Selv om de sager, der gav anledning til dom af 16. september 2015, Alpha Bank Cyprus ( C-519/13 , EU:C:2015:603 ), og kendelse af 28. april 2016, Alta Realitat ( C-384/14 , EU:C:2016:316 ), vedrørte en procedure for forkyndelse af et dokument i henhold til afdeling 1 i kapitel II i forordning nr. 1393/2007 om fremsendelse af dokumenter mellem de fremsendende og modtagende instanser, der er udpeget af medlemsstaterne, forholder det sig ikke desto mindre således, at de samme regler gælder for de forkyndelsesmåder for retslige dokumenter, der er omhandlet i samme kapitels afdeling 2, således som det udtrykkeligt fremgår af ordlyden af forordningens artikel 8, stk. 4.

Samme forordning kræver derimod, at en sådan undladelse afhjælpes i overensstemmelse med forordningens bestemmelser, således at standardformularen i bilag II til forordningen meddeles den pågældende.

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter undladelsen af at fremsende standardformularen i bilag II til denne forordning i et tilfælde, hvor et retsligt dokument, som er forkyndt for en sagsøgt, der er bosat på en anden medlemsstats område, ikke er affattet på eller ledsaget af en oversættelse til enten et sprog, som den sagsøgte forstår, eller modtagerstatens officielle sprog eller, hvis der er flere officielle sprog i den pågældende medlemsstat, det officielle sprog eller et af de officielle sprog på det sted, hvor forkyndelsen skal finde sted, indebærer, at nævnte forkyndelse er ugyldig, også selv om denne ugyldighed skal påberåbes af sagsøgte inden for en bestemt frist eller ved sagens indledning, inden der er fremsat påstande med hensyn til sagens realitet.

Som det fremgår af selve ordlyden af artikel 14 i forordning nr. 1393/2007, skal en postforkyndelse imidlertid ikke nødvendigvis foretages ved anbefalet brev med modtagelsesbevis. Nævnte bestemmelse præciserer nemlig, at postforkyndelsen kan foretages ved anbefalet brev med modtagelsesbevis eller»tilsvarende [brev]«. Med henblik på at fastlægge betydningen og rækkevidden af udtrykket »tilsvarende [brev]« som omhandlet i denne artikel 14 skal det præciseres, at det følger af formålet med nævnte bestemmelse, således som det er beskrevet i nærværende doms præmis 75-77, at enhver fremgangsmåde for forkyndelse af et retsligt dokument og beviset herfor, som giver garantier, der svarer til dem, der opnås ved postforsendelse af et anbefalet brev med modtagelsesbevis, kan kvalificeres som »tilsvarende [brev]«.

Den alternative fremgangsmåde for fremsendelse af dokumentet skal nærmere bestemt indebære samme niveau af sikkerhed og pålidelighed som et anbefalet brev med modtagelsesbevis med hensyn til såvel adressatens modtagelse af dokumentet som omstændighederne i forbindelse med modtagelsen. Af hensyn til hurtigheden af de retslige procedurer skal det således så vidt muligt sikres, at adressaten faktisk modtager det dokument, der skal forkyndes, og at denne modtagelse på pålidelig vis kan bevises af afsenderen.

(jf. præmis 78-82)