ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Eftersom den italienske lovgiver har udøvet de i artikel 90, stk. 2, og artikel 185, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2006/112/EF (1) (og inden dets vedtagelse artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 20, stk. 1, litra b), andet afsnit, i direktiv 77/388/EØF (2)) fastlagte beføjelser med hensyn til henholdsvis nedsættelsen af afgiftsgrundlaget og reguleringen af momsen af afgiftspligtige transaktioner i tilfælde af ikke-betaling eller kun delvis betaling af den mellem parterne fastlagte modydelse, er det da foreneligt med proportionalitetsprincippet og effektivitetsprincippet, som sikres i TEUF, og princippet om momsens neutralitet at indføre begrænsninger, som gør det umuligt eller uforholdsmæssigt dyrt for den afgiftspligtige at få tilbagebetalt afgiften vedrørende den ikke-betalte eller kun delvis betalte modydelse?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 254/7

Appel iværksat den 18. maj 2015 af Apple and Pear Australia Ltd og Star Fruits Diffusion til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. marts 2015 i sag T-378/13, APAL og Star Fruit mod KHIM

(Sag C-226/15 P)

(2015/C 254/10)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Apple and Pear Australia Ltd og Star Fruits Diffusion (ved avocats T. de Haan og P. Péters)

Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Dommen, der blev afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 25. marts 2015 i sag T-378/13, EU:T:2015:186, ophæves, for så vidt som Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sagen, hvorunder appellanterne principalt havde nedlagt påstand om omgørelse af afgørelse truffet den 29. maj 2013 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 1215/2011-4.

— Afgørelse truffet den 29. maj 2013 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 1215/2011-4 omgøres således at det fastslås, at den klage, som appellanterne har indgivet til dette appelkammer, er begrundet, og følgelig, at appellanternes indsigelse mod registreringen af ansøgningen om EF-varemærket ENGLISH PINK nr. 8610768 skal tages til følge.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale alle appellanternes omkostninger, både i forbindelse med appelsagen og i forbindelse med sagen i første instans.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremført følgende anbringender:

For det første har appellanterne anført, at både Retten og appelkammeret har tilsidesat det almindelige princip om retskraft i en af en EF-varemærkedomstol endeligt afgjort sag mellem de samme parter under anvendelse af forordning (EF) nr. 207/2009 om EF-varemærker (1) (EF-varemærkeforordningen), og de almindelige principper om retssikkerhed, god forvaltningsskik og beskyttelse af den berettigede forventning.

For det andet har appellanterne kritiseret Retten for at have tilsidesat samme forordnings artikel 65, stk. 3, idet den ikke har omgjort Harmoniseringskontorets afgørelse.

Endelig opfordres Domstolen til at anvende artikel 61, stk. 1, i statutten for Domstolen, da sagen er moden til påkendelse.

(1) EUT L 78, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 254/11

Appel iværksat den 29. maj 2015 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 19. marts 2015 i sag T-413/13, City Cycle Industries mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-254/15 P)

(2015/C 254/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: City Cycle Industries, Rådet for Den Europæiske Union og Maxcom Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Retten den 19. marts 2015 og meddelt Kommissionen den 23. marts 2015 i sag T-413/13, City Cycle Industries mod Rådet for Den Europæiske Union ophæves, søgsmålet ved første instans forkastes og sagsøgeren pålægges at betale sagens omkostninger.

— Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling, og afgørelsen om sagsomkostningerne i de to instanser udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Den af Kommissionen iværksatte appel vedrører Rettens dom af 19. marts 2015 i sag T-413/13. Med den dom annullerede Retten for så vidt angår City Cycle Industries artikel 1, stk. 1, og artikel 3 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 af 29. maj 2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 990/2011 over for importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien (1).

Kommissionen har påberåbt sig fire anbringender til støtte for appellen. For det første har Kommissionen gjort gældende, at Retten undlod ex officio at bedømme, om annullationssøgsmålet kunne antages til realitetsbehandling som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF. For det andet har Kommissionen anført, at Retten ikke lovligt kunne drage den konklusion, at Rådet havde tilsidesat artikel 13, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen (2), idet denne konklusion bygger på en fejlagtig fortolkning af den relevante betragtning til den omtvistede forordning og på en fejlagtig fortolkning af artikel 13, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen. Kommissionen har for det tredje gjort gældende, at Retten ikke gav en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion, og derved tilsidesatte artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol. For det fjerde har Kommissionen anført, at Retten tilsidesatte Kommissionens processuelle rettigheder i henhold til artikel 40 i statutten for Domstolen.

