ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Faelles toldtarif - toldpositioner - revet ost, som er fremstillet af en ostetype, der har et hoejere indhold af fugtighed end den ost, der saedvanligvis anvendes, og som paa grund af den maade, hvorpaa den er emballeret og opbevares, er blevet klumpet og efter udpakning og efter at have vaeret udsat for luftens paavirkning smuldrer i uensartede klumper - tarifering i underposition 0406 20 90 i den kombinerede nomenklatur

Sammendrag

Underposition 0406 20 90 i forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif, som aendret ved forordning nr. 3174/88 om aendring af bilag I til forordning nr. 2658/87, skal fortolkes saaledes, at den omfatter revet ost, som er fremstillet af en ostetype, der har et hoejere indhold af fugtighed end den ost, der saedvanligvis anvendes til fremstilling af revet ost, og som paa indfoerselstidspunktet paa grund af den maade, hvorpaa den er emballeret og opbevares, er blevet klumpet og efter udpakning og efter at have vaeret udsat for luftens paavirkning smuldrer i uensartede klumper.

For saa vidt som varen er ost, der blev revet, inden den blev pakket, og som smuldrer i uensartede klumper efter udpakning og efter at vaere blevet udsat for luftens paavirkning, er den i forhold til den kombinerede nomenklatur objektivt bedoemt revet ost, selv om den er fremstillet af en ostetype, der har et hoejere indhold af fugtighed end de oste, der saedvanligvis anvendes ved fremstilling af revet ost, og uanset dens indpakning og opbevaring.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - levering af tjenesteydelser mod vederlag - begreb - arbejdsgiverens befordring uden vederlag af arbejdstagere til arbejdsstedet uden konkret tilknytning til arbejdsydelsen eller loennen - udelukket

(Raadets direktiv 77/388, art. 2, nr. 1)

2 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - levering af tjenesteydelser mod vederlag - begreb - privat brug af et virksomhedsgode - omfattet - begraensninger

(Raadets direktiv 77/388, art. 6, stk. 2)

Sammendrag

3 Artikel 2, nr. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter skal fortolkes saaledes, at en arbejdsgiver, der soerger for befordring af sine arbejdstagere, naar afstanden fra disses bopael til arbejdsstedet overstiger en vis mindste afstand, uden vederlag og uden konkret tilknytning til arbejdsydelsen eller loennen, ikke foretager en levering af tjenesteydelser mod vederlag i denne bestemmelses forstand.

4 Artikel 6, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes saaledes, at en af arbejdsgiveren foranstaltet vederlagsfri befordring af arbejdstagerne fra disses bopael til arbejdsstedet med et koeretoej, der tilhoerer virksomheden, i princippet tjener til privat brug for arbejdstagerne og dermed virksomheden uvedkommende formaal. Denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse, naar virksomhedens behov henset til forskellige saerlige forhold - saasom vanskeligheden ved at kunne benytte andre passende transportmidler og en aendring af arbejdssteder - kraever, at befordringen af arbejdstagere sker paa arbejdsgiverens foranledning, idet befordringsydelsen ikke under disse omstaendigheder tjener formaal, der er virksomheden uvedkommende. Det er herved uden betydning, at arbejdsgiveren ikke befordrer arbejdstagerne med eget koeretoej, men paalaegger en af sine ansatte at udfoere befordringen med hans private koeretoej.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Faelles toldtarif - toldpositioner - apparat bestaaende af en scannerenhed, en digitalenhed og en printer - tarifering i den kombinerede nomenklaturs position 9009 12 00 paa grundlag af den almindelige tariferingsbestemmelse 3 c)

Sammendrag

Den faelles toldtarif skal fortolkes saaledes, at apparater, som kan faxe og kopiere paa én gang, og som bestaar af en scannerenhed (»scanner«), en digitalenhed (hukommelse) og en printer (laserprinter), tariferes i den kombinerede nomenklaturs position 9009 12 00.

Saadanne multifunktionelle apparater, der kan tariferes baade i position 8517 og i position 9009, skal i overensstemmelse med den almindelige bestemmelse 3 c) for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur tariferes i den position, som har det hoejeste nummer blandt de positioner, der i lige grad kan komme i betragtning dels, fordi det er udelukket at anvende reglen om den mest specificerede varebeskrivelse, der fremgaar af bestemmelse 3 a), idet de toldpositioner, som kan anvendes, henhoerer under forskellige kapitler, dels, fordi den almindelige bestemmelse 3 b) ikke finder anvendelse, naar de paagaeldende apparater ikke har en funktion, som goer det muligt at bestemme den del, der er karaktergivende.
Sag C-251/95

SABEL BV

mod

Puma AG, Rudolf Dassler Sport

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof

»Direktiv 89/104/EØF — indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne om varemærker — ’risiko for forveksling, herunder at der er en forbindelse’ med et ældre varemærke«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat F. G. Jacobs fremsat den 29. april 1997 6193

