FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

H. SAUGMANDSGAARD ØE

fremsat den 22. februar 2018 ( 1 )

Sag C-632/16

Dyson Ltd,

Dyson BV

mod

BSH Home Appliances NV

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af rechtbank van koophandel te Antwerpen (handelsretten i Antwerpen, Belgien))

»Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2010/30/EU – delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 – salg af støvsugere – energimærke – angivelse af betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført – forbud mod at ændre energimærkets format eller indhold – forbud mod at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, som fremgår af energimærket – direktiv 2005/29/EF – urimelig handelspraksis – forbrugerbeskyttelse – artikel 2, litra d) – begrebet handelspraksis – brug af energimærket – artikel 3, stk. 4 – EU-retlige regler, der regulerer særlige aspekter af urimelig handelspraksis – begrebet uoverensstemmelse – foreligger – direktivet finder ikke anvendelse – artikel 7 – vildledende udeladelse – væsentlige oplysninger – foreligger ikke – oplysninger, der ikke kræves meddelt i henhold til forordning nr. 665/2013«

I. Indledning

1. Ved afgørelse af 6. juli 2016, indgået til Domstolen den 7. december 2016, har rechtbank van koophandel te Antwerpen (handelsretten i Antwerpen, Belgien) forelagt Domstolen en anmodning om præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7 i direktiv 2005/29/EF ( 2 ) og delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 ( 3 ).

2. Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Dyson Ltd og Dyson BV (herefter samlet »Dyson«) og BSH Home Appliances NV (herefter »BSH«) vedrørende flere etiketter, der angiver energiforbruget for de støvsugere, som BSH sælger under varemærkerne Siemens og Bosch, herunder det energimærke, der skal angives i henhold til forordning nr. 665/2013 (herefter »energimærket«). Dyson er af den opfattelse, at den omstændighed, at BSH anvender disse etiketter uden at præcisere, at de gengiver resultatet af tests, der er udført med en tom pose, udgør en urimelig handelspraksis som omhandlet i direktiv 2005/29. Den forelæggende ret ønsker endvidere oplyst, om den omstændighed, at BSH anvender etiketter, der gengiver de oplysninger, som fremgår af energimærket, er forenelig med den nævnte forordning.

3. Jeg vil foreslå Domstolen at besvare disse spørgsmål således, at forordning nr. 665/2013 forpligter leverandører og forhandlere til udelukkende at anvende energimærket uden at ændre dets indhold eller format. Denne tilgang er efter min opfattelse nødvendig for at tilgodese behovet for at sikre formålet om standardisering af de oplysninger om energiforbruget, der stilles til rådighed for slutbrugeren, for at gøre det let at sammenligne de pågældende produkter, således som det er fastsat i bestemmelserne i direktiv 2010/30/EU ( 4 ) og denne forordning.

4. På baggrund af den fortolkning af denne forordning, som jeg foreslår, er det min opfattelse, at artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29 skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen, når der henses til den omstændighed, at de erhvervsdrivende ikke har nogen skønsmargen ved brugen af energimærket og af supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, som fremgår af energimærket.

II. Retsforskrifter

A. EU-retten

1. Direktiv 2005/29

5. Tiende betragtning til direktiv 2005/29 har følgende ordlyd: »Det er nødvendigt at sikre, at forholdet mellem dette direktiv og gældende [EU-]ret er sammenhængende, især i de tilfælde, hvor særlige sektorer er omfattet af nærmere bestemmelser om urimelig handelspraksis. […] Direktivet finder således kun anvendelse, hvis der ikke er specifikke [EU-retlige] bestemmelser om særlige aspekter af urimelig handelspraksis som f.eks. oplysningskrav og bestemmelser om, hvordan oplysningerne skal præsenteres over for forbrugeren. Det indfører beskyttelse for forbrugere på områder, hvor der ikke er en særlig sektorlovgivning på [EU-]plan, og forbyder erhvervsdrivende at bibringe et fejlagtigt indtryk af et produkts egenskaber. Dette er særligt vigtigt for komplekse produkter, som indebærer en høj risiko for forbrugerne, som visse finansielle tjenesteydelser. Direktivet supplerer derfor den gældende [EU-]ret, som gælder for handelspraksis, der skader forbrugernes økonomiske interesser.«

6. I dette direktivs artikel 2, litra d), gives følgende definition af begrebet »handelspraksis«: »en handling, udeladelse, adfærd eller fremstilling, kommerciel kommunikation, herunder reklame og markedsføring, foretaget af en erhvervsdrivende med direkte relation til promovering, salg eller udbud af et produkt til forbrugerne«.

7. Under overskriften »Anvendelsesområde« bestemmer det nævnte direktivs artikel 3, stk. 4: »I tilfælde af uoverensstemmelse mellem dette direktivs bestemmelser og andre [EU-retlige] bestemmelser om særlige aspekter af urimelig handelspraksis vil sidstnævnte gælde for de pågældende særlige aspekter.«

8. Artikel 7 i direktiv 2005/29, der har overskriften »Vildledende udtalelser«, bestemmer: »1. En handelspraksis betragtes som vildledende, hvis den i sin faktuelle sammenhæng, idet der tages hensyn til alle elementer og forhold og begrænsningerne ved kommunikationsmediet, udelader væsentlige oplysninger, som gennemsnitsforbrugeren har behov for i den pågældende situation for at træffe en informeret transaktionsbeslutning, og derved foranlediger gennemsnitsforbrugeren eller kan forventes at foranledige denne til at træffe en transaktionsbeslutning, som han ellers ikke ville have truffet. 2. Det betragtes også som en vildledende udeladelse, hvis en erhvervsdrivende, skjuler eller på en uklar, uforståelig, dobbelttydig eller uhensigtsmæssig måde præsenterer væsentlige oplysninger, jf. stk. 1 og under hensyntagen til elementerne i dette stykke, eller undlader at angive den kommercielle hensigt med den pågældende handelspraksis, hvis den ikke allerede fremgår tydeligt af sammenhængen, og hvis dette i nogen af disse tilfælde foranlediger gennemsnitsforbrugeren eller kan forventes at foranledige denne til at træffe en transaktionsbeslutning, som han ellers ikke ville have truffet. […] 5. Oplysningskrav, som er fastlagt i [EU-]lovgivningen i forbindelse med kommerciel kommunikation, herunder reklame eller markedsføring, og som er anført i en ikke-udtømmende fortegnelse i bilag II, betragtes som væsentlige.«

2. Direktiv 2010/30

9. Femte og ottende betragtning til direktiv 2010/30 har følgende ordlyd: »(5) Forelæggelsen af præcise, relevante og sammenlignelige oplysninger om energirelaterede produkters specifikke energiforbrug skulle kunne påvirke slutbrugernes valg til fordel for produkter, som selv har, eller hvis anvendelse indirekte medfører, et lavere forbrug af energi og andre væsentlige ressourcer under deres anvendelse, og producenterne vil som følge heraf blive tilskyndet til at tage skridt til at fremstille produkter med et lavere forbrug af energi og andre væsentlige ressourcer. Indirekte skulle sådanne oplysninger også kunne fremme en effektiv anvendelse af disse produkter og dermed bidrage til opfyldelse af EU’s mål om 20% større energieffektivitet. Foreligger sådanne oplysninger derimod ikke, vil markedskræfterne alene ikke kunne fremme en rationel udnyttelse af energi og andre væsentlige ressourcer i disse produkter. (8) Oplysning spiller en afgørende rolle i markedskræfternes spil, og det er derfor nødvendigt at indføre en ensartet etiket for alle produkter af samme type, at give potentielle købere supplerende standardoplysninger om produkternes energiomkostninger og forbrug af andre væsentlige ressourcer, og at sørge for, at potentielle slutbrugere, der ikke ser produkterne udstillet og derfor ikke har lejlighed til at se etiketten, også får disse oplysninger. For at kunne få den ønskede gennemslagskraft bør etiketten være let genkendelig for slutbrugerne, enkel og kortfattet. Til dette formål bør etikettens nuværende layout bibeholdes som grundlag for oplysninger til slutbrugerne om produkternes energieffektivitet. Energiforbruget og andre oplysninger om produkterne bør måles efter harmoniserede standarder og metoder.«

