Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - hovedsagen kan antages til realitetsbehandling - ingen betydning - grænser

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1, andet afsnit)

2. Annullationssøgsmål - retsakter, der kan være genstand for et søgsmål - retsakter fra Parlamentet, der skal have retsvirkninger uden for Parlamentets interne område

(Art. 230 EF)

3. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - foreløbige forholdsregler - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - retsakt fra Parlamentet, som ændrer dets forretningsorden og kan gøre indgreb i den parlamentariske immunitet

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

1. Spørgsmålet, om hovedsagen kan antages til realitetsbehandling, bør som hovedregel ikke behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, da afgørelsen i hovedsagen herved kan foregribes. Når det imidlertid gøres gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som åbenbart må afvises, kan det være nødvendigt, at der fremlægges omstændigheder, som godtgør, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan antages til realitetsbehandling.

( jf. præmis 45 )

2. Artikel 230, stk. 1, EF, som bestemmer, at Domstolen bl.a. prøver lovligheden af retsakter vedtaget af Parlamentet, der skal have retsvirkning over for tredjemand, har til formål at give mulighed for, at Fællesskabets retsinstanser prøver retsakter, som Parlamentet vedtager inden for rammerne af EF-traktaten, og som kan gribe ind i medlemsstaternes eller andre institutioners kompetence eller overskride de grænser, som er sat for deres ophavsmænds kompetence. Derimod kan der ikke anlægges annullationssøgsmål til prøvelse af retsakter, der udelukkende vedrører den interne tilrettelæggelse af Parlamentets arbejde. Til denne kategori hører de parlamentsakter, der enten ikke har retsvirkning, eller som kun har retsvirkning inden for Parlamentet for så vidt angår den interne tilrettelæggelse af dettes arbejde, og som kan prøves ved procedurer, der er fastsat i Parlamentets forretningsorden.

( jf. præmis 46 )

3. Spørgsmålet, om en begæring om foreløbige forholdsregler er uopsættelig, skal afgøres under hensyn til, om det er nødvendigt at træffe foreløbig afgørelse for at undgå, at der påføres den part, som begærer den foreløbige forholdsregel, et alvorligt og uopretteligt tab. Det er denne, som skal dokumentere ikke at kunne afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført en sådan skade.

Hvis de ansatte ved Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig i denne forbindelse skulle indlede en intern undersøgelse mod et medlem af Europa-Parlamentet og sikre sig dokumenter eller oplysninger på hans kontor i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1073/1999 om undersøgelser, der foretages af kontoret, i hans fravær eller uden først at have opnået hans samtykke, således som artikel 5 i Parlamentets afgørelse om betingelser og nærmere vilkår for interne undersøgelser i forbindelse med bekæmpelse af svig, bestikkelse og enhver anden ulovlig aktivitet til skade for Fællesskabernes interesser synes at tillade i visse tilfælde, kan risikoen for, at der gøres indgreb i hans immunitet som medlem af Parlamentet, antages at kunne forudses med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.

Da Parlamentet nemlig ikke har fortolket den anfægtede afgørelse således, at den forpligter det til, såfremt kontoret påtænker en foranstaltning mod medlemmer, straks at underrette de pågældende medlemmer herom, at nægte kontoret adgang til medlemmernes kontorer i deres fravær og at garantere, at kontoret kun kan få adgang til medlemmernes kontorer med deres samtykke, frembyder udøvelsen af kontorets beføjelser risiko for, at der gøres indgreb i den immunitet, som ethvert medlem af Parlamentet nyder. En sådan risikos opståen kan ikke senere afhjælpes ved annullation af afgørelsen om ændring af dets forretningsorden.

Desuden er der risiko for, at de forpligtelser til at samarbejde og give oplysninger, som påhviler Europa-Parlamentets medlemmer, således som de er fastsat i Parlamentets afgørelse om betingelser og nærmere vilkår for interne undersøgelser, kan gøre indgreb i deres parlamentariske immunitet. I mangel af modstående bestemmelser i samme afgørelse skal medlemmerne nemlig overholde forpligtelsen til fuldt ud at samarbejde med kontoret, når de ansatte udfører interne undersøgelser i Parlamentet. Overholdelse af forpligtelsen til fuldt ud at samarbejde med kontoret kan altså indebære, at medlemmet skal give adgang til sit kontor og tillade kontoret at sikre sig dokumenter eller oplysninger for at undgå risikoen for, at de forsvinder, som den nævnte artikel 4, stk. 2, giver det mulighed for. Med hensyn til forpligtelsen til at underrette Parlamentets formand, eller, såfremt medlemmerne finder det hensigtsmæssigt, kontoret direkte, kan medlemmernes overholdelse af denne forpligtelse være indledningen til en intern undersøgelse, som kontoret udfører mod et af dem. Udøvelsen af kontorets beføjelser indebærer imidlertid risiko for, at der gøres indgreb i den parlamentariske immunitet.

( jf. præmis 103 og 107-110 )