Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 26. marts 1998. - Odette Nikou Petridi Anonymos Kapnemporiki AE mod Athanasia Simou m.fl.. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Eirinodikeio Echinou - Grækenland. - Fælles markedsordning - Råtobak - Ordning med maksimale garantimængder - Gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 1114/88, nr. 1251/89 og nr. 1252/89 samt af Kommissionens forordning (EØF) nr. 2046/90. - Sag C-324/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-01333



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - generel nedsaettelse af interventionspriserne og af praemierne til koebere i tilfaelde af overskridelse - forenelighed med den faelles landbrugspolitiks maal - tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet eller princippet om forbud mod forskelsbehandling - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 39; Raadets forordning nr. 1114/88)

2 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - fastsaettelse for visse sorter hoestet i 1989 efter dyrkningens paabegyndelse - tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - foreligger ikke - tilbagevirkende gyldighed noedvendig til opfyldelsen af det tilstraebte maal - fastsaettelse for den paagaeldende hoest af den faktiske produktion samt af de heraf foelgende priser og praemier - lovligt

(Raadets forordning nr. 1114/88 og nr. 1252/89; Kommissionens forordning nr. 2046/90)

3 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - princippet om fastlaeggelse efter sortsgruppe et aar foer hoesten - anvendelse uden tilbagevirkende gyldighed - ikrafttraedelse af en hertil svarende forordning efter ikrafttraedelsen af forordningen om fastsaettelse af maksimale garantimaengder for hoesten for det indevaerende aar - lovligt

(Raadets forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89)

4 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - ordning med maksimale garantimaengder - overskridelse - tilbagebetaling af beloeb svarende til nedsaettelsen af priser og praemier - forpligtelse for forarbejderen - genforhandling af salgsprisen med producenterne - mulighed i henhold til standard for EF-dyrkningskontrakt

(Raadets forordning nr. 727/70, art. 4, stk. 5; Kommissionens forordning nr. 4263/88, bilag)

Sammendrag

5 Forordning nr. 1114/88, som aendrer forordning nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak, er, for saa vidt som den dels fastlaegger de samlede maksimale garantimaengder, dels indfoerer en generel nedsaettelse af interventionspriser og praemier til koebere ved overskridelse af disse maengder uafhaengigt af den maengde afgroeder, som produceres af hver enkelt producent og uden sondring mellem de forskellige tobakssorter, ikke uforenelig med formaalene med den faelles landbrugspolitik og er hverken i strid med proportionalitetsprincippet eller princippet om forbud mod forskelsbehandling.

For saa vidt angaar de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik, skal Faellesskabets institutioner ved forfoelgelsen af disse sikre en fortsat forening af de eventuelle modsaetninger, som kan optraede, naar de enkelte maal betragtes isoleret, og i paakommende tilfaelde give det ene eller det andet en midlertidig prioritet, naar dette er paakraevet paa grund af de omstaendigheder eller oekonomiske forhold, som ligger til grund for institutionernes beslutninger, paa betingelse af, at denne forening ikke goer det umuligt at gennemfoere andre maal. Derimod ville en ensidig bestraebelse paa at naa det maal at sikre producenterne af raatobak og de med forarbejdningen beskaeftigede en rimelig levestandard, isaer ved en forhoejelse af deres individuelle indkomster, indebaere en alvorlig risiko for, paa et marked praeget af overproduktion, at umuliggoere gennemfoerelsen af de naevnte maal, dvs. stabiliseringen af markedet for raatobak, hvilket var formaalet med ordningen med maksimale garantimaengder, som blev indfoert ved den paagaeldende forordning i overensstemmelse med et af de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik.

For saa vidt angaar proportionalitetsprincippet har Raadet, ved at udstede den paagaeldende forordning, handlet under overholdelse af dette princip, da det ikke har valgt en i forhold til det tilsigtede maal aabenbart uegnet foranstaltning, og idet det desuden har henset til noedvendigheden af, at oenskelige tilpasninger gennemfoertes gradvist, jf. traktatens artikel 39, stk. 2, litra b). Saaledes kunne Raadet, da forordningen blev vedtaget, uden at goere sig skyldig i et aabenbart fejlskoen, gaa ud fra, at ordningen med maksimale garantimaengder var mindre byrdefuld for tobaksproducenterne end en ordning med individuelle kvoter, hvorved bemaerkes, at den blotte omstaendighed, at ordningen havde vist sig ikke at vaere effektiv nok, ikke udgoer tilstraekkeligt grundlag for at fastslaa, at forordningen er ugyldig.

Hvad endelig angaar forbuddet mod forskelsbehandling er dette ikke til hinder for faellesskabsbestemmelser, ved hvilke der er indfoert en ordning med garantitaerskler for hele det faelles marked, der foerer til nedsaettelse af produktionsstoetten for de paagaeldende erhvervsdrivende i samtlige medlemsstater, selv om overskridelsen af disse taerskler ikke skyldtes en foroegelse af produktionen i samtlige disse stater. Inden for rammerne af et saadant system skal alle producenterne i Faellesskabet solidarisk og ligeligt baere konsekvenserne af de beslutninger, som faellesskabsinstitutionerne skal traeffe for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.

6 Forordning nr. 1252/89, som fastlaegger fordelingen paa sorter og sortsgrupper af den samlede maksimale garantimaengde, der blev fastsat ved forordning nr. 1114/88 for 1989-hoesten for hele Faellesskabet, er, idet den fastsaetter de maksimale garantimaengder for sorterne Mavra og Tsebelia hoestet i 1989, og idet den dog foerst traadte i kraft den 11. maj 1989, ikke i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og udstedelsen af forordningen med tilbagevirkende gyldighed var noedvendig for at naa dens maal.

For det foerste, og selv om det saaledes fra ikrafttraedelsen af forordningen ikke laengere var muligt for de paagaeldende erhvervsdrivende at tilrettelaegge investeringerne og dermed forhindre overproduktionen af de paagaeldende tobakssorter, var fastsaettelsen af de paagaeldende maengder ikke uforudsigelig for disse erhvervsdrivende, som - ud fra den omstaendighed, at forordningen udgoer en del af et samlet saet foranstaltninger, der har vaeret gaeldende siden 1988, og som har til formaal at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet - kunne forvente, at maengden for de paagaeldende to sorter yderligere blev nedsat for 1989-hoesten.

