Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 25. februar 1999. - José Ferreiro Alvite mod Instituto Nacional de Empleo (Inem) og Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS). - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela - Spanien. - EF-traktatens artikel 51 - Artikel 67 i forordning (EØF) nr. 1408/71 - Arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der er fyldt 52 år. - Sag C-320/95.



Samling af Afgørelser 1999 side I-00951



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ligebehandling - national lovgivning, hvorefter tildelingen af arbejdsloeshedsunderstoettelse er betinget af, at den paagaeldende i en minimumsperiode har betalt bidrag til en alderspensionsordning - lovlighed - betingelser

Sammendrag

Den minimumsperiode for betaling af bidrag til en alderspensionsordning, som en person skal have tilbagelagt for at kunne modtage en arbejdsloeshedsunderstoettelse som den, der er hjemlet i en national lovgivning om social sikring for personer, der er fyldt 52 aar, fastlaegges paa grundlag af den nationale lovgivning, for saa vidt som perioden ligeledes kan anses for tilbagelagt ved hjaelp af bidrag, der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.

Parter

I sag C-320/95,

angaaende en anmodning, som Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela (Spanien) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

José Ferreiro Alvite

mod

Instituto Nacional de Empleo (Inem),

Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS),

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 51 og af artikel 67 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1),

har

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

sammensat af J.C. Moitinho de Almeida, som fungerende afdelingsformand, og dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward (refererende dommer), L. Sevón og M. Wathelet,

generaladvokat: S. Alber

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- den spanske regering ved statens advokat Paloma Plaza García, som befuldmaegtiget

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Maria Patakia og Isabel Martínez del Peral, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der i retsmoedet den 30. april 1998 er afgivet mundtlige indlaeg af José Ferreiro Alvite ved advokat Abelardo Vázquez Conde, Orense, af den spanske regering ved statens advokat Nuria Díaz Abad, som befuldmaegtiget,af Det Forenede Kongeriges regering ved barrister Sarah Moore, og af Kommissionen ved Isabel Martínez del Peral,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 11. juni 1998,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 21. september 1995, indgaaet til Domstolen den 16. oktober 1995, som aendret ved kendelse af 30. april 1997, indgaaet til Domstolen den 12. maj 1997, har Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 51 og af artikel 67 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1, herefter »forordning nr. 1408/71«).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som José Ferreiro Alvite har anlagt mod Instituto Nacional de Empleo (herefter »Inem«) og Instituto Nacional de la Seguridad Social (herefter »INSS«) angaaende udbetaling af en arbejdsloeshedsunderstoettelse, som i henhold til den spanske lovgivning kan ydes til personer, der er fyldt 52 aar.

Faellesskabsbestemmelserne

3 Afsnit III vedroerende saerlige bestemmelser om de enkelte arter af ydelser i forordning nr. 1408/71, indeholder i kapitel 6 om arbejdsloeshed foelgende bestemmelser i artikel 67:

»1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt forsikringsperioder, skal i fornoedent omfang medregne forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder, der er tilbagelagt som arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den for denne institution gaeldende lovgivning, dog forudsat at beskaeftigelsesperioderne ville vaere blevet anset for forsikringsperioder, hvis de havde vaeret tilbagelagt efter denne lovgivning.

2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt beskaeftigelsesperioder, skal i fornoedent omfang medregne forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder, der er tilbagelagt som arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om beskaeftigelsesperioder, der var tilbagelagt efter den for denne institution gaeldende lovgivning.

3. ... anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 og 2 er betinget af, at den paagaeldende senest har tilbagelagt:

- forsikringsperioder, i det i stk. 1 omhandlede tilfaelde

- beskaeftigelsesperioder, i det i stk. 2 omhandlede tilfaelde

efter den lovgivning, i henhold til hvilken ydelserne begaeres.

...«

De spanske bestemmelser

4 I henhold til artikel 215, stk. 3, i Ley General de la Seguridad Social (den spanske lov om social sikring), som stadfaestet ved kongeligt lovdekret nr. 1/94 af 20. juni 1994 (BOE nr. 154 af 29.6.1994, herefter »den spanske lov«), ydes arbejdsloeshedsunderstoettelsen til personer, der er fyldt 52 aar, til arbejdsloese, der har betalt bidrag til arbejdsloeshedsforsikringen i seks aar, og som opfylder alle betingelserne - bortset fra aldersbetingelsen - for at opnaa en alderspension baseret paa bidragsbetaling i henhold til den sociale sikringsordning.

