Sag C‑382/12 P

MasterCard Inc. m.fl.

mod

Europa-Kommissionen

»Appel — kontraappeller — formaliteten — artikel 81 EF — åbent betalingssystem med hævekort, betalingskort med forskudt debitering og kreditkort — multilaterale fallback-interbankgebyrer — sammenslutning af virksomheder — konkurrencebegrænsende virkning — kriteriet om retslig prøvelse — begrebet »accessorisk begrænsning — objektivt nødvendig og forholdsmæssig karakter — passende »kontrafaktiske hypoteser« — systemer med en tosidet karakter — behandling af bilag til stævningen i første instans«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. september 2014

Karteller – forbud – fritagelse – betingelser – forbedring af produktionen eller distributionen af varer eller bidrag til tekniske eller økonomiske fremskridt – mærkbare objektive fordele, som kan afhjælpe de ulemper, som følger af aftalen for konkurrencen – anvendelse af disse kriterier på et to-sidet system – den omstændighed, at virkningen er gunstig for forbrugerne på det konnekse særskilte marked – utilstrækkelig – nødvendigheden af at fastslå fordele på det relevante marked

Appel – anbringender – anbringende om, at Retten ikke har besvaret et anbringende – nærmere regler for fremsættelse

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 23 og 24)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 36-39)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 60, 113 og 119)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 62, 63, 68, 71 og 72 og 76)

Når det skal undersøges, om en konkurrencebegrænsning, fordi den er accessorisk til en hovedtransaktion, der slet ikke er konkurrencebegrænsende, ikke er omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, skal det undersøges, om gennemførelsen af denne transaktion ville være umulig uden den pågældende begrænsning. Det forhold, at nævnte transaktion blot bliver vanskeligere at gennemføre eller mindre profitabel uden den pågældende begrænsning, kan ikke anses for at gøre denne begrænsning objektivt nødvendig, således som det kræves, for at den kan kvalificeres som accessorisk. En sådan fortolkning svarer til at udstrække dette begreb til at omfatte begrænsninger, der ikke er strengt nødvendige for gennemførelsen af hovedtransaktionen. Et sådant resultat er til skade for den effektive virkning af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF. Denne fortolkning resulterer ikke i en sammenblanding af på den ene side betingelserne for kvalificeringen af en accessorisk begrænsning med henblik på anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF, og på den anden side det kriterium om nødvendighed, som i henhold til artikel 81, stk. 3, EF kræves, for at en forbudt begrænsning kan være omfattet af en fritagelse. Disse to bestemmelser forfølger således forskellige mål, og det sidstnævnte kriterium vedrører spørgsmålet, om en samordning mellem virksomheder, som kan have en mærkbar negativ virkning for konkurrenceparametrene, såsom bl.a. prisen for samt kvantiteten og kvaliteten af varer eller tjenesteydelser, og som derfor er omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, ikke desto mindre inden for rammerne af artikel 81, stk. 3, EF kan anses for nødvendig for at forbedre produktionen eller distributionen, eller for at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling og samtidig sikre forbrugerne en rimelig andel af fordelene herved. Kriteriet om objektiv nødvendighed vedrører derimod spørgsmålet, om – i mangel af en bestemt begrænsning af den kommercielle selvstændighed – en hovedtransaktion eller hovedaktivitet, der ikke er omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, og med hensyn til hvilken nævnte begrænsning er sekundær, risikerer ikke at gennemføres eller ikke at kunne fortsættes. Det er således kun de begrænsninger, der er nødvendige for, at hovedtransaktionen under alle omstændigheder kan fungere, der kan anses for at være omfattet af anvendelsesområdet for teorien om accessoriske begrænsninger, og den omstændighed, at fraværet af disse accessoriske begrænsninger kan have negative følger for hovedtransaktionen, indebærer ikke i sig selv, at de accessoriske transaktioner skal anses for at være objektivt nødvendige, hvis hovedtransaktionen er i stand til at fungere uden disse. (jf. præmis 91-94 og 180)

