ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - Kommissionens godkendelse - generelle og individuelle beslutninger - vedtagelse af individuelle beslutninger om godkendelse af støtte, der ikke er omfattet af de kategorier af støtte, der godkendes ved en generel beslutning - kompetence

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c), og art. 95; generel beslutning nr. 3855/91, art. 1, stk. 1]

2. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - Kommissionens godkendelse - generelle og individuelle beslutninger - berettiget forventning affødt af den femte støttekodeks, for så vidt angår muligheden for at vedtage undtagelser fra denne kodeks - foreligger ikke

(EKSF-traktaten, art. 95; generel beslutning nr. 3855/91)

Sammendrag

1. Artikel 1, stk. 1, i den femte kodeks om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien indeholder ikke et generelt forbud mod støtte, men præciserer blot i almindelige vendinger rækkevidden af den undtagelse, som er fastsat i EKSF-traktatens artikel 4, litra c).

I øvrigt skal artikel 1, stk. 1, i den nævnte støttekodeks fortolkes således, at Kommissionen ikke i medfør af den nævnte støttekodeks og ved hjælp af de forenklede procedurer, som er fastsat i kodeksen, har kompetence til at godkende støtte, som ikke er omfattet af kodeksens artikel 2-5, men at den derimod, under anvendelse af EKSF-traktatens artikel 95, har kompetence til at træffe supplerende generelle eller individuelle foranstaltninger om godkendelse af støtte, der ikke er omfattet af denne støttekodeks.

Retten har derfor med rette fastslået dels, at den femte støttekodeks kun er et bindende regelsæt for så vidt angår de former for støtte, der er forenelige med traktaten, og som kodeksen opregner, dels, at Kommissionen kan gøre brug af sin kompetence i henhold til EKSF-traktatens artikel 95 til at vedtage individuelle beslutninger.

( jf. præmis 30, 34 og 43 )

2. Retten fastslog med føje - efter at have gjort opmærksom på, at den femte kodeks om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien ikke har samme formål som de beslutninger, Kommissionen vedtager for at gribe ind over for en ganske usædvanlig situation - at kodeksen ikke kunne have givet anledning til nogen berettiget forventning med hensyn til spørgsmålet om eventuelle individuelle undtagelser i ganske særlige tilfælde på grundlag af EKSF-traktatens artikel 95.

Det var ligeledes med rette, at Retten fastslog, at det er en åbenbar forudsætning for, at det fælles marked for jern- og stålprodukter kan fungere efter hensigten, at der foretages en konstant tilpasning i forhold til ændringerne i den økonomiske situation, og de erhvervsdrivende kan ikke påberåbe sig en velerhvervet ret i form af, at der skulle bestå et krav på en opretholdelse af den retstilstand, der har været gældende på et bestemt tidspunkt. En virksomhed kan derfor ikke have en berettiget forventning om, at en given retstilstand forbliver uændret, når de økonomiske betingelser på jern- og stålmarkedet ændrer sig på en sådan måde, at der i givet fald må træffes punktuelle tilpasningsforanstaltninger.

( jf. præmis 51 og 52 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - direktiv 92/43 - lokaliteter af fællesskabsbetydning - udpegelse - udarbejdelse af den nationale lokalitetsliste - hensyntagen til økonomiske, sociale og kulturelle behov eller regionale og lokale særpræg - ikke tilladt

(Rådets direktiv 92/43, art. 2, stk. 3, art. 3, stk. 1, første afsnit, og art. 4, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at en medlemsstat ved valget og afgrænsningen af lokaliteter, som den skal foreslå Kommissionen som lokaliteter, der kan udpeges som lokaliteter af fællesskabsbetydning, ikke må tage hensyn til økonomiske, sociale og kulturelle behov og til regionale og lokale særpræg som nævnt i direktivets artikel 2, stk. 3.

For at Kommissionen kan opstille et udkast til en liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning med henblik på at oprette et sammenhængende europæisk økologisk net af særlige beskyttelsesområder, må den have en udtømmende oversigt over valgte lokaliteter, der på nationalt niveau har en relevant økologisk interesse med hensyn til det formål, som tilsigtes ved dette direktiv, nemlig bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter. Det er kun på denne måde muligt at realisere formålet, der tilsigtes ved artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 92/43 - opretholdelsen eller genopretningen af en gunstig bevaringsstatus for de pågældende naturtyper og levesteder for de pågældende arter i deres naturlige udbredelsesområde - for så vidt angår områder, der er beliggende på begge sider af en eller flere af Fællesskabets indre grænser. Henset til, at en medlemsstat ikke, når den udarbejder den nationale lokalitetsliste, er i stand til at have et præcist og detaljeret kendskab til lokalitetssituationen i de andre medlemsstater, kan den derfor ikke på egen hånd - heller ikke under henvisning til de økonomiske, sociale og kulturelle behov eller regionale og lokale særpræg - udelukke lokaliteter, der på nationalt niveau har en relevant økologisk interesse set ud fra bevaringsformålet, uden at virkeliggørelsen af dette formål bringes i fare på fællesskabsniveau.

