ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
KENDELSE AFSAGT AF PERSONALERETTENS PRÆSIDENT

27. marts 2007

Sag F-11/07 AJ

António Henriques Montes Dória

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Retshjælp«

Angående: Ansøgning indgivet af António Henriques Montes Dória om retshjælp i henhold til artikel 94 i procesreglementet ved Retten i Første Instans, som finder tilsvarende anvendelse ved Personaleretten i medfør af artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7), indtil Personalerettens procesreglement træder i kraft.

Udfald: Ansøgningen om retshjælp afslås.

Sammendrag

Retspleje – ansøgning om gratis juridisk bistand – betingelser for bevilling heraf

(Rettens procesreglement, art. 94, stk. 3; tjenestemandsvedtægten, art. 48; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)

I henhold til artikel 94, stk. 3, i procesreglementet for Retten i Første Instans gives der afslag på retshjælp, hvis det synes åbenbart, at den sag, hvortil der er søgt om retshjælp, ikke kan antages til realitetsbehandling. Dette er tilfældet, for så vidt angår et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand, hvis afskedsbegæring er blevet imødekommet, og som har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om ikke at genindsætte ham i tjenesten, selv om hans afskedsbegæring ikke i overensstemmelse med proceduren i vedtægtens artikel 90 og 91 forinden har været genstand for en ansøgning om, at det fastlås, at denne begæring var en nullitet. En sådan ansøgning om genansættelse kan nemlig anses enten for en tilbagetrækning af afskedsbegæringen, der ikke har nogen retlig virkning i forhold til en endelig afsked, eller som en uopfordret ansøgning til en stilling, hvor afslaget ikke udgør en akt, der indeholder et klagepunkt, idet en sådan ansøgning nødvendigvis bevarer en uformel karakter.

(jf. præmis 3-10 og 12)

Henvisning til:

Retten, 23. februar 2001, forenede sager T-7/98, T-208/98 og T-109/99, De Nicola mod EIB, Sml. Pers. I-A, s. 49, og II, s. 185, præmis 119 og 287-307; 17. oktober 2006, sag T-406/04, Bonnet mod Domstolen, Sml. Pers. I-A-2, s. 213, og II-A-2, s. 1097, præmis 33.
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

6. marts 2008

Sag F-55/07

Giuseppe Tiralongo

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – forhenværende midlertidigt ansat – søgsmål – erstatningssøgsmål – ikke forlængelse af tidsbegrænset kontrakt – åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Giuseppe Tiralongo bl.a. har nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale ham erstatning for det tab, han angiveligt har lidt som følge af en række ulovlige handlinger, som Kommissionen har begået ved forlængelsen af hans kontrakt.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Retspleje – antagelse til realitetsbehandling – behandling efter gældende regler på tidspunktet for stævningens indgivelse

(Personalerettens procesreglement, art. 76)

2. Tjenestemænd – søgsmål – erstatningssøgsmål – søgsmålsgrunde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

1. Selv om reglen i artikel 76 i Personalerettens procesreglement, hvorefter Retten ved kendelse kan afvise en sag, der åbenbart ikke kan behandles, er en procedureregel, der som sådan finder anvendelse fra tidspunktet for dens ikrafttræden på alle verserende tvister ved Personaleretten, gælder dette ikke for de regler, på hvis grundlag Retten under anvendelse af denne artikel kan anse et søgsmål for at være åbenbart uantageligt til realitetsbehandling, hvilke kun kan være dem, der er gældende på tidspunktet for indgivelsen af stævningen.

(jf. præmis 26)

2. En tjenestemand, som ikke inden for de i vedtægtens artikel 90 og 91 fastsatte frister har anlagt et annullationssøgsmål vedrørende en retsakt, som han hævder er bebyrdende for ham, kan ikke udbedre denne forsømmelse ved at rejse krav om erstatning for den skade, som er forvoldt af denne retsakt, uanset om der er tale om økonomisk eller ikke-økonomisk skade, og på denne måde opnå nye søgsmålsfrister.

