Sag T-249/06

Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT)

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Dumping — import af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine — beregning af den normale værdi — fællesskabserhvervsgrenens samarbejde — justering — opgaver, som kan sidestilles med de opgaver, der varetages af agenter, som arbejder på provisionsbasis — enkelt økonomisk enhed — åbenbart urigtigt skøn — tilbud om tilsagn — ret til forsvar — begrundelsespligt«

Rettens dom (Anden Afdeling) af 10. marts 2009 II ‐ 390

Sammendrag af dom

Fællesskabets institutioner har med hensyn til handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger et vidt skøn som følge af kompleksiteten af de økonomiske, politiske og retlige situationer, de skal undersøge. Det følger heraf, at Fællesskabets retsinstansers prøvelse af institutionernes skøn må begrænses til en kontrol af, at formforskrifterne er overholdt, at de faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det anfægtede valg er foretaget, er materielt rigtige, at der ikke er foretaget en åbenbar urigtig vurdering af de nævnte faktiske omstændigheder, og at der ikke foreligger magtfordrejning. (jf. præmis 38 og 39)

Når fællesskabsinstitutionerne besidder en vid skønsbeføjelse, må der lægges endnu større vægt på overholdelsen af de garantier, som fællesskabsretten giver med hensyn til den administrative sagsbehandling. Disse garantier omfatter bl.a. kravet om, at den kompetente institution omhyggeligt og upartisk skal undersøge alle relevante forhold i den enkelte sag. Selv om Fællesskabets retsinstanser i denne sammenhæng med hensyn til handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger, herunder især antidumpingforanstaltninger, ikke kan gribe ind i den vurdering, som er forbeholdt fællesskabsmyndighederne, påhviler det dem imidlertid at sikre, at institutionerne har taget hensyn til alle de relevante omstændigheder, og at de har vurderet oplysningerne i sagen med al den omhu, der er nødvendig for, at det kan lægges til grund, at den beregnede normale værdi er blevet fastsat på en rimelig måde. Når Kommissionen er i besiddelse af modstridende oplysninger, eller i det mindste oplysninger, hvis gyldighed kan drages i tvivl, påhviler det i den henseende sagsøgeren at føre bevis for sine påstande og underbygge sine anbringender. I mangel af sådant bevis iagttager Kommissionen sin forpligtelse til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante omstændigheder i sagen, når den erklærer ikke at kunne tage hensyn til nye oplysninger, der ikke er blevet kontrolleret. (jf. præmis 40, 41, 50, 51 og 53)

Selv om det i henhold til antidumpinggrundforordning nr. 384/96 påhviler Kommissionen som undersøgelsesmyndighed at afgøre, om der foregår dumping med hensyn til den vare, der er omfattet af antidumpingsagen, og om den forårsager skade, når den bringes i fri omsætning i Fællesskabet, og selv om det derfor i denne forbindelse ikke tilkommer institutionen at frigøre sig for en del af den bevisbyrde, der påhviler den i denne forbindelse, forholder det sig ikke desto mindre således, at denne forordning ikke tillægger Kommissionen undersøgelsesbeføjelser, der gør det muligt for den at tvinge selskaber til at deltage i undersøgelsen eller fremlægge oplysninger. Under disse omstændigheder er Rådet og Kommissionen afhængige af parternes frivillige samarbejde om at forsyne institutionerne med de nødvendige oplysninger inden for de fastsatte frister. Parternes besvarelse af spørgeskemaet, der omhandles i nævnte forordnings artikel 6, stk. 2, er således i den forbindelse afgørende for antidumpingprocedurens gennemførelse. Selv om parterne i en antidumpingprocedure i princippet i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 384/96 er forpligtede til at besvare Kommissionens spørgeskema, følger det af ordlyden af samme forordnings artikel 18, stk. 3, at der ikke bør ses bort de oplysninger, der fremlægges i en anden form, eller i et andet dokument, når eventuelle mangler ikke giver anledning til urimelige vanskeligheder i arbejdet med at nå til rimeligt nøjagtige resultater, at oplysningerne indgives rettidigt, at de kan efterprøves, og at den pågældende part har handlet efter bedste evne. Når en part har undladt at indsende besvarelse af nævnte spørgeskema, men har givet oplysninger i et andet dokument, kan den pågældende part således ikke kritiseres for manglende samarbejde, forudsat, at disse fire betingelser er opfyldt. En sådan part skal ikke betragtes som usamarbejdsvillig, hvis manglerne i de fremlagte oplysninger ikke har haft nogen væsentlig indvirkning på undersøgelsen. I en sådan situation kan Rådet ikke kritiseres for at have foretaget et åbenbart urigtigt skøn, når det lægger til grund, at manglende indlevering af en besvarelse af spørgeskemaet hverken fordrejer fastlæggelsen af skaden eller beregningen af skadesmargenen. (jf. præmis 87, 88, 90-92 og 98)

