Sag C-594/10

T.G. van Laarhoven

mod

Staatssecretaris van Financiën

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Sjette momsdirektiv — fradragsret for indgående afgift — begrænsning — brug af en virksomheds løsøre til den afgiftspligtige persons private formål — skattemæssig behandling af privat brug af et gode, der indgår i virksomhedsformuen«

Sammendrag af dom

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – afgiftspligtige transaktioner – beskatningsgrundlag – den afgiftspligtiges anvendelse af køretøjer, der indgår i hans virksomheds formue, til dels erhvervsmæssige, dels private formål

[Rådets direktiv 77/388, art. 6, stk. 2, første afsnit, litra a), og art. 11, punkt A, stk. 1, litra c)]

Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, sammenholdt med direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, som for det første berettiger en afgiftspligtig person, hvis køretøjer anvendes dels til erhvervsmæssige, dels private formål, til umiddelbart fuldt ud at fradrage den indgående merværdiafgift, men som for det andet foreskriver, at den private brug af disse køretøjer årligt pålægges afgift, idet der ved fastlæggelsen af afgiftsgrundlaget for den skyldige merværdiafgift for et givet regnskabsår anvendes en standardiseret beregningsmetode for de udgifter, der vedrører en sådan brug, som ikke på forholdsmæssig vis tager hensyn til brugens faktiske omfang.

(jf. præmis 38 og domskonkl.)

Sag C-594/10

T.G. van Laarhoven

mod

Staatssecretaris van Financiën

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Sjette momsdirektiv — fradragsret for indgående afgift — begrænsning — brug af en virksomheds løsøre til den afgiftspligtige persons private formål — skattemæssig behandling af privat brug af et gode, der indgår i virksomhedsformuen«

Sammendrag af dom

Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtige transaktioner — beskatningsgrundlag — den afgiftspligtiges anvendelse af køretøjer, der indgår i hans virksomheds formue, til dels erhvervsmæssige, dels private formål

[Rådets direktiv 77/388, art. 6, stk. 2, første afsnit, litra a), og art. 11, punkt A, stk. 1, litra c)]

Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, sammenholdt med direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, som for det første berettiger en afgiftspligtig person, hvis køretøjer anvendes dels til erhvervsmæssige, dels private formål, til umiddelbart fuldt ud at fradrage den indgående merværdiafgift, men som for det andet foreskriver, at den private brug af disse køretøjer årligt pålægges afgift, idet der ved fastlæggelsen af afgiftsgrundlaget for den skyldige merværdiafgift for et givet regnskabsår anvendes en standardiseret beregningsmetode for de udgifter, der vedrører en sådan brug, som ikke på forholdsmæssig vis tager hensyn til brugens faktiske omfang.

(jf. præmis 38 og domskonkl.)