Sag C-576/15

Маya Маrinova ET

mod

Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Veliko Tarnovo)

»Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — merværdiafgift — direktiv 2006/112/EF — artikel 2, stk.1, litra a) — artikel 9, stk. 1 — artikel 14, stk. 1 — artikel 73, 80 og 273 — principper om afgiftsneutralitet og proportionalitet — skattesvig — uregelmæssig regnskabsførelse — hemmeligholdelse af leveringer og indtægter — fastlæggelse af beskatningsgrundlaget«

Sammendrag – Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 5. oktober 2016

Harmonisering af afgiftslovgivningerne – det fælles merværdiafgiftssystem – beskatningsgrundlag – national lovgivning, der gør det muligt at fastsætte afgiftsgrundlaget gennem en formodning om efterfølgende salg af de varer, der er leveret til den afgiftspligtige, men ikke bogført af denne – foranstaltning, der har til formål at undgå svig – lovlighed – betingelser – overholdelse af proportionalitetsprincippet

(Rådets direktiv 2006/112, art. 2, stk. 1, litra a), art. 9, stk. 1, art. 14, stk. 1, art. 73 og art. 273)

Artikel 2, stk. 1, litra a), artikel 9, stk. 1, artikel 14, stk. 1, og artikel 73 og 273 i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem samt princippet om afgiftsneutralitet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter skattemyndigheden, såfremt der på en afgiftspligtig persons lager mangler varer, som den pågældende har fået leveret, og såfremt der i denne afgiftspligtige persons regnskab ikke findes registreringer af dertilhørende afgiftsdokumenter, kan formode, at nævnte afgiftspligtige person efterfølgende har solgt disse varer til tredjemænd, og kan fastsætte afgiftsgrundlaget for salget af de nævnte varer ud fra de faktiske omstændigheder, som den har kendskab til, og under anvendelse af regler, der ikke er fastsat i dette direktiv. Det påhviler den nationale ret at efterprøve, at den nationale lovgivning ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at sikre en nøjagtig opkrævning af merværdiafgiften (moms) og at undgå svig.

I denne henseende kan den manglende regnskabsføring, der muliggør momsbetalingspligten og skattemyndighedens kontrol heraf, og den manglende registrering af udstedte og betalte fakturaer være til hinder for en korrekt opkrævning af afgiften og kan dermed være til fare for det fælles momssystems rette virkemåde. EU-retten er derfor ikke til hinder for, at medlemsstaterne kvalificerer sådanne mangler som momssvig. For at sikre en korrekt opkrævning af momsen og for at undgå svig kan medlemsstaterne således i henhold til artikel 273, stk. 1, i direktiv 2006/112 fastsætte andre forpligtelser end de i dette direktiv fastsatte, som de skønner nødvendige herfor, forudsat at der sker ligebehandling af indenlandske transaktioner og transaktioner mellem medlemsstaterne foretaget af afgiftspligtige personer, og såfremt disse forpligtelser ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne giver anledning til formaliteter ved grænsepassagen. Det fremgår af denne bestemmelse samt af nævnte direktivs artikel 2 og artikel 250, stk. 1, samt artikel 4, stk. 3, TEU, at hver medlemsstat har pligt til at vedtage alle de love og administrative foranstaltninger, som er egnede til at sikre, at den moms, som skyldes på dens område, opkræves i sin helhed, samt til at bekæmpe svig.

Det bemærkes, at den svigagtige adfærd fra den afgiftspligtige persons side, såsom hemmeligholdelse af leveringer og indtægter, ikke må være til hinder for opkrævningen af moms. I lyset af artikel 273 i direktiv 2006/112 påhviler det de kompetente nationale institutioner at genskabe den situation, der ville have foreligget, hvis denne svig ikke havde foreligget. Desuden præciserer bestemmelserne i momsdirektivets artikel 273, bortset fra de i selve bestemmelserne fastsatte begrænsninger, hverken de betingelser eller de forpligtelser, som medlemsstaterne kan fastsætte, og således indrømmer medlemsstaterne et skøn med hensyn til midlerne til at opnå målene om at sikre momsopkrævningen og at bekæmpe svig. De foranstaltninger, som medlemsstaterne kan træffe i henhold til nævnte artikel 273, må imidlertid ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, og må ikke anfægte princippet om momsens neutralitet.

(jf. præmis 39-44, 50 og domskonkl.)