssige opfølgning, bl.a. på grund af manglende instruktioner fra Opekepe (græsk organ for udbetaling og kontrol af Fællesskabets udviklings- og garantistøtte) til præfekturerne (nomos) og det kontrolansvarlige personales manglende erfaring (jf. Kommissionens dokument af 4.3.2003 om konklusionerne af undersøgelsen FV/302/2003, navnlig punkt 8, samt dommen i sagen Grækenland mod Kommissionen, præmis 58).

64. Disse svagheder, der er konstateret i forbindelse med undersøgelsen FV/302/2003, og dem, der er konstateret i den foreliggende sag, er imidlertid ensartede, som det fremgår af den sammenfattende rapport (jf. præmis 39 ovenfor), og som forligsorganet har konstateret.

65. Som Kommissionens tjenestegrene endvidere har konstateret, vedrører de svagheder, der er opdaget i forbindelse med de administrative og regnskabsmæssige kontroller, materielle aspekter ved kontrolsystemet, og deres manglende eller utilstrækkelige gennemførelse indebærer en høj risiko for EUGFL (jf. præmis 39 ovenfor). Disse svagheder har således været afgørende for anvendelsen af den korrektionssats, som er genstand for forhøjelse (jf. i denne retning Rettens dom af 28.9.2011, sag T-352/05, Grækenland mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 327).

66. Heraf følger, at manglerne er af samme art, vedrører den samme sektor (citrusfrugter), kan tilregnes den samme medlemsstat og blev anset for afgørende for anvendelsen af den korrektionssats, som er genstand for forhøjelse. Kommissionen har således ikke begået fejl, da den konstaterede disse manglers tilbagevendende karakter.

67. For så vidt som Den Hellenske Republik lægger resultaterne af undersøgelsen FV/2004/312 om støtteordningen til forarbejdning af tomater til grund for at anfægte, at der er tale om gentagelsestilfælde, skal det påpeges, at det pågældende gentagelsestilfælde, således som Kommissionen har understreget, og som det fremgår af den sammenfattende rapport, der indeholder et sammendrag af Kommissionens standpunkt før forligsproceduren, ikke er baseret på resultaterne af den nævnte undersøgelse, men på resultaterne af undersøgelsen FV/302/2003 om forarbejdning af citrusfrugter.

68. Den Hellenske Republiks argument om, at der ikke er tale om gentagne svagheder, skal derfor forkastes.

69. Endvidere skal argumentet om, at der er gennemført forbedringer, hvilket er til hinder for at konstatere gentagelsestilfælde, ligeledes forkastes. Den Hellenske Republik gør generelt gældende, at systemet er forbedret, uden at godtgøre, at de pågældende forbedringer vedrører de afgørende mangler i denne sag. Den nævner desuden Kommissionens konklusioner, der er opstillet i forbindelse med undersøgelsen FV/2004/312 om forarbejdning af tomater, som ikke er relevant i den foreliggende sag (jf. præmis 67 ovenfor).

70. Argumenterne om, at de finansielle korrektioner ikke kunne forhøjes i dette tilfælde, skal derfor forkastes.

71. For det tredje har Den Hellenske Republik gjort gældende, at forhøjelsen af korrektionen ikke må være automatisk og skal være begrundet, hvilket ikke er tilfældet i denne sag.

72. Med hensyn til spørgsmålet, om dette argument kan antages til realitetsbehandling, påpeger Retten, at det er formuleret i stævningens punkt 18 og derfor kan antages til realitetsforhandling, i modsætning til hvad Kommissionen har gjort gældende i duplikken.

73. For så vidt angår argumentets materielle indhold bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at i den særlige sammenhæng, hvori beslutninger om regnskabsafslutning udarbejdes, må en beslutnings begrundelse anses for at være tilstrækkelig, når den medlemsstat, beslutningen er rettet til, har været snævert inddraget i beslutningens tilblivelse, og når den således kendte grundene til, at Kommissionen ikke fandt, at det omtvistede beløb skulle afholdes af EUGFL (Jf. bl.a. Domstolens dom af 20.9.2001, sag C-263/98, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 6063, præmis 98, og af 9.9.2004, sag C-332/01, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 7699, præmis 67, samt Rettens dom af 30.9.2009, sag T-55/07, Nederlandene mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 125).

74. I den foreliggende sag fremgår det af sagens akter, at Den Hellenske Republik har været snævert inddraget i den anfægtede beslutnings tilblivelse, og at spørgsmålet om tilbagevendende svagheder anførtes i forbindelse med forligsproceduren, især i Kommissionens skrivelse af 10. januar 2008, i protokollen fra mødet den 4. april 2007, i udtalelsen fra forligsorganet og i den sammenfattende rapport. Det fremgår således af sagens akter, at Den Hellenske Republik kender de oplysninger, der har begrundet den pågældende forhøjelse, og i særdeleshed de uregelmæssigheder, der er genstand for korrektioner, den tidligere beslutning om finansiel korrektion, den tidligere korrektionssats og den anvendte forhøjelse samt den øgede risiko for finansielt tab for EUGFL.

75. Argumentet om manglende begrundelse for forhøjelsen af korrektionerne skal således ligeledes forkastes og dermed det første anbringende i sin helhed.

Det andet anbringende om urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og pålæggelse af uforholdsmæssig finansiel korrektion

76. Den Hellenske Republik har gjort gældende, at de administrative kontroller og regnskabskontrollerne i henhold til artikel 24 og 27 i forordning nr. 2111/2003 er blevet gennemført med en højere procentsats end hvad der foreskrives i disse bestemmelser, selv om kontrollernes sporbarhed ikke er påvist.

77. Retten minder om, at EUGFL udelukkende finansierer interventioner, der foretages efter Fællesskabets regler inden for rammerne af de fælles markedsordninger for landbruget (Domstolens dom af 6.3.2001, sag C-278/98, Nederlandene mod Kommissionen, Sml. I, s. 1501, præmis 38, og af 24.2.2005, sag C-300/02, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 1341, præmis 32, samt Rettens dom af 14.2.2008, sag T-266/04, Spanien mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 97).

78. Med hensyn til reglerne for bevisbyrde på området regnskabsafslutning bemærkes det desuden, at det ikke påhviler Kommissionen, med henblik på at godtgøre, at der foreligger en tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende de fælles markedsordninger for landbruget, udtømmende at godtgøre, at de nationale myndigheder har udført en mangelfuld kontrol, eller at de tal, som medlemsstaterne har meddelt, er fejlagtige, men Kommissionen skal fremlægge et bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til denne kontrol eller disse tal. Denne lempelse af beviskravet til Kommissionen skyldes, at en medlemsstat har bedre adgang til at indsamle og kontrollere de oplysninger, der er nødvendige for afslutningen af EUGFL-regnskaberne, og at staten følgelig skal føre det mere detaljerede og fuldstændige bevis for, at dens kontrol eller tal er rigtige, og efter omstændighederne for, at Kommissionens påstande er forkerte (Domstolens dom af 11.1.2001, sag C-247/98, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 1, præmis 7-9, og af 19.6.2003, sag C-329/00, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 6103, præmis 68).

79. I den foreliggende sag fremgår det af sagsakterne, i særdeleshed af protokollen fra det bilaterale møde, at de konstaterede mangler i de administrative og regnskabsmæssige kontroller ikke er blevet modsagt af dokumenterede beviser, som kunne støtte Den Hellenske Republiks argument.

80. Det fremgår ligeledes af forligsorganets udtalelse, at Den Hellenske Republiks forklaringer, hvorefter de omhandlede kontroller var blevet gennemført, men var dårligt dokumenteret, ikke støttes af håndgribelige beviser. Den Hellenske Republik har selv erkendt, at kontrollernes sporbarhed ikke er umiddelbart synlig. Den har ligeledes erkendt manglerne vedrørende undersøgelsespligten i forbindelse med regnskabskontrollerne.

81. Den Hellenske Republik har endvidere anført, at den har vedtaget nye direktiver i 2006 med henblik på at afhjælpe de konstaterede mangler.

82. Det er imidlertid tilstrækkeligt at konstatere, at et sådant argument ikke kan afhjælpe den utilstrækkelighed af kontrollerne, der er konstateret for de pågældende tidligere produktionsår i den foreliggende sag.

83. Det er således ikke godtgjort, at Kommissionens konstateringer vedrørende de svagheder, der blev opdaget i forbindelse med de administrative og regnskabsmæssige kontroller, er fejlagtige, og at korrektionerne ikke er behørigt begrundede i denne henseende.

