ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 28. november 2008 — Combescot mod Kommissionen

(Sag C-526/07 P)

»Appel — tjenestemænd — udnævnelse af en chef for Kommissionens delegation i Colombia — udelukkelse fra deltagelse i udvælgelsesprøve — påstand om erstatning for skade — fastlæggelse af rækkevidden af erstatningen — appellen skal delvist afvises og delvist forkastes«

1. Appel — anbringender — urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder — afvisning — Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne — udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 30)

2. Appel — anbringender — utilstrækkelig begrundelse (jf. præmis 48 og 50)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. september 2007, Combescot mod Kommissionen (sag T-250/04), hvorved Retten kun antog, at der forelå ikke-økonomisk skade og dermed forkastede sagsøgerens påstand om anerkendelse af ulovligheden af den afgørelse, som nægtede ham adgang til udvælgelsesprøven med henblik på besættelsen af stillingen som chef for delegationen i Colombia, påstanden om annullation af proceduren under nævnte udvælgelsesprøve samt påstanden om annullation af afgørelsen om tildeling af den pågældende stilling og om erstatning for andre af sagsøgeren påberåbte skader.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) P. Combescot betaler appelsagens omkostninger.

Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 28. november 2008 — Combescot mod Kommissionen

(Sag C-526/07 P)

»Appel — tjenestemænd — udnævnelse af en chef for Kommissionens delegation i Colombia — udelukkelse fra deltagelse i udvælgelsesprøve — påstand om erstatning for skade — fastlæggelse af rækkevidden af erstatningen — appellen skal delvist afvises og delvist forkastes«

1. Appel — anbringender — urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder — afvisning — Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne — udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 30)

2. Appel — anbringender — utilstrækkelig begrundelse (jf. præmis 48 og 50)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. september 2007, Combescot mod Kommissionen (sag T-250/04), hvorved Retten kun antog, at der forelå ikke-økonomisk skade og dermed forkastede sagsøgerens påstand om anerkendelse af ulovligheden af den afgørelse, som nægtede ham adgang til udvælgelsesprøven med henblik på besættelsen af stillingen som chef for delegationen i Colombia, påstanden om annullation af proceduren under nævnte udvælgelsesprøve samt påstanden om annullation af afgørelsen om tildeling af den pågældende stilling og om erstatning for andre af sagsøgeren påberåbte skader.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. november 2008 — S.A.BA.R mod Kommissionen

(Sag C-501/07 P)

»Appel — annullationssøgsmål — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt«

Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — tidspunkt for kendskab til retsakten — subsidiær karakter (art. 230, stk. 5, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 26) (jf. præmis 20-23)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 17. september 2007, S.A.BA.R mod Kommissionen (sag T-176/07), hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om annullation af Kommissionens beslutning af , som fastslog, at den støtteordning (C-27/99 ex NN 69/98), der er foreskrevet ved italiensk lovgivning i form af skattefritagelser og lån på lempelige vilkår til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet, er uforenelig med fællesmarkedet (EUT 2003 L 77, s. 21).

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) S.A.BA.R. SpA betaler sagens omkostninger.

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. november 2008 — S.A.BA.R mod Kommissionen

(Sag C-501/07 P)

»Appel — annullationssøgsmål — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt«

Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — tidspunkt for kendskab til retsakten — subsidiær karakter (art. 230, stk. 5, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 26) (jf. præmis 20-23)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 17. september 2007, S.A.BA.R mod Kommissionen (sag T-176/07), hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om annullation af Kommissionens beslutning af , som fastslog, at den støtteordning (C-27/99 ex NN 69/98), der er foreskrevet ved italiensk lovgivning i form af skattefritagelser og lån på lempelige vilkår til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet, er uforenelig med fællesmarkedet (EUT 2003 L 77, s. 21).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. november 2008 — TEA mod Kommissionen

(Sag C-500/07 P)

