RETTENS DOM (Femte Afdeling)

16. september 1997

Sag T-220/95

Christophe Giménez

mod

Regionsudvalget for Den Europæiske Union

»Tjenestemænd — Det Økonomiske og Sociale Udvalg — Regionsudvalget — fælles organisationsstruktur — intern udvælgelsesprocedure — udvælgelseskomitéens afslag på deltagelse i en udvælgelsesprøve — annullationssøgsmål«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-775

Angående:

Påstand om annullation af en afgørelse, truffet af udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve CdR-A/03/95 den 27. november 1995, om ikke at give sagsøgeren adgang til den nævnte udvælgelsesprøve.

Udfald:

Annullation.

Resumé af dom

Protokol nr. 16, som er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union (protokol nr. 16), bestemmer, at Det Økonomiske og Sociale Udvalg (ØSU) og Regionsudvalget (RU) har en fælles organisationsstruktur (FOS).

Ved en meddelelse til personalet ved ØSU og RU af 6. december 1994 meddelte generalsekretærerne for de to udvalg personalet følgende:

»Europa-Parlamentet vil højst sandsynlig den 16. december stemme om det endelige budget for RU, ØSU og de fælles tjenester. Det betyder, at der med virkning fra den 1. januar 1995 vil bestå en fælles struktur som fastsat i protokol nr. 16 til Maastricht-traktaten ... Opgaverne med forvaltningen af personalet under den fælles struktur, herunder spørgsmål om rettigheder og pligter, overlades med de heitil knyttede tjenester af de to ansættelsesmyndigheder til ØSU's Personaledirektorat, i princippet indtil den 1. maj 1995. Nævnte direktorat varetager RU's personaleanliggender, når RU fremsætter anmodning herom, indtil RU har oprettet sin egen personaleafdeling. Den kompetence, der tilkommer fællesmyndigheden under den fælles struktur, varetages af de to institutioners respektive myndigheder, hver vedrørende det relevante personale ... RU's og ØSU's præsidier fastlægger snarest efter fælles aftale de nærmere regler for organisation og forvaltning i den fælles strukturs nye organisationsplan.«

Siden den 31. december 1994 har sektion VI i EF-budgettet med overskriften »Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsudvalget« indeholdt tre dele: del A vedrørende ØSU, med stillingsfortegnelse; del B vedrørende RU, med stillingsfortegnelse; del C vedrørende FOS, med stillingsfortegnelse.

På grundlag af disse stillingsfortegnelser udarbejder ØSU og RU organisationsplaner. Det er imidlertid alene de rene organisationsplaner uden navne under FOS, der underskrives af ansættelsesmyndighederne ved ØSU og RU. Derimod underskriver hverken ØSU's eller RU's generalsekretær en organisationsplan med navne for FOS, som i relation til den enkelte stilling indeholder navnet på den tjenestemand eller øvrige ansatte, der beklæder stillingen, ledsaget af anmærkningen »UA« eller »UB«, alt efter om den pågældende er fra ØSU eller RU.

Den 24. maj 1995 vedtog formanden for RU afgørelse nr. 039/95, hvis eneste artikel er sålydende:

» 1. I Regionsudvalgets personale indgår samtlige tjenestemænd og øvrige ansatte, som optræder i de enkelte dele af de detaljerede organisationsplaner B og C, og som er blevet udnævnt eller ansat af Regionsudvalgets respektive ansættelsesmyndigheder.

2. Imidlertid anses enhver ansat midlertidigt som en integrerende del af Regionsudvalget med henblik på deltagelse i institutionens interne udvælgelsesprøver.«

Afgørelsen blev ophævet i marts 1997.

Ved en notits til personalet af 30. oktober 1995, der var underskrevet af H. Müllers, direktør for Direktoratet for Administration, Personale, Budget og Juridiske Spørgsmål, henledtes opmærksomheden hos RU's og FOS' personale på meddelelsen om intern udvælgelsesprøve CdR-A/03/95 (prøvemeddelelsen), som RU's Generalsekretariat ville afholde med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve for fuldmægtige og assisterende fuldmægtige i lønklasse (8, 7 og 6 i kategori A).

Prøvemeddelelsen har følgende overskrift:

»Den Europæiske Union

Regionsudvalget

Intern udvælgelsesprøve CdR-A/03/95

Generalsekretariatet for Den Europæiske Unions Regionsudvalg afholder en intern udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve for

fuldmægtige og assisterende fuldmægtige

I. Stillingsgruppe

...