84. Den Hellenske Republik har for det andet gjort gældende, at betalingen med check kun vedrørte et enkelt tilfælde, og at den faste korrektion på 10% er uforholdsmæssig.

85. I lyset af det, der er fastslået vedrørende de tidligere undersøgte administrative og regnskabsmæssige kontroller, er det tilstrækkeligt at anføre, at konstateringen af en betaling med check ikke har udgjort det eneste grundlag for korrektionerne i den foreliggende sag.

86. Den Hellenske Republiks argumenter til støtte for, at den korrektion, der er pålagt på grund af betalingen med check, var uforholdsmæssig, skal derfor forkastes.

87. Det andet anbringende skal derfor forkastes i sin helhed.

88. Det fremgår af det ovenstående, at Den Hellenske Republik ikke har fremført noget argument, der kan rejse tvivl om den anfægtede beslutnings lovlighed for så vidt angår pålæggelsen af de faste korrektioner på 10% vedrørende sektoren for forarbejdning af citrusfrugter.

3. Det tredje anbringende om de anvendte korrektioner i bomuldssektoren

Fællesskabslovgivning

89. Støtten til bomuldsproduktionen reguleres navnlig af Rådets forordning (EF) nr.1051/2001 af 22. maj 2001 om støtte til bomuldsproduktionen (EFT L 148, s. 3), som ophæver Rådets forordning (EF) nr. 1554/95 af 29. juni 1995 om fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen vedrørende bomuld og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2169/81 (EFT L 148, s. 48). Forordning nr. 1051/2001 træder i henhold til artikel 23 i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende , dvs. den 1. juni 2001, og den anvendes fra den 1. september 2001.

90. I henhold til artikel 1, stk. 3, i forordning nr. 1051/2001 strækker produktionsåret sig fra den 1. september til den 31. august.

91. I henhold til artikel 11, litra d), og artikel 12, stk. 1, litra d), i forordning nr. 1051/2001 skal egreneringsvirksomhederne for at opnå støtte til bomuldsproduktion dokumentere, at den leverede bomuld er omfattet af en arealangivelse som omhandlet i ovennævnte forordnings artikel 16, stk. 2.

92. I henhold til artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 1051/2001 indfører producentmedlemsstaterne en ordning med angivelse af de tilsåede arealer, navnlig for at sikre, at oprindelsen af den bomuld, hvortil der ansøges om støtte, er sandsynlig.

93. For at opfylde miljømålsætningerne bør medlemsstaterne fastsætte og gennemføre de miljøforanstaltninger, som de finder passende med hensyn til anvendelsen af landbrugsjord til bomuldsdyrkning (13. betragtning til forordning nr. 1051/2001). Således bestemmer artikel 17 i forordning nr. 1051/2001:

»1. Med henblik på bomuldssektoren fastsætter medlemsstaterne:

– foranstaltninger til miljøforbedring, navnlig dyrkningsmetoder, der kan reducere de negative virkninger på miljøet

– forskningsprogrammer med henblik på udvikling af dyrkningsmetoder, der i højere grad er forenelige med miljøet

– midler til at oplyse producenterne om resultaterne af denne forskning og om de gavnlige virkninger af de pågældende dyrkningsmetoder.

2. Medlemsstaterne træffer de miljøforanstaltninger, de anser for passende under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for de landbrugsarealer, der anvendes til bomuldsproduktion. Endvidere træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at indskærpe over for producenterne, at det er nødvendigt at overholde miljøbestemmelserne.

3. Medlemsstaterne begrænser eventuelt de arealer, som er berettigede til støtte til produktion af ikke-egreneret bomuld, på grundlag af objektive kriterier, som de fastsætter vedrørende:

– landbruget i de regioner, for hvilke bomuldsproduktionen har betydning

– de pågældende arealers jordklimaforhold

– forvaltningen af vand, der anvendes til kunstvanding

– omdrift og dyrkningsteknikker, som kan forbedre miljøet.

4. Inden den 31. december sender Den Hellenske Republik og Kongeriget Spanien Kommissionen en rapport om miljøsituationen i bomuldssektoren og virkningerne af de nationale foranstaltninger, der er truffet i henhold til stk. 1, 2 og 3.«

94. Kommissionens forordning (EF) nr. 1591/2001 af 2. august 2001 om gennemførelsesbestemmelser til støtteordningen for bomuld (EUT L 210, s. 10) ophæver Kommissionens forordning (EØF) nr. 1201/89 af 3. maj 1989 om gennemførelsesbestemmelser til støtteordningen for bomuld (EFT L 123, s. 23), og finder i henhold til dens artikel 19 anvendelse fra den 1. september 2001.

95. Artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1591/2001 vedrørende erklæringer om det tilsåede areal fastsætter:

»Inden den frist, der er fastsat af medlemsstaten, indsender alle bomuldsproducenter i EF et skema for ansøgning om arealstøtte, der er fastsat som led i det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, i form af en erklæring om de tilsåede arealer for det kommende produktionsår. Den eller de pågældende marker identificeres i overensstemmelse med den ordning for markidentifikation, der er fastsat i det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem. Om nødvendigt indgiver producenten inden den frist, der er fastsat af medlemsstaten, dog senest den 31. maj inden det pågældende produktionsår, en korrigeret erklæring, der tager hensyn til de faktisk tilsåede arealer.«

96. Artikel 17 i forordning nr. 1591/2001 fastsætter, at for produktionsåret 2001/2002 anses de erklæringer om tilsåede arealer, som er omhandlet i artikel 8 i forordning nr. 1201/89, og som er indgivet inden den 1. september 2001, for at svare til de erklæringer om tilsåede arealer, som er omhandlet i artikel 9 i forordning nr. 1591/2001.

97. Artikel 13 i forordning nr. 1591/2001 om kontrolbestemmelser bestemmer i den version, der fandt anvendelse fra den 1. september 2001 til den 23. august 2002, følgende:

»1. Det af producentmedlemsstaten udpegede organ efterprøver:

a) at erklæringerne vedrørende bomuldsarealerne er nøjagtige, idet der gennemføres en kontrol på stedet, som mindst omfatter 5% af erklæringerne

[…]

f) at de marker, der er nævnt i kontrakterne, svarer til dem, som producenterne har anmeldt i deres erklæringer om bomuldsarealer, ved hjælp af krydskontrol.

2. I tilfælde af uregelmæssigheder i den i artikel 9 omhandlede arealerklæring og med forbehold af anvendelsen af sanktioner, jf. artikel 14, stk. 1, ydes støtten for den mængde bomuld, for hvilken alle de øvrige betingelser er opfyldt.

3. I tilfælde af at kontrollen varetages af flere organer, opretter medlemsstaten et koordineringssystem.«

98. Kommissionens forordning (EF) nr. 1486/2002 af 19. august 2002 om ændring af forordning nr. 1591/2001 (EUT L 223, s. 3), som finder anvendelse fra den 23. august 2002, erstatter i artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1591/2001, bestemmelsen litra a), med følgende ordlyd:

»at erklæringerne vedrørende bomuldsarealerne er nøjagtige, idet der senest den 15. november i det pågældende produktionsår gennemføres kontrol på stedet, som omfatter mindst 5% af erklæringerne«.

Den sammenfattende rapport

99. I forbindelse med undersøgelserne med referencerne OT/2003/01/GR og OT/2003/03/GR gennemførte Kommissionen kontrolundersøgelser i Grækenland henholdsvis fra den 31. marts til den 4. april 2003 og fra den 20. oktober til den 24. oktober 2003, vedrørende bomuldsstøtteordningen for produktionsårene 2001/2002 og 2002/2003. Efter en udveksling af korrespondance blev der holdt et bilateralt møde mellem Kommissionen og de græske myndigheder den 8. december 2005. Ved skrivelse af 3. juli 2007 underrettede Kommissionen de græske myndigheder om sine konklusioner. Efter udtalelsen fra forligsorganet af 21. januar 2008 meddelte Kommissionen sin endelige beslutning ved skrivelse af 6. august 2008.

100. Foruden konstateringerne om overskridelse af den berettigede produktion indberettede Kommissionens tjenestegrene mangler i kontrollen, som er gengivet i den sammenfattende rapport.