»Appel — annullationssøgsmål — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — søgsmål med påstand om, at Retten afgiver en erklæring vedrørende det personelle anvendelsesområde for en beslutning fra Kommissionen — Domstolen åbenbart inkompetent«

1. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — offentliggørelse eller underretning (art. 230, stk. 5, EF) (jf. præmis 21-23)

2. Retspleje — en fysisk eller juridisk persons søgsmål med påstand om, at Retten afgiver en erklæring vedrørende det personelle anvendelsesområde for en beslutning fra Kommissionen — Fællesskabets retsinstanser ikke kompetente (art. 230 ff. EF) (jf. præmis 32 og 33)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 17. september 2007, Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) mod Kommissionen (sag T-175/07), hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om, at det fastslås, principalt, at appellanten ikke var omfattet af Kommissionens beslutning 2003/193/EF af om skattefritagelser og lån på lempelige vilkår, som Italien har indrømmet til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet (EUT 2003 L 77, s. 21), subsidiært, at appellanten ikke har modtaget nogen ulovlig støtte, og som følge heraf annullation af beslutningen, for så vidt som det er nødvendigt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) betaler sagens omkostninger.

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. november 2008 — TEA mod Kommissionen

(Sag C-500/07 P)

»Appel — annullationssøgsmål — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — søgsmål med påstand om, at Retten afgiver en erklæring vedrørende det personelle anvendelsesområde for en beslutning fra Kommissionen — Domstolen åbenbart inkompetent«

1. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — offentliggørelse eller underretning (art. 230, stk. 5, EF) (jf. præmis 21-23)

2. Retspleje — en fysisk eller juridisk persons søgsmål med påstand om, at Retten afgiver en erklæring vedrørende det personelle anvendelsesområde for en beslutning fra Kommissionen — Fællesskabets retsinstanser ikke kompetente (art. 230 ff. EF) (jf. præmis 32 og 33)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 17. september 2007, Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) mod Kommissionen (sag T-175/07), hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om, at det fastslås, principalt, at appellanten ikke var omfattet af Kommissionens beslutning 2003/193/EF af om skattefritagelser og lån på lempelige vilkår, som Italien har indrømmet til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet (EUT 2003 L 77, s. 21), subsidiært, at appellanten ikke har modtaget nogen ulovlig støtte, og som følge heraf annullation af beslutningen, for så vidt som det er nødvendigt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
2)

Artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/02 skal fortolkes således, at medlemsstatens toldmyndigheder forud for underretningen om det afgiftsbeløb, der skal opkræves, skal have bogført beløbet, og at disse myndigheder ikke kan opkræve beløbet, hvis det ikke har været gjort til genstand for en lovlig underretning i overensstemmelse med denne bestemmelse. Disse myndigheder har imidlertid mulighed for at foretage en ny underretning om beløbet under overholdelse af betingelserne i nævnte bestemmelse og de forældelsesregler, der er gældende på tidspunktet for toldskyldens opståen.
4)

Under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, skal rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse fortolkes således, at den, for så vidt som den pågældende medlemsstats interne retsorden ikke for den omhandlede sektor lader til at indeholde andre effektive foranstaltninger, der forhindrer eller i givet fald sanktionerer misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter, er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, hvorved det alene i den offentlige sektor ubetinget forbydes at ændre flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter til en tidsubegrænset kontrakt, hvilke tidsbegrænsede kontrakter rent faktisk har haft til formål at dække arbejdsgiverens »faste og varige behov« og derfor må anses for misbrug. Det tilkommer dog den forelæggende ret i henhold til den forpligtelse til overensstemmende fortolkning, der påhviler den, at efterprøve, hvorvidt medlemsstatens interne retsorden indeholder sådanne andre effektive foranstaltninger.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. november 2007 – Kommissionen mod Scott

(sag C-296/07 P (R))

»Appel – særlige rettergangsformer – kendelse om, at det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen – påstand om annullation – åbenbart, at appellen er ugrundet«

Appel – appel af kendelse om, at det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende en begæring om foreløbige forholdsregler – hovedsagen allerede afgjort – henvisning til Domstolen – åbenbart, at appellen er ugrundet (art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1, første afsnit) (jf. præmis 21-23)

Angående

Appel af kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 30. marts 2007, Scott mod Kommissionen (sag T-366/00 R), hvorved det fastslås, at det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende en begæring om foreløbige forholdsregler indgivet i forbindelse med et søgsmål med påstand om annullation af en beslutning truffet af Kommissionen, hvorved en statsstøtte erklæres uforenelig med fællesmarkedet.

