De faktiske omstændigheder i den præjudicielle sag, jeg i dag skal fremsætte forslag til afgørelse i, er følgende:

Den 1. september 1982 anmeldte sagsøgeren i hovedsagen et vægrelief udført af den amerikanske kunstner Claes Oldenburg til toldmyndighederne med henblik på import. Kunstværket måler 61 x 87,5 x 31,5 cm og er af kunstneren betegnet »Modi. Motor Section Giant Soft Fan«. Det er fremstillet af karton påklæbet styrenskumplast, et kunststof, der desuden er påsprøjtet son farve og olie og fastgjort på en træplade med ståltråd og kunstharpiks. Der er tale om en for den pågældende kunstner typisk kunstnerisk fremstilling af genstande fra dagliglivet.

Sagsøgeren har anmeldt arbejdet som en original skulptur henhørende under pos. 99.03 i den fælles toldtarif, mens sagsøgte mener, at kunstværket efter sin beskaffenhed skal henføres under pos. 39.07. I det første tilfælde er toldsatsen 0, mens der i det andet skal betales 14,2% af toldværdien på 7500 DM, dvs. 1065 DM.

Sagsøgte, hvis opfattelse underbygges af en udtalelse fra den toldtekniske prøve- og læreanstalt, har ikke bestridt, at der er tale om et kunstværk. Efter sagsøgtes opfattelse er denne omstændighed dog ikke afgørende, da der i hvert fald ikke er tale om en skulptur, da et kunstværk kun kan betegnes som sådant, hvis det er fremstillet af hårdt materiale og efter traditionel teknik. Heroverfor har sagsøgeren anført, at det er afgørende, at der er tale om et kunstværk.

Finanzgericht Berlin har rejst tvivl om tariferingen, da det efter rettens opfattelse ikke kan udelukkes, at der ved fortolkningen af FTT i givet fald må tages hensyn til den seneste udvikling inden for kunst. Herefter kan det antages, at begrebet billedhuggerkunst er blevet meget videre og også omfatter nyere materialer som skrot og kunststoffer, ligesom der anvendes nye tekniske metoder ved forarbejdningen af materialet. Finanzgericht Berlin har derfor forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål :

»Henhører et arbejde, der af toldmyndighederne er anerkendt som kunstværk, nemlig et vægrelief af karton, styrenskumplast, påsprøjtet sort farve og olie og fastgjort på en træplade med ståltråd og kunstharpiks under »originale skulpturer, uanset materialets art« under pos. 99.03 (underpos. 99.03.00.00) i den fælles toldtarif eller under pos. 39.07 (underpos. 39.07.999.00) på grund af de anvendte materialer?«

Kommissionen har gjort gældende, at der utvivlsomt er tale om et kunstværk, og at to af bestemmelserne i selve FTT taler for at henføre det under pos. 99.03.

Overskriften til nævnte position er udtrykkelig »originale skulpturer, uanset materialets art«, hvilket peger i retning af en ikke helt snæver opfattelse af begrebet materialets beskaffenhed.

Kommissionen har bemærket, at i henhold til punkt 4 a) i bestemmelserne til kapitel 99 vil varer, der kan henføres såvel til det nævnte kapitel som til andre af den fælles toldtarifs kapitler, være at tarifere i kapitel 99. Heraf følger, at tariferingen i tvivlstilfælde — og bortset fra de anførte undtagelser — skal ske under kapitel 99. Dette synspunkt samt den betragtning, at egentlig kunstnerisk skabende virksomhed inden for Fællesskabet ikke for alvor vil kunne beskyttes eller fremmes ved hjælp af toldtariffen, må i den foreliggende sag føre til, at det er kapitel 99, der skal anvendes.

Det ville være urimeligt at tarifere varen, hvis høje værdi hidrører fra den kunstneriske virksomhed, efter dens materielle beskaffenhed, da materialets værdi må være yderst ringe.

Kommissionen har derfor foreslået, at det af Finanzgericht Berlin forelagte spørgsmål besvares som følger:

»Et vægrelief, der er anerkendt som kunstværk, og som er fremstillet af karton, påklæbet kunststoffet styrenskumplast, påsprøjtet olie og farve og fastgjort på en træplade, henhører som original skulptur, uanset materialets art, under pos. 99.03 i den fælles toldtarif.«