10. Dette direktivs artikel 1, stk. 1, der har overskriften »Anvendelsesområde«, bestemmer: »Dette direktiv fastsætter rammevilkår for harmonisering af nationale foranstaltninger vedrørende information til slutbrugere, navnlig i form af mærkning og standardiserede produktoplysninger om energirelaterede produkters forbrug af energi og hvor det er relevant andre væsentlige ressourcer under deres anvendelse og om andre i denne forbindelse relevante forhold, således at slutbrugerne får mulighed for at vælge mere effektive produkter.«

11. Direktivs artikel 3, stk. 1, der har overskriften »Medlemsstaternes ansvarsområder«, bestemmer: »Medlemsstaterne sikrer: a) at alle leverandører og forhandlere på deres område opfylder deres forpligtelser som fastsat i artikel 5 og 6 b) at det forbydes, at andre etiketter, mærker, symboler eller inskriptioner, som ikke er i overensstemmelse med kravene i dette direktiv og i de relevante delegerede retsakter, anbringes på produkter, der er omfattet af dette direktiv, hvis det er sandsynligt, at denne anbringelse vil kunne virke vildledende eller misvisende for slutbrugerne med hensyn til forbruget af energi eller, hvor det er relevant, andre væsentlige ressourcer under anvendelse af produkterne […]«

12. Artikel 4 i direktiv 2010/30 med overskriften »Oplysningskrav« bestemmer: »Medlemsstaterne sørger for: a) at oplysninger om forbrug af el-energi, andre former for energi og, hvor det er relevant, andre væsentlige ressourcer under anvendelsen samt supplerende oplysninger meddeles slutbrugerne i overensstemmelse med de delegerede retsakter i medfør af dette direktiv ved hjælp af et datablad og en etiket om produkter, der udstilles eller udbydes til salg, leje eller afbetalingssalg til slutbrugeren, hvad enten det foregår direkte eller indirekte ved fjernsalg under enhver form, herunder via internettet […]«

13. Artikel 10 i direktiv 2010/30 tillægger Europa-Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter med henblik på fastsættelse af nærmere bestemmelser om etiketten og databladet for hver type produkt.

3. Forordning nr. 665/2013

14. I femte betragtning til forordning nr. 665/2013, der er vedtaget på grundlag af artikel 10 og 11 i direktiv 2010/30, angives ensartede krav til udformningen og indholdet af det energimærke, som støvsugere skal påføres.

15. Denne forordnings artikel 1, stk. 1, der har overskriften »Genstand og anvendelsesområde«, bestemmer: »Denne forordning fastsætter krav til mærkning af og angivelse af supplerende oplysninger for støvsugere med almindelig elnettilslutning, herunder hybridstøvsugere.«

16. Den nævnte forordnings artikel 3, stk. 1, der har overskriften »Leverandørernes ansvarsområder og tidsplan«, bestemmer: »Leverandørerne sørger for, at fra den 1. september 2014: a) leveres alle støvsugere med en trykt etiket i den udformning og med de oplysninger, der er anført i bilag II […]«

17. Den samme forordnings artikel 4, stk. 1, der har overskriften »Forhandlernes ansvarsområder«, bestemmer: »[Forhandlerne] sørger for, at fra den 1. september 2014: a) er hver støvsugermodel, der udstilles på et salgssted, forsynet med den i artikel 3 omhandlede etiket fra leverandøren enten udvendigt på støvsugeren eller fastgjort til den, således at den er klart synlig […]«

18. Bilag II til denne forordning, der har overskriften »Etiketten«, fastsætter krav til, hvordan energietiketten for støvsugere skal udformes, og angiver de oplysninger, der skal fremgå af denne etiket.

B. Belgisk ret

19. Artikel VI.97, nr. 2), i Wetboek Economisch Recht (lov om økonomiske rettigheder) (Moniteur belge, 30.12.2013, s. 103506), der har til formål at gennemføre artikel 6, stk. 1, litra a), i direktiv 2005/29, bestemmer, at en handelspraksis anses for vildledende, hvis den indeholder urigtige oplysninger og derfor er usandfærdig eller f.eks. i kraft af sin generelle fremstillingsform vildleder eller kan forventes at vildlede en gennemsnitsforbruger med hensyn til de væsentligste egenskaber ved produktet, såsom resultaterne af og de vigtigste karakteristika ved afprøvning eller kontrol af produktet, selv om oplysningerne er faktuelt korrekte, og selv om denne praksis under alle omstændigheder foranlediger eller kan forventes at foranledige den pågældende til at træffe en transaktionsbeslutning, som vedkommende ellers ikke ville have truffet.

20. Denne lovs artikel VI.105, nr. 1), litra a), forbyder enhver form for reklame, der foretages af en virksomhed, og som, alle elementer taget i betragtning, på nogen måde, herunder ved sin fremstillingsform eller ved udeladelse af oplysninger, vildleder eller kan vildlede den person, som den rettes til, med hensyn til bl.a. varernes egenskaber, såsom resultaterne af og de vigtigste karakteristika ved afprøvning eller kontrol af varerne eller tjenesteydelserne.

21. Det fremgår af den nævnte lovs artikel VI.99, stk. 1, der har til formål at gennemføre artikel 7, stk. 1, i direktiv 2005/29, at en handelspraksis anses for en vildledende udeladelse, hvis den i sin faktuelle sammenhæng, idet der tages hensyn til alle elementer og forhold og begrænsningerne ved det anvendte kommunikationsmedium, udelader væsentlige oplysninger, som gennemsnitsforbrugeren har behov for i den pågældende situation for at træffe en informeret transaktionsbeslutning, og derved foranlediger gennemsnitsforbrugeren eller kan forventes at foranledige denne til at træffe en transaktionsbeslutning, som han ellers ikke ville have truffet.

III. Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål

22. Dyson sælger støvsugere, der fungerer uden pose. BSH sælger under varemærkerne Siemens- og Bosch-støvsugere, der følger det klassiske funktionsprincip for støvsugere, og som er udstyret med poser.

23. Dyson har af de følgende grunde anfægtet den energimærkning, der anvendes på de støvsugere, som BSH sælger. Denne mærkning indeholder oplysninger om resultatet af energieffektivitetstests, der er udført med en tom pose. Efter Dysons opfattelse bliver porerne på posen – i takt med, at den fyldes med støv – ved normal brug af støvsugeren imidlertid tilstoppet, hvilket indebærer, at motoren skal anvende en højere effekt for at fastholde den samme sugeevne. Dyson er derfor af den opfattelse, at energimærkningen af disse støvsugere vildleder forbrugeren. De støvsugere, som Dyson sælger, og som ikke er forsynet med en pose, udviser ikke et tab af energieffektivitet ved normal brug af støvsugeren.

24. Dyson anlagde af disse grunde den 20. oktober 2015 sag mod BSH ved rechtbank van koophandel te Antwerpen (handelsretten i Antwerpen, Belgien) og fremsatte to klagepunkter.

25. For det første er Dyson af den opfattelse, at de reklameytringer, der er opregnet nedenfor, ikke er korrekte, og at de vildleder forbrugeren om effektiviteten af støvsugeren Siemens VSQ8POWER4 og af BSH’s andre modeller, der har de samme tekniske karakteristika. BSH har derved tilsidesat artikel VI.97, nr. 2), i lov om økonomiske rettigheder og gjort sig skyldig i urimelig handelspraksis som omhandlet i denne lovs artikel VI.105, nr. 1), litra a).

