RETSMØDERAPPORT

i sag 179/85 ( *1 )

I — Relevante retsregler og retsforhandlinger

A — Relevante retsregler

1. I henhold til § 52, stk. 3, nr. 2, i den tyske vinlov (Weingesetz) kan varer fremstillet i udlandet ikke forhandles i Forbundsrepublikken Tyskland, hvis deres præsentation ikke er i overensstemmelse med denne lov eller gennemførelsesbestemmelserne dertil. § 10, stk. 2, i den tyske bekendtgørelse om mousserende vine og spiritus (Schaumwein-Branntwein-Verordnung) af 15. juli 1971 lyder således: »Kun mousserende vine og mousserende vine tilsat kulsyre samt de perlende drikkevarer, som er nævnt i Weingesetz § 75, stk. 4, kan forhandles i flasker af traditionel champagnetype. Brug af champignonformede propper af kork eller af et andet materiale, som fastholdes af et bånd, en metaltråd, en ståltråd eller et lignende system, er forbudt på andre flasker end af flasker af champagnetypen.«

2. I Frankrig fremstilles delvis gæret druesaft under betegnelsen »pétillant de raisin« og sælges i en emballage, hvis form og dimensioner ligner en champagneflasketypes. Disse flasker lukkes med champignonformede propper, der er fæstnet med ståltråd.

3. De nævnte bestemmelser i Weingesetz og i bekendtgørelse om mousserende vine og spiritus medfører følgelig et forbud mod at forhandle »pétillant de raisin« på det tyske marked i de traditionelle flasker af champagnetype med champignonformede propper fastgjort med ståltråd.

B — Retsforhandlinger

1. Kommissionen mener, at de pågældende bestemmelser direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt kan udgøre en hindring for indførsel fra andre medlemsstater, og at de følgelig udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion, som er uforenelig med traktatens artikel 30.

2. Da det var umuligt at nå til en aftale, indledte Kommissionen ved skrivelse af 17. december 1983 den i EØF-traktatens artikel 169 omhandlede procedure mod sagsøgte og fremsatte, efter et negativt svar fra denne den 10. februar 1984, en begrundet udtalelse i henhold til EØF-traktatens artikel 169, stk. 1. I sit svar af 6. februar 1985 fastholdt sagsøgte sit afslag.

3. Det er baggrunden for Kommissionens sagsanlæg, som er registreret på Domstolens justitskontor den 3. juni 1985. På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse. Den har dog opfordret begge parter til at besvare en række spørgsmål før den mundtlige forhandling.

C — Parternes påstande

1. Kommissionen har nedlagt følgende påstande: — Det statueres, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktatens artikel 30 ved i Weingesetz § 52, stk. 3, nr. 2, jfr. § 10, stk. 2, i Schaumwein-Branntwein-Verordnung, at forbyde, at drikkevarer som »pétillant de raisins« bringes i handelen i den emballage, hvori denne vare sædvanligvis fremstilles og forhandles i oprindelseslandet. — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.

2. Forbundsrepublikken Tyskland har nedlagt påstand om frifindelse og om, at sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

II — Parternes anbringender og argumenter

A — Kommissionen gør gxldende, at de omtvistede bestemmelser er i stud med traktatens artikel 30

Kommissionens opfattelse, der i det væsentlige er baseret på dommene af 20. februar 1979 (120/78, »Cassis de Dijon«, Sml. s. 649), af 10. november 1982 (261/81, Walter Rau, Smi. s. 3961) og Prantl af 13. marts 1984 (16/83, Smi. s. 1299), kan sammenfattes således:

1. Hindringerne for samhandelen og spørgsmålet, om de pågældende foranstaltninger gælder udenforskel

— De nævnte tyske bestemmelser forbyder salg i Forbundsrepublikken Tyskland af »pétillant de raisins« i den originale emballage, og fabrikanterne af denne drikkevare må derfor for det tyske marked anvende en special emballage, som gør eksporten af deres varer mere byrdefuld og vanskelig. Desuden berøves de den økonomiske fordel, som ligger at kunne anvende en traditionel emballage i oprindelseslandet.

