De internationale forpligtelser, som Unionen påtager sig på området for intellektuel ejendomsret, er omfattet af den fælles handelspolitik, når de har en særskilt tilknytning til den internationale samhandel, for så vidt som de hovedsageligt har til formål at fremme, lette eller regulere samhandelen og har direkte og umiddelbare virkninger for denne. Internationale aftaler, der har til formål at sikre og organisere beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder på parternes område, kan navnlig være omfattet af denne politik, for så vidt som de opfylder disse betingelser.

Et udkast om ændring af Lissabontraktaten vedrørende beskyttelsen af oprindelsesbetegnelser og deres internationale registrering skal anses for i det væsentlige at have til formål at lette og regulere samhandelen mellem Unionen og tredjelandene, og at det kan have direkte og umiddelbare virkninger på denne samhandel, hvorfor forhandlingen af udkastet henhører under den enekompetence, som artikel 3, stk. 1, TEUF tildeler Unionen på området for den fælles handelspolitik, der er omfattet af artikel 207, stk. 1, TEUF. Hvad for det første angår formålet med det ændrede aftaleudkast, i det omfang dette har som hovedformål at styrke det system, der er indført ved Lissabonaftalen, og – inden for den særlige union, der er skabt ved denne aftale – at udvide retten til den særskilte beskyttelse, den indfører for geografiske betegnelser, som supplement til den beskyttelse, som konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, der blev undertegnet i Paris den 20. marts 1883, sikrer forskellige former for industriel ejendomsret, må den anses for at udgøre et led i den kontekst af formål, der forfølges af den aftalesamling, den er en del af, og nærmere bestemt at have til formål fra Unionens synspunkt at lette og regulere samhandelen mellem denne og de tredjelande, der er parter i nævnte aftale. Den omstændighed, at det ændrede aftaleudkast skal administreres af Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret, fra det træder i kraft, således som det allerede er tilfældet med Lissabonaftalen, kan ikke rejse tvivl om denne konklusion.

Hvad for det andet angår virkningerne af det ændrede aftaleudkast, må det henset til den enkelte registreringsmekanisme, der er fastsat heri, antages, at den internationale aftale, som aftaleudkastet er en forløber for, har den direkte og umiddelbare virkning, at den ændrer de betingelser, som samhandelen mellem Unionen og de andre parter i denne internationale aftale er indrettet efter, ved at fritage de producenter, der er deltagere i denne samhandel, fra den pligt, som de har på nuværende tidspunkt, for at imødegå de juridiske og økonomiske risici, der er forbundet med en sådan samhandel, til at indlevere en ansøgning om registrering af de oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, som de anvender, til de kompetente myndigheder hos hver af de kontraherende parter. Desuden har bestemmelserne vedrørende systemet til gensidig beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, direkte og umiddelbar virkning på samhandelen mellem Unionen og de omhandlede tredjelande ved at give alle producenter – og enhver anden berørt fysisk eller juridisk person – de nødvendige midler til på ensartede materielle og processuelle betingelser at opnå en effektiv håndhævelse af den beskyttelse, som det ændrede aftaleudkast sikrer deres industrielle rettigheder, i tilfælde af skadelig eller illoyal anvendelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser i udlandet.

(jf. præmis 49, 50, 52, 62, 63, 65, 70, 71 og 74)