ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 93/33

Sag anlagt den 28. januar 2005 af Dimon Incorporated mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-41/05)

(2005/C 93/64)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Dimon Incorporated, Danville, Virginia (USA), ved lawyers L. Bergkamp, H. Cogels og J. Dhont.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

— Den anfægtede beslutnings artikel 1, 3 og 5 erklæres ugyldig for så vidt som der henvises til Dimon Inc.

— Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt Agroexpansion S.A., og for hvilken Dimon Inc. hæfter solidarisk.

— Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 om en procedure i henhold til artikel 81, stk. 1, EF (sag COMP/C.38.238/B2 – Råtobak, Spanien). Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabet ikke er den rette adressat til beslutningen.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 81, stk. 1, EF og artikel 23, stk. 2 i forordning nr. 1/2003 (1) samt proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen begået en åbenbar fejl, da den fandt, at sagsøgeren havde en bestemmende indflydelse på Agroexpansion i den periode, hvorunder overtrædelsen blev begået, og den har således fejlagtigt rettet beslutningen til sagsøgeren, samt overskredet maksimumsbegrænsningen af den bøde, som kan pålægges Agroexpansion, idet Kommissionen skal hense til Dimonkoncernens omsætning for at beregne bødens maksimumsbegrænsning.

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at proportionalitetsprincippet og princippet om erstatningsansvar er tilsidesat, da sagsøgeren er ifaldet ansvar for en enkelt og kompleks langvarig kartelaftale, der var indgået af Agroexpansion, og som sagsøgeren ikke var bekendt med.

Sagsøgeren har dernæst anført, at proportionalitetsprincippet og princippet om erstatningsansvar samt artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 er tilsidesat. Ifølge sagsøgeren, skulle selskabet ikke være ifaldet ansvar for de overtrædelser, der blev begået før Agroexpansion blev en del af Dimon-koncernen.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at princippet om berettigede forventninger er blevet tilsidesat ved anvendelsen af formildende omstændigheder i overensstemmelse med punkt 3 i Kommissionens retningslinier af 1998 (2) på grund af det hurtige ophør af overtrædelsen, der fandt sted så snart Kommissionen påbegyndte undersøgelsen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).

(2) Retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten (EFT C 9, s. 3).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 82/38

Sag anlagt den 21. januar 2005 af Standard Commercial Corporation, Standard Commercial Tobacco Corporation og Trans Continental Leaf Tobacco Corporation mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-24/05)

(2005/C 82/69)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Standard Commercial Corporation, Wilson, North Carolina (USA), Standard Commercial Tobacco Corporation, Wilson, North Carolina (USA), og Trans Continental Leaf Tobacco Corporation, Vaduz (Liechtenstein), ved lawyers M. Odriozola, M.Marañón og A. Emch.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

— Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 i sag COMP/C.38.238/B.2 – Råtobak Spanien annulleres, for så vidt den vedrører sagsøgerne.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

I den anfægtede beslutning har Kommissionen fundet, at sagsøgerne, blandt andre virksomheder, har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF ved at indgå aftaler og/eller deltage i samordnet praksis i perioden 1996-2001, med henblik på hvert år at fastsætte den (maksimale) gennemsnitlige leveringspris for alle sorter råtobak (alle kvaliteter) og fordele de mængder af alle sorter af råtobak, der skulle indkøbes. Kommissionen har yderligere fundet, at sagsøgerne de sidste tre år (1999-2001) ligeledes har aftalt priskategorier for de forskellige kvaliteter af de enkelte sorter af råtobak samt yderligere betingelser.

Til støtte for deres påstande har sagsøgerne for det første gjort gældende, at Kommissionen har anvendt artikel 81, stk. 1, EF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) ukorrekt, idet Kommissionen har gjort sagsøgerne ansvarlige for overtrædelser begået af deres datterselskab. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen hverken bevist, at sagsøgerne var i stand til at udøve afgørende indflydelse på deres datterselskab under hele varigheden af overtrædelsen eller at de rent faktisk udøvede nogen indflydelse på datterselskabets politik. Subsidiært har sagsøgerne anført, at Kommissionen ikke har givet en tilstrækkelig begrundelse for, hvorfor den har anset dem for ansvarlige for deres datterselskabs overtrædelse.

