ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25 og 51)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærkerne Ganeder og Ganter [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 32, 34 og 54-57)

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 35)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. juli 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1289/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem shoe fashion group Lorenz AG og Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.

Afgørelse

Konklusion

1) Afgørelse truffet den 16. juli 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1289/2008-1) annulleres.

2) Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler Lorenz Shoe Group AG’s omkostninger.

3) Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd bærer sine egne omkostninger.
1.

Retslig procedure — stævning — formkrav — fastlæggelse af søgsmålets genstand — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — generel henvisning til andre skriftlige indlæg, der er vedlagt som bilag til stævningen — afvisning — indholdet af stævningen tilstrækkeligt klart — manglende klarhed af et andragende, der er vedlagt som bilag til stævningen — formaliteten [statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c) og d)] (jf. præmis 19-21)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – kumulative betingelser (art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 20)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – årsagsforbindelse – begreb – bevisbyrde (art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 21)

3. Erstatningssøgsmål – forældelsesfrist – begyndelsestidspunkt – betingelserne for pådragelse af ansvar uden for kontrakt opfyldt – hensyntagen til den subjektive bedømmelse af, hvorvidt der faktisk foreligger en skade – ikke tilladt (art. 340, stk. 2, TEUF; statutten for Domstolen, art. 46 og art. 53, stk. 1) (jf. præmis 22-24)

4. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) – forordning nr. 1073/1999 om undersøgelser, der foretages af OLAF – nærmere bestemmelser for interne undersøgelser vedtaget af EU’s institutioner – system vedtaget af Revisionsretten – fremsendelse til OLAF af oplysninger indhentet under en undersøgelse – den pågældendes ret til at blive hørt – foreligger ikke – tilsidesættelse af retten til forsvar – foreligger ikke (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1073/1999, art. 7; Revisionsrettens afgørelse 99/50, art. 4) (jf. præmis 30, 31 og 40)

5. Revisionsretten – medlemmernes forpligtelser – krænkelse heraf – fremsendelse til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) af oplysninger indhentet under en undersøgelse – oplysninger fremsent af OLAF til retsmyndighederne – disse myndigheders kompetence til at bedømme anklager på det strafferetlige plan – dom, hvorved de pågældende personer frifindes for enhver anklage – ingen sag anlagt ved Domstolen af Revisionsretten – undladelsen indebærer ikke, at Revisionsretten har taget stilling til realiteten af de faktiske omstændigheder (art. 247, stk. 7, EF) (jf. præmis 40 og 45-47)

Sagens genstand

Angående

Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning af det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af uregelmæssigheder og tilsidesættelser af EU-retten fra Revisionsrettens side i forbindelse med en intern undersøgelse.

Afgørelse

Konklusion

1) Revisionsretten for Den Europæiske Union frifindes.

2) Kalliopi Nikolaou betaler sagens omkostninger.
1.

EF-varemærker — bemærkninger fra tredjemand og indsigelse — behandling af indsigelsen — bevis for brug af det ældre varemærke — reel brug — begreb — fortolkning under hensyntagen til begrundelsen for artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009 (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 42, stk. 2 og 3) (jf. præmis 25)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – relative ugyldighedsgrunde – eksistensen af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – ordmærket JACKSON SHOES og firmanavnet JACSON OF SCANDINAVIA AB [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 4, og art. 53, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 22-25, 32, 33 og 35-37)

2. EF-varemærker – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – lovligheden af en afgørelse truffet af et appelkammer i en indsigelsessag – anfægtet ved påberåbelse af nye faktiske omstændigheder – ikke tilladt (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 65 og art. 76, stk. 1) (jf. præmis 27)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ældre varemærkers eksistens side om side på markedet – betydning [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. august 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1253/2008-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Jacson of Scandinavia AB og Fercal – Consultadoria e Serviços, L da .

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Consultadoria e Serviços, Lda betaler sagens omkostninger.
Alle de registreringshindringer, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, skal fortolkes i lyset af den almene interesse, der ligger bag hver af dem. Den almene interesse, som ligger til grund for forordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), er, at det skal undgås, at varemærkeretten fører til, at en virksomhed får monopol på tekniske løsninger eller en vares funktionelle kendetegn.

