RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

26. september 2002

Sag T-319/00

Chantal Borremans m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — tidligere ansatte ved Den Europæiske Sammenslutning for Samarbejde — afslag på fastansættelse — annulations — og erstatningssøgsmål«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-905

Angående:

Påstand dels om annullation af Kommissionens afslag på at fastansætte sagsøgerne eller at tilbyde dem en kontrakt som midlertidigt ansatte på ubestemt tid, dels om erstatning for det tab, de har lidt som følge af dette afslag.

Udfald:

Kommissionen frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – betingelser – afvisning af en særlig ansættelsesprocedure i forhold til vedtægtens bestemmelser for ansatte i en sammenslutning, som var undergivet lovgivningen i en medlemsstat, og som udførte støtteopgaver for Kommissionen – tilsidesættelse – ingen

Tjenestemænd – ligebehandling – afvisning af en særlig ansættelsesprocedure i forhold til vedtægtens bestemmelser for ansatte i en sammenslutning, som var undergivet lovgivningen i en medlemsstat, og som udførte støtteopgaver for Kommissionen – tilsidesættelse – ingen

Tjenestemænd – søgsmål – bebyrdende retsakt – afgørelse om at tilbyde hjælpeansatte, som blev ansat, efter at de som følge af Kommissionens opsigelse af en kontrakt om udførelse af støtteopgaver var blevet afskediget af en sammenslutning, der var undergivet lovgivningen i en medlemsstat, kontrakter som midlertidigt ansatte på bestemt tid – søgsmål støttet på en påstand om ret til fastansættelse som tjenestemand eller ret til at få tilbudt kontrakt som midlertidigt ansat på ubestemt tid – formaliteten

Tidligere ansatte i en under lovgivningen i en medlemsstat hørende international sammenslutning, som blev afskediget af sammenslutningen, da Kommissionen opsagde dennes kontrakt om udførelse af opgaver om teknisk bistand og administration af ekspertkontrakter, og som Kommissionen som en midlertidig løsning havde ansat som hjælpeansatte, kan anlægge annullationssøgsmål mod Kommissionens afgørelse om at tilbyde dem kontrakt som midlertidigt ansatte i henhold til artikel 2, litra b), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. Denne afgørelse, som er udtryk for Kommissionens afvisning af at fastansætte de pågældende som tjenestemænd eller at tilbyde dem kontrakt som midlertidigt ansatte på ubestemt tid, har nemlig karakter af en bebyrdende retsakt, idet disse under henvisning til bl.a. princippet om ligebehandling i forhold til ansatte fra den samme sammenslutning, som tidligere var blevet fastansat, og til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning gør gældende, at de har ret til fastansættelse eller i det mindste til at få tilbudt en kontrakt som midlertidigt ansatte på ubestemt tid. (jf. præmis 28-34 og 37)

Der foreligger tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, når to persongrupper, hvis retlige og faktiske situation ikke adskiller sig væsentlig fra hinanden, behandles forskelligt, eller når forskellige situationer behandles ens. Ansatte i en international sammenslutning, som var underlagt lovgivningen i en medlemsstat, og som med Kommissionen havde indgået aftale om udførelse af opgaver om teknisk bistand og administration af ekspertkontrakter, kan ikke til støtte for påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse om at tilbyde disse kontrakt som midlertidigt ansatte i henhold til artikel 2, litra b), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte gøre gældende, at der er sket tilsidesættelse af princippet om ligebehandling som følge af, at andre ansatte fra samme sammenslutning i henhold til fællesskabsforordninger tidligere var blevet fastansat ved fravigelse af vedtægtens bestemmelser om ansættelse af tjenestemænd, eftersom det er åbenbart, at den sammenhæng, hvori den anfægtede afgørelse blev truffet, især hvad angår det ansættelsespolitiske aspekt, er meget forskellig fra den, hvorunder de forordninger, som disse henviser til, blev vedtaget. Sagsøgerne kan heller ikke påberåbe sig andre særlige ansættelsesmæssige foranstaltninger, eftersom det dels følger af en særlig foranstaltnings natur, at der ikke kan sluttes analogt herfra, og foranstaltningerne dels blev truffet i en anden sammenhæng. (jf. præmis 41-47) Henvisning til: Retten, 2. april 1998, sag T-86/97, Apostolidis mod Domstolen, Sml. Pers. IA, s. 167, og II, s. 521, præmis 61.

Retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som er et af Fællesskabernes grundlæggende principper, tilkommer enhver borger, som befinder sig i en situation, hvori det fremgår, at fællesskabsadministrationen ved at afgive præcise løfter har givet anledning til en berettiget forventning hos vedkommende. I den forbindelse kan ansatte i en international sammenslutning, der var underlagt lovgivningen i en medlemsstat, i mangel af præcise løfter fra denne institution ikke påberåbe sig en berettiget forventning om fastansættelse som tjenestemænd ved Kommissionen. I særdeleshed udgør hverken retsakter, hvorved Kommissionen tidligere kunne fastansætte ansatte ved den samme sammenslutning, eller den omstændighed, at forholdene for sammenslutningens ansatte på grund af dennes nære forbindelse til Kommissionen i høj grad svarede til forholdene for Fællesskabernes ansatte, præcise løfter. Personalet i en sådan sammenslutning, som uanset dennes relationer til Kommissionen ikke kan sidestilles med en under denne hørende administrativ enhed, kan ikke få status af tjenestemand eller ansat i Fællesskaberne. Der kan heller ikke udledes præcise løfter af Kommissionens interne dokumenter, der, eftersom disse ikke var rettet til de pågældende, under alle omstændigheder ikke kan betegnes som løfter, administrationen har afgivet til disse. (jf. præmis 63-67) Henvisning til: Retten, 21. juli 1998, forenede sager T-66/96 og T-221/97, Mellett mod Domstolen, Sml. Pers. IA, s. 449, og II, s. 1305, præmis 104.