Appel iværksat den 28. september 2021 af Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 28. juli 2021 i sag T-634/20, UPTR mod Parlamentet og Rådet

(Sag C-603/21 P)

(2021/C 513/31)

Processprog: nederlandsk

Parter

Appellant: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (ved advocaat F. Vanden Bogaerde)

De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Appellen antages til realitetsbehandling.

— Artikel 2, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (1) (EU) 2020/1055 af 15. juli 2020 om ændring af forordning (EF) nr. 1071/2009, (EF) nr. 1072/2009 og (EU) nr. 1024/2012 med henblik på at tilpasse dem til udviklingen i vejtransportsektoren annulleres. Dette skal ske på grundlag af artikel 263 i den konsoliderede udgave af traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde og på grundlag af de nedenfor sammenfattede anbringender.

— Afgørelsen om sagsomkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Det første anbringende: Spørgsmålet, om det oprindelige søgsmål kan antages til realitetsbehandling

Medlemmerne af appellanten bør nyde godt af en effektiv retsbeskyttelse. For at nyde godt af en sådan effektiv retsbeskyttelse kan der i denne sag ikke anlægges en restriktiv fortolkning af begrebet »umiddelbart og individuelt berørt« i betragtning af den specifikke strafferetlige/sanktionerende kontekst, inden for hvilken medlemmerne af appellanten ikke har en subjektiv ret, hvorfor de er afskåret fra en direkte adgang til domstolene.

Det kan næppe anses for en effektiv retsbeskyttelse, at medlemmer af appellanten skal bringe sig i en ulovlig situation for som følge heraf at være afhængige af kontrolinstanser, som skal have mulighed for at retsforfølge eller pålægge sanktioner uden at være forpligtet hertil. Endvidere er en effektiv retsbeskyttelse ikke garanteret, når henses til, at en national domstol ikke altid har pligt til at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.

Det andet anbringende: Tilsidesættelse af det indre marked

Artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union har til formål at indføre et europæisk indre marked. Dette europæiske indre marked blev bl.a. indført gennem princippet om den frie bevægelighed for tjenesteydelser.

Den frie bevægelighed for tjenesteydelser på transportområdet er reguleret i bestemmelserne i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Som følge heraf skal der for så vidt angår vejtransport og specifikt hvad angår cabotage tilstræbes en gradvis liberalisering.

Denne liberalisering inden for transportmarkedet er historisk set faktisk også opnået. Den opnåede liberalisering inden for transportmarkedet og ophævelsen af begrænsninger på dette marked er dog blev rullet væsentligt tilbage. Ved den omtvistede afgørelse bliver den opnåede liberalisering rullet endnu mere tilbage, eftersom den indebærer en vidtrækkende begrænsning, som især er til skade for de transportvirksomheder, som er medlemmer af appellanten.

De begrundelser, som reelt ligger til grund for denne afgørelse, bliver allerede opvejet af andre lovgivningsmæssige foranstaltninger i Mobility package.

Den omtvistede afgørelse udgør en tilsidesættelse af artikel 3, stk. 3, TEUF og af princippet om den frie bevægelighed for tjenesteydelser i afsnit VI i TEUF og skal derfor annulleres.

Det tredje anbringende: Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

Konsekvensanalysen, som blev udarbejdet vedrørende forslag til Europa-Parlamentet og Rådets forordning Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1071/2009 og (EF) nr. 1072/2009 med henblik på at tilpasse dem til udviklingen i vejtransportsektoren, blev gennemført med henblik på en yderligere liberalisering af cabotagetransport i Den Europæiske Union.

Med denne konsekvensanalyse blev der ikke taget hensyn til en eventuel venteperiode, som først senere blev inddraget i lovgivningsprocessen. Det kan derfor kun antages, at indførelsen af en venteperiode på fire dage efter gennemførelsen af den sidste cabotageaktivitet vil få en betydelig indvirkning på antallet af cabotageaktiviteter i Den Europæiske Union. Virkningerne af denne venteperiode er dog reelt ikke blevet vurderet ved en konsekvensanalyse under lovgivningsprocessen.

Med hensyn til ændringen af bestemmelserne om cabotagetransport, hvorved det indtil nu opnåede omfang af liberalisering bliver stærkt reduceret ved indførelsen af en venteperiode på fire dage efter den sidste cabotageaktivitet, kan det ikke gøres gældende, at der ikke er tale om en »væsentlig« ændring. Derfor må en konsekvensanalyse betragtes som nødvendig for det videre forløb af lovgivningsprocessen

Europa-Parlamentet og Rådet kan således ikke gøre gældende, at en ajourføring af konsekvensanalysen ikke var hensigtsmæssig eller nødvendig med henblik på lovgivningsprocessen.

En manglende ajourføring af konsekvensanalysen må derfor anses for en tilsidesættelse af det proportionalitetsprincip, som Europa-Parlamentet og Rådet er bundet af.

(1) EUT 2020, L 249, s, 17.