For det andet kraevede de med forordning nr. 1114/88 tilstraebte formaal, som er at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet til en bestemt maengde for visse hoestaar og at haemme produktionen af sorter som Mavra og Tsebelia, der havde afsaetningsvanskeligheder, en fastsaettelse, om end med tilbagevirkende gyldighed, af en maksimale garantimaengder for 1989-hoesten for disse sorter.

Desuden, og eftersom forordning nr. 1252/89 ikke er ugyldig, var Kommissionen befoejet til ved forordning nr. 2046/90 at fastsaette den noejagtige pris og praemie til producenterne, afhaengig af overskridelsen af maengderne for sorterne ifoelge forordning nr. 1252/89, og saaledes at nedsaette priserne og praemierne for 1989-hoesten for de paagaeldende sorter.

7 Det foelger af ordlyden af forordning nr. 1251/89 - som bestemmer, at de maksimale garantimaengder for samtlige sorter eller grupper af sorter af tobak for den paagaeldende produktion i Faellesskabet fastsaettes hvert aar for naeste aars hoest - at princippet om fastlaeggelsen et aar foer hoesten efter lovgiverens opfattelse kun skulle indfoeres for fremtiden og for foerste gang med virkning for 1990-hoesten. Raadet gennemfoerte saaledes ikke denne forordning med tilbagevirkende gyldighed og har ikke, da det fastsatte datoen for dens ikrafttraedelse til en dato, som laa efter datoen for ikrafttraedelsen af forordning nr. 1252/89, der fordelte de maksimale garantimaengder for 1989-hoesten, overskredet graenserne for sit vide skoen inden for den faelles landbrugspolitik og har heller ikke begrundet dette valg paa ukorrekt vis.

8 Paa omraadet for den faelles markedsordning for raatobak, som blev indfoert ved forordning nr. 727/70, er forarbejdningsvirksomheden i henhold til forordningens artikel 4, stk. 5, som aendret ved forordning nr. 1114/88 og nr. 1251/89, og eftersom den er modtager af praemien, pligtig at tilbagebetale de beloeb, der svarer til nedsaettelsen af interventionspriserne og den praemie, som ydes til koeberne, i tilfaelde af overskridelse af den maksimale garantimaengde for tobakssorterne for den paagaeldende produktion i Faellesskabet. Imidlertid er det i henhold til klausul 8, stk. 2, i dyrkningskontrakten, der findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, i et saadant tilfaelde muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne, idet en saadan genforhandling er i overensstemmelse med den omstaendighed, at alle producenterne i Faellesskabet solidarisk og ligeligt skal baere foelgerne af de beslutninger, faellesskabsinstitutionerne traeffer inden for deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.

Parter

I sag C-324/96,

angaaende en anmodning, som Irinodikio Echinu (Graekenland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Odette Nikou Petridi Anonymos Kapnemporiki AE

mod

Athanasia Simou m.fl.,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende dels vedroerende gyldigheden af Raadets forordning (EOEF) nr. 1114/88 af 25. april 1988 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT L 110, s. 35), Raadets forordning (EOEF) nr. 1251/89 af 3. maj 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT L 129, s. 16), Raadets forordning (EOEF) nr. 1252/89 af 3. maj 1989 om fastsaettelse for 1989-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1577/86, (EOEF) nr. 1975/87 og (EOEF) nr. 2268/88 (EFT L 129, s. 17), Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2046/90 af 18. juli 1990 om fastsaettelse af den faktiske produktion af, samt de priser og praemier, der i henhold til ordningen med maksimale garantimaengder skal betales for tobak fra 1989-hoesten (EFT L 187, s. 23), og dels vedroerende fortolkningen af klausul 8, stk. 2, i EF-dyrkningskontrakten, der er indsat som bilag til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 4263/88 af 16. december 1988 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1726/70 om gennemfoerelsesbestemmelser for ydelse af praemie for tobak i blade (EFT L 376, s. 34),

har

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann,

generaladvokat: M.B. Elmer

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- Odette Nikou Petridi Anonymos Kapnemporiki AE ved advokaterne N. og E. Vassilakakis, Thessaloníki, advokat E. Pallioudi, Kavala, og advokat A. Kronshagen, Luxembourg

- den graeske regering ved kommitteret D. Papageorgopoulos og juridisk konsulent P. Mylonopoulos, Sekretariatet for EF-ret, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede

- Raadet for Den Europaeiske Union ved konsulent J. Carbery og M. Vitsentzatos, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Maria Kondou- Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 17. juli 1997 af Odette Nikou Petridi Anonymos Kapnemporiki AE ved N. Vassilakakis, E. Vassilakakis og E. Pallioudi, af den graeske regering ved P. Mylonopoulos og fuldmaegtig hos statens advokat F. Dedousi, som befuldmaegtiget, af Raadet ved J. Carbery og M. Vitsentzatos, og af Kommissionen ved M. Kondou-Durande,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 2. oktober 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved dom af 24. juli 1995, indgaaet til Domstolen den 3. oktober 1996, har Irinodikio Echinu i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt fem praejudicielle spoergsmaal dels vedroerende gyldigheden af Raadets forordning (EOEF) nr. 1114/88 af 25. april 1988 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT L 110, s. 35), Raadets forordning (EOEF) nr. 1251/89 af 3. maj 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT L 129, s. 16), Raadets forordning (EOEF) nr. 1252/89 af 3. maj 1989 om fastsaettelse for 1989-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1577/86, (EOEF) nr. 1975/87 og (EOEF) nr. 2268/88 (EFT L 129, s. 17), Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2046/90 af 18. juli 1990 om fastsaettelse af den faktiske produktion af, samt de priser og praemier, der i henhold til ordningen med maksimale garantimaengder skal betales for tobak fra 1989-hoesten (EFT L 187, s. 23), og dels vedroerende fortolkningen af klausul 8, stk. 2, i EF-dyrkningskontrakten, der er indsat som bilag til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 4263/88 af 16. december 1988 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1726/70 om gennemfoerelsesbestemmelser for ydelse af praemie for tobak i blade (EFT L 376, s. 34).

