DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:T:2011 :699 1RETTENS DOM (Appelafdelingen)
29. november 2011
Sag T-10/11 P
Ger hard Birkhoff
mod
Europa-Komm issionen
»Appel — personalesag — tjenestemænd — familietillæg — tilskud for børn, over for hvem d er består 
forsørgerpligt — barn, der lider af en svagelighed, som gør det ude af stand til at sørge for sit eget 
underhold — afslag på forlængelse af udbetalingen af tilskuddet«
Angående:Appel iværksat til prøvelse af den af Retten for EU-Personalesager (Anden A fdeling) 
afsagte dom af 27. oktober 2010 , sag F-60/09, Birkhoff m od Kommissionen, hvori der er 
nedlagt påstand om ophævelse af denne dom.
Udfald: Den af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) afsagte dom af 27. oktober 2010 , 
sag F-60/09, Birkhoff m od Kommissionen, ophæves. Sagen hjemvises til Personaleretten. 
Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Samm endrag
1. Tjenestemænd — løn — familietillæg — tilskud for børn, over for hvem de r består forsørgerpligt — 
ret til forlængelse u den hensyn til barnets alder, hvis de t er umuligt for barnet selv at sørge for sit 
underhold
(Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 2, stk. 5)
2. Tjenestemænd — løn — familietillæg — tilskud for børn, over for hvem de r består forsørgerpligt — 
ret til forlængelse u den hensyn til barnets alder, hvis de t er umuligt for barnet selv at sørge for sit 
underhold
(Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 2, stk. 5)
1. I overensstemme lse me d artikel 2, stk. 5, i bilag VII til vedtægten udbetales tilskuddet fortsat uden 
hensyn til barnets alder, hvis barnet er ve dvarende svageligt eller lider af en alvorlig sygdom, der 
hindrer det i selv at sørge for sit underhold.
Med hensyn til et sygt eller svageligt barn kr æver begrebet at være »forhindret i a t sørge for sit 
underhold« en hensyntagen til den enkelte sags særlige omstændigheder.
2 ECLI:EU:T:2011 :699SAMM ENDR AG–SAG T-10/11P
BIRKHOFFMODKOMM ISSIONEN
Det er imidlertid i l ogisk forlængelse af det ræsonnement, som a f sociale år sager kr æver en 
hensyntagen til den enkelte sags særlige retlige og faktuelle omstændigheder me d henblik på at afgøre 
størrelsen af den indtægt, som den handicappede råd er over me d henblik på at sørge for sit underhold, 
som omhandlet i den pågældende bestemme lse, at der skal tages hensyn til denne persons nettoindtægt 
med fradra g af alle skatter og afgifter og ikke t il personens bruttoindtægt.
For det første er det nemlig alene nettoindtægten, som repræsenterer det, som den pågældende person 
rent faktisk kan råd e over me d henblik på at sørge for sit løbende daglige underhold og me d henblik på 
at imødegå de almindelige udgifter, såsom til mad, tøj, bolig, indbo, husholdning, opvarmning m.v.
For det andet gælder, at henset til ligebehandlingsprincippet – s om kr æver, at forskellige forhold ikke 
behandles ensartet, me dmindre en sådan behandling er objektivt begrundet – ka n der ikke b ortses fra, 
at en handicappet person, hvis bruttoindtægt er belagt me d alle mulige me get høje afgifter, og som 
derfor ku n råd er over en relativ lav nettoindtægt, befinder sig i e n situation, som faktuelt er forskellig 
fra situationen for en handicappet person, som har samme b ruttoindtægt, me n som har me get lavere 
afgifter, uanset disses kara kter, og følgelig har en relativ høj nettoindkomst. Henset til det førnævnte 
sociale formål er der intet, som begrunder, at disse to tilfælde skal behandles ens, under påskud af, at 
de to bruttoindtægter er ens, idet de indtægter, der rent faktisk er til rådi ghed me d henblik på at sørge 
for det løbende da glige underhold, varierer stærkt. D en ko mpe tente myndighed er imidlertid forpligtet 
til at undersøge den enkelte sags særlige retlige og faktuelle omstændigheder me d henblik på at afgøre, 
om d en pågældende handicappede pe rson r ent faktisk er forhindret i s elv at sørge for sit underhold, 
som omhandlet i n ævnte bestemme lse i ve dtægten.