(1) EUT L 153, s. 1.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 254/13

Appel iværksat den 1. juni 2015 af Rådet for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 19. marts 2015 i sag T-413/13, City Cycle Industries mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-260/15 P)

(2015/C 254/17)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Boelaert, som befuldmægtiget og Rechtsanwälte R. Bierwagen og C. Hipp)

De andre parter i appelsagen: City Cycle Industries, European-Kommissionen og Maxcom Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Retten den 19. marts 2015 og meddelt Rådet den 23. marts 2015 i sag T-413/13, Chin Haur Indonesia, PT mod Rådet for Den Europæiske Union ophæves.

— Det af Chin Haur Indonesia, PT ved første instans anlagte søgsmål med påstand om annullation af den omtvistede forordning (1) forkastes.

— Chin Haur Indonesia, PT tilpligtes at betale Rådets sagsomkostninger i såvel førsteinstanssagen som i appelsagen.

— Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling, og afgørelsen om sagsomkostningerne i de to instanser udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retten har fejlfortolket grundforordningens (2) artikel 13, stk. 1, idet den konkluderede, at Rådet ikke havde tilstrækkelige beviser til at fastslå, at sagsøgeren foretog omladning. Rettens fortolkning af de betingelser, der skal opfyldes af de enkelte selskaber for at blive fritaget fra de udvidede foranstaltninger, strider mod opbygningen af grundforordningens artikel 13, stk. 1 (første anbringende).

Rettens konklusion om, at Rådet ikke på grundlag af de dokumenter, der blev forelagt Retten, havde beviser, hvoraf det udtrykkeligt kunne konkluderes i den anfægtede forordning, at sagsøgeren deltog i omladning, savner tilstrækkelig begrundelse. Endvidere var den eneste konklusion, som Rådet og efterfølgende Retten kunne udlede af de faktiske omstændigheder, modsat den appellerede dom, at sagsøgeren deltog i omladning, idet det korrekt var blevet godtgjort på nationalt niveau, at omladning fandt sted, og idet sagsøgerens anmodning om fritagelse ikke var begrundet. Retten gengav de faktiske omstændigheder forkert, idet den udledte en anden konklusion (andet anbringende).

(1) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 af 29.5.2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 990/2011 over for importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien (EUT L 153, s. 1).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, 51).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 254/10

Appel iværksat den 29. maj 2015 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 19. marts 2015 i sag T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-253/15 P)

(2015/C 254/14)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Chin Haur Indonesia, PT, Rådet for Den Europæiske Union og Maxcom Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Retten den 19. marts 2015 og meddelt Kommissionen den 23. marts 2015 i sag T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT mod Rådet for Den Europæiske Union ophæves, søgsmålet ved første instans forkastes og sagsøgeren pålægges at betale sagens omkostninger.

— Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling, og afgørelsen om sagsomkostningerne i de to instanser udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Den af Kommissionen iværksatte appel vedrører Rettens dom af 19. marts 2015 i sag T-412/13. Med den dom annullerede Retten for så vidt angår Chin Haur Indonesia, PT, artikel 1, stk. 1, og artikel 3 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 af 29. maj 2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 990/2011 over for importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien (1).

Kommissionen har påberåbt sig tre anbringender til støtte for appellen.

For det første har Kommissionen gjort gældende, at Retten ikke lovligt kunne drage den konklusion, at Rådet havde tilsidesat artikel 13, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen (2), idet denne konklusion bygger på en fejlagtig fortolkning af den relevante betragtning til den omtvistede forordning og på en fejlagtig fortolkning af artikel 13, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen. For det andet har Kommissionen gjort gældende, at Retten gav en utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse for sin konklusion, og derved tilsidesatte artikel 36 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol. For det tredje har Kommissionen anført, at Retten tilsidesatte Kommissionens processuelle rettigheder i henhold til artikel 40 i statutten for Domstolen.

(1) EUT L 153, s. 1.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).
1)

Er artikel 23, stk. 1, første punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (1) til hinder for, at en licenstager, som ikke er registreret i EF-varemærkeregistret, kan gøre krav gældende på grund af krænkelse af et EF-varemærke?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 254/7

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 11. maj 2015 — Município de Vila Pouca de Aguiar mod Sá Machado & Filhos, S.A. og Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

(Sag C-214/15)

(2015/C 254/09)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Município de Vila Pouca de Aguiar

Sagsøgte: Sá Machado & Filhos, S.A. og Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

