ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RETTENS DOM (Appelafdelingen)

5. juli 2007

Sag T-247/06 P

Carlos Sanchez Ferriz

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesåret 2003 – appellen ugrundet«

Angående: Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 28. juni 2006, Sanchez Ferriz mod Kommissionen (sag F-19/05, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.

Udfald: Appellen forkastes. Carlos Sanchez Ferriz betaler sagens omkostninger for Retten i Første Instans.

Sammendrag

Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

Der foreligger en overtrædelse af ligebehandlingsprincippet, når to persongrupper, hvis retlige og faktiske situation ikke adskiller sig væsentligt fra hinanden, behandles forskelligt, eller når forskellige forhold behandles ens.

Den omstændighed, at anvendelsen af den regel, der indfører en vægtning af de point, som anføres i en karriereudviklingsrapports forskellige rubrikker, indebærer, at to tjenestemænd, som har det præcist samme antal point i en af rapportens rubrikker, samlet set opnår et forskelligt antal point ved medregning af de point, som er opnået i de øvrige rubrikker, udgør ikke en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet denne forskel er udtryk for, at tjenestemændene ikke befinder sig i samme situation i forhold til de øvrige rubrikker. Det samme gælder i de tilfælde, hvor to tjenestemænd, som har opnået et forskelligt antal point i en af disse rubrikker, samlet set opnår samme antal point ved medregning af de point, som er opnået i de øvrige rubrikker.

(jf. præmis 36 og 37)

Henvisning til: Retten, 7. februar 1991, forenede sager T-18/89 og T-24/89, Tagaras mod Domstolen, Sml. II, s. 53, præmis 68; Retten, 28. oktober 2004, forenede sager T-219/02 og T-337/02, Lutz Herrera mod Kommissionen, Sml. Pers. I‑A, s. 319, og II, s. 1407, præmis 93; Retten, 25. oktober 2005, sag T-43/04, Fardoom og Reinard mod Kommissionen, Sml. Pers. I‑A, s. 329, og II, s. 1465, præmis 42; Retten, 28. november 2006, sag T-47/04, Milbert m.fl. mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 53.
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 10. maj 2007 – Antartica mod KHIM – Nasdaq Stock Market (nasdaq)

(sag T-47/06)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-figurmærket nasdaq – det ældre EF-ordmærke NASDAQ – relativ registreringshindring – velkendt varemærke – artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 61)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. december 2005 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 752/2004-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Nasdaq Stock Market, Inc. og Antartica Srl.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Antartica Srl Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket nasdaq for varer i klasse 9, 12, 14, 25 og 28 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nasdaq Stock Market, Inc. Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærket NASDAQ for varer i klasse 9, 16, 35, 36, 38 og 42, såvel som det i alle medlemsstaterne i Den Europæiske Union tidligere kendte varemærke NASDAQ Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse ophæves, og ansøgningen afslås





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 6. maj 2008 – Redcats mod KHIM – Revert & Cía (REVERIE)

(Sag T-246/06)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-ordmærket REVERIE – det ældre EF-figurmærke Revert – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 44, 47 og 48)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. juli 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 171/2005-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Manuel Revert & Cía, SA og Redcats SA.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Redcats SA Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »REVERIE« for varer henhørende under klasse 16, 20 og 24 – ansøgning nr. 2146447 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Manuel Revert & Cía, SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket »REVERT« for varer og tjenesteydelser henhørende under klasse 24, 25 og 39 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for så vidt angår de omhandlede varer henhørende under klasse 24 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:

De nationale ordmærker EL TIEMPO for publikationer (ikke registreret, men almindelig kendt), TELETIEMPO for varer i klasse 16 (nr. 1902923) og for tjenesteydelser i klasse 38 (nr. 2217494) og TELETIEMPO INSTITUTO NACIONAL DE METEOROLOGÍA for tjenesteydelser i klasse 35 (nr. 2217493) og 41 (nr. 217492)
RETTENS DOM (Appelafdelingen)

5. marts 2008

Sag T-414/06 P

Philippe Combescot

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – sagens afvisning af Personaleretten – søgsmålsfrist«

Angående: Appel af dom afsagt af Personaleretten (Anden Afdeling) den 19. oktober 2006 i sag F-114/05, Combescot mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af dommen.

