Sag C-589/13

Sag indledt af F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof)

»Præjudiciel forelæggelse — frie kapitalbevægelser — artikel 56 EF — mellembeskatning af kapitalindkomst og indtægter fra salget af andele oppebåret af en national fond — afslag på adgang til i beskatningsgrundlaget at fratrække støttebeløb til ikke-hjemmehørende modtagere, som i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst ikke er skattepligtige i den medlemsstat, hvor fonden beskattes«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. september 2015

Fri bevægelighed for kapital og frihed til at foretage betalinger – restriktioner – skattelovgivning – indkomstskat – kapitalindkomst og indtægter fra salget af andele, som er oppebåret af en hjemmehørende privat fond – fradrag for støttebeløb udbetalt til hjemmehørende modtagere – udelukkelse af støttebeløb til ikke-hjemmehørende modtagere, der er fritaget for skat i medfør af en dobbeltbeskatningsoverenskomst – forskelsbehandling – sammenlignelige situationer – ikke tilladt – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 56 EF)

Artikel 56 EF er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvorefter en hjemmehørende privat fond – inden for rammerne af den mellembeskatning, der pålægges den kapitalindkomst og de indtægter fra salget af andele, som denne sidstnævnte har oppebåret – kun har ret til, i sit beskatningsgrundlag i et givet regnskabsår, at fratrække de støttebeløb, der er udbetalt i løbet af samme regnskabsår, og som modtagerne af disse støttebeløb i den medlemsstat, hvor fonden er skattepligtig, beskattes af, hvorimod et sådant fradrag udelukkes af denne nationale skattelovgivning, hvis modtageren er bosiddende i en anden medlemsstat og i den medlemsstat, hvor fonden beskattes, i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst er fritaget for den skat, som i princippet opkræves på støttebeløb.

For det første indebærer en sådan ordning en forskelsbehandling, der vedrører situationer, som er objektivt sammenlignelige.

For det andet kan en sådan restriktion for kapitalens frie bevægelighed hverken begrundes i formålet om opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne eller i et hensyn til at sikre sammenhængen i det nationale skattesystem. I forhold til det første formål kan en medlemsstat, der i dobbeltbeskatningsoverenskomsterne har givet afkald på at udøve sin beskatningsret til støttebeløb over for personer, der er bosiddende i andre medlemsstater, ikke påberåbe sig en afbalanceret fordeling af beskatningskompetencen for at pålægge de fonde, der udbetaler sådanne støttebeløb til disse personer, en særlig skat med den begrundelse, at disse personer ikke er underlagt dens skattemyndighed. Hvad angår det andet formål kan dette ikke påberåbes, eftersom en direkte forbindelse mellem den pågældende skattemæssige fordel og udligningen af denne fordel ved en bestemt skatteopkrævning ikke er godtgjort. Denne direkte forbindelse foreligger ikke, når det bl.a. drejer sig om særskilte former for beskatning eller om beskatning af forskellige skattepligtige. Fradraget af det beløb, der svarer til det støttebeløb, som er udbetalt af den mellemskattepligtige private fond, og beskatningen heraf hos beløbsmodtagerne, angår nødvendigvis særskilte skattepligtige.

(jf. præmis 42, 63, 71, 80, 81, 83 og 85 samt domskonkl.)