Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mischo fremsat den 18. oktober 1990. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN FRANSKE REPUBLIK. - INDFOERSEL AF PELSE FRA KATTE AF ROVDYRFAMILIEN HIDROERENDE FRA BOLIVIEN - ANVENDELSE AF WASHINGTON-KONVENTIONEN INDEN FOR FAELLESSKABET. - SAG C-182/89.



Samling af Afgørelser 1990 side I-04337



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Paa grundlag af eksporttilladelser udstedt af de bolivianske myndigheder den 5 . august 1985 havde de franske myndigheder den 6 . februar 1986 udstedt indfoerselstilladelser for omkring 6 000 skind af vilde katte af arterne Felis geoffroyi og Felis wiedii hidroerende fra Bolivia .

2 . Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber er af den opfattelse, at Den Franske Republik derved har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3626/82 af 3 . december 1982 om gennemfoerelse i Faellesskabet af konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter ( EFT L 384, s . 1 ). Konventionen kaldes "Washington-konventionen" eller "CITES-konventionen ".

3 . Forordning nr . 3626/82 blev udstedt for at koordinere de handelspolitiske foranstaltninger, som foelger af, at flertallet af medlemsstaterne har tiltraadt konventionen, selv om Faellesskabet som saadant ikke har det . Det bestemmes bl.a . i forordningen, at medlemsstaterne udsteder forskellige former for certifikater og tilladelser paa betingelser, som er mere eller mindre strenge alt efter den omhandlede art . Dette sker for at sikre

en effektiv kontrol med handelen med de i konventionen opfoerte arter .

4 . Paa det for sagen relevante tidspunkt var arterne af vilde katte Felis geoffroyi og Felis wiedii optaget i bilag C, del 2, i forordningen og kunne i henhold til dennes artikel 3, stk . 2, kun indfoeres efter udstedelse af en indfoerselstilladelse i henhold til betingelserne i forordningens artikel 10, stk . 1, litra b ), som har foelgende ordlyd :

"Indfoerselstilladelser som omhandlet i artikel 3, stk . 2, udstedes kun saafremt

- det er indlysende, eller saafremt ansoegeren paa trovaerdig maade godtgoer, at fjernelsen af den paagaeldende enhed fra dens naturlige miljoe ikke vil vaere til skade for arternes bevarelse eller udstraekning af det omraade, hvor den paagaeldende bestand af en art er udbredt

- ansoegeren med dokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder i oprindelseslandet, godtgoer, at den paagaeldende enhed er fremskaffet i overensstemmelse med lovgivningen om beskyttelse af den paagaeldende art

- ansoegeren ved indfoersel af et levende dyr godtgoer, at den angivne modtager raader over passende installationer, hvorved arten skaffes husly under forhold, der svarer til dens livsfoerelse, og at den sikres en passende pleje

- andre hensyn til bevarelse af den paagaeldende art ikke taler derimod .

Tilladelserne skal i givet fald indeholde yderligere bestemmelser med henblik paa at sikre, at disse betingelser overholdes ."

5 . Kommissionen mener, at sagsoegte har udstedt de omhandlede indfoerselstilladelser, uden at betingelserne i artikel 10, stk . 1, litra b ), var opfyldt, og har til stoette herfor henvist til de faktiske omstaendigheder, hvorunder de franske myndigheder traf afgoerelse .

6 . Den franske administration udstedte de omhandlede dokumenter den 6 . februar 1986, men disse dokumenter henviser til de eksporttilladelser, som de bolivianske myndigheder havde udstedt den 5 . august 1985 . Kommissionen har henvist til, at der paa davaerende tidspunkt var betragtelige vanskeligheder med anvendelsen af konventionen i Bolivia . Dette havde den 30 . april 1985 i forbindelse med konventionens medlemsstaters femte konference i Buenos Aires foert til vedtagelsen af en resolution, hvori parterne opfordres til :

"saafremt den bolivianske regering ikke inden for 90 dage for Den Staaende Komité har godtgjort, at den har truffet de noedvendige foranstaltninger til en hensigtsmaessig anvendelse af konventionen, ikke at acceptere forsendelser af enheder, som omfattes af Washington-konventionen, ledsaget af bolivianske dokumenter, eller af enheder anmeldt som hidroerende fra Bolivia, indtil den bolivianske regering paa Washington-konventionens medlemsstaters konference eller for Den Staaende Komité har godtgjort, at den har truffet alle foranstaltninger, som henhoerer under dens kompetence, for at sikre en hensigtsmaessig anvendelse af konventionen ".

