ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - tilnaermelse af lovgivningerne om veterinaerpoliti - veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med levende dyr og produkter af animalsk oprindelse inden for Faellesskabet - direktiv 89/662 og 90/425 - hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati - forbud mod eksport af kvaeg, oksekoed og afledte produkter fra Det Forenede Kongeriges omraade - Kommissionens kompetence - magtfordrejning - tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet - foreligger ikke

(Raadets direktiv 89/662 og 90/425; Kommissionens beslutning 96/239)

Sammendrag

Ved vedtagelsen af beslutning 96/239 om visse hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati, hvorved der midlertidigt indfoertes et fuldstaendigt forbud mod eksport af kvaeg, oksekoed og afledte produkter fra Det Forenede Kongeriges omraade til de oevrige medlemsstater og tredjelande, handlede Kommissionen inden for den kompetence, den er tillagt ved direktiv 90/425 og 89/662 om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen inden for Faellesskabet, og der forelaa ikke i denne forbindelse magtfordrejning eller en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet.

For det foerste var betingelserne for vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger i henhold til disse to direktiver opfyldt, bl.a. fordi det er den omstaendighed, at en zoonose, en sygdom eller andre forhold kan udgoere en alvorlig fare, som indebaerer, at Kommissionen har kompetence til at traeffe saadanne foranstaltninger. Naar for det andet henses til, at direktiverne er formuleret meget bredt, og der ikke er fastsat tidsmaessige eller geografiske begraensninger i anvendelsesomraadet for disse foranstaltninger, har Kommissionen ikke aabenbart overskredet graenserne for sit vide skoen ved at forsoege at isolere sygdommen paa Det Forenede Kongeriges omraade gennem et forbud mod eksport fra dette omraade til de oevrige medlemsstater og tredjelande.

Beslutningen er heller ikke behaeftet med magtfordrejning, idet Kommissionen handlede paa grund af risikoen for, at bovin spongiform encephalopati kan overfoeres til mennesker, og efter forinden at have foretaget en vurdering af de af Det Forenede Kongerige vedtagne foranstaltninger og hoering af Den Videnskabelige Veterinaerkomité og Den Staaende Veterinaerkomité, og det eneste eller vaesentligste formaal var ikke at berolige forbrugerne.

Hvad saerligt angaar proportionalitetsprincippet kunne Kommissionen paa grund af den store usikkerhed med hensyn til de risici, der var forbundet med de omhandlede dyr og produkter, traeffe beskyttelsesforanstaltninger uden at afvente, at det fuldt ud blev paavist, at der var en risiko, og hvilket omfang denne havde.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - fritagelser fastsat i sjette direktiv - fritagelse for visse tjenesteydelser i naer tilknytning til udoevelsen af sport eller fysisk traening, der praesteres af organer, som ikke arbejder med gevinst for oeje, til fordel for personer, der deltager i saadanne aktiviteter - national lovgivning, der begraenser fritagelsen til private organer, hvis medlemsbidrag ikke overstiger et bestemt beloeb - ulovlig

[Raadets direktiv 77/388, art. 13, punkt A, stk. 1, litra m), og art. 13, punkt A, stk. 2, litra a), tredje led]

Sammendrag

En medlemsstat, der bestemmer, at momsfritagelsen for tjenesteydelser i naer tilknytning til udoevelsen af sport eller fysisk traening alene finder anvendelse paa private organer, hvis medlemsbidrag ikke overstiger et bestemt beloeb, tilsidesaetter de forpligtelser, der paahviler den efter artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter.

De betingelser, der kan fastsaettes i medfoer af artikel 13, punkt A, stk. 1, i sjette direktiv, angaar ikke paa nogen maade fastlaeggelsen af indholdet af de fritagelser, der er fastsat ved denne bestemmelse. Disse betingelser skal sikre en korrekt og enkel anvendelse af fritagelserne og vedroerer foranstaltninger, som skal forhindre enhver mulig form for svig, unddragelse og misbrug.

Anvendelsen af kriteriet om medlemsbidragets eller kontingentets stoerrelse kan foere til resultater, som er i strid med sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m). Anvendelse af et saadant kriterium vil for det foerste kunne indebaere, at et organ, der arbejder uden gevinst for oeje, ikke vil vaere omfattet af fritagelsen i henhold til denne bestemmelse, og for det andet, at et organ, der arbejder med gevinst for oeje, kan vaere omfattet af fritagelsen. Endvidere fremgaar det ikke af denne bestemmelse, at en medlemsstat, der bevilger en fritagelse for visse former for tjenesteydelser, der i naer tilknytning til udoevelsen af sport eller fysisk traening ydes af organer, der arbejder uden gevinst for oeje, kan stille andre betingelser for fritagelsen, der er fastsat ved sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 2.