(jf. præmis 31, 33, 40 og 41)

Henvisning til:

Retten, 24. januar 1991, sag T-27/90, Latham mod Kommissionen, Sml. II, s. 35, præmis 38; 13. juli 1993, sag T-20/92, Moat mod Kommissionen, Sml. II, s. 799, præmis; 28. juni 2005, sag T-147/04, Ross mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 771, præmis 48.
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

25. februar 2008

Sag F-85/07

Ana Anselmo m.fl.

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Personalesag – tjenestemænd – ansættelse – udnævnelse – indplacering i lønklasse – ansøgere, der har bestået en intern udvælgelsesprøve – ny faktisk omstændighed – foreligger ikke – åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Ana Anselmo og ti andre tjenestemænd ved Rådet i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Rådets afgørelser om ved udnævnelsen af de pågældende til kategori B* eller efter denne udnævnelse at slette den anciennitet i lønklasse, de havde opnået i kategori C og D.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Retspleje – antagelse til realitetsbehandling – behandling efter gældende regler på tidspunktet for stævningens indgivelse

(Rettens procesreglement, art. 76)

2. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

1. Selv om reglen i artikel 76 i Personalerettens procesreglement, hvorefter Retten ved kendelse kan afvise en sag, der åbenbart ikke kan behandles, er en procedureregel, der som sådan finder anvendelse fra tidspunktet for dens ikrafttræden på alle verserende tvister ved Personaleretten, gælder dette ikke for de regler, på hvis grundlag Retten under anvendelse af denne artikel kan anse et søgsmål for at være åbenbart uantageligt til realitetsbehandling, hvilke kun kan være dem, der er gældende på tidspunktet for indgivelsen af stævningen.

(jf. præmis 17)

2. En faktisk omstændighed kan kun genåbne søgsmålsfristerne, såfremt både betingelsen om, at den skal »ændre den retlige eller faktiske situation« og »i væsentlig grad kunne ændre retsstillingen for den, der ønsker at få ændret en beslutning, der er blevet endelig«, er opfyldt.

En institutions bekendtgørelse af en meddelelse til personalet, hvorved denne blot orienterer om rækkevidden af vedtægtens bestemmelser og af de interne forskrifter uden at føje noget hertil, og som blot bekræfter anvendelsen af regler, der uden denne bekendtgørelse under alle omstændigheder ville være blevet anvendt, kan ikke anses for en ny faktisk omstændighed.

(jf. præmis 25 og 28)

Henvisning til:

Domstolen, 13. november 1986, sag 232/85, Becker mod Kommissionen, Sml. s. 3401, præmis 10.

Retten, 7. februar 1991, sag T-58/89, Williams mod Revisionsretten, Sml. II, s. 77, præmis 46-48; 7. februar 2001, sag T-186/98, Inpesca mod Kommissionen, Sml. II, s. 557, præmis 51; 3. oktober 2006, sag T-171/05, Nijs mod Revisionsretten, Sml. Pers. I-A-2, s. 195, og II-A-2, s. 999 præmis 24.

Personaleretten, 16. januar 2007, sag F-92/05, Genette mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 1, og II-A-1, s. 1, præmis 61.
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS FØRSTE AFDELING

23. januar 2008

Sag F-62/07

Chantal De Fays

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Mindelig bilæggelse på Personalerettens initiativ – slettelse«

Angående: Søgsmål i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Chantal de Fays på grundlag af sine karriereudviklingsrapporter fra 2003, 2004 og 2005 bl.a. har nedlagt påstand om, at Kommissionen pålægges at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, hun har lidt som følge af den forsinkede udarbejdelse af disse rapporter og af de vedvarende vurderinger i disse rapporter, som ikke svarer til hendes faktiske indsats.

Udfald: Sag F-62/07, De Fays mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register. Kommissionen påtager sig en symbolsk betaling af en 1 EUR til sagsøgeren. Kommissionen betaler de udgifter og omkostninger, sagsøgeren rimeligvis har afholdt. Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registeret

(Personalerettens procesreglement, art. 69 og 74)
KENDELSE AFSAGT AF PERSONALERETTENS PRÆSIDENT

30. januar 2008

Sag F-64/07 R

S

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag – foreløbige forholdsregler – begæring om udsættelse af gennemførelsen af en retsakt – uopsættelighed – foreligger ikke«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 242 EF, 243 EF, 157 EA og 158 EA, hvorved S har fremsat en begæring om udsættelse af gennemførelsen af afgørelsen truffet af Parlamentet den 27. juli 2006 om at omplacere ham til Bruxelles som rådgiver for generaldirektøren for kommunikation.

