ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/23

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. december 2017 — Caterpillar Financial Services sp. z o.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-500/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 135, stk. 1, litra a) - fritagelser - afgifter, som er opkrævet i strid med EU-retten - hindringer for tilbagebetaling af for meget opkrævet moms - artikel 4, stk. 3, TEU - ækvivalensprincippet, effektivitetsprincippet og princippet om loyalt samarbejde - rettigheder tillagt borgerne - udløb af forældelsesfristen for afgiftsskylden - virkningerne af en dom afsagt af Domstolen - retssikkerhedsprincippet))

(2018/C 072/30)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Caterpillar Financial Services sp. z o.o.

Procesdeltager: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

Konklusion

Ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der gør det muligt at afvise et krav om tilbagebetaling af for meget opkrævet merværdiafgift (moms), når dette krav er blevet fremsat af den afgiftspligtige person efter udløbet af en forældelsesfrist på fem år, selv om det følger af en dom fra Domstolen afsagt efter udløbet af nævnte frist, at den moms, som var genstand for nævnte krav om tilbagebetaling, ikke skulle svares.

(1) EUT C 22 af 23.1.2017.
1)

Artikel 118m, stk. 2, litra a), nr. ii), i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 491/2009 af 25. maj 2009, og artikel 103, stk. 2, litra a), nr. ii), i Europa Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 skal fortolkes således, at deres anvendelsesområde omfatter tilfælde, hvor en beskyttet oprindelsesbetegnelse såsom »Champagne« anvendes som del af en salgsbetegnelse for en fødevare, såsom »Champagner Sorbet«, som ikke opfylder produktspecifikationerne for denne beskyttede oprindelsesbetegnelse, men som indeholder en ingrediens, der opfylder disse produktspecifikationer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/16

Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. december 2017 — Soha Sahyouni mod Raja Mamisch (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht München — Tyskland)

(Sag C-372/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - forordning (EU) nr. 1259/2010 - forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation - anerkendelse af en privat skilsmisse, der er opnået for en gejstlig ret i et tredjeland - forordningens anvendelsesområde))

(2018/C 072/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht München

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Soha Sahyouni

Sagsøgt: Raja Mamisch

Konklusion

Artikel 1 i Rådets forordning (EU) nr. 1259/2010 af 20. december 2010 om indførelse af et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation skal fortolkes således, at en skilsmisse, der følger af en ensidig erklæring fra en ægtefælle for en gejstlig domstol, som den i hovedsagen omhandlede, ikke er omfattet af denne forordnings materielle anvendelsesområde.

(1) EUT C 343 af 19.9.2016
2)

der efter denne overdragelse findes økonomiske forbindelser mellem indehaveren og den nævnte tredjemand på den måde, at de koordinerer deres handelspolitikker eller bliver enige om i fællesskab at kontrollere brugen af varemærket, således at de har mulighed for direkte eller indirekte at bestemme de varer, hvorpå varemærket anbringes, og kontrollere deres kvalitet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/25

Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. december 2017 — Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH mod Hauptzollamt München (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht München — Tyskland)

(Sag C-529/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - toldkodeks - artikel 29 - toldværdiansættelse - grænseoverskridende transaktioner mellem forbundne virksomheder - forudgående aftale vedrørende afregningspriser - aftalt afregningspris, der består af et tidligere faktureret beløb og en standardregulering, der foretages efter udløbet af opgørelsesperioden))

(2018/C 072/33)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht München

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt München

Konklusion

Artikel 28-31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, skal fortolkes således, at de ikke tillader, at en aftalt transaktionsværdi, der består af dels et tidligere faktureret og anmeldt beløb, dels en standardregulering, der foretages efter udløbet af opgørelsesperioden, lægges til grund som toldværdi, uden at det er muligt at vide, om reguleringen ved opgørelsesperiodens udløb skal ske i opadgående eller nedadgående retning.

