Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse – nødvendigheden af en fuldstændig gennemførelse – direktiv 1999/95 – bestemmelse, der kun vedrører forholdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen – bestemmelse, der ikke nødvendigvis kræver bestemte gennemførelsesforanstaltninger – krav om at sikre direktivets virkning – almindelig informationsforpligtelse – foreligger ikke

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/95, art. 3, stk. 1)

2. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse – nødvendigheden af en fuldstændig gennemførelse – direktiv 1999/95 – bestemmelse, der fastsætter en informationsforpligtelse, som følger af folkeretten – information, der har til formål at bevare sikkerheden på havet i tilfælde af åbenbar fare – fuld virkning

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/95, art. 6, stk. 1)

Sammendrag

1. En bestemmelse, der kun vedrører forholdet mellem en medlemsstat og Kommissionen eller de øvrige medlemsstater, skal i princippet ikke gennemføres. Hver af de medlemsstater, et direktiv er rettet til, er dog forpligtet til inden for sin nationale retsorden at træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre direktivet fuld virkning i overensstemmelse med dets formål.

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 1999/95 om håndhævelse af bestemmelserne om søfarendes arbejdstid på skibe, der anløber Fællesskabets havne, er ikke en sådan bestemmelse. Direktivet har bl.a. til formål at forbedre leve- og arbejdsforhold om bord for søfarende samt bevare sikkerheden på havet. Rapporten til staten i det land, hvori skibet er registreret, er bestemt til at oplyse om forhold, som helt klart udgør en fare for besætningsmedlemmernes sikkerhed eller sundhed. Rapporten har til formål straks at afværge en sådan risiko, og den er således ikke blot led i en almindelig informationsforpligtelse. Denne regel skal derfor gennemføres i national ret for at få fuld virkning.

(jf. præmis 38-40)

2. Forpligtelsen i artikel 6, stk. 1, i direktiv 1999/95 om håndhævelse af bestemmelserne om søfarendes arbejdstid på skibe, der anløber Fællesskabets havne, til at underrette administrationen i flagstaten eller den stat, hvor skibet er registreret, eller konsulen eller i dennes fravær den nærmeste diplomatiske repræsentant for den pågældende stat, følger af statens forpligtelser i henhold til folkeretten. Artikel 94, stk. 1, i de Forenede Nationers havretskonvention, undertegnet i Montego Bay den 10. december 1982, trådt i kraft den 16. november 1994 og godkendt ved afgørelse 98/392, vedrører flagstatens pligter og bestemmer, at enhver stat effektivt skal udøve sin jurisdiktion og kontrol i administrative, tekniske og sociale anliggender over skibe, som fører dens flag. Artikel 94, stk. 2, litra b), og artikel 94, stk. 3, litra b), bestemmer navnlig, at enhver stat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning med hensyn til administrative, tekniske og sociale anliggender, som vedrører skibet, og at enhver stat over for skibe, som fører dens flag, skal træffe de foranstaltninger, som er nødvendige for sikkerheden på havet, bl.a. med hensyn til bemandingen af skibe, arbejdsvilkår og besætningers uddannelse, under hensyntagen til gældende internationale aftaler. Endvidere fremgår det af artikel 94, stk. 6, at en flagstat, som har modtaget underretning om, at der ikke er blevet udøvet den rette kontrol over et skib, skal lade sagen undersøge og, efter behov, tage ethvert nødvendigt skridt for at afhjælpe situationen. Det følger heraf, at den i artikel 6, stk. 1, i direktiv 1999/95 omhandlede information direkte har til formål at bevare sikkerheden på havet i tilfælde af åbenbar fare. Denne bestemmelse kan således kun få fuld virkning, hvis den gennemføres udtrykkeligt i national ret.

(jf. præmis 53-56)