26. De reklameytringer, der er omfattet af dette første klagepunkt, er følgende: – energimærke med angivelse af klasse A for energieffektivitet og for rengøringsevne på gulvtæppe – et grønt energimærke med angivelse af klasse A for energieffektivitet – et gulvtæppemærke med angivelse af klasse A for rengøringsevne på gulvtæppe – et AAAA-mærke på emballagen og på støvsugeren selv – et orange AAAA-mærke på emballagen – et miljømærke på emballagen og – angivelsen »HEPA-filter«.

27. For det andet er Dyson af den opfattelse, at BSH vildleder forbrugeren som omhandlet i artikel VI.99, stk. 1, i lov om økonomiske rettigheder ved at undlade at oplyse, at disse reklameytringer støttes på testresultater, der er udført med en tom pose.

28. Den forelæggende ret har anført, at VDE Prüf- und Zertifizierunginstitut (VDE kontrol- og certificeringsinstitut) efter anmodning fra BSH udførte en række tests den 15. januar 2015, den 29. oktober 2015 og den 2. november 2015, hvoraf fremgik, at Siemens VSQ8POWER4 med rette skulle indplaceres i energieffektivitetsklasse A. Denne ret har tilføjet, at Dysons argument om, at BSH med urette gør krav på A-mærkning til denne støvsuger, derfor ikke kan tages til følge.

29. Når der henses til testresultaterne er den forelæggende ret af den opfattelse, at løsningen af tvisten i hovedsagen rejser to problemstillinger vedrørende dels den energimærkning, som kræves i henhold til forordning nr. 665/2013, dels de andre supplerende etiketter, som BSH har anvendt.

30. Hvad angår energimærket opstår spørgsmålet, om BSH vildleder forbrugeren som omhandlet i artikel 7 i direktiv 2005/29 ved ikke at nævne, at testene er blevet udført med en tom pose. Denne ret er enig med Dyson i, at sådanne tests ikke gør det muligt at sammenligne energieffektiviteten for støvsugere med og uden pose. Den nævnte ret har imidlertid bemærket, at BSH fuldt ud har overholdt bestemmelserne i forordning nr. 665/2013. Den forelæggende ret er endvidere i tvivl om, hvorvidt tilføjelsen af en sådan angivelse er forenelig med de bestemmelser i denne forordning, der definerer formatet og indholdet af dette mærke.

31. Den forelæggende ret har endvidere konstateret, at BSH anvender flere symboler, der ikke fremgår af forordning nr. 665/2013, såsom bl.a.: – en grøn etiket med teksten »Energy A«, der viser, at støvsugeren på grund af sin energieffektivitet samlet har nået klasse A – en orange etiket med teksten »AAAA best rated: A in all classes«, som viser, at støvsugeren har nået klasse A hvad angår rengøringsevne på såvel gulvtæppe som hårdt gulv, for energieffektivitet og for støvemission – en sort etiket med billede af et gulvtæppe og teksten »class A Performance«, som viser, at støvsugeren har nået klasse A hvad angår støvoptagning på gulvtæppe.

32. Denne ret har imidlertid konstateret, at disse etiketter gengiver oplysninger, der fremgår af energimærket. Den forelæggende ret ønsker derfor oplyst, om brugen af sådanne etiketter er forenelig med denne forordning, når der henses til risikoen for, at disse etiketter kan vildlede eller forstyrre forbrugere med hensyn til energiforbruget.

33. På denne baggrund har rechtbank van koophandel te Antwerpen (handelsretten i Antwerpen, Belgien) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Kan en nøje overholdelse af [forordning nr. 665/2013] (uden at supplere [energimærket] i forordningens bilag II med oplysninger om de testbetingelser, der har ført til en indplacering i en energieffektivitetsklasse i henhold til bilag I) [til den nævnte forordning] anses for en vildledende [udeladelse] som omhandlet i artikel 7 i direktiv [2005/29]? 2) Er [forordning nr. 665/2013] til hinder for, at [dette energimærke] suppleres med andre symboler, der indeholder de samme oplysninger?«

IV. Retsforhandlingerne for Domstolen

34. Anmodningen om præjudiciel afgørelse blev indgivet til Domstolens Justitskontor den 7. december 2016.

35. Dyson, BSH, den belgiske, den tyske og den italienske regering samt Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg.

36. Dyson, BSH, den belgiske regering og Kommissionen har under retsmødet den 26. oktober 2017 afgivet mundtlige indlæg.

V. Bedømmelse

37. Den forelæggende ret ønsker med det første spørgsmål oplyst, om brugen af energimærket i overensstemmelse med forordning nr. 665/2013 uden en præcisering af de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført, kan udgøre en vildledende udeladelse som omhandlet i artikel 7 i direktiv 2005/29.

38. Dette første spørgsmål indeholder efter min opfattelse to separate led. Det skal først afgøres, om forordning nr. 665/2013 er til hinder for, at der foretages en præcisering af de oplysninger, der fremgår af energimærket, uanset om dette sker på selve mærket eller på en supplerende etiket, for at angive de betingelser, hvorunder testene er blevet udført. Det skal først derefter og under hensyn til fortolkningen af denne forordning undersøges, om brugen af energimærket kan udgøre en vildledende udeladelse som omhandlet i artikel 7 i direktiv 2005/29.

39. Det andet forelagte spørgsmål tager sigte på at afklare, om forordning nr. 665/2013 er til hinder for, at der ud over dette energimærke anvendes supplerende etiketter, der gengiver de oplysninger, som fremgår af energimærket. Dette andet spørgsmål og det første spørgsmåls første led kan efter min opfattelse med fordel behandles samlet, idet de begge omhandler fortolkningen af denne forordning.

40. På baggrund af disse betragtninger vil jeg opdele den følgende analyse i to dele, der vedrører henholdsvis fortolkningen af forordning nr. 665/2013 og fortolkningen af direktiv 2005/29.

A. Om fortolkningen af forordning nr. 665/2013

41. Den forelæggende ret ønsker med det første spørgsmåls første led og det andet spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om forordning nr. 665/2013 skal fortolkes således, at denne forordning er til hinder for, dels at der foretages ændringer af energimærkets indhold og format, dels at der ud over dette mærke anvendes supplerende etiketter, som gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket, navnlig med henblik på at angive de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført.

42. Jeg vil i det følgende behandle de to problemstillinger hver for sig.

43. Inden jeg påbegynder denne undersøgelse, bemærker jeg, at ordningen for energimærkning af produkter, selv om den har eksisteret i mange år ( 5 ), ikke har været genstand for en særlig omfattende praksis fra Unionens retsinstanser ( 6 ). Efter min opfattelse indeholder hverken denne retspraksis eller den retspraksis, der vedrører bygningers energimæssige ydeevne ( 7 ), elementer, der er relevante for besvarelsen af de spørgsmål, der er forelagt inden for rammerne af den foreliggende sag.

44. Hvad særligt angår den af Dyson nedlagte påstand om annullation af forordning nr. 665/2013 bemærker jeg, at det fremgår af fast retspraksis, at der i princippet gælder en formodning om, at EU-institutionernes retsakter er lovlige, og at de derfor afføder retsvirkninger, så længe de ikke er blevet trukket tilbage, annulleret under et annullationssøgsmål eller erklæret ugyldige som følge af en præjudiciel forelæggelse eller en ulovlighedsindsigelse ( 8 ). I den foreliggende sag anmodes Domstolen imidlertid ikke om at undersøge denne forordnings gyldighed, men om at fastslå, at den nævnte forordning og/eller direktiv 2005/29 er til hinder for, at energimærket og/eller supplerende etiketter kan anvendes under de i tvisten i hovedsagen omhandlede omstændigheder. Da det af Dyson anlagte annullationssøgsmål er verserende for Retten ( 9 ), må Domstolen inden for rammerne af den foreliggende sag lægge til grund, at forordning nr. 665/2013 er gyldig.