Udfald: Appellen forkastes. Philippe Combescot bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – frister – udtrykkeligt afslag på klage inden for svarfristen, men ikke meddelt

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 3)

Inden for rammerne af klageadgangen i henhold til vedtægtens artikel 90 og 91 gælder, at når svarfristen i artikel 90, stk. 2, på fire måneder er udløbet, svarer den manglende meddelelse af et udtrykkeligt afslag, der blev truffet inden for denne frist, til en stiltiende afvisning, der får søgsmålsfristen på tre måneder til at løbe.

Denne fortolkning er fuldt ud i overensstemmelse med formålet med klage- og søgsmålsfristerne, der har til formål at værne om retssikkerheden i Fællesskabets institutioner, hvilket er uomgængeligt for at sikre deres korrekte funktion, således at det undgås, at fællesskabsretsakter, der afføder retsvirkninger, kan anfægtes i ubegrænset tid. Disse frister er præceptive og kan ikke fraviges af parterne eller Retten.

En sådan fortolkning gør desuden hverken indgreb i tjenestemandens retsbeskyttelse eller i dennes ret til forsvar, hvilke rettigheder er tilstrækkeligt sikret og passende beskyttet ved tjenestemandens adgang til at anlægge en retssag til prøvelse af den bebyrdende retsakt inden for tre måneder at regne fra den stiltiende afvisning af klagen.

(jf. præmis 39, 43 og 44)

Henvisning til: Domstolen, 7. juli 1971, sag 79/70, Müllers mod EØS, Sml. 1971. s. 161; org.ref.: Rec. s. 689, præmis 18; Domstolen, 17. februar 1972, sag 40/71, Richez-Parise mod Kommissionen, Sml. 1972, s. 29; org.ref.: Rec. s. 73, præmis 6; Domstolen, 12. juli 1984, sag 227/83, Moussis mod Kommissionen, Sml. s. 3133, præmis 12.
2

Artikel 1, 6, 6c, 6f og 7 i Pariserkonventionen af 20. marts 1883 om beskyttelse af industriel ejendomsret, som revideret og ændret (United Nations Treaty Series, bind 828, nr. 11847, s. 108, herefter »Pariserkonventionen«), bestemmer følgende: »Artikel 1 […] 2) Beskyttelsen af den industrielle ejendomsret har til genstand patenter, brugsmønstre og modeller, varemærker, servicemærker, firmanavne, oprindelsesbetegnelser og undertrykkelse af illoyal konkurrence. […] Artikel 6 1) Betingelserne for anmeldelse og registrering af varemærker foreskrives i hvert unionslands [unionen udgøres af de lande, der er omfattet af Pariserkonventionen] lovgivning. […] Artikel 6c a) Unionslandene er enige om at afslå eller ophæve registreringen og ved dertil egnede midler at forbyde brugen enten som varemærker eller som bestanddele af disse, af våben, flag og andre statsemblemer, tilhørende unionslandene samt af dem antagne officielle kontrol- og garantimærker og -stempler, ligesom alt, hvad der fra et heraldisk synspunkt må anses [for] efterligning deraf, når en sådan brug ikke er tilladt af vedkommende myndigheder. b) De under a) ovenfor indeholdte bestemmelser vedrører ligeledes våben, flag og andre emblemer, forkortelser eller benævnelser for internationale mellemstatslige organisationer, af hvilke et eller flere unionslande er medlemmer, med undtagelse af våben, flag og andre emblemer, forkortelser eller benævnelser, som allerede omfattes af ikraftværende internationale overenskomster, der tager sigte på disses beskyttelse. c) Intet unionsland skal være pligtigt at anvende bestemmelserne overfor under b) til skade for indehavere af rettigheder, erhvervet i god tro i vedkommende land før denne konventions ikrafttræden. Unionslandene er ikke pligtige at anvende nævnte bestemmelser, når brugen eller registreringen nævnt ovenfor under a) ikke er af en sådan karakter, at den hos offentligheden vækker forestilling om, at der består en forbindelse mellem vedkommende organisation og de nævnte våben, flag, emblemer, forkortelser eller benævnelser — eller hvis denne brug eller registrering åbenbart ikke er egnet til at give offentligheden den forestilling, at der består en forbindelse mellem brugeren og vedkommende organisation […] a) Ved anvendelsen af disse bestemmelser er unionslandene enige om gennem [d]et internationale [b]ureau i Bern gensidigt at tilstille hverandre en fortegnelse over de statsemblemer, officielle kontrol- og garantimærker og -stempler, som de ønsker eller senere måtte ønske — fuldstændigt eller med visse forbehold — at stille under beskyttelse af denne artikel, såvel som alle senere forandringer i denne fortegnelse. Ethvert af unionslandene skal i god tid gøre de notificerede fortegnelser tilgængelige for offentligheden. Denne underretning er dog ikke obligatorisk for så vidt angår statsflag […] Artikel 6f Unionslandene forpligter sig til at beskytte servicemærker, men er ikke pligtige at træffe forholdsregler til registrering af sådanne mærker. Artikel 7 Beskaffenheden af den vare, for hvilken mærket er bestemt til at anvendes, kan i intet tilfælde hindre dets registrering […]«
Rettens dom (Anden Afdeling) af 13. februar 2008 – Sanofi-Aventis mod KHIM – GD Searle (ATURION)