— Kommissionen vil ikke hævde, at der er tale om forskelsbehandling til fordel for de tyske producenter af »pétillant de raisins«, men har blot anfægtet forbudet mod, at den pågældende drikkevare indføres på det tyske marked i en emballage, som i varens oprindelsesland, dvs. Frankrig, både er traditionel, typisk og lovlig. Handelsbestemmelser, som gælder uden forskel for indførte og indenlandske varer, kan alligevel være uforenelige med forbudet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner i EØF-traktatens artikel 30, når de hindrer samhandelen inden for Fællesskabet. Det er herved tilstrækkeligt, at de pågældende bestemmelser, som her, potentielt kan hindre samhandelen. Det er herved ikke afgørende, om der er en konkret interesse i indførslen til Forbundsrepublikken Tyskland på det pågældende tidspunkt.

— Endelig har Kommissionen ikke bestridt, at visse restriktioner i de frie varebevægelser inden for Fællesskabet må accepteres i det omfang, de er nødvendige for at opfylde uomgængelige krav om forbrugerbeskyttelse og retmæssig konkurrence. Det er ikke tilfældet her.

2. De pågældende bestemmelsers manglende proportionalitet

— Det totale forbud i bestemmelserne er i strid med proportionalitetsprincippet, fordi det ikke er nødvendigt for at sikre beskyttelse af forbrugerne og beskyttelse af god handelsskik.

— Hvis der anbringes en passende etiket på flasken med en klar angivelse af dens indhold, kan enhver forveksling hos forbrugeren undgås, og de nævnte lovlige formål kan opfyldes. Herved vil betegnelsen »pétillant de raisins« og de supplerende oplysninger, som fællesskabsbestemmelserne kræver, bl. a. angivelse af alkoholindholdet (her 3%), forhindre enhver forveksling samt enhver form for vildledning med hensyn til flaskens indhold og gøre det muligt at sikre loyalitet i samhandelen inden for Fællesskabet. Kommissionen finder det ganske vist nødvendigt at beskytte forbrugerne mod misforståelser; imidlertid er det eneste passende, nødvendige og tilstrækkelige middel til at undgå sådanne forvekslinger, når forskellige varer tilbydes i flasker eller emballager, som er identiske eller ligner hinanden, at fastsætte bestemmelser om disse varers betegnelse og ikke at forbyde brug af den pågældende emballage.

— I øvrigt har Fællesskabets medlemsstater længe produceret og forhandlet ikke alene mousserende vine, men også et stort antal andre drikkevarer, i en emballage, som de omtvistede tyske bestemmelser beskriver som »flaske af traditionel champagnetype«. De øvrige medlemsstater har imidlertid for deres vedkommende ikke givet deres producenter nogen eneret til en bestemt flaskeform.

— I øvrigt tillader de tyske bestemmelser selv anvendelse af en flaske af champagnetype, ikke blot for mousserende vine, men også for perlende drikkevarer, f. eks. mousserende vine på basis af frugter. Følgelig har enhver erhvervsdrivende, som tapper »pétillant de raisins« på flaske i dens traditionelle form og anvender den pågældende type flaske og lukkesystem, samme oprindelige ret som en producent af mousserende vine. Ligesom denne kan han påberåbe sig handelssædvane og tradition og kræve anerkendelse af sine legitime interesser. Den blotte udøvelse af hans rettigheder kan ikke være uretmæssig konkurrence eller eftergøreise af mousserende vin.

— Endelig har Kommissionen henvist til dommen af 13. marts 1984 (den ovennævnte Prantl-dom, 16/83), hvori Domstolen har statueret, at: »under en fælles markedsordning skal hensynet til forbrugerbeskyttelse og redelig handelsskik, for så vidt angår vines præsentation, sikres under gensidig respekt af traditionelle sædvaner, der loyalt anvendes i de forskellige medlemsstater«.

Hvis drikkevarer som den omtvistede »pétillant de raisin« i Frankrig, der er berømt for sine mousserende vine, kan forhandles i en emballage, som ligner mousserende vines emballage, såfremt indholdet klart angives, må dette derfor også være muligt i Forbundsrepublikken Tyskland.

