Tilstedeværelsen af en efterfølgende domstolsprøvelse af Menneskerettighedsdomstolen opvejer i denne henseende for den manglende forudgående retskendelse og udgør således en grundlæggende garanti med henblik på at sikre den omhandlede kontrolforanstaltnings forenelighed med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8. Dette er netop tilfældet inden for rammerne af den ordning, der er iværksat i Den Europæiske Union, idet artikel 20, stk. 8, i forordning nr. 1/2003 udtrykkeligt anfører, at Domstolen har kompetence til at foretage en legalitetskontrol af den af Kommissionen vedtagne kontrolundersøgelsesbeslutning. Denne kontrol indebærer, at Unionens retsinstanser på grundlag af de oplysninger, som sagsøgeren har indgivet til støtte for dennes anbringender, skal foretage en fuldstændig prøvelse, dvs. med stillingtagen til både de faktiske og retlige spørgsmål.

I overensstemmelse med artikel 20, stk. 6 og 7, i forordning nr. 1/2003 skal der i øvrigt anmodes om domstolstilladelse, når den pågældende medlemsstat i tilfælde, hvor den berørte virksomhed modsætter sig en undersøgelse, yder dem den bistand, der er nødvendig for, at de kan gennemføre deres kontrolundersøgelse, og eventuelt anmoder om politiets eller en tilsvarende retshåndhævende myndigheds bistand, og når nævnte tilladelse er krævet i henhold til national ret. Der kan også anmodes om en sådan tilladelse på forhånd. Det er ligeledes præciseret i denne forordnings artikel 20, stk. 8, at selv om den nationale domstol bl.a. kontrollerer, at de påtænkte tvangsindgreb hverken er vilkårlige eller urimelige i forhold til kontrollens formål, kan den dog ikke sætte spørgsmålstegn ved, om kontrolundersøgelsen er nødvendig. Samme bestemmelse fastsætter en efterfølgende domstolsprøvelse, der er forbeholdt Domstolen.

De kontrolbeføjelser, som Kommissionen råder over i medfør af artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, begrænser sig til, at Kommissionens repræsentanter bl.a. har krav på at få adgang til de lokaler, som de angiver, at få fremlagt, de dokumenter, de anmoder om, samt tage kopier heraf og at få forevist indholdet af det inventar, som de udpeger.

I forbindelse med en beslutning om kontrolundersøgelse vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003, er den grundlæggende ret til en effektiv domstolsprøvelse som garanteret ved den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6, stk. 1, ikke blevet tilsidesat, idet der ikke er foretaget en forudgående retslig efterprøvelse.

Det er således prøvelsens intensitet, herunder prøvelsen af alle de faktiske og retlige forhold, som giver mulighed for en passende genoprettelse, såfremt en uretmæssighed konstateres, der er omhandlet, og ikke det tidspunkt, hvor denne foretages.

Imidlertid udøver Unionens retsinstanser, når der ved disse er anlagt et annullationssøgsmål til prøvelse af en kontrolundersøgelsesbeslutning, både en retlig og faktisk prøvelse og har beføjelser til at vurdere beviserne og annullere den anfægtede beslutning.

Virksomheder, for hvem der træffes en kontrolundersøgelsesbeslutning, har i øvrigt mulighed for at anfægte dennes lovlighed, og dette kan de gøre fra modtagelsen af meddelelsen om nævnte beslutning, hvilket indebærer, at virksomheden ikke har pligt til at afvente vedtagelsen af Kommissionens endelige beslutning vedrørende mistanken om tilsidesættelse af konkurrencereglerne for at anlægge et annullationssøgsmål for Unionens retsinstanser.

Konsekvensen af en annullation af en kontrolundersøgelsesbeslutning, eller den omstændighed, at der konstateres en uregelmæssighed i gennemførelsen af kontrollen, er endelig, at Kommissionen ikke har mulighed for at bruge de oplysninger, der er indsamlet, med henblik på overtrædelsesproceduren.

(jf. præmis 41, 42 og 44-46)