ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 139/27

Sag anlagt den 17. marts 2011 — Cofra mod KHIM — O2 (can do)

(Sag T-163/11)

2011/C 139/52

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Cofra Holding AG (Zug, Schweiz) (ved advokaterne K.-U. Jonas og J. Bogatz)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: O2 Holdings Ltd (Slough, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 246/2009-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og i givet fald de andre parter i sagen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: O2 Holdings Ltd.

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »can do« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25, 35, 36, 38 og 43

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cofra Holding AG

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Et nationalt figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »CANDA«, for varer i klasse 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15 og artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 (1) samt af regel 22 i forordning (EF) nr. 2868/95 (2), da appelkammeret ved bedømmelsen af beviset for retsbevarende brug har anlagt en for snæver målestok og ikke har taget hensyn til de særlige distributionsforhold i sagsøgerens virksomhed. Derudover er der sket en tilsidesættelse af artikel 76, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret med urette ikke har taget hensyn til forskellige bilag, der er blevet fremlagt som bevis for retsbevarende brug af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke. Endelig foreligger der en tilsidesættelse af artikel 75, andet punktum, i forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret ikke har gjort sagsøgeren bekendt med, at det anså de fremlagte beviser for brug for ikke at være tilstrækkelige, og ikke har givet sagsøgeren mulighed for i forbindelse med en mundtlig forhandling at fremlægge yderligere beviser.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1).
1)

Den første søgsmålsgrund, der er baseret på en overskridelse af en rimelig frist for vedtagelse af afgørelsen, omhandler følgende: — Forældelse: Sagsøgeren anfører, at da den anfægtede afgørelse blev vedtaget, var forældelsesfristen på fire år i artikel 3 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser allerede udløbet. Selv hvis der forelå en eventuel afbrydelse af forældelsesfristen, er den frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, ligeledes udløbet, uden at der er blevet vedtaget nogen afgørelse som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit. Eftersom der foreligger forældelse af den omhandlede ret, bør den anfægtede afgørelse anses for at være ulovlig og ugennemførlig. — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet: Sagsøgeren gør gældende, at det forhold, at Kommissionen har ladet mere ende tyve år gå fra det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og datoen for vedtagelsen af den endelige afgørelse, medfører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Dette grundlæggende princip i Den Europæiske Unions retssystem fastsætter, at enhver person har ret til, at Unionens institutioner behandler sagerne inden for en rimelig frist. — Tilsidesættelse af retten til forsvar: Sagsøgeren gør gældende, at retten til forsvar er blevet tilsidesat, henset til at forløbet på mere end tyve år mellem det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og vedtagelsen af den endelige afgørelse har berøvet sagsøgeren mulighed for at afgive bemærkninger rettidigt, dvs. da denne endnu var i besiddelse af dokumenter, der kunne godtgøre de udgifter, der af Kommissionen ikke anses for støtteberettigede.
5)

Det femte anbringende vedrører tilsidesættelse af ejendomsretten, for så vidt som forordning nr. 530/2008 for sagsøgeren indebar et obligatorisk stop for tunfiskeri, selv om han havde en fiskeritilladelse udstedt af landbrugs- og fiskeriministeren for perioden fra 1. april 2008 til 30. juni 2008, hvilken tilladelse udgør en uadskillelig bestanddel af sagsøgerens økonomiske interesser. Sagsøgeren gør gældende: — at have lidt et alvorligt økonomisk tab i forbindelse med udøvelsen af sit erhverv, idet fanget tun udgør »ejendom« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1 i første tillægsprotokol til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — at der er tale om et potentielt krav, for så vidt som sagsøgeren havde en berettiget forventning herom.
1)