For det tredje er en hensyntagen til den pågældende pe rsons nettoindtægt, som rent faktisk er til 
rådighed, i o verensstemme lse me d den omstændighed, at det ligeledes er de udgifter, som pe rsonen 
rent faktisk skal afholde som følge af sin svagelighed, der skal fratrækkes hans indtægt.
Endelig gælder, at selv om det er korrekt, a t de bestemme lser i E U-retten, som giver ret til økono miske 
ydelser, skal fortolkes strengt, fremgår det af de foregående betragtninger, at alene en fortolkning, som 
tager hensyn til den nettoindtægt, der rent faktisk er til rådi ghed, for det barn, der er alvorligt sygt eller 
svageligt, er i o verensstemme lse me d det sociale formål, der forfølges me d udbetalingen af det tilskud, 
der er fastsat i ar tikel 2, stk. 5, i bilag VII til vedtægten, for et sådant barn, hvis det er forhindret i selv 
at sørge for sit underhold.
(jf. præmis 28, 34, 37-40 o g 50)
Henvisning til:
Domstolen, 3. maj 2007 , sag C-303/05, Advocaten voor de W ereld, Sml. I, s. 3633 , præmis 56 o g den deri nævnte 
retspraksis
Retten i F ørste Instans, 30. november 1994 , sag T-498/93, Dornonville de la Cour m od K ommissionen, Sml. 
Pers. I-A, s. 257, og II, s. 813, præmis 39
2. Tilskuddet for børn, over for hvem d er består forsørgerpligt, har et socialt sigte, og er begrundet i de 
udgifter, der er en følge af det aktuelle og utvivlsomme b ehov, som er knyttet til barnet og dets faktiske 
underhold, hvilket bø r føre den ko mpe tente myndighed til i h vert enkelt tilfælde at undersøge, om 
nævnte sociale formål er opfyldt og at afgøre, under hensyntagen til samtlige omstændigheder i d en 
konkrete sag, om d en pågældende alvorlige sygdom eller svagelighed hindrer det pågældende barn i 
selv at sørge for sit underhold.
Fra d enne synsvinkel fritager en institutions formulering af et objektivt kri terium me d henblik på 
fortolkningen af artikel 2, stk. 5, i b ilag VII til vedtægten den ikke, uanset indholdet af et sådant 
kriterium, fra forpligtelsen til at undersøge den enkelte sags særlige omstændigheder.
ECLI:EU:T:2011 :699 3SAMM ENDR AG–SAG T-10/11P
BIRKHOFFMODKOMM ISSIONEN
Med henblik på at tage hensyn til de retlige og faktuelle særegenheder ved en handicappet persons 
situation s kal der i d enne pe rsons indtægter ske fradra g af alle de udgifter, som pe rsonen skal afholde 
som følge af sin svagelighed. Det er således ku n den således reducerede indtægt, som d er skal tages 
hensyn til me d henblik på at undersøge, om den handicappede pe rson e r forhindret i selv at sørge for 
sit underhold, således som omhandlet i ar tikel 2, stk. 5, i bilag VII til vedtægten.
Foranstaltningen til fordel for den handicappede pe rson e r ikke e t formål i sig selv, me n har til formål 
at sikre ligebehandling, således at en sådan foranstaltning ku n er tilladt, hvis den tilsigter at 
gennemføre en ligebehandling af den handicappede pe rson me d en no rmal pe rson i t ilsvarende 
stilling. I d ette tilfælde forpligter ligebehandlingsprincippet ku n ad ministrationen til alene at tage 
hensyn til de udgifter, der specifikt følger af det pågældende barns svagelighed, me d henblik på 
økono misk at sidestille det me d en ikke-svagelig pe rson, som i ø vrigt befinder sig i s amme s ituation.
I denne forbindelse er det delvise fradra g af udgifter vedrørende goder og tjenesteydelser, som i v idt 
omfang anvendes af alle personer, og ikke ku n af handicappede, ikke b ehæftet me d faktiske eller retlige 
fejl, og der er ikke a nlagt et åbenbart urigtigt skøn.
(jf. præmis 30, 32, 36, 57, 59 o g 60)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans, 21. oktober 2003 , sag T-302/01, Birkhoff m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 245, og I, 
s. 1185 , præmis 39, 40 o g 44.