2 Disse spoergsmaal er rejst i en sag mellem Odette Nikou Petridi Anonymos Kapnemporiki AE (herefter »Petridi«) og seksten tobaksproducenter, Athanasia Simou m.fl. (herefter »Simou m.fl.«), paa grund af nedsaettelsen i medfoer af forordning nr. 2046/90 af praemierne for sorten Tsebelia som foelge af bestemmelserne om maksimale garantimaengder (herefter »MG«) i Raadets forordning nr. 1114/88, nr. 1251/89 og nr. 1252/89.

Det gaeldende regelsaet

3 Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70 af 21. april 1970 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT 1970 I, s. 186) indfoerer en stoetteordning til producenter baseret paa maalpriser og interventionspriser, som Raadet fastsaetter hvert aar for tobak i blade i Faellesskabet.

4 Med henblik paa at tilskynde til opkoeb hos avlerne til en pris, der mest muligt svarer til maalprisen, bestemmes det i forordningens artikel 3, stk. 1, at der ydes en praemie til fysiske eller juridiske personer, som koeber tobak i blade direkte hos Faellesskabets tobaksavlere, saerligt paa betingelse af, at koeberne har indgaaet kontrakter med tobaksavlerne. Betingelserne for og kravene til dyrkningskontrakterne er fastsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1726/70 af 25. august 1970 om gennemfoerelsesbestemmelser for ydelse af praemie for tobak i blade (EFT 1970 III, s. 517).

5 Med henblik paa at begraense enhver stigning i tobaksproduktionen i Faellesskabet og samtidig haemme produktionen af sorter, som har afsaetningsvanskeligheder, foejedes der endvidere ved forordning nr. 1114/88 et stk. 5 til artikel 4 i forordning nr. 727/70 med foelgende ordlyd:

»Raadet fastsaetter hvert aar efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2, for hver af de sorter eller gruppe af sorter af tobak produceret i Faellesskabet, for hvilke der fastsaettes priser og praemier, en maksimal garantimaengde, bl.a. i forhold til markedsvilkaarene og de sociooekonomiske og landbrugsmaessige forhold i de paagaeldende omraader. Den samlede maksimale garantimaengde for Faellesskabet fastsaettes for hoesten i hvert af aarene 1988, 1989 og 1990 til 385 000 tons tobak i blade.

Med forbehold af artikel 12a og 13 svarer der til hver overskridelse paa 1% af den maksimale garantimaengde for en sort eller en gruppe af sorter en nedsaettelse paa 1% af interventionspriserne og de tilsvarende praemier. Der foretages en justering af maalprisen for den paagaeldende hoest, svarende til nedsaettelsen af praemien.

De i andet afsnit omhandlede nedsaettelser maa ikke overstige 5% for 1988-hoesten og 15% for hoesten i 1989 og 1990.

Med henblik paa anvendelsen af dette stykke konstaterer Kommissionen inden den 31. juli, om produktionen overstiger den maksimale garantimaengde for en sort eller en gruppe af sorter.

...«

6 Forordning nr. 4263/88, som aendrer forordning nr. 1726/70, praeciserer mindstekravene til indholdet af en EF-dyrkningskontrakt mellem en tobaksproducent og -forarbejder for 1989-hoesten og indeholder i bilaget en model for EF-dyrkningskontrakt, som omfatter 14 ufravigelige klausuler. Heraf bestemmer klausul 8:

»Den kontraktlige pris for referencekvaliteten som omhandlet i EF-retsforskrifterne andrager ... pr. kg. Prisen kan under ingen omstaendigheder vaere lavere end den interventionspris, der gaelder for den paagaeldende hoest, og som er fastsat for den sort, der er naevnt i [klausul 1] i denne kontrakt, jf. artikel 2b, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 1726/70.

Uden at bestemmelserne i de foregaaende afsnit i oevrigt anfaegtes, gaelder det, at hvis priserne eller praemierne for den tobakssort, der er naevnt i [klausul 1] i denne kontrakt, aendres ved en faellesskabsforordning, genforhandler koeberen og saelgeren den kontraktlige pris.

AEndres disse i medfoer af artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 727/70, justeres den kontraktlige pris i forhold til pris- og praemieaendringen.«

7 Med henblik paa at goere det muligt at planlaegge saaningen er artikel 4, stk. 5, foerste afsnit, i forordning (EOEF) nr. 727/70, blevet aendret ved forordning nr. 1114/88. Bestemmelsen er nu affattet saaledes:

»Raadet fastsaetter hvert aar efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2, for hver sort eller gruppe af sorter af tobak produceret i Faellesskabet, for hvilke der fastsaettes priser og praemier, en maksimal garantimaengde, blandt andet i forhold til markedsvilkaarene og de sociooekonomiske og landbrugsmaessige forhold i de paagaeldende omraader. Raadet fastsaetter disse maksimale garantimaengder for 1990-hoesten paa samme tid som for 1989-hoesten. Den samlede maksimale garantimaengde for Faellesskabet fastsaettes i hvert af aarene 1988, 1989 og 1990 til 385 000 tons tobak i blade.«

8 I henhold til sin artikel 2 traeder forordning nr. 1251/89 i kraft paa tredjedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Eftersom forordningen blev offentliggjort den 11. maj 1989, traadte den i kraft den 14. maj 1989.

9 Forordning nr. 1252/89 fastlaegger fordelingen paa sorter og sortsgrupper af den samlede MG, som ved forordning nr. 1114/88 for tobakshoesten 1989 var sat til 385 000 tons for hele Faellesskabet.

10 Bilag IV og V i forordning nr. 1252/89 fastsaetter priser, praemier og MG'er for forskellige hoestede sorter, saerligt i 1989. MG'erne for sorterne Tsebelia og Mavra blev saaledes sat til 30 000 tons.

11 I henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1252/89 »traeder (forordningen) i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende«. Eftersom den blev offentliggjort den 11. maj 1989, traadte forordning nr. 1252/89 i kraft samme dag.

12 Kommissionen har, med hjemmel i artikel 4, stk. 5, fjerde afsnit, i forordning nr. 727/70 med senere aendringer, udstedt forordning nr. 2046/90, som fastsaetter den faktiske produktion af, samt de priser og praemier, der i henhold til MG-ordningen, skal betales for tobak fra 1989-hoesten, som er fastsat for disse sorter for samme hoest ved forordning nr. 1252/89.