101. For det første fandt Kommissionens tjenestegrene vedrørende det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (herefter »IFKS«), at selv om erklæringerne om arealer tilsået med bomuld omfattedes af erklæringen om arealer i det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, var de to systemers forenelighed ikke tilstrækkeligt sikret, sådan som dette allerede var konstateret for produktionsårene 1997/98 til 2000/2001, i særdeleshed følgende punkter:

– Der er konstateret uoverensstemmelser mellem de forskellige dokumenter (kontrakter mellem landbrugere og egreneringsvirksomheder, IFKS-erklæringer om bomuldsarealer), som åbenbart ikke var blevet opdaget af de græske myndigheder, og som rejste tvivl om krydskontrollens effektivitet og følgelig om selve troværdigheden af de oplysninger, der er anvendt af egreneringsvirksomhederne til at kontrollere, at den leverede bomuld var omfattet af en erklæring om arealer.

– Kommunikationen mellem de ansvarlige organer for IFKS-databasen og de ansvarlige for produktionsstøtten til bomuld ansås for i vidt omfang utilstrækkelig; Opekepes tjenester rådede kun over oplysningerne om bomuld i arealerklæringerne, hvilket ikke gjorde det muligt at dække risikoen for underrapportering af bomuldsarealerne; den myndighed, der er ansvarlig for IFKS, har heller ikke anmeldt anomalier til den ansvarlige myndighed for bomuld i 2001/2002 og 2002/2003, til trods for, at telemåling påviste arealer, som ikke var anmeldt eller anmeldt fejlagtigt.

102. Vedrørende kontrollen af miljøforanstaltningerne påpegede den sammenfattende rapport for det andet, at ændringen af bomuldsstøtteordningen i 2001 har indført miljøforanstaltninger, hvis karakter og kontrol- og sanktionsordning skulle defineres af medlemsstaten. Det blev fastslået, at Den Hellenske Republik bl.a. havde indført begrænsning af produktionsarealet, fastsættelse af maksimalt udbytte og overholdelse af en adfærdskodeks, herunder obligatorisk omdrift.

103. Kommissionens tjenestegrene kritiserede den manglende kontrolordning vedrørende miljøforanstaltningerne og den manglende anvendelse af sanktionsforanstaltningerne. Navnlig ansås den administrative kontrol af, at det maksimale udbytte, der er fastsat for hver producent, ikke overskrides, for utilstrækkelig. Ligeledes skulle kontrollen på stedet af arealerne, der er gennemført efter den sidste høst og dermed for sent til at efterprøve sandsynligheden af det anmeldte udbytte, have været rettet mod opdagelse af ikke-anmeldte bomuldsarealer og kontrol af overholdelsen af adfærdskodeksen. Eksempelvis blev kun de anmeldte bomuldsarealer kontrolleret, hvilket ikke gjorde det muligt at opdage bomuldsmarker, der var anmeldt med hvede eller en anden afgrøde. Endelig blev det anført, at der ikke var gennemført kontrol af overholdelsen af adfærdskodeksen.

104. I forbindelse med udtalelsen af 21. januar 2008 opfordrede forligsorganet Kommissionen til at sikre, at under hensyntagen til datoen for ikrafttrædelse af miljøforanstaltningerne i denne støtteordning kunne foreneligheden med disse bestemmelser påberåbes som et juridisk bindende kriterium for at yde fællesskabsstøtte til bomuld dyrket i løber af produktionsåret 2001 /2002.

105. Kommissionens tjenestegrene meddelte i skrivelse af 6. august 2008 deres endelige beslutning, hvori den foreslåede korrektion opretholdtes. De understregede, at den 1. september var datoen for produktionsårets begyndelse, hvilket ikke betyder, at kontrollerne af arealerne (og navnlig af miljørestriktionerne) er valgfrie det første år, idet samtlige støtteberettigende kriterier vedrørende transaktioner, som finder sted før markedsføring, skal kontrolleres før produktionsårets begyndelse. Kommissionens tjenestegrene understregede ligeledes, at indholdet i diskussionerne om ændring af bomuldsstøtteordningen var kendt før den 1. juni 2001, og at de græske myndigheder har truffet det bevidste valg at anvende artikel 17, stk. 3, i forordning nr. 1051/2001 fra og med det første produktionsår, ved at vedtage en ministerbeslutning i februar 2001, som bl.a. fastsætter obligatorisk omdrift og reduktion af arealer tilsået med bomuld, hvilket ikke har givet anledning til nogen kontrol hos landbrugerne.

106. Vedrørende kontrol på stedet af arealer fastslog Kommissionens tjenestegrene for det tredje, at for produktionsåret 2001/2002 var udvælgelsen af de bedrifter, der skulle kontrolleres i henhold til bomuldsstøtteordningen, ikke baseret på en risikoanalyse, idet den tilfældige udvælgelsesmetode ikke er tilpasset de risici, der er forbundet med dette produktionsår (opdagelse af ikke-anmeldte bomuldsarealer, opdagelse af overtrædelser af god landbrugspraksis). Selv om udvælgelsesproceduren synes at være blevet ændret for produktionsåret 2002/2003, bedømtes denne procedure som utilfredsstillende, da den tog hensyn til risici, der ikke er relateret til bomuld (udvælgelse i IFKS) og ikke gjorde det muligt i tilstrækkelig grad at tage hensyn til atypisk udbytte, der konstateredes i løbet af produktionsåret. Følgelig blev det fastslået, at de ændringer, der var indført i udvælgelsesmetoden, ikke i tilstrækkelig grad havde forbedret ordningen, så den dækkede de risici, der er forbundet med, at et for lille antal arealer anmeldtes.

107. Videre blev kontrollerne på stedet anset for at være gennemført for sent og for ikke at gøre det muligt at fastlægge grænserne for talrige små bomuldsmarker, der ofte kun bestod af en ændring til andre bomuldssorter, hvis forskelle ses på bladene og frugten, mens målingen af det dyrkede areal kun kan foretages med tilstrækkelig kvalitet, hvis afgrøden stadig befinder sig på det pågældende område, i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i forbindelse med IFKS. Endvidere var det først den 22. januar 2008, efter forligsorganets opfordring, at de græske myndigheder meddelte oplysningerne vedrørende datoerne for gennemførelse af kontrollerne på stedet, hvoraf der ifølge Kommissionen ikke følger en pålidelig angivelse af andelen af for sene kontroller, idet et stort antal datoer (mindst 16 tilfælde) var usandsynlige. Ud over disse uoverensstemmelser synes forekomsten af alt for sene kontroller (efter januar måned) at være bekræftet for fem præfekturer i 2001/2002 og syv præfekturer i 2002.

108. Envidere konstaterede Kommissionen ligeledes, at instruktionerne til kontrollørerne i 2001/2002 ikke foreskrev nogen formalisering af målingerne eller nogen sporbarhed vedrørende accepterede tekniske tolerancer, og at dette knap nok var blevet forbedret i 2002/2003, da Opekepe begyndte at gennemføre kontrollen på stedet.

Rettens bemærkninger

109. Den Hellenske Republik har vedrørende bomuldssektoren fremført et anbringende om, at den faste korrektion på 5%, der blev anvendt på skatteårene 2002 og 2003, er vilkårlig og uforholdsmæssig, og om, at der er sket en urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder.

110. Dette anbringende er opdelt i fem led. Med første og andet led gøres gældende, at den finansielle korrektion er uforholdsmæssig, med tredje, fjerde og femte led gøres gældende, at Kommissionens konstateringer vedrørende henholdsvis manglerne i IFKS, miljøforanstaltningerne og kontrollen på stedet af arealer er urigtige.

111. Retten behandler tredje, fjerde og femte led, før den behandler de to første led i det foreliggende anbringende.

Tredje led om den påståede fejlagtige karakter af Kommissionens konstateringer vedrørende manglerne i IFKS

112. Den Hellenske Republik har anfægtet Kommissionens konstateringer om manglerne i IFKS og gjort gældende, at krydskontrollerne er effektive. Den har beskrevet den procedure, hvorved producenterne anmelder dyrkede arealer til IFKS, og påpeget, at bomuldsstøtten ikke er forbundet med arealet, men udbetales i forhold til den mængde bomuld, som producenterne leverer til egreneringsfabrikken. Denne mængde er kontrolleret. Den Hellenske Republik har tilføjet, at det forhold, at IFKS var behæftet med visse mangler, således som forklaret i den til Kommissionen fremsendte skrivelse af 26. november 2004, på ingen måde har påvirket regelmæssigheden af betalingerne til modtagerne.

