ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Skal en økonomisk fordel, som ydes til NV Metafox af Vlaamse Gewest/de Vlaamse Gemeenschap gennem et decentraliseret forvaltningsorgan, WVI, i form af en præferencepris for anskaffelse af en industrigrund på 18 274 kvadratmeter, som WVI har gennemført for et i salgsdokumentet angivet beløb på 294 394,14 EUR »pro fisco« [deklaration til skattemyndighederne] vedrørende en faktisk betalt købspris på 91 720,60 EUR, betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når kostprisen for køb af en tilsvarende industri- og erhvervsgrund under normale omstændigheder og på grundlag af gennemsnitsprisen på industri- og erhvervsgrunde beliggende i området udgør 1 007 926,40 EUR?
1)

Skal EF-toldkodeksens (1) artikel 221, stk. 1, fortolkes således, at den deri omhandlede underretning om toldskyld til debitor først har retsvirkning efter, at toldskylden er bogført, eller med andre ord, at den i EF-toldkodeksens artikel 221, stk. 1, omhandlede underrettelse til debitor om en toldskyld altid skal ske forud for bogføringen heraf for at have retsvirkninger og for at være forenelig med EF-toldkodeksens artikel 221, stk. 1?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/22

Sag anlagt den 3. marts 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien

(Sag C-100/08)

(2008/C 128/40)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillan og R. Troosters, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, idet det — undergiver indførsel, besiddelse og salg af i fangenskab fødte og opdrættede eksemplarer af fugle, der er lovligt markedsført i andre medlemsstater, indskrænkende betingelser, der tvinger de berørte handlende til at ændre mærkningen af fuglene således, at de opfylder de særlige belgiske betingelser, idet det hverken anerkender den mærkning, der godkendes i andre medlemsstater, eller de certifikater, der udstedes af CITES-myndighederne til dette formål, — frakender de handlende muligheden for at opnå undtagelser fra forbuddet mod at erhverve hjemmehørende europæiske fugle, der er lovligt markedsført i andre medlemsstater.

2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kongelig anordning af 9. september 1981 om beskyttelse af fugle i regionen Flandern og den kongelige anordning af 26. oktober 2001 om foranstaltninger med hensyn til indførsel, udførsel og passage af bestemte vilde ikke-hjemmehørende fuglearter indeholdt forskrifter, der 1) undergiver indførsel, besiddelse og salg af i fangenskab fødte og opdrættede eksemplarer af fugle, der er lovligt markedsført i andre medlemsstater, indskrænkende betingelser, 2) frakender de handlende muligheden for at opnå undtagelser fra forbuddet mod at erhverve hjemmehørende europæiske fugle, der er lovligt markedsført i andre medlemsstater.

Kommissionen er af den opfattelse, at disse indskrænkende foranstaltninger har tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion, og at de derfor principielt er forbudt i medfør af artikel 28 EF. For det første fører de betingelser, der pålægges ved de belgiske forskrifter, til, at præsentationen af eksemplarer af fugle, der er lovligt markedsført i andre medlemsstater, må ændres, og for det andet forhindres vareudvekslingen også ved forbuddet mod, at handlende er i besiddelse af bestemte fugle, der lovligt markedsføres i andre medlemsstater.

Kommissionen vil ikke udelukke en teoretisk mulighed for, at bestemte handelshindringer i denne forbindelse efter artikel 30 EF kunne være berettiget af et formål om at beskytte sjældne arter med særlige kendetegn. De belgiske forskrifter opfylder heller ikke dette kriterium. Desuden er de belgiske foranstaltninger ikke påkrævede og forholdsmæssige nok til, at de i givet fald opfylder en sådan lovlig målsætning.
5)

Den Hellenske Republik har erkendt, at den græske lovgivning kan skabe et problem i forhold til forordning (EF) nr. 342/2003, og har erklæret sig rede til at træffe de følgende foranstaltninger for at afhjælpe dette problem. Den Hellenske Republik har foreslået at løse problemet ved vedtagelse af et præsidentdekret, som i den interne retsorden gennemfører Rådets direktiv 2005/85/EF, og som fastsætter, at de omtvistede bestemmelser ikke vil finde anvendelse i tilfælde, hvor forordning (EF) 343/2003 gælder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/25

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Republikken Litauen) den 18. marts 2008 — »Mechel Nemunas« (UAB) mod Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Sag C-119/08)

(2008/C 128/45)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Mechel Nemunas« (UAB)

Sagsøgt: Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Præjudicielt spørgsmål

Skal Rådets første direktiv 67/227/EØF (1) og/eller artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (2) fortolkes således, at det var en medlemsstat forbudt at opretholde og opkræve indeholdelser i indkomst i henhold til Republikken Litauens lov om finansiering af programmet for bygning og vedligeholdelse af veje i form af den afgift, der er beskrevet ovenfor i denne kendelse?

