Sag C-35/14 P

Enercon GmbH

mod

Gamesa Eólica SL

»Appel — EF-varemærker — appel iværksat af en »anden part i sagen for appelkammeret«, der ikke har indgivet svarskrift til Retten — manglende status som intervenient ved Retten — åbenbart, at appellen skal afvises«

Sammendrag – Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 12. februar 2015

Appel – antagelse til realitetsbehandling – appel iværksat af en part i sagen for appelkammeret, der ikke har deltaget i sagen for Retten – manglende status som intervenient ved Retten – afvisning af appellen

(Statutten for Domstolen, art. 56, stk. 2; Rettens procesreglement, art. 134, stk. 1, og art. 135, stk. 1)

I henhold til artikel 56, stk. 2, i statutten for Domstolen kan en appel iværksættes af enhver part, som helt eller delvist ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlemsstaterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af Retten trufne afgørelse berører dem umiddelbart.

Det fremgår af artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement, at en part under sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) bortset fra sagsøgeren for Retten skal svare på stævningen i overensstemmelse med formforskrifterne og inden for den fastsatte frist for at få status som intervenient ved Retten.

Det fremgår af artikel 135, stk. 1, i Rettens procesreglement, at Harmoniseringskontoret og parterne under sagen for appelkammeret bortset fra sagsøgeren indgiver svarskrifter inden for en frist på to måneder regnet fra stævningens forkyndelse.

En part i sagen for appelkammeret, der ikke har deltaget i sagen for Retten i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement, navnlig for så vidt som den hverken har nedlagt selvstændige påstande eller oplyst, at den støtter den ene eller den anden part, har derfor ikke fået status som intervenient ved Retten og har således ikke i henhold til artikel 56, stk. 2, i statutten for Domstolen mulighed for at iværksætte appel til prøvelse af Rettens dom. Det er i denne henseende væsentligt at bemærke, at udvekslingen af korrespondance mellem Domstolens tjenestegrene og en appellant ikke på nogen måde kan foregribe afgørelsen om, hvorvidt den af appellanten iværksatte appel kan antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 21-23 og 25)

Sag C-35/14 P

Enercon GmbH

mod

Gamesa Eólica SL

»Appel — EF-varemærker — appel iværksat af en »anden part i sagen for appelkammeret«, der ikke har indgivet svarskrift til Retten — manglende status som intervenient ved Retten — åbenbart, at appellen skal afvises«

Sammendrag – Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 12. februar 2015

Appel — antagelse til realitetsbehandling — appel iværksat af en part i sagen for appelkammeret, der ikke har deltaget i sagen for Retten — manglende status som intervenient ved Retten — afvisning af appellen

(Statutten for Domstolen, art. 56, stk. 2; Rettens procesreglement, art. 134, stk. 1, og art. 135, stk. 1)

I henhold til artikel 56, stk. 2, i statutten for Domstolen kan en appel iværksættes af enhver part, som helt eller delvist ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlemsstaterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af Retten trufne afgørelse berører dem umiddelbart.

Det fremgår af artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement, at en part under sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) bortset fra sagsøgeren for Retten skal svare på stævningen i overensstemmelse med formforskrifterne og inden for den fastsatte frist for at få status som intervenient ved Retten.

Det fremgår af artikel 135, stk. 1, i Rettens procesreglement, at Harmoniseringskontoret og parterne under sagen for appelkammeret bortset fra sagsøgeren indgiver svarskrifter inden for en frist på to måneder regnet fra stævningens forkyndelse.

En part i sagen for appelkammeret, der ikke har deltaget i sagen for Retten i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement, navnlig for så vidt som den hverken har nedlagt selvstændige påstande eller oplyst, at den støtter den ene eller den anden part, har derfor ikke fået status som intervenient ved Retten og har således ikke i henhold til artikel 56, stk. 2, i statutten for Domstolen mulighed for at iværksætte appel til prøvelse af Rettens dom. Det er i denne henseende væsentligt at bemærke, at udvekslingen af korrespondance mellem Domstolens tjenestegrene og en appellant ikke på nogen måde kan foregribe afgørelsen om, hvorvidt den af appellanten iværksatte appel kan antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 21-23 og 25)