Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – bøder – fællesskabsretlige sanktioner og sanktioner pålagt i tredjelande for overtrædelse af de nationale konkurrenceretlige bestemmelser

[Art. 3, stk. 1, litra g), EF; Rådets forordning nr. 17, art. 15]

2. Appel – appelanbringender – urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder – afvisning – Domstolens prøvelse af de fremlagte beviser – udelukket, medmindre de er gengivet forkert

(Art. 225, stk. 1, EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1)

3. Konkurrence – administrativ procedure – klagepunktsmeddelelse – nødvendigt indhold – overholdelse af retten til kontradiktion

(Rådets forordning nr. 17, art. 19, stk. 1)

4. Konkurrence – administrativ procedure – overholdelse af retten til kontradiktion

5. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier

(Rådets forordning nr. 17 og Kommissionens meddelelse 96/C 207/04)

6. Appel – Domstolens kompetence

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

7. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – den pågældende virksomheds økonomiske situation

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

8. Konkurrence – bøder – Kommissionens skøn

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

Sammendrag

1. Såfremt et kartel befinder sig i en international sammenhæng, der særligt er karakteriseret ved tredjelandes retsordeners anvendelse på hvert deres område, skal den myndighedsudøvelse, som disse staters myndigheder, der er kompetente på området for beskyttelsen af den frie konkurrence, udøver inden for rammerne af deres nationale kompetence, overholde statens egne krav. De forhold, der danner grundlag for andre staters retsordener på konkurrenceområdet, vedrører nemlig ikke alene specifikke mål og formål, men fører ligeledes til vedtagelsen af særlige materielle bestemmelser og har meget forskellige retlige konsekvenser på det administrative, strafferetlige eller civilretlige område, når nævnte staters myndigheder har fastslået, at der foreligger en overtrædelse af de bestemmelser, der finder anvendelse på konkurrenceområdet.

Det følger heraf, at Kommissionen, når den pålægger sanktioner for en virksomheds ulovlige adfærd, selv når denne udspringer af en international aftale, tilsigter at beskytte den frie konkurrence inden for fællesmarkedet, som i henhold til artikel 3, stk. 1, litra g), EF udgør et af Fællesskabets grundlæggende formål. På grund af særegenheden af det retlige gode, der beskyttes på fællesskabsplan, kan de vurderinger, som Kommissionen foretager i henhold til dens beføjelser på området, være væsentligt forskellige fra dem, som tredjelandenes myndigheder foretager.

Følgelig finder princippet non bis in idem, der er fastslået i artikel 4 i protokol nr. 7 til den europæiske menneskerettighedskonvention, ikke anvendelse i situationer, hvor tredjelandes retsordener og konkurrencemyndigheder har grebet ind inden for rammerne af deres enekompetence.

(jf. præmis 24-30)

2. Det er alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når bortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af akterne i den sag, den har behandlet, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Det følger heraf, at Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder, den er forelagt, ikke udgør et retsspørgsmål, der som sådant er undergivet Domstolens prøvelsesret, medmindre oplysningerne er gengivet urigtigt.

Det følger heraf, at et anbringende må afvises, når det er påberåbt som led i en appel og tilsigter, at Domstolen skal prøve, om det er velbegrundet, at Retten efter en grundig undersøgelse af de faktiske omstændigheder fastslår, at en virksomhed har spillet en ledende rolle i et kartel, og at en sådan rolle udgjorde en skærpende omstændighed.

(jf. præmis 41, 42 og 48)

3. Når Kommissionen i klagepunktsmeddelelsen angiver de væsentligste faktiske og retlige elementer, der kan medføre bødepålæg, såsom den formodede overtrædelses alvor og varighed, samt at overtrædelsen er begået forsætligt eller uagtsomt, opfylder Kommissionen sin forpligtelse til at overholde virksomhedernes ret til at blive hørt.