3. De fællesskabsbestemmelser, der er under udarbejdelse

Kommissionen har gjort gældende, at forslaget til Rådets forordning om betegnelse og præsentation af mousserende vine (offentliggjort i EFT C 120 af 5.5.1983, s. 3) ikke indeholder nogen bestemmelse, hvorefter den traditionelle flaske af champagnetype og lukning med champignonformede propper udelukkende forbeholdes mousserende vine. Da der den 7. oktober 1985 blev truffet aftale om i specialkomiteen for landbrug, frafaldt den tyske delegation sit oprindelige krav om, at der i forordningen skulle indsættes et forbud svarende til de førnævnte, her omtvistede bestemmelser, og fastholdt altså ikke sine argumenter vedrørende beskyttelse af forbrugerne og god handelsskik, som den havde fremført til støtte for dette krav.

B — Forbundsrepublikken Tysklands regering fastholder den stik modsatte opfattelse

Den tyske regering har ikke bestridt, at de pågældende bestemmelser potentielt kan hindre samhandelen inden for Fællesskabet. Efter indledningsvis at have bemærket, at der for tiden ikke er tale om indførsel eller ansøgninger om indførsel af den pågældende vare på det tyske marked, har den dog koncentreret sin argumentation om at påvise, at betingelserne i »Cassis de Di-jon«-dommen for, at der skal være tale om uomgængelige krav, er opfyldt i dette tifælde:

1. De pågældende bestemmelser galder uden forskel for indenlandske varer og for indførte varer

Ud fra dette synspunkt og i modsætning til den nævnte Prantl-sag har bestemmelserne hverken til formål eller til følge at beskytte indenlandske varer eller at stille udenlandske varer ringere. I øvrigt importeres mousserende vin i vidt omfang til Forbundsrepublikken Tyskland. De principper, der er fastslået i dommen af 22. juni 1982 (Robertson, 220/81, Sml. s. 2349), kan derfor ikke finde anvendelse.

2. Bestemmelserne er nødvendige af hensyn til forbrugerbeskyttelse

— § 10 i den tyske bekendtgørelse er blevet indsat i henhold til bemyndigelsen i vinlovens § 46, stk. 4. Ifølge sidstnævnte bestemmelse kan anvendelse af visse betegnelser, oplysninger og emballager samt betegnelsers form og affattelse for at forhindre vildledning forbeholdes bestemte varer. Den tyske bekendtgørelses § 10 har således i overensstemmelse med det af lovgiver udtrykkeligt fastsatte formål som funktion at beskytte forbrugeren mod vildledning og følgelig at sikre retmæssig konkurrence. Den er derfor i overensstemmelse med begrebet uomgængeligt krav, som er anerkendt i Domstolens praksis.

— Dette er så meget desto mere tilfældet, som Kommissionen hverken har godtgjort, at andre drikkevarer end mousserende vine forhandles i Fællesskabet i den omtvistede emballage, eller at emballagen for »pétillant de raisins« i denne form, som for mousserende vine, er i overensstemmelse med handelssædvane og tradition.

— Det står fast, at champagneflaskens karakteristiske form og dens klassiske lukkeanordning er den traditionelle emballage for mousserende vine, ikke blot i Forbundsrepublikken Tyskland, men også i andre medlemsstater, f. eks. Italien og Frankrig. Denne emballage fremkalder »en vis forventning« hos forbrugeren. Brug af en sådan emballage til forhandling af en anden vare kan følgelig fremkalde et forkert indtryk, fremkalde vildfarelse og kan følgelig føre til forveksling i den betydning, der forudsættes i artikel 43, stk. 1, i Rådets forordning nr. 355/79 af 5. februar 1979 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost (EFT L 54, s. 99). De påtalte tyske bestemmelser har således ikke til formål at forbyde adgang til markedet, men kun at give regler for præsentation af varen, idet den fortsat frit kan indføres på betingelse af, at flaskens form og lukkeanordningen ændres.

— I øvrigt er de pågældende tyske forskrifter i fuld overensstemmelse med forskellige gældende EF-regler, bl. a. artikel 8 i forordning nr. 358/79 om mousserende vine fremstillet i Fællesskabet (EFT L 54, s. 130), med Kommissionens forslag til forordning om betegnelse og præsentation af mousserende vine (EFT 1983, C 120, s. 4), med Rådets direktiv af 18. december 1978 om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler (EFT L 33, s. 1), hvis artikel 2 indeholder et generelt forbud mod vildledning, og med Rådets direktiv af 10. september 1984 om vildledende reklame (EFT L 250, s. 17), hvis artikel 2, stk. 2, forbyder enhver reklame (herunder dens udformning), som kan være vildledende.

