DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:C:2012 :776 1Forenede s ager C-3 5 6 / 1 1 o g C-3 5 7 / 1 1
O. og S.
mod
Maahanmuuttovirasto
og
Maahanmuuttovirasto
mod
L.
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus)
»Unionsborgerskab — artikel 20 T EUF — direktiv 2003 /86/EF — ret til familiesamme nføring — 
mindreårige unionsborgere, der bor samme n me d deres mødre, som er tredjelandsstatsborgere, på den 
medlemsstats område, hvor disse bø rn er statsborgere — ret til tidsubegrænset ophold i d enne 
medlemsstat for mødrene, som har fået tildelt eneforældremyndigheden over unionsborgerne — 
samme nbringning af familier i forbindelse me d mødrenes indgåelse af nyt ægteskab me d 
tredjelandsstatsborgere og fødsel af børn, der ligeledes er tredjelandsstatsborgere og født i di sse 
ægteskaber — ansøgninger om familiesamme nføring i u nionsborgernes oprindelsesmedlemsstat — 
afslag på ret til ophold til de nye ægtefæller grundet fraværet af tilstrækkelige indtægter — ret til 
respekt for familielivet — hensyntagen til børnenes tarv«
Samme ndrag – D omstolens dom (Anden Afdeling) af 6. december 2012
1. Unionsborgerskab — retten til at færdes o g opholde sig frit på medlemsstaternes om råde — direktiv 
2004 /38 — berettigede — familiemedlemmer til en unionsborger, som e r tredjelandsstatsborgere — 
betingelse — en unionsborger, som h ar udøvet sin ret til fri bevægelighed
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004 /38, art. 3, stk. 1)
2. Unionsborgerskab — traktatens bestemmelser — retten til at færdes o g opholde s ig frit på 
medlemsstaternes om råde — en medlemsstats afslag på at udstede e n opholdstilladelse til den nye 
ægtefælle til en forælder til en unionsborger — tilladt — betingelser — afslag, der ikke bevirker, at 
nævnte unionsborger fratages de n effektive nydelse a f kerneindholdet i de r ettigheder, som 
vedkomm ende er tildelt ved statussen som u nionsborger
(Art. 20 T EUF)
3. Grænsekontrol, asyl og indvandring — indvandringspolitik — ret til familiesammenføring — 
direktiv 2003 /86 — begrebet referenceperson — tredjelandsstatsborger, der er forælder til et barn, 
som e r unionsborger, og et barn, som e r tredjelandsstatsborger og ikke har status som 
unionsborger — ansøgning om f amiliesammenføring for den anden forælder i de nne sammenbragte 
familie, som se lv er tredjelandsstatsborger — omfattet
[Rådets direktiv 2003 /86, art. 2, litra c)]
2 ECLI:EU:C:2012 :776SAMM ENDR AG–FORENEDESAGERC-356/11OG C-357/11
O.M.FL.
4. Grænsekontrol, asyl og indvandring — indvandringspolitik — ret til familiesammenføring — 
direktiv 2003 /86 — overholdelse a f de g rundlæggende r ettigheder — retten til respekt for 
familielivet — forpligtelsen til at tage hensyn til barnets tarv
[Rådets direktiv 2003 /86, anden betragtning samt art. 5, stk. 5, og art. 7, stk. 1, litra c); Den 
Europæiske Unions charter om g rundlæggende rettigheder, art. 7 og art. 24, stk. 2 og 3]
1. Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 41 o g 42)
2. Artikel 20 T EUF skal fortolkes således, at den ikke e r til hinder for, at en me dlemsstat nægter en 
tredjelandsstatsborger opholdstilladelse på grundlag af familiesamme nføring, når denne statsborger har 
til hensigt at bo samme n me d sin ægtefælle, der ligeledes er tredjelandsstatsborger, har lovligt ophold i 
denne me dlemsstat og er mor til et barn, der er født i e t første ægteskab og er unionsborger, og 
samme n me d et barn, der er født i d eres eget ægteskab og ligeledes er tredjelandsstatsborger, for så 
vidt som et sådant afslag ikke b evirker, at den berørte unionsborger fratages den effektive n ydelse af 
kerneindholdet i d e rettigheder, som ve dkomme nde er tildelt ved statussen som unionsborger.
For at fastslå, om d ette afslag afføder en sådan virkning, skal der tages højde for det forhold, at den 
tredjelandsstatsborger, der har e neforældremyndigheden over et barn, der er unionsborger, har 
tidsubegrænset opholdstilladelse i d en omhandlede me dlemsstat, således at der retligt set ikke b estår 
nogen forpligtelse, hverken for denne pe rson e ller for den unionsborger, som d en pågældende 
forsørger, til at forlade denne me dlemsstats område og Unionens område som helhed.
I forbindelse me d bedømme lsen ve drørende de samme nbragte familier er det ligeledes relevant, hvilken 
indvirkning det kan få på familielivet, såfremt nævnte slægtning i o pstigende linje træffer en beslutning 
om at forlade den me dlemsstats område, hvor unionsborgeren er statsborger.
I den anledning er den omstændighed alene, at det af økono miske år sager eller for at bevare 
familieenheden på Unionens område måtte forekomme ø nskværdigt, at me dlemme r af en familie, der 
er samme nsat af tredjelandsstatsborgere og en m indreårig unionsborger, kan opholde sig me d denne 
borger på U nionens område i d en me dlemsstat, hvor denne er statsborger, dog ikke i s ig selv 
tilstrækkelig til, at det må antages, at nævnte borger nødsages til at forlade Unionens område, hvis en 
sådan ret til ophold ikke me ddeles.