Udfald: Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Sammendrag

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser herfor – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade

(Art. 242 EF og 243 EF; Personalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)

2. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – stævning – formkrav

(Personalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)

1. Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger uopsættelighed i forbindelse med en begæring om foreløbige forholdsregler, skal vurderes på baggrund af nødvendigheden af, at der træffes en foreløbig afgørelse for at undgå, at den part, der har fremsat begæring om den foreløbige forholdsregel, udsættes for et alvorligt og uopretteligt tab. Denne part skal dokumentere, at vedkommende ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført en sådan skade. Selv om det med henblik på at godtgøre, at der foreligger en sådan skade, ikke er nødvendigt, at det godtgøres, at der er absolut vished for, at skaden indtræder, idet det er tilstrækkeligt, at skaden kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed, skal sagsøgeren ikke desto mindre fortsat føre bevis for de faktiske omstændigheder, der skal begrunde, at der er udsigt til en sådan alvorlig og uoprettelig skade.

(jf. præmis 30 og 31)

Henvisning til:

Retten, 1. juli 1999, sag T-111/99 R, Samper mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 111, og II, s. 609, præmis 38; 7. december 2001, sag T-192/01 R, Lior mod Kommissionen, Sml. II, s. 3657, præmis 49; 6. december 2002, sag T-275/02 R, D mod EIB, Sml. Pers. I-A, s. 259, og II, s. 1295, præmis 59 og 60.

2. Det fremgår af artikel 102, stk. 2, i Personalerettens procesreglement, at en begæring om foreløbige forholdsregler bl.a. skal angive de faktiske og retlige grunde til, at den begærede foreløbige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget (fumus boni juris).

(jf. præmis 38)
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS FØRSTE AFDELING

23. januar 2008

Sag F-123/07

Chantal De Fays

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Mindelig bilæggelse på Personalerettens initiativ – slettelse«

Angående: Søgsmål i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Chantal de Fays har nedlagt påstand om annullation af sin karriereudviklingsrapport fra 2005 og om, at Kommissionen pålægges at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, hun har lidt som følge af den forsinkede udarbejdelse af denne rapport og af de vedvarende vurderinger i denne rapport, som ikke svarer til hendes faktiske indsats.

Udfald: Sag F-123/07, De Fays mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register. Kommissionen betaler de udgifter og omkostninger, sagsøgeren rimeligvis har afholdt. Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registeret

(Personalerettens procesreglement, art. 69 og 74)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

19. december 2007

Sag F-20/07

Luigi Marcuccio

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – social sikring – sygesikring – refusion af udgifter i forbindelse med sygdom – udtrykkeligt afslag på ansøgningen«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Luigi Marcuccio, tidligere tjenestemand i Kommissionen, har nedlagt påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afslag på hans ansøgning af 31. marts 2006 om godtgørelse på 100% af forskellige udgifter til lægebehandling i henhold til vedtægtens artikel 72, stk. 1. Endvidere har sagsøgeren nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale ham forskellen mellem den samlede sum af de omhandlede udgifter til lægebehandling og det beløb, han allerede er blevet godtgjort i denne forbindelse, hvilket udgør et beløb på 323,09 EUR. Endelig har sagsøgeren krævet, at dette beløb tilskrives morarenter på 10% pro anno, regnet fra den 8. april 2006.

Udfald: EU-Personaleretten erklærer sig inkompetent i sag F-20/07, Maruccio mod Kommissionen, således at Retten i Første Instans kan træffe afgørelse i sagen. Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Sammendrag

Retspleje – fordeling af beføjelser mellem Fællesskabets forskellige retsinstanser

(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 8, stk. 3; tjenestemandsvedtægten, art. 72)

Ved behandlingen af et søgsmål, der vedrører anfægtelse af et afslag på at tildele en tjenestemand en godtgørelse på 100% af udgifter til lægebehandling, som han hævder at være berettiget til på grund af den psykiske sygdom, som han angiveligt lider af, skal EU-Personaleretten i medfør af artikel 8, stk. 3, andet punktum, i bilag I til Domstolens statut erklære sig inkompetent, således at Retten i Første Instans kan træffe afgørelse i sagen, når der for Retten verserer andre sager mellem de samme parter, der er støttet på samme retsforhold, og som ligeledes vedrører retten til en godtgørelse på 100% af udgifter til lægebehandling. Disse forskellige søgsmål udgør en og samme tvist, og det forekommer at være i overensstemmelse med retsplejehensyn, som skal sikres ved artikel 8, stk. 3, andet punktum, i bilag I til Domstolens statut, at lade en og samme retsinstans afgøre tvisten i dens helhed.