1. Om forbuddet mod at ændre energimærkets indhold og format

45. Med henblik på at besvare det første forelagte spørgsmål skal det undersøges, om det er tilladt for fabrikanter og leverandører af støvsugere at ændre energimærkets indhold og format, navnlig således at der foretages en angivelse af de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført. En sådan skønsmargen vil inden for rammerne af tvisten i hovedsagen give BSH mulighed for på selve mærket at præcisere, at de oplysninger, der fremgår heraf, gengiver resultaterne af tests, der er udført med en tom pose, i overensstemmelse med Dysons ønske.

46. Jeg er imidlertid af den overbevisning, at denne forordning ikke overlader fabrikanter og leverandører nogen skønsmargen med hensyn til energimærkets format og indhold.

47. Som det fremgår af overskriften til forordning nr. 665/2013, supplerer denne forordning direktiv 2010/30 for så vidt angår energimærkning af støvsugere. Det fremgår af denne forordnings artikel 4, litra a), at forhandlerne skal sørge for, at hver støvsugermodel er forsynet med et »klart synligt« energimærke fra leverandøren, der er udfærdiget i overensstemmelse med bilag II til den nævnte forordning.

48. Bilag II til forordning nr. 665/2013 indeholder tre afsnit, der har overskriften »Etiket 1«, »Etiket 2« og »Udformning af etiketten«. Afsnittet »Etiket 2« er ikke relevant i forbindelse med tvisten i hovedsagen, idet dette afsnit i henhold til denne forordnings artikel 3, stk. 2, først fandt anvendelse fra den 1. september 2017 ( 10 ).

49. Hver enkelt at disse tre afsnit er opdelt i tre underafsnit, der vedrører henholdsvis »universalstøvsugere«, »støvsugere til hårde gulve« og »støvsugere til gulvtæpper«. Da der ikke foreligger oplysninger om, hvilken model der er genstand for tvisten i hovedsagen, skal der henvises til punkt 1.1 og 3.1 i dette bilag, der vedrører »universalstøvsugere«. Under alle omstændigheder bemærker jeg, at de mindre forskelle, der består mellem disse underafsnit, ikke har nogen betydning i forhold til den foreliggende sag ( 11 ).

50. Punkt 1.1 i bilag II til forordning nr. 665/2013 nævner de oplysninger, som skal fremgå af energimærket, nemlig leverandørens navn eller varemærke, oplysning om modelidentifikation, energieffektivitetsklassen, det gennemsnitlige årlige energiforbrug, støvemissionsklassen, rengøringsklassen for gulvtæppe, rengøringsklassen for hårdt gulv og lydeffektniveauet.

51. Det fremgår endvidere, at energimærket skal udformes som vist i punkt 3.1 i dette bilag ( 12 ). Der gives i dette punkt en præcis og detaljeret angivelse af de krav, der stilles til udformningen af det energimærke, som leverandørerne skal udfærdige, og som forhandlerne af støvsugere skal anvende. Dette punkt definerer bl.a. krav til mærkets minimumstørrelse og dets elementer, samt krav til de farver og skriftstørrelser, der skal anvendes i forbindelse med hvert enkelt element.

52. Det følger efter min opfattelse heraf, at leverandører og forhandlere af støvsugere ikke råder over nogen skønsmargen med hensyn til brugen og udfærdigelsen af energimærket. For det første er brugen obligatorisk. For det andet skal dette mærke overholde samtlige de forskrifter, der fremgår af bilag II til denne forordning, for så vidt angår såvel mærkets format som de oplysninger, der skal fremgå heraf. De to eneste undtagelser i denne forbindelse består i muligheden for ud over energimærket at gengive et miljømærke, der er tildelt i henhold til forordning (EF) nr. 66/2010 ( 13 ) (punkt 1.1 i dette bilag) ( 14 ), og i brugen af et energimærke, der har et større format end den krævede minimumsstørrelse (punkt 1.3 i det nævnte bilag).

53. EU-lovgiver har med andre ord med vedtagelsen af forordning nr. 665/2013 truffet et bevidst valg med hensyn til omfanget af de – nødvendigvis begrænsede – oplysninger, som forbrugeren skal have meddelelse om gennem dette energimærke, og som ikke omfatter oplysninger om den fremgangsmåde, der er anvendt til at måle støvsugernes energiydeevne.

54. Det følger heraf, at forordning nr. 665/2013 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at der foretages ændringer af energimærkets indhold eller format, navnlig med henblik på at præcisere de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført.

55. Det står tilbage at undersøge, om en sådan oplysning kan angives på en supplerende etiket, der ledsager energimærket.

2. Om forbuddet mod brugen af supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket

56. Den forelæggende ret ønsker med det andet spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om forordning nr. 665/2013 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at der ud over energimærket anvendes supplerende etiketter, der gengiver de oplysninger, som fremgår af energimærket. Som det fremgår af omstændighederne i hovedsagen, vedrører dette spørgsmål flere symboler, som BSH har anvendt, selv om disse symboler ikke fremgår af denne forordning, nemlig en grøn etiket med teksten »Energy A«, en orange etiket med teksten »AAAA Best rated: A in all classes« og en sort etiket med billede af et gulvtæppe og teksten »class A Performance« ( 15 ).

57. Det er endvidere nødvendigt med henblik på at besvare det første spørgsmål ( 16 ) at undersøge, om den nævnte forordning er til hinder for, at der ud over energimærket anvendes en supplerende etiket, der præciserer, at de angivne oplysninger gengiver resultatet af tests, der er udført med en tom pose, i overensstemmelse med Dysons ønske. Formålet med en sådan supplerende etiket er ikke at gengive de oplysninger, der fremgår af energimærket, men at præcisere disse oplysninger.

58. Disse to spørgsmål skal efter min opfattelse besvares samlet, nemlig således, at forordning nr. 665/2013, sammenholdt med direktiv 2010/30, skal fortolkes således, at den er til hinder for brugen af supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket.

59. Denne fortolkning følger for det første af selve formålet med den ordning, der er indført ved dette direktiv, således som det fremgår af denne forordnings artikel 1, stk. 1, nemlig at standardisere de oplysninger, som meddeles slutbrugerne, for så vidt angår energiforbrug og andre væsentlige ressourcer med henblik på at lette sammenligningen af de berørte produkter ( 17 ). Det ville imidlertid rejse tvivl om dette standardiseringsformål at tillade fabrikanter eller forhandlere at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket ( 18 ).

60. Det forholder sig så meget desto mere således, idet brugen af sådanne etiketter indebærer en risiko for, at støvsugerfabrikanterne, der vil kunne forsyne deres modeller med mange og forskelligartede supplerende etiketter, vil forsøge at overgå hinanden, hvilket vil indebære, at den standardisering af oplysninger, der foretages ved direktiv 2010/30 og forordning nr. 665/2013, udebliver.

61. For det andet følger denne fortolkning også af artikel 3, stk. 1, litra b), i direktiv 2010/30, der pålægger medlemsstaterne at forbyde anbringelsen af andre etiketter, der ikke er forenelige med dette direktiv, eller andre delegerede retsakter, når dette vil kunne virke vildledende eller misvisende for slutbrugerne med hensyn til energiforbruget.

62. Dette vil imidlertid netop være tilfældet for etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket. Den eventuelle brug af sådanne supplerende etiketter indebærer nemlig efter min opfattelse en risiko for, at dette vil virke misvisende for slutbrugerne med hensyn til energiydeevnen for henholdsvis støvsugere, der er udstyret med sådanne etiketter, og støvsugere, der ikke er udstyret med sådanne etiketter.

