ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - tjenesteydelser - bestemmelse af det fiskale tilknytningsmoment - dyrlaegetjenesteydelser - beskatning, hvor tjenesteyderen er etableret

(Raadets direktiv 77/388, art. 9, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 9 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, som har til formaal dels at undgaa kompetencekonflikter, der kan medfoere dobbelt afgiftspaaligning, dels at sikre, at alle afgiftspligtige transaktioner beskattes, skal fortolkes saaledes, at der ved leveringsstedet for de tjenesteydelser, som dyrlaeger hovedsageligt og saedvanligt praesterer, forstaas det sted, hvor den, der yder tjenesten, har etableret enten hjemstedet for sin oekonomiske virksomhed eller et fast forretningssted, hvorfra tjenesteydelsen praesteres, eller i mangel af et saadant hjemsted eller et saadant fast forretningssted hans bopael eller hans saedvanlige opholdssted.

Eftersom en dyrlaeges hovedfunktion bestaar i at foretage en videnskabelig bedoemmelse af dyrs sundhedstilstand som led i en profylaktisk laegelig handling, i at stille en diagnose eller i terapeutisk behandling af syge dyr, henhoerer en dyrlaeges tjenesteydelser ikke under nogen af de former for transaktioner, der er angivet i direktivets artikel 9, stk. 2, med henblik paa at knytte bestemte tjenesteydelser til det sted, hvor de faktisk udfoeres, eller til aftagerens hjemsted eller faste forretningssted.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser - anvendelsesomraade - borgerlige sager, herunder handelssager - underholdspligt - afgoerelser truffet i forbindelse med en skilsmissesag, hvorefter en aegtefaelle tilpligtes at betale et engangsbeloeb og at overdrage ejendomsretten til bestemte formuegoder - omfattet - betingelser

(Konventionen af 27.9.1968, art. 1, stk. 1, art. 1, stk. 2, nr. 1, og art. 42)

Sammendrag

Hvis det af praemisserne til en afgoerelse, som er truffet i forbindelse med en skilsmissesag, fremgaar, at den ydelse, der er truffet bestemmelse om, skal sikre en aegtefaelles underhold i tilfaelde, hvor aegtefaellen er ubemidlet, eller hvis hver aegtefaelles behov og midler tages i betragtning ved fastsaettelsen af ydelsens stoerrelse, vedroerer afgoerelsen underholdspligt og er derfor omfattet af anvendelsesomraadet for konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som aendret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse og ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltraedelse. Naar formaalet med ydelsen derimod udelukkende er at fordele formuegoderne mellem aegtefaellerne, vedroerer afgoerelsen formueforholdet mellem aegtefaellerne og kan dermed ikke fuldbyrdes efter Bruxelles-konventionen. En afgoerelse, som har begge funktioner, kan i henhold til konventionens artikel 42 fuldbyrdes delvis, saafremt det klart fremgaar af afgoerelsen, hvilke formaal de forskellige dele af den ydelse, der er truffet bestemmelse om, skal opfylde.

Heraf foelger, at en afgoerelse, som er truffet i forbindelse med en skilsmissesag, og hvorefter en aegtefaelle tilpligtes at betale et engangsbeloeb og at overdrage ejendomsretten til bestemte formuegoder til sin tidligere aegtefaelle, maa anses for at vedroere underholdspligt og dermed for at vaere omfattet af konventionens anvendelsesomraade, naar afgoerelsen har til formaal at sikre den tidligere aegtefaelles underhold. Den omstaendighed, at retten i domsstaten i sin afgoerelse har undladt at laegge en aegtepagt til grund, er i denne forbindelse uden betydning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - familieydelser - pensionister eller rentemodtagere - ydelser til efterladte boern - ydelser, der skal udredes af bopaelsstaten - hoejere ydelser i den medlemsstat, der udbetaler pensionen eller renten - ret til pension eller rente ikke erhvervet alene i henhold til den betalingspligtige stats nationale lovgivning, men i henhold til regler om sammenlaegning - ret til tillaegsydelse - foreligger ikke

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 77, stk. 2, litra b), nr. i) og art. 78, stk. 2, litra b), nr. i), samt Raadets forordning nr. 2001/83]

Sammendrag

Artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), og artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), i forordning nr. 1408/71, som aendret og ajourfoert ved forordning nr. 2001/83, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstats kompetente institution ikke er forpligtet til at udrede en tillaegsydelse til boernetilskud til pensionister eller rentemodtagere eller til efterladte boern, der er bosat i en anden medlemsstat, naar de boernetilskud, der udbetales af bopaelsmedlemsstaten, er lavere end de ydelser, der er fastsat i den foerste medlemsstats lovgivning, saafremt retten til pension eller rente eller det efterladtes barns ret ikke udelukkende er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder tilbagelagt i denne stat, men bestaar i henhold til de i forordningen fastsatte bestemmelser om sammenlaegning.

