RETTENS DOM (Fjerde Afdeling)

22. juni 1994

Forenede sager T-97/92 og T-111/92

Loek Rijnoudt og Michael Hocken

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — midlertidigt bidrag — sats for bidrag til pensionsordningen«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-511

Angående:

Påstand om, at sagsøgernes lønsedler for januar 1992 annulleres i det omfang, der herved tilbageholdes et midlertidigt bidrag i tjenestemændenes løn, og det fra denne dato fastslås, at der uundgåeligt ville blive foretaget en forhøjelse af deres pensionsbidrag.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Vedtægtens artikel 65 bestemmer, at Rådet hvert år undersøger lønningsniveauet for tjenestemændene, idet eventuelle tilpasninger skal ske efter en metode, der fastsættes af Rådet. Ved afgørelse 81/1061 (EFT 1981 L 386, s. 6) fastlagde Rådet nærmere bestemmelserne om anvendelse af artikel 65 for perioden fra den 1. juli 1989 til den 30. juni 1991. Ved samme lejlighed blev der ved forordning nr. 3821/81 (EFT 1981 L 386, s. 1) indført en »kriseafgift« på lønningerne for en periode, der udløb den 1. juli 1991.

Efter et bredt samråd med Fællesskabernes personale vedtog Rådet den 19. december 1991:

— forordning nr. 3831/91, hvorved der blev indført et midlertidigt bidrag på 5,83 % brutto fra den 1. januar 1992 ved indsættelse i vedtægten af en ny artikel 66a (EFT L 361, s. 7)

— forordning nr. 3832/91, hvorved satsen for bidraget til pensionsordningen blev forhøjet fra 6,75 til 8,25% fra den 1. januar 1993 (EFT L 361, s. 9).

Den 15. januar 1992 modtog sagsøgerne deres lønsedler for januar 1992, som var udarbejdet bla. under hensyntagen til forordning nr. 3831/91. Rijnoudt og Hocken indgav henholdsvis den 13. marts og den 3. april 1992 en klage, hvori de i identiske vendinger protesterede mod opkrævningen af det midlertidige bidrag og den fremtidige forhøjelse af deres bidrag til pensionsordningen.

Hocken modtog intet individuelt svar på sin klage, men det udtrykkelige afslag, der blev meddelt Rijnoudt ved skrivelse af 5. august 1992, blev offentliggjort i Meddelelser fra administrationen af 24. september 1992, således at det tjente som stiltiende afslag på de øvrige Idager ved udløbet af fristen i henhold til vedtægten.

Rijnoudt og Hocken anlagde nærværende sager henholdsvis den 5. november og den 21. december 1992.

I — Formaliteten

1. De frister, der gælder for Hocken s søgsmål

Ved undersøgelsen på embeds vegne af et spørgsmål om ufravigelige retsregler, nemlig om Hocken's søgsmål er anlagt inden for de fastsatte frister, finder Retten, at underretningen i Meddelelser fra administrationen om det udtrykkelige afslag på Rijnoudt's klage ligeledes er et udtrykkeligt afslag på hver af de identiske klager, som er indgivet af alle de øvrige berørte tjenestemænd, hvem den faktisk giver et detaljeret svar. Det ville være i strid med ligebehandlingsprincippet, at disse andre tjenestemænd skulle blive anset for at have fået et stiltiende afslag uden nogen som helst begrundelse. Desuden har bestemmelsen om, at der foreligger et stiltiende afslag ved udlobet af en frist på fire måneder ikke til formal at fritage institutionen fra dens pligt til at svare med en begrundet afgørelse. Heraf fulgte, at Hocken's søgsmål var anlagt rettidigt (præmis 32 samt 35, 36 og 37).

2. Spørgsmålet, om søgsmålene kunne admitteres, forså vidt sagsøgerne påberåbte sig, at forordning nr. 3832/91 var ulovlig

Retten fremhævede, at efter den ordning vedrørende retsmidler, som er indført ved vedtægtens artikel 90 og 91, kan en tjenestemand kun anfægte den retsakt, som indeholder et individuelt klagepunkt mod ham, og at det kun er inden for disse rammer, at han kan påberåbe sig ulovligheden af en retsakt med generel gyldighed (præmis 41).

Henvisningiil-Domstolcnsdom af 16. juli 1981. sag 153/79, Bowdenm.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 2111, præmis 13; Renens kendelse af 7. juni 1991, sag T-14/91, Weyrich mod Kommissionen, Sml. II, s. 235, grund 46.

Heraf fulgte, at sagerne måtte afvises, for så vidt sagsøgerne rejste en ulovlighedsindsigelse mod forordning nr. 3832/91, før den trådte i kraft, og for så vidt der følgelig ikke forelå en individuel gennemførelsesakt (præmis 42).

II — Realiteten

1. Anbringenderne vedrørende forordning nr. 3831/91

a) Anbringendet vedrørende utilstrækkelig begrundelse af forordning nr. 3831/91

Efter at have henvist til, at begrundelsen til en generel retsakt kan begrænses til en angivelse af den samlede situation, der har ført til dens vedtagelse, og de almene formål, der søges opnået, udtalte Retten, at i betragtning af de langvarige forhandlinger, der var blevet ført før forordningens vedtagelse mellem Fællesskaberne og deres personale, som i sin helhed var blevet holdt underrettet om disse forhandlingers indhold og rækkevidde, opfyldte forordningens begrundelse, i modsætning til det af sagsøgerne anførte, kravene i traktatens artikel 190, da den gav tilstrækkelig oplysning om den samlede situation, der havde ført'til forordningens vedtagelse, samt om dens almene formål (præmis 49, 52, 55 og 56).