113. Retten erindrer om, at harmoniseringen af ordningen for støtte til bomuldsproduktionen med IFKS blev indført med forordning nr. 1201/89, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1740/97 af 5. september 1997 (EFT L 244, s. 1), for at styrke forvaltningen og kontrollen af ordningen og undgå risiko for dobbelt betaling for de samme arealer. Niende betragtning til forordning nr. 1591/2001, som ophævede forordning nr. 1201/89, fastsætter ligeledes, at for at sikre, at oprindelsen af den bomuld, hvortil der ansøges om støtte, er sandsynlig, er det nødvendigt at kunne identificere de arealer, hvor der dyrkes bomuld, ved hjælp af den ordning for markidentifikation, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (EFT L 355, s. 1). Dette indebærer, at de to systemer kommunikerer og muliggør udveksling af oplysninger, bl.a. gennem krydskontrol som foreskrevet i artikel 13, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1591/2001 (jf. præmis 97 ovenfor).

114. Det fremgår af retspraksis, at den medlemsstat, over for hvilken Kommissionen har begrundet sin beslutning, hvori det konstateres, at den kontrol, der er foretaget som led i anvendelsen af funktionsreglerne for EUGFL, Garantisektionen, er mangelfuld eller slet ikke har fundet sted, ikke kan afkræfte Kommissionens konstateringer, uden at medlemsstaten underbygger sine påstande med elementer, der godtgør eksistensen af et pålideligt og funktionsdygtigt kontrolsystem. Såfremt medlemsstaten ikke fører bevis for, at Kommissionens konstateringer er urigtige, udgør disse forhold, der kan give anledning til alvorlig tvivl med hensyn til indførelsen af et passende og effektivt system af foranstaltninger til overvågning og kontrol (Domstolens dom af 13.7.2000, sag C-46/97, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5719, præmis 58).

115. I den foreliggende sag har Den Hellenske Republik ikke på detaljeret måde anfægtet de konstaterede mangler i det omhandlede kontrolsystem. Den har begrænset sig til at gøre gældende, at manglerne i IFKS ikke har påvirket regelmæssigheden af betalingerne til modtagerne, og at de kontroller, den har foretaget, var tilstrækkelige, da de vedrørte de mængder bomuld, som producenterne leverede til egreneringsfabrikken, samt udbyttet.

116. Sådanne kontroller er imidlertid ikke tilstrækkelige til at afhjælpe de i den sammenfattende rapport påviste mangler (jf. præmis 101 ovenfor). Det bemærkes i den forbindelse, at hvor der ved en forordning er indført særlige kontrolforanstaltninger, har medlemsstaterne pligt til at anvende disse, uden at det er nødvendigt at tage stilling til rigtigheden af en argumentation om, at et andet kontrolsystem ville være mere effektivt (Domstolens dom af 21.3.2002, sag C-130/99, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3005, præmis 87).

117. Med hensyn til de identificerede mangler i markkontrollen henviser Den Hellenske Republik til den til Kommissionen fremsendte skrivelse af 26. november 2004, hvori det bl.a. er anført, at disse mangler kunne forklares ved fejl i optegnelsen af arealer, idet resultaterne af kontrollerne på stedet indførtes i den sammenfattende fil vedrørende kontrollerne, der efterfølgende ligger til grund for opdateringen af den datafil, der vedrører kontrollen på stedet (punkt 27 i skrivelsen af 26.11.2004).

118. Det må følgelig fastslås, at Den Hellenske Republik således har redegjort for grundene til de konstaterede fejl uden at påvise, at Kommissionens konstateringer var urigtige og uden at fjerne den eksisterende tvivl med hensyn til kontrolsystemets effektivitet.

119. Endelig har Den Hellenske Republik hævdet, at »arealerklæringens nøjagtighed« er blevet et kriterium for støtteberettigelse efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 486/2002, der finder anvendelse fra og med produktionsperioden 2002/2003, og som derfor ikke finder anvendelse i den foreliggende sag.

120. Retten skal i den henseende bemærke, at erklæringen om bomuldsarealerne er foreskrevet i artikel 9 i forordning nr. 1591/2001 (jf. præmis 95 ovenfor) før ændringen af den nævnte forordning ved forordning nr. 1486/2002, og at den i øvrigt allerede var fastsat i artikel 8 i forordning nr. 1201/89, som ændret ved forordning nr. 1740/97 (jf. præmis 96 ovenfor). Kontrollen af, om erklæringerne om bomuldsarealerne er nøjagtige gennem en kontrol på stedet, som omhandler mindst 5% af erklæringerne, er ligeledes fastsat i artikel 13 i forordning nr. 1591/2001 (jf. præmis 97 ovenfor) før ændringen af den nævnte forordning ved forordning nr. 1486/2002 og forud herfor i artikel 12 i forordning nr. 1201/89. Den ændring, der er indført ved forordning nr. 1486/2002, består blot i en præcisering af, at kontrollen på stedet skal foretages senest den 15. november i det pågældende produktionsår (jf. præmis 98 ovenfor).

121. Dette argument er følgelig ugrundet.

122. Dette anbringendes tredje led skal derfor forkastes.

Fjerde led om den påståede urigtige karakter af Kommissionens konstateringer vedrørende miljøforanstaltningerne

123. Retten erindrer om, at ændringen af bomuldsstøtteordningen i 2001 ved artikel 17 i forordning nr. 1051/2001, indførte en forpli gtelse for medlemsstaterne til at træffe de miljøforanstaltninger, de anser for passende (jf. præmis 93 ovenfor). Den Hellenske Republik har for at gennemføre disse foranstaltninger pålagt en begrænsning af produktionsarealet, fastsættelse af et maksimalt udbytte og overholdelse af en adfærdskodeks, herunder obligatorisk omdrift af afgrøder. Den Hellenske Republik vedtog disse foranstaltninger ved ypourgikes apofaseis (ministerielle bekendtgørelser) af 28. februar 2001 og 4. og 10. maj 2001, der, som Den hellenske Republik har understreget, blev vedtaget efter en omfattende dialog med producenterne.

124. Den Hellenske Republik har for det første gjort gældende, at resultaterne af kontrollerne ikke kunne opdages umiddelbart, da miljøforanstaltningerne blev vedtaget i 2001.

125. Retten bemærker med hensyn til den foreliggende sag, at Kommissionen ved at pålægge den faste korrektion på 5% på grund af utilstrækkeligheden af kontrollen af miljøkravene ikke sætter spørgsmålstegn ved, om de vedtagne miljøforanstaltninger er effektive eller velbegrundede, men derimod ved den manglende kontrol af, om de er blevet overholdt siden deres vedtagelse. Den Hellenske Republiks argumentation om, at de vedtagne miljøforanstaltninger kræver en vis tid, før deres effektivitet kan registreres, er således uden relevans i den foreliggende sag.

126. Den Hellenske Republik har endvidere hævdet, at kontrollen med overholdelsen af miljøforanstaltningerne fandt sted på passende vis.

127. Retten bemærker imidlertid, at denne påstand ikke underbygges af sagens akter.

128. Vedrørende kontrollen af udbyttet har Den Hellenske Republik anført at have gennemført kontrol ved telemåling for at kontrollere udbyttet i områder, hvor der var observeret overskridelser. Det fremgår imidlertid af den sammenfattende rapport, at for produktionsåret 2001/2002 var der ikke indgivet nogen oplysninger, og at de indgivne oplysninger for produktionsåret 2002/2003 viser, at kun 7,5% af tilfældene af atypisk udbytte var blevet kontrolleret. Den Hellenske Republik har endvidere henvist til metoden med beregning af det gennemsnitlige udbytte i de tre foregående år og til kontrol af udbyttet pr. tønde land. Disse argumenter påviser imidlertid ikke, at der er foretaget kontroller, der gør det muligt i det enkelte tilfælde at efterprøve, om modtagerne havde opfyldt de forpligtelser, der pålægges ved de pågældende foranstaltninger. Som Kommissionen har påpeget, har støtten således kunnet ydes til producenter, som ikke nødvendigvis har overholdt miljøforanstaltningerne.

129. Selv om Den Hellenske Republik for det andet har påberåbt reduktionen af bomuldsarealerne, har den ligeledes ikke godtgjort, at der er gennemført individuelle kontroller i denne henseende.

130. For det tredje vedrørende kontrollen af god landbrugspraksis har Den Hellenske Republik selv, under forligsproceduren, anført, at den direkte kontrol heraf var vanskelig for ikke at sige umulig at gennemføre. Den har anført at have indført indikatorer, bl.a. foranstaltninger som vejledende tilladt produktion, der tilsigter en fuldstændig kontrol med henblik på begrænsning af anvendelsen af pesticider og kunstgødning. Det drejer sig imidlertid om indførelsen af almindelige foranstaltninger til forbedring af miljøindikatorerne, som ikke godtgør, at der er gennemført en individuel kontrol pr. producent af overholdelsen af de indførte foranstaltninger.