— De pågældende bestemmelser er ligeledes i overensstemmelse med internationale aftaler (bl. a. artikel 10a i Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret) og med samtlige udtalelser og anbefalinger fra de berørte erhvervskredse.

— I modsætning til, hvad Kommissionen hævder, er selv en passende mærkning ikke tilstrækkelig i dette tilfælde til at undgå forvekslinger hos forbrugeren, navnlig på grund af den uklarhed, der skabes af flaskens og proppens form, samt af de franske betegnelser, som kan lede tanken hen på et champagnemærke, og som er uforståelige for de fleste tyske forbrugere. Selv de supplerende oplysninger, som skal anføres i henhold, til forordning nr. 355/79, f. eks. angivelse af alkoholindholdet, er ikke tilstrækkelige til at undgå forvekslinger hos forbrugeren. Den pågældende karakteristiske emballage er rodfæstet hos forbrugeren på grund af en lang tradition, således som det fremgår af en opinionundersøgelse, der blev foretaget i august 1985, og som udførligt er analyseret og kommenteret i svarskriftet. De pågældende bestemmelser er følgelig helt nødvendige og passende og er ikke i strid med proportionalitetsprincippet.

I øvrigt har Kommissionen selv anerkendt, at mærkning som middel til forbrugeroplysning har sine begrænsninger, jfr. dens argumentation vedrørende forslaget til en forordning om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af alkoholholdige drikkevarer (KOM(82) 382 endelig udgave af 8. juni 1982).

3. Bestemmelserne er nødvendige for at sikre beskyttelse af god handelsskik

— Det gøres gældende, at en vare som »pétillant de raisin« kun har et svagt tryk, som ikke kræver anvendelse af en champignonformet prop fastgjort med ståltråd, hvilket er nødvendigt for champagner og mousserende vine. Det er altså ikke teknisk nødvendigt at anvende en sådan flaske med en sådan lukkeanordning. Anvendelse af denne flaske og denne prop er betydeligt mere byrdefuld end anvendelse af almindelige flasker lukket med kapsler eller skruekapsler.

— Følgelig er det for det første med urette, at Kommissionen argumenterer med, at en ændring af emballagen til eksport medfører yderligere udgifter. Præsentation af »pétillant de raisin« i en enklere emballage ville være mindre kostbar og ville desuden gøre det muligt at undgå afgift i henhold til den tyske lov om afgifter på mousserende vine. Denne ville altså give importøren væsentlige omkostningsmæssige fordele.

— For det andet fremgår det heraf, at viljen til at påtage sig sådanne udgifter, som ikke opfylder noget teknisk eller økonomisk behov, viser, at anvendelse af den traditionelle emballage for mousserende vine til forhandling af den pågældende vare ikke har andet formål end at udnytte en anden vares renommé og altså at gøre sig skyldig i uretmæssig eftergøreise. En sådan praksis rammes af den tyske markedsføringslov, som forbyder »udnyttelse af renommé« og »uredelig brug af en andens vares renommé«. Som Domstolen har statueret i dommen af 2. marts 1982 (Beele, 6/81, Sml. s. 707), er nationale bestemmelser, der forbyder uretmæssig efterligning af hensyn til forbrugerbeskyttelse og god handelsskik, i princippet forenelige med fællesskabsretten (se også Keurkoop-dommen af 14. september 1982, 144/81, Sml. s. 2853).

Derfor kan »uredelig udnyttelse af renommé« i hvert fald ikke fjernes alene ved en klar mærkning.

4. De fællesskabsbestemmelser, der er under udarbejdelse

Forbundsrepublikken Tyskland har anført, at den aldrig har erklæret at ville give afkald på, at der i fællesskabsretten indsættes et forbud svarende til forbudet i de anfægtede bestemmelser. Den har blot accepteret, at en sådan bestemmelse ikke længere findes i Rådets forordning om betegnelse og præsentation af mousserende vine, men i bestemmelserne om betegnelse og præsentation af perlende vin. Rådets medlemmer er i denne forbindelse allerede blevet enige om, at det er nødvendigt at anlægge en passende sondring mellem præsentation af varer fra sektoren for perlende vin og præsentation af varer fra sektoren for mousserende vine. Den 4. februar 1986 har den tyske regering tilstillet Domstolen et rådsdokument af 17. oktober 1985, som bl. a. vedrører et forslag til forordning om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af mousserende vine og mousserende vine tilsat kulsyre.