13 I bilag I til forordning nr. 2046/90 konstateres en generel overskridelse paa 44,1% af den MG paa 30 000 tons for sorterne Tsebelia og Mavra, mens maalpriserne og praemiestoerrelserne i medfoer af bilag II nedsaettes med 15%, saaledes at de udgoer henholdsvis 2,806, 2,037, og 2,204 ECU pr. kg og 2,802, 1,989 og 1,802 ECU pr. kg.

Tvisten i hovedsagen

14 I juli 1989 indgik Petridi og Simou m.fl. EF-dyrkningskontrakter for raatobak i overensstemmelse med EF-dyrkningskontrakten i bilaget til forordning nr. 4263/88. Ved disse kontrakter forpligtede Simou m.fl. sig til at beplante bestemte arealer med tobak af arten Tsebelia i hoestaaret 1989 og saelge den herpaa dyrkede maengde til Petridi til en oprindeligt nedsaettelig aftalt pris paa 2,410 ECU pr. kg tobak.

15 Disse kontrakter var baseret paa, at Petridi fik udbetalt en praemie fra Faellesskabet, der paa det paagaeldende tidspunkt udgjorde 2,593 ECU pr. kg tobak. Petridi var forpligtet til at betale en vaesentlig del af denne praemie til Simou m.fl., eftersom foerstnaevnte var forpligtet til mindst at betale dem interventionsprisen paa 2,396 ECU pr. kg tobak.

16 I overensstemmelse med den standard for EF-dyrkningskontrakt, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, blev der indsat en klausul i de paagaeldende kontrakter, hvorefter den kontraktlige pris mellem koeber og saelger skulle genforhandles i tilfaelde af nedsaettelse af priserne eller praemierne.

17 I maj 1990 betalte Petridi til Simou m.fl. den fulde aftalte tobakspris for sorten Tsebelia for 1989-hoesten, og oppebar den hertil svarende praemie.

18 Som det allerede fremgaar af dommens praemis 13, konstaterede Kommissionen ved forordning nr. 2046/90 en samlet overskridelse paa 44,1% af den MG paa 30 000 tons for sorterne Tsebelia og Mavra, og Kommissionen nedsatte paa den baggrund de oprindelige praemier med 15%. Det graeske tobaksinterventionsorgan anmodede herefter Petridi om at tilbagebetale 15% af den modtagne praemie.

19 Den 26. november 1993 anlagde Petridi sag mod Simou m.fl. med paastand om, at Simou m.fl. tilpligtedes at betale Petridi de i staevningen angivne beloeb med henvisning til nedsaettelsen paa 15% af den praemie, der blev betalt for sorten Tsebelia i henhold til de MG'er, som var fastsat ved forordning nr. 1114/88, nr. 1251/89, nr. 1252/89 og nr. 2046/90.

20 Simou m.fl. har afvist at skylde disse beloeb.

21 Den forelaeggende ret naerer tvivl om gyldigheden, som bestrides af Petridi, af forordning nr. 1114/88, nr. 1251/89, nr. 1252/89 og nr. 2046/90, ligesom den er i tvivl om anvendelsen af den klausul i dyrkningskontrakterne, hvorefter den kontraktlige pris mellem koeber og saelger skal genforhandles i tilfaelde af en nedsaettelse af priserne eller praemierne.

22 For saa vidt angaar navnlig gyldigheden af forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89 har den forelaeggende ret henvist til dommen af 11. juli 1991, Crispoltoni (sag C-368/89, Sml. I, s. 3695, herefter »Crispoltoni I-dommen«), hvori Domstolen underkendte saavel Raadets forordning (EOEF) nr. 1114/88 som Raadets forordning (EOEF) nr. 2268/88 af 19. juli 1988, der for 1988-hoesten fastsaetter maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder, og som aendrer forordning (EOEF) nr. 1975/87 (EFT L 199, s. 20), for saa vidt som de fastsatte en maksimal garantimaengde for tobak af sorten Bright hoestet i 1988. Saaledes fandt Domstolen, at forordningerne, der blev offentliggjort henholdsvis den 29. april og 26. juli 1988, dvs. efter at dyrkerne havde truffet deres valg med hensyn til produktionen for det indevaerende aar eller paa et tidspunkt, hvor disse valg var blevet foert ud i livet, havde tilbagevirkende gyldighed, hvilket ikke var noedvendigt til opfyldelsen af deres formaal, og at de gjorde indgreb i de beroerte erhvervsdrivendes berettigede forventning.

23 I naervaerende sag har den forelaeggende ret bemaerket, at forordning nr. 1251/89 skal danne grundlag for, at Raadet kan fastsaette MG'erne et aar foer den dertil svarende hoest, saaledes at udplantningerne kan tilrettelaegges. Dette var imidlertid ikke tilfaeldet for 1989-hoesten, eftersom forordning nr. 1252/89, der fastlagde MG'erne efter sort eller sortsgruppe for denne hoest, blev udstedt samme dag som forordning nr. 1251/89, dvs. den 3. maj 1989, og offentliggjort den 11. maj 1989.

24 Da Simou m.fl. ikke alene den 11. maj 1989, men allerede den 3. maj 1989 havde udplantet tobak af sorten Tsebelia for 1989-hoesten, kan den forelaeggende ret ikke se, hvorledes det var muligt at foelge det i forordning nr. 1251/89 angivne formaal, som var at tilrettelaegge udplantningerne. Den har endvidere fremhaevet, at EF-dyrkningskontrakterne, som blev anvendt for foerste gang for 1989-hoesten, i Graekenland blev indgaaet for sent, dvs. i juli 1989, hvor tobaksproducenterne allerede havde udplantet de paagaeldende tobaksplanter.