I forbindelse med bedømmelsen med henblik på anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF af den accessoriske karakter i forhold til en hovedtransaktion eller hovedaktivitet af en bestemt begrænsning af den kommercielle selvstændighed er det ikke blot nødvendigt at undersøge nødvendigheden af denne begrænsning for gennemførelsen af hovedtransaktionen eller hovedaktiviteten, men også forholdsmæssigheden af nævnte begrænsning i forhold til de mål, der ligger til grund for nævnte transaktion eller aktivitet. Med henblik på at tilbagevise, at en begrænsning er accessorisk, er det således muligt at støtte sig til forekomsten af realistiske alternativer, som er mindre konkurrencebegrænsende end den pågældende begrænsning. De alternativer, som det er muligt at støtte sig til i forbindelse med bedømmelsen af den objektive nødvendighed af en begrænsning, er imidlertid ikke begrænset til den situation, som ville indtræde uden den pågældende begrænsning, men kan også omfatte andre kontrafaktiske hypoteser, der bl.a. er baseret på realistiske situationer, som vil kunne indtræde uden den nævnte begrænsning. (jf. præmis 107, 109 og 111)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 112, 188 og 189)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 148)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 151)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 155 og 156)

Retten begår en retlig fejl, hvis den i forbindelse med sin analyse af de restriktive virkninger for konkurrencen af multilaterale interbankgebyrer i et betalingssystem, som forvaltes af en international betalingsorganisation, hvilke gebyrer især gælder for grænseoverskridende betalinger med bankkort inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde eller euroområdet, slet ikke behandler spørgsmålet om den sandsynlige, eller endog plausible, karakter af forbuddet mod efterfølgende takstfastsættelse (dvs. en takstfastsættelse, som gennemføres, efter at en af den kortudstedende banks kortindehavere har foretaget et køb hos en af den indløsende banks erhvervsdrivende, og transaktionen er blevet fremsendt med henblik på afvikling), hvis disse gebyrer ikke fandtes, men alene støtter sig til kriteriet om den økonomiske levedygtighed af et system, der fungerer uden de nævnte gebyrer, og alene på grundlag af forbuddet mod efterfølgende takstfastsættelse for at begrunde en hensyntagen til et sådant forbud. (jf. præmis 161, 165-167, 169, 173-175 og 177)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 170, 174, 175, 190 og 198)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 184 og 185)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 215, 216 og 218)

Enhver vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder, som måtte være i strid med bestemmelserne i artikel 81, stk. 1, EF, kan kun være genstand for en fritagelse i henhold til denne artikels stk. 3, såfremt den opfylder de betingelser, der er fastsat heri, herunder betingelsen om at bidrage til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling. Når det endvidere ikke er muligt at adskille en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder fra hovedtransaktionen eller hovedaktiviteten, som den er forbundet med, uden at det er til skade for forekomsten heraf eller genstanden herfor, skal dennes vedtagelses forenelighed med artikel 81 EF undersøges sammen med foreneligheden af den hovedtransaktion eller hovedaktivitet, som den er accessorisk til. Når det derimod er blevet fastslået, at en sådan vedtagelse ikke er objektivt nødvendig for gennemførelsen af en bestemt transaktion eller aktivitet, er det kun de objektive fordele, der specifikt følger af nævnte vedtagelse, som der kan tages hensyn til inden for rammerne af artikel 81, stk. 3, EF. Denne forbedring skal navnlig indebære mærkbare objektive fordele, som kan opveje de ulemper, aftalen medfører for konkurrencen. I tilfælde af et tosidet system skal der herved – for at afgøre, om en foranstaltning, der tilsidesætter forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, idet det skaber restriktive virkninger over for en gruppe af forbrugere tilknyttet systemet, kan opfylde den første betingelse i artikel 81, stk. 3, EF, tages hensyn til det system, som denne foranstaltninger indgår i, herunder i givet fald samtlige de objektive fordele, der følger af nævnte foranstaltning, ikke blot på det marked, hvor begrænsningen er blevet konstateret, men også på det marked, der omfatter den anden gruppe forbrugere tilknyttet nævnte system, navnlig når der er interaktioner mellem de to dele af det pågældende system. Det er i den forbindelse nødvendigt i givet fald at vurdere, om sådanne fordele kan opveje de ulemper, som samme foranstaltning indebærer for konkurrencen. Det er navnlig i princippet nødvendigt ved undersøgelsen af den første betingelse fastsat i artikel 81, stk. 3, EF at tage hensyn til alle de objektive fordele, ikke blot på det relevante marked, men også på det konnekse særskilte marked. I et tilfælde, hvor der er blevet konstateret restriktive virkninger på ét marked i et tosidet system, kan de fordele, som følger af den restriktive foranstaltning på et andet konnekst adskilt marked, der også er forbundet med nævnte system, imidlertid ikke i sig selv kompensere for ulemperne ved denne foranstaltning, i mangel af ethvert bevis for forekomsten af mærkbare objektive fordele, der kan tilskrives nævnte foranstaltning på det relevante marked, når forbrugerne på de nævnte markeder ikke i det væsentlige er de samme. (jf. præmis 230 og 231, 234, 237, 240 og 242)