63. Som eksempel kan nævnes, at BSH’s brug af en orange etiket med teksten »AAAA Best rated: A in all classes« under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder ( 19 ) kan give slutbrugerne anledning til antage, at den berørte model har en større ydeevne end en model, der ikke er påført denne supplerende etiket. En supplerende etiket, der præciserer de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificeringen, er blevet udført, og som BSH har pligt til at anvende i henhold til artikel 7 i direktiv 2005/29, kan på samme måde give slutbrugerne anledning til at antage, at den berørte model har en lavere ydeevne end en model, der ikke er påført denne etiket.

64. For det tredje bekræftes denne fortolkning endvidere efter min opfattelse af bilag II til forordning nr. 665/2013. Den eneste undtagelse fra forpligtelsen til at anvende energimærket fremgår nemlig af punkt 1.1 i dette bilag, hvorefter der undtagelsesvis kan tilføjes en kopi af et miljømærke, der er tildelt i henhold til forordning nr. 66/2010. Jeg udleder modsætningsvis heraf, at denne forordning er til hinder for, at der anvendes enhver anden supplerende etiket, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket ( 20 ).

65. Jeg bemærker, at den fortolkning, som jeg foreslår, udelukkende vedrører de oplysninger, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 665/2013. Det er åbenbart, at denne forordning ikke er til hinder for, at der meddeles oplysninger, som ikke er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, som f.eks. oplysning om salgspris, produktionsstedet eller endog garantiens varighed. Den er til gengæld efter min opfattelse til hinder for, at der tilføjes etiketter, som gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår af energimærket, såsom en etiket, der angiver de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificeringen, er blevet udført.

66. Jeg skal for fuldstændighedens skyld bemærke, at den tilgang, som jeg har redegjort for ovenfor, ikke indebærer, at tests, der er udført med henblik på at opfylde de standardiserede krav til mærkning, der er fastsat i forordning nr. 665/2013, afspejler de normale betingelser for brug af støvsugere, uanset om disse er udstyret med en pose eller ikke. Jeg bemærker i denne forbindelse, at ethvert standardiseringstiltag, såsom det tiltag, der er iværksat med henblik på denne mærkning, nødvendigvis indebærer en forenkling af virkeligheden, således som BSH i det væsentlige har anført ( 21 ). Såfremt denne forenkling er i strid med trinhøjere EU-retlige bestemmelser, er det muligt at bestride gyldigheden heraf for Unionens retsinstanser, således som Dyson har gjort det med det søgsmål, som selskabet har anlagt med påstand om annullation af denne forordning ( 22 ).

67. En sådan forenkling kan til gengæld ikke på nogen måde rejse tvivl om den standardisering af energimærkningen, der er foretaget ved direktiv 2010/30, og, for så vidt angår støvsugere, ved forordning nr. 665/2013 ved at give de berørte virksomheder mulighed for at ændre energimærkets format eller at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår heraf.

68. Jeg foreslår af disse grunde Domstolen at give følgende besvarelse af det andet forelagte spørgsmål. Forordning nr. 665/2013, sammenholdt med direktiv 2010/30, skal fortolkes således, at den er til hinder for dels, at der foretages en ændring af energimærkets format, dels at der ud over dette mærke anvendes supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår heraf, bl.a. med henblik på at angive de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført.

69. Det står nu inden for rammerne af besvarelsen af det første spørgsmål tilbage at undersøge, om bestemmelserne i direktiv 2005/29 indebærer en forpligtelse til at præcisere, at de oplysninger, der fremgår af energimærket, skal gengive resultatet af tests, der er blevet udført med en tom pose.

B. Om fortolkningen af direktiv 2005/29

70. Det første spørgsmål, som den forelæggende ret har forelagt, har til formål at afgøre, om brugen af et energimærke i henhold til forordning nr. 665/2013 uden at præcisere de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført, kan udgøre en vildledende udeladelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 7 i direktiv 2005/29.

71. Såfremt brugen af dette mærke udgør en »handelspraksis« som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29 (afsnit 1), skal det nævnte direktivs artikel 3, stk. 4, efter min opfattelse fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på de særlige aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret ved forordning nr. 665/2013, idet denne ikke overlader nogen skønsmargen til de berørte erhvervsdrivende (afsnit 2). Jeg er subsidiært af den opfattelse, at den manglende angivelse af de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført, ikke udgør en vildledende udeladelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i samme direktivs artikel 7, idet denne forordning ikke fastsætter et krav om, at der skal gives meddelelse om denne oplysning (afsnit 3).

1. Om eksistensen af en »handelspraksis« som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29

72. BSH har argumenteret for, at den manglende mulighed for at anlægge et skøn i forbindelse med anvendelsen og udfærdigelsen af energimærket, som jeg har beskrevet i det foregående afsnit, indebærer, at brugen af dette mærke ikke udgør en »handelspraksis« som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29. Dette direktiv finder derfor ikke anvendelse i forbindelse med tvisten i hovedsagen.

73. Det følger af denne argumentation, at udtrykket »foretaget af en erhvervsdrivende«, som anvendes i denne bestemmelses ordlyd, forudsætter, at der findes en skønsmargen, som den erhvervsdrivende kan udnytte til at påvirke forbrugeren. Brugen af dette mærke har ikke »direkte relation til promovering, salg eller udbud af et produkt til forbrugerne« i den nævnte bestemmelses forstand, men følger af den forpligtelse til at give oplysninger, som påhviler den erhvervsdrivende, herunder når de oplysninger, der gentages på mærket, er ugunstige for deres interesse på grund af de dårlige resultater, der er opnået med denne støvsuger.

74. Jeg finder ikke dette argument overbevisende.

75. Jeg bemærker, at det fremgår af fast retspraksis, at direktiv 2005/29 er kendetegnet ved et »særligt bredt« materielt anvendelsesområde, der omfatter enhver handelspraksis, der har en direkte relation til promovering, salg eller udbud af et produkt til forbrugerne ( 23 ).

76. Jeg er i lyset af denne retspraksis af den opfattelse, at det af BSH anførte synspunkt er alt for formalistisk. Meddelelsen af oplysninger om bl.a. en støvsugers energieffektivitet og dens rengøringsevne ( 24 ), som gives med henblik på at sælge denne til forbrugere, udgør utvivlsomt »kommerciel kommunikation, herunder reklame og markedsføring, foretaget af en erhvervsdrivende med direkte relation til […] salg eller udbud af et produkt til forbrugerne« som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29.

77. Det fremgår af selve denne bestemmelses ordlyd, at begrebet »kommerciel kommunikation« er bredere end begrebet »reklame«. Jeg ser derfor ingen grund til at udelukke, at en sådan kommunikation kan omfatte oplysninger, der er ugunstige for den erhvervsdrivendes interesser, i modsætning til, hvad BSH har hævdet ( 25 ). Det har endvidere ingen betydning, at denne kommunikation er blevet obligatorisk i henhold til forordning nr. 665/2013. Eftersom ophavsmanden til en handelspraksis pr. definition er erhvervsdrivende, har den omstændighed, at den pågældende har handlet spontant eller med henblik på at overholde EU-lovgivning, ingen betydning.

78. Jeg udleder af de ovenfor anførte betragtninger, at brugen af et energimærke i modsætning til, hvad BSH har hævdet, udgør en »handelspraksis« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29.

79. Jeg tilføjer, at BSH med det anførte argument i det væsentlige har rejst et spørgsmål om forbindelsen mellem forordning nr. 665/2013 og direktiv 2005/29. Dette spørgsmål skal efter min opfattelse forstås ved at anlægge en fortolkning af dette direktivs artikel 3, stk. 4, hvis formål netop er at regulere uoverensstemmelser mellem det nævnte direktiv og de EU-retlige regler, der regulerer særlige aspekter af urimelig handelspraksis.