III — Parternes svar på Domstolens spørgsmål

A — Spørgsmål til Kommissionen

Spørgsmål 1:

Henhører »pétillant de raisin«, hvis præsentation denne sag drejer sig om:

— under en af de toldpositioner, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 337/79? I bekræftende fald hvilken?

— under en af de definitioner, der figurerer i bilag II til den nævnte forordning? I bekræftende fald hvilken?

Svar

— »Pétillant de raisin« er delvis gæret druemost med et alkoholindhold på ikke over 3%. Sådanne varer henhører under den fælles toldtarifs pos. 22.04: »druemost i gæring samt druemost, hvis gæring er standset på anden måde end ved tilsætning af alkohol«. Ifølge den supplerende bestemmelse 2 til den fælles toldtarifs kapitel 22 anses med henblik på anvendelse af pos. 22.04 det produkt, der fremkommer ved gæring af druemost, og som har et virkeligt alkoholindhold på over 1% vol. og under tre femtedele af det totale alkoholindhold udtrykt i volumen, som »druemost i gæring«.

— Ifølge artikel 1, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 337/79 er varer henhørende under den fælles toldtarifs pos. 22.04 omfattet af den fælles markedsordning for vin. »Pétillant de raisin« er en af de varer, der defineres i bilag II, nr. 3 til forordning (EØF) nr. 337/79.

Spørgsmål 2:

Fra hvilket tidspunkt er den vare, der benævnes »pétillant de raisin«, blevet fremstillet og forhandlet i den omtvistede emballage (dvs. flaske af champagnetype og champignonformet prop fastgjort med ståltråd)?

Svar

Fremstillingsmåden for »pétillant de raisin« er blevet færdigudviklet i 1956 i Gaillac-regionen. Denne vare er fra begyndelsen blevet forhandlet i flasker af champagnetype lukket med en champignonformet prop og metaltråd.

Spørgsmål 3:

Hvor stor er den samlede produktion af denne vare? Bliver den eksporteret til andre medlemsstater? I bekræftende fald til hvilke bestemmelsessteder og i hvilket omfang?

Svar

Ifølge de oplysninger, som er forelagt Kommissionen af »Fédération des exportateurs de vins et spiritueux en France« i 1985, er der blevet forhandlet 4 mio flasker, hvoraf ca. 300000 er blevet eksporteret til medlemsstater, i første række til Belgien og Nederlandene. Ifølge samme kilder støder eksporten på hindringer af afgiftsmæssig art, navnlig i Forbundsrepublikken Tyskland og Det forenede Kongerige, der betragtes som vigtige potentielle markeder.

Spørgsmål 4:

Kræver det tryk, der er i en flaske »pétillant de raisin«, at der påsættes en champignonformet prop fastnet med ståltråd? Er denne prop dækket af en kapsel af metalfolie, som det er tilfældet for champagneflasker og flasker med mousserende vin?

Svar

»Pétillant de raisin« fremstilles ved et tryk på 2,5 bar. Dette tryk nødvendiggør ved 20o C i sig selv en special lukkeanordning. I øvrigt bevirker de fysiske processer for standsning af gæringen, der anvendes under fremstillingsprocessen (pasteurisering), at trykket stiger til 6 eller 7 bar.

Spørgsmål 5:

Indeholder andre medlemsstaters lovgivninger restriktioner for anvendelsen af champagneflasken med dens klassiske lukkeanordning?

Svar

En lovbestemt restriktion for anvendelsen af flasker af champagnetype svarende til den, der findes i Forbundsrepublikken Tyskland, findes ikke i nogen anden medlemsstat, bortset fra Italien, Spanien og Portugal. I Frankrig er den vinflaske, der kaldes »flute d'Alsace«, beskyttet på tilsvarende måde.

Spørgsmål 6:

Kommissionen bedes fremlægge dokument KOM(82) 382 endelig udgave af 8. juni 1982 vedrørende sit forslag til en forordning om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af alkoholholdige drikkevarer.

Svar

Kommissionen har fremlagt det ønskede dokument, hvoraf den del, der er »forslag til forordning« er blevet offentliggjort i EFT C 189, s. 7. Den har henledt Domstolens opmærksomhed på, at i betragtning af dette forslags anvendelsesområde og ifølge dets begrundelse, kan det af den tyske regering anførte om utilstrækkelig mærkning ikke overføres på de faktiske omstændigheder, der er genstand for sagen her.