131. Den Hellenske Republiks argument om, at kontrollen med overholdelsen af miljøforanstaltningerne er blevet gennemført på passende vis, skal derfor forkastes.

132. Den Hellenske Republik har i øvrigt i replikken fremhævet forligsorganets forbehold med hensyn til muligheden for på allerede sået bomuld at anvende de miljøforanstaltninger, der er indført ved artikel 17 i forordning nr. 1051/2001, som finder anvendelse fra den 1. september 2001.

133. Retten erindrer om, at i forbindelse med udtalelsen af 21. januar 2008 anmodede forligsorganet Kommissionen om at sikre, at foreneligheden med disse bestemmelser – under hensyntagen til tidspunktet for de miljømæssige vilkårs ikrafttræden i denne støtteordning – kunne påberåbes som et juridisk bindende kriterium for ydelse af fællesskabsstøtten i produktionsåret 2001/2002.

134. Kommissionen fastholdt i sin endelige beslutning, at artikel 17 i forordning nr. 1051/2001 fandt anvendelse på de af Den Hellenske Republik vedtagne miljøforanstaltninger med hensyn til produktionsåret 2001/2002. Ifølge Kommissionen markerer datoen den 1. september 2001 indledningen af produktionsåret for bomuld sået i 2001 og markedsført i efteråret 2001, men ikke desto mindre skal samtlige kriterier for støtteberettigelse, som vedrører transaktioner før markedsføringen, herunder såning, kontrolleres før produktionsårets begyndelse.

135. Retten konstaterer, at Den Hellenske Republik ikke har anfægtet dette ræsonnement. Den Hellenske Republik har nemlig kun i replikken henvist til forligsorganets forbehold uden at fremføre et underbygget argument som svar på Kommissionens argument.

136. For så vidt som Den Hellenske Republiks argument, som ikke fremgår af stævningen, kan anses for at henvise til klagepunktet vedrørende miljøforanstaltningerne og dermed for at kunne realitetsbehandles som omhandlet i artikel 48, stk. 2, i procesreglementet, må det fastslås, at argumentet på ingen måde er underbygget.

137. Endvidere skal argumentet om, at de detaljerede foranstaltninger i forordning nr. 1051/2001 endnu ikke var kendte forkastes. Den Hellenske Republik har nemlig selv vedtaget miljøforanstaltningerne og har ikke anfægtet, at disse miljøforanstaltninger fandt umiddelbar anvendelse. Den Hellenske Republik har derimod gjort gældende, at disse foranstaltninger allerede var omfattet af tilstrækkelig kontrol, hvilket indebærer, at de var anvendelige. Eftersom Den Hellenske Republik havde besluttet at vedtage disse foranstaltninger med henblik på gennemførelsen af forordning nr. 1051/2001 fra produktionsåret 2001/2002, burde den kontrollere bomuldsproducenternes overholdelse af dem. Som Kommissionen har fremhævet i svaret på et skriftligt spørgsmål fra Retten, fremgår det af betragtningerne til Kommissionens forordning (EF) nr. 1398/2002 af 31. juli 2002 om fastsættelse for produktionsåret 2001/2002 af den faktiske produktion af ikke-egreneret bomuld i Grækenland og den deraf følgende reduktion af målprisen og om fravigelse for produktionsåret 2001/2002 af visse forvaltningsbestemmelser og regler for ydelse af støtte i Grækenland (EUT L 203, s. 24), at de græske myndigheder selv har anset iagttagelsen af de i artikel 17, stk. 3, i forordning nr. 1051/2001 foreskrevne miljøforanstaltninger for et kriterium for at opnå støtte i produktionsåret 2001/2002.

138. Spørgsmålet om kontrol af miljøforanstaltningerne i perioden før den 1. september 2001 vedrører kun produktionsåret 2001/2002 og udgør derfor kun en del af klagepunktet vedrørende miljøforanstaltningerne, som ligger til grund for den faste korrektion, som ligeledes omhandler produktionsåret 2002/2003.

139. Endelig er det, i modsætning til hvad Den Hellenske Republik har hævdet, uden i øvrigt at underbygge sit argument, med føje, at Kommissionen har vurderet, at kontrollerne i forbindelse med miljøforanstaltningerne udgjorde hovedkontroller som omhandlet i bilag 2 til dok. nr. VI/5330/97. Sådanne kontroller vedrører de fysiske og administrative tjek, der er nødvendige for at efterprøve væsentlige forhold, i det foreliggende tilfælde med hensyn til produktionsarealet, fastsættelsen af et maksimalt udbytte og overholdelsen af god landbrugsskik, der er besluttet af Den Hellenske Republik i overensstemmelse med artikel 17 i forordning nr. 1051/2001.

140. Heraf følger, at det foreliggende anbringendes fjerde led skal forkastes.

Femte led om den påståede urigtige karakter af Kommissionens konstateringer vedrørende kontrollen af arealer på stedet

141. For det første har Den Hellenske Republik bestridt, at kontrollerne på stedet fandt sted for sent. Den har anført, at forordning nr. 1051/2001 og nr. 1591/2001 ikke fastsætter en sidste dato for gennemførelsen af kontrollerne på stedet af 5% af arealerne, idet datoen 15. november først blev fastsat som sidste dato fra 2003 ved forordning nr. 1486/2002. Den Hellenske Republik har gjort gældende, at hvis kontrollen skal finde sted på et passende tidspunkt, dvs. på et tidspunkt, der sikrer, at det kontrollerede areal er blevet tilsået med bomuld, kan den gennemføres, så længe bomuldsstilken stadig er til stede på jordloddet, dvs. i august, oktober eller januar eller indtil den følgende vårsåning. Den Hellenske Republik har tilføjet, at databasen for kontroller på stedet ikke angiver noget tidspunkt, da dette ikke krævedes i henhold til forordningerne. Den har fremhævet, at protokollerne henviser til den dato, hvor kontrollen er gennemført, at det fremgår af dem, at kontrollerne hovedsageligt har fundet sted fra august til november, og at få kontroller fandt sted derefter.

142. Det skal i denne henseende bemærkes, at i henhold til artikel 13, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1591/2001 skal det efterprøves, om erklæringerne vedrørende bomuldsarealerne er korrekte, ved en kontrol på stedet.

143. Som Den Hellenske Republik har anført, fastsatte forordning nr. 1591/2001 før den 23. august 2002, som er ikrafttrædelsesdatoen for forordning nr. 1486/2002, der fastsætter, at kontrollerne på stedet skal gennemføres senest den 15. november i det pågældende produktionsår, ikke en frist for fuldførelsen af disse kontroller. Med andre ord finder fristdatoen 15. november anvendelse fra produktionsåret 2002/2003.

144. I produktionsåret 2001/2002 skulle disse kontroller imidlertid være gennemført inden for en passende frist, således som Den Hellenske Republik har medgivet (jf. i denne retning dom af 11.6.2009, Grækenland mod Kommissionen, nævnt i præmis 63 ovenfor, præmis 196), dvs. på et tidspunkt, som med sikkerhed kan fastsættes, og som sikrer, at det kontrollerede areal er blevet tilsået med bomuld, således før eller under høsten.

145. Den 22. januar 2008, efter forligsorganets opfordring, indgav de græske myndigheder oplysningerne vedrørende tidspunkterne for gennemførelsen af kontrollerne på stedet. Som Kommissionen har konstateret, gjorde disse oplysninger det imidlertid ikke muligt at få kendskab til den kronologiske fordeling af kontrollerne på stedet og indeholdt ingen pålidelig angivelse af andelen af kontroller, der var foretaget for sent. Visse angivne datoer var endvidere inkonsekvente, og nogle kontroller var gennemført særlig sent (efter januar) i fem præfekturer i 2001/2002 og syv præfekturer i 2002.

146. Ifølge retspraksis (dommen af 9.9.2004 i sagen Grækenland mod Kommissionen, nævnt i præmis 73 ovenfor, præmis 51) påhviler det den pågældende medlemsstat at føre det mere detaljerede og fuldstændige bevis for kontrollerne og i givet fald for, at Kommissionens beregninger er urigtige.

147. Den Hellenske Republik har, efter at have anført, at der ikke fandtes nogen datoangivelse i databasen for kontroller på stedet, fremlagt kontroldatoerne, hvoraf der dels fremgår visse inkonsekvenser (nogle datoer angiver årene 1901 eller 1902), dels at kontroldatoerne undertiden er senere end januar i det pågældende produktionsår.