Ret til et tillaeg til familieydelser ud over ydelser udbetalt af bopaelsstaten forudsaetter nemlig en ret til pension og til rente eller et efterladt barns ret, som er erhvervet alene i henhold til den nationale lovgivning i en anden medlemsstat end bopaelsstaten. I den situation, hvor pensionistens eller rentemodtagerens eller det efterladtes barns rettigheder kun bestaar i henhold til de i forordningen fastsatte bestemmelser om sammenlaegning, beroerer anvendelsen af artikel 77 og 78, hvorefter der skal udbetales ydelser efter bopaelsstatens lovgivning, ikke de paagaeldende ydelser, som alene udredes i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konkurrence - karteller - forbud - fritagelse for kategorier af aftaler - forordning nr. 123/85 - genstand - fritagelse af visse konkurrencebegraensende aftaler mellem fabrikanter og eneforhandlere inden for automobilbranchen - forbud for en erhvervsdrivende, der ikke er tilsluttet et officielt salgsnet for et bestemt bilmaerke, og som ikke er befuldmaegtiget mellemhandler, mod at foretage parallelimport og at drive uafhaengig virksomhed med videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke - intet forbud

(Kommissionens forordning nr. 123/85)

Sammendrag

Forordning nr. 123/85 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler om motorkoeretoejer vedroerer kun kontraktforholdet mellem leverandoererne og deres godkendte forhandlere. Forordningen fastslaar alene, hvad disse to parter kan eller ikke kan forpligte sig til at goere i forhold til tredjemand, men har ikke til formaal at regulere virksomheden for de tredjemaend, der kan virke paa markedet uden for det omraade, som er daekket af salgsaftalerne.

Forordning nr. 123/85 skal derfor fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver virksomhed med parallelimport og uafhaengigt videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - Kommissionens afslag paa at indlede en traktatbrudsprocedure - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 169 og art. 173, stk. 4)

2 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - Kommissionens afslag paa at meddele en medlemsstat et direktiv eller en beslutning med hensyn til offentlige virksomheders overholdelse af konkurrencereglerne - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 90, stk. 1 og 3, og art. 173, stk. 4)

Sammendrag

3 Borgerne kan ikke anfaegte en afvisning fra Kommissionens side af at indlede en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat.

4 En borger kan efter omstaendighederne have ret til at anlaegge et annullationssoegsmaal i henhold til traktatens artikel 173, stk. 4, til proevelse af en beslutning, Kommissionen har truffet i medfoer af traktatens artikel 90, stk. 3. Endvidere kan det ikke paa forhaand udelukkes, at en borger eller eventuelt en sammenslutning, der er oprettet med henblik paa at varetage en gruppe borgeres faelles interesser, i saerlige tilfaelde kan anlaegge sag til proevelse af et afslag fra Kommissionen paa at vedtage en beslutning som led i den kontrolfunktion, der er tillagt den i artikel 90, stk. 1 og 3. Naar henses til, at Kommissionen har et vidt skoen paa det af disse bestemmelser omfattede omraade, baade for saa vidt angaar de foranstaltninger, den finder noedvendige, og de midler, den i denne forbindelse finder hensigtsmaessige, kan en borger imidlertid ikke anlaegge sag til proevelse af Kommissionens afslag paa at meddele en medlemsstat en beslutning, hvori det fastslaas, at en af medlemsstaten fastsat almengyldig retsakt er i strid med traktaten, og hvori det angives, hvilke foranstaltninger den skal traeffe for at opfylde de forpligtelser, der stilles i faellesskabsretten. Resultatet stoettes endvidere af, at en borger ikke ved et saadant soegsmaal indirekte skal kunne tvinge en medlemsstat til at vedtage en almengyldig retsakt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - sjette direktiv - saerordning for rejsebureauer - bestemmelse af det fiskale tilknytningsmoment - virksomhed i en medlemsstat, der organiserer turistrejser, og som leverer ydelser gennem en agent i en anden medlemsstat - momspligtig i den medlemsstat, hvor agenten er etableret - betingelser

(Raadets direktiv 77/388, art. 26, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 26, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter skal fortolkes saaledes, at naar en virksomhed, der organiserer turistrejser, og hvis hovedsaede er beliggende i en medlemsstat, leverer tjenesteydelser til rejsende gennem et selskab, der fungerer som agent i en anden medlemsstat, er disse tjenesteydelser momspligtige i sidstnaevnte stat, naar dette selskab, der alene handler som virksomhedens hjaelpeorgan, disponerer over saadanne menneskelige og tekniske ressourcer, som er karakteristiske for et fast kontor.