Ved denne bedømme lse er det hverken afgørende, om d en tredjelandsstatsborger, for hvem d er 
ansøges om r et til ophold på grundlag af familiesamme nføring, bor eller ikke b or samme n me d 
referencepersonen og de øvrige familiemedlemme r, eller at der ikke f oreligger en biologisk forbindelse 
mellem n ævnte tredjelandsstatsborger og unionsborgeren.
Derimod skal det forhold, at den tredjelandsstatsborger, for hvem d er ansøges om ret til ophold, ikke 
varetager no gen retlig, økono misk eller følelsesmæssig forsørgelse af denne unionsborger, tages i 
betragtning. Det er således afhængighedsforholdet me llem d en m indreårige unionsborger og nævnte 
tredjelandsstatsborger, der ka n tæ nkes at bringe den effektive v irkning af unionsborgerskabet i f are, 
når d et er denne afhængighed, som resulterer i, at unionsborgeren reelt nødsages til at forlade ikke 
blot den me dlemsstats område, hvor vedkomme nde er statsborger, me n også Unionens område som 
helhed som følge af et sådant afslag.
(jf. præmis 49-56, 58 o g 82 samt domskonkl.)
ECLI:EU:C:2012 :776 3SAMM ENDR AG–FORENEDESAGERC-356/11OG C-357/11
O.M.FL.
3. Ansøgninger o m o pholdstilladelse p å g rundlag a f familiesamme nføring til fordel for en 
tredjelandsstatsborger, der har t il hensigt at bo samme n me d sin æ gtefælle, der ligeledes er 
tredjelandsstatsborger, har lovligt ophold i d enne me dlemsstat og er mor til et barn, der er født i e t 
første ægteskab og er unionsborger, og samme n me d et barn, der er født i d eres eget ægteskab og 
ligeledes er tredjelandsstatsborger, henhører under dir ektiv 2003 /86 o m ret til familiesamme nføring.
Under hensyntagen til det me d dette dir ektiv forfulgte formål, som er at fremme f amiliesamme nføring, 
og den beskyttelse, som d et tilsigter at yde tredjelandsstatsborgere, navnlig de m indreårige, ka n 
anvendelsen af dette således ikke u delukkes alene af den grund, at en af forældrene til en m indreårig 
tredjelandsstatsborger ligeledes er forælder til en unionsborger, som er født i et første ægteskab.
(jf. præmis 68, 69 o g 82 samt domskonkl.)
4. Artikel 7, stk. 1, litra c), i dir ektiv 2003 /86 o m ret til familiesamme nføring skal fortolkes således, at 
selv om me dlemsstaterne har m ulighed for at kræve, at det godtgøres, at referencepersonen råd er over 
faste og regelmæssige indtægter, der er tilstrækkelige til, at vedkomme nde kan forsørge sig selv og sine 
familiemedlemme r, skal denne mulighed udøves i l yset af artikel 7 og artikel 24, stk. 2 og 3, i D en 
Europæiske U nions charter om g rundlæggende rettigheder, som p ålægger me dlemsstaterne at 
behandle ansøgningerne om familiesamme nføring i d e berørte bø rns interesse og ud fra et ønske o m 
at begunstige familielivet, samt på en m åde, der hverken er i s trid me d dir ektivets formål eller til 
hinder for dets effektive virkning.
Da tilladelse til familiesamme nføring er hovedreglen, skal den m ulighed, som e r fastsat i ar tikel 7, 
stk. 1, litra c), i dir ektiv 2003 /86, således fortolkes strengt. M edlemsstaternes anerkendte manøvrerum 
må derfor ikke a nvendes på en måde, der ville være i strid me d dir ektivets formål og til hinder for dets 
effektive virkning.
Chartrets artikel 7 og 24 ka n ganske v ist ikke, om end de fremhæver vigtigheden af familielivet for 
børn, fortolkes således, at de fratager me dlemsstaterne det manøvrerum, som d e råd er over, når d e 
behandler ansøgninger om familiesamme nføring. Under en sådan behandling og ved afgørelsen af, om 
navnlig de i ar tikel 7, stk. 1, i dir ektiv 2003 /86 fastsatte betingelser er opfyldt, skal bestemme lserne i 
dette dir ektiv dog fortolkes og anvendes i lyset af chartrets artikel 7 og artikel 24, stk. 2 og 3, som det 
i øvrigt fremgår af ordlyden af anden betragtning til dir ektivet og dets artikel 5, stk. 5, som pålægger 
medlemsstaterne at behandle de pågældende ansøgninger om familiesamme nføring i d e berørte bø rns 
interesse og ud fra et ønske o m at begunstige familielivet. Det påhviler derfor de ko mpe tente nationale 
myndigheder, ve d g ennemførelsen a f dir ektiv 2003 /86 o g b ehandlingen a f ansøgninger om 
familiesamme nføring, at foretage en afbalanceret og ri melig bedømme lse af alle de involverede 
interesser, og herved navnlig at tillægge de berørte bø rns interesser vægt.
(jf. præmis 74 o g 79-82 samt domskonkl.)