(1) EUT C 30 af 30.1.2017.
1)

Artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 75/363/EØF af 16. juni 1975 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som læge, som ændret ved Rådets direktiv 82/76/EØF af 26. januar 1982, og artikel 24, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i medfør af hvilken udbetaling af det nationale stipendium til finansiering af en uddannelse, der udbydes i en anden medlemsstat, og som fører til erhvervelsen af et kvalifikationsbevis for speciallæger, er underlagt den betingelse, at den læge, som modtager stipendiet, praktiserer i den førstnævnte medlemsstat i fem år inden for en periode på ti år, efter speciallægeuddannelsen er fuldført, og, hvis denne betingelse ikke er opfyldt, tilbagebetaler op til 70 % af det oppebårne stipendium med tillæg af renter.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. december 2017 — straffesag mod Bent Falbert, Poul Madsen og JP/Politikens Hus A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Københavns Byret — Danmark)

(Sag C-255/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter - national lovgivning, der præciserer eller indfører et forbud mod at udbyde spil, lotterier og væddemål uden at have en bevilling, og som indfører et forbud mod at reklamere for spil, lotterier og væddemål, der udbydes uden at have en bevilling))

(2018/C 072/13)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Københavns Byret

Parter i hovedsagen

Bent Falbert, Poul Madsen og JP/Politikens Hus A/S

Konklusion

Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, skal fortolkes således, at en national bestemmelse som omhandlet i hovedsagen, der fastsætter straf i tilfælde af udbud af spil, lotterier eller væddemål på det nationale område uden bevilling, ikke er en teknisk forskrift i denne bestemmelses forstand, som skal meddeles i medfør af direktivets artikel 8, stk. 1. Derimod er en national bestemmelse som omhandlet i hovedsagen, der fastsætter straf i tilfælde af reklamering for spil, lotterier eller væddemål, der ikke er omfattet af en bevilling, en teknisk forskrift i den nævnte bestemmelses forstand, som skal meddeles i medfør af direktivets artikel 8, stk. 1, når det klart fremgår af forarbejderne til denne nationale lovbestemmelse, at den havde til formål og følge at sikre, at et gældende reklameringsforbud blev udvidet til at omfatte online-spilletjenester, hvilket det tilkommer den nationale ret at afgøre.

(1) EUT C 251 af 11.7.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. december 2017 — Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA og Guerrato SpA mod Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-178/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 45, stk. 2 og 3 - betingelser for udelukkelse fra deltagelse i et udbud - erklæring om, at tidligere administrerende direktører i det tilbudsgivende selskab ikke er blevet dømt ved en endelig straffedom - tidligere administrerende direktørs strafbare adfærd - straffedom - det tilbudsgivende selskabs fuldstændige og reelle afstandtagen fra denne administrerende direktør - bevis - den ordregivende myndigheds vurdering af kravene til denne forpligtelse))

(2018/C 072/11)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA og Guerrato SpA

Sagsøgte: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter — navnlig artikel 45, stk. 2, første afsnit, litra c), d) og g) — samt ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som gør det muligt for en ordregivende myndighed

— i henhold til betingelser, som myndigheden selv har fastsat, at tage hensyn til en straffedom — selv om denne endnu ikke er blevet endelig — hvorved den administrerende direktør i en tilbudsgivende virksomhed er blevet dømt for en strafbar handling, der rejser tvivl om virksomhedens faglige hæderlighed, når den administrerende direktør er fratrådt sin stilling året inden offentliggørelsen af udbudsbekendtgørelsen, og

— at udelukke denne virksomhed fra deltagelse i den omhandlede udbudsprocedure med den begrundelse, at virksomheden — idet den har undladt at oplyse om den endnu ikke endelige straffedom — ikke fuldstændigt og reelt har taget afstand fra den administrerende direktørs adfærd.

(1) EUT C 232 af 27.6.2016.
2)

Artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 994/2010 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstats lovgivning pålægger naturgasleverandører at opfylde deres forpligtelser til at være i besiddelse af gaslagre med henblik på at opretholde gasforsyningssikkerheden i krisesituationer nødvendigvis og udelukkende ved hjælp af infrastrukturer på det nationale territorium. I den foreliggende sag påhviler det imidlertid den forelæggende ret at undersøge, om den mulighed, som den nationale lovgivning giver den kompetente minister for at tage højde for de pågældende leverandørers »øvrige udligningsinstrumenter«, reelt giver dem mulighed for at opfylde deres forpligtelser på regionalt niveau eller EU-niveau.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/20

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. december 2017 — Florea Gusa mod Minister for Social Protection, Irland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)