Præjudicielt spørgsmål

Er EU-retten, og særligt artikel 55 i 2004/18/EF (1), inden for området for udbud vedrørende indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter til hinder for en umiddelbar udelukkelse af et bud fra en tilbudsgiver, som ved buddets fremlæggelse ikke i øvrigt har bilagt det et dokument, der begrunder den »unormalt lave pris« i et tilfælde, hvor udbudsmaterialet fastsætter kriteriet for opfyldelse af det nævnte begreb [punkt 09./C1 i »Udbudsmaterialet«]?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/25

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative d’appel de Paris (Frankrig) den 29. juni 2015 — Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited mod Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

(Sag C-319/15)

(2015/C 279/31)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative d’appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited

Sagsøgt: Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

Præjudicielt

Udgør bestemmelserne i artikel 17 i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 (1) en tilsidesættelse af artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 1 i første tillægsprotokol til den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der beskytter ejendomsretten, sammenholdt med chartrets artikel 47 og konventionens artikel 6, stk. 1, som sikrer retten til fuldbyrdelse af en retslig afgørelse inden for en rimelig frist, for så vidt som disse bestemmelser bl.a. ikke fastsætter muligheden for frigivelse af indefrosne pengemidler, når en tredjeperson påberåber sig en fordring erhvervet i medfør af en retslig afgørelse, hvorved en person, der er udpeget til at være omfattet af en indefrysningsforanstaltning, er blevet dømt til at udbetale en godtgørelse til tredjepersonen, og som er truffet efter en procedure, der blev iværksat før denne udpegelse, og for så vidt som [org. s. 9] disse to personer end ikke indirekte har et forhold i tilknytning til de i denne forordning omhandlede aktiviteter?

(1) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25.10.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) den 8. juni 2015 — Swiss International Air Lines AG mod The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

(Sag C-272/15)

(2015/C 279/25)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Swiss International Air Lines AG

Sagsøgte: The Secretary of State for Energy and Climate Change og Environment Agency

Præjudicielle spørgsmål

1) Tilsidesætter Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse 377/2013/EU (1) af 24. april 2013 (herefter »afgørelsen«) det generelle ligebehandlingsprincip i EU, i det omfang den indfører et moratorium for så vidt angår de krav om returnering af emissionskvoter, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (2) af 13. oktober 2003 (som ændret ved forskellige instrumenter, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/101/EF (3) af 19.11.2008) med hensyn til flyvninger mellem EØS-stater og næsten samtlige stater uden for EØS, men ikke udvider moratoriet til flyvninger mellem EØS-stater og Schweitz?

2) Såfremt spørgsmålet besvares bekræftede, hvilke retsmidler har en sagsøger som Swiss International Airlines AG, der har returneret emissionskvoter med hensyn til flyvninger, som fandt sted i løbet af 2012 mellem EØS-stater og Schweitz, da til rådighed til retablering af sagsøgers stilling til, hvad den ville have været, hvis ikke flyvninger mellem EØS-stater og Schweitz var blevet udelukket fra moratoriet? Herunder navnlig: a) Skal registret berigtiges således, at det afspejler det lavere antal kvoter, som en sådan sagsøger ville have skullet returnere, såfremt flyvninger til eller fra Schweitz havde været omfattet af moratoriet? b) Hvad (om noget) skal den nationale kompetente myndighed og/eller den nationale domstol i givet fald foretage sig, for at de yderligere returnerede kvoter tilbageleveres til sådan en sagsøger? c) Har en sagsøger ret til erstatning i henhold til artikel 340 TEUF fra Europa-Parlamentet og Rådet for noget lidt tab, der er lidt ved at returnere af yderligere kvoter som følge af afgørelsen? d) Har sagsøger ret til en anden form for afhjælpning og i givet fald hvilken?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 377/2013/EU af 24.4.2013 om midlertidig fravigelse fra direktiv 2003/87/EF om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet (EUT L 113, s. 1).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32)

(3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/101/EF af 19.11.2008 om ændring af direktiv 2003/87/EF med henblik på inddragelse af luftfartsaktiviteter i ordningen for handel med drivhusgasemissionskvoter i Fællesskabet (EUT L 8, s. 3).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) den 8. juni 2015 — ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited og ITV Studios Limited mod TVCatchup Limited, Media Resources Limited og TVCatchup (UK) Limited

(Sag C-275/15)

(2015/C 279/26)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited og ITV Studios Limited

Sagsøgte: TVCatchup Limited, Media Resources Limited og TVCatchup (UK) Limited

Intervenienter:Secretary of State for Business, Innovation and Skills og Virgin Media Limited

Præjudicielle spørgsmål

Med hensyn til fortolkningen af artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1) (herefter »direktivet«), særligt udtrykket »Dette direktiv berører ikke bestemmelser vedrørende især [...] adgang til radio- og tv-spredningstjenesters kabel«:

1) Tillader det citerede udtryk, at der fortsat anvendes en national bestemmelse, hvor omfanget af »kabel« er defineret i overensstemmelse med national ret, eller fastsættes omfanget af denne del af artikel 9 af en betydning af »kabel«, der er defineret i EU-retten?