(jf. præmis 8-16)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

14. december 2007

Sag F-21/07

Luigi Marcuccio

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – erstatningssøgsmål – angiveligt ulovlig behandling af lægelige oplysninger – afvisning – tilsidesættelse af en rimelig frist for anlæg af erstatningssøgsmål«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Luigi Marcuccio har nedlagt en påstand om erstatning for det tab, han angiveligt har lidt som følge af en række eksempler på ulovlig adfærd, som visse tjenestemænd ved Kommissionen har udvist ved behandlingen af hans lægelige oplysninger.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Retspleje – formaliteten – bedømmelse af de regler, der er gældende på tidspunktet for indgivelse af stævningen

(Rettens procesreglement, art. 76)

2. Tjenestemænd – klage – frister – krav om erstatning rettet til en institution – overholdelse af en rimelig frist

(Statutten for Domstolen, art. 46; tjenestemandsvedtægten, art. 90)

1. Selv om den regel, der fremgår af artikel 76 i Personalerettens procesreglement, hvorved Retten ved kendelse kan afvise en sag, som åbenbart ikke kan behandles, er en procedureregel, der som sådan finder anvendelse fra det tidspunkt, den trådte i kraft, på alle de for Retten verserende sager, gælder dette ikke for reglerne om begrundelse, som Retten under anvendelse af denne bestemmelse kan lægge til grund for, at sagen skal afvises, hvilke regler alene finder anvendelse på tidspunktet for sagsanlægget.

(jf. præmis 14)

2. Tjenestemænd eller ansatte, som over for deres institution fremsætter krav om en erstatning fra Fællesskabet af et tab, som kan tilregnes dette, skal gøre dette inden for en rimelig frist efter det tidspunkt, hvor de er blevet klar over den situation, som ligger til grund for erstatningskravet. Spørgsmålet om, hvorvidt fristen er rimelig, skal vurderes på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag og navnlig tvistens betydning for den pågældende, sagens kompleksitet og parternes handlemåde.

Der er herved endvidere grund til at sammenholde nævnte frist med den forældelsesfrist på fem år for erstatningskrav uden for kontraktforhold, som er fastsat i artikel 46 i Domstolens statut. Imidlertid udgør fristen på fem år ikke en streng og urørlig frist, inden for hvilken ethvert krav kan antages til realitetsbehandling uanset den tid, det har taget sagsøgeren at fremsætte kravet over for administrationen, samt sagens faktiske omstændigheder.

(jf. præmis 19-22)

Henvisning til:

Retten, 5. oktober 2004, sag T-144/02, Eagle m.fl. mod Kommissionen, Sml. II. s. 3381, præmis 65 og 66; 1. februar 2007, sag F-125/05, Tsarnavas mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-2, s. 0000, præmis 76 og 77.
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR PERSONALERETTENS FØRSTE AFDELING

28. november 2007

Sag F-71/07

Georgios Karatzoglou

mod

Det Europæiske Genopbygningsagentur (EAR)

»Mindelig bilæggelse på Rettens initiativ – slettelse«

Angående: Søgsmål, hvorved Georgios Karatzoglou har nedlagt påstand om, at EAR tilpligtes at betale erstatning for det tab og den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af den manglende fuldbyrdelse af den dom, som Retten i Første Instans afsagde den 23. februar 2006 (sag T-471/04, Karatzoglou mod EAR, Sml. Pers. I-A-2, s. 35, og II-A-2, s. 157), hvorved den annullerede EAR’s afgørelse af 26. februar 2004 om opsigelse af sagsøgerens ansættelseskontrakt.