Den første søgsmålsgrund, der er baseret på en overskridelse af en rimelig frist for vedtagelse af afgørelsen, omhandler følgende: — Forældelse: Sagsøgeren anfører, at da den anfægtede afgørelse blev vedtaget, var forældelsesfristen på fire år i artikel 3 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser allerede udløbet. Selv hvis der forelå en eventuel afbrydelse af forældelsesfristen, er den frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, ligeledes udløbet, uden at der er blevet vedtaget nogen afgørelse som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit. Eftersom der foreligger forældelse af den omhandlede ret, bør den anfægtede afgørelse anses for at være ulovlig og ugennemførlig. — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet: Sagsøgeren gør gældende, at det forhold, at Kommissionen har ladet mere end tyve år gå fra det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og datoen for vedtagelsen af den endelige afgørelse, medfører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Dette grundlæggende princip i Den Europæiske Unions retssystem fastsætter, at enhver person har ret til, at Unionens institutioner behandler sagerne inden for en rimelig frist. — Tilsidesættelse af retten til forsvar: Sagsøgeren gør gældende, at retten til forsvar er blevet tilsidesat, henset til at forløbet på mere end tyve år mellem det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og vedtagelsen af den endelige afgørelse har berøvet sagsøgeren mulighed for at afgive bemærkninger rettidigt, dvs. da denne endnu var i besiddelse af dokumenter, der kunne godtgøre de udgifter, der af Kommissionen ikke anses for støtteberettigede.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 139/22

Sag anlagt den 18. februar 2011 — ASA mod KHIM — Merck (FEMIFERAL)

(Sag T-110/11)

2011/C 139/42

Stævningen er affattet på polsk

Parter

Sagsøger: ASA Sp. z o.o. (Głubczyce, Polen) (ved advokat M. Chimiak)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Merck Sp. z o.o. (Warszawa, Polen)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 19. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0182/2010-1) annulleres i sin helhed.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: ASA Sp. z o.o.

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »FEMIFERAL« (ansøgning nr. 5320701) for varer i klasse 5

Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Merck Sp. z o.o.

De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Det nationale ordmærke »Feminatal« og det nationale figurmærke med ordbestanddelen »feminatal« for varer i klasse 5

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på varemærkeansøgningen i sin helhed

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1), som følge af, at det urigtigt blev fastslået, at varemærkerne »Feminatal« og »FEMIFERAL« ligner hinanden i en sådan grad, at der for den polske offentlighed foreligger en risiko for forveksling for så vidt angår varernes oprindelse, fejlagtig bedømmelse af særpræget ved de første stavelser »femi«, manglende hensyntagen til særegenheden ved den polske offentlighed og principperne i det polske sprog, samt en fejlagtig vurdering af varernes lighed på alle tre planer, dvs. det visuelle, det fonetiske og det begrebsmæssige plan.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 139/27

Sag anlagt den 17. marts 2011 — Cofra mod KHIM — O2 (can do)

(Sag T-162/11)

2011/C 139/51

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Cofra Holding AG (Zug, Schweiz) (ved advokaterne K.-U. Jonas og J. Bogatz)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: O2 Holdings Ltd (Slough, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 242/2009-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og i givet fald de andre parter i sagen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: O2 Holding Ltd.

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »can do« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25, 35, 36, 38 og 43

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cofra Holding AG

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »CANDA« for varer i klasse 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15 og artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 (1) samt af regel 22 i forordning (EF) nr. 2868/95 (2), da appelkammeret ved bedømmelsen af beviset for retsbevarende brug har anlagt en for snæver målestok og ikke har taget hensyn til de særlige distributionsforhold i sagsøgerens virksomhed. Derudover er der sket en tilsidesættelse af artikel 76, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret med urette ikke har taget hensyn til forskellige bilag, der er blevet fremlagt som bevis for retsbevarende brug af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke. Endelig foreligger der en tilsidesættelse af artikel 75, andet punktum, i forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret ikke har gjort sagsøgeren bekendt med, at det anså de fremlagte beviser for brug for ikke at være tilstrækkelige, og ikke har givet sagsøgeren mulighed for i forbindelse med en mundtlig forhandling at fremlægge yderligere beviser.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1)
1)