148. Selv om bomuldsstilkene, som Den Hellenske Republik har gjort gældende, kan bevidne, at der dyrkes bomuld, er det i denne henseende med rette, at Kommissionen har konstateret, at hverken de nøjagtige grænser for markerne eller disses udbytte med sikkerhed kunne fastlægges på grundlag af disse bomuldsstilke. Den sidste dato for at gennemføre kontrollerne på stedet er i øvrigt blevet fastsat til den 15. november i det pågældende produktionsår i henhold til forordning nr. 1486/2002.

149. Den Hellenske Republik har endvidere i bilag 2 til replikken vedlagt oplysninger, som viser, at størstedelen af kontrollerne fandt sted frem til november for de to produktionsår. Kommissionen har imidlertid gjort gældende, at disse oplysninger ikke er blevet fremsendt til den under den administrative procedure, der førte til vedtagelse af den anfægtede beslutning, hvilket bekræftes af Den Hellenske Republiks svar på en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse og spørgsmål fra Retten under retsmødet. Retmæssigheden af en kommissionsbeslutning skal imidlertid vurderes i forhold til de oplysninger, som Kommissionen kunne råde over på det tidspunkt, da den vedtog den (jf. i denne retning Rettens dom af 15.12.2011, sag T-232/08, Luxembourg mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 54 og 55, og af 14.2.2012, sag T-267/06, Italien mod Kommissionen, præmis 46-48; jf. analogt Domstolens dom af 22.12.2008, sag C-333/07, Regie Networks, Sml. I, s. 10807, præmis 81). Disse oplysninger, der er indgivet af Den Hellenske Republik, kan følgelig ikke tages i betragtning med henblik på at vurdere retmæssigheden af den anfægtede beslutning.

150. Heraf følger, at det ikke er lykkedes Den Hellenske Republik at påvise, at Kommissionens konstateringer i denne forbindelse er urigtige. Som Kommissionen har anført, udgør spørgsmålet om for sene kontroller endvidere og under alle omstændigheder kun et af klagepunkterne vedrørende de hovedkontroller, som ligger til grund for den faste korrektion (jf. præmis 101-108 ovenfor).

151. Den Hellenske Republik har for det andet gjort gældende, at risikoanalysen blev foretaget, og at den førte til udelukkelse af en mængde bomuld af ukendt oprindelse. Forbedringen af datasystemet og kontrollen i realtid af bomuldsleveringerne til egreneringsfabrikkerne havde bidraget til at forbedre proceduren for udvælgelse af stikprøver og dermed risikoanalysen.

152. Dette argument afkræfter imidlertid ikke Kommissionens konstateringer, hvorefter risikoanalysen for produktionsåret 2001/2002 byggede på en tilfældig udvælgelse af en opdelt population, som ikke er anvendelig med hensyn til de risici, der er forbundet med det pågældende produktionsår. Den Hellenske Republik har heller ikke for produktionsåret 2002/2003 godtgjort den urigtige karakter af Kommissionens konstateringer, som er sammenfattet ovenfor i præmis 106 og 108.

153. Dette anbringendes femte led skal derfor ligeledes forkastes.

154. Heraf følger, at den anfægtede finansielle korrektion på 5% under disse omstændigheder ikke kan anses for at være fastsat på grundlag af en urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder.

Første og andet led om den finansielle korrektions uforholdsmæssige karakter

155. I forbindelse med dette anbringendes første led har Den Hellenske Republik gjort gældende, at den faste korrektion på 5%, som er mere end fordoblet i forhold til de foregående korrektioner på 2%, er uforholdsmæssig, da der ikke er taget hensyn til den sene ændring af bomuldsstøtteordningen i 2001 i henhold til forordning nr. 1051/2001, der blev offentliggjort i juni, dvs. midt i dyrkningsperioden. Den Hellenske Republik har understreget, at der ikke fandtes nogen overgangsbestemmelser, som begrænsede omkostningerne til den nye metode til beregning af medansvar og har betonet størrelsen af de omkostninger, som de vedtagne foranstaltninger medførte.

156. Retten erindrer om, at Kommissionen kan nægte at finansiere samtlige de afholdte udgifter, hvis den konstaterer, at der ikke foreligger tilstrækkelige kontrolmekanismer (jf. bl.a. Domstolens dom af 18.5.2000, sag C-242/97, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3421, præmis 122).

157. I det foreliggende tilfælde fremgår det, at de af Kommissionen påpegede mangler vedrører væsentlige dele af kontrolsystemet samt udførelsen af kontrollen, som er af grundlæggende betydning for at fastsætte, at udgifterne er berettigede, således at det med rimelighed kan konkluderes, at risikoen for tab for EUGFL er betydelig.

158. Heraf følger, at ved i den foreliggende sag at pålægge en fast korrektion på kun 5% af de pågældende udgifter, på trods af, at de af de græske myndigheder foretagne kontroller ikke opfyldte kravene i fællesskabsbestemmelserne, har Kommissionen ikke tilsidesat proportionalitetsprincippet (jf. i denne retning Rettens dom af 24.3.2011, sag T-184/09, Grækenland mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 72 og den deri nævnte retspraksis).

159. Argumentet om ændringen i henhold til forordning nr. 1051/2001 afkræfter ikke denne konstatering. Det skal nemlig bemærkes, at forpligtelserne vedrørende IFKS og kontrollen på stedet af arealerne forelå i henhold til tidligere lovgivning (jf. præmis 113 ovenfor). Forordning nr. 1051/2001 har derfor ikke ændret de omstændigheder, for hvilke der er konstateret mangler i den foreliggende sag. Som det tidligere er påpeget (jf. præmis 137 ovenfor), skulle Den Hellenske Republik, for så vidt som den havde besluttet at vedtage miljøforanstaltningerne med henblik på gennemførelsen af forordning nr. 1051/2001 fra og med produktionsåret 2001/2002, kontrollere bomuldsproducenternes overholdelse af dem.

160. Den Hellenske Republiks argument om ændringen af den pågældende ordning skal derfor forkastes.

161. Endelig kan omkostningerne til de foranstaltninger, der er vedtaget på grund af denne nye forordning, ikke gøre de påpegede mangler berettigede og kan derfor ikke tages i betragtning med henblik på at bedømme, om den pågældende finansielle korrektion er uforholdsmæssig eller ej.

162. De argumenter, der er fremført til støtte for dette anbringendes første led, godtgør således ikke, at den pågældende korrektion er uforholdsmæssig.

163. I forbindelse med dette anbringendes andet led har Den Hellenske Republik gjort gældende, at Kommissionen selv har konstateret forbedringer i løbet af perioden 2002-2003, og at korrektionen for den nævnte periode således burde have været lavere end den, som blev besluttet for perioden 2001-2002.

164. Retten påpeger imidlertid, at selv om Kommissionen i skrivelsen af 17. juli 2004 konstaterede forbedringer vedrørende produktionsåret 2002/2003, har den ligeledes i den samme skrivelse konstateret mangler vedrørende kontrollen på stedet af arealer og vedrørende IFKS, som Kommissionen har anset for væsentlige principielle svagheder. Disse mangler fremgår ligeledes af den sammenfattende rapport.

165. Alene den omstændighed, at der er konstateret forbedringer, medfører således ikke, at Den Hellenske Republik kan hævde, at korrektionssatsen på 5% skulle have været nedsat.

166. Den Hellenske Republik har følgelig ikke påvist, at den faste korrektion på 5% af de pågældende udgifter var uforholdsmæssig.

167. Det fremgår af alt det ovenstående, at det tredje anbringende vedrørende den faste korrektion, der er anvendt i bomuldssektoren, skal forkastes i sin helhed.

4. Sjette anbringende om de korrektioner, der er anvendt i sektoren for oksekødspræmier og betaling af ekstensiveringsbeløb

Fællesskabslovgivning

168. Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT L 160, s. 21) regulerer ydelsen af præmier i denne sektor.

Kontroller

169. Forordning nr. 3508/92 fastsætter, at hver enkelt medlemsstat opretter et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger. I sjette betragtning hedder det, at for at de indsamlede oplysninger kan forvaltes og udnyttes med henblik på kontrol af støtteansøgningerne, er det nødvendigt, at der oprettes effektive databaser, som navnlig gør det muligt at foretage krydskontrol.

170. Artikel 1, stk. 1, litra b), i ovennævnte forordning nr. 3508/92 fastsætter bl.a., at hver medlemsstat opretter et IFKS, der skal anvendes på præmie- og betalingsordningerne for oksekødsproducenter.