Det fremgaar ikke af sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 2, litra a), tredje led, at en medlemsstat kan aendre bestemmelsens anvendelsesomraade, saafremt den underkaster fritagelsen i henhold til artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), en eller flere af de betingelser, der er fastsat i bestemmelsens stk. 2, litra a). Endvidere udelukker artikel 13, punkt A, stk. 2, litra a), at fritagelsen begraenses til private sportsorganer af social karakter, som opkraever medlemsbidrag eller kontingent, der ikke overstiger et bestemt beloeb, uden at tage hensyn til den enkelte sportsaktivitets art eller saerlige omstaendigheder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - traktatens bestemmelser - personelt anvendelsesomraade - en arbejdsgivers mulighed for at paaberaabe sig ligebehandlingsreglen

(EF-traktaten, art. 48)

2 Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - ligebehandling - virksomhedsbestyrer - national ordning, i henhold til hvilken virksomhederne skal udpege en bestyrer med bopael paa nationalt omraade - indirekte forskelsbehandling begrundet i nationalitet - ulovlighed - begrundelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 48)

Sammendrag

1 Den ligebehandlingsregel paa omraadet for arbejdskraftens frie bevaegelighed, som er indeholdt i traktatens artikel 48, kan ogsaa paaberaabes af en arbejdsgiver med henblik paa i den medlemsstat, hvor han er etableret, at ansaette arbejdstagere, som er statsborgere i en anden medlemsstat.

Selv om de rettigheder, der fremgaar af traktatens artikel 48, utvivlsomt gaelder for den personkreds, der udtrykkeligt er angivet, nemlig arbejdstagerne, er der for det foerste intet i ordlyden af denne artikel, der udelukker, at rettighederne kan paaberaabes af andre, herunder navnlig arbejdsgiverne. For at arbejdstagernes ret til at tage ansaettelse og at have beskaeftigelse uden forskelsbehandling kan vaere effektiv og opfylde sit formaal, maa denne ret for det andet noedvendigvis suppleres af arbejdsgivernes ret til at ansaette arbejdstagere under hensyn til reglerne om arbejdskraftens frie bevaegelighed.

2 Traktatens artikel 48 er til hinder for, at en medlemsstat foreskriver, at en forretningsindehaver, som driver naering som haandvaerker, handlende eller industridrivende paa denne medlemsstats omraade, kun kan udpege en bestyrer, som har bopael i den paagaeldende medlemsstat.

Kravet om, at statsborgere fra andre medlemsstater skal have bopael i den paagaeldende medlemsstat for at kunne blive udpeget som bestyrer for en virksomhed, kan udgoere en indirekte forskelsbehandling begrundet i nationalitet, som er i strid med traktatens artikel 48, stk. 2, idet der er fare for, at en sondring paa grundlag af bopael navnlig rammer borgere fra andre medlemsstater. Ikke-hjemmehoerende er saaledes som oftest statsborgere i andre stater. Det vil kun forholde sig anderledes, hvis indfoerelsen af en saadan betingelse om bopael er begrundet i objektive hensyn, som er uafhaengige af de paagaeldende arbejdstageres nationalitet, og staar i et rimeligt forhold til det formaal, som lovligt tilstraebes med lovgivningen i den paagaeldende medlemsstat.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser til boern, der har mistet en eller begge foraeldre - ydelser paahvilende den medlemsstat, hvor modtageren er bosat - ret til ydelser, som er bortfaldet paa grund af en bestemt aldersgraense - erhvervelse af ret til ydelser i en anden medlemsstat ved anvendelse af sammenlaegningsreglen - foreligger ikke

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 78, stk. 2, litra b), og nr. 2001/83]

2 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - faellesskabsordning - anvendelse heraf i stedet for overenskomster om social sikring, som er indgaaet mellem medlemsstater - graense - anvendelse af faellesskabsordningen, fordi det er fordelagtigere for den paagaeldende - senere anfaegtelse heraf - udelukket

(EF-traktaten, art. 48 og 51; Raadets forordning nr. 1408/71)

Sammendrag

1 Artikel 78, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1408/71, som aendret og ajourfoert ved forordning nr. 2001/83, skal fortolkes saaledes, at de bestemmelser, som er indeholdt i nr. ii), ikke finder anvendelse i en situation, hvor den ret til en efterladtepension, som modtageren oprindelig har erhvervet i medfoer af nr. i) i den medlemsstat, hvor han er bosat, er bortfaldet, fordi han har naaet en bestemt alder, hvorimod han ogsaa efter dette tidspunkt ville have vaeret berettiget til en saadan pension i en anden medlemsstat, af hvis lovgivning den forsikrede ligeledes var omfattet, saafremt sammenlaegningsreglen i forordningens artikel 79 bringes i anvendelse.