Ydermere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte ligebehandlingsprincippet, idet den ikke anvendte det kriterium på sagsøgerne, som den havde anvendt som grundlag for at udelukke andre moderselskabers ansvar for datterselskabers deltagelse i den omhandlede overtrædelse. Kommissionen har desuden tilsidesat dette princip ved at undlade at tage i betragtning, at en af sagsøgernes interesse i datterselskabet var af ren økonomisk karakter, selv om Kommissionen havde udelukket et andet moderselskabs ansvar netop med denne begrundelse.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 82/42

Sag anlagt den 21. januar 2005 af World Wide Tobacco Espana, S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-37/05)

(2005/C 82/75)

Processprog: spansk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af World Wide Tobacco España, S.A., Madrid (Spanien), ved abogados Miguel Odriozola Alén, Marta Marañón Hermoso og Adrian Emch.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

1) Nedsættelse af den bøde, der blev pålagt WWTE i henhold til artikel 3 i Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004.

2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Den beslutning, der er genstand for nærværende sag, er den samme som i sag T-24/05, Standard Commercial m.fl. mod Kommissionen (1).

De søgsmålsgrunde, som sagsøgeren har påberåbt sig, er overensstemmende med de i nævnte dom påberåbte (tilsidesættelse af princippet om ligebehandling og af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003).

Sagsøgeren har især gjort gældende, at Kommissionen ved beregningen af bødens grundbeløb vedrørende sagsøgeren har anvendt afskrækkende faktorer, der er strengere end dem, som anvendtes over for andre spanske forarbejdningsvirksomheder. Endvidere kan sagsøgerens adfærd ikke forbindes med moderselskaberne Trans-Continental Corporation Leaf Tobacco, Standard Commercial Tobacco Corporation og Standard Commercial Corporation.

Tilsvarende er reglerne om bødeberegningen ikke overholdt, ligesom princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som Kommissionen ikke har taget formildende omstændigheder i betragtning, det være sig, at det var første gang, den undersøgte tobaksplanteområdet, at sagsøgeren ophørte med overtrædelserne fra Kommissionens første indgriben, og at sagsøgeren i 1996 og 1997 ikke opfyldte aftalerne.

(1) Endnu ikke offentliggjort i EUT.
—

Fejlagtig bedømmelse af sagens omstændigheder (officiel støtte til reguleringen af branchen aftalt mellem producenter og forarbejdningsvirksomheder, det begrænsede omfang af de berørte markeder, fraværet af virkninger, osv.), som burde have ført til at vurdere, at den praksis, hvorom sagen drejer sig, var »alvorlig« i stedet for »meget alvorlig«.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 82/43

Sag anlagt den 22. januar 2005 af Agroexpansión, S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-38/05)

(2005/C 82/76)

Processprog: spansk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Agroexpansión, S.A., Madrid (Spanien), ved abogados Jaime Folguera Crespo og Patricia Vidal Martínez.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

1) Artikel 3 i Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 annulleres delvist, hvorved den bøde, der blev pålagt Agroexpansión, nedsættes.

2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Den beslutning, der er genstand for nærværende sag, er den samme som i sag T-24/05, Standard Comercial m.fl. mod Kommissionen (1).

De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde svarer til dem, som påberåbes i nævnte dom (overtrædelse af ligebehandlingsprincippet og overtrædelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003).

Sagsøgeren har især gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har taget hensyn til tallet for den samlede omsætning i gruppen af virksomheder, hvoraf den vigtigste er DIMON INC., for at fastlægge størrelsen af den bøde, der blev pålagt sagsøgeren. AGREXPANSIÓN blev dog først medlem af denne gruppe fra november 1997.

Derudover anså Kommissionen det ikke som en formildende omstændighed, at sagsøgeren ophørte med at deltage i denne praksis, så snart den fik kendskab til Kommissionens kontrolkriterier.

(1) Endnu ikke offentliggjort i EUT.
—

Det drejer sig om ny og ulovlig støtte, der ikke er blevet anmeldt i rette tid, og at selve støtten kan anses for at have været delvist eksisterende indtil den 29. maj 1998.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 96/20

Sag anlagt den 22. februar 2006 — Kendrion mod Kommissionen

(Sag T-54/06)

(2006/C 96/36)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Kendrion N.V. (Zeist, Nederlandene) (ved advocaat P. Glazener og advocaat C.C. Meijer)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Beslutningen, der er stilet til sagsøgeren, annulleres helt eller delvist.