Konklusion

Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 13. december 2006, É.R. m.fl. mod Rådet og Kommissionen (sag T-138/03), hvorved Retten delvis afviste sagen og i øvrigt frifandt de sagsøgte, idet appellanterne har nedlagt påstand om erstatning i henhold til artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF for den skade, som appellanterne hævder at have lidt som følge af, at medlemmer af deres familier blev inficerede og senere afgik ved døden, idet de blev udsat for en ny variant af Creutzfeldt-Jacobs sygdom, der havde forbindelse til udbruddet og spredningen i Europa af bovin spongiform encephalopati, hvilket Rådet og Kommissionen bærer ansvaret for – betingelserne for, at Fællesskabet kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 14. december 2006, Smanor m.fl. mod Kommissionen (sag T-150/06), hvorved Retten afviste appellanternes søgsmål dels med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet, for så vidt som den uretmæssigt har undladt at tage stilling til de klager, som de har indgivet i 1986 mod Den Franske Republik, dels med påstand om anordning af udsættelse af en dom og en beslutning truffet af de nationale myndigheder.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – skade – vurdering – kriterier – godtgørelse af forskellige udgifter afholdt af en virksomhed efter annullation af en beslutning, der fastslår, at en fusion er uforenelig med fællesmarkedet, og en beslutning, der anordner spaltning af de fusionerede enheder (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 41-50)

2. Retspleje – sagsomkostninger – gældende regler (jf. præmis 51-53)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) den 11. juli 2007 i sag T-351/03, Schneider Electric mod Kommissionen, hvorved Retten tilpligtede Det Europæiske Fællesskab dels at erstatte Schneider Electrics udgifter i forbindelse med selskabets deltagelse i den genoptagne procedure for kontrol af virksomhedsovertagelsen, der blev gennemført efter afsigelsen af Rettens domme af 22. oktober 2002, Schneider Electric mod Kommissionen (sagerne T-310/01 og T-77/02), dels at betale to tredjedele af Schneider Electrics tab som følge af den nedsættelse af salgsprisen for Legrand SA, som Schneider Electric måtte indrømme køberen til gengæld for en udsættelse af det endelige tidspunkt for den effektive gennemførelse af salget af Legrand indtil den 10. december 2002 – betingelser for, at Fællesskabet kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold – begreberne culpa, tab og direkte årsagsforbindelse mellem den begåede fejl og det lidte tab – en kontrolprocedure af en fusions forenelighed med fællesmarkedet, der må karakteriseres som en »tilstrækkeligt kvalificeret« tilsidesættelse af fællesskabsretten.

Afgørelse

Konklusion

1) Erstatningsbeløbet, der er omhandlet i nr. 3) i domskonklusionen til De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 16. juli 2009, Kommissionen mod Schneider Electric (sag C-440/07 P, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), fastsættes til 50 000 EUR.