( jf. præmis 22, 23 og 25 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - undtagelser - beslutninger vedrørende kontrol med udenlandske statsborgere - beslutning om indrejse på en medlemsstats område som omhandlet i artikel 8 i direktiv 64/221 - begreb - beslutning, der nægter en EF-statsborger, der ikke har opholdstilladelse, ret til indrejse, hvor denne har fået midlertidig adgang til medlemsstatens område - ikke omfattet - opsættende virkning af retssagen til prøvelse af denne beslutning og tilladelse til at udøve et arbejde, indtil der træffes afgørelse i denne retssag - uden betydning

(Rådets direktiv 64/221, art. 8 og 9)

Sammendrag

$$Artikel 8 og 9 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, skal fortolkes således, at en beslutning, hvorved myndighederne i en medlemsstat nægter en EF-statsborger, der ikke har opholdstilladelse, ret til indrejse på statens område i det tilfælde, hvor den pågældende har fået midlertidig adgang til denne medlemsstats område i afventning af den beslutning, der skal træffes efter de nødvendige undersøgelser af hans sag, og herefter har opholdt sig i næsten syv måneder i medlemsstaten, før denne beslutning bliver meddelt ham, ikke kan betegnes som en »beslutning om indrejse« i den nævnte artikel 8's forstand, da en sådan statsborger skal være omfattet af de processuelle garantier, der er nævnt i artikel 9 i direktiv 64/221.

Den tid, der er forløbet efter den kompetente myndigheds beslutning som følge af iværksættelsen af en retssag, der har opsættende virkning, og den omstændighed, at der er givet tilladelse til at udøve et arbejde, indtil der er blevet truffet afgørelse i denne sag, kan ikke tillægges betydning for, hvordan den nævnte beslutning skal kvalificeres i relation til direktiv 64/221.

( jf. præmis 43 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - bøder - størrelse - passende - domstolsprøvelse - forhold, som Fællesskabets retsinstanser kan tage hensyn til - oplysninger, som ikke er indeholdt i beslutningen om pålæggelse af bøden, og som ikke er nødvendige for begrundelsen herfor - omfattet

(EF-traktaten, art. 172 og 190 (nu art. 229 EF og 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 17)

2. Konkurrence - bøder - beslutning om pålæggelse af bøder - begrundelsespligt - rækkevidde - oplysninger om de hensyn, der har givet Kommissionen grundlag for at bedømme overtrædelsens grovhed og dens varighed - utilstrækkelige oplysninger - senere meddelelse af mere præcise oplysninger - ingen betydning

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, andet afsnit)

Sammendrag

1. Når der er tale om søgsmål til prøvelse af kommissionsbeslutninger, hvorved der pålægges virksomheder bøder for overtrædelser af konkurrencereglerne, har Fællesskabets retsinstanser kompetence til inden for rammerne af den fulde prøvelsesret, der er tillagt dem ved traktatens artikel 172 (nu artikel 229 EF) og artikel 17 i forordning nr. 17, at vurdere, om bødernes størrelse er passende. Denne vurdering kan begrunde, at der fremlægges og tages hensyn til yderligere oplysninger, som det ikke umiddelbart er nødvendigt at nævne i beslutningen om pålæggelse af bøden i medfør af begrundelsespligten efter traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF).

( jf. præmis 37 og 39 )

2. Artikel 15, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 17 bestemmer: »Ved fastsættelsen af bødens størrelse skal der tages hensyn til både overtrædelsens grovhed og dens varighed.« Under disse omstændigheder er kravene i henhold til den væsentlige formforskrift, som begrundelsespligten udgør, opfyldt, såfremt Kommissionen i sin beslutning giver oplysninger om de hensyn, der har givet den grundlag for at bedømme overtrædelsens grovhed og dens varighed. Hvis der ikke gives sådanne oplysninger, er beslutningen ugyldig på grund af mangler ved begrundelsen.

