DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 28 SEPTEMBER 1983. - JEAN-CLAUDE RENAUD MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - FRITAGELSE FOR STILLINGEN. - SAG 148/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 02823



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Tjenestemaend _ fritagelse for stillingen _ administrationens frie skoensbefoejelse _ raekkevidde

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 50 )

2 . Tjenestemaend _ organisation af tjenestegrenene _ administrationens skoen

3 . Tjenestemaend _ fritagelse for stillingen _ administrationens frie skoensbefoejelse _ raekkevidde _ beslutning om ikke at udnaevne den tjenestemand , som er fritaget for sin stilling , i en anden stilling _ den paagaeldendes mulighed for at forsvare sine interesser

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 50 )

Sammendrag

1 . Der tilkommer Faellesskabets institutioner en vid skoensbefoejelse med hensyn til at fritage tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 for deres stilling . En saadan befoejelse forudsaetter en vidtgaaende beslutningsfrihed saavel med hensyn til tjenestens objektive krav som til bedoemmelsen af tjenestemaendenes individuelle egenskaber , men samtidig en omhyggelig undersoegelse af sagens omstaendigheder .

2.Faellesskabets institutioner kan efter behov indrette og aendre organisationen af deres tjenestegrene .

3.Der tilkommer Faellesskabets institutioner en vid skoensbefoejelse ved afgoerelsen af , om en tjenestemand skal udnaevnes i en anden stilling i samme loenklasse . De tjenestemaend , som institutionerne beslutter at fritage for deres stilling , har ingen forret frem for de oevrige tjenestemaend , der kan komme i betragtning til stillingen . De boer dog i rimeligt omfang have mulighed for at forsvare deres interesser .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indleveret til Domstolens justitskontor den 12 . maj 1982 , har Renaud , der er forhenvaerende tjenestemand i loenklasse A 2 ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 8 . juli 1981 om at fritage ham for hans stilling og af beslutningen om ikke at give ham en anden stilling svarende til hans loenklasse og kategori , samt annullation af de beslutninger , hvorved Kommissionen , efter at sagsoegeren var blevet fritaget for sin stilling , besatte de ledige stillinger inden for samme kategori og samme loenklasse som hans tidligere stilling ; sagsoegerens subsidiaere paastande vedroerer navnlig stillingen som direktoer for direktorat D i GD I »Forbindelser med tredjelande« .

2 Sagsoegeren blev den 1 . september 1977 ansat i Kommissionens tjeneste som tjenestemand i loenklasse A 2 i en stilling som ledende konsulent ved GD XVII »Energi« . Hans sagsomraade vedroerte navnlig internationale energiproblemer samt bi- og multilaterale forhandlinger .

3 Ved skrivelse af 4 . maj 1981 meddelte Kommissionens formand sagsoegeren , at man paataenkte at fritage ham for hans stilling i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 50 . Efter at have givet ham lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger , besluttede Kommissionen den 8 . juli 1981 at fritage ham for hans stilling af tjenestlige grunde med virkning fra den 1 . november 1981 . Da sagsoegeren ikke fik tildelt en anden stilling i samme loenklasse inden for sin kategori , fik han udbetalt den i artikel 50 omhandlede godtgoerelse .

4 Til stoette for sit krav om annullation har Renaud gjort gaeldende , at beslutningen om fritagelse for stillingen ikke var tilstraekkeligt begrundet og desuden behaeftet med magtfordrejning . Begrundelsen var alt for generelt affattet og helt uden konkret indhold . Beslutningen blev ifoelge hans opfattelse truffet som led i en generel anvendelse af vedtaegtens artikel 50 , som havde til formaal , i forbindelse med nybesaettelse af nogle af Kommissionens mandater , at lette udskiftninger af visse hoejtstaaende tjenestemaend , saaledes som det er praksis efter det amerikanske »spoil system« , hvor et praesidentskifte medfoerer udskiftning af en raekke hoejtstaaende embedsmaend . I den foreliggende sag blev beslutningen netop truffet paa et tidspunkt , hvor kommissionsmedlemmernes mandater blev fornyet eller nybesat .

5 Efter Domstolens praksis ( dom af 11 . 5 . 1978 i sag Oslizok mod Kommissionen , sag 34/77 , Sml ., s . 1099 ) tilkommer der Kommissionen en vid skoensbefoejelse med hensyn til at fritage tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 for deres stilling . En saadan befoejelse forudsaetter en vidtgaaende beslutningsfrihed , saavel med hensyn til tjenestens objektive krav som bedoemmelsen af tjenestemaendenes individuelle egenskaber , men samtidig en omhyggelig undersoegelse af sagens omstaendigheder .

6 Domstolen har endvidere statueret , at institutionerne alt efter deres behov kan indrette og aendre organisationen af deres tjenestegrene .

7 De grunde , som Kommissionen har paaberaabt sig i skrivelsen af 4 . maj 1980 og i den anfaegtede beslutning , har relation til de retningslinjer , som den vedtog under sit moede den 26 . marts 1980 , og som navnlig blev truffet paa grundlag af Spierenburg- og Ortoli-rapporterne . Ifoelge Kommissionen kom disse aendrede retningslinjer navnlig til at ramme de hoejere stillinger og indebar , at et vist antal stillinger som ledende konsulent herunder sagsoegerens , blev nedlagt .