2 Traktatens artikel 48 og 51 er til hinder for, at arbejdstagere mister sociale rettigheder som foelge af, at en bilateral overenskomst om social sikring ikke finder anvendelse paa grund af ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71. Dette princip kan dog ikke finde anvendelse, saafremt der allerede ved den foerste fastsaettelse af ydelserne i henhold til forordningen er foretaget en sammenligning af de rettigheder, der foelger af henholdsvis forordningen og overenskomsten, som viser, at det var mere fordelagtigt for de paagaeldende at anvende forordningens end overenskomstens bestemmelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - tjenesteydelser - bestemmelse af stedet for den afgiftsmaessige tilknytning - »fast forretningssted« i sjette direktivs forstand - begreb - virksomhed, der udlejer eller leaser personbiler til kunder bosat i en anden medlemsstat

[Raadets direktiv 77/388, art. 9, stk. 1, og art. 9, stk. 2, litra e)]

2 Fri udveksling af tjenesteydelser - princippet om forbud mod forskelsbehandling - afgiftslovgivning - tilbagebetaling af mervaerdiafgift til afgiftspligtige, der ikke er etableret i indlandet - nationale bestemmelser, hvorefter der kun svares rente efter fremsaettelse af paakrav over for medlemsstaten og efter en lavere rentesats end den, der gaelder for den forrentning, som uden videre opnaas af afgiftspligtige, der er etableret i medlemsstaten, efter udloebet af den lovbestemte frist for tilbagebetalingen - ulovlige

(EF-traktaten, art. 59; Raadets direktiv 79/1072)

Sammendrag

1 Begrebet »fast forretningssted« i artikel 9, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter skal fortolkes saaledes, at en virksomhed, som er etableret i en medlemsstat, og som udlejer eller leaser et antal biler til kunder, der er hjemmehoerende i en anden medlemsstat, ikke alene i kraft af denne udlejning har et fast forretningssted i den anden medlemsstat.

Et leasingselskab kan ikke antages at raade over et fast forretningssted i en medlemsstat, naar selskabet i denne stat hverken har sit eget personale eller en struktur, der har en tilstraekkelig permanent karakter, og inden for hvilken der kan indgaas kontrakter eller traeffes administrative beslutninger til gennemfoerelse heraf, dvs. en struktur, der kan goere det muligt selvstaendigt at levere de omtalte tjenesteydelser.

Endvidere fremgaar det saavel af ordlyden af og formaalet med sjette direktivs artikel 9, stk. 1, og artikel 9, stk. 2, litra e), som af Domstolens praksis, at der ikke kan anses at vaere etableret et fast forretningssted paa grundlag af, at kunderne fysisk faar stillet koeretoejer til raadighed i henhold til leasingkontrakter, lige saa lidt som paa grundlag af stedet for benyttelsen af koeretoejerne, idet dette ikke kan anses for et sikkert, enkelt og praktisk kriterium, som kraevet efter sjette direktivs formaal.

2 Traktatens artikel 59 er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter der til afgiftspligtige, som ikke er etableret i en medlemsstat, og som i henhold til ottende direktiv 79/1072 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ansoeger om tilbagebetaling af mervaerdiafgift, kun svares rente efter fremsaettelse af paakrav over for medlemsstaten og efter en lavere rentesats end den, der gaelder for den forrentning, som uden videre opnaas af afgiftspligtige, der er etableret i medlemsstaten, efter udloebet af den lovbestemte frist for tilbagebetalingen.
Sag C-401/96 P

Somaco SARL

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel — konkurrence — ingen tilsidesættelse af konkurrencereglerne på Martinique gennem udøvelse af et uimodståeligt pres fra de lokale myndigheders side — forkert gengivelse af bevismateriale«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Tesauro fremsat den 18. december 1997 2589

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 1998 2604

Sammendrag af dom

[Statutten for EF-Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art, 112, stk. 1, litra c)]

Det følger af en kombineret anvendelse af artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, og de argumenter, der særligt støtter denne påstand. En appel, der blot gentager eller nøjagtigt gengiver de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der var støttet på faktiske omstændigheder, som Retten udtrykkeligt har afvist at lægge til grund, opfylder ikke dette krav.