25 Irinodikio Echinu - der konstaterer, at dens afgoerelse ikke vil kunne indbringes for en hoejere national instans - har fundet sig pligtig at forelaegge Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal. Det fremgaar af forelaeggelsesdommen, at Irinodikio Echinu har stillet fem spoergsmaal, som kan formuleres paa foelgende maade:

1) Er Raadets forordning nr. 1114/88, som aendrede forordning nr. 727/70, gyldig, for saa vidt som det heri bestemmes, at interventionspriserne og praemierne - i tilfaelde af overskridelse af den maksimale garantimaengde for produktion af tobak i blade i hele Faellesskabet - nedsaettes generelt og ensartet samt uanset, om en producent havde overskredet den fastsatte maengde eller ej?

2) Er forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89 gyldige for saa vidt angaar fastsaettelsen af de maksimale garantimaengder for tobak af sorten Tsebelia for 1989-hoesten, og strider deres anvendelse mod de almindelige grundsaetninger om forbud mod EF-retsakters tilbagevirkende gyldighed, om tobaksproducenternes og tobaksopkoebernes og -forarbejdernes berettigede forventning samt om retssikkerhed?

3) Hvis det foregaaende spoergsmaal maa besvares bekraeftende, og naar henses til Kommissionens konstatering af, at der faktisk var en overproduktion og en overskridelse paa 44,1% af de fastsatte maksimale garantimaengder for sorterne Tsebelia og Mavra i hoestaaret 1989, hvorfor der blev foretaget den maksimale nedsaettelse paa 15% af praemien og interventionsprisen, opstaar spoergsmaalet, om forordning nr. 2046/90 er gyldig, og om man kan kraeve anvendelse af klausul 8, stk. 2, og navnlig stk. 3, i dyrkningskontrakterne, der var afsluttet i henhold til Kommissionens forordning nr. 4263/88. Hvis disse priser eller disse praemier aendres i medfoer af artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 727/70, justeres da den kontraktlige pris i forhold til pris- og praemieaendringen?

4) Er de grunde, som i 1991 foranledigede De Europaeiske Faellesskabers Domstol til i sag C-368/89 at annullere forordningen om fastsaettelse af de maksimale garantimaengder for hoestaaret 1988 for sorten Bright, ikke ogsaa til stede i denne sag henset til, at Kommissionen her har begaaet samme fejl, idet den fastsatte de maksimale garantimaengder for sent for hoesten 1989?

5) Saafremt de paagaeldende forordninger kendes gyldige, hvem maa da antages at vaere debitor for tilbagebetalingskravet for den del af praemien, der er blevet nedsat?

26 Med disse fem spoergsmaal oensker den forelaeggende ret en afgoerelse fra Domstolen om gyldigheden af forordning nr. 1114/88, nr. 1251/89, nr. 1252/89 og nr. 2046/90, samt om fortolkningen af klausul 8, stk. 2, i dyrkningskontrakten, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88. I det tredje og femte spoergsmaal oensker den forelaeggende ret saerligt klarlagt - for det tilfaelde, at de paagaeldende forordninger skulle vaere gyldige - hvem der skal tilbagebetale de beloeb, som svarer til nedsaettelsen af priserne og praemierne ifoelge artikel 4, stk 5, i forordning nr. 727/90 med senere aendringer, og hvorvidt dyrkningskontraktens klausul 8, stk. 2, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, i et saadant tilfaelde goer det muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne.

Gyldigheden af forordning nr. 1114/88

27 Med sit foerste spoergsmaal oensker den nationale ret klarlagt, om forordning nr. 1114/88 er gyldig, for saa vidt som den dels fastlaegger de samlede MG'er, dels indfoerer en generel nedsaettelse af priser og praemier ved overskridelse af disse MG'er, uafhaengigt af den maengde afgroeder, som produceres af hver enkelt producent og uden sondring mellem de forskellige tobakssorter.

28 Ifoelge Petridi foerer forordningen saaledes til en uforholdsmaessig nedgang i producenternes samlede indkomst og er dermed i strid med den faelles landbrugspolitik.

29 Som det bemaerkes af Raadet og Kommissionen, fastslog Domstolen i dommen af 5. oktober 1994, Crispoltoni m.fl. (forenede sager C-133/93, C-300/93 og C-362/93, Sml. I, s. 4863, praemis 30, herefter »Crispoltoni II-dommen«), at saadanne argumenter ikke anfaegter gyldigheden af forordning nr. 1114/88.

30 Domstolen paapegede for det foerste i dommens praemis 31, at faellesskabsinstitutionerne i forbindelse med den faelles landbrugspolitik, og under hensyn til de opgaver, der er overladt institutionerne ved traktaten, har en vidtgaaende skoensfrihed. Den udtalte endvidere i praemis 32, at Faellesskabets institutioner, ved forfoelgelsen af de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik, skal sikre en fortsat forening af de eventuelle modsaetninger, som kan optraede, naar de enkelte maal betragtes isoleret, og i paakommende tilfaelde give det ene eller det andet en midlertidig prioritet, naar dette er paakraevet paa grund af de omstaendigheder eller oekonomiske forhold, som ligger til grund for institutionernes beslutninger paa betingelse af, at denne forening ikke goer det umuligt at gennemfoere andre maal.

31 Videre fremhaevede Domstolen i dommens praemis 34, at en ensidig bestraebelse paa at naa det maal at sikre producenterne af raatobak og de med forarbejdningen beskaeftigede en rimelig levestandard, isaer ved en forhoejelse af deres individuelle indkomster, ville indebaere en alvorlig risiko for, paa et marked praeget af overproduktion, at umuliggoere gennemfoerelsen af naevnte maal, dvs. stabiliseringen af markedet for raatobak, hvilket var formaalet med MG-ordningen, som blev indfoert ved forordning nr. 1114/88 i overensstemmelse med et af de i traktatens artikel 39 naevnte maal for den faelles landbrugspolitik.

32 Paa denne baggrund fastslog Domstolen i praemis 30 i Crispoltoni II-dommen, at forordning nr. 1114/88 ikke var uforenelig med de i traktatens artikel 39 angivne formaal med den faelles landbrugspolitik.

33 For det andet antog Domstolen i samme doms praemis 47, at Raadet ved at udstede forordning nr. 1114/88 havde handlet under overholdelse af proportionalitetsprincippet, idet det ikke havde valgt en i forhold til det tilsigtede maal aabenbart uegnet foranstaltning, og at det desuden havde henset til noedvendigheden af, at oenskelige tilpasninger gennemfoertes gradvist, jf. traktatens artikel 39, stk. 2, litra b).

