ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 11. juli 2019 — CS m.fl. mod České aerolinie a.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Městský soud v Praze — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-502/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - transport - fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 1, litra c) - artikel 7, stk. 1 - ret til kompensation - direkte tilsluttede flyforbindelser - flyvning sammensat af to flyvninger, der blev udført af to forskellige luftfartsselskaber - lang forsinkelse som følge af den anden flyvning, hvis afgangssted og ankomststed lå uden for Den Europæiske Union, og som blev udført af et luftfartsselskab med hjemsted i et tredjelan])

(2019/C 305/32)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Městský soud v Praze

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ og MI

Sagsøgt: České aerolinie a.s.

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, sammenholdt med artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004, skal fortolkes således, at i forbindelse med en flyvning med direkte tilsluttet flyforbindelse, som er sammensat af to flyvninger, og som har været genstand for en samlet reservation, fra en lufthavn, der er beliggende på en medlemsstats område, til en lufthavn i et tredjeland, via en lufthavn i et andet tredjeland, kan en passager, der ankommer til sit bestemmelsessted med en forsinkelse på tre timer eller mere, som skyldes den anden flyvning, som i kraft af en code sharing-aftale blev udført af et luftfartsselskab med hjemsted i et tredjeland, i henhold til denne forordning anlægge sit søgsmål om kompensation mod det EF-luftfartsselskab, som udførte den første flyvning.

(1) EUT C 341 af 24.9.2018.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. juli 2019 — Nicolas Aubriet mod Ministre de l’enseignement supérieur et de la Recherche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif — Luxembourg)

(Sag C-410/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fri bevægelighed for personer - ligebehandling - sociale fordele - forordning (EU) nr. 492/2011 - artikel 7, stk. 2 - økonomisk støtte til videregående uddannelse - ikke-bosiddende studerende - betingelse knyttet til varigheden af forældrenes beskæftigelse på det nationale område - minimumsperiode på fem år - referenceperiode på syv år - beregningen af referenceperioden - tidspunktet for ansøgningen om økonomisk støtte - indirekte forskelsbehandling - berettigelse - proportionalitet)

(2019/C 305/29)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nicolas Aubriet

Sagsøgt: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

Konklusion

Artikel 45 TEUF og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5. april 2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter tildelingen af økonomisk støtte til videregående uddannelse til ikke-bosiddende studerende gøres betinget af, at en af den studerendes forældre på tidspunktet for ansøgningen om økonomisk støtte har haft lønnet beskæftigelse eller har udøvet selvstændig erhvervsvirksomhed i denne medlemsstat i en periode på mindst fem år inden for en referenceperiode på syv år beregnet med tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for nævnte ansøgning om økonomisk støtte, for så vidt som den ikke gør det muligt at give en tilstrækkelig bred forståelse af, om der foreligger en eventuel tilstrækkelig tilknytning til arbejdsmarkedet i denne medlemsstat.

(1) EUT C 301 af 27.8.2018.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser — i henhold til artikel 19 og 21 i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, sammenholdt med dette direktivs artikel 23, stk. 2, idet den har vedtaget og opretholdt en lovgivning, som for tsipouro og tsikoudia, der fremstilles af destillationsvirksomheder, de såkaldte »systematiske destillerier«, anvender en punktafgift, der er reduceret med 50 % i forhold til den normale nationale sats, og — i henhold til artikel 19 og 21 i direktiv 92/83, sammenholdt med dette direktivs artikel 22, stk. 1, og med artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/84/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, idet den har vedtaget og opretholdt en lovgivning, som på de i loven fastsatte betingelser for tsipouro og tsikoudia, der fremstilles af små destillerier, de såkaldte »lejlighedsvise« destillerier, anvender en punktafgift, der er betydeligt reduceret.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. juli 2019 — VG, indtrådt i MS’ rettigheder mod Europa-Kommissionen

(Sag C-19/18 P) (1)

(Appel - erstatningssøgsmål anlagt mod Europa-Kommissionen - Kommissionens afgørelse om at afslutte et samarbejde inden for rammerne af Team Europe - skadeserstatning - Kommissionens formalitetsindsigelse - tvist om erstatning inden for kontrakt eller uden for kontrakt)

