Domstolens Dom (Første Afdeling) af 28. april 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik. - Traktatbrud - Manglende gennemførelse af direktiv 89/594/EØF. - Sag C-250/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-02447



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Medlemsstater - forpligtelser - gennemfoerelse af direktiver - manglende gennemfoerelse ubestridt

(EF-traktaten, art. 169)

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 10. juli 1998 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 89/594/EOEF af 30. oktober 1989 om aendring af direktiv 75/362/EOEF, 77/452/EOEF, 78/686/EOEF, 78/1026/EOEF og 80/154/EOEF vedroerende gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for henholdsvis laeger, sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlaeger, dyrlaeger og jordemoedre, samt direktiv 75/363/EOEF, 78/1027/EOEF og 80/155/EOEF vedroerende samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om virksomhed som henholdsvis laege, dyrlaege og jordemoder (EFT L 341, s. 19, herefter »direktivet«), idet Den Franske Republik ikke ved lov eller administrativt har fastsat de bestemmelser, som er noedvendige for at efterkomme direktivet.

2 Ved direktivets artikel 18 blev der foretaget en aendring af artikel 4 i Raadets direktiv 78/1026/EOEF af 18. december 1978 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for dyrlaeger, omfattende foranstaltninger, som skal lette den faktiske udoevelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 362, s. 1), og ved direktivets artikel 19 blev der indsat et nyt stk. i artikel 1 i Raadets direktiv 78/1027/EOEF af 18. december 1978 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som dyrlaege (EFT L 362, s. 7). De to artikler vedroerer betingelserne for gensidig anerkendelse af de eksamensbeviser, der er noedvendige for udoevelse af erhvervet som dyrlaege.

3 I henhold til direktivets artikel 28 skulle medlemsstaterne traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet senest den 8. maj 1991 og straks underrette Kommissionen herom.

4 Da Kommissionen ikke havde modtaget nogen meddelelse om, at direktivets artikel 16-20 vedroerende erhvervet som dyrlaege var gennemfoert i det franske retssystem, og da den ikke i oevrigt var i besiddelse af oplysninger, der gav den grundlag for at antage, at Den Franske Republik havde opfyldt denne forpligtelse, fremsendte den den 11. oktober 1993 en aabningsskrivelse til den franske regering, hvori den opfordrede regeringen til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder.

5 Den franske regering svarede den 28. april 1994, at der var truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet for saa vidt angaar erhvervet som dyrlaege, og den tilstillede Kommissionen en kopi af en bekendtgoerelse af 26. februar 1991 om aendring af de for udoevelsen af det paagaeldende erhverv gaeldende regler.

6 Da Kommissionen fandt, at den ikke var blevet underrettet om de bestemmelser, der var vedtaget med henblik paa at efterkomme direktivets artikel 18 og 19, fremsendte den ved skrivelse af 22. januar 1996 en begrundet udtalelse til Den Franske Republik, hvori den opfordrede denne til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktivet inden for en frist paa to maaneder fra meddelelsen af udtalelsen.

7 Ved skrivelse af 29. juli 1996 svarede den franske regering, at den inden for kort tid med henblik paa at gennemfoere direktivets artikel 18 og 19 ville fremsaette et lovforslag i parlamentet, hvis indhold var blevet godkendt af Kommissionen, om aendring af lov nr. 82-899 af 20. oktober 1982 om udoevelse af virksomhed som dyrlaege.

8 Den 21. april 1997 blev lovgivningsproceduren afbrudt som foelge af oploesningen af det franske parlament.

9 Da Kommissionen ikke modtog yderligere meddelelser fra Den Franske Republik, har den anlagt naervaerende sag.

10 Den Franske Republik har ikke bestridt, at direktivets artikel 18 og 19 ikke er gennemfoert inden for den fastsatte frist. Den har imidlertid anfoert, at et nyt lovforslag til gennemfoerelse af de paagaeldende bestemmelser skal fremsaettes i parlamentet inden for den naermeste fremtid.

11 Det bemaerkes, at eftersom direktivets artikel 18 og 19 ikke er gennemfoert inden for den i direktivet fastsatte frist, maa der gives Kommissionen medhold i dens paastand.

12 Det skal herefter fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke ved lov eller administrativt har fastsat de bestemmelser, som er noedvendige for at efterkomme direktivet.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

13 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der nedlagt paastand herom. Den Franske Republik har tabt sagen, og i overensstemmelse med Kommissionens paastand herom tilpligtes den derfor at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Foerste Afdeling)

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 89/594/EOEF af 30. oktober 1989 om aendring af direktiv 75/362/EOEF, 77/452/EOEF, 78/686/EOEF, 78/1026/EOEF og 80/154/EOEF vedroerende gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for henholdsvis laeger, sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlaeger, dyrlaeger og jordemoedre, samt direktiv 75/363/EOEF, 78/1027/EOEF og 80/155/EOEF vedroerende samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om virksomhed som henholdsvis laege, dyrlaege og jordemoder, idet Den Franske Republik ikke ved lov eller administrativt har fastsat de bestemmelser, som er noedvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.