(Sag C-442/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/38/EF - person, som er ophørt med at udøve selvstændig beskæftigelse - opretholdelse af status som selvstændig erhvervsdrivende - opholdsret - en medlemsstats lovgivning, hvorefter tildelingen af en ydelse til arbejdssøgende er forbeholdt personer, som har ret til ophold på denne medlemsstats område))

(2018/C 072/26)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Florea Gusa

Sagsøgte: Minister for Social Protection, Irland og Attorney General

Konklusion

Artikel 7, stk. 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at en statsborger i en medlemsstat, som har opholdt sig lovligt og udøvet erhvervsaktivitet som selvstændig erhvervsdrivende i en anden medlemsstat i ca. fire år, og dette er behørigt konstateret, bevarer sin status som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a), efter at være ophørt med sin erhvervsaktivitet som følge af mangel på arbejde af grunde, som ikke kan tilregnes den pågældende, og efter at have tilmeldt sig arbejdsformidlingen i sidstnævnte medlemsstat som arbejdssøgende.

(1) EUT C 383 af 17.10.2016
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/12

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 20. december 2017 — Prequ’ Italia Srl mod Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-276/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - princippet om overholdelse af retten til forsvar - ret til at blive hørt - forordning (EØF) nr. 2913/92 - EF-toldkodeks - artikel 244 - opkrævning af en toldskyld - manglende forudgående høring af adressat inden vedtagelsen af en korrigeret afgiftsansættelse - adressats ret til at opnå udsættelse af gennemførelsen af den korrigerede afgiftsansættelse - ingen automatisk udsættelse i tilfælde af indgivelse af en administrativ klage - henvisning til betingelserne i toldkodeksens artikel 244))

(2018/C 072/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Prequ’ Italia Srl

Sagsøgt: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Konklusion

Enhver persons ret til at blive hørt inden vedtagelsen af en afgørelse, som kan berøre vedkommendes interesser negativt, skal fortolkes således, at retten til forsvar for en adressat for en korrigeret afgiftsansættelse, der er vedtaget af toldmyndighederne uden en forudgående høring af vedkommende, ikke er tilsidesat, hvis den nationale lovgivning, som gør det muligt for den berørte at anfægte denne retsakt inden for rammerne af en administrativ klage, begrænser sig til at fastsætte muligheden for at anmode om udsættelse af gennemførelsen af denne retsakt, indtil den eventuelt ændres, ved at henvise til artikel 244 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, uden at indgivelsen af en administrativ klage automatisk udsætter gennemførelsen af den anfægtede retsakt, såfremt toldmyndighedernes anvendelse af den nævnte forordnings artikel 244, stk. 2, ikke begrænser meddelelsen af udsættelse af gennemførelse, når der er grund til at formode, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med toldforskrifterne, eller hvis der må frygtes uoprettelig skade for den pågældende.

(1) EUT C 305 af 22.8.2016.
2)

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF og princippet om den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger personer, som allerede var indehavere af en koncession på online-administration af lovlige spil, nye betingelser for udøvelsen af deres virksomhed i form af et tillæg til den eksisterende kontrakt, i det omfang den forelæggende ret fastslår, at denne lovgivning kan begrundes i et tvingende alment hensyn, er egnet til at nå de forfulgte mål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/26

Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. december 2017 — Peter Valach m.fl. mod Waldviertler Sparkasse Bank AG m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-649/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EU) nr. 1215/2012 - anvendelsesområde - søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold mod medlemmer af et kreditorudvalg, der har nægtet at godkende en genopretningsplan i forbindelse med en insolvensbehandling))

(2018/C 072/34)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s. og Byty A s.r.o.

Sagsøgte: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s. og Stadt Banská Bystrica

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at denne bestemmelser finder anvendelse på et søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold anlagt mod medlemmerne af et kreditorudvalg på grund af deres adfærd under en afstemning om en genopretningsplan i forbindelse med en insolvensbehandling, og at et sådant søgsmål derfor er udelukket fra denne forordnings materielle anvendelsesområde.

