Forslag til afgørelse fra generaladvokat La Pergola fremsat den 17. september 1998. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland. - Traktatbrud - Manglende gennemførelse af direktiv 93/103/EF. - Sag C-364/97.



Samling af Afgørelser 1998 side I-06593



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Sagens genstand, parternes argumenter og retlig gennemgang

1 Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber (herefter »Kommissionen«) har under denne sag nedlagt paastand om, at det fastslaas i medfoer af EF-traktatens 171 (herefter »traktaten«), at Irland har tilsidesat sine forpligtelser efter traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 13, stk. 1, i Raadets direktiv 93/103/EF af 23. november 1993 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed under arbejdet om bord paa fiskerfartoejer (trettende saerdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EOEF, herefter »direktivet«) (1).

2 Ifoelge direktivets artikel 13 var medlemsstaterne forpligtet til senest den 23. november 1995 at saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet og straks at underrette Kommissionen herom. Da Kommissionen ikke modtog nogen meddelelse om direktivets gennemfoerelse, og da den ikke raadede over nogen oplysninger, som gav den grundlag for at efterproeve, om Irland faktisk havde efterkommet sine forpligtelser, indledte Kommissionen den 27. februar 1996 proceduren i henhold til traktatens artikel 169, idet den tilsendte den irske regering en aabningsskrivelse, hvori den opfordrede den til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder. Da Kommissionen ikke modtog noget officielt svar paa denne skrivelse, tilsendte den de irske myndigheder en begrundet udtalelse den 23. november 1996, hvori den opfordrede dem til at vedtage de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden to maaneder efter modtagelsen af udtalelsen.

3 Da den irske regering fortsat forholdt sig tavs, anlagde Kommissionen naervaerende sag den 22. oktober 1997. Irland har ikke bestridt det traktatbrud, som den foreholdes, men har anmodet Domstolen om at udsaette sagen i tre maaneder, idet den har forsikret, at vedtagelsen af de ministerielle bekendtgoerelser til gennemfoerelse af direktivet var umiddelbart forestaaende.

4 Selv om de faktiske omstaendigheder i sagen maatte godtgoere, at direktivet er blevet gennemfoert, mens sagen har verseret ved Domstolen, kan dette ikke efter min opfattelse medfoere, at den af Kommissionen anlagte sag anses for ubegrundet eller vaerende uden genstand. Efter Domstolens faste praksis skal »spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, vurderes paa baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udloebet af fristen i den begrundede udtalelse, [idet] aendringer af forholdene i tiden derefter ikke kan tages i betragtning af Domstolen« (2). Det afgoerende er saaledes alene, at direktivet endnu ikke var gennemfoert i irsk ret ved udloebet af den frist, Kommissionen fastsatte i den begrundede udtalelse.

II - Forslag til afgoerelse

Paa grundlag af de anfoerte betragtninger skal jeg saaledes foreslaa Domstolen

- at tage Kommissionens paastand til foelge og at fastslaa, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 13, stk. 1, i Raadets direktiv 93/103/EF af 23. november 1993 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed under arbejdet om bord paa fiskerfartoejer (trettende saerdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EOEF), da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet

- at tilpligte Irland at betale sagens omkostninger.

(1) - EFT L 307, s. 1. Som det fremgaar af direktivets syvende betragtning, finder bestemmelserne i Raadets direktiv 89/391/EOEF af 12.6.1989 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (EFT L 183, s. 1) i fuld udstraekning anvendelse paa arbejdet om bord paa fiskerfartoejer, »dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser« i direktivet, som har karakter af et »saerdirektiv« som anfoert i titlen hertil.

(2) - Jf. dom af 27.11.1990, sag C-200/88, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 2499, praemis 13, af 18.12.1997, sag C-361/95, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 7351, praemis 13 og 14, og senest af 16.7.1998, sag C-285/97, Kommissionen mod Portugal, Sml. I, s. 4895, praemis 8.