Hvad angår en begæring om foreløbige forholdsregler er en abstrakt påberåbelse af, at der er sket et indgreb i grundlæggende rettigheder, ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at den skade, der kan følge heraf, nødvendigvis er uoprettelig. Den udvidede beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, som følger af Lissabontraktaten, ændrer intet ved dette synspunkt, da disse rettigheder allerede var beskyttet i EU-retten før denne traktats ikrafttræden. Ganske vist ville en tilsidesættelse af visse grundlæggende rettigheder, såsom forbuddet mod tortur og umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, som er stadfæstet i artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, på grund af selve beskaffenheden af den tilsidesatte ret i sig selv kunne foranledige en alvorlig og uoprettelig skade. Det tilkommer dog ikke desto mindre altid den part, der har fremsat en begæring om en foreløbig forholdsregel, at påvise og godtgøre sandsynligheden for, at der opstår en sådan skade i hans særlige tilfælde.

Offentliggørelsen af specifikke forretningsmæssige oplysninger såsom navne på kunder, antallet af leverede reservedele, beregning af priser og ændringer af priser skal anses for en skade, der opfylder kravet om alvor i forhold til at begrunde en foreløbig forholdsregel. Hvad angår den uoprettelige karakter af skaden er det desuden ikke muligt, når de fortrolige oplysninger først er offentliggjort, at ophæve virkningerne af, at disse oplysninger er blevet offentliggjort, ved senere at annullere Rettens afgørelse om afslag på en begæring om fortrolig behandling, fordi den er strid med artikel 339 TEUF og den grundlæggende ret til beskyttelse af erhvervshemmeligheder. En virksomhed ville således miste muligheden for at få en effektiv domstolsbeskyttelse, hvis de omhandlede oplysninger blev offentliggjort, inden tvisten i hovedsagen blev afgjort.

En økonomisk skade kan anses for at være uoprettelig, hvis den pågældende skade, selv når den indtræder, ikke kan opgøres i tal. Den usikkerhed, der er forbundet med erstatning af en økonomisk skade i forbindelse med et eventuelt erstatningssøgsmål, kan ganske vist ikke i sig selv anses for en omstændighed, på grundlag af hvilken det kan godtgøres, at skaden er uoprettelig. Det er på tidspunktet for sagen om foreløbige forholdsregler nødvendigvis usikkert, om der senere er mulighed for at få erstatning for en økonomisk skade inden for rammerne af et erstatningssøgsmål, der kan anlægges efter en eventuel annullation af den anfægtede retsakt. Derimod forholder det sig anderledes, når det står klart, efter at dommeren i sager om foreløbige forholdsregler har foretaget sin vurdering, at den påberåbte skade på grund af dens art og den måde, hvorpå den forudses at ville indtræde, ikke i tilstrækkelig grad kan identificeres eller opgøres i tal, hvis den indtræder, og derfor i praksis ikke vil kunne afhjælpes ved et erstatningssøgsmål. Dette kan bl.a. være tilfældet, når det drejer sig om offentliggørelse af specifikke forretningsmæssige oplysninger, der hævdes at være fortrolige, vedrørende forhold såsom navne på kunder, antallet af leverede reservedele, beregning af priser og ændringer af priser. Det ville nemlig være umuligt at fastslå antal og status for de personer, der faktisk havde fået kendskab til de offentliggjorte oplysninger, og derudfra vurdere, hvilken konkret indvirkning offentliggørelsen af disse kunne få på de handelsmæssige og økonomiske interesser for det selskab, som oplysningerne henviser til.

Det kan dog ikke udledes af det ovenstående, at den omstændighed, at Kommissionen giver adgang til en klagepunktsmeddelelse, nødvendigvis vil kunne medføre en alvorlig og uoprettelig skade, på samme måde som det er tilfældet med offentliggørelsen af en endelig afgørelse, der fastslår, at der foreligger en overtrædelse. Når en part i den administrative procedure har adgang til en udgave af en klagepunktsmeddelelse, som indeholder forretningshemmeligheder, gives denne aktindsigt nemlig i princippet alene med henblik på, at den pågældende part skal have mulighed for effektivt at deltage i denne procedure, og den pågældende har således ikke ret til at udnytte de oplysninger, der er indeholdt i dette dokument, til andre formål. I øvrigt kan den skade, der eventuelt kunne følge af, at et begrænset antal personer, der let kan identificeres, har fået adgang til en klagepunktsmeddelelse, ikke sammenlignes med den skade, der følger af offentliggørelsen på internettet af en endelig afgørelse, som alle har adgang til, navnlig hvad angår muligheden for at vurdere skaden og gøre den endeligt op.

(jf. præmis 52-55, 57 og 58)