Uregelmæssigheder inden for rammerne af en antidumpingprocedure, der optræder i Kommissionens meddelelse af ikke fortrolige sammenfatninger som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i antidumpinggrundforordning nr. 384/96, udgør kun en krænkelse af processuelle rettigheder, som kan begrunde annullation af forordningen om fastsættelse af antidumpingtold, såfremt vedkommende ikke havde et tilstrækkeligt kendskab til dokumentets eller dokumenternes væsentlige indhold, og derfor ikke på effektiv måde kunne give udtryk for sit synspunkt vedrørende deres rigtighed eller relevans. Dermed kan Kommissionens benyttelse af oplysninger, vedrørende hvilke der ikke er fremlagt et ikke-fortroligt sammendrag, kun gøres gældende som begrundelse for annullation af en antidumpingforanstaltning af parter i en antidumpingprocedure, hvis de kan godtgøre, at benyttelsen af disse oplysninger har udgjort en tilsidesættelse af deres ret til forsvar. For så vidt angår retten til aktindsigt i sagsakterne vedrørende undersøgelsen forekommer der kun tilsidesættelse af retten til forsvar, såfremt der havde været en — selv begrænset — mulighed for, at den administrative procedure kunne have fået et andet udfald, såfremt et dokument var blevet fremlagt, og hvis den berørte virksomhed havde kunnet påberåbe sig dokumentet under nævnte procedure. (jf. præmis 131 og 134)

Inden for rammerne af en antidumpingprocedure indeholder artikel 5, stk. 4, i antidumpinggrundforordning nr. 384/96 ikke nogen forpligtelse for Kommissionen til at afslutte en igangværende antidumpingprocedure, når tilslutningen til klagen er faldet til et niveau, der ligger under minimumsgrænsen på 25% af fællesskabsproduktionen. Denne artikel vedrører kun den grad af tilslutning til klagen, der er nødvendig for, at Kommissionen kan indlede en procedure. Denne udlægning bestyrkes af ordlyden af samme forordnings artikel 9, stk. 1. Selv om klagen således trækkes tilbage af fællesskabserhvervsgrenen, er Kommissionen ikke forpligtet til at afslutte proceduren, men har blot mulighed for at afslutte den. (jf. præmis 139)

I medfør af princippet om iagttagelse af retten til forsvar skal de i forbindelse med en undersøgelse, der går forud for vedtagelsen af en antidumpingforordning, berørte virksomheder særligt have mulighed for under den administrative procedure effektivt at fremsætte deres bemærkninger vedrørende rigtigheden og relevansen af de påberåbte faktiske omstændigheder samt vedrørende de beviser, hvorpå Kommissionen støtter sin påstand om, at der foreligger dumping og en deraf følgende skade. Selv om lovgiver har tilsigtet at give de berørte parter, bl.a. eksportører, en ret i henhold til artikel 20, stk. 2, i antidumpinggrundforordning nr. 384/96 til at blive underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænkes at anbefale indførelse af endelig antidumpingtold, er Kommissionen imidlertid ikke i den henseende forpligtet til at oplyse de berørte parter om alle de forskellige faktiske og retlige forhold, der er relevante, såsom detaljerede oplysninger om bedømmelsen af skaden. De involverede parter i en antidumpingprocedure har endvidere ret til at blive informeret om ikke blot, at der er blevet foretaget en justering inden for rammerne af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, men også om, hvorfor justeringen blev foretaget. Således kan Kommissionens meddelelse til de berørte parter om, at der er blevet foretaget en justering, uden nogen forklaring af grundene hertil, ikke i sig selv anses for tilstrækkelig til iagttagelse af retten til forsvar. Imidlertid kan en sådan uregelmæssighed fra Kommissionens side kun udgøre en tilsidesættelse af retten til forsvar, der kan begrunde annullation af en forordning om indførelse af en endelig antidumpingtold, hvis sagsøgeren har godtgjort, at forordningen ikke blot ville have haft et andet indhold, men at han bedre ville have været i stand til at forsvare sine rettigheder, såfremt denne uregelmæssighed ikke havde foreligget. (jf. præmis 64, 146, 148, 200, 201 og 208)