Det forhold, at mere præcise oplysninger ud over de nævnte hensyn, som f.eks. virksomhedernes omsætning eller de af Kommissionen anvendte nedsættelsessatser, blev meddelt senere på en pressekonference eller under retssagen, kan ikke skabe tvivl om, at begrundelsen for beslutningen er tilstrækkelig. Præciseringer, der foretages af den institution, der har truffet en anfægtet beslutning, som supplement til en begrundelse, der allerede i sig selv er tilstrækkelig, er nemlig strengt taget uden betydning ved afgørelsen af, om begrundelsespligten er opfyldt, selv om de kan være nyttige i forbindelse med den interne kontrol af betragtningerne til beslutningen, der foretages af Fællesskabets retsinstanser, idet de giver institutionen mulighed for at uddybe de grunde, der danner grundlag for beslutningen.

( jf. præmis 40, 41 og 43 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - bøder - størrelse - passende - domstolsprøvelse - forhold, som Fællesskabets retsinstanser kan tage hensyn til - oplysninger, som ikke er indeholdt i beslutningen om pålæggelse af bøden, og som ikke er nødvendige for begrundelsen herfor - omfattet

(EF-traktaten, art. 172 og 190 (nu art. 229 EF og 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 17)

2. Konkurrence - bøder - beslutning om pålæggelse af bøder - begrundelsespligt - rækkevidde - oplysninger om de hensyn, der har givet Kommissionen grundlag for at bedømme overtrædelsens grovhed og dens varighed - utilstrækkelige oplysninger - senere meddelelse af mere præcise oplysninger - ingen betydning

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF); Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, andet afsnit)

Sammendrag

1. Når der er tale om søgsmål til prøvelse af kommissionsbeslutninger, hvorved der pålægges virksomheder bøder for overtrædelser af konkurrencereglerne, har Fællesskabets retsinstanser kompetence til inden for rammerne af den fulde prøvelsesret, der er tillagt dem ved traktatens artikel 172 (nu artikel 229 EF) og artikel 17 i forordning nr. 17, at vurdere, om bødernes størrelse er passende. Denne vurdering kan begrunde, at der fremlægges og tages hensyn til yderligere oplysninger, som det ikke umiddelbart er nødvendigt at nævne i beslutningen om pålæggelse af bøden i medfør af begrundelsespligten efter traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF).

( jf. præmis 40 og 42 )

2. Artikel 15, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 17 bestemmer: »Ved fastsættelsen af bødens størrelse skal der tages hensyn til både overtrædelsens grovhed og dens varighed.« Under disse omstændigheder er kravene i henhold til den væsentlige formforskrift, som begrundelsespligten udgør, opfyldt, såfremt Kommissionen i sin beslutning giver oplysninger om de hensyn, der har givet den grundlag for at bedømme overtrædelsens grovhed og dens varighed. Hvis der ikke gives sådanne oplysninger, er beslutningen ugyldig på grund af mangler ved begrundelsen.

Det forhold, at mere præcise oplysninger ud over de nævnte hensyn, som f.eks. virksomhedernes omsætning eller de af Kommissionen anvendte nedsættelsessatser, blev meddelt senere på en pressekonference eller under retssagen, kan ikke skabe tvivl om, at begrundelsen for beslutningen er tilstrækkelig. Præciseringer, der foretages af den institution, der har truffet en anfægtet beslutning, som supplement til en begrundelse, der allerede i sig selv er tilstrækkelig, er nemlig strengt taget uden betydning ved afgørelsen af, om begrundelsespligten er opfyldt, selv om de kan være nyttige i forbindelse med den interne kontrol af betragtningerne til beslutningen, der foretages af Fællesskabets retsinstanser, idet de giver institutionen mulighed for at uddybe de grunde, der danner grundlag for beslutningen.

( jf. præmis 43, 44 og 46 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - selvstændige handelsagenter - direktiv 86/653 - bestemmelser, der garanterer handelsagenten visse rettigheder ved ophør af aftalen med agenturgiveren - geografisk anvendelsesområde - handelsagent, der udøver sin virksomhed i en medlemsstat - anvendelse af disse bestemmelser - kommittent, der har hjemsted i et tredjeland - agentaftale, der er underlagt lovgivningen i dette land - uden betydning

(Rådets direktiv 86/653, art. 17, 18 og 19)

Sammendrag

$$Artikel 17 og 18 i direktiv 86/653 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter, der garanterer handelsagenten visse rettigheder ved agentaftalens ophør, finder anvendelse, når handelsagenten har udøvet sin virksomhed i en medlemsstat, selv om agenturgiveren har hjemsted i et tredjeland, og agentaftalen i henhold til en klausul heri er underlagt lovgivningen i dette land.