(Sag T-146/06)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-ordmærket ATURION – ældre nationalt ordmærke URION – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – manglende lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 71-73)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. februar 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 227/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Sanofi-Aventis SA og GD Searle LLC.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: GD Searle LLC Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ATURION« for produkter i klasse 5 – ansøgning nr. 1662311 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sanofi-Aventis SA Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »URION« for produkter i klasse 5 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Femte Afdeling) af 30. januar 2008 – Japan Tobacco mod KHIM –Torrefacção Camelo (CAMELO)

(Sag T-128/06)

»EF-varemærker – indsigelsesprocedure – ansøgning om EF-figurmærket CAMELO – ældre nationalt figurmærke CAMEL – relativ registreringshindring – ingen risiko for utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg og renommé og ingen risiko for, at dette skades – artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 – ingen tilsidesættelse af reglerne for klageproceduren – artikel 74 i forordning nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme – beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme til at omfatte ikke-lignende varer eller tjenesteydelser (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 56-66)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. februar 2006 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 669/2003-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Japan Tobacco, Inc. og Torrefacção Camelo L da .

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Torrefacção Camelo Lda Det omhandlede EF-varemærke: Varemærke, der indeholder figurbestanddele (kamel, pyramider, palmer), og navnet CAFÉ TORREFACTO CAMPO MAIOR CAMELO CAFÉ ESPECIAL PURO Torrefacção Camelo Lda CAMPO MAIOR-PORTUGAL, for varer i klasse 30 – ansøgning nr. 1469121 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Japan Tobacco, Inc. Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke CAMEL for varer i klasse 22 og 34 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen Appelkammerets afgørelse: Annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

Japan Tobacco, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
74

EF-Sortsmyndigheden har for det andet anført, at ifølge sagsøgerens vedtægter er det foreningerne for kooperativer, der er de umiddelbare medlemmer af sagsøgeren, og ikke kooperativerne selv eller mandarinproducenterne. Sagsøgeren kan således med rette hævde at repræsentere foreningerne for kooperativernes interesser, men forbundet har ikke anført noget, der viser, at disse foreninger, som blot varetager deres medlemmers almindelige interesser, er individuelt berørte. Endvidere har sagsøgeren, for så vidt som visse af forbundets medlemmer kan levere plantemateriale, ikke anført særlige karakteristika, der kan adskille dem fra andre leverandører. For så vidt angår de individuelle producenter har EF-Sortsmyndigheden bemærket, at sagsøgeren har indgivet klagen i eget navn, og forbundets vedtægter indeholder intet, der giver anledning til at antage, at det er bemyndiget til at anlægge sager ved domstolene for at varetage visse bestemte mandarinproducenters interesser. Endvidere adskiller visse bestemte mandarinproducenters interesser sig fra de almindelige interesser for de kooperativer, som sagsøgeren kan repræsentere. Endelig er producenterne af Nadarcott-sorten — indirekte medlemmer af sagsøgeren — kun berørt af en objektiv omstændighed, hvorved de ikke adskiller sig fra andre producenter af den pågældende sort, eftersom forpligtelsen til at betale vederlag for dyrkningen af den nu beskyttede sort følger direkte af Fællesskabets system for sortsbeskyttelse. Det følger navnlig af retspraksis, at det ikke er tilstrækkeligt, at en retsakt har større økonomiske følger for nogle operatører end for andre operatører på området, for at førstnævnte kan anses for individuelt berørte af retsakten.
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 23. januar 2008 – Demp mod KHIM – BAU HOW (BAU HOW)