7 . Efter resolutionens vedtagelse, og tilsyneladende efter samraad med de paa konferencen repraesenterede medlemsstater, sendte Kommissionen samme dag et telex til Washington-konventionens Styrelsesraad i medlemsstaterne, hvoraf det fremgaar, at der ikke laengere maatte udstedes indfoerselstilladelser for de omhandlede enheder hidroerende fra Bolivia .

8 . Det var foerst paa Washington-konventionens Staaende Komités moede i Lausanne fra 28 . oktober til 1 . november 1985, at Den Staaende Komité erklaerede sig rede til at anse de foranstaltninger, som den bolivianske regering i mellemtiden havde truffet, for tilstraekkelige . Komitéen paalagde derefter Washington-konventionens sekretariat at opfordre de kontraherende parter, som havde indfoert et indfoerselsforbud for enheder hidroerende fra Bolivia, til at ophaeve dette forbud . Sekretariatet underrettede de kontraherende parter om komitéens konklusioner den 17 . december 1985 .

9 . Faellesskabets Udvalg for Konventionen om International Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr og Planter, som er nedsat i henhold til forordningens artikel 19 for at sikre forordningens anvendelse, diskuterede situationen paa et moede fra den 12 . til den 14 . november 1985 .

10 . Efter moedet blev der udarbejdet et konklusionsudkast, hvorefter medlemsstaterne efter hoering af deres Videnskabsraad kan anse betingelserne i artikel 10, stk . 1, litra b ), og betingelserne for indfoersler af de paa konventionens liste II opfoerte arter, for opfyldt, for saa vidt angaar indfoersler hidroerende fra Bolivia, som finder sted i forbindelse med den kvoteordning og de oevrige gennemfoerelsesforanstaltninger, som den bolivianske regering og Washington-konventionens sekretariat var enedes om . Det fremgaar af udkastet, at for saa vidt angaar arterne Felis geoffroyi og Felis wiedii, var der endnu ikke fastsat kvoter, hvorfor Bolivia ikke udsteder eksporttilladelser for skind af de to arter, foer de noedvendige videnskabelige og kommercielle oplysninger foreligger . Kommissionen underretter medlemsstaterne om enhver afgoerelse, som traeffes herom . Efter at de er fastsat, finder kvoterne anvendelse paa alle udfoersler mellem den 1 . maj 1985 og den 30 . april 1986, og kvoterne er ikke stoerre end 50% af det aarlige gennemsnit af de udfoersler, som i loebet af de foregaaende fem aar lovligt har fundet sted fra Bolivia .

11 . Det staar fast, at visse medlemsstater ikke tilsluttede sig dette udkast til moedereferat . Under den mundtlige forhandling har den franske regering bestridt, at spoergsmaalet om kvoter for de to omhandlede arter blev behandlet paa dette moede .

12 . Kommissionen har anfoert, at der alene var uenighed med hensyn til de 50%, hvorfor det loesningsprincip, som fremgaar af udkastet til moedereferatet, derfor var vedtaget, og at det derfor ikke var muligt at genoptage indfoerslerne .

13 . Kommissionen har endvidere bemaerket, at den franske myndighed, som havde kompetence til at udstede indfoerselstilladelser, ikke med rimelighed kunne anse den anfaegtede ansoegning for at opfylde kriterierne i artikel 10, stk . 1, litra b ).

14 . Den franske regering har imoedegaaet dette synspunkt med et primaert argument om, at den anfaegtede ansoegning blev imoedekommet i februar 1986, dvs . efter at Washington-konventionens organer havde skiftet mening med hensyn til resolutionen af april 1985 .