B — Spørgsmål til Forbundsrepublikken Tyskknd

Spørgsmål 1:

Henhører »pétillant de raisin«, hvis emballage denne sag drejer sig om:

— under en af de toldpositioner, der er opregnet i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 337/79? I bekræftende fald hvilken?

— under en af de definitioner, der findes i bilag II til denne forordning? I bekræftende fald hvilken?

Svar

— Forbundsrepublikken Tyskland har anført, at den ikke råder over oplysninger om den vare, der er genstand for sagen. Ud fra en analogi med en anden vare, som er givet samme betegnelse, mener den dog, at den i denne sag omhandlede »pétillant de raisin« kan henhøre under pos. 22.04.

— Af samme grunde er det ikke muligt at fastslå, om denne vare opfylder alle betingelser for at kunne betegnes som »delvis gæret druemost« i den betydning, der forudsættes i punkt 3 i bilag II til forordning nr. 337/79.

Spørgsmål 2:

Kommissionen har gentagne gange fremført det argument, at de omtvistede tyske bestemmelser i sig selv bekræfter, at en passende mærkning giver forbrugerne tilstrækkelige oplysninger til at undgå en forveksling. § 10, stk. 2, i den tyske bekendtgørelse om mousserende vine og spiritus tillader faktisk den omtvistede emballage (dvs. flaske af champagnetype og champignonformet prop fastgjort med ståltråd), ikke blot for mousserende vine, men også for perlende drikkevarer som f. eks. mousserende vine på basis af frugter.

Den tyske regering bedes svare på dette argument.

Svar

På grund af en lang handelstradition forventer den tyske forbruger, at kun mousserende vine udbydes til salg i flasker af champagnetype med en champignonformet prop fastgjort med ståltråd. Denne emballage, som er karakteriseret ved flaskens og lukningens type anvendes dog også på samme måde til mousserende vine på basis af druer og til mousserende vine på basis af frugter. Den mærkning, der er foreskrevet i de tyske bestemmelser, gør det muligt for forbrugeren at skelne mellem de forskellige varieteter af mousserende vine, der udbydes til salg.

Y. Galmot

Refererende dommer

( *1 ) – Processprog: Tysk.

DOMSTOLENS DOM

4. december 1986 ( *1 )

I sag 179/85,

Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, ved juridisk konsulent Peter Kalbe og med valgt adresse hos Georges Kremlis, Kommissionens juridiske tjeneste, Jean Monnet-bygningen, Kirchberg, Luxembourg,

sagsøger,

mod

Forbundsrepublikken Tyskland, ved Martin Seidel som befuldmægtiget, bistået af advokat Ralf Vieregge, og med valgt adresse på Forbundsrepublikkens Tysklands ambassade, 20-22, avenue Emile-Reuter, Luxembourg,

sagsøgt,

hvorunder der er nedlagt påstand om, at det statueres, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktatens artikel 30 ved i Weingesetz § 52, stk. 3, nr. 2, jfr. § 10, stk. 2, i Schaumwein-Branntwein-Verordnung, at forbyde, at drikkevarer som »pétillant de raisin« bringes i handelen i den emballage, hvori varen sædvanligvis fremstilles og forhandles i oprindelseslandet,

har

DOMSTOLEN

sammensat af fungerende præsident, afdelingsformand Y. Galmot, afdelingsformændene T. F. O'Higgins og F. Schockweiler, dommerne O. Due, U. Everling, K. Bahlmann og R. Joliét,

generaladvokat: Sir Gordon Slynn

justitssekretær: P. Heim

på grundlag af retsmøderapporten og efter mundtlig forhandling den 16. september 1986,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 16. oktober 1986,

afsagt følgende

DOM

1 Ved stævning indleveret til Domstolens justitskontor den 3. juni 1985 har Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i henhold til EØF-traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det statueres, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktatens artikel 30 ved i Weingesetz § 52, stk. 3, nr. 2, jfr. § 10, stk. 2, i Schaumwein-Branntwein-Verordnung, at forbyde, at drikkevarer som »pétillant de raisins« bringes i handelen i den emballage, hvori varen sædvanligvis fremstilles og forhandles i oprindelseslandet.