171. I overensstemmelse med artikel 2 i forordning nr. 3508/92 omfatter det integrerede system forskellige elementer, bl.a. en database, et system til identifikation og registrering af dyrene, støtteansøgninger og et integreret kontrolsystem. Artikel 3 i forordning nr. 3508/92 fastsætter bl.a., at der i databasen for hver landbrugsbedrift indlæses oplysningerne fra støtteansøgningerne.

172. I henhold til artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning nr. 3508/92 gennemfører medlemsstaten administrativ kontrol af støtteansøgningerne, og foruden den administrative kontrol foretages der kontrol på stedet af et udsnit af landbrugsbedrifterne.

173. Med hensyn til disse kontroller fastsætter artikel 15 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (EFT L 327, s. 11), følgende:

»Administrativ kontrol og kontrol på stedet foretages på en sådan måde, at der sikres en effektiv efterprøvning af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt.«

174. Artikel 16 i forordning nr. 2419/2001 fastsætter:

»Den administrative kontrol, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, i forordning […] nr. 3508/92, omfatter navnlig:

a) krydskontrol af de anmeldte marker og dyr for at undgå, at en og samme støtte uberettiget ydes flere gange for samme kalenderår eller produktionsår, og for at undgå uberettiget kumulering af støtte under EF-støtteordninger, der er knyttet til arealanmeldelser

b) krydskontrol ved hjælp af den elektroniske database til efterprøvning af retten til støtte.«

175. Artikel 25 i forordning nr. 2419/2001 fastsætter:

»1. Kontrollen på stedet omfatter alle de dyr, for hvilke der er indgivet støtteansøgning under de støtteordninger, der skal kontrolleres, og, for kvægstøtteordningernes vedkommende, tillige de dyr, der ikke er anmeldt.

2. kontrollen på stedet omfatter navnlig:

a) efterprøvning af, at det antal dyr, der forefindes på bedriften, og for hvilke der er indgivet støtteansøgning, og det antal kvæg, der ikke er anmeldt, svarer til det antal dyr, der er indført i listerne, og for kvægs vedkommende, til det antal, der er meddelt til den elektroniske database

b) for så vidt angår kvægstøtteordningerne, efterprøvning af

– at de i listerne indførte oplysninger og meddelelserne til den elektroniske database er rigtige, ved stikprøvekontrol af bilag såsom købs- og salgsfakturaer, slagteattester, veterinærdokumenter og i givet fald dyrepas for de dyr, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger i de seneste tolv måneder inden tidspunktet for kontrollen på stedet

– at oplysningerne i den elektroniske database og i listerne stemmer overens ved stikprøvekontrol vedrørende de dyr, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger i de seneste tolv måneder inden tidspunktet for kontrollen på stedet

– at alle de på bedriften forefundne dyr, som stadig skal holdes på bedriften, er berettigede til den støtte, der er ansøgt om

– at alle dyr af kvæg på bedriften er identificeret med øremærker og i givet fald har et dyrepas, og at disse dyr er indført i listerne og korrekt er meddelt til den elektroniske database; disse efterprøvninger foretages individuelt for hvert enkelt handyr, som stadig er omfattet af forpligtelsen til at skulle holdes på bedriften, og for hvilket der er indgivet ansøgning om den særlige oksekødspræmie, dog med undtagelse af ansøgninger indgivet i henhold til artikel 4, stk. 6, i forordning [...] nr. 1254/1999; i øvrigt kan efterprøvningen af, at angivelserne i dyrepassene, listerne og meddelelserne til den elektroniske database er korrekte, foretages ved stikprøvekontrol

[…]«

Slagtepræmie

176. Artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 1254/1999 fastsætter:

»En producent, der holder kvæg på sin bedrift, kan efter ansøgning opfylde betingelserne for ydelse af slagtepræmie. Denne ydes inden for nationale lofter, som skal fastsættes, ved slagtning af præmieberettigede dyr eller ved udførsel af dem til et tredjeland.

Der kan ydes slagtepræmie til følgende:

a) tyre, stude, køer og kvier fra en alder på 8 måneder

b) kalve på mere end 1 og under 7 måneder og med en slagtet vægt på under 160 kg

forudsat at producenten har holdt dem i en nærmere bestemt periode.«

177. Artikel 26 i forordning nr. 2419/2001 fastsætter:

»1. For så vidt angår den særlige oksekødspræmie i henhold til artikel 4, stk. 6, i forordning […] nr. 1254/1999 og slagtepræmien i henhold til samme forordnings artikel 11, foretages der kontrol på stedet på slagterierne. Medlemsstaterne foretager denne kontrol på stedet, enten

a) på mindst 30% af alle slagterier, som udvælges på grundlag af en risikoanalyse, og i så fald skal kontrollen omfatte et repræsentativt udsnit på mindst 5% af alt det kvæg, der inden for de seneste 12 måneder inden tidspunktet for kontrollen på stedet er blevet slagtet på stedet på det pågældende slagteri, eller

b) på mindst 20% af de slagterier, der forinden er blevet godkendt på grundlag af særlige pålidelighedskriterier fastlagt af medlemsstaterne, idet de pågældende slagterier udvælges på grundlag af en risikoanalyse, og i så fald skal kontrollen omfatte et udsnit på mindst 2% af det samlede antal dyr af kvæg, der inden for de seneste 12 måneder inden tidspunktet for kontrollen på stedet er blevet slagtet på det pågældende slagteri.

Sådan kontrol på stedet omfatter en efterfølgende dokumentkontrol, en sammenholdelse med registreringerne i den elektroniske database og kontrol af de oversigter over slagteattester (eller de oplysninger, der gør det ud for attester), der er sendt til andre medlemsstater i henhold til artikel 35, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2342/1999.

2. Kontrol på stedet på slagterierne omfatter fysisk kontrol af de på dagen for kontrollen gennemførte slagtninger på grundlag af en stikprøve. Om nødvendigt foretages der en efterprøvning af, om de slagtekroppe, der vejes, berettiger til støtte.«

178. Kommissionens forordning (EF) nr. 2342/1999 af 28. oktober 1999 om gennemførelsesbestemmelser for forordning nr. 1254/1999 bestemmer i artikel 37 i dens ændrede affattelse (Kommissionens forordning (EF) nr. 1042/2000 af 18.5.2000 (EFT L 118, s. 4)), at præmien udbetales til den producent, der har holdt dyret på sin bedrift i en periode på mindst to måneder, som slutter mindre end en måned inden slagtningen eller mindre end to måneder inden udførslen af dyret. For kalve, der slagtes inden de er tre måneder gamle, er den periode, hvor de skal holdes på bedriften, en måned.

Ekstensiveringsbeløb

179. Artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1254/1999 bestemmer:

»Producenter, som får udbetalt særlig præmie og/eller ammekopræmie, kan få udbetalt et ekstensiveringsbeløb.«

180. Artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1254/1999 fastsætter, at ekstensiveringsbeløbet udgør 100 EUR for hver særlige præmie og ammekopræmie, der ydes, forudsat at belægningsgraden på bedriften i det pågældende kalenderår ikke overstiger 1,4 SK pr. ha (med forbehold af lavere beløb, som fastsættes af medlemsstaterne i henhold til artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i samme forordning).

181. I henhold til artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1254/199 udtrykkes belægningsgraden som antallet af SK pr. grovfoderenhed, der anvendes til foder til bedriftens dyr.

182. Ifølge artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1254/1999 medregnes følgende ved fastlæggelse af belægningsgraden på bedriften:

»[…]

a) de handyr, ammekøer og kvier, får og/eller geder, for hvilke der er indgivet præmieansøgninger, og de malkekøer, der er nødvendige til produktion af den samlede referencemængde mælk, som er tildelt producenten. Det således opgjorte antal dyr omregnes til SK efter omregningstabellen i bilag III

b) foderarealet, som er det areal på bedriften, der i hele kalenderåret er til rådighed til kvæg-, fåre- og/eller gedehold. I dette areal medregnes ikke:

– bygninger, skove, damme og veje

– arealer, der anvendes til andre produktioner, som er omfattet af ordninger med fællesskabsstøtte, eller som anvendes til flerårige kulturer eller gartnerikulturer, bortset fra græsarealer uden for omdrift, for hvilke der foretages arealbetalinger i henhold til artikel 17 i denne forordning og artikel 19 i forordning […] nr. 1255/1999

– arealer, der er omfattet af støtteordningen for producenter af visse markafgrøder, anvendes i forbindelse med støtteordningen for tørret foder eller er omfattet af en national ordning eller en fællesskabsordning for udtagning af landbrugsarealer.