15 . Efter min mening er uddraget af moedereferatet fra Washington-konventionens Staaende Komités moede i Lausanne fra 28 . oktober til 1 . november 1985 ret tvetydigt . Det kan heraf udledes, at den naevnte resolution af 30 . april 1985 fremover maatte betragtes som ophaevet, i hvert fald med hensyn til udfoersler ledsaget af bolivianske certifikater udstedt efter dette moede . Bortset fra kaiman-skind ( jf . afsnit 5 i "Notification to the parties" af 17 . december 1985 ) er ophaevelsen af indfoerselsforbuddet, som Washington-konventionens sekretariat havde anbefalet, nemlig ikke begrundet i, at der var indfoert kvoter, men i at den bolivianske regering allerede havde truffet "tilfredsstillende foranstaltninger", dvs . en ny lovgivning om forbud mod eksport eller reeksport af levende dyr, oprettelsen af et udvalg bestaaende af hoejtstaaende personer, som skal foere tilsyn med Washington-konventionens anvendelse, allerede trufne foranstaltninger for at oprette videnskabsraad, og de bolivianske myndigheders indvilligelse i at tilsende sekretatiatet en kopi af alle eksporttilladelser ( jf . andet og tredje stykke i uddraget af moedereferatet ). Skrivelsen, hvori der underrettes om dette uddrag af moedereferatet, henviser ogsaa blandt de nye omstaendigheder til, at fremover skal de bolivianske tilladelser, som er udstedt i forbindelse med Washington-konventionen, underskrives af Styrelsesraadet, "Jefe nacional de vida silvestre" og generaldirektoeren for Videnskabsraadet, "Centro de desarrollo forestal" ( understreget i originalen, dvs . afsnit 4 i "Notification to the parties ").

16 . Paa den anden side fremgaar det af et dokument, som Kommissionen har fremlagt under den mundtlige forhandling ( et engelsk afsnit i et notat fra Bundesministerium fuer Umwelt af 4 . september 1986 ), at Washington-konventionens sekretariat var af den opfattelse, at Den Staaende Komité kun havde diskuteret kaimanernes situation, og at der ikke var fastsat en eksportbegraensning for skind af vilde katte, hvorfor indfoersler af disse skind burde afslaas, indtil konklusionen af en undersoegelse paa stedet (" field study ") af disse arter forelaa .

17 . Jeg mener imidlertid, at det reelle indhold af resultaterne fra moedet i Lausanne er uden betydning for loesningen af den sag, vi beskaeftiger os med i dag . Det staar nemlig fast, at de forsendelser af skind af vilde katte, som de franske myndigheder havde udstedt indfoerselstilladelser for, var ledsaget af bolivianske eksporttilladelser dateret den 5 . august 1985, og dermed udstedt inden for den periode, hvor Washington-konventionens konference havde anbefalet et indfoerselsstop ( perioden paa 90 dage, som omhandles i resolutionen af 30 . april 1985, var nemlig udloebet den 30 . juli 1985, uden at den bolivianske regering havde truffet foranstaltninger, som Washington-konventionens organer betragtede som tilfredsstillende ). Desuden er det, som navnlig er genstand for denne sag, om artikel 10, stk . 1, litra b ), i Raadets forordning nr . 3626/82 er overholdt . Bestemmelsen paalaegger medlemsstaterne mere vidtgaaende forpligtelser end de i Washington-konventionen fastsatte . Ifoelge Washington-konventionens artikel XIV kan de kontraherende parter nemlig gennemfoere strengere nationale forholdsregler vedroerende betingelserne for handel med, fangst etc . af de af konventionen omhandlede arter . Saadanne forholdsregler kan ogsaa omfatte et totalforbud .

18 . Under henvisning hertil har Faellesskabet bl.a . besluttet at behandle visse arter, som er optaget paa liste II til Washington-konventionen, som om de var optaget paa liste I : Det er de arter, som er optaget i forordningens bilag C, del 1 . For det andet kraeves der desuden ved indfoersel af de arter, som er optaget i forordningens bilag C, del 2, ogsaa en indfoerselstilladelse, mens der ifoelge konventionen mht . arter optaget paa liste II kun kraeves forelaeggelse af en eksporttilladelse ( artikel IV ). Arterne Felis geoffroyi og Felis wiedii, som paa davaerende tidspunkt var omfattet af konventionens liste II ( 1 ), blev optaget i forordningens bilag C, del 2 .