(2019/C 305/13)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: VG, indtrådt i MS’ rettigheder (ved avocate L. Levi)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral, C. Ehrbar og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) VG betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 83 af 5.3.2018.
C 305/22

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. juli 2019 — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA og Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA mod Europa-Komissionen

(Sag C-345/18 P) (1)

(Appel - handelspolitik - dumping - gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/176 - import af vinsyre med oprindelse i Kina og produceret af Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 3, stk. 2, 3 et 5 - væsentlig skade foreligger ikke - åbenbart urigtigt skøn - fastlæggelse af skade - vurdering af alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har haft indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation - markedsandel)

(2019/C 305/27)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA og Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (ved solicitor R. MacLean)

Den anden part i appelsagen: Europa-Komissionen (ved J.-F. Brakeland og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA og Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 259 af 23.7.2018.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8 i Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, artikel 8 i Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, artikel 8 i Rådets afgørelse 2007/436/EF, Euratom af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter og artikel 8 i Rådets afgørelse 2014/335/EU, Euratom af 26. maj 2014 om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter samt artikel 10, 11 og 17 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, artikel 10, 11 og 17 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter og artikel 10, 12 og 13 i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 609/2014 af 26. maj 2014 om metoderne og proceduren for overdragelse af de traditionelle egne indtægter og egne indtægter fra moms og BNI og om foranstaltningerne for at opfylde likviditetskrav, idet den har afvist at overdrage traditionelle egne indtægter for i alt 2 120 309,50 EUR, som angivet i afskrivningsskrivelse IT(07)08-917.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. juli 2019 — Europa-Kommissionen mod NEX International Limited, tidligere Icap plc, Icap Management Services Ltd og Icap New Zealand Ltd

(Sag C-39/18 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - sektoren for rentederivater i japanske yen - afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 - virksomhedens ansvar for sin rolle som kartelfacilitator - beregning af bøden - begrundelsespligt)

(2019/C 305/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou og V. Bottka, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: NEX International Limited, tidligere Icap plc, Icap Management Services Ltd og Icap New Zealand Ltd, Wellington (ved advokat C. Riis-Madsen og avocat S. Frank)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 142 af 23.4.2018.
1)

Artikel 78 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at klarereren, når denne har mulighed for at vælge den pris for varerne ved salg til udførsel til Den Europæiske Unions toldområde, der kan anvendes som grundlag for fastsættelsen af varernes toldværdi, og det følger af en efterfølgende kontrol, at den toldangivelse, som klarereren har foretaget, indeholder en fejl i tariferingen af de omhandlede varer, der medfører anvendelsen af en højere toldsats, på grundlag af artikel 78 kan anmode om revision af denne angivelse med henblik på at ændre den oprindeligt angivne pris til en lavere transaktionspris for at få nedsat sin toldskyld.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. juli 2019 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs mod The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-316/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - fradrag af indgående afgift - omkostninger til forvaltning af en fond, der investerer donerede midler med det formål at dække omkostningerne til samtlige udgående transaktioner, som udføres af den afgiftspligtige person - generalomkostninger)

(2019/C 305/26)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Sagsøgt: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Konklusion

Artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, der både udøver momspligtig virksomhed og momsfritaget virksomhed, der investerer gaver og donationer, som den pågældende modtager, ved at placere dem i en fond, og som anvender de indtægter, som denne fond genererer, til at dække omkostningerne til vedkommendes virksomhed som helhed, ikke har ret til som en generalomkostning at fradrage den indgående moms på omkostninger knyttet til denne investering.