— Den bøde, der er pålagt sagsøgeren, annulleres eller nedsættes.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 30. november 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag nr. COMP/F/38.354 — Industrisække), hvorved sagsøgeren blev fundet skyldig i at tilsidesat konkurrencereglerne og pålagt en bøde.

Til støtte for sin sag gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 81 EF, artikel 253 EF og artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, idet den operative del af beslutningen ikke stemmer overens med dens begrundelse. Sagsøgeren gør gældende, at selskabet — på trods af at det i den anfægtede beslutnings begrundelse ikke beskyldes for selvstændig deltagelse i tilsidesættelsen — i den operative del beskyldes for at overtræde artikel 81 EF.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 81 EF, artikel 253 EF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, eftersom Kommissionen fejlagtigt har antaget, at sagsøgeren og Fardem Packaging B.V. udgør en økonomisk enhed, hvorefter sagsøgeren urimeligt blev pålagt en bøde for Fardem Packagings tilsidesættelse.

Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ligeledes har tilsidesat artikel 81 EF, artikel 253 EF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 og overtrådt generelle retsprincipper, heriblandt forpligtelsen til omhu, forbuddet mod vilkårlig handling samt ligheds- og proportionalitetsprincipperne.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen har holdt sagsøgeren ansvarlig for en tilsidesættelse, der er begået af Fardem Packaging, hvilket står i modsætning til andre kommissionsbeslutninger, hvor moderselskabet ikke blev holdt ansvarlig. Herudover fik sagsøgeren som moderselskab en bøde ud over den, dets datterselskab, der begik tilsidesættelsen, fik, og blev holdt ansvarlig in solidum. Sagsøgeren gør desuden gældende, at det blev udsat for forskelsbehandling i forhold til de øvrige moderselskaber, der blev holdt ansvarlige in solidum for tilsidesættelser begået af deres datterselskaber. Den bøde, sagsøgeren blev pålagt, udgør ifølge sagsøgeren ligeledes en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og forpligtelsen til omhu.

Endelig gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af retningslinierne for beregning af bøder, særligt fordi disse retningsliniers artikel 5, litra b), ikke blev anvendt. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke har taget tilstrækkeligt hensyn til virksomhedens særlige kendetegn.
—

Kommissionen skulle have sondret mellem adfærden i perioden fra 1995-1998 og den følgende periode og kun anse TRANSCATAB for ansvarlig med hensyn til adfærden i den første periode. Kommissionen har faktisk ved ligeledes at holde sagsøgeren ansvarlig for adfærden i perioden fra 1999-2002 tilsidesat ligebehandlingsprincippet, for så vidt som den har indrømmet virksomhedssammenslutningerne formildende omstændigheder på grund af uklarhed i den relevante lovgivning og ikke har anvendt samme formildende omstændigheder på de forarbejdende virksomheder.
—

Tilsidesættelse af væsentlige processuelle bestemmelser, idet forordning (EF) nr. 1686/2005 blev vedtaget i strid med artikel 3 i forretningsordenen for forvaltningskomitéen for sukker og artikel 3 i forordning nr.1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (2), idet Kommissionen, ifølge sagsøgeren, under »komitologi«-proceduren ikke fremlagde den polske udformning af udkastet til den anfægtede foranstaltning. Sagsøgeren gør gældende, at denne tilsidesættelse er særligt alvorlig, idet den vedrører udkastet til en retsakt og er udtryk for en fast praksis fra Kommissionens side inden for rammerne af forvaltningskomitéen for sukker.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 60/50

Sag anlagt den 24. januar 2006 — Alliance One International mod Kommissionen

(Sag T-25/06)

(2006/C 60/93)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Alliance One International, Inc. (Danville, USA) (ved lawyers C. Osti og A. Prastaro)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1, stk. 1, litra a), i Kommissionens beslutning K(2005) 4012 endelig udg. af 20. oktober 2005 om en procedure i henhold til artikel 81, stk. 1, EF (sag COMP/C.38.281/B.2 — rå tobak — Italien) annulleres, for så vidt som den vedrører SCC, Dimon Inc. og Alliance One.

— Som følge heraf nedsættes de bøder, der blev pålagt Transcatab og Dimon Italia-Mindo, således at bøderne ikke overstiger 10 % af deres omsætning i det seneste regnskabsår.

