RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

11. marts 1999

Sag T-257/97

Hans C. Herold

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — vedvarende, delvis invaliditet — forværring af læsionerne — annullationssøgsmål — erstatningssøgsmål — formaliteten — ligebehandlingsprincippet — bistands — og omsorgspligt — manglende omhu«

Fuldstændig gengivelse på tysk II-251

Angående:

Påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 20. november 1996 om afslag på sagsøgerens ansøgning om forhøjelse af en godtgørelse for vedvarende, delvis invaliditet, dels om betaling af erstatning.

Udfald:

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb svarende til renter efter en sats på 5% p.a. i 20 måneder af den godtgørelse, han modtog den 25. april 1996 (1 320 157 BEF), tillige med morarenter på 5% p.a. af dette beløb fra den 25. april 1996, indtil betaling sker. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af sagsøgerens omkostninger.

Sammendrag

Klagefristen i vedtægtens artikel 90 har til formål at fremme sikkerheden i retsforhold og klarheden i retstilstanden. Den er således ufravigelig, og den kan ikke være genstand for et skøn fra parternes eller vedkommende retsinstans' side. Det forhold, at en institution i realiteten tager stilling til en administrativ klage, der er for sent indgivet og derfor ikke kan behandles, kan ikke bevirke, at ordningen med bindende frister efter vedtægtens artikel 90 og 91 fraviges, ligesom det ikke kan afskære administrationen fra under en retssag at fremsætte en afvisningspåstand med den begrundelse, at klagen er for sent indgivet, og end mindre fritage Retten for pligten til at påse, at vedtægtens frister er overholdt. (jf. præmis 43) Henvisning til: Retten, 18. marts 1997, sag T-35/96, Rasmussen mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 187, præmis 29 og 30.

Stævningen skal indeholde en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Denne angivelse skal være så klar og præcis, at sagsøgte får mulighed for at tilrettelægge sit forsvar og Retten for at træffe afgørelse i sagen, i givet fald uden andre oplysninger til støtte herfor. Stævningen skal derfor udtrykkeligt angive de grunde, søgsmålet støttes på, mens en rent generel angivelse heraf ikke opfylder kravene i statutten for Domstolen og Rettens procesreglement. (jf. præmis 68) Henvisning til: Retten, 27. november 1997, sag T-224/95, Tremblay mod Kommissionen, Sml. II, s. 2215, præmis 79.

Behandlingen af en anmodning om genoptagelse af sagen indgivet på grundlag af artikel 22 i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd indebærer visse forpligtelser og rettigheder for såvel administrationen som den, der har fremsat anmodningen. Administrationen har bl.a. pligt til at besvare en sådan anmodning hurtigst muligt ud fra princippet om god forvaltningsskik. Den, der har fremsat anmodningen, skal give administrationen alle de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan tage stilling hurtigst muligt og med fuld kendskab til sagen. Han skal bl.a. i medfør af sin pligt til at samarbejde loyalt i forbindelse med behandlingen af anmodningen stå til rådighed for de fornødne lægeundersøgelser uden at stille særlige betingelser, som ikke er fastsat i de gældende regler, såsom en påstået pligt for institutionen til at sørge for, at lægeundersøgelsen kan blive foretaget på det sted, hvor tjenestemanden opholder sig. (jf. præmis 69, 70, 71 og 79) Henvisning til: Domstolen, 1. juli 1976, sag 58/75, Sergy mod Kommissionen, Sml. s. 1139, præmis 46 og 47; Domstolen, 19. maj 1992, forenede sager C-104/89 og C-37/90, Mulder m.fl. mod Rådet og Kommissionen, Sml. I, s. 3061, præmis 33.

Administrationen skal under hensyn til sine midler og sin erfaring sørge for at få gennemført proceduren for udpegelsen af det i artikel 23 i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd omhandlede lægeudvalg, også selv om dette ikke udtrykkeligt fremgår af ordningen. (jf. præmis 92)