5 I henhold til artikel 161, stk. 1, litra b), i den spanske lov forudsaetter en saadan pension, at den paagaeldende har tilbagelagt en bidragsperiode paa mindst 15 aar, hvoraf mindst to skal ligge inden for de sidste otte aar, der ligger umiddelbart forud for pensionsbegivenhedens indtraeden.

Den faktiske baggrund for tvisten

6 Det fremgaar af hovedsagens akter, at José Ferreiro Alvite, der er foedt den 10. februar 1936, har betalt bidrag i 1 303 uger til den sociale sikringsordning i Det Forenede Kongerige som loenmodtager, men at han ikke i sin erhvervsaktive periode har tilbagelagt forsikringsperioder under den spanske sociale sikringsordning. Han har i seks maaneder modtaget en arbejdsloeshedsunderstoettelse for vandrende arbejdstagere, som er vendt tilbage til Spanien. I denne periode betalte den kompetente spanske institution paa hans vegne bidrag til ordningerne for sygeforsikring og boernetilskud.

7 José Ferreiro Alvite ansoegte den 11. april 1994 om tildeling af arbejdsloeshedsunderstoettelse til personer, der er fyldt 52 aar. Hans ansoegning blev afvist ved beslutning af 5. august 1994 med den begrundelse, at han ikke havde tilbagelagt minimumsbidragsperioden for at have ret til den alderspension, der er fastsat i den spanske sociale sikringsordning. Den 19. september 1994 indgav han en klage, som blev afvist ved beslutning af 28. oktober 1994.

8 José Ferreiro Alvite anlagde derefter sag ved Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela, som fandt det tvivlsomt, om artikel 48, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 fandt anvendelse i sagen, og hvorledes artikel 67 i samme forordning skulle fortolkes. Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela besluttede derfor at udsaette sagen og at forelaegge tre praejudicielle spoergsmaal for Domstolen.

9 Da disse spoergsmaal var identiske med det andet og det fjerde spoergsmaal, som Domstolen skulle tage stilling til i sagen Martínez Losada m.fl. (forenede sager C-88/95, C-102/95 og C-103/95), og som var blevet forelagt af den samme ret, besluttede Domstolens praesident den 19. oktober 1995 at udsaette behandlingen af naervaerende sag, indtil Domstolen havde afsagt dom i sagen Martínez Losada m.fl.

10 Den 20. februar 1997 afsagde Domstolen dom i sagen Martínez Losada m.fl. (Sml. I, s. 869) og den forespurgte Juzgado de la Social de Santiago de Compostela, om denne ville opretholde sin anmodning om en praejudiciel afgoerelse.

11 Retten oplyste, at den ville opretholde sin anmodning om en praejudiciel afgoerelse under forbehold af en ny formulering af de praejudicielle spoergsmaal, fordi den fortsat var i tvivl paa visse punkter med hensyn til fortolkningen af de paagaeldende faellesskabsbestemmelser.

12 Ifoelge den forelaeggende ret stemmer de udtalelser, som den spanske regering har fremsat for Domstolen i sagen Martínez Losada m.fl., saaledes ikke overens med den maade, hvorpaa den spanske forvaltning anvender den spanske lov, naar den skal tage stilling til en ansoegning om arbejdsloeshedsunderstoettelse fra en vandrende arbejdstager.

13 I den henseende henleder den forelaeggende ret opmaerksomheden paa, at Domstolen i dommen i sagen Martínez Losada m.fl., praemis 41, har bemaerket, at den spanske regering i sit skriftlige indlaeg til Domstolen udtrykkeligt har anerkendt, at det ikke er en betingelse for retten til understoettelsen til personer, der er fyldt 52 aar, at den beroerte persons bidrag i den fornoedne periode er blevet betalt til alderspensionsordningen under den spanske sociale sikringsordning, og at det er tilstraekkeligt, at de beroerte personer i 15 aar har betalt bidrag til en anden medlemsstats sociale sikringsordning, eller at de i samme periode delvis har betalt bidrag til den spanske ordning og delvis til en anden medlemsstats ordning. Ifoelge den forelaeggende ret afviser den spanske regering trods denne udtalelse fortsat at tildele den paagaeldende ydelse under henvisning til, at ansoegeren skal have vaeret forsikret igennem en vis periode i Spanien i henhold til alderspensionsordningen.