19 . For det tredje er betingelserne i forordningens artikel 10 for udstedelse af en indfoerselstilladelse strengere end betingelserne i konventionens artikler III og IV for udstedelsen af eksporttiladelser . Ifoelge disse bestemmelser skal eksportlandets videnskabsraad afgive en erklaering om, at eksporten "ikke vil vaere til skade for den paagaeldende arts overlevelse ". Ifoelge forordningens artikel 10 skal det derimod vaere "indlysende ... at fjernelsen af den paagaeldende enhed ... ikke vil vaere til skade for arternes bevarelse eller udstraekningen af det omraade, hvor den paagaeldende bestand af en art er udbredt" ( 2 ).

20 . Det egentlige spoergsmaal, som rejser sig i denne sag, er derfor, om en national myndighed i forbindelse med en forsendelse af skind, som var ledsaget af en eksporttilladelse udstedt i perioden forud for de nye bolivianske foranstaltningers ikrafttraeden, kunne anse den betingelse, som jeg lige har citeret, for opfyldt, og endvidere om ansoegeren med dokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder i oprindelseslandet, har godtgjort, at den paagaeldende enhed er fremskaffet i overensstemmelse med lovgivningen om beskyttelse af den paagaeldende art . Det mener jeg ikke er tilfaeldet .

21 . Det fremgaar af den sjette og syvende betragtning til resolutionen af 30 . april 1985, som blev vedtaget paa Washington-konventionens medlemsstaters konference :

"Konventionens sekretariat har haft begraenset succes med alle sine anstrengelser for at faa Republikken Bolivia til at paatage sig det ansvar, som ratifikationen af en international aftale indebaerer"

og

"visse lande i omraadet har udtrykt bekymring, navnlig lande som graenser op til Bolivia, idet de ser deres naturlige ressourcer direkte truet af en stigende ulovlig handel, som oedelaegger disse landes vilde fauna og flora ".

22 . Disse forhold blev anset for at vaere saa alarmerende, at de fik Washington-konventionens medlemsstaters konference til den 30 . april 1985 at fremkomme med den henstilling, som er naevnt i afsnit 6 ovenfor . I henhold til samme resolution accepterer konferencen :

"den bolivianske regerings tilsagn om at begraense eksporter af alle arter, som omfattes af Washington-konventionen til 50% af gennemsnittet af de seneste fem aars eksporter ".

23 . Jeg mener derfor, at det paa baggrund af resolutionens ordlyd, paa den ene side, og de diskussioner, som fandt sted mellem medlemsstaterne i Buenos Aires efter resolutionens vedtagelse, samt Washington-konventionens Staaende Komités forhandlinger i Lausanne ( fra 28 . oktober til 1 . november 1985 ), og Faellesskabets udvalgs forhandlinger i Bruxelles ( fra 12 . til 14 . november 1985 ), paa den anden side, ikke laengere var muligt for den kompetente myndighed, for saa vidt angaar udstedelse af indfoerselstilladelser, at anse det for indlysende, at fangsten af vilde katte, som fandt sted i Bolivia i foraaret eller sommeren 1985 ( eksporttilladelsen var dateret den 5 . august ) ikke var til skade for de paagaeldende arters bevarelse eller udstraekningen af det omraade, hvor den paagaeldende bestand af en art er udbredt . I betragtning af det, som blev sagt paa de kontraherende parters konference i april 1985 om den utilstraekkelige kontrol i Bolivia, og at der er blevet afsloeret talrige falske bolivianske indfoerselstilladelser, som omhandlet af konventionen, var det ikke laengere sikkert, at betingelsen i andet led i artikel 10, stk . 1, litra b ), var opfyldt .

24 . Jeg kan derfor ikke tilslutte mig den franske regerings synspunkt om, at udstedelsen af den omhandlede indfoerselstilladelse maaske var uheldig, idet betingelserne for at genoptage indfoersler af vilde katte hidroerende fra Bolivia stadig blev diskuteret mellem konventionens sekretariat og Bolivia, men at det eneafgoerende var det nationale Videnskabsraads samtykke .

25 . Forordningen betinger ikke udstedelse af indfoerselstilladelser af, at importlandets Videnskabsraad har samtykket, og artikel 10 omtaler det end ikke . Det bestemmes alene i forordningens artikel 8, at det er den "kompetente myndighed" i medlemsstaterne, som selv udsteder tilladelsen paa de i artikel 10 fastsatte betingelser . Washington-konventionen kraever kun en erklaering fra importlandets Videnskabsraad med hensyn til arter omfattet af liste I (( jf . artikel III, stk . 3, litra a ), sammenholdt med artikel IV, stk . 4 )). Den franske regerings synspunkt ville ogsaa kunne drage den normative karakter ved artikel 10, stk . 1, litra b ), i tvivl, som derved ville risikere at blive en ren procedurebestemmelse om henvisning til det nationale Videnskabsraads erklaering . Det skal bemaerkes, at den omhandlede videnskabelige erklaering ikke hentyder til kriterier, som er saa strenge som de i forordningens artikel 10 fastsatte .