Selv om det sted, hvor tjenesteyderen har etableret hjemstedet for sin oekonomiske virksomhed, har forrang som fiskalt tilknytningsmoment, foerer en saadan tilknytning ikke til en rationel loesning, for saa vidt den ikke inddrager det sted, hvor rejserne reelt saelges. Den alternative loesning med fastlaeggelsen af beskatningsstedet til det faste kontor, hvorfra tjenesteydelserne praesteres, er i overensstemmelse med den oekonomiske virkelighed, hvilket er et grundlaeggende kriterium ved anvendelsen af det faelles momssystem, da den tager hensyn til en mulig spredning af bureauernes aktiviteter til forskellige steder i Faellesskabet, og man derved undgaar den konkurrenceforvridning, som anvendelsen af loesningen med hovedsaedet for den oekonomiske virksomhed kan foere til, for saa vidt de virksomheder, der udoever deres aktiviteter i én medlemsstat, kan tilskyndes til at etablere deres hovedsaede i en anden medlemsstat, hvor de paagaeldende tjenesteydelser er fritaget for moms.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Appel - anbringender - domspraemisser stridende mod faellesskabsretten - Rettens bedoemmelse af begrundelsen for en afgoerelse om at anvende en disciplinaer sanktion over for en tjenestemand forkert - appellanten givet medhold

(EF-traktaten, art. 190; tjenestemandsvedtaegten, art. 25)

Sammendrag

En dom afsagt af Retten, hvori det fastslaas, at en afgoerelse om at paalaegge en tjenestemand en disciplinaer sanktion er utilstraekkeligt begrundet, uanset at afgoerelsen tilstraekkeligt klart angiver de faktiske omstaendigheder, der blev lagt den paagaeldende til last, og uanset at det fremgaar, hvorfor ansaettelsesmyndigheden fraveg Disciplinaerraadets udtalelse, idet den vedtog en strengere sanktion end den, Disciplinaerraadet havde anbefalet, selv om begrundelsen herfor ikke udtrykkeligt er anfoert, er udtryk for forkert retsanvendelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - oekonomisk virksomhed i den forstand, udtrykket er anvendt i sjette direktivs artikel 4 - den blotte erhvervelse og besiddelse af obligationer samt modtagelse af afkast deraf - ikke omfattet

(Raadets direktiv 77/388, art. 4, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 4, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter skal fortolkes saaledes, at den blotte erhvervelse til ejendom og den blotte besiddelse af obligationer, som ikke anvendes til nogen anden virksomhedsaktivitet, samt modtagelse af afkast deraf ikke skal anses for oekonomisk virksomhed, der indebaerer, at den, der udoever saadanne transaktioner, bliver afgiftspligtig.

En obligationsindehavers virksomhed kan beskrives som en form for investering, der falder ind under simpel formueforvaltning, og hvis dette udloeser et afkast i form af renter, er disse en foelge af den blotte besiddelse af obligationer, og kan ikke anses for en modydelse for en transaktion eller oekonomisk virksomhed udfoert af den, der modtager renterne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - bananer - importordning - toldkontingent - kompetence til at foretage tilpasninger tildelt Kommissionen ved artikel 16, stk. 3, i forordning nr. 404/93 - tilsidesaettelse af traktatens artikel 155, fjerde led - foreligger ikke - anvendelse til, uden at foelge fordelingsnoeglen i forordningens artikel 19, stk. 1, at forhoeje den maengde, der tildeles erhvervsdrivende, som er ramt af en naturkatastrofe - lovligt

(EF-traktaten, art. 155; Raadets forordning nr. 404/93, art. 16, stk. 3, art. 19, stk. 1, og art. 27; Kommissionens forordning nr. 2791/94 og nr. 510/95)