Henvisning til: Domstolens dom af 3. juli 1985, sag 3/83, Abrias m.fl. mod Kommissionen Smi. s. 1995, præmis 30 og 31.

b) Anbringendet om manglende objektiv berettigelse og om indgreb i princippet om parallelitet

I modsætning til sagsøgerne fandt Retten ikke, at det midlertidige bidrag, der blev indført ved forordning nr. 3831/91 ved indsættelse i vedtægten af en ny artikel 66a savnede objektiv berettigelse eller gjorde indgreb i det parallelitetsprincip, som kommer til udtryk i vedtægtens artikel 65 og i de foregående tilpasningsmetoder, og hvorefter der ved tilpasninger af fællesskabstjenestemændenes lønninger bl.a. skal tages hensyn til udviklingen i det offentliges lønninger i medlemsstaterne. Dels var den omtvistede forordning blevet udstedt under fuld overholdelse af dens hjemmel, nemlig fusionstraktatens artikel 24, stk. 1, andet afsnit, som ikke sætter nogen grænse for Rådets lovgivningskompetence i denne henseende. Dels lomne lovligheden af en ændring af vedtægten ikke anfægtes på grundlag af en anden af dens bestemmelser, og Rådet var derfor, da det ændrede vedtægtens artikel 66a, ikke bundet af bestemmelserne i dens artikel 65. For øvrigt var ordlyden af sidstnævnte bestemmelse ikke til hinder for indførelsen af det midlertidige bidrag (præmis 64 og 65).

c) Anbringendet om Kommissionens manglende overholdelse af sine forpligtelser over for personalet

i) Formaliteten

Retten forkastede Kommissionens formalitetsindsigelse om, at sagsøgerne havde henvist til deres klager med hensyn til redegørelsen for visse argumenter. Selv om en blot henvisning til et bilag med hensyn til den redegørelse for faktiske omstændigheder, anbringender og argumenter, som stævningen skal indeholde, som hovedregel ikke er acceptabel, fandt Retten dog ikke grundlag for at afvise sagsøgernes argumenter på grund af manglende overholdelse af procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c), under omstændigheder, hvor stævningen kort angav den pågældende søgsmålsgrund, og hvor hverken sagsøgte, som udtrykkeligt i sit indlæg havde svaret på de pågældende argumenter, som var fremført i klagen, eller Fællesskabets dømmende myndighed havde været afskåret fra at forstå de argumenter, der var fremført i denne forbindelse (præmis 71).

Retten udtalte, at det foreliggende tilfælde adskilte sig fra andre sager, hvor stævningen enten indeholdt en henvisning til et dokument, der var fremlagt under en anden sag, eller det navnlig var umuligt for den dømmende myndighed at identificere den akt, som sagsøgeren krævede annulleret (præmis 72).

Henvisning til: Domstolens dom af 8. juli 1965, forenede sager 19/63 og 65/63, Prakash mod Kommissionen for Euratom, Smi. 1965-1968, s. 101, org. réf.: Rec. s. 677; Rettens kendelse af 26. marts 1992, sag T-35/89 TOI, Ascasibar Zubizarreta m.fl., Sml. II, s. 1599, og af 24. marts 1993, sag T-72/92, Benzler mod Kommissionen, Sml. II, s. 347.

ii) Realiteten

I modsætning til sagsøgerne fandt Retten, at Kommissionen er forpligtet til at handle fuldstændigt uafhængigt, når den foreslår Rådet en fællesskabslovgivningsakt, og følgelig, at gyldigheden af forordning nr. 3831/91, som er blevet vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen i henhold til fusionstraktatens artikel 24 og artikel 13 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, hverken kan anfægtes under henvisning til aftaler, der vedrører de interne forhold mellem Kommissionen som arbejdsgiver og dens personale, eller under henvisning til, at der er gennemført en høring af Kommissionens personale i form af en afstemning (præmis 83, 84 og 85).

Retten fandt under alle omstændigheder, at anbringendet savnede faktisk grundlag (præmis 92).

d) Anbringendet om, at Rådet ikke har overholdt den samrådsprocedure, der er fastsat i dens afgørelse af 23. juni 1981

Retten forkastede dette anbringende med den begrundelse, at de bindende bestemmelser i denne afgørelse er blevet overholdt, uden at finde det nødvendigt at undersøge, om en sådan manglende overholdelse ville have ført til, at den omtvistede forordning blev kendt ugyldig (præmis 97, 99 og 100).

e) Anbringendet om tilsidesættelse af principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om god forvaltningsskik

Retten forkastede dette anbringende med den begrundelse, at en tjenestemand ikke under henvisning til disse principper kan anfægte lovligheden af en ny forordningsbestemmelse, navnlig på et område, hvor der må foretages en konstant tilpasning som følge af ændringer af den økonomiske situation (præmis 104).

Henvisning til: Domstolens dom af 14. juni 1988, sag 33/87, Christianos mod Domstolen, Sml. s. 2995, præmis 23; Rettens dom af 26. oktober 1993, forenede sager T-6/92 og T-52/92, Reinarzmod Kommissionen, Sml. II, s. 1047, præmis 85.

Konklusion:

Sagerne afvises, for så vidí der er nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 3832/91 af 19. december 1991 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber samt af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, for så vidt angår bidraget til pensionsordningen. I övrigt frifindes sagsogte.