Det første anbringende vedrører overskridelse af en rimelig frist til at vedtage beslutningen, idet der foreligger: — forældelse af sagen: sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede beslutning blev vedtaget efter den frist på 4 år, der er fastsat for forældelse af sagen i henhold til artikel 3 i Rådets forordning nr. 2988 af 18. december 1995 (EF, Euratom) om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser. Selv om det godtgøres, at der foreligger en eventuel afbrydelse af forældelsesfristen for sagen, er denne overskredet med det dobbelte, uden at der blev truffet en beslutning i overensstemmelse med bestemmelsen i. 4. afsnit i den nævnte forordnings artikel 3, stk. 1. Den anfægtede beslutning skal således anses for retsstridig og kan ikke gennemføres, idet den relevante lovgivning ikke kan anvendes grundet forældelse. — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet: sagsøgeren er af den opfattelse, at den omstændighed, at Kommissionen lod hengå mere end 20 år mellem den konstaterede retsstridighed og vedtagelsen af den endelige beslutning, medførte, at der foreligger manglende iagttagelse af retssikkerhedsprincippet. Dette grundlæggende princip i Den Europæiske Unions retsorden bestemmer, at enhver person har ret til, at spørgsmål, der vedrører ham, bliver behandlet af Unionens institutioner inden for rimelig tid. — Tilsidesættelse af retten til forsvar: sagsøgeren er af den opfattelse, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, idet sagsøgeren, henset til at der er hengået mere end tyve år mellem den påståede retsstridighed og vedtagelsen af den endelige beslutning, er blevet frataget muligheden for rettidigt at fremsætte sine egne bemærkninger, dvs. i den periode, hvor sagsøgeren stadig havde de dokumenter til rådighed, der havde kunnet berettige afholdelsen af de udgifter, som Kommissionen fandt ikke kunne godkendes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 152/27

Sag anlagt den 23. marts 2011 — Chivas mod KHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)

(Sag T-180/11)

2011/C 152/49

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor A. Carboni)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 12. januar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1262/2010-1) annulleres, og ansøgningen tilbagesendes til Harmoniseringskontoret med henblik på registrering, og

— Harmoniseringskontoret og enhver i denne appel intervenerende part tilpligtes at betale sagens omkostninger og omkostningerne i forbindelse med klagesagen ved appelkammeret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Chivas Holdings (IP) Ltd

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY« for varer og tjenesteydelser i klasse 33, 35 og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 7299605

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: UK varemærkeregistrering nr. 1293610 af figurmærket »CHIVALRY« for varer i klasse 33. UK varemærkeregistrering nr. 2468527 af figurmærket »CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY« for varer i klasse 33. Ikke-registreret UK varemærke af ordet »CHIVALRY« som vedrørende »Scotch whisky«

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, og artikel 75 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret: i) urigtigt fastslog den relevante brugerkreds og ikke begrundede denne fastlæggelse, ii) subsidiært til anbringende i), idet det fastslog, at den berørte forbruger er »specielt mærke-bevidst og mærke-loyal«, ikke tog hensyn til, at en sådan karakteristik netop indrømmer en øget opmærksomhed hos den berørte forbruger og som følge deraf en nedsat sandsynlighed for forveksling, iii) ikke eller ikke i tilstrækkelig grad tog i betragtning, at de pågældende varemærker er af forskellig beskaffenhed og har forskellige formål, iv) ikke tog Domstolens vigtige praksis i betragtning og anvendte en forkert fremgangsmåde ved sammenligningen af varemærkerne, v) koncentrerede unødvendig opmærksomhed om ordet »CHIVALRY« i ansøgerens varemærke og overså de visuelle forskelle mellem varemærkerne, vi) fejlagtigt antog, at den fonetiske sammenligning af varemærkerne kunne foretages på samme måde som den visuelle, vii) urigtigt koncentrerede sin analyse vedrørende den begrebsmæssige lighed mellem varemærkerne om det ene ord »CHIVALRY«, der indgik i begge varemærker, og viii) vurderede sandsynligheden for forveksling urigtigt.
—

Sagsøgte tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten og den (eventuelle) intervenient tilpligtes at betale de omkostninger, der opstod i forbindelse med den administrative procedure for appelkammeret.
5)

