ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Artikel 4, stk. 8, i Kommissionens forordning (EU) nr. 65/2011 af 27. januar 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne skal fortolkes således, at betingelserne for anvendelsen heraf forudsætter, at der foreligger et objektivt og et subjektivt element. Med hensyn til det første af disse elementer påhviler det den forelæggende ret at tage hensyn til de objektive omstændigheder i den konkrete sag, som giver anledning til at konkludere, at det formål, der forfølges med støtteordningen i henhold til Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), ikke kan opnås. Med hensyn til det andet element påhviler det den forelæggende ret at tage hensyn til de objektive beviser, som giver anledning til at konkludere, at den, der ansøger om en betaling i henhold til ELFUL-støtteordningen, ved kunstigt at skabe betingelserne for at modtage en sådan betaling udelukkende har haft til hensigt at opnå en fordel i strid med målene for denne ordning. I denne forbindelse kan den forelæggende ret ikke alene basere sig på omstændigheder som retlige, økonomiske og/eller personlige forbindelser mellem de involverede personer i lignende investeringsprojekter, men ligeledes på indicier, der indikerer en forsætlig koordinering mellem disse personer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/10

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 24. oktober 2013 — Caisse nationale des prestations familiales mod Salim Lachheb og Nadia Lachheb (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxembourg)

(Sag C-177/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - familieydelse - børnetilskud - national lovgivning, der fastsætter tildeling af en ydelse i form af et automatisk skattemæssigt fradrag for børn - familieydelser, der ikke kan kumuleres)

2013/C 367/16

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Caisse nationale des prestations familiales

Sagsøgte: Salim Lachheb og Nadia Lachheb

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — fortolkning af artikel 1, litra u), nr. i), artikel 3, artikel 4, stk. 1, litra h), og artikel 76 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2) — fortolkning af artikel 18 TEUF og 45 TEUF, artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT L 257, s. 2) og artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet (EFT L 74, s. 1) — begrebet familieydelse — lovligheden af nationale retsforskrifter, hvorefter der tildeles en ydelse til hvert forsørgelsesberettiget barn i form af et skattenedslag for arbejdstagere, der udøver deres erhvervsmæssige virksomhed på en anden medlemsstats område — ligebehandling — suspension af tildelingen af familieydelsen i beskæftigelsesstaten svarende til størrelsen af den tilsvarende ydelse, der er fastsat i bopælsstatens lovgivning — antikumulationsregler

Konklusion

Artikel 1, litra u), nr. i), og artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, skal fortolkes således, at en ydelse såsom det børnetilskud, der er indført ved lov af 21. december 2007 om børnetilskud, udgør en familieydelse som omhandlet i denne forordning.

(1) EUT C 200 af 7.7.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/6

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. oktober 2013 — Deutsche Post AG mod Europa-Kommissionen, UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

(Sag C-77/12 P) (1)

(Appel - statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i artikel 88, stk. 2, EF - annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for et annullationssøgsmål - akter, som tilsigter at have retligt bindende virkninger - tidligere beslutning om at indlede proceduren, der omhandler de samme foranstaltninger)

2013/C 367/08

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Post AG (ved Recthsanwälte J. Sedemund og T. Lübbich)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede), UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (ved advokaterne T. Ottervanger og E. Henny)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. december 2011 i sag T-421/07, Deutsche Post mod Kommissionen, hvorved Retten har afvist sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 12. september 2007 om at indlede en procedure efter artikel 88, stk. 2, EF vedrørende foranstaltninger truffet af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for Deutsche Post AG (statsstøtte C 36/07 (ex NN 25/07)) — tilsidesættelse af artikel 263, stk. 4, TEUF og retten til adgang til effektive retsmidler — urigtig fortolkning af retten til god forvaltning og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet — utilstrækkelig begrundelse af Rettens dom

Konklusion

1) Dom af 8. december 2011, afsagt af Den Europæiske Unions Ret i sagen Deutsche Post mod Kommissionen (sag T-421/07), annulleres.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 118 af 21.4.2012.
3)

Et produkt, som ganske vist ikke er identisk med et andet produkt, der i en medlemsstat er klassificeret som lægemiddel, men som dog har en ingrediens og virkemåde, der er den samme som dette andet produkt, kan i princippet ikke i samme medlemsstat markedsføres som medicinsk udstyr i henhold til direktiv 93/42, som ændret ved direktiv 2007/47, medmindre en anden egenskab, som er særegen for et sådant produkt og af relevans for artikel 1, stk. 2, litra a), i nævnte direktiv 93/42, fordrer, at dette produkt betegnes og markedsføres som medicinsk udstyr, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/21

