Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 24. marts 1988. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN HELLENSKE REPUBLIK. - TRAKTATBRUD - MAKSIMUMSPRISER VED IMPORT AF FAARE- OG GEDEKOED. - SAG 127/87.



Samling af Afgørelser 1988 side 03333



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

A - De faktiske omstaendigheder

1 . I den traktatbrudssag, som beskaeftiger os i dag, paastaar sagsoegeren, Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, at det statueres, at sagsoegte, Den Hellenske Republik, har tilsidesat sine forpligtelser efter EOEF-Traktaten ved at have fastsat maksimumspriser for faare - og gedekoed samt for levende faar og geder .

2 . Ved afgoerelse af 19 . marts 1984 bestemte den graeske handelsminister, at fakturaer for indfoersel af faar og geder samt koed heraf skulle forelaegges til forudgaaende kontrol for naevn, som foerer tilsyn med valutaanvendelsen ved indfoersel . Fakturaerne skulle godkendes, hvis de ikke oversteg en pris paa 1 650 USD pr . tons levende dyr og 2 730 USD pr . tons koed . Der blev ikke gjort forskel paa baggrund af varernes oprindelsessted . Beslutningen gjaldt saaledes saavel indfoersel fra det oevrige Faellesskab som fra tredjelande .

3 . Sagsoegeren ser i sagsoegtes handlemaade flere overtraedelser af faellesskabsretten, nemlig af forbudet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner, af principperne for den faelles handelspolitik, af aftaler indgaaet mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og visse tredjelande, saavel som af bestemmelserne i den faelles markedsordning for faare - og gedekoed .

4 . Sagsoegerens paastande, der er blevet tydeliggjort under den mundtlige forhandling, tilsigter :

- at det statueres, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikler 30 og 113, samt til saavel Raadets forordning nr . 1837/80 og Kommissionens forordninger nr . 19/82 og 20/82 som de aftaler, Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ved brevvekslinger har indgaaet med visse tredjelande om handelen med faar og geder, idet dette foelger af retsvirkningerne af gaeldende nationale bestemmelser og forvaltningspraksis, for saa vidt angaar indfoersel af faar og geder samt koed heraf, idet indfoerslen undergives bindende maksimumspriser, og

- at Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger .

5 . Sagsoegte har paastaaet sig frifundet og sagsoegeren tilpligtet at betale sagens omkostninger .

6 . Sagsoegte finder de trufne foranstaltninger noedvendige for kontrollen med valutabevaegelserne . Samtidig er de til fordel for forbrugerne, der beskyttes mod for hoeje indfoerselspriser . Desuden drejer det sig i forbindelse med de fastsatte priser ikke om maksimumspriser, men derimod om vejledende priser, der skal lette valutamyndighedernes arbejde .

7 . Under den mundtlige forhandling har sagsoegte dog indroemmet, at tilladelse til indfoersel, hvis pris overstiger de fastsatte priser, ikke meddeles i praksis .

8 . Med hensyn til forholdet mellem de af sagsoegte fastsatte priser og de af Faellesskabet fastsatte er sagsoegeren under den mundtlige forhandling fremkommet med almindelige betragtninger, uden dog at give konkrete oplysninger .

9 . Paa baggrund af de gaeldende forordninger er forholdet dog foelgende : for produktionsaaret 1984/1985 var der en fastsat basispris for faarekoedsomraadet paa 428,04 ECU og en interventionspris paa 363,83 ECU ( 1 ). Under hensyntagen til den repraesentative kurs for faarekoedsomraadet, der var gaeldende fra 2 . april 1984, paa 1 ECU = 90,5281 DR ( 2 ), fremkommer der en basispris paa 38 749,65 DR og en interventionspris paa 32 936,84 DR .

10 . Paa baggrund af den noterede vekselkurs den 4 . april 1984 paa 1 = 103,9 DR ( 3 ) beloeber den af sagsoegte fastsatte maksimumspris paa faarekoed sig til henholdsvis 28 364,70 DR pr . 100 kg koed og til 17 143,5 DR pr . 100 kg levende vaegt .

11 . Efter anmodning fra Domstolen har sagsoegeren forelagt Domstolen nogle prisoplysninger, men samtidig paapeget, at en interventionspris paa faarekoed ikke kunne finde anvendelse i Graekenland, da der manglede nationale gennemfoerelsesbestemmelser herom . Sagsoegeren har endvidere paapeget, at basisprisen ikke paavirkede markedsprisen .