Foderarealet omfatter arealer, der udnyttes i fællesskab, og arealer, hvor der dyrkes blandede afgrøder.«

183. Artikel 13, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1254/1999 fastsætter:

»[U]anset artikel 12, stk. 2, [litra] a), bestemmes bedriftens belægningsgrad ved at tage hensyn til antallet af handyr, køer og kvier, der holdes på bedriften i det pågældende kalenderår, og til de får og/eller geder, for hvilke der er indgivet præmieansøgninger for det samme kalenderår. Antallet af dyr omregnes til SK ved hjælp af omregningstabellen i bilag III.«

184. Artikel 32, stk. 3, i forordning nr. 2342/1999 fastsætter, at for at kontrollere, om antallet af dyr, der er beregnet efter bestemmelserne i forordning nr. 1254/1999, er foreneligt med den eller de belægningsgrader, der er fastsat i nævnte forordning, fastlægger medlemsstaten hvert år mindst fem datoer for optælling af dyr og underretter Kommissionen herom.

185. Dyrene kan optælles på disse datoer efter en af de to metoder, der er fastsat i artikel 32, stk. 3, i forordning nr. 2342/1999. Efter den første metode anmoder medlemsstaten producenten om, inden en dato, der fastsættes af medlemsstaten, på grundlag af sin staldbog at oplyse om antallet af SK eller antallet af dyr inden for hver af de to kategorier kvæg, som er anført i bilag III til forordning nr. 1254/1999 (dvs. dels den, der omfatter handyr og kvier på mere end 24 måneder, ammekøer og malkekøer, og dels den, der omfatter handyr og kvier mellem 6 og 24 måneder). Den anden metode, der er forbeholdt medlemsstater, der råder over en elektronisk database, som opfylder kravene i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 om en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter (EFT L 117, s. 1), og denne giver medlemsstaten tilstrækkelige garantier for dataenes nøjagtighed med henblik på anvendelse af ordningen for betaling af ekstensiveringsbeløb, indebærer anvendelsen af oplysningerne i denne base til at fastslå antallet af SK.

186. Artikel 32, stk. 3, fjerde afsnit, i forordning nr. 2342/1999 bestemmer, at beslutter en medlemsstat, at optællingsdatoerne er alle årets dage, kan den dog fastsætte, at belægningsgraden beregnes i forhold til varigheden af dyrenes tilstedeværelse.

187. Artikel 32, stk. 4, i forordning nr. 2342/1999 bestemmer:

»Uanset stk. 3 kan medlemsstaten give producenten mulighed for at vælge en forenklet ordning.

I så tilfælde skal producenten i sin ansøgning om arealstøtte angive:

a) at han erklærer hver dag at have overholdt den i artikel 13 i forordning [...] nr. 1254/1999 omhandlede maksimale belægningsgrad indtil dagen for sin ansøgning om arealstøtte, og

b) at han forpligter sig til hver dag at overholde nævnte belægningsgrad mellem dagen for sin ansøgning om arealstøtte og den 31. december.

[…]

Den i nærværende stykke omhandlede erklæring og forpligtelse er underlagt kontrol- og sanktionsbestemmelserne i det integrerede system.

[…]«

Den sammenfattende rapport

188. I forbindelse med undersøgelserne med referencerne ΑΡ/2003/09a, ΑΡ/2003/11, ΑΡ/2004/04 og ΑΡ/2005/05 gennemførte Kommissionen kontrolundersøgelser i Grækenland i henholdsvis maj 2003, september 2003, marts 2004 og april 2005. Kommissionen fremsatte sine bemærkninger i henhold til artikel 8 i forordning nr. 1663/95 i skrivelse af henholdsvis 19. september 2003, 22. januar 2004, 5. august 2004 og 29. juli 2005. Et bilateralt møde blev afholdt den 1. oktober 2004 vedrørende de to første undersøgelser, den 11. marts 2005 vedrørende den tredje undersøgelse og den 7. juni 2006 vedrørende den fjerde undersøgelse. Kommissionen underrettede de græske myndigheder om protokollerne fra disse møder henholdsvis den 30. november 2004, 22. juni 2005 og 22. september 2006. De græske myndigheder besvarede dem henholdsvis den 28. december 2004, den 21. juli 2005 og den 20. oktober 2006. Den 3. maj 2007 meddelte Kommissionen formelt de græske myndigheder sine konklusioner vedrørende de fire undersøgelser.

189. Efter forligsorganets udtalelse af 8. januar 2008 og de græske myndigheders oplysninger meddelte Kommissionen sin endelige beslutning af 16. juni 2008, som er gengivet i den sammenfattende rapport.

190. Det fremgår for det første af den sammenfattende rapport, at Kommissionens tjenestegrene vedrørende oksekødspræmierne har konstateret mangler med hensyn til krydskontrol og kontrol på stedet.

191. Hvad for det første angår krydskontrollen (jf. præmis 169 og 174 ovenfor) fremgår det af den sammenfattende rapport, at den datamatiserede krydskontrol mellem databasen for identifikation og registrering og databasen for ansøgninger om oksekødspræmier for første gang blev anvendt i Grækenland som administrativ kontrol i produktionsåret 2002. Selv om Kommissionen har anset dette for et fremskridt, er gennemførelsen blevet kvalificeret som mangelfuld. Kommissionen har især konstateret, at de grundlæggende kriterier for støtteberettigelse ikke hav de været omfattet af krydskontrol i 2002. Der er således risiko for, at ikke-støtteberettigede dyr er blevet anset for at have ret til betaling. Endvidere har Kommissionen konstateret, at der forelå anomalier (manglende eller fejlagtig registrering i databasen for identifikation og registrering) vedrørende et stort antal dyr, for hvilke der var ansøgt om støtte, og den har fundet, at de talrige ændringer i databasen for identifikation og registrering uden dokumentation påvirkede støtteberettigelsen for samtlige dyr, for hvilke der var indgivet en støtteansøgning. Det er ligeledes blevet påpeget, at de græske myndigheder ikke havde været i stand til at fremlægge tal for antallet af dyr, for hvilke der var konstateret anomalier, med en dokumentation, som begrundede ændringen af deres status. Der forelå således en risiko for, at uberettigede ændringer var blevet indført i systemet, hvilket havde medført for store udbetalinger.

192. Hvad for det andet angår kontrol på stedet fastslog Kommissionens tjenestegrene, at den var af mangelfuld kvalitet. Det fremgår navnlig af den sammenfattende rapport, at gennemførelsen af disse kontroller har vist talrige mangler, og at de ikke var i overensstemmelse med artikel 25 i forordning nr. 2419/2001 (jf. præmis 175 ovenfor). Kommissionens tjenestegrene påpegede således manglende kontrol af dyr, for hvilke der ikke vat indgivet en støtteansøgning, manglende efterprøvning af dokumentation og oplysninger vedrørende dyr, for hvilke der er indgivet en støtteansøgning i de seneste tolv måneder inden tidspunktet for kontrollen, manglende kontrol på stedet, hvor dyrene holdes, manglende efterprøvning af kontroldokumenterne og de kontrollerede dyrs status samt vanskelighederne med at sammenholde med resultaterne af de foregående kontroller.

193. Endvidere redegjorde Kommissionens tjenestegrene for manglende kontrol på stedet af de dyr, der har været genstand for en ansøgning om slagtepræmie. I den forbindelse foreslog forligsorganet en fornyet vurdering af den fastsatte korrektion, idet det betonede den begrænsede værdi af kontrol på stedet, når der er tale om slagtepræmier, da de vigtigste kontroller vedrørende slagtet kvæg gennemføres i slagterierne og ved efterfølgende kontrol af driftslederens registre.

194. Kommissionen opretholdt imidlertid sit standpunkt med den begrundelse, at kombinationen af flere mangler har haft virkninger på de hovedkontroller, der er gennemført for alle oksekødspræmier, herunder slagtepræmien. Ifølge Kommissionen udgør den manglende kontrol på stedet i bedrifterne for slagtepræmierne en yderligere risiko for EUGFL i forhold til denne støtteordning, hvilket er en risiko, der ikke fuldt ud kan kompenseres ved gennemførelse af kontrol i slagteriet og administrativ kontrol (som under alle omstændigheder skal foretages som led i et hvilket som helst system til kontrol af slagtepræmier), så meget desto mere som at de kontroller, der gennemførtes i slagterier i løbet af undersøgelsen AP/