2 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde

(EF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

3 Ved udstedelsen af forordning nr. 2791/94 og nr. 510/95 om ekstraordinaer tildeling af en supplerende maengde til importtoldkontingentet for bananer, henholdsvis for 1994 og for foerste kvartal 1995, som foelge af stormen Debbie, har Kommissionen med rette anvendt artikel 16, stk. 3, i forordning nr. 404/93 om den faelles markedsordning for bananer som hjemmel, idet denne bestemmelse generelt giver Kommissionen kompetence til efter forvaltningskomitéproceduren i artikel 27 at tilpasse toldkontingentet i loebet af produktionsaaret, saafremt det er noedvendigt, og navnlig for at tage hoejde for ekstraordinaere omstaendigheder, som beroerer produktions- og indfoerselsforholdene. Bestemmelsen gav navnlig Kommissionen mulighed for at fravige den fordelingsnoegle for toldkontingentet, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 404/93, da anvendelse af denne noegle ville foere til, at der blev tildelt supplerende indfoerselsrettigheder til erhvervsdrivende, som ikke var blevet ramt af ekstraordinaere omstaendigheder, og der ville ikke blive taget hensyn til den saerlige situation for erhvervsdrivende, der var ramt af disse begivenheder.

De befoejelser, der saaledes er tillagt Kommissionen i forordningens artikel 16, stk. 3, gaar ikke ud over dem, som kan tildeles den i henhold til EF-traktatens artikel 155, fjerde led. Kommissionen er herved paa landbrugsomraadet befoejet til at traeffe samtlige de foranstaltninger, der er noedvendige eller hensigtsmaessige med henblik paa at gennemfoere grundforordningen, forudsat at de ikke strider mod grundforordningen eller de af Raadet fastsatte gennemfoerelsesbestemmelser, hvilket ikke var tilfaeldet her.

4 Den begrundelse, som kraeves efter traktatens artikel 190, skal vaere tilpasset den paagaeldende retsakts karakter. Det skal klart og utvetydigt fremgaa af begrundelsen, hvilke betragtninger den institution, som har udstedt retsakten, har lagt til grund, saaledes at den beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol. Det kan imidlertid ikke kraeves, at alle de faktiske og retlige elementer, som retsakten bestaar af, er specificeret i begrundelsen, naar retsakten indgaar i en generel ordning af foranstaltninger for det paagaeldende omraade.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold - foregribende tilpasning af sukkerpriserne i Spanien til de faelles priser - ingen kompensation til isoglucoseproducenterne - principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om forbud mod forskelsbehandling - tilsidesaettelse - foreligger ikke - ansvar ikke paadraget

[EF-traktaten, art. 40, stk. 3, andet afsnit, og art. 215, stk. 2; tiltraedelsesakten af 1985, art. 70, stk. 3, litra b); Raadets forordning nr. 1716/91 og nr. 3814/92]

Sammendrag

Forordning nr. 3814/92, som fastsaetter en fremskyndet tilpasning med virkning fra den 1. januar 1993 af de i Spanien gaeldende sukkerpriser til de faelles priser, giver stoette til sukkerroe- og sukkerroersproducenterne og til sukkerproducenterne for det sukker, der befinder sig paa lager, og bemyndiger Spanien til at yde en tilpasningsstoette til virksomheder, der producerer sukker, paadrager ikke Faellesskabet ansvar over for de spanske producenter af isoglucose, for hvilke dens udstedelse ikke har vaeret en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning eller af forbuddet mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit.

Dels foelger det nemlig for det foerste af en fortolkning af artikel 70, stk. 3, litra b), i akten om Spaniens tiltraedelse, at sagsoegerne ikke paa grundlag heraf kunne have en berettiget forventning om, at der ogsaa ville blive sikret dem en overgangsperiode for pristilnaermelsen efter indgangen af produktionsaaret 1992/1993. For det andet har forordning nr. 1716/91, hvorefter der skal ske en tilnaermelse af priserne i to etaper indtil 1995, heller ikke kunnet skabe en berettiget forventning hos disse producenter, da Raadet med forlaengelse af perioden for tilnaermelse aabenbart kun havde landbrugernes og sukkerproducenternes interesser for oeje, som beskyttes ved efterfoelgende udbetaling af stoette, da fornuftige og velunderrettede erhvervsdrivende, selv hvis forordning nr. 1716/91 var blevet udstedt efter ikrafttraedelsen af den europaeiske faelles akt, hvorefter det indre marked skulle virkeliggoeres den 1. januar 1993, maatte forvente en fremskyndet tilpasning af priserne, saa meget desto mere som forslaget til forordning nr. 3814/92 var kendt flere maaneder foer dets vedtagelse, og endelig, hvad naermere angaar tilnaermelsens anden etape, da den kompetence til at fastsaette de paagaeldende betingelser paa en senere dato, som er forbeholdt Raadet ved artikel 7 i forordning nr. 1716/91, udelukkede, at producenterne kunne have en berettiget forventning om disse bestemmelser.