8 Saaledes fremgaar det af de dokumenter , som er offentliggjort af Kommissionen , at der paa grundlag af Kommissionens droeftelser i september 1978 blev nedsat et udvalg i januar 1979 , som skulle undersoege Kommissionens struktur og funktion . Udvalget var sammensat af fem uafhaengige personer . Formand var ambassadoer Dirk Spierenburg , der er forhenvaerende naestformand for Den Hoeje Myndighed ved EKSF og forhenvaerende fast repraesentant for Nederlandene . Gruppen afgav rapport den 24 . september 1979 . Den blev gjort til genstand for megen omtale i pressen og blev ogsaa behandlet i Europa-Parlamentet . I rapportens tredje del anbefales visse aendringer i Kommissionens organisatoriske opbygning og administrative politik , og der foreslaas en indskraenkning af antallet af administrative basisenheder . Under et moede i oktober 1979 besluttede Kommissionen at foretage en saadan indskraenkning . Efter dette moede afgav Kommissionens formand , Jenkins , en erklaering til pressen . Kommissionen nedsatte ogsaa en arbejdsgruppe under formandskab af Ortoli , som afgav rapport i marts 1980 .

9 De naevnte omstaendigheder viser , at reorganiseringen af Kommissionens tjenestegrene havde vaeret genstand for indgaaende droeftelser igennem laengere tid og ikke blot skyldtes nyudnaevnelsen af nogle kommissionsmedlemmer . Den omstaendighed , at et ret stort antal hoejtstaaende tjenestemaend blev fritaget for deres stilling paa samme tidspunkt som sagsoegeren , indebaerer ikke i sig selv magtfordrejning . Da sagsoegeren i saa henseende ikke har anfoert andre forhold , maa anbringendet om magtfordrejning derfor forkastes .

10 Endelig bemaerkes , at sagsoegeren har haft lejlighed til at forsvare sine interesser , idet han ved skrivelse af 4 . maj 1981 blev underrettet om de af Kommissionen paataenkte foranstaltninger . I denne skrivelse erklaerede Kommissionen , at den ikke laengere ansaa sagsoegerens stilling for noedvendig . Denne begrundelse var tilstraekkelig til , at sagsoegeren havde mulighed for at forsvare den interesse , som Kommissionen maatte have i at opretholde en stilling som ledende konsulent med henblik paa udfoerelsen af de opgaver , der hidtil havde vaeret knyttet til stillingen .

11 Foelgelig maa sagsoegte frifindes for paastanden om annullation af beslutningen , hvorved sagsoegeren blev fritaget for sin stilling .

12 Subsidiaert har sagsoegeren gjort indsigelse mod , at han ikke blev ansat i en anden stilling . Han mener , at han havde de noedvendige forudsaetninger for at beklaede stillingen som direktoer for direktorat I ved GD XVII »Energi« og desuden havde han indgivet ansoegning til stillingen som direktoer for direktorat D ved GD I »Forbindelser med tredjelande« . At han havde de fornoedne kvalifikationer til denne stilling fremgaar klart af hans ansoegning . Stillingen blev imidlertid besat ved forfremmelse af en tjenestemand i loenklasse A 3 . Efter sagsoegerens opfattelse har en tjenestemand i loenklasse A 2 , som er fritaget for sin stilling , forret til en ledig stilling fremfor en tjenestemand i loenklasse A 3 , saafremt han har de noedvendige kvalifikationer til stillingen .

13 Herom bemaerkes , at der tilkommer Kommissionen en vid skoensbefoejelse ved afgoerelse af , om en tjenestemand skal udnaevnes i en anden stilling i samme loenklasse . De tjenestemaend , som Kommissionen beslutter at fritage for deres stilling har ingen forret fremfor de oevrige tjenestemaend , der kan komme i betragtning hertil . De boer dog i rimeligt omfang have mulighed for at forsvare deres interesser .

14 Det fremgaar af sagens akter , at Kommissionen i rimeligt omfang gav sagsoegeren lejlighed til at forsvare sine interesser , idet den oplyste ham om , hvilke stillinger , der var blevet ledige , herunder stillingen som direktoer ved GD I og stillingen som direktoer ved GD XVII , hvorefter sagsoegeren indgav ansoegning til den foerste af de to naevnte stillinger . Ved besaettelse af denne stilling foretog Kommissionen en sammenligning af ansoegerne og besluttede paa dette grundlag at besaette den ledige stilling med en anden end sagsoegeren . Denne beslutning blev foelgelig truffet i overensstemmelse med de herom gaeldende bestemmelser i tjenestemandsvedtaegten . Hvad angaar stillingen i GD XVII fandt sagsoegeren det ikke selv formaalstjenligt at indgive ansoegning herom , hvorfor Kommissionen ikke behoevede at tage sagsoegeren i betragtning .

15 Heller ikke sagsoegerens subsidiaere paastand om annullation af beslutningen om ikke at tildele ham en anden stilling kan derfor tages til foelge . Foelgelig er der ej heller grundlag for at annullere de beslutninger om besaettelse af de ledige stillinger , som Kommissionen siden hen har truffet .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

16 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , idoemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger .

17 I sager med de ansatte maa institutionerne ifoelge procesreglementets artikel 70 imidlertid selv afholde deres egne udgifter .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( tredje afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Hver part baerer sine omkostninger .