VII. ...«

Sagsøgeren, Christophe Giménez, blev den 3. marts 1993 ansat ved ØSU med tjenestested ved Direktoratet for Personale, Administration og Budget. Ifølge sagsøgerens forklaringer fik han først til opgave, dels indtil ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union, at deltage i forberedelserne til og påbegyndelsen af RU's arbejde, hvorefter han efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union gjorde tjeneste ved FOS. I forbindelse med disse placeringer blev han bl.a. pålagt følgende opgaver: udarbejdelse af en forretningsorden for RU; gennemførelse af FOS og af adfærdskodeksen for, hvorledes ansættelsesmyndigheden anvender sine beføjelser inden for FOS; udøvelse af beføjelser som budgetmæssigt anvisningsberettiget inden for FOS; afgørelser om delegation af beføjelser som anvisningsberettiget inden for FOS truffet i fællesskab eller enkeltvis af myndighederne ved RU og ØSU; interne instrukser vedrørende fortolkningen af bestemmelserne i vedtægten for tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber (vedtægten), fastsat af myndighederne ved RU og ØSU; regnskabsrevision ved adskillige tjenestegrene i FOS i forbindelse med rationalisering af forvaltningsudgifter.

Det fremgår af hans lønsedler, at hans løn med virkning fra den 1. maj og til den 31. december 1995 blev udbetalt over FOS's budget.

Den 16. november 1995 meldte han sig til udvælgelsesprøve CdR-A/03/95 (prøven).

Den 27. november 1995 fik han meddelelse fra formanden for udvælgelseskomiteen ved prøven om, at han ifølge afgørelse fra udvælgelseskomiteen (afgørelsen af 27.11.1995) ikke kunne få adgang til at deltage i prøven med den begrundelse, at han ikke opfyldte betingelserne i indledningen til prøvemeddelelsen forstået således, at han ikke var omfattet af FOS RU/ØSU.

Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 4. december 1995 anlagde sagsøgeren sag. Ved særskilt dokument indleveret samme dag indgav han henholdsvis en begæring om foreløbige forholdsregler med påstand om udsættelse af prøven eller af de forventede ansættelser som følge af prøven, og en begæring på grundlag af procesreglementets artikel 105, stk. 2, om, at der uopholdeligt tages stilling til begæringen om foreløbige forholdsregler.

Ved kendelse afsagt af Rettens præsident den 21. december 1995 fik Union syndicale-Bruxelles og ØSU adgang til at indtræde i sagen om foreløbige forholdsregler til støtte for sagsøgerens påstande, men sagsøgerens begæring blev ikke taget til følge.

Formaliteten

Retten fandt indledningsvis at måtte afgrænse sagens genstand samt de forskellige anbringender og klagepunkter.

Sagen kunne fremmes, for så vidt som der var nedlagt påstand vedrørende afgørelsen af 27. november 1995 (præmis 34).

Vedrørende formalitetsspørgsmålet i forbindelse med anbringenderne om ulovlighed af prøvemeddelelsen og af afgørelsen om udpegning af medlemmerne af udvælgelseskomiteen henviste Retten til Domstolens praksis, hvorefter en sagsøger under et søgsmål til prøvelse af en retsakt, der indeholder et klagepunkt, og som er blevet vedtaget på et bestemt stadium af en ansættelsesprocedure, kan påberåbe sig ulovligheden af akter fremkommet på et tidligere stadium af proceduren, når disse er tæt forbundet med den anfægtede akt (præmis 35).

Henvisning til: Domstolen, 11. august 1995, sag C-448/93 P, Kommissionenmod Noonan, Sml. I, s. 2321, præmis 17, 18 og 19.

Vedrørende anbringendet om ulovlighed af prøvemeddelelsen fandt Retten, at der forelå således forbundne klagepunkter, at disse måtte fremmes til påkendelse, med det indhold, at prøvemeddelelsen tilsidesatte protokol nr. 16, ligebehandlingsprincippet, vedtægtens artikel 27, tjenestemandsretlige grundsætninger og artikel 1, stlc. 1, litra a), i bilag III til vedtægten (præmis 36).

Det måtte heraf følge, at anbringendet om ulovlighed af prøvemeddelelsen kunne fremmes til påkendelse i det ovenfor beskrevne omfang, uden at det var nødvendigt at træffe afgørelse vedrørende formaliteten i relation til de øvrige klagepunkter, der var påberåbt til støtte for det pågældende anbringende, ligesom det fandtes ufornødent at tage stilling til spørgsmålet om realitetspåkendelse af anbringendet om ulovlighed af afgørelsen om udpegning af medlemmerne af udvælgelseskomiteen (præmis 37).