2. Om eksistensen af en »uoverensstemmelse« som omhandlet i artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29

80. Det følger af forrangsreglen i artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29, at andre EU-retlige bestemmelser, der regulerer særlige aspekter af urimelig handelspraksis, »i tilfælde af uoverensstemmelse« har forrang for bestemmelserne i dette direktiv.

81. Fortolkningen af denne bestemmelse har en væsentlig strategisk betydning. Dette direktiv tilsigter nemlig at finde anvendelse på enhver urimelig handelspraksis, uanset hvilken erhvervssektor der er tale om, med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ( 26 ). Kommissionen har i en meddelelse af 14. marts 2013 anvendt formuleringen: »Direktiv [2005/29] fastsætter et højt forbrugerbeskyttelsesniveau inden for alle sektorer. Det fungerer som et sikkerhedsnet, der udfylder de tomrum, der ikke reguleres af andre sektorspecifikke EU-regler« ( 27 ).

82. I hvert enkelt tilfælde, hvor det fastslås, at direktiv 2005/29 ikke finder anvendelse i henhold til dette direktivs artikel 3, stk. 4, er der risiko for at udhule det sikkerhedsnet, der er indført ved dette direktiv, når de andre EU-retlige regler – de regler, der har forrang – ikke sikrer et lige så højt forbrugerbeskyttelsesniveau.

83. Denne risiko taler efter min opfattelse for at anlægge en streng eller forsigtig tilgang ved fortolkningen af denne bestemmelse.

84. Når der henses til dette krav om en streng fortolkning, skal det efter min opfattelse af denne bestemmelses ordlyd udledes, at direktiv 2005/29 ikke finder anvendelse, når to betingelser er opfyldt. Den første betingelse vedrører kravet om, at der skal foreligge »andre [EU-retlige] bestemmelser om særlige aspekter af urimelig handelspraksis«. Den anden betingelse vedrører kravet om, at der skal foreligge en »uoverensstemmelse« mellem disse andre regler og dette direktivs bestemmelser ( 28 ).

85. Selv om disse to betingelser er opfyldt, finder det nævnte direktiv endvidere kun anvendelse på de særlige aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret af andre regler, således som det fremgår af ordlyden af samme direktivs artikel 3, stk. 4. Det nævnte direktiv og navnlig dets artikel 6 og 7 finder således under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder fuldt ud anvendelse på ethvert aspekt, der ikke er reguleret ved forordning nr. 665/2013 ( 29 ), også selv om der måtte foreligge en uoverensstemmelse med denne forordning.

86. Det skal inden for rammerne af den foreliggende sag først undersøges, om forordning nr. 665/2013 regulerer særlige aspekter af urimelig handelspraksis.

87. Jeg skal i denne forbindelse bemærke, at hovedformålet med den standardiserede mærkning, der er fastsat i direktiv 2010/30, som ligger til grund for denne forordning, ikke er at beskytte forbrugerne mod sådanne praksisser, men at beskytte miljøet ved at nedbringe forbruget af energi og andre væsentlige ressourcer i Unionen ( 30 ).

88. Den måde, hvorpå direktivet tilsigter at nå dette mål, består imidlertid i en forpligtelse til at informere forbrugerne gennem standardiserede etiketter i overensstemmelse med dette direktivs artikel 1, artikel 4, litra a), artikel 5, litra a), og artikel 6. Hvad angår støvsugere er der i bilag II til forordning nr. 665/2013 givet en streng definition af energimærkets format og indhold ( 31 ).

89. Som jeg har anført ovenfor, udgør brugen af energimærket en »handelspraksis« som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29 ( 32 ). Ved at forpligte leverandørerne og forhandlerne til at bruge en etiket, der på en standardiseret måde indeholder oplysninger om bl.a. støvsugeres energieffektivitet, regulerer denne forordning særlige aspekter af urimelig handelspraksis som omhandlet i artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29, også selv om dette ikke udgør direktivets hovedformål.

90. For det andet står det tilbage at undersøge, om der foreligger en »uoverensstemmelse« mellem bestemmelserne i forordning nr. 665/2013 og bestemmelserne i direktiv 2005/29. Når der henses til den strenge tilgang, der skal anlægges ved fortolkningen af dette direktivs artikel 3, stk. 4 ( 33 ), indebærer denne betingelse efter min opfattelse et krav om, at der skal foretages en vurdering af, om de forpligtelser, der følger af disse retsakter, er uforenelige i forhold til de berørte erhvervsdrivende, eller med andre ord, om disse forpligtelser ikke kan opfyldes samtidig. Jeg er derfor af den opfattelse, at det blotte »overlap« mellem anvendelsesområdet for det nævnte direktiv og anvendelsesområdet for de andre EU-retlige regler ikke er tilstrækkeligt til at udelukke, at dette direktiv finder anvendelse på særlige aspekter af urimelig handelspraksis ( 34 ).

91. Når dette er sagt, foreligger der nødvendigvis en sådan uoverensstemmelse, når de »andre EU-regler« ikke overlader de berørte erhvervsdrivende nogen skønsmargen. I et sådant tilfælde vil der nødvendigvis foreligge en uoverensstemmelse mellem enhver yderligere forpligtelse, der måtte følge af bestemmelserne i direktiv 2005/29, og de forpligtelser, der er fastsat i disse andre regler.

92. Jeg har imidlertid inden for rammerne af den foreliggende sag redegjort for grundene til, at forordning nr. 665/2013 efter min opfattelse ikke overlader fabrikanter og forhandlere nogen skønsmargen med hensyn til brugen af energimærket eller supplerende etiketter ( 35 ). Lad os hypotetisk antage, at den manglende angivelse af, at de betingelser, hvorunder testene er blevet udført, faktisk udgør en vildledende udeladelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 2005/29, således som Dyson har hævdet. I denne situation vil det være nødvendigt at fastslå, om der foreligger en uoverensstemmelse som omhandlet i dette direktivs artikel 3, stk. 4, idet forordning nr. 665/2013 ikke giver mulighed for at tilføje en sådan angivelse hverken på energimærket eller på en supplerende etiket.

93. Artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29 skal derfor, og uden at det er fornødent at undersøge, om der foreligger en vildledende udeladelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i dette direktivs artikel 7, fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på særlige aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret af EU-retlige regler, som ikke overlader de berørte erhvervsdrivende en skønsmargen, såsom forpligtelsen til at anvende energimærket og forbuddet mod at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, som fremgår heraf.

94. For fuldstændighedens skyld vil jeg endvidere behandle et argument, der blev fremført under retsmødet, hvorefter artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29 skal fortolkes således, at det ikke omfatter uoverensstemmelser mellem dette direktiv og en ikke-lovgivningsmæssig retsakt, såsom forordning nr. 665/2013. Jeg finder ikke dette argument overbevisende. Denne bestemmelse vedrører nemlig alle »andre EU-retlige regler«, idet den ikke begrænses af arten af den retsakt, som indeholder disse regler. Såfremt dette havde været EU-lovgivers ønsker, ville den nemt have kunnet præcisere, at disse andre regler skulle have »lovgivningsmæssig karakter« med henvisning til ordlyden af artikel 290 TEUF ( 36 ).

3. Om en manglende »vildledende udeladelse« som omhandlet i artikel 7 i direktiv 2005/29

95. Jeg bemærker subsidiært, at hvis Domstolen måtte fastslå, at direktiv 2005/29 finder anvendelse på de aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret ved forordning nr. 665/2013, er jeg af den opfattelse, at den manglende angivelse af de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført, ikke udgør en vildledende udeladelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i dette direktivs artikel 7, idet det ifølge denne forordning ikke er et krav, at der gives meddelelse om denne oplysning.

96. En udeladelse er nemlig kun vildledende i denne bestemmelses forstand, når den vedrører en »væsentlig« oplysning, som gennemsnitsforbrugeren har behov for i den pågældende situation for at træffe en informeret transaktionsbeslutning.