De regler, der er fastsat af lovgiver, afspejler i den forbindelse afvejningen af to betragtninger, som hver især kan bidrage til gennemførelsen af en ordning med en sund og loyal konkurrence.

For det første sikrer indførelsen i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94 af forbuddet mod som varemærke at registrere ethvert tegn, der udgøres af en vares udformning, der er nødvendig for at opnå et teknisk resultat, at virksomheder ikke kan anvende varemærkeretten til uden tidsmæssig begrænsning at bevare enerettigheder til tekniske løsninger.

Når udformningen af en vare alene gennemfører den tekniske løsning, som producenten af denne vare har udviklet og fået patenteret, vil en beskyttelse af denne udformning som varemærke efter udløbet af patentet nemlig væsentligt og varigt formindske andre virksomheders mulighed for at anvende den pågældende tekniske løsning. I den ordning for intellektuelle ejendomsrettigheder, som er udviklet i Den Europæiske Union, kan tekniske løsninger imidlertid alene beskyttes i en begrænset periode, således at de efterfølgende frit kan benyttes af samtlige erhvervsdrivende.

Registreringen som varemærke af en vares udformning, som udelukkende er funktionel, kan desuden give varemærkeindehaveren adgang til at forbyde andre virksomheder ikke alene at anvende den samme udformning, men også at anvende lignende udformninger.

For det andet vurderede lovgiver behørigt ved at begrænse registreringshindringen i artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning nr. 40/94 til tegn, som »udelukkende« udgøres af en udformning af varen, der er »nødvendig« for at opnå et teknisk resultat, at enhver udformning af en vare i en vis udstrækning er funktionel, og at det følgelig ville være uhensigtsmæssigt at afskære en vares udformning fra registrering med den blotte begrundelse, at den har funktionelle kendetegn. Med ordene »udelukkende« og »nødvendig« sikrer bestemmelsen, at alene udformninger af en vare, som udelukkende inkorporerer en teknisk løsning, og hvis registrering som varemærke således reelt vil vanskeliggøre andre virksomheders anvendelse af denne tekniske løsning, nægtes registrering.

(jf. præmis 32-37)
Når en beslutning om anvendelse af EU’s konkurrenceregler er rettet til en flerhed af adressater og vedrører spørgsmålet om, hvem der bærer ansvaret for overtrædelsen, skal den indeholde en tilstrækkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal bære byrden ved overtrædelsen. I forhold til et moderselskab, der holdes ansvarligt for sit datterselskabs ulovlige adfærd, skal en sådan beslutning således i princippet indeholde en detaljeret redegørelse for, hvorfor det pågældende selskab kan gøres ansvarligt for overtrædelsen.

Hvad nærmere angår en kommissionsbeslutning, som i forhold til visse adressater udelukkende støtter sig på formodningen om udøvelse af en bestemmende indflydelse, er Kommissionen under alle omstændigheder forpligtet til for adressaterne nøje at fremlægge grundene til, at nævnte påberåbte faktiske og retlige omstændigheder ikke har været tilstrækkelige til at afkræfte nævnte formodning. Kommissionens pligt til at begrunde sine beslutninger på dette punkt skyldes navnlig den afkræftelige karakter af nævnte formodning, hvis gendrivelse kræver af de berørte parter, at disse fremlægger bevis på de organisatoriske, økonomiske og retlige forbindelser mellem de omhandlede selskaber.

Kommissionens begrundelse skal i den forbindelse gøre det muligt for Retten at udøve sin prøvelsesret, og det påhviler denne at vurdere alle forhold vedrørende de organisatoriske, økonomiske og retlige forbindelser mellem moderselskabet og datterselskabet, som vil kunne påvise, at datterselskabet handler uafhængigt i forhold til sit moderselskab, og at disse to selskaber derfor ikke udgør en enkelt økonomisk enhed. En sådan undersøgelse er særlig vigtig, fordi datterselskabets uafhængighed i gennemførelsen af sin handelspolitik udgør en af de samlede relevante faktorer, som gør det muligt for moderselskabet at afkræfte formodningen vedrørende dette selskabs afgørende indflydelse på datterselskabets adfærd, og hvis karakter og betydning kan variere efter de særlige kendetegn for hver enkelt sag.