(1) Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11.4.1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (EFT 1967, s. 12).

(2) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 45, s. 1).
—

Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med appelsagen og sagen for Retten, for så vidt som de vedrører det anbringende, der er fremsat i nærværende appel.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/18

Sag anlagt den 11. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien

(Sag C-47/08)

(2008/C 128/30)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-P. Keppenne og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, herunder navnlig artikel 43 EF og 45 EF samt direktiv 89/48/EØF om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (1), idet det har opstillet en betingelse om statsborgerskab for adgang til notarerhvervet, og idet det ikke har gennemført direktivet for så vidt angår notarerhvervet.

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har for det første foreholdt sagsøgte, at denne i uforholdsmæssig grad har begrænset etableringsfriheden fastsat i artikel 43 EF, idet sagsøgte har opstillet en betingelse om statsborgerskab med henblik på adgangen til og udøvelsen af notarerhvervet. Artikel 45 EF undtager ganske vist virksomhed, som er direkte og særligt forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, fra anvendelsesområdet for kapitlet om etableringsfriheden. Ifølge Kommissionen repræsenterer de opgaver, som notarer varetager i henhold til belgisk ret, imidlertid en deltagelsesgrad, som er så svagt forbundet med denne udøvelse, at disse opgaver ikke falder inden for anvendelsesområdet for denne bestemmelse og ikke kan begrunde en sådan begrænsning af etableringsfriheden. Disse opgaver giver således ikke notarerne nogen kompetence til at foretage et tvangsindgreb, og den nationale lovgiver kan indføre mindre restriktive foranstaltninger end en betingelse om statsborgerskab, som f.eks. at de pågældende personer underlægges strenge krav med hensyn til adgangen til erhvervet, specifikke faglige krav og/eller en særlig kontrol.

Med sit andet klagepunkt har Kommissionen desuden foreholdt sagsøgte, at sagsøgte har tilsidesat sine forpligtelser, idet det ikke har gennemført direktiv 89/48/EØF, for så vidt angår notarerhvervet. Hvad angår lovregulerede erhverv, finder direktivet fuldt ud anvendelse på dette erhverv, og det høje kvalifikationsniveau, som kræves for notarer, kan let sikres ved en egnethedsprøve eller gennemførelse af en prøvetid.

(1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augustākās tiesas Senāta (Republikken Letland) den 28. februar 2008 — Schenker SIA mod Valsts ieņēmumu dienests

(Sag C-93/08)

(2008/C 128/37)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augustākās tiesas Senāts

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Schenker SIA

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 11 i forordning nr. 1383/2003 (1) fortolkes således, at det i en situation, hvor indehaveren af en intellektuel ophavsrettighed (rettighedsindehaveren) aftaler med klarereren eller ejeren af varerne, at disse afstås til tilintetgørelse, eller indleder forhandlinger med hensyn til muligheden for, at varerne afstås til tilintetgørelse, og toldstedet som led i denne procedure modtager oplysninger om, at varerne er forfalskede, er udelukket at pålægge klarereren eller ejeren af varerne en sanktion i medfør af national lovgivning?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003 af 22.7.2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder (EUT L 196, s. 7).
—

Det fastslås, at Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (1), herunder navnlig direktivets artikel 68, stk. 3, artikel 72, artikel 73, stk. 3, artikel 74, artikel 99, 100 og 101, artikel 110-114, artikel 118 og 119, artikel 124-127, artikel 129-132, artikel 133, artikel 136, artikel 144 og 145, artikel 149, artikel 152, artikel 154, stk. 1, artikel 155, bilag V, bilag VI (med undtagelse af del I), bilag VII-XII (med undtagelse af bilag X, del I, II og III), idet det ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme nævnte direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen om disse bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 27. februar 2008 — David Hütter mod Technische Universität Graz

(Sag C-88/08)

(2008/C 128/36)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: David Hütter

Sagsøgt: Technische Universität Graz

Præjudicielt spørgsmål

»Skal artikel 1, 2 og 6 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning (i denne sag § 3, stk. 3, og § 26, stk. 1, i österreichisches Vertragsbedienstetengesetz 1948; den østrigske lov om kontraktansatte 1948), som udelukker medregning af forudgående ansættelsesperioder ved fastsættelsen af skæringsdatoen for oprykning til højere løntrin (»Vorrückungsstichtag«), såfremt de er tilbagelagt før det fyldte 18. år?«

(1) EFT L 303, s. 16.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 2. april 2008 — J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. mod Hauptzollamt Bremen

(Sag C-134/08)

(2008/C 171/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

Sagsøgt: Hauptzollamt Bremen

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2193/2003 af 8. december 2003 om indførelse af tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (1) imod sin ordlyd fortolkes således, at sådanne produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for den første anvendelse af tillægstolden, og hvis bestemmelsessted ikke kan ændres, ikke er omfattet af tillægstolden?