2) Schneider Electric SA’s påstand vedrørende sagsomkostninger tages ikke til følge.
5)

Artikel 4, stk. 2, i direktiv 89/105 skal fortolkes således, — at medlemsstaterne skal træffe bestemmelse om, at en virksomhed, der er berørt af en foranstaltning om prisstop eller nedsættelse af priserne på alle lægemidler eller på bestemte kategorier af lægemidler, altid skal have mulighed for at ansøge om at blive undtaget fra den pris, som er pålagt i medfør af disse foranstaltninger — at medlemsstaterne skal påse, at der træffes en begrundet beslutning om enhver ansøgning af denne art — at den berørte virksomheds konkrete deltagelse i beslutningen dels består i en tilstrækkelig angivelse af de særlige grunde, der begrunder ansøgningen om undtagelse, dels i fremlæggelsen af yderligere detaljerede oplysninger, hvis oplysningerne til støtte for ansøgningen er utilstrækkelige.
1)

En kontrakt som den, der er tale om i hovedsagen, hvor der fastsættes en tinglig rettighed, en såkaldt ret til bebyggelse og bygninger, til fordel for en leverandør af olieprodukter for en periode på 25 år, der giver denne tilladelse til at opføre en tankstation og til herefter at bortforpagte den til grundejeren i en tilsvarende periode, og som indeholder klausuler om fastsættelse af varernes detailsalgspriser og/eller om eksklusiv købsforpligtelse eller konkurrenceforbud, hvis gyldighedsperiode overskrider de tidsbegrænsninger, der er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel [81], stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1582 af 30. juli 1997, og Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis, falder uden for det forbud, som er indeholdt i artikel 81, stk. 1, EF, forudsat at den ikke kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og ikke har til formål eller til følge at begrænse konkurrencen mærkbart, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre under hensyntagen navnlig til den økonomiske og retlige sammenhæng, som kontrakten indgår i.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. maj 2009 — AMS mod KHIM

(Sag C-565/07 P)

»Appel — EF-varemærker — figurmærket AMS Advanced Medical Services — delvist afslag på registrering — indsigelsessag — sagsgenstanden bortfaldet under appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse«

EF-varemærker — klagesag — ufornødent at træffe afgørelse (Rådets forordning (EF) nr. 40/94, art. 63) (jf. præmis 13-16)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 18. oktober 2007, AMS mod KHIM — American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (sag T-425/03), hvorved Retten forkastede annullationssøgsmålet indgivet af ansøgeren om figurmærket »AMS Advanced Medical Services« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 10 og 42 til prøvelse af en afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret den , hvorved Indsigelsesafdelingens afgørelse blev annulleret, og indsigelsen fra indehaveren af det nationale ordmærke »AMS« blev taget delvist til følge — indsigelsessag — spørgsmål om imødekommelse af en anmodning om bevis for den reelle brug af et ældre varemærke fremsat første gang for appelkammeret.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen indbragt af AMS Advances Medical Services GmbH.

2) AMS Advanced Medical Services GmbH betaler omkostningerne i appelsagen.

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. maj 2009 — AMS mod KHIM

(Sag C-565/07 P)

»Appel — EF-varemærker — figurmærket AMS Advanced Medical Services — delvist afslag på registrering — indsigelsessag — sagsgenstanden bortfaldet under appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse«

EF-varemærker — klagesag — ufornødent at træffe afgørelse (Rådets forordning (EF) nr. 40/94, art. 63) (jf. præmis 13-16)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 18. oktober 2007, AMS mod KHIM — American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (sag T-425/03), hvorved Retten forkastede annullationssøgsmålet indgivet af ansøgeren om figurmærket »AMS Advanced Medical Services« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 10 og 42 til prøvelse af en afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret den , hvorved Indsigelsesafdelingens afgørelse blev annulleret, og indsigelsen fra indehaveren af det nationale ordmærke »AMS« blev taget delvist til følge — indsigelsessag — spørgsmål om imødekommelse af en anmodning om bevis for den reelle brug af et ældre varemærke fremsat første gang for appelkammeret.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen indbragt af AMS Advances Medical Services GmbH.
54