Kontradiktionsretten er overholdt, når den pågældende virksomhed har fået mulighed for at fremsætte bemærkninger til den begåede overtrædelses varighed, alvor og art. Kommissionen er ikke forpligtet til i klagepunktsmeddelelsen at forklare, hvorledes den kan anvende hvert af disse forhold ved bødefastsættelsen.

Eftersom klagepunktsmeddelelsen angav, at den pågældende virksomhed spillede en ledende rolle i og tilskyndede til overtrædelsen, var denne advaret om, at der kunne tages hensyn til denne omstændighed ved fastsættelsen af bøden. Den omstændighed, at det i sanktionsbeslutningen er fastslået, at den pågældende virksomhed var den eneste leder af kartellet, ændrer, hvad angår tilsidesættelsen af kontradiktionsretten, ikke denne virksomheds stilling i forhold til klagepunktsmeddelelsen, eftersom klagepunktsmeddelelsen efter sin natur er midlertidig og kan ændres under den vurdering, som Kommissionen senere foretager på grundlag af de oplysninger, parterne har fremlagt, og andre faktiske oplysninger.

(jf. præmis 56-58, 60 og 62)

4. Overholdelse af kontradiktionsretten kræver navnlig, at den virksomhed, der er genstand for en undersøgelse, under den administrative procedure bliver i stand til på hensigtsmæssig vis at tilkendegive sin opfattelse vedrørende omstændighederne, vedrørende relevansen af de påståede faktiske forhold samt de dokumenter, som Kommissionen har lagt vægt på. Et medlems sprogkundskaber i den gruppe, der er bemyndiget til at foretage en undersøgelse af et kartel, kan ikke i sig selv være afgørende for at vurdere, om Kommissionen eventuelt har tilsidesat kontradiktionsretten.

(jf. præmis 71 og 73)

5. Kommissionen har et vidt skøn for metoden til bødeberegning, og den kan herved tage hensyn til mange forhold, herunder de pågældende virksomheders samarbejde ved undersøgelserne gennemført af denne institutions tjenestegrene. En virksomheds samarbejde med Kommissionen kan kun begrunde en nedsættelse af bøden i henhold til Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager, såfremt et sådant bidrag rent faktisk giver Kommissionen mulighed for at forfølge sin opgave, der består i at konstatere overtrædelsen og bringe den til ophør. Kommissionen har et vidt skøn ved vurderingen af kvaliteten og brugbarheden af en virksomheds samarbejde, navnlig i forhold til andre virksomheders bidrag.

(jf. præmis 81, 83 og 88)

6. Det tilkommer ikke Domstolen, når den inden for rammerne af en appel tager stilling til retlige spørgsmål, af billighedsgrunde at omgøre det skøn, som Retten har udøvet under sin fulde prøvelsesret vedrørende størrelsen af de bøder, som pålægges virksomheder på grund af disses overtrædelse af fællesskabsretten. Anbringendet, som har villet rejse tvivl om forholdsmæssigheden af den pålagte bøde, skal afvises, eftersom der hermed tilsigtes en ny undersøgelse af de faktiske vurderinger, hvilket Domstolen ikke har beføjelser til under en appelsag.

(jf. præmis 98 og 99)

7. Kommissionen er ved bødefastsættelsen ikke forpligtet til at tage hensyn til den pågældende virksomheds økonomiske situation, eftersom anerkendelsen af en sådan forpligtelse ville medføre uberettigede konkurrencemæssige fordele for virksomheder, der er mindre tilpasset markedsvilkårene.

(jf. præmis 100)

8. De beføjelser, som Kommissionen råder over i medfør af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, omfatter muligheden for at fastsætte bødernes forfaldsdato, den dato, fra hvilken der påløber renter, samt den rentesats, der skal anvendes, og for at angive, hvorledes dens beslutning skal opfyldes. Kommissionen kan derfor tage udgangspunkt i et højere niveau end den sats, der på markedet tilbydes en gennemsnitslåner, når det er nødvendigt for at forhindre forhalingsmanøvrer ved betalingen af bøden.

(jf. præmis 109-111)