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. oktober 2013 — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou og Eja Mondoulou mod Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative — Luxembourg)

(Sag C-86/12) (1)

(Unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - direktiv 2004/38/EF - opholdsret for en tredjelandsstatsborger, som er beslægtet i direkte opstigende linje med mindreårige unionsborgere - unionsborgere, der er født i en anden medlemsstat end den, hvor de har statsborgerskab, og som ikke har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed - grundlæggende rettigheder)

2013/C 344/35

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou og Eja Mondoulou

Sagsøgt: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour administrative — fortolkning af artikel 20 TEUF og artikel 20, 21, 24, 33 og 34 i chartret om grundlæggende rettigheder — en medlemsstats afslag på at give opholdsret til en tredjelandsstatsborger, der som slægtning i direkte opstigende linje alene tager sig af sine mindreårige børn, som er unionsborgere med statsborgerskab i en medlemsstat — intet familiemæssigt samliv med en anden slægtning i direkte opstigende linje til disse børn, som er bosiddende i en anden medlemsstat — rækkevidden af afslaget på at give opholdsret og meddele opholdstilladelse og arbejdstilladelse — konsekvenser for den effektive nydelse af de rettigheder, der er tilknyttet statussen som unionsborger

Konklusion

I en situation som den i hovedsagen omhandlede skal artikel 20 TEUF og 21 TEUF fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat nægter en tredjelandsstatsborger ret til at opholde sig på sit område, når denne statsborger er eneforsørger af små børn, som er unionsborgere, og som har opholdt sig sammen med den pågældende tredjelandsstatsborger i denne medlemsstat siden deres fødsel, uden at de er statsborgere i denne samme stat eller har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed, for så vidt som disse unionsborgere ikke opfylder de betingelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, og et sådant afslag ikke fratager de nævnte unionsborgere den effektive nydelse af kerneindholdet i de rettigheder, som de er tillagt ved statussen som unionsborger, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.

(1) EUT C 138 af 12.5.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/22

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. oktober 2013 — Swm Costruzioni 2 SpA og Mannocchi Luigino DI mod Provincia di Fermo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Italien)

(Sag C-94/12) (1)

(Offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - økonomisk og finansiel formåen - teknisk og/eller faglig formåen - artikel 47, stk. 2, og artikel 48, stk. 3 - en økonomisk aktørs mulighed for at påberåbe sig andre enheders formåen - artikel 52 - certificeringsordning - offentlige bygge- og anlægskontrakter - national lovgivning, der foreskriver besiddelse af en kvalifikationsattest, der svarer til kategorien af værdien af de arbejder, der er genstand for kontrakten - forbud mod at påberåbe sig attesteringer for flere enheder for bygge- og anlægsarbejder, der henhører under samme kategori)

2013/C 344/36

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Swm Costruzioni 2 SpA og Mannocchi Luigino DI

Sagsøgt: Provincia di Fermo

Procesdeltager: Torelli Dottori SpA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — fortolkning af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — den økonomiske aktørs finansielle og økonomiske formåen — muligheden for at påberåbe sig andre enheders kapacitet — national lovgivning, der begrænser denne mulighed til en enkelt anden enhed for hver af de af certificeringsvirksomheden fastsatte kvalifikationskategorier

Konklusion

Artikel 47, stk. 2, og artikel 48, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, sammenholdt med dette direktivs artikel 44, stk. 2, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der som hovedregel forbyder økonomiske aktører, der deltager i en udbudsprocedure om en offentlig bygge- og anlægskontrakt, at benytte sig af flere virksomheders formåen for den samme kvalifikationskategori.