97. Det fremgår af artikel 7, stk. 5, i direktiv 2005/29, at de oplysninger, der kræves efter forordning nr. 665/2013, nemlig de oplysninger, der fremgår af energimærket, skal betragtes som »væsentlige«. Det spørgsmål, der opstår i denne forbindelse, er imidlertid ikke reguleret i dette direktivs artikel 7, stk. 5, idet dette spørgsmål vedrører en oplysning, der ikke kræves efter denne forordning, nemlig angivelsen af de betingelser, hvorunder testene for energiydeevne er blevet udført.

98. Som BSH og den tyske regering nærmere bestemt har anført, er jeg i denne forbindelse af den opfattelse, at EU-lovgiver i forbindelse med vedtagelsen af forordning n. 665/2013 har opstillet en udtømmende liste over de oplysninger, der skal anses for væsentlige inden for denne forordnings anvendelsesområde, og som derfor skal meddeles forbrugeren gennem energimærket. De nationale retter har efter min opfattelse ikke mulighed for at anfægte det politiske valg, som EU-lovgiver har truffet, ved fra sag til sag at fastslå, at en oplysning, der ikke kræves efter det nævnte direktiv, er »væsentlig« i lyset af artikel 7 i direktiv 2005/29. Enhver anden fortolkning indebærer en risiko for, at den indsats, der har til formål at standardisere oplysninger om energiforbrug med henblik på at gøre det muligt at foretage en lettere sammenligning af de berørte varer, bliver meningsløs ( 37 ).

99. På baggrund af samtlige de ovenfor anførte betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare det første spørgsmål som følger. Artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29 skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på de særlige aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret af EU-retlige regler, som ikke overlader de berørte erhvervsdrivende en skønsmargen, såsom forpligtelsen til at anvende et energimærke og forbuddet mod at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår heraf.

VI. Forslag til afgørelse

100. På baggrund af de ovenfor anførte betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare de af rechtbank van koophandel te Antwerpen (handelsretten i Antwerpen, Belgien) forelagte præjudicielle spørgsmål således: »1) Artikel 3, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at dette direktiv ikke finder anvendelse på de særlige aspekter af urimelig handelspraksis, der er reguleret af EU-retlige regler, som ikke overlader de berørte erhvervsdrivende en skønsmargen, såsom forpligtelsen til at anvende et energimærke og forbuddet mod at anvende supplerende etiketter, der er fastsat i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 665/2013 af 3. maj 2013 om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU, for så vidt angår energimærkning af støvsugere, og forbuddet mod at anvende supplerende etiketter, der gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår heraf. 2) Forordning nr. 665/2013, sammenholdt med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19. maj 2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger, skal fortolkes således, at den er til hinder for dels, at der foretages ændringer af energimærkets indhold og format, således som disse foreskrives i denne forordning, dels at der ud over dette mærke anvendes supplerende etiketter, som gengiver eller præciserer de oplysninger, der fremgår heraf, bl.a. med henblik på at angive de betingelser, hvorunder de tests, der har ført til energiklassificering af støvsugeren, er blevet udført.«

( 1 ) – Originalsprog: fransk.

( 2 ) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT 2005, L 149, s. 22).

( 3 ) – Kommissionens forordning af 3.5.2013 om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU for så vidt angår energimærkning af støvsugere (EUT 2013, L 192, s. 1).

( 4 ) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 19.5.2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger (EUT 2010, L 153, s. 1). Dette direktiv blev ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1369 af 4.7.2017 om opstilling af rammer for energimærkning og om ophævelse af direktiv 2010/30/EU (EUT 2017, L 198, s. 1), der trådte i kraft den 1.8.2017 i henhold til sidstnævnte forordnings artikel 20.

( 5 ) – Den oprindelige ordning blev indført ved Rådets direktiv 79/530/EØF af 14.5.1979 om oplysning ved mærkning om husholdningsapparaters energiforbrug (EFT 1979, L 145, s. 1), der senere er blevet erstattet af Rådets direktiv 92/75/EØF af 22.9.1992, om angivelse af husholdningsapparaters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede vareoplysninger (EFT 1992, L 297, s. 16), direktiv 2010/30 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1369 af 4.7.2017 om opstilling af rammer for energimærkning og om ophævelse af direktiv 2010/30/EU (EUT 2017, L 198, s. 1).

( 6 ) – Dom af 12.2.1998, Kommissionen mod Italien (C-139/97, EU:C:1998:58), af 12.12.2002, Kommissionen mod Rådet (C-281/01, EU:C:2002:761), af 18.11.2004, Kommissionen mod Luxembourg (C-79/04, ikke trykt i Sml., EU:C:2004:736), af 3.4.2014, Rätzke (C-319/13, EU:C:2014:210), af 11.11.2015, Dyson mod Kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836), og af 11.5.2017, Dyson mod Kommissionen (C-44/16 P, EU:C:2017:357).

( 7 ) – Denne ordning blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/91/EF af 16.12.2002 om bygningers energimæssige ydeevne (EFT 2003, L 1, s. 65), som er blevet erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19.5.2010 om bygningers energimæssige ydeevne (EUT 2010, L 153, s. 13). Jf. dom af 17.1.2008, Kommissionen mod Grækenland (C-342/07, ikke trykt i Sml., EU:C:2008:25), af 29.10.2009, Kommissionen mod Luxembourg (C-22/09, ikke trykt i Sml., EU:C:2009:684), af 13.6.2013, Kommissionen mod Italien (C-345/12, ikke trykt i Sml., EU:C:2013:396), af 16.1.2014, Kommissionen mod Spanien (C-67/12, EU:C:2014:5), og af 2.3.2017, Kommissionen mod Grækenland (C-160/16, ikke trykt i Sml., EU:C:2017:161).

( 8 ) – Dom af 6.10.2015, Schrems (C-362/14, EU:C:2015:650, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).

( 9 ) – Efter at have ophævet Rettens dom af 11.11.2015, Dyson mod Kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836), hjemviste Domstolen sagen til Retten. Jf. dom af 11.5.2017, Dyson mod Kommissionen (C-44/16 P, EU:C:2017:357).

( 10 ) – Dysons søgsmål i hovedsagen blev anlagt den 20.10.2015. Jf. punkt 24 i dette forslag til afgørelse.

( 11 ) – Energimærket for »universalstøvsugere« skal indeholde oplysning om rengøringsklassen for gulvtæppe og rengøringsklassen for hårdt gulv (punkt 1.1, VI og VII). Energimærket for »støvsugere til hårde gulve« skal indeholde oplysning om rengøringsklassen for hårde gulve og forbudstegn i stedet for oplysning om rengøringsklassen for gulvtæppe (punkt 1.2, VI og VII). Omvendt skal energimærket for »støvsugere til gulvtæpper« indeholde oplysning om rengøringsklassen for gulvtæppe og et forbudstegn i stedet for oplysning om rengøringsklassen for hårde gulve (punkt 1.3, VI og VII). Jf. endvidere punkt 3.2 og 3.3, der præciserer, hvorledes disse forbudstegn skal udformes.

( 12 ) – Jeg bemærker, at den henvisning til udformningen, der er nævnt i punkt 3 i bilag II til forordning nr. 665/2013, og som fremgår af afsnit 1 og 2 i dette bilag, har været genstand for en berigtigelse (EUT 2017, L 59, s. 40), idet der fejlagtig var henvist til et punkt 4, der ikke findes i det nævnte bilag.

( 13 ) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 25.11.2009 om EU-miljømærket (EUT 2010, L 27, s. 1).

( 14 ) – Jf. punkt 64 i dette forslag til afgørelse.

( 15 ) – Jf. punkt 31 og 32 i dette forslag til afgørelse.

( 16 ) – Et forbud mod at anvende sådanne supplerende etiketter vil nemlig nødvendigvis føre til en »uoverensstemmelse« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29. Jf. punkt 90-93 i dette forslag til afgørelse.

