Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 19. februar 1987. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN ITALIENISKE REPUBLIK. - TRAKTATBRUD - FODERSTOFFER. - SAG 363/85.



Samling af Afgørelser 1987 side 01733



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

I - 1 . Kommissionen har anlagt sag ved Domstolen med paastand om, at det statueres, at Den italienske Republik har undladt at opfylde forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikler 5 og 189, idet den ikke inden for den fastsatte frist ved lov eller administrativt har udstedt alle de bestemmelser, der er noedvendige for fuldt ud at ivaerksaette artikel 1, stk . 3, i Raadets direktiv 80/502 om aendring af direktiv 74/63/EOEF om fastsaettelse af stoersteindholdet af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer .

2 . Den italienske Republik foreholdes navnlig ikke i national ret at have inkorporeret faellesskabsrettens definitioner af begreberne "dyr", "familiedyr" og "foderblandinger ".

II - 3 . Direktiv 74/63 udgoer med Raadets direktiver 70/524 af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer og 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger et "sammenhaengende system", hvis formaal er

"at oege produktiviteten inden for landbruget, idet kvaliteten af den animalske produktion forbedres gennem anvendelsen af 'velegnede foderstoffer af god kvalitet' " ( 1 ).

4 . Allerede i direktiv 79/373, artikel 2, finder man de samme definitioner af begreberne "dyr", "familiedyr" og "foderblandinger" som i direktiv 80/502 .

III - 5 . Det er ubestridt, at Den italienske Republik ikke inden for den i sidstnaevnte direktiv fastsatte frist, dvs . inden den 1 . juli 1981 har truffet saerlige foranstaltninger med henblik paa ivaerksaettelsen af direktivet . Den Italienske Republik har i den forbindelse anfoert, at Det italienske Parlament har faaet forelagt et lovforslag, der sigter paa en formelig inkorporering i italiensk ret af de i naevnte artikel 1, stk . 3, givne definitioner .

6 . Efter den italienske regerings opfattelse foreligger der dog ikke hermed et traktatbrud fra Den italienske Republiks side, idet det efter de gaeldende italienske regler kan fastslaas, hvilke dyr foder er bestemt til ( dyr og familiedyr ) samt hvorledes foderblandingerne er sammensat, ogsaa selv om de naevnte begreber ikke er ordret gengivet i italiensk lovgivning . Gennemfoerelsen af direktivets artikel 1, stk . 3, maa derfra allerede anses for sikret ved den nugaeldende italienske lov af 15 . februar 1983, der aendrede loven af 1963 .

IV - 7 . Jeg skal altsaa afgoere, om den italienske lovgivning, der var gaeldende i tiden foer udstedelsen af faellesskabsdirektivet, giver sikkerhed for at dettes regler anvendes . Herved maa der foretages en gennemgang af de omhandlede nationale bestemmelser . Domstolen har nemlig i dom af 23 . maj 1985, 29/84 ( 2 ), fastslaaet, at det af traktatens artikel 189, stk . 3, fremgaar, "at der ikke noedvendigvis kraeves lovgivning med henblik paa gennemfoerelsen af et direktiv i hver enkelt medlemsstat",naar det er ubestridt, "at direktivet efterleves fuldt ud" af de nationale myndigheder .

8 . Faellesskabsrettens krav kan altsaa allerede vaere opfyldt ved den foreliggende italienske lovgivning i det omfang, det herved er muligt at naa det med direktiv 80/502 tilsigtede maal, ogsaa selv om man ikke ordret genfinder direktivets terminologi i denne lovgivning ( 3 ).

V - 9 . Fremgaar det da af en sammenligning af artikel 1, stk . 3, i direktiv 80/502 og artikel 1 i den italienske lov, hvor man finder de tilsvarende definitioner, at faellesskabsbestemmelserne er blevet gennemfoert paa tilfredsstillende maade?

10 . For saa vidt angaar definitionen af dyr, jfr . artikel 1, stk . 3, litra f ), foreligger der efter min mening ikke nogen forsoemmelighed fra Den italienske Republiks side . For den italienske lov angiver at finde anvendelse "paa foder til dyr til opdraet" ( 4 ), hvilket er en generel gruppe, som den af direktivet under betegnelsen "dyr" omhandlede gruppe kan henfoeres til .

11 . Hvorledes forholder det sig da med familiedyr? Hermed menes noedvendigvis en saerlig gruppe "dyr", jfr . direktivet, som saerlig karakteriseres ved, at de heraf omfattede dyr ikke bruges af mennesker til konsum . Den italienske lov indeholder ingen speciel bestemmelse om denne gruppe . Men stoersteindholdet af uoenskede stoffer og produkter i foder boer kunne fastsaettes forskelligt alt efter om foderet er bestemt til "dyr" eller "familiedyr ".

12 . Udeladelsen af denne sondring udgoer paa baggrund af formaalet med direktiverne 74/63 og 80/502, som er at beskytte dyrs og menneskers sundhed, et traktatbrud som Kommissionen med rette foreholder den sagsoegte stat .

13 . For saa vidt angaar "foderblandinger" skal bemaerkes, at den nationale lovs definition er mere restriktiv end direktivets . For i direktivet defineres foderblandinger som "organiske eller uorganiske stoffer, der i blandinger med eller uden tilsaetningsstoffer er bestemt til fodring af dyr, i form af fuldfoder eller tilskudsfoder", hvorimod dette udtryk ifoelge den italienske lovgivning kun omfatter "produkter opnaaet ved en passende blanding af to eller flere foderstoffer", og altsaa ikke omfatter foder, produceret paa grundlag af mineraler eller med indhold af tilsaetningsstoffer, og som er forskelligt fra tilskudsfoder .

14 . Ganske vist er det efter de italienske regler ikke udelukket at anvende alle disse bestanddele, men disse omfattes ikke af den nationale lovgivnings definition af "foderblandinger ".

15 . Naar der er tale om en faellesskabsretlig definition, maa definitionen findes i samtlige medlemsstaternes lovgivninger . Derfor maa det ogsaa vedroerende dette klagepunkt antages, at der foreligger et traktatbrud som paastaaet .

VI - 16 . Jeg foreslaar derfor Domstolen

- at det statueres, at Den italienske Republik har undladt at opfylde de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikler 5 og 189, idet den ikke inden den 1 . juli 1981 har vedtaget de bestemmelser, der er noedvendige for at gennemfoere artikel 1, stk . 3, litra g ) og h ) i direktiv 80/502; samt

- at den sagsoegte stat doemmes til at betale sagens omkostninger .

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) Dom af 3 . oktober 1985, sag 28/84, Kommissionen mod Tyskland, Sml . s . 3097, praemis 12 .

( 2 ) Dom af 23 . maj 1985, sag 29/84, Kommissionen mod Tyskland, Sml . s . 1661, praemis 23 .

( 3 ) Dom af 26 . oktober 1983, sag 163/83, Kommissionen mod Den italienske Republik, Sml . s . 3273, praemisserne 9 og 10 .

( 4 ) Min understregning .