Inden for rammerne af en antidumpingprocedure og navnlig ved beregning af den normale værdi er den omstændighed, at der inden for en gruppe af virksomheder bestående af selskaber, som er selvstændige juridiske personer, sker en arbejdsfordeling med hensyn til henholdsvis fremstilling og salg, ikke til hinder for, at der er tale om en enkelt økonomisk enhed, som på denne måde udøver en samlet erhvervsmæssig virksomhed, der i andre tilfælde udøves af en enhed, som samtidig er en enkelt juridisk person. Hvis det konstateres, at en producent overdrager opgaver, som normalt henhører under en intern salgsafdeling, til et distributionsselskab, som den kontrollerer økonomisk, og med hvilket den danner en samlet økonomisk enhed, er det berettiget, at institutionerne støtter sig på de priser, der betales ved den første uafhængige købers køb hos den tilknyttede distributør. Den omstændighed, at den tilknyttede distributørs priser tages i betragtning, medfører, at det undgås, at omkostninger, som åbenbart er inkluderet i salgsprisen for en vare, når dette salg foretages af en salgsafdeling, der er integreret i producentens organisation, medtages, når de samme salgsaktiviteter udføres af et selskab, som udgør en selvstændig juridisk person, selv om det er undergivet producentens økonomiske kontrol. Der foreligger en enkelt økonomisk enhed, når en producent overdrager opgaver, som normalt henhører under en intern salgsafdeling, til et distributionsselskab, som er undergivet producentens økonomiske kontrol. Endvidere udgør kapitalstrukturen en relevant indikator for forekomsten af en økonomisk enhed. En enkelt økonomisk enhed kan endvidere foreligge, hvis producenten påtager sig en del af salgsfunktionerne, der komplementerer dem, der varetages af det selskab, der distribuerer producentens varer. (jf. præmis 177-179)

Det fremgår både af ordlyden og opbygningen af artikel 2, stk. 10, i antidumpingforordning nr. 384/96, at en justering af eksportprisen eller den normale værdi kun kan foretages for at tage hensyn til forskelle i faktorer, der påvirker priserne og dermed prisernes sammenlignelighed. Justeringens eksistensberettigelse er en genopretning af symmetrien mellem den normale værdi og eksportprisen. Hvis justeringen således udføres korrekt, indebærer det en genopretning af denne symmetri. Hvis justeringen derimod ikke foretages korrekt, indebærer det, at den fastholder eller skaber en asymmetri mellem den normale værdi og eksportprisen. På samme måde som den part, der anmoder om, at der i henhold til artikel 2, stk. 10, i antidumpinggrundforordning nr. 384/96 foretages justeringer, for at der kan foretages en passende sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen ved fastsættelsen af dumpingmargenen, skal godtgøre, at anmodningen er berettiget, skal institutionerne — når de finder det nødvendigt at foretage en sådan justering — ved en sådan afgørelse endvidere kunne henvise til beviser for, eller i det mindste indicier, der peger i retning af, at der foreligger en faktor, som kan give anledning til en justering, og at denne har en indflydelse på prisernes sammenlignelighed. (jf. præmis 180, 184, 194 og 195)