26 . I den foreliggende sag havde den myndighed, som var kompetent til at udstede tilladelser, derfor pligt til at se bort fra Videnskabsraadets samtykke og afslaa at udstede indfoerselstilladelser under henvisning til de ovenfor anfoerte betragtninger, som i oevrigt formentlig ikke var kommet til det nationale Videnskabsraads kundskab .

27 . Jeg foreslaar derfor Domstolen at give Kommissionen medhold, og det er alene for fuldstaendighedens skyld, at jeg vil tage stilling til de oevrige argumenter, som sagens parter har fremfoert .

28 . Sagsoegte har bemaerket, at Kommissionen i realiteten ikke anfaegter en tilsidesaettelse af forordning nr . 3626/82, men snarere en undladelse af at efterkomme henstillingen fra Washington-konventionens konference, der, som det ikke er godtgjort, har bindende virkning . Kommissionen proever at tillaegge den en saadan karakter ved hjaelp af det naevnte telex af 30 . april 1985 .

29 . Jeg er ikke enig i dette synspunkt . Sagsoegeren har nemlig helt klart redegjort for, at det omhandlede telex kun var en underretning til medlemsstaterne om, at efter Kommissionens opfattelse var betingelserne i artikel 10, stk . 1, litra b ), ikke laengere opfyldt . Telexet kan ikke anses som det retlige grundlag for Kommissionens klagepunkter .

30 . Den franske regering har endvidere gjort gaeldende, at det forhold, som Kommissionen i realiteten bebrejder den, er, at den ikke har fulgt en hoeringsprocedure, som Kommissionen havde foreslaaet Faellesskabets Udvalg for Konventionen om International Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr og Planter for at sikre, at medlemsstaterne anvender betingelserne i artikel 10 ensartet, men som udvalget ikke havde vedtaget .

31 . Kommissionen har imidlertid i sin replik ( afsnit 6 ) praeciseret, at den ikke bebrejder sagsoegte, at denne ikke har anvendt hoeringssproceduren . Kommissionen bestrider ligeledes, at den skulle have bebrejdet Frankrig ikke at have taget hensyn til de belgiske myndigheders holdning, som i april 1985 var kommet til det resultat, at de omhandlede vilde katte var truet . Herefter har jeg ikke behov for at uddybe disse aspekter af tvisten .

32 . Sagsoegte har ogsaa bemaerket, at det tilkom Kommissionen, saafremt denne mente, at artikel 10' s betingelser ikke var opfyldt, at vedtage de noedvendige forbud under henvisning til forordningens artikel 21, stk . 1, litra b ). Bestemmelsen har foelgende ordlyd :

"Udvalget fastsaetter ensartede vilkaar for udstedelsen af de i artikel 10 og 11 naevnte dokumenter i henhold til fremgangsmaaden i stk . 2 og 3 ."

Kommissionen mener ogsaa, at der faktisk kan vedtages saadanne forbud i henhold til denne bestemmelse . I lighed med sagsoegte har den dog ikke fremfoert noget andet argument herfor, end at der er fastsat et saadant forbud i en af dens egne forordninger ( 3 ).

33 . Selv hvis det forudsaettes, at artikel 21 hjemler saadanne forbud for de enkelte arter, mener jeg, at afslag paa udstedelse af indfoerselstilladelser klart ikke er betinget af, at Kommissionen forud har udstedt en forordning om forbud mod de paagaeldende indfoersler . Allerhoejest kunne man antage, at artiklen betinger enhver anvendelse af artikel 10 af, at der er traadt generelle og ensartede regler i kraft, som praeciserer de betingelser, som alle de i artikel 10 omhandlede certifikater skal opfylde . En saadan forordning er allerede udstedt ( 4 ). Artikel 21 var derfor ikke til hinder for, at artikel 10 blev anvendt i naervaerende sag .