Dels er den omstaendighed, at forordningen ikke til fordel for spanske producenter af isoglucose fastsaetter overgangsforanstaltninger, der skal goere det muligt for dem at imoedegaa den situation, der er skabt ved den fremskyndede tilpasning af priserne, mens den fastsaetter saadanne bestemmelser for sukkerproducenterne, ikke en forskelsbehandling af de foerstnaevnte, da de to grupper, med hensyn til saavel opbygningen af lagre som betingelserne for forsyning med raavarer, befinder sig i objektivt forskellige situationer.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Appel - anbringender - domspraemisser indeholdende en tilsidesaettelse af faellesskabsretten - ophaevelse af en forvaltningsakt - betingelser - overholdelse af en rimelig frist - overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - det relevante tidspunkt for, hvornaar der hos adressaten for en forvaltningsakt er skabt en berettiget forventning - appellen taget til foelge

Sammendrag

Ophaevelse af en forvaltningsakt er som hovedregel undergivet meget strenge betingelser. Selv om enhver faellesskabsinstitution, som konstaterer, at en af en institution udstedt retsakt er ulovlig, inden for en rimelig frist kan tilbagekalde den med tilbagevirkende gyldighed, kan denne ret dog vaere begraenset af hensynet til, at den ved akten begunstigede kunne have en berettiget forventning om, at retsakten var lovlig. Det tidspunkt, der herved er afgoerende for vurderingen af, om der hos adressaten for en forvaltningsakt er skabt en berettiget forventning, er dens forkyndelse, men ikke datoen for dens vedtagelse eller dens ophaevelse.

Naar der en gang er skabt en berettiget forventning om en begunstigende forvaltningsakts lovlighed, kan denne forventning ikke senere udhules. Henset til denne sags omstaendigheder er der ikke nogen offentlig interesse, der kan anses for vigtigere end adressatens interesse i at opretholde en situation, som han kunne anse for afgjort. Der foreligger intet holdepunkt for at antage, at adressaten har fremkaldt retsakten ved urigtige eller ufuldstaendige oplysninger.

Retten har derfor begaaet en retlig fejl ved i den anfaegtede dom at udtale, at selv om sagsoegeren paa tidspunktet for vedtagelsen af den ophaevede afgoerelse endnu kunne naere tiltro til afgoerelsens lovlighed og kraeve, at den blev opretholdt, var denne forventning senere meget hurtigt blevet udhulet, hvorfor sagsoegeren, paa det tidspunkt, hvor institutionen foretog den omtvistede ophaevelse, ikke laengere med foeje kunne naere en berettiget forventning til den ophaevede afgoerelses lovlighed.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstoette - Kommissionens undersoegelse - indfoerelse af rammebestemmelser for stoette til en erhvervssektor - kommissionsbeslutning om forlaengelse med tilbagevirkende kraft af gyldighedsperioden for EF-rammebestemmelserne for statsstoette til en erhvervssektor efter dens udloeb - pligt til at indhente medlemsstaternes samtykke

(EF-traktaten, art. 93, stk. 1)

Sammendrag

Kommissionen har pligt til at indhente medlemsstaternes samtykke med henblik paa at forlaenge gyldighedsperioden for de med hjemmel i traktatens artikel 93, stk. 1, vedtagne EF-rammebestemmelser for statsstoette til motorkoeretoejsindustrien med tilbagevirkende kraft fra datoen for gyldighedsperiodens udloeb.

Hvis rammebestemmelsernes gyldighedsperiode ikke forlaenges, ophoerer de med at eksistere paa den fastsatte dato for gyldighedsperiodens udloeb. En beslutning om at forlaenge gyldighedsperioden, der traeffes efter udloebet af gyldighedsperioden for den beslutning, hvis gyldighedsperiode forlaenges, udgoer derfor en aendring af den gaeldende retstilstand og skal vedtages efter samme procedure som den, der skulle foelges ved vedtagelsen af den beslutning, hvorved de oprindelige rammebestemmelser blev indfoert, eller ved vedtagelsen af en beslutning, hvorved de aendres.