( 17 ) – Jf. ligeledes femte og ottende betragtning til direktiv 2010/30.

( 18 ) – Jf. ligeledes femte betragtning til forordning nr. 665/2013.

( 19 ) – Jf. punkt 31 i dette forslag til afgørelse.

( 20 ) – Som det fremgår af de faktiske omstændigheder i hovedsagen, har BSH forsynet emballagen med et miljømærke, jf. punkt 26 i dette forslag til afgørelse.

( 21 ) – Den forelæggende ret synes i denne forbindelse at have lagt til grund, at de tests, der er udført med en tom pose, gør det muligt at tage hensyn til det tab af ydeevne, som indtræder i støvsugere, der er udstyret med en pose, såsom den, BSH sælger, når posen bliver fyldt med støv. Jf. punkt 30 i dette forslag til afgørelse. BSH har imidlertid anført, at de tests, der er udført på støvsugere, som ikke er udstyret med en pose, såsom den, Dyson sælger, heller ikke gør det muligt at tage hensyn til det tab af ydeevne, der indtræder i disse støvsugere, når de bliver fyldt med støv.

( 22 ) – Jf. dom af 11.5.2017, Dyson mod Kommissionen (C-44/16 P, EU:C:2017:357), som ophæver dom af 11.11.2015, Dyson mod Kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836).

( 23 ) – Domstolen har fastslået, at dette »særligt brede« materielle anvendelsesområde omfatter tilgift (dom af 23.4.2009, VTB-VAB og Galatea, C-261/07 og C-299/07, EU:C:2009:244, præmis 49 ff.), salgsfremmekampagner, der gør gratis deltagelse i et lotteri betinget af erhvervelse af varer eller tjenesteydelser (dom af 14.1.2010, Plus Warenhandelsgesellschaft, C-304/08, EU:C:2010:12, præmis 36 ff.), og af 9.11.2010, Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag, C-540/08, EU:C:2010:660, præmis 17 ff.), oplysning om årlige omkostninger i procent i en kreditaftale, der er lavere end den reelle årlige omkostning i procent (dom af 15.3.2012, Pereničová og Perenič, C-453/10, EU:C:2012:144, præmis 38 ff.), offentliggørelse af oplysninger om totaludsalg af varerne i en forretning (dom af 17.1.2013, Köck, C-206/11, EU:C:2013:14, præmis 26 ff.), offentliggørelse af oplysninger om eksklusivitet tilstået et rejsebureau (dom af 19.9.2013, CHS Tour Services, C-435/11, EU:C:2013:574, præmis 27 ff.), en reklame for lægemidler (dom af 16.7.2015, Abcur, C-544/13 og C-545/13, EU:C:2015:481, præmis 74 ff.), reklame for mund- og tandplejeydelser (dom af 4.5.2017, Vanderborght, C-339/15, EU:C:2017:335, præmis 23 ff.), og inddrivelse af gæld (dom af 20.7.2017, Gelvora, C-357/16, EU:C:2017:573, præmis 19 ff.). Domstolen har til gengæld fastslået, at offentliggørelse af en nyhedsartikel, der ikke har karakter af reklame, ikke er omfattet (dom af 17.10.2013, RLvS, C-391/12, EU:C:2013:669, præmis 37 ff.).

( 24 ) – Jf. punkt 50 i dette forslag til afgørelse.

( 25 ) – Jeg bemærker, at en erhvervsdrivendes beslutning om ikke at meddele visse oplysninger om en vare, der udbydes til salg til forbrugere, også kan udgøre en urimelig handelspraksis i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, litra d), i direktiv 2005/29.

( 26 ) – Jf. i denne forbindelse det tilsigtede formål i artikel 1 i direktiv 2005/29, de særligt brede definitioner, der er fastsat i dette direktivs artikel 2, litra a)-d), og anvendelsesområdet, således som dette følger af det nævnte direktivs artikel 3, stk. 1.

( 27 ) – Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om anvendelsen af direktivet om urimelig handelspraksis (COM(2013)138 final).

( 28 ) – Jeg bemærker, at Domstolen udtrykkeligt identificerede disse to betingelser i dom af 16.7.2015, Abcur (C-544/13 og C-545/13, EU:C:2015:481, præmis 79-81). Domstolen foretog til gengæld ikke en udtrykkelig prøvelse af, om der forelå en uoverensstemmelse i dom af 7.7.2016, Citroën Commerce (C-476/14, EU:C:2016:527, præmis 42-46). Jeg foretrækker af retssikkerhedshensyn imidlertid at undersøge disse to betingelser enkeltvis og udtrykkeligt.

( 29 ) – Jf. punkt 65 i dette forslag til afgørelse.

( 30 ) – Jf. femte og ottende betragtning til direktiv 2010/30.

( 31 ) – Jf. punkt 47-52 i dette forslag til afgørelse.

( 32 ) – Jf. punkt 75-78 i dette forslag til afgørelse.

( 33 ) – Jf. punkt 81-84 i dette forslag til afgørelse.

( 34 ) – Dette krav om en »uoverensstemmelse« skal adskilles fra den faste retspraksis, hvorefter enhver national foranstaltning inden for et område, der har været genstand for en udtømmende harmonisering på EU-plan, skal bedømmes på grundlag af de harmoniserede bestemmelser og ikke på grundlag af bestemmelser i den primære ret. I dette tilfælde er den omstændighed, at der blot er et »overlap«, tilstrækkeligt til at udelukke anvendelsen af bestemmelserne i den primære ret. Jf. bl.a. dom af 5.10.1977, Tedeschi (5/77, EU:C:1977:144, præmis 33-35), af 12.11.2015, Visnapuu (C-198/14, EU:C:2015:751, præmis 40), og af 7.9.2017, Eqiom og Enka (C-6/16, EU:C:2017:641, præmis 15). Denne retspraksis er imidlertid ikke relevant i forbindelse med fortolkningen af artikel 3, stk. 4, i direktiv 2005/29. For det første er rækkevidden af den nævnte retspraksis begrænset til et særligt tilfælde, nemlig det tilfælde, hvor der foreligger bestemmelser i den primære ret, hvis rækkevidde er præciseret i en afledt retsakt. For det andet kræver ordlyden af den nævnte bestemmelse, at der foreligger en »uoverensstemmelse« og ikke blot et overlap.

( 35 ) – Jf. punkt 54 og 68 i dette forslag til afgørelse.

( 36 ) – Jeg bemærker, at tiende betragtning til direktiv 2005/29 ikke kan svække min overbevisning i denne forbindelse. For det første, således som det fremgår af Domstolens praksis, kan betragtninger, selv om de kan præcisere indholdet af en EU-retsakt, ikke påberåbes som undtagelse til retsaktens bestemmelser (jf. bl.a. dom af 20.12.2017, Acacia og D’Amato, C-397/16 og C-435/16, EU:C:2017:992, præmis 40). For det andet kan der ikke drages nogen konklusion ud fra den formulering, der er anvendt i denne betragtning, idet denne betragtning uden forskel henviser til »[EU-retlige] bestemmelser« (uden at præcisere retsaktens art) og »[EU-]ret[en]«.

( 37 ) – Jf. punkt 59 og 60 i dette forslag til afgørelse. Jeg bemærker, at dette forsøg på standardisering kan bringes i fare af to grunde, nemlig dels som følge af, at der består en risiko for, at medlemsstaterne vil anlægge forskellige fortolkninger af artikel 7 i direktiv 2005/29, navnlig med hensyn til kvalificeringen af en oplysning som »væsentlig«, dels som følge af risikoen for forskelle mellem de oplysninger, der meddeles erhvervsdrivende i de medlemsstater, hvor denne bestemmelse fortolkes således, at den stiller krav om, at der skal gives meddelelse om oplysninger, som ikke kræves i henhold til forordning nr. 665/2013.