Udfald: Sag F-71/01, Karatzoglou mod EAR, slettes fra Rettens register. EAR betaler sagsøgeren 10 000 EUR til dækning af de omkostninger, han har afholdt. EAR bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – mindelig bilæggelse af tvisten for Personaleretten – slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 69 og 74)
KENDELSE AFSAGT AF PERSONALERETTENS PRÆSIDENT

8. november 2007

Sag F-50/07 AJ

Valentina Hristova

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Retshjælp«

Angående: Ansøgning fra Valentina Hristova om retshjælp i henhold til artikel 94 i Rettens procesreglement, som på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om retshjælp i medfør af artikel 3, stk. 4, i Rådets afgørelse 2004/752/EF af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7) finder tilsvarende anvendelse på Personaleretten, med henblik på indbringelse af et søgsmål med påstand om annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AST/14/06 den 3. april 2007 om ikke at give Valentina Hristova adgang til prøverne afholdt af Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO) til oprettelse af en ansættelsesreserve af assistenter med bulgarsk statsborgerskab til sekretariatsfunktioner (EUT C 145, s. 22).

Udfald: Sagsøgeren bevilges retshjælp. Et beløb, der svarer til sagsøgerens omkostninger dokumenteret i bilag, overføres til de advokater, der repræsenterer sagsøgeren, begrænset til 1 000 EUR for den skriftlige forhandling, og til 1 000 EUR for den mundtlige forhandling. Advokaterne Angel Kerelov og Georgi Kerelov udpeges til at repræsentere sagsøgeren.

Sammendrag

Retspleje – ansøgning om gratis retshjælp – betingelser for ydelse

(Rettens procesreglement, art. 94, stk. 1-3, og art. 96, stk. 3; Rådets afgørelse 2004/752, art. 3, stk. 4)
PERSONALERETTENS KENDELSE

(Første Afdeling)

19. oktober 2007

Sag F-23/07

M

mod

Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMEA)

»Personalesag – tjenestemænd – invaliditet – invaliditetsudvalg – afslag på indkaldelse heraf – åbenbar afvisning«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved M har nedlagt påstand om annullation af Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse af 25. oktober 2006 om afslag på hans anmodning om nedsættelse af et invaliditetsudvalg og af Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse af 31. januar 2007 om afslag på hans anmodning om erstatning.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – afgørelse, som gentager resultatet i den oprindelige afgørelse – rent bekræftende afgørelse – afvisning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

2. Tjenestemænd – søgsmål – annullationssøgsmål anlagt efter fristen – erstatningssøgsmål for at opnå samme resultat – afvisning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

1. En afgørelse, hvorved administrationen i mangel af en bedømmelse af den pågældende tjenestemands helbredstilstand alene gentager sit afslag på nedsættelse af et invaliditetsudvalg, er udelukkende en bekræftende afgørelse, og ikke en ny afgørelse, som får søgsmålsfristen til at løbe på ny, heller ikke selv om denne afgørelse er truffet i lyset af en lægerapport, der ikke var til rådighed, da administrationen traf den oprindelige afgørelse.

(jf. præmis 40 og 43)

Henvisning til:

Domstolen, 20. maj 1987, sag 214/85, Gherardi Dandolo mod Kommissionen, Sml. s. 2163, præmis 15-17.

2. En påstand om erstatning skal afvises, når en tjenestemand således forsøger at opnå samme resultat, som han ville have opnået, hvis han havde fået medhold i et annullationssøgsmål, som han imidlertid har forsømt at anlægge rettidigt. En tjenestemand, som har undladt inden for de i vedtægtens artikel 90 og 91 foreskrevne frister at anlægge et annullationssøgsmål til prøvelse af en foranstaltning, som han anser for bebyrdende, kan ikke råde bod herpå ved at rejse krav om erstatning af det tab, han har lidt på grund af foranstaltningen, og dermed opnå nye søgsmålsfrister.

(jf. præmis 45)

Henvisning til:

Domstolen, 14. februar 1989, sag 346/87, Bossi mod Kommissionen, Sml. s. 303, præmis 32.

Retten, 13. juli 1993, sag T-20/92, Moat mod Kommissionen,Sml. II, s. 799, præmis 46; 28. juni 2005, sag T-147/04, Ross mod Kommissionen,Sml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 771, præmis 48.