Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – afgrænsning under den administrative procedure – ren formel tilpasning af klagepunkterne efter den begrundede udtalelse på grund af en ændring i den nationale lovgivning – lovgivning, som delvis afhjælper klagepunkterne, som formuleret i den begrundede udtalelse – lovligt – nye klagepunkter med hensyn til denne ændrede nationale lovgivning – afvisning

(Art. 226 EF)

2. Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist – gennemførelsesforanstaltninger, der er vedtaget efterfølgende – tilbagevirkende kraft – betydning for vurderingen af, om der foreligger traktatbrud – ingen

(Art. 226 EF)

3. Miljø – beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget – direktiv 91/676 – kortlægning af vand, der er berørt af forurening – udpegning af sårbare områder – medlemsstaternes forpligtelser – rækkevidde

(Rådets direktiv 91/676, art. 3, stk. 1 og 2, og bilag I)

4. Miljø – beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget – direktiv 91/676 – fornyet gennemgang af listen over udpegede sårbare områder – rækkevidde

(Rådets direktiv 91/676, art. 3, stk. 4)

Sammendrag

1. Genstanden for et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF fastlægges under den administrative procedure i henhold til denne bestemmelse, således at stævningen ikke kan støttes på andre klagepunkter end dem, der er nævnt under den administrative procedure. Dette krav kan imidlertid ikke indebære, at der under alle omstændigheder skal være fuldstændig overensstemmelse mellem de nationale bestemmelser, der omtales i den begrundede udtalelse, og dem, der nævnes i stævningen. Såfremt der er gennemført ændringer i lovgivningen mellem disse to led i proceduren, er det således tilstrækkeligt, at den ordning, der er indført gennem den lovgivning, der er påtalt under den administrative procedure, som helhed er blevet opretholdt i kraft af de nye bestemmelser, som medlemsstaten har udstedt efter den begrundede udtalelse, og som anfægtes under sagen.

En sag kan antages til realitetsbehandling, såfremt den vedrører nye nationale foranstaltninger, der indfører undtagelser i den ordning, som er omhandlet i den begrundede udtalelse, og som dermed delvis afhjælper det påståede traktatbrud. Hvis ikke man anerkendte, at sagen kan realitetsbehandles i et sådant tilfælde, ville en medlemsstat have mulighed for at hindre en traktatbrudssag ved at foretage mindre lovændringer, hver gang der blev fremsat en begrundet udtalelse, samtidig med at den i øvrigt opretholdt de kritiserede bestemmelser. Dette ville derimod ikke være tilfældet, såfremt der blev fremsat nye klagepunkter i forhold til klagepunkterne i den begrundede udtalelse, og såfremt disse vedrørte nationale foranstaltninger vedtaget efter den begrundede udtalelse med henblik på at afhjælpe klagepunkterne i den begrundede udtalelse.

(jf. præmis 38-41)

2. Inden for rammerne af en traktatbrudsprocedure i medfør af artikel 226 EF kan det ikke tiltrædes, at den omstændighed, at en medlemsstat vedtager love og administrative bestemmelser efter udløbet af den frist, Kommissionen har fastsat i den begrundede udtalelse, kan udgøre en gennemførelsesforanstaltning, som Domstolen skal tage i betragtning ved vurderingen af, om der denne dato foreligger et traktatbrud, alene fordi disse foranstaltninger har tilbagevirkende kraft, da man ellers risikerer, at medlemsstaterne omgår denne procedure.

(jf. præmis 60)

3. Det følger af artikel 3, stk. 1, i direktiv 91/676 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, sammenholdt med bilag I til direktivet, at medlemsstaterne skal kortlægge fersk overfladevand og grundvand, der indeholder mere end 50 mg nitrat pr. liter, eller kan komme til at indeholde mere end 50 mg nitrat pr. liter, som vand, der er berørt af forurening, eller vand, der kan blive berørt af forurening, hvis der ikke træffes foranstaltninger i henhold til direktivets artikel 5. Endvidere skal de i henhold til direktivets artikel 3, stk. 2, udpege sårbare zoner på grundlag af det i overensstemmelse med direktivets artikel 3, stk. 1, kortlagte vand, medmindre de vælger at udarbejde og anvende de i direktivets artikel 5 omhandlede handlingsprogrammer på hele deres nationale område.

Det følger heraf, at en bemyndigelse til at kortlægge vand, der er eller kan blive forurenet, samt til at udpege sårbare zoner ikke er tilstrækkelig til at gennemføre og iværksætte direktivet. Som det fremgår af ordlyden af direktivets artikel 3, stk. 1 og 2, er dels kortlægning af vand, der er berørt af forurening, og vand, der kan blive berørt af forurening, hvis der ikke træffes foranstaltninger i henhold til artikel 5, dels udpegning af sårbare zoner på grundlag af det således kortlagte vand, nemlig to adskilte forpligtelser, der hver især konkret skal opfyldes.

(jf. præmis 64, 65 og 73)

4. Artikel 3, stk. 4, i direktiv 91/676 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, vedrører udelukkende den situation, hvor en medlemsstat på ny undersøger og i givet fald ændrer eller supplerer den eksisterende liste over udpegede sårbare zoner for at tage hensyn til ændringer og faktorer, som ikke kunne forudsiges under den tidligere udpegning. Derimod vedrører den ikke den oprindelige procedure i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1 og 2, som består i at kortlægge vand, der er eller kan blive forurenet, og herefter at udpege sårbare zoner på grundlag af det således kortlagte vand.

(jf. præmis 80)