Ifølge appellanten har Retten i det væsentlige støttet sin kendelse på den omstændighed, at appellanten hverken havde præciseret eller fremført noget bevis for sammensætningen af den lukkede kreds af driftsledere, som selskabet havde henvist til for at blive anerkendt som en person, der var individuelt berørt af den omtvistede beslutning. Saint-Gobain Glass Deutschland påstår, at Retten på ingen måde anmodede selskabet om at fremlægge en liste over de pågældende driftsledere. Heraf følger, at selskabet ikke var i stand til over for Retten at redegøre for, hvorfor det ikke havde fremlagt en sådan liste.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 22. marts 2007, Brinkmann mod KHIM (sag T-322/05), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om EF-ordmærket »TERRANUS« for varer i klasse 36 til prøvelse af afgørelse R 1145/2004-1 truffet den 10. juni 2005 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere det nævnte varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af EF-figurmærket og det nationale figurmærke »TERRA« for varer i klasse 36 – risiko for forveksling mellem de to varemærker.
Efter afsigelsen af dommen af 21. juli 2005, Vergani (sag C-207/04), hvoraf følger, at en national lovgivning er uforenelig med fællesskabsretten, påhviler det den pågældende medlemsstats myndigheder at træffe de almindelige eller særlige foranstaltninger, der er egnede til på deres område at sikre overholdelsen af fællesskabsretten, idet myndighederne bevarer retten til at vælge, hvilke foranstaltninger der skal træffes, således at national ret så hurtigt som muligt bringes i overensstemmelse med fællesskabsretten, og at borgernes rettigheder i henhold til fællesskabsretten gennemføres fuldt ud. Konstateres det, at der i strid med fællesskabsretten foreligger forskelsbehandling, har den nationale ret pligt til, så længe der ikke er vedtaget foranstaltninger, som genindfører ligebehandlingen, at tilsidesætte enhver national bestemmelse, der er diskriminerende, uden at den behøver at anmode om eller afvente, at bestemmelsen forinden ophæves af lovgiver, og den har pligt til at anvende de samme regler på den gruppe, der forskelsbehandles, som de, der gælder for personerne i den anden kategori.
Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at give en tredjelandsstatsborger, som er ægtefælle til en fællesskabsborger, der ikke har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, ret til at påberåbe sig fællesskabsforskrifterne om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og etableringsfrihed, og forpligter ikke de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor der er ansøgt om tilladelse til at udøve et reguleret erhverv, til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, selv hvis de er erhvervet uden for Den Europæiske Union, men i det mindste er blevet anerkendt i en anden medlemsstat, samt til ansøgerens relevante erfaring, idet de skal foretage en sammenligning mellem på den ene side den kompetence, der er dokumenteret ved disse kvalifikationsbeviser og denne erfaring, og på den anden side de krav om kundskaber og kvalifikationer, der stilles ifølge national ret.
Appel af kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 26. februar 2007, Sumitomo Chemical Agro Europe mod Kommissionen (sag T-416/06 R), der på grund af manglende uopsættelighed ikke tog en begæring om udsættelse af gennemførelse til følge, der var fremsat i et søgsmål med påstand om delvis annullation af Kommissionens direktiv 2006/132/EF af 11. december 2006 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, for at optage procymidon som aktivstof (EUT L 349, s. 22).
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 11. december 2006, Weber mod Kommissionen (sag T-290/05), hvorved Retten med den begrundelse, at det var åbenbart, at sagen måtte afvises, afviste et søgsmål til prøvelse af en afgørelse af 27. maj 2005 truffet af Kommissionens generalsekretær, hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens anmodning om aktindsigt i et brev fra Generaldirektoratet for Konkurrence til den tyske forbundsregering vedrørende en statsstøtteprocedure om finansiering af offentlige radiofonier i Tyskland.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale di Genova – direkte tildeling af offentlige tjenesteydelser og drift af offentlig infrastruktur til et selskab, der har en kontrolfunktion på det berørte marked – overførsel til dette selskab af kompetence til at fastsætte indholdet af koncessionsaftaler, der allerede eksisterer mellem selskabets egne konkurrenter og staten, samt overførsel af kompetence til at opsige disse kontrakter – spørgsmålet, om sådanne foranstaltninger er forenelige med artikel 43 EF, 49 EF, 82 EF, 86 EF og 87 EF.