De praejudicielle spoergsmaal

14 Herefter har den forelaeggende ret ved kendelse af 30. april 1997, indgaaet til Domstolen den 12. maj 1997, omformuleret de praejudicielle spoergsmaal som foelger:

»1) Skal artikel 67, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 (i den gaeldende affattelse) for saa vidt angaar bestemmelsens materielle anvendelsesomraade fortolkes saaledes, at der med henblik paa udbetaling af den arbejdsloeshedsunderstoettelse til personer, der er fyldt 52 aar, som er hjemlet i artikel 215, stk. 1, i kongeligt lovdekret nr. 1/94 af 20. juni 1994 om stadfaestelse af Texto Refundido de la Ley General de la Seguridad Social, skal ske medregning af de forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i det omfang der paa grundlag af saadanne bidragsperioder kan opnaas ret til alderspension, forudsat pensionsalderen naas, i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente institution er beliggende?

2) Saafremt bestemmelsen i artikel 67 i forordning (EOEF) nr. 1408/71 ikke finder anvendelse, og for saa vidt der er tale om opfyldelsen af en noedvendig betingelse for at opnaa alderspension, skal EF-traktatens artikel 51 da anvendes direkte, og er den kompetente institution forpligtet til at tage hensyn til de pensionsrettigheder, der er erhvervet i en anden medlemsstat, ved afgoerelsen af, om den betingelse er opfyldt, at der er ret til alderspension, forudsat pensionsalderen naas, som kraevet i artikel 215 i Texto Refundido de la Ley General de la Seguridad Social?

3) Er det, uanset om artikel 67 i forordning nr. 1408/71 eller artikel 51 i EF-traktaten finder anvendelse - i tilfaelde hvor den kompetente institution er forpligtet til at tage hensyn til en ret til alderspension, der er optjent i en anden medlemsstat, for saa vidt som arbejdstageren ville have haft ret til at modtage ydelser fra den spanske sociale sikringsordning, enten naar alene den nationale lovgivning anvendes, eller naar faellesskabsbestemmelserne anvendes - tilstraekkeligt til at opnaa arbejdsloeshedsunderstoettelse for personer, der er fyldt 52 aar, at arbejdstageren alene paa grundlag af de bidrag, der er indbetalt i en anden medlemsstat, eller paa grundlag af sammenlaegning af de bidrag, der er indbetalt i Spanien, og bidragene i den anden eller de andre medlemsstater opfylder den karensperiode, der kraeves i en hvilken som helst medlemsstat, eller er det tvaertimod noedvendigt, at han tilbagelaegger de karensperioder, der kraeves i artikel 161, stk. 1, litra b), i Texto Refundido de la Ley General de la Seguridad Social?«

15 Indledningsvis bemaerkes, at det foerste spoergsmaal er identisk med det andet spoergsmaal, som Domstolen har besvaret i dommen i sagen Martínez Losada m.fl., og at det andet spoergsmaal i naervaerende sag, for saa vidt det ikke er af hypotetisk karakter, er besvaret i samme dom. Det er derfor noedvendigt at omformulere de praejudicielle spoergsmaal med henblik paa at give en besvarelse, der kan anvendes af den forelaeggende ret ved afgoerelsen af den for denne verserende sag.

16 Det bemaerkes i denne henseende, at Domstolen i dommen i sagen Martínez Losada m.fl. har udtalt, at en understoettelse som den, der er hjemlet i den spanske lov for arbejdsloese personer, der er fyldt 52 aar, udgoer en ydelse ved arbejdsloeshed i forordning nr. 1408/71's forstand. Efter forordningens artikel 67 gaelder der to typer betingelser for ydelse af en arbejdsloeshedsunderstoettelse, dels den i bestemmelsens stk. 3 naevnte betingelse (herefter »faellesskabsbetingelsen«), dels den eller de betingelser, der er fastsat i den nationale lovgivning (herefter de »nationale betingelser«).

17 I den foreliggende sag er faellesskabsbetingelsen kun opfyldt, hvis den beroerte person har betalt bidrag eller anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning. Det tilkommer, som Domstolen har fastslaaet i dommen i sagen Martínez Losada m.fl., praemis 37, den forelaeggende ret at afgoere, om de perioder, hvori den kompetente spanske institution betalte bidrag til ordningerne for sygeforsikring og boernetilskud for sagsoegeren i hovedsagen, udgoer forsikringsperioder i henhold til den nationale lovgivning.

