Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Statsstoette ° forbud ° undtagelser ° beslutning, hvorved Kommissionen goer godkendelsen af en stoettes udbetaling betinget af, at den paagaeldende virksomhed foerst tilbagebetaler en tidligere ulovligt oppebaaret stoette ° betingelse fastsat for at undgaa, at de to stoetteforanstaltninger i forening aendrer samhandelsvilkaarene i strid med den faelles interesse ° beslutning, som falder inden for rammerne af Kommissionens kompetence

[EOEF-traktaten, art. 92, stk. 3, litra c), art. 93, stk. 2, og art. 169]

2. Statsstoette ° Faellesskabets og medlemsstaternes respektive kompetence ° Kommissionens kompetence til at traeffe en beslutning, hvorved udbetalingen af en stoette goeres betinget af, at den paagaeldende virksomhed foerst tilbagebetaler en ulovligt oppebaaret stoette, uanset at virksomheden bestrider sin pligt til tilbagebetaling under henvisning til det i national ret bestaaende princip om beskyttelse af den berettigede forventning samt til nationale, administrative forskrifter

[EOEF-traktaten, art. 92, stk. 3, litra c), og art. 93, stk. 2]

3. Statsstoette ° forbud ° undtagelser ° stoette, som kan anses for forenelig med faellesmarkedet ° Kommissionens skoen ° Rettens kontrol ° graenser

(EOEF-traktaten, art. 92, stk. 3)

4. Ulovlighedsindsigelse ° paaberaabelse over for en retsakt, som sagsoegeren ikke har anfaegtet rettidigt ved et annullationssoegsmaal ° afvisning

(EOEF-traktaten, art. 173 og 184)

Sammendrag

1. Kommissionen har holdt sig inden for rammerne af sin kompetence, naar den efter at have modtaget meddelelse om en stoette, som en medlemsstat paataenker at yde en virksomhed, traeffer en beslutning, hvorved den godkender stoetten i medfoer af traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), men forbyder, at den udbetales, saa laenge virksomheden ikke har tilbagebetalt en tidligere oppebaaret stoette, som Kommissionen ved en endelig beslutning har fastslaaet er ulovlig under hensyn til, dels at der ikke er givet forudgaaende underretning herom, dels at stoetten er uforenelig med faellesmarkedet.

For det foerste indebaerer den kompetence, som tilkommer Kommissionen efter traktatens artikel 93, stk. 2, til at beslutte, om en stoette skal aendres nemlig noedvendigvis, at Kommissionen, naar den godkender en stoette i henhold til artikel 92, stk. 3, litra c), kan knytte visse betingelser til beslutningen for at sikre, at den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, som strider mod den faelles interesse. For det andet maa risikoen for en saadan aendring af samhandelsvilkaarene vurderes paa baggrund af alle relevante forhold, herunder den eventuelle samlede virkning af den tidligere og den nye stoette, samt den omstaendighed, at den tidligere ydede ulovlige stoette ikke er blevet tilbagebetalt. Endelig kan det ikke antages, at Kommissionen ved at stille en saadan betingelse har fulgt en procedure, som ikke er foreskrevet i traktaten, med henblik paa sikre tilbagebetalingen af den ulovlige stoette, uanset at Kommissionen kunne anvende traktatbrudsprocedurerne efter traktatens artikel 93, stk. 2, eller artikel 169, idet Kommissionen, som det fremgaar af betragtningerne til beslutningen, da den traf afgoerelse om den paataenkte stoette, ikke havde til hensigt at fastslaa, at en tidligere beslutning var tilsidesat, men, som den var forpligtet til, oenskede at sikre, at den paataenkte stoette ikke havde nogen virkninger, som gjorde den uforenelig med faellesmarkedet.

2. Kommissionen har ikke tilsidesat kompetencefordelingen mellem Faellesskabet og medlemsstaterne ved at traeffe en beslutning, hvorved den for at undgaa en aendring af samhandelsvilkaarene paa en maade, som strider mod den faelles interesse, har gjort udbetalingen af en stoette til en virksomhed betinget af, at denne foerst tilbagebetaler en stoette, som Kommissionen tidligere ved en endelig beslutning har fastslaaet er ulovlig, under hensyn til dels at der ikke er givet forudgaaende underretning herom, dels at stoetten er uforenelig med faellesmarkedet, uanset om national ret indeholder et princip om beskyttelse af den berettigede forventning, som finder anvendelse paa det paagaeldende tilbagesoegningskrav ° hvilket den paagaeldende virksomhed har paaberaabt sig for den nationale domstol ° og om der findes en national, administrativ forskrift, som fastsaetter en frist for tilbagekaldelsen af forvaltningsakter, der er overskredet i det paagaeldende tilfaelde.

For det foerste maa den omstaendighed, at der verserer en national tvist, nemlig ikke lamme Kommissionen i udoevelsen af dens kompetence, idet det er uantageligt, at en saadan tvist skulle kunne tvinge Kommissionen til at godkende udbetalingen af en stoette, som er uforenelig med faellesmarkedet, i betragtning af de virkninger, stoetten har i forening med en anden ulovlig stoette, der ikke er blevet tilbagebetalt. For det andet maa bestemmelserne i national ret, saavel bestemmelserne om beskyttelse af den berettigede forventning som forskrifterne om fastsaettelsen af en frist for tilbagekaldelse af en begunstigende forvaltningsakt, ikke anvendes paa en saadan maade, at den efter faellesskabsretten kraevede tilbagesoegning goeres praktisk umulig, da en virksomhed efter faellesskabsretten, naar en stoette er ulovlig som foelge af, at der ikke er givet forudgaaende underretning, kun kan paaberaabe sig beskyttelsen af den berettigede forventning, saafremt der foreligger ekstraordinaere omstaendigheder i faellesskabsrettens forstand.

3. Ved afgoerelsen af, om en stoette kan anses for forenelig med faellesmarkedet, tilkommer der ifoelge traktatens artikel 92, stk. 3, Kommissionen en skoensmaessig befoejelse, hvis udoevelse indebaerer, at den i EF-sammenhaeng skal foretage komplicerede oekonomiske og sociale vurderinger. Retten skal derfor begraense den proevelse, som den foretager af saadanne vurderinger, til en kontrol med, om de processuelle forskrifter er overholdt, om begrundelsen er tilstraekkelig, om de faktiske omstaendigheder er materielt korrekte samt til, om der foreligger et aabenbart fejlskoen eller er begaaet magtfordrejning.

4. En fysisk eller juridisk person, som kunne have indgivet annullationssoegsmaal vedroerende en retsakt i henhold til traktatens artikel 173, stk. 2, men ikke har gjort det inden for den herfor fastsatte frist, kan ikke paaberaabe sig en ulovlighedsindsigelse i henhold til traktatens artikel 184.