(1) EUT C 151 af 26.5.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/34

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 10. oktober 2013 — Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser mod Manova A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)

(Sag C-336/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - ligebehandlingsprincippet - begrænset udbud - udbudsannonce - anmodning om at vedlægge ansøgningen om deltagelse i et udbud sidste offentliggjorte balance - visse ansøgere undladt at vedlægge disse balancer - mulighed for den ordregivende myndighed for at anmode disse ansøgere om at fremsende disse balancer efter udløbet af fristen for ansøgning om deltagelse i udbuddet)

2013/C 344/59

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Østre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser

Sagsøgt: Manova A/S

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af bilag II B til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter — ligebehandlingsprincippet (EUT L 134, s. 114) — den ordregivende myndighed har fastsat som betingelse for prækvalificering, at ansøgeren fremlægger sin seneste balance — anmodning fra den ordregivende myndighed til de ansøgere, der ikke har vedlagt ansøgningen om prækvalificering deres seneste balance, om at fremsende de manglende dokumenter på trods af udløbet af fristen for indgivelse af ansøgning om prækvalificering

Konklusion

Ligebehandlingsprincippet skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en ordregivende myndighed efter udløbet af fristen for anmodning om deltagelse i en udbudsforretning anmoder en ansøger om fremsendelse af dokumenter, som beskriver denne ansøgers situation, såsom offentliggjorte balanceoplysninger, som det objektivt kan kontrolleres fandtes forud for udløbet af fristen for anmodning om deltagelse i et udbud, for så vidt som udbudsmaterialet ikke udtrykkeligt krævede fremsendelse af disse oplysninger, idet ansøgeren ellers ville blive udelukket fra udbuddet. En sådan anmodning må ikke uberettiget begunstige eller forskelsbehandle den eller de ansøgere, som den pågældende anmodning er rettet til.

(1) EUT C 287 af 22.9.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/33

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 3. oktober 2013 — straffesag mod Daniel Lundberg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Svea hovrätt — Sverige)

(Sag C-317/12) (1)

(Vejtransport - forordning (EF) nr. 561/2006 - forpligtelse til at anvende en fartskriver - undtagelser for ikke-erhvervsmæssig varetransport - begreb - transport, som en privatperson udfører inden for rammerne af sin hobbyvirksomhed som amatørrallykører, som delvist finansieres med økonomiske bidrag fra udenforstående)

2013/C 344/56

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Svea hovrätt

Part i hovedsagen

Daniel Lundberg

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Svea hovrätt — fortolkning af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370, s. 8) og af artikel 3, litra h), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EFT L 102, s. 1) — undtagelse fra pligten til at installere og anvende en fartskriver i køretøjer med en største tilladt totalvægt på ikke over 7,5 tons — ikke-erhvervsmæssig godstransport — godstransport foretaget af en privatperson i forbindelse med dennes amatør rallyvirksomhed, som delvist sponsoreres af privatpersoner og virksomheder

Konklusion

Begrebet »ikke-erhvervsmæssig varetransport« i artikel 3, litra h), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 skal fortolkes således, at det omfatter en varetransport, som en privatperson udfører for egen regning og udelukkende inden for rammerne af sin hobbyvirksomhed, såfremt denne delvist finansieres med økonomiske bidrag fra udenforstående, og såfremt en sådan transport ikke indebærer erlæggelse af noget vederlag.

(1) EUT C 258 af 25.8.2012.
2)

EU-retten er ikke til hinder for, at bevisbyrden for, at de kriterier, der gør det muligt at anse, at et stof — såsom den gylle, der er produceret, opbevaret og overdraget under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede — udgør et biprodukt, er opfyldt, pålægges producenten af denne gylle, forudsat at dette ikke fører til, at der gøres indgreb i den effektive virkning af EU-retten, og navnlig af direktiv 75/442, som ændret ved beslutning 96/350, og at overholdelsen af de forpligtelser, som følger af denne ret, er sikret, herunder særligt forpligtelsen til ikke at lade direktivets bestemmelser omfatte stoffer, der i henhold til nævnte kriterier og i medfør af Domstolens praksis skal anses for biprodukter, hvorpå nævnte direktiv ikke finder anvendelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/30

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. oktober 2013 — ITELCAR — Automóveis de Aluguer Lda mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Sul — Portugal)

(Sag C-282/12) (1)

(Frie kapitalbevægelser - skattelovgivning - selskabsskat - renter, der betales af et hjemmehørende selskab som vederlag for midler lånt af et selskab med hjemsted i et tredjeland - forekomsten af »særlige forbindelser« mellem disse selskaber - ordning med tynd kapitalisering - manglende fradrag for renterne af den del af gælden, der betragtes som uforholdsmæssig - fradragsret i tilfælde af renter, der betales til et selskab hjemmehørende på det nationale område - svig og skatteunddragelse - rent kunstigt arrangement - betingelse om armslængdevilkår - proportionalitet)

2013/C 344/51

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Central Administrativo Sul

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ITELCAR — Automóveis de Aluguer Lda

