Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler – direktiv 92/50 – tildeling af kontrakter

(Art. 43 EF og 49 EF; Rådets direktiv 92/50)

2. Traktatbrudssøgsmål – bevis for traktatbruddet – Kommissionens bevisbyrde

(Art. 226 EF)

Sammendrag

1. Med hensyn til tjenesteydelser, som er omfattet af bilag I B til direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og med forbehold af en senere vurdering, som der henvises til i direktivets artikel 43, er fællesskabslovgiver nemlig gået ud fra den antagelse, at kontrakter vedrørende sådanne tjenesteydelser ikke umiddelbart, i betragtning af deres særlige karakter, frembyder nogen grænseoverskridende interesse, som kan berettige, at de tildeles efter en udbudsprocedure, der skal gøre det mulig for virksomheder i andre medlemsstater at få kendskab til udbudsbekendtgørelsen og at afgive bud. Af denne grund er direktiv 92/50 for denne kategori af tjenesteydelser begrænset til at foreskrive efterfølgende offentliggørelse.

Imidlertid er indgåelsen af offentlige kontrakter fortsat undergivet fællesskabsrettens grundlæggende principper, navnlig traktatens principper vedrørende etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. Det følger heraf, at den ordning for offentliggørelse, som fællesskabslovgiver har indført for kontrakter vedrørende tjenesteydelser, der henhører under bilag I B, ikke kan fortolkes således, at den er til hinder for anvendelsen af principper, der følger af artikel 43 EF og 49 EF, såfremt sådanne kontrakter alligevel frembyder en klar grænseoverskridende interesse.

For så vidt som en kontrakt vedrørende tjenesteydelser, der henhører under bilag I B, har en sådan interesse, udgør tildelingen af denne kontrakt til en virksomhed beliggende i en ordregivende myndigheds medlemsstat tillige en forskelsbehandling af virksomheder, som kan være interesseret i denne kontrakt, og som er beliggende i en anden medlemsstat, hvis der ikke er gennemsigtighed. Medmindre den er begrundet ud fra objektive omstændigheder, er en sådan forskelsbehandling, som ved at udelukke alle virksomheder, der ligger i en anden medlemsstat, hovedsagelig er til skade for disse virksomheder, udtryk for indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, hvilket er forbudt i henhold til artikel 43 EF og 49 EF.

(jf. præmis 25, 26 og 29-31)

2. I et traktatbrugssøgsmål i henhold til artikel 226 EF skal Kommissionen for Domstolen fremlægge alle de oplysninger, som er nødvendige for, at denne kan efterprøve, om der foreligger et traktatbrud, og Kommissionen kan ikke herved påberåbe sig nogen formodning.

For så vidt angår den ordning for offentliggørelse af kontrakter vedrørende tjenesteydelser, der henhører under bilag I B til direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, påhviler det Kommissionen – når denne påstår, at der er sket tilsidesættelse af artikel 43 EF og 49 EF – at bevise, at den pågældende kontrakt på trods af denne kontrakts tilknytning til de tjenesteydelser, der henhører under direktivets bilag I B, havde en vis interesse for en virksomhed beliggende i en anden medlemsstat end den, som den pågældende ordregivende myndighed henhører under, og at denne, da den ikke har haft adgang til passende informationer, før kontrakten blev tildelt, ikke har været i stand til at tilkendegive sin interesse for kontrakten. Den blotte henvisning fra Kommissionen til, at der foreligger en klage, som er blevet rettet til den i forbindelse med den pågældende kontrakt, kan ikke være tilstrækkeligt til at godtgøre, at den nævnte kontrakt frembød en klar grænseoverskridende interesse, og følgelig til at fastslå, at der foreligger et traktatbrud.

(jf. præmis 32-34)