(1) EUT L 328, s. 3.
2)

Såfremt den i spørgsmål 1.1 beskrevne vare skal henføres under KN-kode 0207 14 10, forelægges følgende præjudicielle spørgsmål: 2.1) Er artikel 4, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 (3) til hinder for, at størrelsen af en markedsaktørs overskudslager fastsættes således, at det gennemsnitlige lager pr. 1. maj i de sidste — højest — fire aktivitetsår, som går forud for 1. maj 2004, multipliceret med 1,2 (som overskudslager) automatisk fratrækkes overskudslagret? I bekræftende fald ville det da forholde sig anderledes, såfremt størrelsen af overførselslagret og overskudslagret kunne fastsættes under hensyntagen til en vækst i markedsaktørens produktions-, forarbejdnings- eller salgsmængde, den tid det tager landbrugsprodukter at modne færdig, tidspunktet, hvor lagrene blev opbygget, eller andre forhold, som er uafhængige af markedsaktøren? 2.2) Er opkrævningen af afgift på overskudslagre i overensstemmelse med formålet i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003, såfremt det fastslås, at markedsaktøren havde et overskudslager den 1. maj 2004, men han godtgør, at han ved afsætningen af overskudslagret efter den 1. maj 2004 ikke har opnået konkrete fordele i form af en prisforskel?
3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, skal bestemmelsen da fortolkes således, at den giver ægtefællerne en yderligere mulighed for efter deres valg at anlægge sag ved retterne i begge de medlemsstater, hvor de er statsborgere?
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/91/EF af 16. december 2002 om bygningers energimæssige ydeevne (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
1)

Skal artikel 49 EF og 56 EF fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, i tilfælde hvor (indtægter fra) udenlandske opsparede midler skjules for medlemsstatens skattemyndigheder, kan anvende en retsforskrift, der som kompensation for manglende effektive kontrolmuligheder hvad angår udenlandske midler fastsætter en frist for efteropkrævning på 12 år, mens der for (indtægter fra) opsparede midler, som befinder sig på det nationale område, hvor der er effektive kontrolmuligheder, gælder en frist for efteropkrævning på 5 år?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spanien) den 14. april 2008 — N.N. Renta, SA mod Generalitat de Catalunya

(Sag C-151/08)

(2008/C 158/17)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Parter i hovedsagen

Sagsøger: N.N. Renta, SA

Sagsøgt: Generalitat de Catalunya

Præjudicielt spørgsmål

Er det foreneligt med artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af 17. maj 1977 at opretholde den gradvise eller forholdsmæssige sats for afgift på retshandeler, for hvilke der er oprettet et dokument, når den anvendes på attestering af et køb foretaget af en erhvervsdrivende, hvis aktivitet består i køb og salg af fast ejendom eller køb med henblik på påfølgende omdannelse eller udlejning, idet det afgiftsudløsende grundlag, beregningsgrundlaget og den afgiftspligtige person er sammenfaldende med de samme forhold i forbindelse med merværdiafgift, som opkræves samtidig på den samme købetransaktion?

(1) Om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).
—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/18/EF af 27. marts 2003 om ændring af Rådets direktiv 83/477/EØF om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
e)

Skal undtagelsen i Romkonventionens artikel 4, stk. 5, andet punktum, fortolkes således, at der kun skal ses bort fra formodningerne i konventionens artikel 4, stk. 2, 3 og 4, hvis det af omstændighederne som helhed fremgår, at de heri nævnte tilknytningskriterier ikke har nogen reel tilknytningsværdi eller gælder dette også, hvis det heraf fremgår, at aftalen overvejende har tilknytning til et andet land?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/10

Appel iværksat den 1. april 2008 af Dorel Juvenile Group, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 24. januar 2008 i sag T-88/06, Dorel Juvenile Group, Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

(Sag C-131/08 P)

(2008/C 158/14)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Dorel Juvenile Group, Inc. (ved Rechtsanwältin Dr. G. Simon)

Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) den 24. januar 2008 i sag T-88/06 ophæves.

— Afgørelse truffet den 11. januar 2006 af Harmoniseringskontorets Andet Appelkammer (sag R 616/2004-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort gældende, at den vurdering af betingelserne for registrering af EF-varemærke, som Retten i Første Instans har anlagt, er for restriktiv. Appellanten mener, at Retten i Første Instans anlagde en vurdering af ordet »SAFETY 1st« ved at foretage en særskilt analyse af bestanddelen »1st«, og at den herefter lagde til grund, at eftersom bestanddelen »1st« manglede fornødent særpræg, kan den ikke opnå et sådant særpræg ved at blive sammensat med varemærkebestanddelen »SAFETY«. Ifølge appellanten burde Retten i Første Instans have vurderet varemærkets fornødne særpræg ud fra det helhedsindtryk, som gennemsnitsforbrugeren har af formuleringen »SAFETY 1st«. Rettens opdeling af varemærket »SAFETY 1st« i dets bestanddele afspejler ikke forbrugernes opfattelse og tilgang.

