Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - forordninger

(Art. 253 EF)

2. Transport - luftfart - registrering og anvendelse af civile subsoniske jetflyvemaskiner - begrænsning af støjemissioner fra flyvemaskiner - forbud mod, at motorer udskiftes med motorer med et bypassforhold på under 3 - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 925/1999, art. 2, nr. 2)

3. Internationale aftaler - overenskomst om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen - GATT 1994 - ikke muligt at anfægte gyldigheden af en fællesskabsretsakt under henvisning til WTO's bestemmelser - undtagelser - fællesskabsretsakt, hvis formål er at gennemføre disse bestemmelser, eller som udtrykkeligt og præcist henviser til dem

(Den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994)

Sammendrag

1. Den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, skal være afpasset efter arten af den omhandlede retsakt. Den skal klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den fællesskabsmyndighed, der har udstedt retsakten, har lagt til grund dels således, at de berørte personer kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, dels således, at Domstolen kan udøve sin prøvelsesret. Det kræves ikke, at begrundelsen for en retsakt angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter. Spørgsmålet om, hvorvidt en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 253 EF, skal nemlig ikke blot vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt alle de retsregler, som gælder på det pågældende område. Hvis det formål, der forfølges af institutionen, i det væsentlige fremgår af den anfægtede retsakt, ville det være urimeligt at kræve en særlig begrundelse for de enkelte valg af teknisk art. Det kan ikke kræves, at begrundelsen for en almengyldig forordning i enkeltheder angiver de ofte talrige og komplicerede omstændigheder, der har givet anledning til forordningens vedtagelse, og så meget desto mindre, at den giver en mere eller mindre fuldstændig teknisk bedømmelse af disse omstændigheder. Dette gælder særligt, når de relevante faktiske og tekniske forhold er velkendte i de berørte kredse.

( jf. præmis 46,47 og 51 )

2. Fællesskabslovgiver har en vidtgående lovgivningsbeføjelse vedrørende den fælles transportpolitik med henblik på vedtagelsen af de nødvendige fælles regler. Ved domstolskontrollen med udøvelsen af en sådan kompetence kan den efterprøvende ret ikke sætte sit skøn i stedet for fællesskabslovgivers, men må begrænse sig til at undersøge, om myndighedens afgørelse er behæftet med en åbenbar vildfarelse eller med magtfordrejning, eller om den pågældende myndighed klart har overskredet grænserne for sit skøn. Det skøn, Rådet har, når det ved iværksættelsen af en fælles politik nødvendigvis skal foretage en vurdering af en kompliceret økonomisk situation, omfatter ikke udelukkende karakteren og rækkevidden af de bestemmelser, der skal vedtages, men også i et vist omfang konstateringen af de grundlæggende faktiske forhold i den forstand, at det kan lægge en helhedsvurdering til grund.

Under hensyn til disse principper fremgår det ikke, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det ved vedtagelsen af forordning nr. 925/1999 om registrering og anvendelse i Fællesskabet af visse typer civile subsoniske jetflyvemaskiner fandt det nødvendigt alene at give tilladelse til, at motorerne på flyvemaskiner udskiftes med motorer med et bypassforhold på 3 eller derover. Rådet kunne i denne forbindelse med føje tage hensyn til det forhold, at iværksættelsen af særskilte kriterier for nedbringelsen af støjemissioner, brændstofforbrug og gasemissioner ville have udgjort en meget kompleks fremgangsmåde. Ligeledes kunne Rådet med føje antage, at henvisningen til ét teknisk kriterium gav mulighed for at undgå de former for usikkerhed, der kunne være forbundet med specifikke normer.

( jf. præmis 63-65, 72 og 73 )

3. WTO-aftalerne udgør efter deres art og opbygning ikke regler, hvis overholdelse i fællesskabsinstitutionernes retsakter er genstand for efterprøvelse ved Domstolen. Kun såfremt Fællesskabet har ønsket at opfylde en særlig inden for rammerne af WTO påtaget forpligtelse, eller når den pågældende fællesskabsretsakt udtrykkeligt henviser til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne, tilkommer det Domstolen at prøve den pågældende fællesskabsretsakts lovlighed efter WTO-bestemmelserne.

( jf. præmis 93 og 94 )