12 . Parternes oevrige argumenter vil jeg behandle, for saa vidt som det er noedvendigt for mit forslag til afgoerelse .

B - Diskussion

1 . De af sagsoegte fastsatte priser

13 . Inden en retlig bedoemmelse af de faktiske omstaendigheder skal det foerst afklares, om de priser, sagsoegte har fastsat, faktisk er maksimumspriser eller blot vejledende priser .

14 . I henhold til skrivelse af 12 . marts 1984 fra Den Graeske Nationalbank er det hensigten med det system, der blev indfoert samme dag ved handelsministerens afgoerelse, at der fortages forudgaaende kontrol af priserne ved den omhandlede indfoersel . I skrivelsen finder man ingen stoette for den antagelse, at det med hensyn til de fastsatte priser kun skulle dreje sig om vejledende priser, som ville kunne overskrides . Det samme bemaerker man ved den senere ordning af 12 . november 1987, der er formuleret paa samme restriktive maade, og som ikke indeholder nogen antydning af undtagelser . Derudover skal det bemaerkes, at sagsoegte under den mundtlige forhandling har maattet erkende, at den blotte eksistens af de priser, man har fastsat, har prisdaempende virkning, og at der i praksis ikke forekommer indfoersel til hoejere pris .

15 . Disse kendsgerninger forekommer mig tilstraekkelige til at give sagsoegeren medhold i, at det faktisk drejer sig om maksimumspriser . Sagsoegeren soeger stoette i den omstridte beslutnings ordlyd og i sagsoegtes oplysninger under den mundtlige forhandling .

16 . Ved den videre bedoemmelse vil det blive lagt til grund, som sagsoegeren antager, at sagsoegte har fastsat maksimumspriser for den omhandlede import .

2 . Spoergsmaalet om overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 30

17 . Allerede i direktiv 70/50' s artikel 2, stk . 3, litra a ) ( 4 ) antog Kommissionen, at der ville foreligge foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner, hvis de "alene paalaegger importerede varer mindstepriser eller hoejestepriser under henholdsvis over hvilke importen er forbudt, begraenset eller undergivet betingelser, der kan udgoere en hindring for importen ."

18 . Da der i Graekenland ikke er fastsat tilsvarende maksimumspriser for indenlandske produkter, beroerer maksimumspriserne saaledes kun indfoerslen, og sagsoegtes ordning udgoer derfor en ulovlig foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoerselsrestriktion efter artikel 30, for saa vidt som denne ogsaa gaelder indfoersel fra de oevrige medlemsstater i Faellesskabet . Da sagsoegtes afgoerelse har generel karakter og ikke goer forskel paa indfoersel fra medlemsstaterne og fra tredjelande, faar den ogsaa virkning paa indfoerslen fra de oevrige EF-stater . At indfoerslen til Graekenland fra medlemsstaterne af faar og geder samt faare - og gedekoed ikke har et naevnevaerdigt omfang, er i denne forbindelse uden betydning . Det foelger af Domstolens praksis, at enhver af medlemsstaternes bestemmelser for handelen, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt kan hindre samhandelen i Faellesskabet, maa betragtes som en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner ( 5 ). Men at en ordning med en maksimumspris, der ligger betragteligt under den, som Faellesskabet anser for rigtig, i det mindste potentielt skulle kunne hindre samhandelen i Faellesskabet, er aabenbart . Muligvis forklarer netop maksimumsprisens stoerrelse, at der ikke er nogen naevnevaerdig handel med de omhandlede varer mellem Graekenland og det oevrige Faellesskab .

19 . Da det drejer sig om en forudgaaende kontrol, er den regel, der finder anvendelse, EOEF-Traktatens artikel 30 og ikke dens artikel 106, stk . 2, som man maatte benytte sig af, hvis indfoersel i princippet var tilladt, og kun "indfoersel" af gevinsten ved salget var forhindret .

20 . Der foreligger saaledes en overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 30 .

3 . Spoergsmaalet om tilsidesaettelse af den faelles markedsordning for faare - og gedekoed

21 . Det foelger af Domstolens faste praksis, at for de omraader, der er omfattet af en faelles markedsordning, og ikke mindst, naar ordningen bygger paa et system af faelles priser, kan medlemsstaterne ikke laengere ensidigt udstede nationale regler, der griber ind i den prisdannelsesmekanisme, der, paa samme produktions - og afsaetningstrin, er fastsat i den faelles ordning ( 6 ). Den faelles markedsordning for faare - og gedekoed ( 7 ) indeholder i afnsit I et system af priser, herunder en aarlig fastsat basispris og interventionspris . Ved at fastsaette maksimumspriser ved indfoersel af varer griber man saaledes muligvis ind i markedsordningens prismekanisme, isaer naar man tager i betragtning, at de af sagsoegte fastsatte maksimumspriser ved indfoersel laa betydeligt under henholdsvis den faelles interventions - og basispris .

