13

Da rechtbank Amsterdam (retten i første instans i Amsterdam) på dette grundlag er i tvivl med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt OLW’s artikel 6, stk. 2-4, er forenelig med artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584, som alene tillader et afslag på overgivelse, såfremt den fuldbyrdende medlemsstat »forpligter sig« til at fuldbyrde straffen i henhold til sin nationale lovgivning, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Må [en fuldbyrdende] medlemsstat gennemføre artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse [2002/584] i sin nationale ret således, at — dens fuldbyrdende judicielle myndighed uden videre er forpligtet til at afslå at overgive en statsborger i den fuldbyrdende medlemsstat eller en i denne stat bosat person med henblik på fuldbyrdelse — dette afslag i retlig henseende indebærer, at medlemsstaten er rede til at overtage fuldbyrdelsen af en frihedsstraf, som den nævnte statsborger eller den i denne stat bosatte person er idømt — […] afgørelsen om at overtage fuldbyrdelsen først træffes efter, at der er meddelt afslag på overgivelsen med henblik på fuldbyrdelse, og en accept af fuldbyrdelse afhænger af (1) en hjemmel i en konvention, der er i kraft mellem den udstedende medlemsstat og en fuldbyrdende medlemsstat, (2) samt de betingelser, som stilles i [disse konventioner] og (3) medvirken fra den udstedende medlemsstats side såsom fremsættelse af en tilsvarende anmodning og der således er risiko for, at den fuldbyrdende medlemsstat efter at have afslået overgivelsen til fuldbyrdelse ikke kan overtage fuldbyrdelsen samtidig med, at denne risiko ikke har betydning for pligten til af afslå overgivelse til fuldbyrdelse? 2) Såfremt første spørgsmål besvares benægtende: a) kan de nationale domstole anvende rammeafgørelse [2002/584] direkte, uanset den omstændighed, at retsvirkningerne af denne rammeafgørelse i henhold til artikel 9 i protokol (nr. 36) om overgangsbestemmelser [(EUT 2012, C 326, s. 322)] efter ikrafttrædelsen af Lissabontraktaten bevares, så længe rammeafgørelsen ikke er ophævet, annulleret eller ændret b) hvis ja, er artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse [2002/584] tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at den kan anvendes af de nationale domstole? 3) Såfremt [det første spørgsmål og det andet spørgsmål], litra b), besvares benægtende: Må en medlemsstat, efter hvis nationale ret der for overtagelse af fuldbyrdelsen af en udenlandsk frihedsstraf kræves hjemmel i en tilsvarende konvention, gennemføre rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6), således i national ret, at artikel 4, nr. 6), i sig selv udgør den krævede konventionshjemmel med henblik på at undgå den risiko for straffrihed, der er forbundet med det nationale krav om et konventionsmæssigt grundlag? 4) Såfremt [det første spørgsmål og det andet spørgsmål], litra b), besvares benægtende: Må en medlemsstat gennemføre artikel 4, nr. 6), i [denne rammeafgørelse] i sin nationale ret således, at den gør det til betingelse for afslag på overgivelse til fuldbyrdelse af en i den fuldbyrdende medlemsstat bosat person, der er statsborger i en anden medlemsstat, at den fuldbyrdende medlemsstat har jurisdiktion med hensyn til de af arrestordren omfattede faktiske omstændigheder, og at ingen faktiske hindringer består for en strafforfølgelse i den fuldbyrdende medlemsstat af den i denne medlemsstat bosatte person (eksempelvis, at den udstedende medlemsstat modsætter sig, at straffesagens akter udleveres til den fuldbyrdende medlemsstat), men ikke opstiller en sådan betingelse for at kunne afslå overgivelse til fuldbyrdelse af en statsborger i den fuldbyrdende medlemsstat?«