Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Annullationssoegsmaal ° fysiske eller juridiske personer ° retsakter, som beroerer dem umiddelbart og individuelt ° forordning, der foregribende tilpasser sukkerpriserne i Spanien til de faelles priser

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4, og art. 189; Raadets forordning nr. 3814/92)

2. Erstatningsansvar uden for kontraktforhold ° betingelser ° generel retsakt, der bygger paa et oekonomisk-politisk valg ° tilstraekkelig kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2)

3. Erstatningsansvar uden for kontraktforhold ° betingelser ° generel retsakt, der bygger paa et oekonomisk-politisk valg ° tilstraekkelig kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private ° foregribende tilpasning af sukkerpriserne i Spanien til de faelles priser ° ingen kompensation til isoglukoseproducenterne ° principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om forbud mod forskelsbehandling ° tilsidesaettelse ° foreligger ikke ° ansvar ikke ifaldet

(EF-traktaten, art. 40, stk. 3, andet afsnit, og art. 215, stk. 2; tiltraedelsesakten af 1985, art. 70, stk. 3; Raadets forordning nr. 3814/92)

Sammendrag

1. Det annullationssoegsmaal, som de spanske isoglukoseproducenter har anlagt til proevelse af forordning nr. 3814/92 ° der foregriber tilnaermelsen af de i Spanien gaeldende sukkerpriser til de faelles priser, foreskriver stoette til sukkerroe- og sukkerroersproducenterne og til sukkerproducenterne for sukker, der befandt sig paa lager, og bemyndiger Spanien til at yde en overgangsstoette til de sukkerproducerende virksomheder ° skal afvises.

Dels indfoerer denne forordning almengyldige regler, der finder anvendelse paa objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger for en generelt og abstrakt fastlagt kategori af erhvervsdrivende, nemlig producenterne inden for sukkersektoren, og, saafremt det antages, at den ° selv om den ikke naevner dem ° beroerer de spanske isoglukoseproducenter, der drev virksomhed paa tidspunktet for dens vedtagelse, er det kun i deres objektive egenskab af isoglukoseproducenter paa samme maade som enhver anden virksomhed inden for samme oekonomiske sektor, der aktuelt eller potentielt er i samme situation.

Dels kan den konkurrencesituation, der haevdes at vaere ufordelagtig ° fordi sagsoegerne i modsaetning til de spanske sukkerproducenter ikke har modtaget nogen kompensation som foelge af den ved forordningen foretagne fremskyndede tilpasning af prisen, som de har henvist til ° ikke betragtes som saerlige omstaendigheder, der begrunder, at sagsoegerne har en soegsmaalsret, eftersom faellesskabslovgiver har foretaget et oekonomisk-politisk valg under hensyn til sukkerproducenternes saerlige situation, der adskilte sig fra deres situation.

Endvidere udelukker den omstaendighed, at en retsakt, der finder objektiv anvendelse, kan have forskellige konkrete virkninger for forskellige kategorier af erhvervsdrivende, ikke, at retsakten kan have karakter af en forordning.

2. Faellesskabet kan kun ifalde ansvar for skader forvoldt ved normative retsakter vedtaget af dets institutioner, saafremt der foreligger en tilstraekkelig kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private. I forbindelse med generelle regler, der er kendetegnet ved udoevelsen af en vid skoensbefoejelse, saasom den, der er noedvendig for gennemfoerelsen af den faelles landbrugspolitik, kan Faellesskabet kun ifalde ansvar, hvis den paagaeldende institution aabenbart og groft har overskredet graenserne for udoevelsen af sine befoejelser.

3. Forordning nr. 3814/92, der foregriber tilnaermelsen af de i Spanien gaeldende sukkerpriser til de faelles priser, foreskriver stoette til sukkerroe- og sukkerroersproducenter og til sukkerproducenterne for sukker, der befandt sig paa lager, og bemyndiger Spanien til at yde en overgangsstoette til de sukkerproducerende virksomheder, indebaerer ikke, at Faellesskabet ifalder ansvar over for de spanske isoglukoseproducenter, i forhold til hvilke forordningens udstedelse ikke har udgjort en tilsidesaettelse hverken af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning eller af princippet om forbud mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit.

Det fremgaar for det foerste af en fortolkning af artikel 70, stk. 3, litra a) og b), i akten vedroerende Spaniens tiltraedelse, at sagsoegerne ikke i henhold til denne kunne have nogen berettiget forventning om, at tilnaermelsen mellem de spanske priser og de faelles priser i sukkersektoren ville omfatte en periode efter ikrafttraedelsen af den anfaegtede forordning. For det andet kunne forordning nr. 1716/91, der foreskrev en tilnaermelse af priserne i to etaper frem til 1995, heller ikke skabe en berettiget forventning hos disse producenter, naar der samtidig henses til ° med hensyn til den foerste etape ° formaalet med virkeliggoerelsen af enhedsmarkedet den 1. januar 1993, som var paalagt faellesskabslovgiver ved den europaeiske faelles akt, og som maatte lade fornuftige og velunderrettede erhvervsdrivende paaregne en fremskyndet tilnaermelse af priserne, og ° med hensyn til den anden etape ° den omstaendighed, at det fremgaar af naevnte forordnings artikel 7, at betingelserne for tilnaermelsen for denne periode ikke var fastlagt ved udstedelsen af forordningen, men skulle vedtages paa et senere tidspunkt.

Desuden udgoer den omstaendighed, at forordningen ikke foreskriver overgangsforanstaltninger til fordel for de spanske isoglukoseproducenter, som skulle goere det muligt for dem at imoedegaa den situation, der var skabt ved den fremskyndede tilnaermelse af priserne, mens den foreskriver overgangsforanstaltninger ° navnlig i form af stoette ° til sukkerproducenterne, ikke en forskelsbehandling af foerstnaevnte, idet de to producentgrupper, navnlig med hensyn til forsyningsvilkaarene for raastoffer og produktionsvilkaar, befandt sig i objektivt forskellige situationer.