Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fri bevaegelighed for personer ° etableringsfrihed ° registrering af et skib i en medlemsstat ° krav om, at ejerne skal vaere statsborgere eller have hovedsaede i medlemsstaten ° ikke tilladt

(EF-traktaten, art. 6, 48, 52, 58 og 221; Kommissionens forordning nr. 1251/70, art. 7; Raadets direktiv 75/34, art. 7)

2. Medlemsstater ° forpligtelser ° traktatbrud ° opretholdelse af en med faellesskabsretten uforenelig national bestemmelse ° begrundelse med henvisning til gaeldende forvaltningspraksis til sikring af traktatens anvendelse ° ikke tilladt

3. Traktatbrudssoegsmaal ° dom for traktatbrud ° frist for opfyldelse

(EF-traktaten, art. 171)

Sammendrag

1. En medlemsstat tilsidesaetter sine forpligtelser i henhold til faellesskabsretten, naar den opretholder bestemmelser i love eller andre administrative forskrifter, der begraenser retten til indregistrering af skibe i det nationale skibsregister og til at foere det paagaeldende nationale flag til skibe, som tilhoerer:

° for mere end halvdelens vedkommende, fysiske personer med statsborgerskab i den paagaeldende medlemsstat

° juridiske personer med hjemsted i denne medlemsstat

° juridiske personer, hvis ledelse for en bestemt andels vedkommende skal vaere statsborgere i denne medlemsstat, eller

° juridiske personer, hvis selskabskapital, for saa vidt angaar anpartsselskaber, kommanditselskaber, interessentskaber eller selskaber i henhold til civilretten, for mere end halvdelens vedkommende skal vaere ejet af statsborgere i denne medlemsstat eller for hele kapitalens vedkommende skal vaere ejet af statsborgere i denne medlemsstat, som opfylder saerlige betingelser.

For saa vidt angaar skibe, der anvendes til udoevelse af oekonomisk virksomhed, gaelder det mere konkret, at det baade strider mod EF-traktatens artikel 6 og 52 at forbeholde den omhandlede ret til skibe, der for mere end halvdelens vedkommende tilhoerer fysiske personer med statsborgerskab i flagstaten, og at kraeve, at kontrollen med eller driften af juridiske personer, der ejer skibe, reelt skal udoeves af statsborgere i medlemsstaten, samt at kraeve at kapitalen i visse juridiske personer, der ejer skibe, i et bestemt forholdstal skal kontrolleres af statsborgere i medlemsstaten. Sidstnaevnte betingelse er ligeledes i strid med traktatens artikel 221, idet betingelsen begraenser kapitalanbringelse i de omhandlede juridiske personer foretaget af statsborgere fra de andre medlemsstater. Endelig er den paagaeldende lovgivning i strid med traktatens artikel 52 og 58, i det omfang den stiller krav om, at juridiske personer, der ejer skibe, skal have hovedsaede paa medlemsstatens omraade, og i det omfang lovgivningen saaledes udelukker indregistrering eller drift af et skib fra en sekundaer etablering som f.eks. et agentur, en filial eller et datterselskab.

For saa vidt angaar skibe, der ikke anvendes til udoevelse af oekonomisk virksomhed, henhoerer en indregistring i vaertsmedlemsstaten foretaget af en statborger fra en anden medlemsstat under faellesskabsrettens bestemmelser om den frie bevaegelighed for personer, og den paagaeldende lovgivning er, i det omfang kun statsborgere i medlemsstaten har ret til at indregistrere et fritidsfartoej, som de ejer for mere end halvdelens vedkommende, i strid med traktatens artikel 6, 48 og 52 samt artikel 7 i forordning nr. 1251/70 om arbejdstageres ret til at blive boende paa en medlemsstats omraade efter at have haft beskaeftigelse dér, og artikel 7 i direktiv 75/34 om retten for statsborgere i en medlemsstat til at blive boende paa en anden medlemsstats omraade efter dér at have udoevet selvstaendig erhvervsvirksomhed.

2. En national lovgivnings uoverensstemmelse med traktatens bestemmelser, ogsaa naar disse sidste er umiddelbart anvendelige, kan kun ophaeves helt ved bindende interne regler med samme retlige karakter som de regler, de aendrer. En simpel administrativ praksis, der efter sin art kan aendres efter forvaltningens forgodtbefindende, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab paa passende maade, kan ikke anses for at udgoere en gyldig gennemfoerelse af traktatens bestemmelser.

3. Selv om traktatens artikel 171 ikke fastsaetter en frist for opfyldelse af en dom for en medlemsstats traktatbrud, kraever hensynet til en oejeblikkelig og ensartet anvendelse af faellesskabsretten, at foranstaltninger til opfyldelse af dommen ivaerksaettes med oejeblikkelig virkning og gennemfoeres hurtigst muligt.