— Subsidiært nedsættes de bøder, der blev pålagt Transcatab og Dimon Italia-Mindo, eftersom multiplikationsfaktoren ikke finder anvendelse.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har i den anfægtede beslutning fundet, at flere selskaber, heriblandt sagsøgeren og dens datterselskaber, Transcatab og Dimon Italia — der senere har ændret navn til Mindo — havde tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF ved aftaler og/eller samordnet praksis inden for den italienske sektor for rå tobak.

Sagsøgeren påstår, at beslutningen annulleres delvist, idet det først og fremmest gøres gældende, at Kommissionen ved at holde sagsøgeren solidarisk ansvarlig for overtrædelser, som dens datterselskaber har begået, har tilsidesat reglerne om ansvar for moderselskaber. Sagsøgeren har i den forbindelse anfægtet de argumenter og beviser, som Kommissionen har fremført til støtte for sin konklusion.

Sagsøgeren finder ligeledes, at Kommissionen har tilsidesat artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) ved at pålægge bøder, som overstiger 10 % af datterselskabernes samlede omsætning.

Endelig finder sagsøgeren, at Kommissionen ikke skulle have anvendt en multiplikationsfaktor på dens datterselskaber, eftersom dette ikke var berettiget ud fra parternes omsætning og Kommissionens beslutningspraksis. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at den multiplikationsfaktor, som blev anvendt på den, overstiger den, som blev anvendt på en anden virksomhed, hvilket har ført til en åbenbar tilsidesættelse af proportionalitet og mangel på begrundelse. Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at begrundelsen for anvendelsen af en multiplikationsfaktor på Mindo er inkonsekvent, eftersom Kommissionen anvender forskellige kriterier til at fastsætte den samme bøde.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 60/49

Sag anlagt den 19. januar 2006 — Deltafina mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-12/06)

(2006/C 60/91)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Deltafina (Rom, Italien) (ved avvocati F. Di Gianni, R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael og J.F. Bellis)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Den sagsøgeren pålagte bøde ved beslutningens artikel 2, annulleres, subsidiært nedsættes bøden.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren i den foreliggende sag påstår, at den bøde på 30 mio. EUR, som blev pålagt sagsøgeren i medfør af den anfægtede beslutnings artikel 2 — den samme beslutning som i sag T-11/06, Romana Tabacchi mod Kommissionen — annulleres, hvorved det antages, at Kommissionen retsstridigt har frataget sagsøgeren fritagelsen for bøder, som Kommissionen havde givet den i medfør af artikel 8, litra b), i Kommissionens meddelelse fra 2002 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (1).

Det bemærkes i den forbindelse, at sagsøgte har tilbagekaldt den betingede fritagelse, der var tildelt sagsøgeren, som følge af den meddelelse, der blev udfærdiget i forbindelse med et møde i bestyrelsen i erhvervssammenslutningen APTI, hvorved APTI oplyste at have forelagt Kommissionen en anmodning om favorabel behandling.

Til støtte for påstandene gør sagsøgeren følgende gældende:

— Man havde underrettet Kommissionen om, at det var umuligt at fjerne forelæggelsen af en anmodning om favorabel behandling igen.

— Kommissionen havde accepteret, at det for Deltafina var umuligt ikke at afsløre, at man havde forelagt en anmodning om favorabel behandling.

— Kommissionens tjenestemænd har ikke oplyst Deltafina om, at meddelelsen om at have forelagt en anmodning om favorabel behandling medførte, at man mistede den betingede fritagelse.

— Deltafina har ikke forelagt sin anmodning om favorabel behandling i forståelse med sine væsentligste konkurrenter.

— Deltafinas afsløring af forelæggelsen af en anmodning om favorabel behandling har på ingen måde skadet Kommissionens undersøgelse.

For så vidt angår nedsættelsen af bøden har sagsøgeren gjort følgende gældende:

— Grundbeløbet af bøden, som Kommissionen har fastsat, er åbenbart for stort og urimeligt henset til det berørte markeds beskedne værdi, Deltafinas begrænsede omsætning og overtrædelsens manglende virkning på markedet.

— Kommissionen har fejlagtigt tilskrevet Deltafinas adfærd dets moderselskab.