(1) EUT C 104 af 3.4.2017.
2)

Kommissionens afgørelse 2014/489/EU af 19. juni 2013 om statsstøtte SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)), iværksat af Kongeriget Spanien til implementering af jordsendt digital-TV i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder (uden for Castilla-La Mancha), annulleres.
2)

Artikel 24 i forordning nr. 604/2013 skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvori denne statsborger efter at have indgivet en ansøgning om international beskyttelse i en første medlemsstat er blevet overført til denne medlemsstat efter afslaget på en ny ansøgning indgivet i en anden medlemsstat og derefter er vendt tilbage uden opholdstilladelse til denne anden medlemsstats område, kan underkastes en procedure for tilbagetagelse, og at det ikke er muligt at foretage en ny overførsel af denne person til den første af disse medlemsstater, uden at en sådan procedure er blevet fulgt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 104/4

Domstolens dom (Store Afdeling) af 23. januar 2018 — The Queen, på vegne af Albert Buhagiar m.fl. mod Minister for Justice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of Gibraltar — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-267/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - EU-rettens territoriale anvendelsesområde - artikel 355, stk. 3, TEUF - akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene for Kongeriget Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og tilpasningerne af traktaterne - artikel 29 - bilag I, afsnit I, punkt 4 - udelukkelse af Gibraltar fra Den Europæiske Unions toldområde - rækkevidde - direktiv 91/477/EØF - artikel 1, stk. 4 - artikel 12, stk. 2 - bilag II - europæisk skydevåbenpas - jagt- og konkurrenceskydningsaktiviteter - anvendelse på Gibraltars område - gennemførelsespligt - foreligger ikke - gyldighed))

(2018/C 104/04)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of Gibraltar

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: The Queen, på vegne af Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson og Darren Sheriff

Sagsøgt: Minister for Justice

Konklusion

1) Artikel 29 i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene for Kongeriget Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og tilpasningerne af traktaterne, sammenholdt med afsnit I, punkt 4, i bilag I til denne akt, skal fortolkes således, at artikel 12, stk. 2, i Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/51/EF af 21. maj 2008, sammenholdt med direktivets artikel 1, stk. 4, og bilag II hertil, ikke finder anvendelse på Gibraltars område.

2) Gennemgangen af spørgsmålene har intet frembragt, der kan påvirke gyldigheden af direktiv 91/477, som ændret ved direktiv 2008/51.

(1) EUT C 260 af 18.7.2016.
2)

Artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 3, stk. 1 og 2, i samt bilaget til direktiv 75/363, som ændret ved direktiv 82/76, skal fortolkes således, at eksistensen af en forpligtelse for en medlemsstat til at fastsætte bestemmelse om aflønning med et passende beløb som omhandlet i dette bilag for enhver speciallægeuddannelse på heltids- eller deltidsbasis, der er påbegyndt i 1982 og fortsat indtil 1990, ikke afhænger af, at denne medlemsstat har truffet foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 82/76. Den nationale domstol har pligt til, når den anvender bestemmelser i national ret, hvad enten de er ældre eller yngre end et direktiv, i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af ordlyden af og formålet med disse direktiver. Hvis det med direktiv 82/76 tilsigtede resultat på grund af manglende nationale foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv ikke kan opnås ved fortolkning — idet den nationale ret i dens helhed tages i betragtning, og de fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret, anvendes — forpligter EU-retten den pågældende medlemsstat til at erstatte det tab, som er forvoldt private på grund af den manglende gennemførelse af det nævnte direktiv. Det påhviler den forelæggende ret at undersøge, om samtlige de betingelser, som er opstillet med hensyn hertil i Domstolens praksis, er opfyldt, for at denne medlemsstat kan ifalde et ansvar i henhold til EU-retten.
2)

Artikel 3, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at den judicielle myndighed i den fuldbyrdende medlemsstat i forbindelse med afgørelsen om overgivelse af en mindreårig, der er omfattet af en europæisk arrestordre, blot skal kontrollere, om den pågældende person har nået minimumsalderen for i den fuldbyrdende medlemsstat at kunne gøres strafferetligt ansvarlig for de handlinger, som ligger til grund for en sådan arrestordre, uden at tage hensyn til eventuelle supplerende betingelser vedrørende en personlig vurdering, som retsforfølgelsen eller domfældelsen af en mindreårig for sådanne handlinger konkret er betinget af i henhold til denne medlemsstats lovgivning.
1)

Artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en person, som benytter en privat Facebook-konto, ikke mister egenskaben af »forbruger« som omhandlet i denne artikel, når vedkommende offentliggør bøger, holder foredrag, driver websteder, indsamler donationer og lader sig overdrage kravene for talrige forbrugere med henblik på at gøre disse gældende for domstolene.