22 . Sagsoegeren har i generelle vendinger haevdet, at der indtraeder er en virkning, via de af sagsoegte fastsatte maksimumspriser ved indfoersel paa prisdannelsessystemet og har opstillet en sammeligning mellem den graeske markedspris og den tilladte indfoerselspris i efteraaret 1987 ( et tidsrum, der ikke er genstand for naervaerende sag ). Konkrete oplysninger om paavirkningen fra den i 1984 fastsatte maksimumspris paa priserne ifoelge den faelles markedsordning for faare - og gedekoed er sagsoegeren dog ikke fremkommet med . Derimod har sagsoegeren i sin skriftlige besvarelse af et spoergsmaal fra Domstolen under den mundtlige forhandling fremfoert, at basisprisen ikke saas at paavirke markedsprisen, og at interventionsprisen ikke fandt anvendelse i Graekenland, da der manglede specifikke, nationale gennemfoerelsesregler . Spoergsmaalet, om manglende gennemfoerelsesregler er en overtraedelse af Traktaten, har ikke kunnet behandles under sagen, da det foerst er blevet rejst under den mundtlige forhandling .

23 . Det fremgaar af Domstolens praksis ( 8 ), at medlemsstaterne er forpligtet til ikke at goere undtagelser fra en faelles markedsordning eller i oevrigt tilsidesaette den, naar Faellesskabet i medfoer af Traktatens artikel 40 har udstedt forordninger om oprettelse af en faelles markedsordning for en given sektor . Men da prisreglerne i den faelles markedsordning for faare - og gedekoed slet ikke finder anvendelse i Graekenland, skulle sagsoegeren konkret have paavist, paa hvilken maade prisordningen bliver tilsidesat paa grund af de fastsatte maksimumspriser ved indfoersel, eller hvordan, der bliver gjort undtagelse fra den samlede ordning . Sagsoegeren har imidlertid ikke udtalt sig konkret herom .

24 . Sagsoegeren har saaledes ikke foert et tilstraekkeligt bevis for, at sagsoegte har grebet ind i den faelles markedsordning for faare - og gedekoed ved at fastsaette maksimumspriser ved indfoersel .

4 . Spoergsmaalet om overtraedelse af bestemmelserne om samhandel med tredjelande

25 . Med hensyn til indfoersel fra tredjelande ser sagsoegeren i sagsoegtes fastsaettelse af maksimumspriser ved indfoersel en retsstridig national handelspolitisk foranstaltning i modstrid dels med EOEF-Traktatens artikel 113 og artikel 20 i den faelles markedsordning for faare - og gedekoed dels med en raekke aftaler mellem EF og tredjelande vedroerende handelen med faare - og gedekoed samt de hertil af Kommissionen fastsatte gennemfoerelsesregler .

26 . Det bestrider sagsoegte med henvisning til, at de fastsatte maksimumspriser udgoer valutakontrol og ikke handelspolitik .

27 . I henhold til artikel 20, stk . 2, i forordning nr . 1837/80 er det i samhandelen med tredjelande forbudt at anvende kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning, medmindre andet bestemmes i denne forordning, eller Raadet traeffer afvigende bestemmelse .

28 . Desuden har Faellesskabet med en raekke tredjelande indgaaet en raekke af saakaldte aftaler om frivillig begraensning, som angaar handelen med faar og geder(9 ). Disse aftaler, der ligeledes er bindende for medlemsstaterne i henhold til EOEF-Traktatens artikel 228, stk . 2, bestemmer, at Faellesskabet som modydelse for udfoerselsbegraensningerne er forpligtet til at vedtage alle de noedvendige bestemmelser for, at en importlicens for de omhandlede varer med oprindelse i det konkrete tredjeland udstedes automatisk ved fremlaeggelse af en licens for udfoersel udstedt af den kompetente myndighed i den stat, hvorfra udfoerslen foretages . I overensstemmelse med Kommissionens forordninger nr . 19/82 og 20/82 ( 10 ) udstedes importlicensen, hvortil kun kraeves fremlaeggelse af eksportlicensen udstedt i eksportstaten, den foelgende hverdag efter, at ansoegningen er indgivet . Denne ordning aabner ikke mulighed for, at staterne ensidigt kan fastsaette yderligere betingelser .

