Artikel 138, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede fortolkes således, at en levering af varer, der foretages af en afgiftspligtig person, som er etableret i en første medlemsstat, ikke er afgiftsfritaget i henhold til denne bestemmelse, såfremt erhververen, der er merværdiafgiftsregistreret i en anden medlemsstat, inden indgåelsen af denne leveringstransaktion oplyser leverandøren om, at varerne straks vil blive videresolgt til en afgiftspligtig person, som er etableret i en tredje medlemsstat, inden de udføres af den første medlemsstat og transporteres til denne tredje afgiftspligtige person, for så vidt som denne anden levering har fundet sted, og for så vidt som varerne efterfølgende er blevet transporteret fra den første medlemsstat til den tredje afgiftspligtige persons medlemsstat. Den første erhververs merværdiafgiftsregistrering i en anden medlemsstat end den, hvori den første levering finder sted, eller den, hvori den endelige erhvervelse finder sted, er ikke et kriterium ved kvalificeringen af en transaktion som en transaktion inden for Fællesskabet, eller i sig selv et tilstrækkeligt beviselement til godtgørelse af, at en transaktion har karakter af en transaktion inden for Fællesskabet.

Hvad angår transaktioner, der, som de i hovedsagen omhandlede, former en kæde af to på hinanden følgende leveringer, der alene har givet anledning til en og samme transport inden for Fællesskabet, fremgår det for det første af Domstolens praksis, at denne transport kun kan omfatte én af disse to leveringer, der følgelig som den eneste fritages for afgift i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1 (jf. i denne retning dom af 6.4.2006, EMAG Handel Eder, C-245/04, EU:C:2006:232, præmis 45).

For det andet skal der med henblik på at bestemme, hvilken af de to leveringer der er omfattet af transporten inden for Fællesskabet, foretages en samlet bedømmelse af alle sagens relevante omstændigheder (jf. i denne retning dom af 16.12.2010, Euro Tyre Holding, C-430/09, EU:C:2010:786, præmis 27, og af 27.9.2012, VSTR, C-587/10, EU:C:2012:592, præmis 32).

I forbindelse med denne bedømmelse skal det bl.a. afgøres, på hvilket tidspunkt den anden overdragelse af retten til som ejer at råde over varen er sket til fordel for den endelige erhverver. I det tilfælde, hvor den anden overdragelse af retten til som ejer at råde over varen er sket, før transporten inden for Fællesskabet fandt sted, kan denne nemlig ikke længere tilskrives den første levering til fordel for den første erhverver (jf. i denne retning dom af 27.9.2012, VSTR, C-587/10, EU:C:2012:592, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).

I tilfælde af to på hinanden følgende leveringer, der alene har givet anledning til en og samme transport inden for Fællesskabet, skal det med henblik på at bestemme, hvilken af de to leveringer der er omfattet af denne transport, fastlægges, om den pågældende transport har fundet sted efter den anden levering. Hvis dette er tilfældet, skal alene den anden levering kvalificeres som levering inden for Fællesskabet og i givet fald drage fordel af fritagelsen i momsdirektivets artikel 138, stk. 1.

(jf. præmis 34-37 og 44 samt domskonkl. 1)