Med det femte anbringende gøres det gældende, at der foreligger magtfordrejning. Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at de foranstaltninger, der er vedtaget ved den anfægtede afgørelse, i betragtning af deres negative virkninger ikke er i overensstemmelse med de strategiske og politiske mål, som EU skal forfølge i henhold til artikel 194 TEUF. Den anfægtede afgørelse frembyder fare for et velfungerende energimarked i EU og for energiforsyningssikkerhed i EU og særligt i Spanien. Rådet har derfor begået magtfordrejning ved at vedtage den anfægtede afgørelse, der tager sigte på at fjerne et af de vigtigste oprindelige råmaterialer for energiforsyningssikkerheden i EU.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 145/28

Sag anlagt den 17. februar 2011 — MSE Pharmazeutika mod KHIM — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)

(Sag T-100/11)

2011/C 145/48

Stævningen er affattet på: engelsk

Parter

Sagsøger: MSE Pharmazeutika GmbH (Bad Homburg, Tyskland) (ved advokat T. Büttner)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Merck Sharp & Dohme Corp. (New Jersey, USA)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 9. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 724/2010-1) annulleres.

— Afgørelse truffet den 3. marts 2010 af Indsigelsesafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved indsigelse nr. B 1441684 blev taget til følge, annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Sagsøgeren

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SINAMIT« for varer i klasse 3, 5 og 32 — EF-varemærkeansøgning nr. 951596

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den anden part i sagen for appelkammeret

Det påberåbte varemærke eller tegn: den østrigske varemærkeansøgning nr. 57446 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5, Benelux vareregistrering nr. 320194 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den danske varemærkeregistrering nr. VR197302373 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den finske varemærkeregistrering nr. 49091 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den græske varemærkeregistrering nr. 34959 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den ungarsk varemærkeregistrering nr. 116223 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den lettiske varemærkeregistrering nr. M18257 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5; den litauiske varemærkeregistrering nr. 12963 for ordmærket »SINEMET« for varer i klasse 5

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen vedrørende en del af de omtvistede varer

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, eftersom Appelkammeret fejlagtigt fastslog, at der var risiko for forveksling mellem de omhandlede mærker, idet det fandt, at der forelå en høj grad af lighed mellem varemærkerne på den ene side og på den anden side, at de varer, der er omfattet af varemærkerne, er af samme eller lignende art.
1)

Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel II.19, stk. 1, i de almindelige bestemmelser i kontrakt LSHB-CT-2004-503319 om projektet ALLOSTEM, der henhører under det 6. rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (2002-2006) (herefter ALLOSTEM-kontrakten), idet Kommissionen har begrænset eller frataget sagsøgeren muligheden for at føre bevis for kontraktens korrekte opfyldelse med hensyn til støtteberettigelsen af personaleomkostninger, idet den ikke har fulgt kriterierne for fastsættelse af støtteberettigede udgifter.
—

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har undladt at præcisere i den anfægtede forordning, at betegnelsen »Gouda« er generisk. Sagsøgeren er af den opfattelse, at en sådan præcisering var mulig henset til Domstolens og Kommissionens praksis og var på grundlag af sagens omstændigheder nødvendig. Kommissionens undladelse er en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, en tilsidesættelse af proceduremæssige principper og udgør en skønsmæssig fejl.
—

Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod under sagen for appelkammeret.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 145/34

Sag anlagt den 17. marts 2011 — Rivella International mod KHIM — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)

(Sag T-170/11)

2011/C 145/57

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Rivella International AG (Rothrist, Schweiz) (ved advokaterne C. Spinting, U. Sander og H. Förster)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Italien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 534/2010-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, hvori ordbestanddelen »BASKAYA« indgår for varer i klasse 29, 30 og 32.

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Rivella International AG

Det påberåbte varemærke eller tegn: Det internationale figurmærke, hvori ordbestanddelen »Passaia« indgår for varer i klasse 32.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), idet appelkammeret undlod at anvende artikel 5 i den tysk- schweiziske aftale af 13. april 1892 om gensidig beskyttelse af patenter, varemærker og design og dermed begik en retlig fejl ved ikke at tage det af sagsøgeren fremlagte bevis for brug i betragtning.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
1)

Den anfægtede afgørelse blev vedtaget under tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at indgive andragender, eftersom Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender afslog at behandle de i andragendet indeholdte anliggender, til trods for at andragendet kunne antages til behandling, hvilket er i strid med sagsøgerens ret til at få indholdet af andragendet behandlet.