Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien – kvoter

[Rådets forordning nr. 320/2006, art. 3, stk. 1, litra b); Kommissionens forordning nr. 493/2006, art. 9]

2. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien

[Rådets forordning nr. 320/2006, art. 3, stk. 1, litra b), og art. 5, stk. 1 og 2; Kommissionens forordning nr. 968/2006, art. 11, stk. 1]

3. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien – produktion ud over kvoterne

(Rådets forordning nr. 318/2006, art. 15; Kommissionens forordning nr. 968/2006, art. 26, stk. 1, og art. 27, stk. 3)

4. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien – produktion ud over kvoterne

(Rådets forordning nr. 320/2006, art. 3, stk. 5; Kommissionens forordning nr. 968/2006, art. 26, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 320/2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik skal fortolkes således, at udtrykket »kvote«, som findes i bestemmelsen, ligeledes omfatter overgangskvoter i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 9 i forordning nr. 493/2006 om overgangsforanstaltninger i forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for sukker og om ændring af forordning nr. 1265/2001 og nr. 314/2002.

Som det fremgår af tiende betragtning til forordning nr. 493/2006, blev overgangskvoterne indført ved denne forordning med henblik på under produktionsåret 2006/07 at forhøje de kvoter, der følger af forordning nr. 318/2006 om den fælles markedsordning for sukker og særligt af denne forordnings artikel 7, idet disse kvoter i lighed med kvoterne i henhold til den tidligere gældende ordning, nemlig forordning nr. 1260/2001 om den fælles markedsordning for sukker, fandt anvendelse for 12 måneder, og det pågældende produktionsår undtagelsesvist dækkede 15 måneder. Henset til dette præcise formål, som EU-lovgiver har forfulgt, og som alene består i at tilpasse kvoternes mængder til den undtagelsesvise længde af produktionsåret 2006/07, kan overgangskvoterne ikke betragtes som værende af en anden art end dem, som de alene udgør en forlængelse af med henblik på at nå dette formål. Denne forhøjelse er i øvrigt proportionel med den undtagelsesvise forlængelse af produktionsåret.

(jf. præmis 42, 43 og 51 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 320/2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik skal fortolkes således, at forpligtelsen til at give afkald på den kvote, som finder anvendelse på produktion af sukker, isoglucose og inulinsirup, som en virksomhed er blevet tildelt, og som den har fordelt på en eller flere af sine fabrikker, får virkning på det tidspunkt, hvor den virksomhed, der har påtaget sig forpligtelsen, henset til de oplysninger, som den er blevet meddelt, eller som er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende , er i stand til at vide – som almindeligt agtpågivende virksomhed – at de kompetente myndigheder anser betingelserne for opnåelse af omstruktureringsstøtte i henhold til forordningens artikel 5, stk. 2, for opfyldt.

Som det fremgår af denne artikel 5, stk. 2, råder medlemsstaterne, når de udøver den beføjelse til at tildele omstruktureringsstøtte, der er tillagt dem ved artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 320/2006, når de først har fastslået, at betingelserne i den førstnævnte bestemmelse er opfyldt, ikke længere over noget skøn til at afgøre, at støtten ikke skal tildeles. Det følger heraf, at en virksomhed er i stand til få kendskab til, at den opnår omstruktureringsstøtte fra det tidspunkt, hvor den bliver bekendt med, at de kompetente myndigheder betragter betingelserne for at opnå denne støtte, jf. artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 320/2006, som opfyldt. Et sådant kendskab kan følge såvel af meddelelser til virksomheden fra myndighederne efter virksomhedens indgivelse af en ansøgning om omstruktureringsstøtte, som af en offentliggørelse fra Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende om, at omstruktureringsfonden råder over tilstrækkelige finansielle midler. Under disse omstændigheder kan det ikke uden at tilsidesætte det formål, som EU-lovgiver forfulgte med forordning nr. 320/2006 – at omstrukturere sukkersektoren, således at den urentable produktionskapacitet i Unionen reduceres ved indførelse af omstruktureringsstøtte, der skal tilskynde de mindst produktive sukkervirksomheder til at indstille kvoteproduktionen og give afkald på de pågældende kvoter – antages, at forpligtelsen til at give afkald på kvoter først har virkning fra tidspunktet for tildelingen af omstruktureringsstøtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 968/2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af forordning nr. 320/2006. En sådan fortolkning ville således gøre det muligt for en virksomhed, som har forpligtet sig til at give afkald på sine kvoter, og som er sikker på at opnå omstruktureringsstøtte til gengæld for denne forpligtelse, fortsat at producere under den årlige kvote, som den skulle give afkald på, hvilket er direkte i strid med det formål, som forordningen forfølger.