Den appellerede dom henholder sig et kriterium, hvorefter udtrykket, »safety first«, bruges til at betegne varerne, der er omfattet af det ansøgte varemærke, »som oplysninger om beskaffenheden eller en egenskab ved varerne«. Appellanten har gjort gældende, at dette kriterium er relevant i forbindelse med artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, men at dette kriterium ikke har betydning for, hvordan artikel 7, stk. 1, litra b), heri skal fortolkes. Rettens opfattelse af, at det omhandlede tegn faldt indenfor anvendelsesområdet af artikel 7, stk. 1, litra b), støttede den således på den omstændighed, at tegnet ikke opfyldt kriterierne for beskyttelse i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c).

Endelig har appellanten gjort gældende, at Retten i Første Instans ligeledes undlod at tage højde for, at artikel 12, litra b), i forordning nr. 40/94 (1) udgør en lempelse af fortolkningen af artikel 7, stk. 1, litra b).

(1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker, EFT 1994 L 11.
2)

Kan bestemmelserne i artikel 13 i forordning (EF) nr. 384/1996 — om omgåelse af antidumpingreglerne — sammenholdt med artikel 114 ff. i Fællesskabets toldkodeks (forordning (EF) nr. 2913/1992) om aktiv forædling samt artikel 202, 204, 212 og 214 om stiftelse af toldskyld fortolkes således, at en vares undergivelse af antidumpingtold ikke er udelukket i tilfældet med forudbestemt erhvervelse af vedkommende produkt af et retssubjekt med statsborgerskab i et land, der ikke er omfattet af antidumpingtold, hvorved erhververen selv købte produktet i et land omfattet af en sådan foranstaltning og — uden at ændre på varen på nogen måde og via midlertidig indførsel til Fællesskabet — har sendt den til aktiv forædling og herefter genindført den i forarbejdet stand, men midlertidigt og ganske få timer, for herefter at sælge den tilbage omgående til det samme selskab i EF-landet, som havde forestået den aktive forædling?
2)

Såfremt det i fast, national retspraksis blev antaget, at også enkelte medlemmer af et konsortium gyldigt kan anlægge sag til prøvelse af en afgørelse truffet i forbindelse med udbud, er det da i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 89/665/EØF fortolket i lyset af EMK's artikel 6 som et almindeligt fællesskabsretligt princip, at en sag afvises som følge af en ændring af fast retspraksis, uden at sagsøgeren forinden hverken gives mulighed for at afhjælpe den pågældende mangel eller under alle omstændigheder mulighed for i henhold til kontradiktionsprincippet at fremsætte bemærkninger hertil?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Østrig) den 6. marts 2008 — Arthur Gottwald mod Bezirkshauptmannschaft Bregenz

(Sag C-103/08)

(2008/C 142/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Arthur Gottwald

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Bregenz

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 12 EF fortolkes således, at den er til hinder for en national retsforskrift, hvorefter den gratis tilrådighedsstillelse af en årsvignette til et motorkøretøj med henblik på benyttelse af betalingspligtige landeveje forbeholdes personer med et nærmere bestemt handicap, der har bopæl eller sædvanligt ophold i indlandet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 25. marts 2008 — G.C. Deschaumes mod Belgische Staat

(Sag C-125/08)

(2008/C 142/24)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: G.C. Deschaumes

Sagsøgt: Belgische Staat

Præjudicielt spørgsmål

Skal EF-toldkodeksens (1) artikel 221, stk. 1, fortolkes således, at den deri omhandlede underretning af debitor om toldskyld først har retsvirkning efter, at toldskylden er bogført, eller med andre ord, at den i EF-toldkodeksens artikel 221, stk. 1, omhandlede underretning af debitor om en toldskyld altid skal ske forud for bogføringen heraf for at have retsvirkninger og for at være forenelig med EF-toldkodeksens artikel 221, stk. 1?

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).
1)

Skal artikel 56 EF fortolkes således, at den er til hinder for en restriktion, der følger af den fransk-belgiske overenskomst til undgåelse af dobbeltbeskatning og til fastsættelse af bestemmelser om gensidig administrativ og juridisk bistand for så vidt angår indkomstskatter, hvorefter udbytte fra aktier i selskaber, der er etableret i Frankrig, fortsat udsættes for delvis dobbeltbeskatning, og hvorefter dette udbytte beskattes hårdere end den belgiske kildeskat alene, der opkræves af udbytte, som et belgisk selskab udlodder til en aktionær, der er hjemmehørende i Belgien?