— Nedsættelsen af bøden og vurderingen af formildende omstændigheder afspejler ikke sagens nærmere omstændigheder passende, særligt i lyset af den nye fortolkning, der er fremkommet med Kommissionens meddelelse fra 2002.

(1) EFT C 45 af 19.2.2002, s. 3.
—

Sagsøgeren skal snarere anses for »offer« for end som deltager i brintoveriltekartellet. Det gøres i den forbindelse gældende, at Kommissionen i sin vurdering af Caffaros stilling i den pågældende procedure fuldstændigt har undladt at tage i betragtning, at det selv samme selskab, langt fra at have draget nytte af det pågældende kartel, er trådt ud af markedet for natriumperborat netop som følge af de ulovlige aftaler, som trådte i kraft på markedet for brintoverilte. Sagsøgeren har over for Kommissionen understreget, at selskabet udelukkende producerede natriumperborat, at man udelukkende aftog brintoverilte, og at man således ikke kunne være deltager i brintoveriltekartellet, hvor man har været offer for selve den hemmelige aftale.
—

Kommissionen har for så vidt angår relevansen af fusionen mellem Caffaro SpA og SNIA for at fastslå, om SNIA havde en afgørende betydning, udeladt den omstændighed, at fusionen, hvorved Caffaro SpA indgik i SNIA SpA, skete i 2000 (ganske som ændringen af selskabet ICC's firmabetegnelse til Caffaro SpA, som i dag er Caffaro Srl), dvs. et år efter udtrædelsen fra markedet for blegemidler, og at Caffaro SpA's afgørende indflydelse på ICC i den relevante periode som allerede nævnt på ingen måde er blevet godtgjort af Kommissionen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/30

Sag anlagt den 23. juni 2006 — ARBOS mod Kommissionen

(Sag T-161/06)

(2006/C 212/54)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: ARBOS, Gesellschaft für Musik und Theater (Klagenfurt, Østrig) (ved Rechtsanwalt H. Karl)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 38 545,42 EUR med rente 12 % p.a. fra den 1. januar 2001 og på 27 618,91 EUR med rente 12 % p.a. fra den 1. marts 2003, hvilke beløb erlægges til sagsøgerens repræsentant i sagen.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et nettobeløb på 26 459,38 EUR til dækning af omkostninger i forbindelse med den administrative procedure og til dækning af sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen i henhold til artikel 288 EF skal erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den uberettigede tilbageholdelse af støtte. Sagsøgeren har lagt to kontrakter om støtte til grund for sit søgsmål, der blev indgået henholdsvis i 2000 og 2002 vedrørende kulturstøtte, hvis bilag i begge tilfælde indeholder en voldgiftsklausul.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/45

Sag anlagt den 18. juli 2006 — FMC mod Kommissionen

(Sag T-197/06)

(2006/C 212/76)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: FMC Corporation (Philadelphia, USA) (ved C. Stanbrook, Q.C., og lawyer Y. Virvilis)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006 annulleres for så vidt angår FMC Corporation.

— Subsidiært reduceres FMC Corporations bøde.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat), hvorved Kommissionen fastslog, at sagsøgeren havde tilsidesat artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at have deltaget i et kartel, som hovedsageligt bestod i udveksling af oplysninger mellem konkurrenterne om priser og salgsmængder, prisaftaler, aftaler om nedsættelse af produktionskapaciteten inden for EØS-området og overvågning af de konkurrencestridige tiltag.

Sagsøgeren gør to anbringender gældende til støtte for sit søgsmål og anfører overordnet, at selskabet ikke er ansvarligt for sit datterselskab Forets overtrædelser, eftersom det ikke udøvede en afgørende indflydelse på datterselskabet.

For det første gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning er utilstrækkeligt begrundet.

For det andet gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning af følgende årsager indeholder såvel retlige som faktiske fejl:

a) Kommissionens konklusioner er støttet på en urigtig fortolkning af beviserne, urimelig forskelsbehandling ved at give forskellige kilder til mundtligt bevis forskellig vægt og generelt på et åbenbart urigtigt skøn.

b) Kommissionen har brugt det forkerte retlige kontrolkriterium med henblik på at fastslå, at sagsøgeren er ansvarlig for Forets overtrædelse.

c) Kommissionen har brugt beviser, der ikke havde forbindelse til perioden for den påståede overtrædelse.