Det påhviler som følge heraf Kommissionen i hvert enkelt tilfælde at vurdere alle de for den fremførte forhold vedrørende de nævnte forbindelser. Desuden forholder det sig således, at selv om Kommissionen er af den opfattelse, at de forhold, moderselskabet har fremført, ikke er tilstrækkelige til at afkræfte formodningen om dets indflydelse på datterselskabets adfærd på markedet, har den således stadig pligt til at begrunde dette, forudsat at der ikke udelukkende er tale om forhold, som er åbenbart uvedkommende eller uden betydning. Begrundelsespligten er en formel forpligtelse, som kræver, at de betragtninger, som Kommissionen baserer sine konklusioner på, skal fremgå klart og utvetydigt af den anfægtede beslutning, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret.

(jf. præmis 72-75, 102 og 106)
2)

Nike International Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger i forbindelse med sagen for Domstolen og for Retten.
6.

Karteller — deltagelse i møder med et konkurrencebegrænsende formål — omstændighed, der i mangel af afstandtagen fra de trufne beslutninger giver grundlag for at fastslå, at virksomheden deltog i den efterfølgende aftale — offentlig distancering — vurdering (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 206, 212 og 213)
6.

Statsstøtte — kommissionsbeslutning, som erklærer en støtte for uforenelig med fællesmarkedet og anordner tilbagebetaling — Kommissionens mulighed for at overlade det til de nationale myndigheder at beregne det præcise beløb, der skal tilbagebetales — angivelse af en tilbagebetalingsmetode i en endelig afgørelse — beregning af det beløb, der skal tilbagesøges, på grundlag af en markedssimulering — pligt for Kommissionen til omhyggeligt og upartisk at tage hensyn til alle relevante omstændigheder (art. 10 EF og 88 EF; Rådets forordning nr. 659/1999) (jf. præmis 165, 168, 169, 175-177, 187, 188, 191, 192, 198, 199 og 214)
1)

Meddelelserne om almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AD/144/09 på området for folkesundhed, EPSO/AD/145/09 på området for fødevaresikkerhed (politik og lovgivning) og EPSO/AD/146/09 på området for fødevaresikkerhed (revision, inspektion og evaluering) med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af administratorer (AD 5) med bulgarsk, cypriotisk, estisk, ungarsk, lettisk, litauisk, maltesisk, polsk, rumænsk, slovakisk, slovensk og tjekkisk statsborgerskab, offentliggjort på tysk, engelsk og fransk i Den Europæiske Unions Tidende af 14. januar 2009, annulleres.
4.

Landbrug — EUGFL — afslutning af regnskaber — afslag på at afholde udgifter, der følger af uregelmæssigheder i forbindelse med anvendelsen af Unionens retsforskrifter — fast finansiel korrektion fastsat af Kommissionen i henhold til de interne retningslinjer, der er vedtaget på området — kontroller, der ikke giver det forventede niveau for ansøgningernes retmæssighed — lovligheden af en anvendelse af en fast sats på 5% i tilfælde af konstaterede svagheder i de af medlemsstaten gennemførte hovedkontroller inden for den pågældende sektor (Kommissionens forordning nr. 796/2004) (jf. præmis 152-156)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 29, 30, 80 og 81)
Rettens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2013 – Italien mod Kommissionen

(Sag T-218/09)

»Sprogordning — meddelelser om almindelige udvælgelsesprøver med henblik på ansættelse af assistenter — prøvernes sprog — valg af det andet sprog blandt tre officielle sprog«

1. Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — afvikling af generel udvælgelsesprøve — sprog, der kan deltage i prøverne — ligebehandling — krav om særlige sprogkundskaber — begrundelse — berettigelse i relation til tjenestens interesse — overholdelse af proportionalitetsprincippet [personalevedtægten, art. 1d, stk. 1, og art. 6, art. 27, stk. 1, og art. 28, litra f); bilag III, art. 1, stk. 1, litra f); Rådets forordning nr. 1, art. 1] (jf. præmis 19-28)

2. Tjenestemandssager — dom om annullation — retsvirkninger — annullation af meddelelse om generelle udvælgelsesprøver — berettiget forventning hos de udvalgte — ikke rejst tvivl om resultaterne af udvælgelsesprøverne (art. 266 TEUF; personalevedtægten, art. 91) (jf. præmis 36 og 37)

Angående

Påstand om annullation af meddelelserne om almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AST/91/09 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST 3) på området for »Offset« og EPSO/AST/92/09 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST 3) på området for »Prépresse«, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 18. marts 2009 (EUT C 63 A, s. 1).

