Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182, art. 7, stk. 1)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182)

3. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182)

4. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182)

5. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182)

6. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af transportmidler

(Rådets direktiv 83/182)

Sammendrag

1. Med henblik på fastlæggelsen af det sædvanlige opholdssted som omhandlet i artikel 7, stk. 1, i direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler skal der både tages hensyn til det erhvervsmæssige og private tilhørsforhold til et bestemt sted samt til varigheden heraf, og når disse tilhørsforhold ikke kun knytter sig til en enkelt medlemsstat, har de personlige tilhørsforhold forrang. Ved bedømmelsen af den pågældendes personlige og erhvervsmæssige tilhørsforhold skal alle relevante faktiske forhold tages i betragtning, navnlig hvor vedkommende fysisk befinder sig, hvor dennes familiemedlemmer fysisk befinder sig, om der foreligger en bopæl, stedet for udøvelsen af erhvervsmæssig virksomhed og det sted, hvor den pågældendes formueinteresser befinder sig. Det tilkommer først og fremmest medlemsstaternes kompetente administrative myndigheder at foretage en bedømmelse og afvejning af samtlige relevante forhold, der kendetegner hvert enkelt tilfælde.

(jf. præmis 45 og 46)

2. Den omstændighed, at det ifølge en generel national regel er strafbart at unddrage sig de told- og afgiftsbestemmelser, der normalt finder anvendelse, kan ikke i sig selv udgøre en tilsidesættelse af direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler. Ufravigelige hensyn til bekæmpelse og forebyggelse kan danne grundlag for, at en medlemsstat fastsætter sanktioner af en vis strenghed, men det kan ikke udelukkes, at sanktionerne i visse tilfælde kan vise sig at være uforholdsmæssige.

(jf. præmis 72)

3. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler, når den fastsætter, at såfremt en person med sædvanligt opholdssted i indlandet ejer eller anvender et køretøj i indlandet, der er indregistreret i en anden medlemsstat, indledes den strafforfølgning, der normalt er foreskrevet, ikke, såfremt den pågældende person betaler den pålagte registreringsafgift og samtidig undlader at gøre brug af de i national ret fastsatte retsmidler mod pålæggelse af nævnte afgift. En sådan ordning kan nemlig fratage borgerne den med fællesskabsretten tilsigtede effektive retsbeskyttelse, idet den kan foranledige dem til med henblik på at undgå en straffesag at give afkald på de retsmidler, der normalt er fastsat ved national ret.

(jf. præmis 77 og 97 samt domskonkl.)

4. De af en medlemsstat fastsatte sanktioner, der pålægges i det tilfælde, hvor et køretøj, der er omfattet af den midlertidige afgiftsfritagelse, føres i indlandet af en hertil uberettiget person, og de tilfælde, hvor det omhandlede køretøj føres af en uberettiget person, mens den person, som har opnået afgiftsfritagelsen, på tidspunktet for overtrædelsen ikke befinder sig i indlandet, falder uden for anvendelsesområdet for direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler.

(jf. præmis 80 og 81)

5. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler, når den fastsætter, at der i tilfælde af pålæggelse af bøder for overtrædelse af den anvendelige ordning tillige sker midlertidig tilbageholdelse af køretøjerne, som først frigives efter betaling af de skyldige bøder og eventuelle andre afgifter. Eftersom en sådan foranstaltning kan afskære den berettigede fra at anvende sit køretøj under en periode, der kan være lang, og henset til den betydning, som retten til at føre et motorkøretøj har i henseende til den faktiske adgang til at udøve de rettigheder, som følger af den frie bevægelighed for personer, er foranstaltningen således uforholdsmæssig i forhold til det forfulgte formål, som består i opkrævning af bøder, og som kan opnås gennem foranstaltninger, som i højere grad er i overensstemmelse med fællesskabsretten.

(jf. præmis 83 og 97 samt domskonkl.)

6. En medlemsstat tilsidesætter ikke sine forpligtelser i henhold til direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler, når den fastsætter, at de personer, som har fået stjålet en bil nr. to, der er omfattet af ordningen for midlertidig indførsel i den omhandlede medlemsstat, skal betale registreringsafgift. Direktivet indeholder nemlig ingen angivelser, der gør det muligt at konkludere, at man hermed har ønsket at udvide afgiftsfritagelsen og dermed begrænse medlemsstaternes fiskale suverænitet i de situationer, hvor forbindelsen mellem den person, som indrømmes fritagelse, og det køretøj, som er omfattet af fritagelsen, brydes, og navnlig i tilfælde af tyveri, hvor køretøjet højst sandsynligt fortsat føres på den omhandlede medlemsstats område af en person, som ikke har nogen tilknytning til den person, som indrømmes fritagelse. Et sådant tilfælde er ikke omfattet af direktivet og henhører under medlemsstaternes lovgivningskompetence.

(jf. præmis 94)