2 Med hensyn til de pågældende tyske lov- og forvaltningsforskrifter, fællesskabsforordningerne om den fælles markedsordning for vin samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.

3 »Pétillant de raisins« er en vare, der er blevet fremstillet i Frankrig siden 1956 på basis af delvis gæret druesaft. Den er altid blevet forhandlet i flasker, hvis form ligner den traditionelle champagneflaskeform, og som er forsynet med en champignonformet prop fastgjort med ståltråd. Da der er tale om delvis gæret druemost med et alkoholindhold på ikke over 3%, henhører denne vare under den fælles toldtarifs pos. 22.04, som i henhold til artikel 1, stk. 2, litra b), i Rådets forordning nr. 337/79 af 5. februar 1979 om den fælles markedsordning for vin og definitionen deraf i denne forordnings bilag II, nr. 3, er omfattet af den fælles markedsordning for vin, herunder af Rådets forordning nr. 355/79 af 5. februar 1979.

4 Det står fast, at de pågældende tyske lov- og forvaltningsforskrifter medfører et forbud mod at forhandle »pétillant de raisin« på det tyske marked i de traditionelle flasker af champagnetype.

5 Kommissionen har i det væsentlige anført, at de pågældende lov- og forvaltningsforskrifter direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt kan hindre indførsel fra andre medlemsstater, og at de følgelig er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion, som er uforenelig med traktatens artikel 30. Selv om de gælder uden forskel for indenlandske og indførte varer, lægger disse bestemmelser hindringer i vejen for samhandelen inden for Fællesskabet, som ikke er nødvendige af hensyn til uomgængelige krav til forbrugerbeskyttelse og god handelsskik.

6 Forbundsrepublikken Tysklands regering har i det væsentlige gjort gældende, at de omtvistede bestemmelser gælder uden forskel for indenlandske varer og for indførte varer, og at de er nødvendige for at sikre både forbrugerbeskyttelse og god handelsskik.

7 Indledningsvis bemærkes, at fællesskabsbestemmelserne om den fælles markedsordning for vin, jfr. Domstolens dom af 13. marts 1984 (Prantl, 16/83, Sml. s. 1299), ikke kan anses for en udtømmende ordning, som indeholder alle nødvendige bestemmelser vedrørende præsentation af vine, navnlig med hensyn til flaskernes form og den beskyttelse, som kan knytte sig hertil. Det må derfor accepteres, at de bestemmelser, medlemsstaterne har fastsat herom, opretholdes, for så vidt de ikke er i strid med traktatens artikler 30 ff.

8 Herved bemærkes, hvilket i øvrigt ikke er blevet bestridt af Forbundsrepublikken Tysklands regering, at de pågældende lov- og forvaltningsforskrifter kan udgøre en hindring for samhandelen inden for Fællesskabet. De producenter i udførselsmedlemsstaten, som ønsker at forhandle »pétillant de raisin« i Forbundsrepublikken Tyskland, pålægges en forpligtelse til for dette bestemte marked at emballere varen i andre flasker end dem, som de anvender såvel i deres oprindelsesland som på markedet i andre medlemsstater. Forhandlingen gøres således vanskeligere eller mere byrdefuld.

9 Heraf ses, at de pågældende lov- og forvaltningsforskrifter udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, der er forbudt i henhold til traktatens artikel 30.

10 I mangel af udtømmende fællesskabsbestemmelser om emballering af de pågældende varer må hindringer for de frie varebevægelser inden for Fællesskabet, som er et resultat af forskelle mellem nationale bestemmelser, imidlertid ifølge Domstolens faste praksis accepteres i det omfang, hvori sådanne bestemmelser, der gælder uden forskel for indenlandske varer og for indførte varer, kan være berettigede som nødvendige til opfyldelse af uomgængelige krav, navnlig hensynet til forbrugerbeskyttelse og god handelsskik.

11 Herved bemærkes, at man, jfr. Domstolens dom af 30. marts 1984 (den ovennævnte Prantl-dom), principielt ikke kan bestride berettigelsen af retsforskrifter, der har til formål at hindre, at forbrugeren forveksler vine af forskellig oprindelse og kvalitet. Dette ønske er særlig berettiget inden for vinområdet, hvor traditioner og særlige egenskaber spiller en stor rolle. Imidlertid bemærkes, at under en fælles markedsordning skal hensynet til forbrugerbeskyttelse og god handelsskik, for så vidt angår præsentationen af vine og produkter henhørende under den fælles markedsordning for vin, sikres under gensidig respekt af traditionelle sædvaner, der loyalt anvendes i forskellige medlemsstater.