Sagsøgt: Fazenda Pública

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Central Administrativo Sul — fortolkning af artikel 63 TEUF og 65 TEUF — skattelovgivning — selskabsskat — fradragsret for renter af lån — national lovgivning, der foreskriver ret til fradrag i tilfælde af uforholdsmæssig gæld til et selskab med hjemsted i indlandet, men udelukker fradragsretten i tilfælde af uforholdsmæssig gæld til et selskab med hjemsted i et tredjeland

Konklusion

Artikel 56 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der ikke giver mulighed for i forbindelse med fastsættelsen af den skattepligtige indkomst at få skattefradrag for renterne af den del af en gæld, der anses for uforholdsmæssig, som et hjemmehørende selskab betaler til et långivende selskab med hjemsted i et tredjeland, med hvilket det har særlige forbindelser, men giver mulighed for at fradrage sådanne renter, der betales til et hjemmehørende långivende selskab, med hvilket det låntagende selskab har sådanne særlige forbindelser, når denne lovgivning, i tilfælde af at det långivende selskab med hjemsted i et tredjeland ikke besidder en kapitalandel i det hjemmehørende låntagende selskab, ikke desto mindre antager, at al sidstnævnte selskabs gæld er medvirkende til et arrangement, der tilsigter at unddrage den skat, der normalt skal svares, eller når den pågældende lovgivning ikke giver mulighed for på forhånd og med tilstrækkelig sikkerhed at fastsætte dens anvendelsesområde.

(1) EUT C 250 af 18.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/34

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 3. oktober 2013 — État belge mod GIMLE SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)

(Sag C-322/12) (1)

(Fjerde direktiv 78/660/EØF - artikel 2, stk. 3 - princippet om et pålideligt billede - artikel 2, stk. 5 - undtagelsespligt - artikel 32 - værdiansættelsesmåde på grundlag af den historiske anskaffelsespris - anskaffelsespris, der er åbenbart lavere end den faktiske værdi)

2013/C 344/58

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: État belge

Sagsøgt: GIMLE SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 2, stk. 3, 4 og 5 i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer — årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222, s. 11) — princippet om et retvisende billede — anskaffelsesprisen for formuegoderne svarer ikke til deres reelle værdi og giver et misvisende billede af selskabets formue — forpligtelse til at fravige princippet om at bogføre aktiver til anskaffelsesprisen og straks bogføre til videresalgsprisen

Konklusion

Princippet om et pålideligt billede i artikel 2, stk. 3-5, i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af artikel [44, stk. 2, litra g), EF] om årsregnskaberne for visse selskabsformer tillader ikke, at der gøres undtagelse fra princippet om værdiansættelse af aktiver på grundlag af deres anskaffelses- eller kostpris, som er indeholdt i nævnte direktivs artikel 32, til fordel for en værdiansættelse på grundlag af deres faktiske værdi, når anskaffelses- eller kostprisen for de nævnte aktiver er åbenbart lavere end deres faktiske værdi.

(1) EUT C 287 af 22.9.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/25

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. oktober 2013 — Bernhard Rintisch mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Valfleuri Pâtes alimentaires SA

(Sag C-121/12 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 74, stk. 2 - forordning (EF) nr. 2868/95 - regel 50, stk. 1, første og tredje afsnit - indsigelse fra indehaveren af et ældre varemærke - eksistensen af varemærket - beviser indgivet til støtte for indsigelsen efter udløbet af den fastsatte frist - ingen hensyntagen hertil - appelkammerets skønsbeføjelse - andet fastsat - omstændigheder, der er til hinder for en hensyntagen til yderligere eller supplerende beviser)

2013/C 344/41

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Bernhard Rintisch (ved Rechtsanwalt A. Dreyer)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget) og Valfleuri Pâtes alimentaires SA (ved avocate F. Baujoin)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-109/09, Rintisch mod KHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af visse EF- og nationale ordmærker, et nationalt figurmærke og et firmanavn indeholdende ordet »PROTI« for varer i klasse 5, 29, 30 og 32, til prøvelse af afgørelse truffet den 21. januar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1660/2007-4) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede appellantens indsigelse mod registrering af ordmærket »PROTIVITAL« for varer i klasse 5, 29 og 30 — for sen fremlæggelse af dokumenter — skønsbeføjelse i medfør af artikel 74, stk. 2, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 76, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Bernhard Rintisch betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 165 af 9.6.2012.