18 Hvis det fremgaar, at den beroerte person ikke senest har betalt og heller ikke anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning, kan han ikke goere krav paa tildeling af den omtvistede ydelse, hverken i medfoer af artikel 67 i forordning nr. 1408/71 eller i medfoer af traktatens artikel 51. Hvis han derimod senest har betalt bidrag eller anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning, skal det undersoeges, om de nationale betingelser er opfyldt. Det bemaerkes i denne henseende, at det ikke drejer sig om at fastslaa, om den beroerte har ret til en alderspension i Spanien, men om at faa klarlagt, om han opfylder betingelserne, bortset fra aldersbetingelsen, for at opnaa en alderspension i henhold til den spanske lovgivning.

19 Det foelger heraf, at den forelaeggende ret naermere bestemt oensker oplyst, om den karensperiode, som den paagaeldende skal tilbagelaegge for at kunne modtage en arbejdsloeshedsunderstoettelse som den, der er hjemlet i den spanske lovgivning for personer, der er fyldt 52 aar, udelukkende skal fastlaegges paa grundlag af denne medlemsstats lovgivning eller paa grundlag af lovgivningen i den eller de medlemsstater, hvori den beroerte har betalt bidrag til de sociale sikringsordninger. Desuden oensker den forelaeggende ret oplyst, om den karensperiode, som kraeves i den spanske lovgivning, kan tilbagelaegges ved hjaelp af bidrag, der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.

20 Den spanske regering har gjort gaeldende, at den paagaeldende skal have tilbagelagt de karensperioder, der kraeves i artikel 161, stk. 1, litra b), i den spanske lov for at kunne modtage den arbejdsloeshedsunderstoettelse, som er hjemlet i lovens artikel 215, stk. 3, for arbejdsloese, der er fyldt 52 aar.

21 Kommissionen har anfoert, at det er foreneligt med traktatens artikel 48 og 51 samt med forordning nr. 1408/71, at det i henhold til den spanske lov er en betingelse for tildeling af en arbejdsloeshedsunderstoettelse til arbejdsloese, der er fyldt 52 aar, at de har betalt bidrag til en alderspensionsordning i en periode paa 15 aar, naar bidragene i denne periode, helt eller delvist, har kunnet betales til en social sikringsordning i en anden medlemsstat.

22 I sin besvarelse af spoergsmaal 4 i dommen i sagen Martínez Losada m.fl. har Domstolen udtalt, at det ikke er i strid med traktatens artikel 48 og 51 eller forordning nr. 1408/71, at det i henhold til en national lovgivning som betingelse for udbetaling af en arbejdsloeshedsunderstoettelse til personer, der er fyldt 52 aar, kraeves, at den beroerte person i en periode paa 15 aar har betalt bidrag til en alderspensionsordning i en eller flere medlemsstater.

23 Det foelger af fast praksis, at medlemsstaterne fortsat selv kan fastsaette betingelserne for tilkendelse af sociale sikringsydelser, selv om de herved skaerpes, blot de fastsatte betingelser ikke medfoerer en aabenlys eller skjult forskelsbehandling af arbejdstagere i Faellesskabet (jf. dom af 20.9.1994, sag C-12/93, Drake, Sml. I, s. 4337, praemis 27).

24 Den kompetente institution er derfor berettiget til i overensstemmelse med den nationale lovgivning at stille krav om opfyldelse af den heri fastsatte karensperiode.

25 I karensperioden kan bidragene, som Kommissionen med rette har anfoert, vaere blevet betalt, helt eller delvist, til den sociale sikringsordning i en anden medlemsstat.

26 De praejudicielle spoergsmaal skal derfor besvares med, at den karensperiode, som den paagaeldende skal have tilbagelagt for at kunne modtage en arbejdsloeshedsunderstoettelse som den, der er hjemlet i den spanske lovgivning for personer, der er fyldt 52 aar, fastlaegges paa grundlag af denne medlemsstats lovgivning, for saa vidt som perioden ligeledes kan anses for tilbagelagt ved hjaelp af bidrag, der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

27 De udgifter, der er afholdt af den spanske regering, af Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela ved kendelser af 21. september 1995 og 30. april 1997, for ret:

Den karensperiode, som den paagaeldende skal have tilbagelagt for at kunne modtage en arbejdsloeshedsunderstoettelse som den, der er hjemlet i den spanske Ley General de la Seguridad Social, som stadfaestet ved kongeligt lovdekret nr. 1/94 af 20. juni 1994, for personer, der er fyldt 52 aar, fastlaegges paa grundlag af denne medlemsstats lovgivning, for saa vidt som perioden ligeledes kan anses for tilbagelagt ved hjaelp af bidrag, der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.