Spørgsmålet om, hvorvidt begrundelsen for en dom afsagt af Retten er selvmodsigende eller utilstrækkelig, er et retsspørgsmål, der kan rejses under en appelsag.

Selv om det alene er Retten, der har kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt, kan et anbringende om, at beviserne er gengivet forkert, prøves under en appelsag.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - definition, betegnelse og praesentation af spiritus - forordning nr. 1576/89 - spiritus, som indeholder whisky, der er fortyndet med vand, og som har et alkoholindhold paa under 40% vol. - anvendelse af ordet »whisky« i salgsbetegnelsen - ulovligt - ordet »whisky« anfoert i ingredienslisten - naermere regler

(Raadets forordning nr. 1576/89, art. 5; Raadets direktiv 79/112, art. 2, stk. 1, og art. 7, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 5 i forordning nr. 1576/89 om fastlaeggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og praesentation af spiritus er til hinder for, at artsbetegnelsen »whisky« indgaar i salgsbetegnelsen for spiritus, som indeholder whisky, der er fortyndet med vand, og som har et alkoholindhold paa under 40% vol., og at ordet »whisky« foejes til betegnelsen »spiritus«, der anvendes for en saadan drikkevare.

I medfoer af artikel 7, stk. 1, i direktiv 79/112 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler kan ordet »whisky« imidlertid forekomme i maerkningen for et saadant produkt, dog med det generelle forbehold, der er fastsat i direktivets artikel 2, stk. 1, hvorefter maerkningen af et levnedsmiddel ikke maa vaere af en saadan art, at den vildleder forbrugeren med hensyn til levnedsmidlets beskaffenhed og isaer dets art og egenskaber. Det maa herved ogsaa praeciseres, at forordning nr. 1576/89 er en saerlig bestemmelse, der saaledes gaar forud for direktiv 79/112. Ordet »whisky« kan saaledes uden videre vaere anfoert i ingredienslisten, men angivelsen maa kun anfoeres i umiddelbar naerhed af salgsbetegnelsen, saafremt den er adskilt fra denne og er mindre ioejnefaldende, idet forbuddet mod at anvende ordet »whisky« i salgsbetegnelsen ellers ville miste sin virkning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - aeg - handelsnormer - maerkning af aeg eller emballage - bestemmelser om paaskrifter vedroerende produktionsformen for laeggehoens - anvendelsesomraade - paaskrifter om dyrenes foder - udelukket

(Raadets forordning nr. 1907/90, art. 10, stk. 3; Kommissionens forordning nr. 1274/91, art. 18)

2 Landbrug - faelles markedsordning - aeg - handelsnormer - maerkning af aeg eller emballage - salgsfremmende paaskrifter - forbud mod at vildlede koeberen - den nationale rets vurdering af den vildledende karakter - kriterier

[Raadets forordning nr. 1907/90, art. 10, stk. 2, litra e)]

Sammendrag

1 Artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 1907/90 og artikel 18 i forordning nr. 1274/91 om paaskrifter vedroerende produktionsformen for laeggehoens er ikke til hinder for, at der paa aegpakninger anbringes en erklaering af typen »6-korn - 10 friske aeg«. En saadan paaskrift, som vedroerer dyrenes foder, henhoerer nemlig ikke under anvendelsesomraadet for de naevnte bestemmelser, som alene regulerer paaskrifter vedroerende de produktionsformer, som kan paafoeres indpakningerne.

2 Ved afgoerelsen af, om en erklaering, der skal fremme salget af aeg, kan vildlede forbrugeren i strid med artikel 10, stk. 2, litra e), i forordning nr. 1907/90 om handelsnormer for aeg, skal den nationale ret henholde sig til den formodede forventning i forbindelse med denne erklaering hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmaerksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger. Faellesskabsretten er dog ikke til hinder for, at den nationale ret, hvis den finder det saerligt vanskeligt at vurdere, om den paagaeldende oplysning er vildledende, paa de i dens nationale retsregler fastsatte betingelser kan benytte en opinionsundersoegelse eller en sagkyndig undersoegelse som vejledning for sin dom.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - stoej fra subsoniske luftfartoejer - national ordning, som goer registreringen af fly betinget af, at de opfylder strengere normer end fastsat i direktiv 83/206 - hindring for indfoersel af luftfartoejer - begrundelse - beskyttelse af den offentlige sundhed og miljoeet

(EF-traktaten, art. 30; Raadets direktiv 80/51 og 83/206)

Sammendrag

Traktatens artikel 30 er ikke til hinder for en national ordning, som goer den foerste registrering paa nationalt omraade af fly, der tidligere har vaeret registreret i en anden medlemsstat, betinget af, at de opfylder strengere stoejnormer end fastsat i direktiv 80/51 om begraensning af stoej fra subsoniske luftfartoejer, som aendret ved direktiv 83/206, samtidig med at ordningen fritager de fly, som allerede var registreret paa nationalt omraade inden direktivets gennemfoerelse.