34 . Den sagsoegte regering har endvidere gjort gaeldende, at et afslag paa at udstede de indfoerselstilladelser, hvorom der var ansoegt, ikke kunne begrundes, idet henstillingen fra de kontraherende parters konference og alle de foranstaltninger, som var kraevet af Bolivia, ikke var direkte forbundet med arternes overlevelse, men snarere noedvendigheden af at gribe ind over for de bolivianske myndigheder som foelge af deres utilstraekkelige anvendelse af konventionen .

35 . Jeg deler ikke dette synspunkt . Det er vigtigt at understrege, at konventionen indfoerer en raekke administrative forholdsregler med det ene formaal at sikre beskyttelsen af de arter, som er optaget i diverse bilag, og denne beskyttelse er derfor uloeselig forbundet med anvendelsen af de omhandlede foranstaltninger . Foelgelig bestemmes det i konventionens artikel II, at liste II, som omfatter alle de arter, der er optaget i bilag C, del 2, i i forordning nr . 3626/82, omfatter

"alle de arter, som, om end de ikke noedvendigvis i oejeblikket er truet af udryddelse, kan blive det, medmindre handel med enheder af saadanne arter underkastes strenge forholdsregler for at undgaa, at de udnyttes paa en maade, der er uforenelig med deres overlevelse ".

36 . Sagsoegte har ogsaa understreget, at ifoelge fransk forvaltningsret er det ikke muligt med tilbagevirkende kraft at traekke en individuel, forskriftsmaessig retsakt tilbage . Denne betragtning kan dog ikke havde nogen indflydelse paa spoergsmaalet, om der foreligger det haevdede traktatbrud, hoejst med hensyn til maaderne, hvorpaa det kan afhjaelpes . Det fremgaar af Traktatens artikel 171, at saafremt Domstolen fastslaar, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, som paahviler den i henhold til denne Traktat, skal denne stat gennemfoere de til dommens opfyldelse noedvendige foranstaltninger . Det er desuden fast praksis, at sagsoegte ikke kan frigoere sig for en forpligtelse i henhold til faellesskabsretten ved at paaberaabe sig "bestemmelser, praksis eller forhold i sin nationale retsorden" ( 5 ). Det skal desuden navnlig understreges, at den omhandlede individuelle retsakt har tilsidesat et EF-direktiv, som i henhold til Traktatens artikel 189 finder umiddelbar anvendelse, hvorfor den ikke kan anses som forskriftsmaessig .

37 . Afslutningsvis skal jeg bemaerke, at det fremgaar af en skrivelse til Det Tyske Forbundsministerium for Miljoe, som Kommissionen har fremlagt ( staevningens bilag 9 ), at de franske myndigheder har anerkendt, at de omhandlede tilladelser :

"er udstedt i Bolivia i august 1985 i den periode, hvor Washington-konventionens konference havde suspenderet enhver indfoersel hidroerende fra Bolivia . Derfor burde selskabet ARSI' s ansoegning vaere afslaaet ".

38 . Da Kommissionen under den mundtlige forhandling har frafaldet sin paastand om tilsidesaettelse af Traktatens artikler 5 og 189, foreslaar jeg Domstolen under henvisning til de grunde, som jeg har redegjort for, at statuere, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 10, stk . 1, litra b ), i Raadets forordning nr . 3626/82 ved at udstede de omhandlede indfoerselstilladelser . Endvidere foreslaar jeg Domstolen at paalaegge den franske regering at afholde sagens omkostninger .

(*) Originalsprog : fransk .

( 1 ) Arterne er senere blevet overfoert til konventionens liste I .

( 2 ) Ikke understreget i originalen .

( 3 ) Jf . Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2496/89 af 2.8.1989 om forbud mod indfoersel i Faellesskabet af uforarbejdet og forarbejdet elfenben fra den afrikanske elefant ( EFT L 240, s . 5 ).

( 4 ) Jf . Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3418/83 af 28.11.1983 om bestemmelser for ensartet udstedelse og anvendelse af dokumenter, noedvendiggjort af gennemfoerelsen i Faellesskabet af konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter ( EFT L 344, s . 1 ).

( 5 ) Jf . dom af 14.6.1990, Kommissionen mod Den Italienske Republik ( sag C-48/89, Sml . s . I-2425 ).