(Sag T-106/06)

»EF-varemærker – indsigelsesprocedure – ansøgning om BAU HOW som EF-figurmærke – ældre nationalt figurmærke BAUHAUS – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra a) og b), og artikel 73 i forordning (EF) nr. 40/94)«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, b)] (jf. præmis 43, 47 og 48)

Angående

Annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. januar 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 92/2004-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Demp BV og BAU HOW GmbH.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: BAU HOW GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket BAU HOW for varer og tjenesteydelser i klasse 7, 8, 11, 19, 20, 36, 37 og 40 – ansøgning nr. 1740133 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Demp BV Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærket BAUHAUS som Benelux-varemærke nr. 570351 og som internationalt varemærke nr. 646757 for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 2, 6-9, 11, 12, 16, 17, 19-21, 25, 27, 31 og 40 samt den irske varemærkeansøgning nr. 2000/03158 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 16. januar 2008 – Inter-Ikea mod KHIM – Waibel (idea)

(Sag T-112/06)

»EF-varemærker – ugyldighedssag – EF-figurmærket idea – ældre EF-figur- og ordmærker og ældre nationale figur- og ordmærker IKEA – relativ ugyldighedsgrund – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 80, 81 og 85)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. februar 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 80/2005-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Inter-Ikea Systems BV og Walter Waibel.

Oplysninger vedrørende sagen:

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket idea for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 20 og 42 – ansøgning nr. 283952 Indehaver af EF-varemærket: Walter Waibel Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Inter-Ikea Systems BV Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Flere EF-ordmærker og nationale figur- og ordmærker for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 20 og 42 Annullationsafdelingens afgørelse: Varemærket idea erklæres ugyldigt Appelkammerets afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 13. december 2007 – Cabrera Sánchez mod KHIM – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano)

(Sag T-242/06)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om el charcutero artesano som EF-figurmærke – ældre nationalt figurmærke El Charcutero – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – manglende lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling af det tidligere varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 84-86, 90 og 92)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. juni 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 790/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Miguel Cabrera Sánchez og Industrias Cárnicas Valle, SA.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Industrias Cárnicas Valle, SA Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket i farver el charcutero artesano for varer i klasse 29 – ansøgning nr. 2823193 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Miguel Cabrera Sánchez Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke El Charcutero for varer i klasse 29 – ansøgning nr. 2047511 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen og registrering af det ansøgte varemærke Appelkammerets afgørelse: afslag på klagen





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
14

Ved afgørelse af 15. februar 2006 (herefter »den anfægtede afgørelse«) afviste Harmoniseringskontorets Første Appelkammer klagen. Appelkammeret anførte, at Prodis’ eventuelle ældre rettighed, nemlig domænenavnet »pagesjaunes.com«, skulle ignoreres, at det ikke påhvilede Harmoniseringskontoret at annullere nationale varemærker, at der i sagsakterne ikke var noget, der støttede argumentet om, at udtrykket »pages jaunes« ikke for en fransk forbruger havde særpræg, eller at det var beskrivende for publikationer, navnlig telefonbøger. Ifølge appelkammeret havde dette udtryk derimod en »almindelig grad af særpræg«, fordi den farve, dette udtryk var gengivet i, var tilfældigt, og udtrykket ikke var blevet en artsbetegnelse. Appelkammeret påpegede, at de to omtvistede varemærkers dominerende bestanddel bestod i det samme udtryk »pages jaunes«, og at lighedspunkterne mellem disse varemærker var slående. Henset til, at de omhandlede varer var af samme art, mente appelkammeret sammenfattende, at der i Frankrig var en risiko for forveksling, fordi det ansøgte varemærke ville blive opfattet som værende internetversionen af den trykte telefonbog med varemærket LES PAGES JAUNES, og at de omhandlede varer således også ville blive ansetfor at være udbudt af den samme virksomhed.