Konklusion

1) Meddelelserne om almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AST/91/09 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST 3) på området for »Offset« og EPSO/AST/92/09 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST 3) på området for »Prépresse«, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 18. marts 2009, annulleres.
1.

Statsstøtte — begreb — foranstaltningens selektive karakter — delvis fritagelse for pligten til at betale et bidrag til en pensionsbeskyttelsesfond — omfattet — foranstaltning, der tilsigter at kompensere for en strukturel ulempe i form af yderligere forpligtelser — ingen betydning — tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet — foreligger ikke — begrundet med systemets karakter og opbygning — foreligger ikke (art. 87, stk. 1, EF) (jf. præmis 41-43, 62, 76, 78, 86, 89, 93, 96-98 og 121)
4.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser — vurdering i betragtning af de oplysninger, der var til sagsøgerens disposition på tidspunktet for anlæggelsen af søgsmålet (art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149) (jf. præmis 139-143)
1.

Konkurrence — administrativ procedure — overholdelse af retten til forsvar — høring af virksomhederne — en virksomheds anmodning om at måtte fremlægge sine argumenter for lukkede døre for at beskytte sit forretningsforhold med en anden virksomhed — risiko for tilsidesættelse af denne anden virksomheds ret til forsvar — afslag — ændrede omstændigheder, hvorefter der ikke længere er behov for at forelægge argumenterne for lukkede døre — anmodning om fornyet høring — afslag — tilsidesættelse af retten til kontradiktion — foreligger ikke — nødvendigt, at høringskonsulenten afvejer de to virksomheders ret til forsvar (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 27; Kommissionens forordning nr. 773/2004, art. 12, stk. 1, og art. 14, stk. 1 og 6) (jf. præmis 20, 21, 35-39, 58, 61 og 62)
Rettens dom (Anden Afdeling) af 9. marts 2010 – hofherr communikation mod KHIM (NATURE WATCH)

(Sag T-77/09)

»EF-varemærker – international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret – ordmærket NATURE WATCH – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 23 og 39)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. december 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1410/2008-1) vedrørende en international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret for ordmærket NATURE WATCH.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: hofherr communikation GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket NATURE WATCH for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 39, 41 og 43 – international registrering nr. WOO 957 541 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering af det ansøgte varemærke Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 9. februar 2010 –

PromoCell bioscience alive mod KHIM (SupplementPack)

(Sag T-113/09)

»EF-varemærker – ansøgning om SupplementPack som EF-ordmærke – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31, 37, 42 og 48)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. januar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2008-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet SupplementPack som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket SupplementPack for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 5, 41 og 42 (ansøgning nr. 5433883) Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte betaler sagens omkostninger.
15

Vedrørende realiteten fastslog appelkammeret, at eftersom Annullationsafdelingen delvis afslog begæringen om fortabelse efter at have givet en detaljeret begrundelse derfor, samt fastslog, at der i princippet havde været gjort en brug af det omstridte varemærke, som var egnet til at sikre, at rettighederne blev bevaret for nogle af de registrerede varer, skulle sagsøgeren ikke blot på ny have påberåbt sig brug af varemærket, men skulle gennem bevisførelse have godtgjort, hvorfor de beviser, som var blevet fremlagt til godtgørelse af brugen, skulle anses for at være egnede til bevarelse af rettighederne, herunder for de varer, i relation til hvilke Annullationsafdelingen havde erklæret fortabelse af det omstridte varemærke. Sagsøgeren påberåbte sig ifølge appelkammeret imidlertid intet i den henseende. Appelkammeret bemærkede desuden, at sagsøgerens bemærkninger vedrørende den indsigelsessag, som virksomheden havde indledt for Harmoniseringskontoret den 27. juni 2005, var irrelevante. Ifølge appelkammeret kunne indsigelsessagen højst suspenderes, men dette kunne ikke ske i fortabelsessagen.