(1) EUT C 249 af 16.7.2018.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. juli 2019 — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung mod Hauptzollamt Frankfurt am Main (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessisches Finanzgericht — Tyskland)

(Sag C-26/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 202 og 203 - importtold - toldskylds opståen på grund af tilsidesættelser af toldreglerne - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, stk. 1, litra d), og artikel 30 - importmoms - afgiftspligtens indtræden - begrebet »indførsel« af en vare - krav om, at varen er optaget i Den Europæiske Unions økonomiske kredsløb - transport af varen til en anden medlemsstat end den, hvori toldskylden opstod)

(2019/C 305/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hessisches Finanzgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

Sagsøgt: Hauptzollamt Frankfurt am Main

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, litra d), og artikel 30 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at når en vare ankommer til Den Europæiske Unions område, er det ikke tilstrækkeligt, at denne vare har været omfattet af tilsidesættelser af toldreglerne i en given medlemsstat, der har medført en toldskyld ved indførsel i denne medlemsstat, for at antage, at den nævnte vare er blevet optaget i Unionens økonomiske kredsløb i denne medlemsstat, når det er godtgjort, at denne vare blev transporteret til en anden medlemsstat, som var dens endelige bestemmelsessted, og hvor den blev forbrugt, hvorfor merværdiafgiften ved indførsel vedrørende denne vare først opstod i denne anden medlemsstat.

(1) EUT C 152 af 30.4.2018.
C 305/15

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 4. juli 2019 — FTI Touristik GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), Harald Prantner og Daniel Giersch

(Sag C-99/18 P) (1)

(Appel - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - indsigelsessag - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om registrering af et figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Fl« - indsigelse rejst af indehaveren af et figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »fly.de« - indsigelsen forkastet - lighed mellem tegnene - betegnelse med sædvanlig skrift i EU-Varemærketidende - risiko for forveksling)

(2019/C 305/18)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: FTI Touristik GmbH (ved Rechtsanwältin A. Parr)

De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka og D. Botis, som befuldmægtigede), Harald Prantner og Daniel Giersch (ved Rechtsanwalt S. Eble)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) FTI Touristik GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).

3) Harald Prantner og Daniel Giersch bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 182 af 28.5.2018.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. juli 2019 — Agrenergy Srl (sag C-180/18 og sag C-286/18) og Fusignano Due Srl (sag C-287/18) mod Ministero dello Sviluppo Economico (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Forenede sager C-180/18, C-286/18 og C-287/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 2009/28/EF - artikel 3, stk. 3, litra a) - fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder - produktion af elektrisk energi på solcelleanlæg - ændring af en støtteordning - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)

(2019/C 305/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Agrenergy Srl (sag C-180/18 og sag C-286/18) og Fusignano Due Srl (sag C-287/18)

Sagsøgt: Ministero dello Sviluppo Economico

Konklusion

Med forbehold for den efterprøvelse, som det tilkommer den forelæggende ret at foretage under hensyntagen til alle relevante forhold, skal artikel 3, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som tillader en medlemsstat at fastsætte en nedsættelse, eller endog en ophævelse, af tidligere fastsatte incitamentstariffer for energi produceret på solcelleanlæg.

(1) EUT C 182 af 28.5.2018.

EUT C 249 af 16.7.2018.
2)

Artikel 90 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at i en situation som den i hovedsagen omhandlede udgør dels den omstændighed, at en del af de skyldige leasingydelser i medfør af en leasingkontrakt ikke er blevet betalt i perioden fra betalingens ophør til kontraktens ophævelse, der ikke har tilbagevirkende kraft, dels den omstændighed, at der ikke er blevet betalt den erstatning, som skal betales i tilfælde af ophævelse af kontrakten før tid, og som svarer til det samlede beløb for alle ubetalte leasingydelser frem til kontraktens udløb, et tilfælde af ikke-betaling, som kan henhøre under den i denne bestemmelses stk. 2 fastsatte fravigelse af forpligtelsen til at nedsætte afgiftsgrundlaget for merværdiafgift, medmindre den afgiftspligtige person godtgør, at der er en rimelig sandsynlighed for, at gælden ikke vil blive betalt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
C 280/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. juni 2019 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-247/18 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Socialfond (ESF) - operationelt program under mål nr. 1 for regionen Sicilien (2000-2006) - nedsættelse af et oprindeligt tildelt tilskud - forordning (EF) nr. 1260/1999 - artikel 39 - kontrolbeføjelser - nødvendige undersøgelser - finansielle korrektioner - beregning - metode ved hjælp af ekstrapolation)