Den ordning, der er fastlagt i direktivets artikel 17, 18 og 19, og som er af bindende karakter, har til formål, for de forskellige kategorier af handelsagenter, at beskytte etableringsfriheden og en konkurrence uden fordrejninger på det indre marked, således at bestemmelserne skal finde anvendelse, når der er en nær forbindelse til Fællesskabet.

( jf. præmis 21, 24, 25 og 26 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Frie varebevægelser - undtagelser - beskyttelse af den offentlige sundhed - forbud mod kommercielle annoncer for alkoholholdige drikkevarer - tilladt - betingelser

(EF-traktaten, art. 30 og 36 (efter ændring nu art. 28 EF og 30 EF))

2 Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - forbud mod kommercielle annoncer for alkoholholdige drikkevarer - begrundet i hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed - betingelse

(EF-traktaten, art. 56 og 59 (efter ændring nu art. 46 EF og 49 EF))

Sammendrag

1 Traktatens artikel 30 og 36 (efter ændring nu artikel 28 EF og 30 EF) er ikke til hinder for et forbud mod kommercielle annoncer for alkoholholdige drikkevarer, som er opstillet i en national lovgivning, medmindre det af de retlige og faktiske omstændigheder, der er kendetegnende for situationen i den pågældende medlemsstat, fremgår, at hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed mod de skadelige virkninger af alkohol kan varetages ved foranstaltninger, der i mindre grad påvirker samhandelen inden for Fællesskabet.

(jf. præmis 34 og domskonkl.)

2 Traktatens artikel 56 og 59 (efter ændring nu artikel 46 EF og 49 EF) er ikke til hinder for et forbud mod kommercielle annoncer for alkoholholdige drikkevarer, som er opstillet i en national lovgivning, medmindre det af de retlige og faktiske omstændigheder, der er kendetegnende for situationen i den pågældende medlemsstat, fremgår, at hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed mod de skadelige virkninger af alkohol kan varetages ved foranstaltninger, der i mindre grad påvirker samhandelen inden for Fællesskabet.

(jf. præmis 42 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Traktatbrudssøgsmål - foranstaltninger truffet af den pågældende medlemsstat efter sagens anlæg - uden betydning

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

2 Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - manglende gennemførelse - begrundelse - utilstrækkelig

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

3 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - medlemsstaternes mulighed for midlertidigt at anvende en reduceret sats - opretholdelse af en reduceret sats på 5% for transaktioner vedrørende visse goder og tjenesteydelser, der ikke er nævnt i sjette direktivs bilag H - ulovligt

(Rådets direktiv 77/388, art. 12, stk. 3, og art. 28, stk. 2)

4 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - afgiftspligtige personer - offentligretlige organer - ingen afgiftspligt for virksomhed, der er udøvet i egenskab af offentlig myndighed - afgiftspligt i tilfælde af konkurrencefordrejning af en vis betydning

(Rådets direktiv 77/388, art. 4, stk. 5, første og andet afsnit)

Sammendrag

1 Under en traktatbrudssag kan Domstolen ikke tage hensyn til foranstaltninger, som den pågældende medlemsstat har truffet til opfyldelse af sine forpligtelser efter traktatbrudssagens anlæg.

(jf. præmis 20)

2 En medlemsstat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at et direktiv ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist.

(jf. præmis 20)

3 En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 3, litra a), og artikel 28, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, når den opretholder en reduceret merværdiafgiftssats på 5% for transaktioner vedrørende visse goder og tjenesteydelser, der ikke er nævnt i sjette direktivs bilag H. Medlemsstater, der den 1. januar 1991 anvendte en reduceret sats for de nævnte transaktioner, har i medfør af ovennævnte bestemmelser ret til anvende en reduceret merværdiafgiftssats for disse transaktioner, der dog ikke kan være lavere end 12%.

(jf. præmis 17 og 21 samt domskonkl.)

4 Når betingelserne i artikel 4, stk. 5, første afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter er opfyldt, nemlig at der skal være tale om en offentlig myndigheds virksomhed og virksomheden skal udøves i egenskab af offentlig myndighed, er de tjenesteydelser, som leveres af den offentlige myndighed, ikke pålagt merværdiafgift. Fører merværdiafgiftsfritagelsen for den pågældende virksomhed imidlertid til konkurrencefordrejning af en vis betydning, som omhandlet i sjette direktivs artikel 4, stk. 5, andet afsnit, er virksomheden afgiftspligtig i medfør af denne bestemmelse.