34 Som Domstolen bemaerkede i praemis 46 kunne Raadet saaledes, da forordningen blev vedtaget, uden at goere sig skyldig i et aabenbart fejlskoen, gaa ud fra, at MG-ordningen var mindre byrdefuld for tobaksproducenterne end en ordning med individuelle kvoter, idet der efter den foerste ikke var tale om begraensning af produktionen for de beroerte, der jo altid - om end med en pris- eller praemienedsaettelse paa op til 15% - kunne saelge deres produkter til interventionsorganerne, mens producenterne efter den sidstnaevnte ikke opnaar nogen stoette til den del af produktionen, der overskrider deres individuelle kvote. Den blotte omstaendighed, at ordningen havde vist sig ikke at vaere effektiv nok, udgjorde ikke tilstraekkeligt grundlag for at fastslaa, at den omtvistede forordning var ugyldig.

35 For det tredje henviste Domstolen i Crispoltoni II-dommen til, at forbuddet mod forskelsbehandling ikke er til hinder for faellesskabsbestemmelser, ved hvilke der er indfoert en ordning med garantitaerskler for hele det faelles marked, der foerer til nedsaettelse af produktionsstoetten for de paagaeldende erhvervsdrivende i samtlige medlemsstater, selv om overskridelsen af disse taerskler ikke skyldtes en foroegelse af produktionen i samtlige disse stater. Domstolen fandt, at inden for rammerne af et saadant system skal alle producenterne i Faellesskabet solidarisk og ligeligt baere konsekvenserne af de beslutninger, som faellesskabsinstitutionerne skal traeffe inden for rammerne af deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.

36 Ud fra tilsvarende betragtninger skal der svares den forelaeggende ret, at gennemgangen af spoergsmaalet intet har frembragt, som kan anfaegte gyldigheden af forordning nr. 1114/88.

Gyldigheden af forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89

37 Med det andet spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89 er gyldige for saa vidt angaar fastsaettelsen af de MG'er for tobak af sorten Tsebelia for 1989-hoesten, eftersom de strider mod principperne henholdsvis om forbud mod retsakters tilbagevirkende gyldighed, om beskyttelsen af den berettigede forventning samt om retssikkerhed.

38 Herved har Petridi og den graeske regering med henvisning til Crispoltoni I-dommen fremhaevet, at forordning nr. 1252/89, som fastsaetter priser, praemier og MG'er for de forskellige sorter for 1989-hoesten, blev udstedt den 3. maj 1989 og offentliggjort den 11. maj 1989, mens tobaksproducenternes valg af tobaksplanter fandt sted i oktober aaret foer, og at udplantningen af tobakssorterne i markerne senest finder sted primo april, da der foreligger de mest fordelagtige klimatiske forhold i det sydlige Graekenland, hvor disse sorter dyrkes. Da forordning nr. 1252/89 blev offentliggjort, var det saaledes ikke laengere muligt at tilrettelaegge investeringerne og dermed forhindre overproduktionen af tobak.

39 Petridi og den graeske regering har desuden kritiseret ikrafttraedelsestidspunktet for forordning nr. 1251/89, som indfoerer princippet om fastsaettelsen af MG'erne for sorterne med ét aars forskydning, til den 14. maj 1989, dvs. tre dage efter ikrafttraedelsen den 11. maj 1989 af forordning nr. 1252/89, der fastsaetter MG'erne for 1989-hoesten. Raadet overskred graenserne for sin skoensbefoejelse ved at fastlaegge datoerne for de to forordningers ikrafttraeden som sket. Under alle omstaendigheder begrundede Raadet ikke valget korrekt af disse datoer i forordning nr. 1251/89 med henvisningen til, at der skulle laegges vaegt paa tilrettelaeggelsen af udplantningerne.

Forordning nr. 1252/89

40 Foerst bemaerkes, at Domstolen i Crispoltoni I-dommen fastslog, at forordning nr. 1114/88 og nr. 2268/88 var ugyldige, for saa vidt de fastsatte en MG for tobak af sorten Bright hoestet i 1988.

41 I dommens praemis 14, 15 og 16 udtalte Domstolen saaledes, at forordning nr. 1114/88 og nr. 2268/88 havde tilbagevirkende gyldighed, for saa vidt som de foreskrev, at der ved overskridelse af MG'en for tobak af sorten Bright hoestet i 1988 skulle ske nedsaettelse af interventionspriserne og praemierne, og for saa vidt de var blevet offentliggjort henholdsvis i slutningen af april og juli 1988, dvs. i det foerste tilfaelde efter at dyrkerne havde truffet deres valg med hensyn til produktionen for det indevaerende aar, og i det andet tilfaelde paa et tidspunkt, hvor udplantningen allerede var foretaget.

42 I dommens praemis 17 paapegede Domstolen, at selv om retssikkerhedsprincippet i almindelighed forbyder, at en faellesskabsretsakt gives gyldighed fra et tidspunkt, der ligger foer aktens offentliggoerelse, kunne dette rent undtagelsesvis tillades, naar det tilstraebte maal fordrede det, og naar de beroertes berettigede forventning respekteredes behoerigt.

43 Endvidere udtalte Domstolen i dommens praemis 18, at formaalet med indfoerelsen af en MG ved forordning nr. 1114/88 var at begraense enhver stigning i Faellesskabets tobaksproduktion og samtidig haemme produktionen af sorter, der havde afsaetningsvanskeligheder. Dette formaal kunne imidlertid ikke opnaas for hoesten af tobak af sorten Bright i 1988 ved forordninger offentliggjort i slutningen af april og juli s.aa.

44 Domstolen konkluderede foelgelig i praemis 20 og 21 i Crispoltoni I-dommen, at den tilbagevirkende gyldighed af forordning nr. 1114/88 og nr. 2268/88 ikke kunne anerkendes, da det tilstraebte formaal med forordningen ikke fordrede det. Endvidere udtalte Domstolen, at de omtvistede bestemmelser havde gjort indgreb i de beroerte erhvervsdrivendes berettigede forventning. Skoent disse nemlig maatte anse det for forudseligt, at der ville blive truffet foranstaltninger med det formaal at begraense enhver foroegelse af tobaksproduktionen i Faellesskabet og at haemme produktionen af sorter, der havde afsaetningsvanskeligheder, kunne de imidlertid forvente, at eventuelle foranstaltninger, der havde indvirkning paa deres investeringer, ville blive meddelt dem rettidigt. Dette havde imidlertid ikke vaeret tilfaeldet.