(2019/C 280/07)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato P. Gentili)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Arenas og F. Tomat, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

(1) EUT C 182 af 28.5.2018.
C 280/7

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 27. juni 2019 — Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-348/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter - forordning (EØF) nr. 3950/92 - artikel 2, stk. 1, andet afsnit - fastsættelse af producenternes bidrag til betalingen af den tillægsafgift, der skal betales - omfordeling af uudnyttede referencemængder - national foranstaltning til omfordeling af de uudnyttede mængder på grundlag af objektive prioriteringskriterier)

(2019/C 280/08)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice

Sagsøgt: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Procesdeltagere: Comitato Spontaneo Produttori Latte (COSPLAT), Società Agricola Galleana — Società semplice og VS m.fl.,

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999, skal fortolkes således, at omfordelingen, når en medlemsstat beslutter at foretage omfordeling af de uudnyttede referencemængder, skal ske mellem de producenter, der har overskredet deres referencemængder, i forhold til de referencemængder, som hver producent råder over.

(1) EUT C 394 af 20.8.2018.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2019 — RD mod SC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Okresní soud v Českých Budějovicích — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-518/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 805/2004 - europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav - attestering af en retslig afgørelse som europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument - mindstestandarder for procedurer vedrørende ubestridte krav - sagsøgt uden kendt adresse, som ikke har givet møde i retsmødet)

(2019/C 280/10)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Okresní soud v Českých Budějovicích

Parter i hovedsagen

Sagsøger: RD

Sagsøgt: SC

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at den i tilfælde af, at det er umuligt for en ret at finde ud af, hvor sagsøgte bor, ikke tillader attestering af en retsafgørelse vedrørende et krav, der er afsagt efter et retsmøde, hvor hverken sagsøgte eller den til sagen udpegede værge har været til stede.

(1) EUT C 392 af 29.10.2018.
1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, idet den dels har anvendt den foranstaltning, der består i en nedsættelse af pensionsalderen for dommere ved Sąd Najwyższy (øverste domstol, Polen) på dommere udnævnt til denne domstol før den 3. april 2018, dels har givet Republikkens præsident skønsmæssig beføjelse til at forlænge den aktive embedsperiode for dommere ved denne retsinstans ud over den nyligt fastsatte pensionsalder.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. juni 2019 — Aleš Kuhar og Jožef Kuhar mod Addiko Bank d.d. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Višje sodišče v Mariboru — Slovenien)

(Sag C-407/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - direktiv 93/13/EØF - tvangsfuldbyrdelse af en fordring sikret ved pant i fast ejendom - umiddelbart eksigibelt notarielt dokument - retslig kontrol af urimelige kontraktvilkår - udsættelse af tvangsfuldbyrdelse - manglende kompetence for den ret, ved hvilken der er indgivet en anmodning om tvangsfuldbyrdelse - forbrugerbeskyttelse - effektivitetsprincippet - overensstemmende fortolkning)

(2019/C 280/09)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Višje sodišče v Mariboru

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Aleš Kuhar og Jožef Kuhar

Sagsøgt: Addiko Bank d.d.

Konklusion

Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at det, henset til effektivitetsprincippet, er til hinder for en national retlig ordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den nationale retsinstans, der er forelagt en anmodning om tvangsfuldbyrdelse af en låneaftale med sikkerhed i fast ejendom, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger ved et umiddelbart eksigibelt notarielt dokument, ikke har mulighed for hverken på forbrugerens anmodning eller af egen drift at undersøge, om vilkårene i et sådant dokument er urimelige i direktivets forstand, og på dette grundlag at udsætte den anmodede tvangsfuldbyrdelse.

(1) EUT C 294 af 20.8.2018.
—

hvortil der tilføjes et bidrag til sagsomkostningerne på 20 % af bødebeløbet i tilfælde af, at der ikke gives medhold i en sag til prøvelse af den afgørelse, hvorved bøderne pålægges, og