(jf. præmis 25, 27 og 28)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - sjette direktiv - anvendelsesområde - brug af et gode til såvel erhvervsmæssige som private formål - muligt for den afgiftspligtige person at bevare godet i sin private formue og holde det helt ude fra merværdiafgiftssystemet

(Rådets direktiv 77/388)

2 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - sjette direktiv - anvendelsesområde - brug af et gode til såvel erhvervsmæssige som private formål - henførelse til den afgiftspligtige persons private formue eller hans erhvervsformue - betydning for afgiftssystemet i tilfælde af salg af godet

[Rådets direktiv 77/388, art. 2, nr. 1, art. 5, stk. 6, og art. 11, punkt A, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

1 En afgiftspligtig person, som erhverver et investeringsgode til brug til såvel erhvervsmæssige som private formål, kan bevare godet fuldt ud i sin private formue og således holde det helt ude fra merværdiafgiftssystemet.

Den afgiftspligtige persons faktiske anvendelse af et investeringsgode til erhvervsmæssige eller private formål skal kun tages i betragtning med henblik på henførelsen af godet, såfremt den afgiftspligtige person anmoder om helt eller delvis fradrag af den indgående merværdiafgift, der er betalt ved erhvervelsen af godet.

De afgiftsregler, der finder anvendelse ved levering af et investeringsgode, må holdes ud fra de regler, der gælder for afgiftspligtige udgifter til brugen og vedligeholdelsen af godet.

(jf. præmis 29, 33 og 34 samt domskonkl. 1)

2 Når en afgiftspligtig person har valgt fuldt ud at lade et investeringsgode, som han har brugt til såvel erhvervsmæssige som private formål, indgå i sin erhvervsformue, er salget af godet i sin helhed merværdiafgiftspligtigt i overensstemmelse med artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter. Når den afgiftspligtige person kun har ladet den del af godet, som er benyttet til erhvervsmæssige formål, indgå i sin erhvervsformue, skal der kun svares merværdiafgift af salget af denne del. I den forbindelse er det uden betydning, at godet er købt brugt af en ikke-afgiftspligtig person, og at den afgiftspligtige person således ikke har haft ret til at fradrage residualværdien af merværdiafgiften af godet. Såfremt den afgiftspligtige person imidlertid udtager et sådant gode fra sin virksomhed, må godet anses for ikke at have givet ret til fradrag af merværdiafgift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs artikel 5, stk. 6, og i henhold til denne bestemmelse er det derfor udelukket at kræve afgift af udtagelsen. Såfremt den afgiftspligtige person senere sælger godet, udfører han denne transaktion i egenskab af privat person, hvorfor transaktionen falder uden for merværdiafgiftssystemet.

(jf. præmis 47 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - spørgsmål om fortolkning - pligt til forelæggelse for en medlemsstats nationale retter - Kommissionen afstår fra at indlede et traktatbrudssøgsmål mod denne medlemsstat - uden betydning

(EF-traktaten, art. 177, stk. 3 (nu art. 234, stk. 3, EF))

2. Fiskale bestemmelser - interne afgifter - registreringsafgift på brugte motorkøretøjer - beregning af den faktiske værdiforringelse på importerede motorkøretøjer på grundlag af kriterier eller faste beregningstabeller - lovlig - betingelse - afgiften må ikke overstige den residualafgift, som udgør en del af værdien af tilsvarende motorkøretøjer på det indenlandske marked

(EF-traktaten, art. 95, stk. 1 (efter ændring nu art. 90, stk. 1, EF))

Sammendrag

1. Det forhold, at Kommissionen afstår fra at fortsætte en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat vedrørende en bestemt lovgivning, har ikke nogen indflydelse på den forpligtelse, som påhviler en ret i den pågældende medlemsstat, der træffer afgørelse i sidste instans, til at forelægge et fællesskabsretligt spørgsmål vedrørende den omhandlede lovgivning i medfør af traktatens artikel 177, stk. 3 (nu artikel 234, stk. 3, EF).

( jf. præmis 19 og domskonkl. 1 )

2. En medlemsstat må, i henhold til traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring nu artikel 90, stk. 1, EF), på brugte motorkøretøjer, som importeres fra andre medlemsstater, kun anvende en afgiftsordning, hvorefter den faktiske værdiforringelse af disse motorkøretøjer beregnes på generel og abstrakt vis på grundlag af kriterier eller faste beregningstabeller, der er fastlagt ved lov eller administrative bestemmelser, såfremt disse kriterier eller beregningstabeller kan sikre, at den skyldige afgift ikke - end ikke i enkelte tilfælde - overstiger den residualafgift, som udgør en del af værdien af tilsvarende motorkøretøjer, der allerede er indregistreret i indlandet.

( jf. præmis 44 og domskonkl. 2 )