2) Hvis »kabel« i artikel 9 er defineret i EU-retten, hvad er betydningen heraf? Følgende ønskes navnlig præciseret: a) Har termen en teknologisk specifik betydning, som er begrænset til traditionelle kabelnet, der drives af udbydere af konventionelle kabeltjenester? b) Har den alternativt en teknologisk neutral betydning, der omfatter funktionelt tilsvarende tjenester, der transmitteres via internettet? c) Omfatter den i hvert af tilfældene transmission af mikrobølgeenergi mellem faste jordbaserede punkter?

3) Finder det citerede udtryk anvendelse 1) på bestemmelser, der kræver, at kabelnet retransmitterer visse udsendelser, eller 2) på bestemmelser, der tillader retransmission pr. kabel af udsendelser, a) når retransmissionerne er samtidige og begrænset til områder, hvor udsendelserne blev foretaget med henblik på modtagelse, og/eller b) hvor retransmissionerne er af udsendelser på kanaler, der er underlagt visse public service-forpligtelser?

4) Hvis omfanget af »kabel« i artikel 9 er defineret i overensstemmelse med national ret, er den nationale bestemmelse da underlagt EU’s proportionalitetsprincip og princippet om en rimelig balance mellem rettighedshaveres og kabelejeres rettigheder og almenhedens interesse?

5) Er artikel 9 begrænset til de nationale bestemmelser, der var gældende på den dato, hvor direktivet blev vedtaget, den dato, det trådte i kraft, eller den sidste dato for dets gennemførelse, eller finder den også anvendelse på senere nationale bestemmelser, der vedrører adgang til radio- og tv-spredningstjenesters kabel?

(1) EFT L 167, s. 10.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/23

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Belgien) den 15. juni 2015 — Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte og Éoliennes à tout prix? ASBL mod Région wallonne

(Sag C-290/15)

(2015/C 279/28)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte og Éoliennes à tout prix? ASBL

Sagsøgt: Région wallonne

Præjudicielle spørgsmål

Indebærer artikel 2, litra a), og artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/42/EF (1) om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, at en lovgivning i form af en anordning, som indeholder forskellige bestemmelser om opstilling af vindmøller, herunder vedrørende sikkerhed, kontrol, reetablering og sikkerhedsstillelse, samt regler for støj, som er fastlagt i forhold til planzoner, bestemmelser gældende for indrømmelse af administrative tilladelser, der giver bygherren ret til at opstille og drive anlæg, som ubetinget underkastes en miljøvurdering i henhold til national ret, skal kvalificeres som »en plan eller et program« i de nævnte bestemmelsers forstand?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27.6.2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 13. maj 2015 — Elisabeth Schmitt mod TÜV Rheinland LGA Products GmbH

(Sag C-219/15)

(2015/C 279/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Elisabeth Schmitt

Sagsøgt: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

Præjudicielle spørgsmål

Er formålet og intentionen med direktivet (1), at det organ, der er bemyndiget til at foretage audit af kvalitetssystemet, konstruktionsafprøvning og overvågning af medicinsk udstyr i klasse III, skal gribe ind med henblik på at beskytte alle potentielle patienter og derfor kan hæfte direkte og ubegrænset over for de berørte patienter i tilfælde af culpøs pligtforsømmelse?

Følger det af de nævnte numre i bilag II til direktiv 93/42/EØF, at det organ, der er bemyndiget til at foretage audit af kvalitetssystemet, konstruktionsafprøvning og overvågning, ved medicinsk udstyr i klasse III har en generel pligt til at undersøge produktet eller i hvert fald en undersøgelsespligt, når der konkret er grund til at foretage en sådan?

Følger det af de nævnte numre i bilag II til direktiv 93/42/EØF, at det organ, der er bemyndiget til at foretage audit af kvalitetssystemet, konstruktionsafprøvning og kontrol, ved medicinsk udstyr i klasse III har en generel pligt til at gennemse fabrikantens forretningsdokumenter og/eller gennemføre uanmeldte besøg, eller i hvert fald en pligt til at gøre dette, når der konkret er grund til det?

(1) Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (EFT L 169, s. 1) som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/47/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 90/385/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om aktivt, implantabelt medicinsk udstyr, 93/42/EØF om medicinsk udstyr og direktiv 98/8/EF om markedsføring af biocidholdige produkter (EUT L 247, s. 21).