Realiteten

De forskellige anbringender, klagepunkter og argumenter kunne opdeles i to dele. Sagsøgeren gjorde i realiteten gældende, at afgørelsen af 27. november 1995 burde annulleres, dels fordi den omtvistede prøve ikke kunne forbeholdes personalet ved RU og FOS med udelukkelse af personalet fra ØSU, dels fordi sagsøgeren under alle omstændigheder måtte anses for at høre under FOS (præmis 67).

Ulovligheden af afgørelsen af 27. november 1995: Adgangen til prøven kunne ikke forbeholdes personalet ved RU og FOS

Det udtaltes, at protokol nr. 16, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union, hvorefter »Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget har en fælles organisationsstruktur«, har til formål at muliggøre oprettelsen af RU på en sådan måde, at dette sker til reducerede omkostninger rent økonomisk, men også politisk og institutionelt, idet man især ønskede at fremme samvirke og stordriftsfordele (præmis 69 og 71).

Selv om protokol nr. 16 og traktatens artikel 198 A ikke lomne tvinge til at antage, at FOS omfatter samtlige ansatte ved RU og ØSU, fastslog Retten, at de nævnte bestemmelser imidlertid heller ikke udelukker det. Under disse omstændigheder måtte det, når formerne for samvirket mellem EF-institutionerne ikke nærmere er fastlagt ved traktaterne, tilkomme de pågældende institutioner at tilrettelægge samarbejdet. Tilsvarende forpligtes de af princippet om institutionernes selvstændighed, der bl.a. konkretiseres af deres selvstændighed ved opbygningen, til i fællesskab at fastlægge de nærmere regler for deres samarbejde, når deres kompetencer er opdelt (præmis 72).

Henvisning til: Domstolen, 11. maj 1983, sag 244/81, Klöckner-Werke mod Kommissionen, Sml. s. 1451, præmis 11.

Retten fandt, at med henblik på kravene under intern udvælgelsesprøve og sikring af overholdelsen af princippet om retssikkerhed måtte den nævnte struktur - i fravær af en aftale mellem RU og ØSU vedrørende indholdet, karakteren, organiseringen og virket i FOS - antages at omfatte samtlige ansatte i de pågældende institutioner, således at en udvælgelsesprøve forbeholdt personalet ved RU og FOS var ulovlig (præmis 73-82).

Det måtte heraf følge, at anbringenderne om ulovligheden af prøvemeddelelsen og om tilsidesættelse af protokol nr. 16 måtte tages til følge (præmis 83).

Retten udtalte, at RU ved ikke at tillade adgang til den omtvistede udvælgelsesprøve for tjenestemænd og ansatte ved ØSU, der udførte opgaver for FOS og endog for RU, som præliminært adgangskriterium for prøven havde anvendt den simple faktiske omstændighed — uden retlig betydning i relation til vedtægten og traktaten - gående ud på et såkaldt tilhørsforhold til en enhed, FOS, uden bestemt indhold, og uden at den pågældende omstændighed sås at have forbindelse med indehavelse af kvalifikationer eller erfaring. Dette kriterium antoges i samme personalekategori at fremkalde en ikke-objektivt begrundet forskelsbehandling og herved krænke princippet om forbud mod forskelsbehandling (præmis 86).

Herefter måtte anbringenderne om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 27, stk. 1, og ligebehandlingsprincippet også tages til følge (præmis 87).

I øvrigt fandt Retten, at prøvemeddelelsen tilsidesatte vedtægtens regler om udvælgelsesprøver (præmis 88).

Det udtaltes, at når ansættelsesmyndigheden beslutter at indlede en udvælgelsesprocedure, skal denne forløbe i overensstemmelse med bilag III til vedtægten. Dette bilags artikel 1, stk. 1, litra a), fastsætter, at meddelelsen om udvælgelsesprøve skal specificere »udvælgelsesprøvens karakter (intern udvælgelsesprøve for institutionen, intern udvælgelsesprøve for institutionerne, almindelig udvælgelsesprøve, eventuel udvælgelsesprøve, der er fælles for to eller flere institutioner)« (præmis 89).

Retten henviste til, at institutionerne råder over et vidt skøn med hensyn til, hvorledes de mest hensigtsmæssigt kan dække deres personalebehov, men de skal overholde en af de retlige ordninger, som udtømmende er fastsat i vedtægten eller i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte (præmis 90).