45 Saaledes udtalte Domstolen sig i Crispoltoni I-dommen om anvendelsen med tilbagevirkende gyldighed af MG-ordningen for 1988-hoesten, som var ukendt for de paagaeldende erhvervsdrivende, baade for saa vidt angik arten af nye foranstaltninger i Faellesskabets markedsordning for tobak og for saa vidt angik deres ikrafttraedelsesdato.

46 Udstedelsen af forordning nr. 1252/89 vedroerende 1989-hoesten, som danner baggrund for hovedsagen, skal imidlertid ses i en anden sammenhaeng, idet forordningen udgoer en del af et samlet saet foranstaltninger, som har vaeret gaeldende siden 1988, og som har til formaal at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet.

47 Saaledes vidste de erhvervsdrivende siden offentliggoerelsen den 29. april 1988 af forordning nr. 1114/88, at der skulle fastsaettes en samlet MG for hvert af hoestaarene 1988, 1989 og 1990, samt at Raadet hvert aar fastsaetter MG'er efter sort inden for den samlede og uaendrede MG.

48 Disse erhvervsdrivende vidste ligeledes fra deres tilrettelaeggelse af 1989-hoesten, at der ved forordning nr. 2268/88 var blevet fastsat en MG paa 33 000 tons tobak for sorterne Mavra og Tsebelia, og at der var visse afsaetningsproblemer med disse sorter, eftersom der siden 1987 fandtes betydelige lagre heraf.

49 De erhvervsdrivende var, siden offentliggoerelsen i slutningen af april og juli 1988 af forordning nr. 1114/88 og nr. 2268/88, bekendt med den politik, hvorefter der gradvist skulle ske en generel nedsaettelse af tobaksproduktionen i Faellesskabet og i saerdeleshed for sorterne Mavra og Tsebelia.

50 Det foelger af disse overvejelser, at fastsaettelsen ved forordning nr. 1252/89 af en MG for 1989-hoesten for sorterne Mavra og Tsebelia ikke var uforudsigelig for de erhvervsdrivende, som kunne forvente, at MG for sorterne Mavra og Tsebelia yderligere blev nedsat for 1989-hoesten. Deres berettigede forventning er saaledes blevet respekteret.

51 Under alle omstaendigheder kunne forudseende og paapasselige erhvervsdrivende i hvert fald ikke planlaegge en produktion for 1989-hoesten, der oversteg MG'en for 1988. Som det fremgaar af forordning nr. 2046/90, steg den faktiske produktion af tobak af sorterne Mavra og Tsebelia til 43 236 tons. Producenterne af tobakssorterne Mavra og Tsebelia handlede saaledes aabenbart ikke med forudseenhed og paapasselighed, eftersom de for 1989-hoesten overskred MG'en for 1988-hoesten med 40,1%.

52 Som det bemaerkes af Raadet og Kommissionen, var overproduktionen af sorterne Mavra og Tsebelia for 1989-hoesten af et saadant omfang, at selv om MG'en for disse sorter havde vaeret uaendret, ville man have vaeret tvunget til at foretage den maksimale nedsaettelse paa 15% for priserne og praemierne.

53 Desuden skal det paapeges, at forordning nr. 1114/88, som indfoerer MG-ordningen, havde til formaal at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet til en samlet MG paa 385 000 tons for hvert af hoestaarene 1989, 1990 og 1991, og at haemme produktionen af sorter som Mavra og Tsebelia, der havde afsaetningsvanskeligheder. Disse formaal, og saerligt overholdelsen af den samlede MG paa 385 000 tons for 1989-hoesten, kraevede en fastsaettelse, om end med tilbagevirkende gyldighed, af en MG for 1989-hoesten for sorterne Mavra og Tsebelia.

54 Herefter maa det fastslaas, at udstedelsen af forordning nr. 1252/89 med tilbagevirkende gyldighed var noedvendig for at naa forordningens maal, og at de beroertes berettigede forventning behoerigt er blevet respekteret.

Forordning nr. 1251/89

55 Indledningsvis bemaerkes, at Raadet ved forordning nr. 1251/89 aendrede forordning nr. 727/70 og saaledes indfoerte en ordning, hvorefter MG'erne blev fastsat hvert aar for hoesten det foelgende aar.

56 I henhold til foerste betragtning til forordningen har aendringen til formaal at sikre, »at tilplantningen kan planlaegges«. I henhold til samme betragtning »boer der (derfor) paa samme tid fastsaettes maksimale garantimaengder for 1989- og 1990-hoesten«.

57 Desuden traadte forordning nr. 1251/89, jf. artikel 2, i kraft den 14. maj 1989, dvs. tre dage efter forordning nr. 1252/89, som fastlagde MG'erne for 1989- og 1990-hoesten.

58 Det foelger saaledes af foerste betragtning til forordning nr. 1251/89 og af dens artikel 2, at princippet om fastlaeggelsen af MG'erne efter sortsgruppe et aar foer hoesten, som blev indfoert ved forordning nr. 1252/89, efter Raadets opfattelse kun skulle indfoeres for fremtiden og for foerste gang med virkning for 1990-hoesten.

59 Argumentet fra den graeske regering, hvorefter Raadet med tilbagevirkende gyldighed gennemfoerte forordning nr. 1251/89, kan derfor ikke tages til foelge.

60 Som foelge heraf ses det ikke, at Raadet overskred graenserne for sit vide skoen inden for den faelles landbrugspolitik, eller at den begrundede et valg paa ukorrekt vis, da det fastsatte datoen for ikrafttraedelsen af forordning nr. 1251/89 til en dato, som laa efter datoen for ikrafttraedelsen af forordning nr. 1252/89, saaledes at princippet om fastsaettelse af MG'erne for hver sort et aar foer hoestaaret for foerste gang skulle finde anvendelse for 1990-hoesten.