(jf. præmis 57-61 og domskonkl. 2)

3. Artikel 26, stk. 1, og artikel 27 i forordning nr. 968/2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af forordning nr. 320/2006 og artikel 15 i forordning nr. 318/2006 om den fælles markedsordning for sukker skal fortolkes således, at en produktion, hvis det antages, at den er i strid med forpligtelsen til at give afkald på kvoter, som finder anvendelse på produktion af sukker, isoglucose og inulinsirup, som virksomheden er blevet tildelt, og som den har fordelt på en eller flere af sine fabrikker, kan give anledning til tilbagesøgning af støtte, til pålæggelse af en sanktion og til opkrævning af overskudsafgift, således som det er fastsat i de respektive bestemmelser. For så vidt angår sanktionen i artikel 27, stk. 3, i forordning nr. 968/2006 tilkommer det den nationale ret at tage stilling til, om afvigelsen, henset til alle sagens omstændigheder, kan kvalificeres som forsætlig eller som en følge af grov forsømmelse. Princippet ne bis in idem, proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en kumulativ anvendelse af disse foranstaltninger.

Hvad særligt angår princippet ne bis in idem udgør tilbagesøgning af støtte efter artikel 26, stk. 1, i forordning nr. 968/2006 en tilbagekaldelse af en uberettiget opnået fordel i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser. Som det imidlertid fremgår af denne forordnings artikel 4, stk. 4, udgør en sådan foranstaltning ikke en sanktion, i forhold til hvilken princippet ne bis in idem i henhold til den udtrykkelige bekræftelse i tiende betragtning til samme forordning kan finde anvendelse. Det samme gør sig gældende for så vidt angår overskudsafgift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 15 i forordning nr. 318/2006. Det fremgår således af artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 2988/95, at der kan pålægges administrative sanktioner, hvis der er begået forsætlige eller uagtsomme uregelmæssigheder. Begrebet uregelmæssighed defineres i samme forordnings artikel 1, stk. 2, i det væsentlige som værende en overtrædelse af en EU-retlig bestemmelse. Bestemmelserne vedrørende produktion ud over kvoterne og særligt kapitel 3 i forordning nr. 318/2006 gør det ikke muligt at konkludere, at en sådan produktion skal kvalificeres som en uregelmæssighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95. Det er ganske vist korrekt, at overskudsafgiften udgør et væsentligt økonomisk incitament til ikke at producere mere end kvoten. Det fremgår imidlertid ikke af disse bestemmelser, at produktion ud over kvoterne i sig selv udgør en tilsidesættelse af en EU-retlig bestemmelse og således en uregelmæssighed, som kan give anledning til pålæggelse af en sanktion under de betingelser, som er fastsat ved artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 2988/95.

(jf. præmis 70-73 og 81 samt domskonkl. 3)

4. Artikel 26, stk. 1, i forordning nr. 968/2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af forordning nr. 320/2006 skal fortolkes således, at hvis det antages, at en virksomhed har overholdt sin forpligtelse til delvist at nedlægge produktionsfaciliteterne på de pågældende fabrikker, men ikke sin forpligtelse til at give afkald på den kvote, som finder anvendelse på produktion af sukker, isoglucose og inulinsirup, som den er blevet tildelt, og som den har fordelt på en eller flere af sine fabrikker, er størrelsen af den støtte, der skal tilbagesøges, lig med den del af støtten, som svarer til den forpligtelse, der er blevet tilsidesat. Denne del af støtten skal fastsættes på grundlag af de beløb, der er fastsat i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 320/2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik.

(jf. præmis 92 og domskonkl. 4)