Selv om en saadan ordning begraenser samhandelen inden for Faellesskabet, kan den anfoerte hindring vaere begrundet i hensynet til den offentlige sundhed og beskyttelsen af miljoeet og staar ikke i misforhold til det tilstraebte formaal, som er at bekaempe flystoej.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De Europaeiske Faellesskabers egne indtaegter - uretmaessigt udbetalt faellesskabsstoette - tilbagesoegning - national lovgivning, hvorefter der kan tages hensyn til, at berigelsen er bortfaldet - lovlig - betingelser

Sammendrag

Faellesskabsretten er i princippet ikke til hinder for, at der i national ret som kriterier for at udelukke tilbagesoegning af uretmaessigt udbetalt faellesskabsstoette - i et tilfaelde, hvor der er tale om stoette til forarbejdning af olieholdige froe - f.eks. tages hensyn til, at berigelsen er bortfaldet, naar:

- stoettemodtageren allerede paa det tidspunkt, hvor stoetten blev bevilget, har videregivet den til stoetten knyttede oekonomiske fordel til sine leverandoerer ved at betale den i faellesskabsretten foreskrevne indikativpris, og

- et eventuelt regreskrav mod leverandoererne er vaerdiloest.

Dog forudsaettes det:

- at det foerst godtgoeres, at stoettemodtageren har vaeret i god tro, og

- at de gaeldende betingelser er de samme som i forbindelse med tilbagesoegning af rent nationale pengeydelser.

Specielt med hensyn til betingelsen om, at stoettemodtageren skal have vaeret i god tro, bemaerkes, at saafremt en erhvervsdrivende udfaerdiger og afgiver en erklaering med henblik paa at faa udbetalt stoette, kan den omstaendighed, at han har udarbejdet den, herefter ikke i sig selv afskaere ham fra at paaberaabe sig at have vaeret i god tro, naar erklaeringen udelukkende er baseret paa oplysninger, der er afgivet af tredjemand. Det paahviler imidlertid den nationale ret at undersoege, om der ikke i de konkrete sager forelaa visse indicier, der burde have tilskyndet den erhvervsdrivende til at undersoege rigtigheden af disse oplysninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - levering af tjenesteydelser mod vederlag - begreb - valutatransaktioner - omfattet

(Raadets direktiv 77/388, art. 2, nr. 1)

2 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - beskatningsgrundlag - tjenesteydelser - valutatransaktioner - beskatningsgrundlaget udgoeres af tjenesteyderens bruttoresultat af transaktionerne gennem et givet tidsrum

[Raadets direktiv 77/388, art. 11, punkt A, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

1 Valutatransaktioner, selv hvis de udfoeres uden betaling af kommission eller direkte gebyrer, er tjenesteydelser, der udfoeres mod erlaeggelse af et vederlag, dvs. tjenesteydelser, der leveres »mod vederlag« i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 2, nr. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter. Transaktioner mellem parter - som gaar ud paa, at en af parterne koeber en aftalt maengde af en valuta, mod at parten til den anden part saelger en aftalt maengde af en anden valuta, saaledes at begge valutabeloeb leveres paa samme valoerdag, og saaledes at parterne i transaktionerne (mundtligt, elektronisk eller skriftligt) har truffet aftale om, hvilke valutaer transaktionerne angaar, hvilke beloeb der skal koebes og saelges i de paagaeldende valutaer, hvilken part der koeber hvilken valuta, og hvilken valoerdag der skal benyttes - udgoer levering af tjenesteydelser mod vederlag i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs artikel 2, nr. 1.

2 Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter skal fortolkes saaledes, at beskatningsgrundlaget for valutatransaktioner, der gennemfoeres saaledes, at der hverken beregnes gebyr eller kommission for visse bestemte transaktioner, udgoeres af tjenesteyderens bruttoresultat af transaktionerne gennem et givet tidsrum. Beskatningsgrundlaget ved levering af tjenesteydelser er i henhold til sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), den modvaerdi, som tjenesteyderen modtager eller vil modtage af aftageren for de paagaeldende transaktioner. Fastlaeggelsen af modvaerdien bestaar saaledes i at opgoere, hvilket beloeb banken oppebaerer for udfoerelse af valutatransaktioner, dvs. den modydelse for udfoerelse af valutatransaktioner, som banken reelt selv kan raade over.