12 Med hensyn til Forbundsrepublikken Tysklands argument om forbrugerbeskyttelse må der lægges vægt på, at fællesskabsbestemmelserne om mærkning af vine og af produkter henhørende under denne markedsordning, navnlig artiklerne 22 og 23 i forordning nr. 355/79 om betegnelse for andre produkter end bordvine og kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder, udgør en særlig detaljeret ordning, som gør det muligt at undgå de frygtede forvekslinger. Ud fra dette synspunkt er det tilstrækkeligt til at undgå enhver forveksling hos forbrugerne, at der på etiketten på flaskerne med »pétillant de raisin« anføres, hvad der er varens nøjagtige art, og at dens alkoholindhold er under 3%.

13 Forbundsrepublikken Tysklands regering har endvidere gjort gældende, at de pågældende lov- og forvaltningsforskrifter er i overensstemmelse med en række fællesskabsforordninger og -direktiver eller internationale aftaler; det er imidlertid tilstrækkeligt at bemærke, at samtlige disse bestemmelser under alle omstændigheder alene har til formål at indføre forbud mod vildledning eller forbud mod præsentationsmåder, der kan fremkalde en vildfarelse hos forbrugerne. De tillader ikke en medlemsstat at sætte sig ud over det grundlæggende princip om frie varebevægelser og at forbeholde et begrænset antal drikkevarer visse flaskeformer eller visse emballagetyper, når netop forbrugeroplysningen kan sikres på forsvarlig måde ved en passende mærkning.

14 Med hensyn til Forbundsrepublikken Tysklands regerings argument vedrørende god handelsskik bemærkes, som det fremgår af sagens akter og forhandlingerne for Domstolen: — at »pétillant de raisin«, lige fra man begyndte at producere varen i 1956, lovligt og konstant i Frankrig og i andre medlemsstater er blevet forhandlet i sin originale emballage, som er den traditionelle champagneflaske forsynet med det klassiske lukkesystem. Det kan derfor ikke hævdes, at denne emballage anvendes på det tyske marked med uretmæssig konkurrence som formål eller for at udnytte andre varers renommé, — at den traditionelle flaske af champagnetype med det klassiske lukkesystem i øvrigt længe er blevet anvendt i medlemsstaterne, ikke blot til aftapning af champagne og mousserende vine, men også til mange andre drikkevarer såsom cider eller drikkevarer på basis af frugter, uden at producenterne herved har fået eneret på denne type emballage, og uden at der derved er sket noget afbræk i god handelsskik, og — at de tyske bestemmelser selv endelig tillader anvendelse af den traditionelle flaske af champagnetype til emballering ikke alene af mousserende vine, men også af perlende drikkevarer på basis af frugter eller bær.

15 Herefter og idet det findes unødvendigt at undersøge, om den omtvistede emballage faktisk er teknisk og økonomisk fordelagtig for producenten af »pétillant de raisin«, må forhandling på det tyske marked af denne vare i den flaske, i hvilken den konstant og lovligt er blevet forhandlet, siden den blev bragt på markedet for tredive år siden, anses for at opfylde kravene om gensidig respekt af traditionelle sædvaner, der loyalt anvendes i de forskellige medlemsstater.

16 Det følger af det foregående, at der må gives Kommissionen medhold.

Sagens omkostninger

17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, bliver den part, der taber sagen, dømt til at afholde sagens omkostninger. Da Forbundsrepublikken Tyskland har tabt sagen, dømmes den til at betale sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer DOMSTOLEN

1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktatens artikel 30 ved i Weingesetz § 52, stk. 3, nr. 2, jfr. § 10, stk. 2, i Schaumwein-Branntwein-Verordnung, at forbyde, at drikkevarer som »pétillant de raisins« bringes i handelen i den emballage, hvori varen sædvanligvis fremstilles og forhandles i oprindelseslandet.

2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.

Galmot O'Higgins Schockweiler Due Everling Bahlmann Joliét Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 4. december 1986. P.Heim Justitssekretær Afdelingsformand Y.Galmot Fungerende præsident

( *1 ) – Processprog : Tysk.