61 Herefter skal der svares den forelaeggende ret, at gennemgangen af spoergsmaalet intet har frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af forordning nr. 1251/89 og nr. 1252/89.

Gyldigheden af forordning nr. 2046/90

62 Med det tredje spoergsmaal oensker den forelaeggende ret klarlagt, om forordning nr. 2046/90 er gyldig, idet den konstaterer en samlet overskridelse paa 44,1% af MG'en paa 30 000 tons for 1989-hoesten for sorterne Tsebelia og Mavra, og som foelge heraf og i medfoer af artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 727/70 med senere aendringer anvender den maksimale nedsaettelse for 1989 paa 15% paa maalprisen og interventionsprisen samt paa praemierne.

63 Hertil bemaerkes, at eftersom gennemgangen af forordning nr. 1252/89 intet har frembragt, som kan rejse tvivl om dens gyldighed, var Kommissionen befoejet til ved forordning nr. 2046/90 at fastsaette den noejagtige pris og praemie til producenterne, afhaengig af overskridelsen af MG'en for sorterne ifoelge forordning nr. 1252/89, og saaledes at nedsaette priserne og praemierne med 15% efter at have konstateret en samlet overskridelse paa 44,1% af MG'en, som var fastsat for 1989-hoesten for sorterne Tsebelia og Mavra.

64 Herefter maa der svares den forelaeggende ret, at gennemgangen af spoergsmaalet intet har frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af forordning nr. 2046/90.

Fortolkningen af forordning nr. 4263/88

65 Med et fjerde spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, hvem der, saafremt de paagaeldende forordninger er gyldige, skal tilbagebetale de beloeb, som svarer til nedsaettelsen af priserne og praemierne ifoelge artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 727/70 med senere aendringer, og om dyrkningskontraktens klausul 8, stk. 2, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, i et saadant tilfaelde goer det muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne.

66 Indledningsvis paapeges, at forordning nr. 4263/88 beskriver mindstekravene til indholdet af en EF-dyrkningskontrakt mellem en tobaksproducent og -forarbejder for 1989-hoesten, og i bilaget findes der en model for en EF-dyrkningskontrakt, som indeholder 14 ufravigelige klausuler. Heraf bestemmer klausul 8 saerligt, at »hvis priserne eller praemierne for den tobakssort, der er naevnt i [klausul 1] i denne kontrakt, aendres ved en faellesskabsforordning, genforhandler koeberen og saelgeren den kontraktlige pris. AEndres disse i medfoer af artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 727/70, justeres den kontraktlige pris i forhold til pris- og praemieaendringen«.

67 Eftersom gennemgangen af forordning nr. 1114/88, nr. 1251/89, nr. 1252/89 og nr. 2946/90 intet har frembragt, som kan rejse tvivl om deres gyldighed, kan parterne paaberaabe sig klausul 8, stk 2, i standardkontrakten, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, saaledes at den kontraktlige pris kan tilpasses til priserne og praemierne. En saadan tilpasning er faktisk den logiske konsekvens af fastsaettelsen, i forhold til en eventuel overskridelse af MG'erne under den ved forordning nr. 1114/88 indfoerte ordning, af den noejagtige stoerrelse af den praemie, som forarbejdningsvirksomheden har modtaget og delvis videregivet til producenterne af en given tobakssort.

68 Den graeske regering har imidlertid gjort gaeldende, at en genforhandling af den pris, som er betalt til producenterne, er ensbetydende med at give forarbejdningsvirksomhederne mulighed for at overfoere pligten til at tilbagebetale bogfoerte og forudbetalte praemier til producenterne, hvilket vil vaere i modstrid med praemiens formaal, som er at oege tobaksproducenternes indkomst.

69 I den forbindelse maa det fremhaeves, som det med rette er anfoert af Kommissionen, at forarbejdningsvirksomheden er pligtig at tilbagebetale de beloeb, der svarer til nedsaettelsen af praemien, eftersom den er modtager af praemien, men at den har mulighed for at genforhandle den kontraktlige pris med tobaksproducenterne i henhold til klausul 8, stk. 2, i den dyrkningskontrakt, som findes i bilaget til forordning nr. 4263/88.

70 En saadan genforhandling af den kontraktlige pris som foelge af nedsaettelsen af praemien er, som det er paapeget i praemis 35, i overensstemmelse med den omstaendighed, at alle producenterne i Faellesskabet i en MG-ordning solidarisk og ligeligt skal baere foelgerne af de beslutninger, faellesskabsinstitutionerne traeffer inden for deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne.

71 Der maa saaledes svares den forelaeggende ret, at forarbejdningsvirksomheden er pligtig at tilbagebetale de beloeb, som svarer til nedsaettelsen af priserne og praemierne i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 727/70 med senere aendringer, men at klausul 8, stk. 2, i dyrkningskontrakten, der findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, i et saadant tilfaelde goer det muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

72 De udgifter, der er afholdt af den graeske regering samt af Raadet for Den Europaeiske Union og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den national ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Irinodikio Echinu ved dom af 24. juli 1995, for ret:

1) Gennemgangen af spoergsmaalet har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning (EOEF) nr. 1114/88 af 25. april 1988 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak.

2) Gennemgangen af spoergsmaalet har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden saavel af Raadets forordning (EOEF) nr. 1251/89 af 3. maj 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 727/70 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak som af Raadets forordning (EOEF) nr. 1252/89 af 3. maj 1989 om fastsaettelse for 1989-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1577/86, (EOEF) nr. 1975/87 og (EOEF) nr. 2268/88.

3) Gennemgangen af spoergsmaalet har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2046/90 af 18. juli 1990 om fastsaettelse af den faktiske produktion af, samt de priser og praemier, der i henhold til ordningen med maksimale garantimaengder skal betales for tobak fra 1989-hoesten.

4) Forarbejdningsvirksomheden er pligtig at tilbagebetale de beloeb, som svarer til nedsaettelsen af priserne og praemierne i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 727/70 med senere aendringer, men klausul 8, stk. 2, i dyrkningskontrakten, der findes i bilaget til forordning nr. 4263/88, goer det i et saadant tilfaelde muligt at genforhandle den kontraktlige pris i forhold til nedsaettelsen af priserne og praemierne.