RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

5. februar 1997

Sag T-49/96

H.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — erstatningssøgsmål — formalitetsindsigelse«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-83

Aligående:

Påstand om erstatning, henholdsvis godtgørelse for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren hævder at have lidt.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Den 13. september 1994 fastslog et af Kommissionen nedsat invaliditetsudvalg, at sagsøgeren var ramt af vedvarende, total invaliditet. Den 27. september 1994 afskedigede ansættelsesmyndigheden sagsøgeren med pension fra den 1. oktober 1994. Da sagsøgeren den 25. januar 1995 indfandt sig på sit tidligere kontor for at hente sine personlige ejendele, blev hun klar over, at de var bortkommet. Ved skrivelse af 2. februar 1995 erkendte Kommissionen, at disse var blevet smidt ud.

Den 6. april 1995 indgav sagsøgeren en begæring om tilkendelse af en erstatning, henholdsvis en godtgørelse på 500000 BFR for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, hun mente at have lidt som følge af tabet af sine personlige ejendele. Ved skrivelse af 12. juni 1995 traf Kommissionen afgørelse om at udbetale sagsøgeren 50000 BFR i erstatning for de bortkomne genstande, hvis pris var anført i fortegnelsen i sagsøgerens skrivelse af 6. april 1995, samt 100000 BFR i erstatning for sagsøgerens tab af andre dokumenter og hendes personlige arkiver, dvs. i alt 150000 BFR.

Formaliteten

For at opfylde kravene ifølge artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal en stævning med påstand om erstatning af en skade, der er forårsaget af en fællesskabsinstitution, indeholde de oplysninger, som bl.a. gør det muligt at klarlægge den skade, som sagsøgeren påstår at have lidt, grundene til, at sagsøgeren mener, at der er en årsagsforbindelse mellem adfærden og den skade, der påstås at være lidt, samt skadens karakter og størrelse (præmis 23).

Henvisning til: Retten, 29. november 1993, sag T-56/92, Koelman mod Kommissionen, Sml. II, s. 1267, præmis 21; Retten, 1. juli 1994, sag T-505/93, Osório mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 581, præmis 33; Retten, 18. september 1996, sag T-387/94, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 961, præmis 106; Retten, 21. november 1996, sag T-53/96, Syndicat des producteurs de viande bovine de la coordination rurale m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1579, præmis 22.

Stævningen indeholder ikke tilstrækkeligt præcise angivelser vedrørende den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der hævdes at være lidt. Den materielle skade er hverken i stævningen eller i klagen opgjort tilnærmelsesvist eller på forståelig måde. Særlige omstændigheder kan begrunde, at skadens nøjagtige omfang og erstatningskravets størrelse ikke præciseres i stævningen, men sagsøgeren har i det foreliggende tilfælde ikke godtgjort, at sådanne forhold gør sig gældende. Det tilkommer i øvrigt ikke Retten at forsøge i parternes indlæg og bilagene hertil at finde frem til de anbringender og argumenter, der kan begrunde, at stævningen ikke præcist angiver størrelsen af den økonomiske skade. Kravet om godtgørelse for ikke-økonomisk skade fremsættes kun i generelle vendinger uden nærmere angivelser vedrørende dets omfang og grundlag (præmis 24, 25 og 26).

Henvisning til: Retten. 28. april 1993, sag T-85/92, De Hoe mod Kommissionen, Sml. II, s. 523, præmis 22; Retten, 15. februar 1995, sag T-l 12/94, Moat mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 135, præmis 37.

Retten er desuden ikke på grundlag af stævningen i stand til at afgøre, om sagsøgeren med føje har kunnet gøre gældende, at den erstatning på 150000 BFR, som Kommissionen har tilkendt hende, faktisk ikke er passende (præmis 27).

Henvisning til: Retten, 12. december 1996, sagT-130/95, X mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 1609, præmis 85.

Konklusion:

Sagen afvises.