29 . De af sagsoegeren fastsatte maksimumspriser ved indfoersel, der kraeves overholdt for at faa udstedt en importlicens, er ikke i overensstemmelse med reglerne i forordningerne nr . 19/82 og 20/82, med de naevnte aftaler indgaaet med visse tredjelande eller med artikel 20 i den faelles markedsordning for faare - og gedekoed . Sagsoegte har saaledes ved at fastsaette maksimumspriser ved indfoersel tilsidesat Faellesskabets kompetence til at udforme den faelles handelspolitik, jfr . herved EOEF-Traktatens artikler 113, 189, stk . 2, og 228, stk . 2 .

5 . Valutakontrollen

30 . Til det af sagsoegte fremfoerte om, at de trufne foranstaltninger er noedvendige for at imoedegaa ulovlige valutaoverfoersler og saaledes retmaessige, er at bemaerke, at det foelger af Domstolens faste praksis, at en national bestemmelse ikke er lovlig, naar maalet med den kan naas lige saa effektivt ved mindre restriktive foranstaltninger saasom stikproevekontrol og passende sanktioner . ( 11 )

31 . Da denne antagelse fuldt ud kan overfoeres paa det foreliggende sagsforhold - for eksempel kunne indfoerselsforretningerne kontrolleres ved stikproever, og der kunne fastsaettes passende sanktioner over for ulovlige valutaoverfoersler - kan sagsoegtes foranstaltninger ikke begrundes ud fra valutakontrolhensyn .

6 . Sagens omkostninger

32 . Da sagsoegeren i det vaesentlige har faaet medhold, boer sagsoegte betale sagens omkostninger .

C - Forslag til afgoerelse

33 . Herefter foreslaar jeg saalydende resultet i sagen :

"1 ) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikler 30, 113, 189, stk . 2, og 228, stk . 2, idet dette foelger af nationale bestemmelser og forvaltningspraksis, for saa vidt angaar indfoersel af levende faar og geder samt koed heraf, hvorefter visse maksimumspriser skal overholdes; herved tilsidesaettes ordningen for samhandelen med tredjelande i forordning nr . 1837/80' s artikel 20, bestemmelserne i Kommissionens forordning nr . 19/82 og 20/82 samt de forpligtelser, der foelger af de indgaaede aftaler med visse tredjelande om handelen med levende faar og geder samt koed heraf .

2 ) Den Hellenske Republik paalaegges sagens omkostninger ."

(*) Oversat fra tysk .

( 1 ) Forordning nr . 873/84, EFT L 90, s . 42 .

( 2 ) Forordning nr . 855/84, bilag V, EFT L 90, s . 1 .

( 3 ) EFT C 94, s . 1 .

( 4 ) Kommissionens direktiv 70/50 af 22 . december 1969 under henvisning til bestemmelserne i artikel 33, stk . 7, om afskaffelse af foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative importrestriktioner, der ikke omfattes af andre bestemmelser truffet i medfoer af EOEF-Traktaten, EFT 1970 I, s . 10 .

( 5 ) Jfr . Domstolens dom af 11 . juli 1974 i sag 8/74, Procureur du Roi mod Dassonville, Sml . s . 837, s . 852 .

( 6 ) Jfr . Domstolens dom af 29 . juni 1978 i sag 154/77, Anklagemyndigheden mod Dechmann, Sml . s . 1573, s . 1584 .

( 7 ) Raadets forordning nr . 1837/80 af 27 . juni 1980 om den faelles markedsordning for faare - og gedekoed, EFT L 183, s . 1 .

( 8 ) Jfr . Domstolens dom af 7 . februar 1984 i sag 237/82, Jongeneel Kaas BV mod den nederlandske stat, Sml . s . 483, 501 f .; Domstolens dom af 4 . februar 1988 i sag 255/86, Kommissionen mod Kongeriget Belgien, Sml . s . 693 .

( 9 ) F.eks . med Bulgarien, EFT 1982 L 43; Ungarn EFT 1981 L 150; Polen, EFT 1981 L 137; Rumaenien, EFT 1981 L 137; Tjekkoslovakiet, EFT 1982 L 204 .

( 10 ) EFT 1982 L 3, henholdsvis s . 18 og s . 26 .

( 11 ) Jfr . Domstolens dom af 16 . december 1986 i sag 124/85, Kommissionen mod Den Hellenske Republik, Sml . s . 3935 .