Henvisning til: Domstolen, 28. februar 1989, sag 341/85, 251/86, 258/86, 259/86, 262/86, 266/86, 222/87 og 232/87, Van de Stijl og Cullington mod Kommissionen, Sml. s. 511, præmis 11.

Ansættelsesmyndigheden havde derfor pligt til at vælge mellem en intern udvælgelsesprøve ved RU og en intern udvælgelsesprøve for institutionerne. Retten påpegede, at vedtægtens bestemmelser anvender en bestemt terminologi, som ikke ved analogi kan udvides til at omfatte tilfælde, som ikke udtrykkeligt er omhandlet. I den konkrete sag fandtes det at fremgå af prøvemeddelelsen i forbindelse med afgørelsen af 24. maj 1995 fra RU's formand, at den omtvistede prøve stod åben for tjenestemænd og øvrige ansatte ved RU og FOS, der er sammensat af personalet såvel ved RU som ØSU. Prøven måtte følgelig antages at være åben for RU's personale og følgelig alene for en del af personalet ved det andet udvalg, nemlig det personale ved ØSU, som gjorde tjeneste ved FOS, og prøven faldt derfor ikke ind under en af de prøvetyper, som udtømmende er opregnet i artikel 1, stk. 1, litra a), i bilag III til vedtægten. Der forelå dermed en tilsidesættelse af denne bestemmelse (præmis 91).

Henvisning til: Retten, 28. februar 1996, sag T-15/95, do Paço Quesadomod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 171, præmis 29.

Heraf måtte det følge, at anbringendet om tilsidesættelse af bestemmelserne i bilag III til vedtægten om udvælgelsesprocedurer også måtte tages til følge (præmis 92).

Ulovligheden af afgørelsen af 27. november 1995: Sagsøgeren burde antages at henhøre under FOS

Retten fandt at måtte undersøge sagsøgerens tese om, at udvælgelseskomiteen - selv om adgangen til den omtvistede prøve kunne antages at være forbeholdt tjenestemænd og øvrige ansatte ved RU og FOS — havde begået en åbenbar skønsfejl og tilsidesat princippet om ligebehandling ved at lægge til grund, at han ikke henhørte under FOS (præmis 93).

Det bemærkedes, at posteringen af vederlaget for en tjenestemand eller en ansat på parti »A«, »B« eller »C« i den nye sektion VI i budgettet er undergivet en hel række regler, navnlig i artikel 19, stk. 1, og artikel 20, stk. 3 og 4, i finansforordning af 21. december 1977, som ændret ved forordning nr. 1923/94, hvoraf det bl.a. fremgår, at den vedtægtsmæssige stilling for en tjenestemand eller ansat og hans tilhørsforhold til en af de tre enheder RU, ØSU eller FOS skal svare til en stilling på denne enheds stillingsfortegnelse. At antage, at RU og/eller ØSU ville lainne placere en tjenestemand eller ansat i den ene eller den anden egenstruktur og samtidig postere den pågældendes vederlag på stillingsfortegnelsen for FOS, ville desuden gribe ind i budgetmyndighedens kompetence til at fastlægge udviklingen for FOS ved f.eks. at beslutte, at de fleste midler skal koncentreres ved FOS og ikke i de selvstændige og specifikke strukturer i de to rådgivende organer (præmis 119).

Retten fandt, at udvælgelseskomiteen havde gjort sig skyldig i en åbenbar skønsfejl ved at beslutte, at sagsøgeren ikke kunne få adgang til den omtvistede prøve. Det bemærkedes nærmere, at komitéen ikke blot havde truffet sin beslutning på vage, upræcise og irrelevante kriterier, men desuden havde undladt at tage hensyn til konkrete og let verificerbare oplysninger, såsom sagsøgerens ansøgning, karakteren af hans opgaver og posteringen af hans vederlag på budgettet for FOS. Derved havde komitéen tillige gjort sig skyldig i en krænkelse af princippet om ligebehandling ved uden objektiv grund at udelukke sagsøgeren fra at deltage i prøven, skønt han, der arbejdede for FOS og blev betalt over FOS' budget, befandt sig i en situation svarende til situationen for de øvrige, ved FOS tjenestegørende ansøgere, som havde adgang til at deltage i den omtvistede prøve (præmis 121).

Det måtte heraf følge, at anbringenderne om en åbenbar skønsfejl og krænkelse af ligebehandlingsprincippet også måtte tages til følge (præmis 122).

Konklusion:

Afgørelsen fra udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve CdR-A/03/95 om ikke at give sagsøgeren adgang til den nævnte udvælgelsesprøve annulleres.