Sag C-663/11

Scandic Distilleries SA

mod

Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea)

»Præjudiciel forelæggelse — direktiv 92/12/EØF — punktafgifter — varer, der overgår til forbrug i en medlemsstat, hvor punktafgiften er blevet erlagt — samme varer, som transporteres til en anden medlemsstat, hvor punktafgiften også er blevet erlagt — anmodning, der indgives med henblik på godtgørelse af den punktafgift, som er blevet erlagt i den første medlemsstat — afslag på grund af manglende indgivelse af anmodningen inden afsendelse af varerne — forenelighed med EU-retten«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. maj 2013

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – punktafgifter – direktiv 92/12 – anmodning om godtgørelse af de punktafgifter, som er blevet erlagt i afgangsmedlemsstaten for varer, der er overgået til forbrug i en anden medlemsstat – afvisning af anmodningen som følge af, at denne er blevet indgivet efter afsendelsen af nævnte varer – ikke tilladt – betingelser

(Rådets direktiv 92/12, art. 22, stk. 1-3)

Artikel 22, stk. 1-3, i direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved direktiv 92/108, skal fortolkes således, at når punktafgiftspligtige varer, der er overgået til forbrug i en medlemsstat, hvor der er erlagt punktafgift heraf, er blevet transporteret til en anden medlemsstat, hvor disse varer belægges med punktafgift, og hvor denne også er blevet erlagt, kan en anmodning om godtgørelse af den i afsendelsesmedlemsstaten erlagte punktafgift ikke afvises alene med den begrundelse, at denne anmodning ikke er blevet indgivet inden afsendelsen af nævnte varer, men skal bedømmes på grundlag af denne artikels stk. 3. Hvis punktafgiften derimod ikke er blevet erlagt i bestemmelsesmedlemsstaten, kan en sådan anmodning afslås på grundlag af nævnte artikels stk. 1 og 2.

Artikel 22, stk. 3, i direktiv 92/12 fastsætter nemlig ingen forpligtelse for så vidt angår det tidspunkt, hvor anmodningen om godtgørelse skal indgives. Endvidere er varerne ikke undergivet forpligtelsen til at omsættes under suspensionsordningen, men alene forpligtelsen til at være ledsaget af det i dette direktivs artikel 7, stk. 4, omhandlede dokument.

I denne henseende kan det forbehold, hvorefter en medlemsstat kan undlade at efterkomme en anmodning om godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel rigtighed, som medlemsstaten opstiller, ikke finde anvendelse, når anmodningen om godtgørelse ikke er indgivet inden afsendelsen af varerne. Begrebet »kriterier for formel rigtighed« kan ikke undergives en fortolkning, som gør det muligt at indføre en betingelse, der i direktiv 92/12 kun er fastsat i forbindelse med en anden situation for anmodning om godtgørelse, og som således vil være i strid med direktivets artikel 22, stk. 3, første afsnit.

(jf. præmis 29, 36 og 39 samt domskonkl.)

Sag C-663/11

Scandic Distilleries SA

mod

Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea)

»Præjudiciel forelæggelse — direktiv 92/12/EØF — punktafgifter — varer, der overgår til forbrug i en medlemsstat, hvor punktafgiften er blevet erlagt — samme varer, som transporteres til en anden medlemsstat, hvor punktafgiften også er blevet erlagt — anmodning, der indgives med henblik på godtgørelse af den punktafgift, som er blevet erlagt i den første medlemsstat — afslag på grund af manglende indgivelse af anmodningen inden afsendelse af varerne — forenelighed med EU-retten«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. maj 2013

Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — punktafgifter — direktiv 92/12 — anmodning om godtgørelse af de punktafgifter, som er blevet erlagt i afgangsmedlemsstaten for varer, der er overgået til forbrug i en anden medlemsstat — afvisning af anmodningen som følge af, at denne er blevet indgivet efter afsendelsen af nævnte varer — ikke tilladt — betingelser

(Rådets direktiv 92/12, art. 22, stk. 1-3)

Artikel 22, stk. 1-3, i direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved direktiv 92/108, skal fortolkes således, at når punktafgiftspligtige varer, der er overgået til forbrug i en medlemsstat, hvor der er erlagt punktafgift heraf, er blevet transporteret til en anden medlemsstat, hvor disse varer belægges med punktafgift, og hvor denne også er blevet erlagt, kan en anmodning om godtgørelse af den i afsendelsesmedlemsstaten erlagte punktafgift ikke afvises alene med den begrundelse, at denne anmodning ikke er blevet indgivet inden afsendelsen af nævnte varer, men skal bedømmes på grundlag af denne artikels stk. 3. Hvis punktafgiften derimod ikke er blevet erlagt i bestemmelsesmedlemsstaten, kan en sådan anmodning afslås på grundlag af nævnte artikels stk. 1 og 2.

Artikel 22, stk. 3, i direktiv 92/12 fastsætter nemlig ingen forpligtelse for så vidt angår det tidspunkt, hvor anmodningen om godtgørelse skal indgives. Endvidere er varerne ikke undergivet forpligtelsen til at omsættes under suspensionsordningen, men alene forpligtelsen til at være ledsaget af det i dette direktivs artikel 7, stk. 4, omhandlede dokument.

I denne henseende kan det forbehold, hvorefter en medlemsstat kan undlade at efterkomme en anmodning om godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel rigtighed, som medlemsstaten opstiller, ikke finde anvendelse, når anmodningen om godtgørelse ikke er indgivet inden afsendelsen af varerne. Begrebet »kriterier for formel rigtighed« kan ikke undergives en fortolkning, som gør det muligt at indføre en betingelse, der i direktiv 92/12 kun er fastsat i forbindelse med en anden situation for anmodning om godtgørelse, og som således vil være i strid med direktivets artikel 22, stk. 3, første afsnit.

(jf. præmis 29, 36 og 39 samt domskonkl.)