Domstolens dom af 11. november 1997 6214

Sammendrag af dom

Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – registrering af et nyt varemærke – varer af samme eller lignende art, som sælges under et lignende varemærke – risiko for forveksling med det ældre varemærke – begreb

[Rådets direktiv 89/104, art. 4, stk. 1, litra b)J

Kriteriet »risiko for forveksling, herunder at der er en forbindelse med det ældre varemærke«, i artikel 4, stk. 1, litra b), i første direktiv 89/104 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at den association, der i offentlighedens bevidsthed kan være mellem to varemærker i kraft af, at de har samme meningsindhold, ikke i sig selv er tilstrækkelig til, at der er risiko for forveksling i bestemmelsens forstand. Begrebet »risiko for, at der er en forbindelse«, er ikke et alternativ til begrebet »risiko for forveksling«, men tjener til nærmere at fastlægge dette begrebs rækkevidde.

Der skal foretages en helhedsvurdering af risikoen for forveksling under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde. Denne helhedsvurdering skal, for så vidt angår de pågældende varemærkers visuelle, lydlige eller begrebsmæssige lighed, være baseret på helhedsindtrykket af varemærkerne, idet der bl.a. skal tages hensyn til de bestanddele, der har særpræg eller dominans. Det fremgår således af ordlyden af direktivets artikel 4, stk. 1, litra b), hvorefter »... der i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling«, at det spiller en afgørende rolle i helhedsvurderingen af risikoen for forveksling, hvordan gennemsnitsforbrugeren af den pågældende type produkt eller tjenesteydelse opfatter varemærkerne. Gennemsnitsforbrugeren opfatter imidlertid normalt et varemærke som en helhed og undersøger ikke de forskellige detaljer.

Der er større risiko for forveksling, jo større det ældre varemærkes distinktivitet er. Selv om det derfor ikke kan udelukkes, at den begrebsmæssige lighed, der skyldes, at to varemærker anvender billeder, hvis menings-indhold er det samme, kan skabe risiko for forveksling i et tilfælde, hvor det ældre varemærke har en særlig distinktivitet, enten i sig selv, eller fordi det er kendt i offentligheden, er dette ikke tilfældet, når det ældre varemærke ikke er særlig kendt og består af et billede, der ikke udviser nogen særlig fantasi.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser - nye kontraherende staters tiltraedelse - Spanien - Portugal - overgangsbestemmelser - litispendens - krav, der har samme genstand og hviler paa samme grundlag, og som fremsaettes mellem de samme parter i to forskellige kontraherende stater - den foerste sag anlagt foer, den anden efter tiltraedelseskonventionens ikrafttraedelse mellem de to stater - spoergsmaalet om, hvorvidt den ret, ved hvilken sagen sidst er anlagt, skal anvende artikel 21 i konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser - betingelser

(Konventionen af 27.9.1968, art. 21; tiltraedelseskonventionen af 1989, art. 29)

Sammendrag

Artikel 29, stk. 1, i konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltraedelse af konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, skal fortolkes saaledes, at naar krav, der har samme genstand og hviler paa samme grundlag, fremsaettes mellem de samme parter i to forskellige kontraherende stater, og den foerste sag er anlagt foer den dato, hvor den naevnte konvention om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, traadte i kraft mellem disse stater, og den anden sag efter denne dato, skal den ret, ved hvilken sagen sidst er anlagt, anvende sidstnaevnte konventions artikel 21, hvis den ret, ved hvilken sagen foerst er anlagt, har erklaeret sig kompetent paa grundlag af en regel, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne konventions afsnit II eller med bestemmelserne i en konvention, som var gaeldende mellem de to beroerte stater, da sagen blev anlagt; hvis den ret, ved hvilken sagen foerst er anlagt, endnu ikke har taget stilling til, om den har kompetence, skal den ret, ved hvilken sagen sidst er anlagt, anvende bestemmelsen som en midlertidig foranstaltning.

Derimod skal den sidstnaevnte ret ikke anvende artikel 21 i konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, hvis den ret, ved hvilken sagen foerst er anlagt, har erklaeret sig kompetent paa grundlag af en regel, der ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne konventions afsnit II eller med bestemmelserne i en konvention, som var gaeldende mellem de to stater, da sagen blev anlagt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskaeftigelse samt arbejdsvilkaar - ligebehandling - forskelsbehandling ved adgang til beskaeftigelse - beregning af deltidsansattes anciennitet ud fra et praecist proportionalitetskriterium i forbindelse med fritagelse for eksamen med henblik paa adgang til at udoeve et erhverv - forskelsbehandling i forhold til betingelserne for fritagelse for fuldtidsansatte - regel, der overvejende rammer kvinder - ulovlig uden objektiv begrundelse

(Raadets direktiv 76/207, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 76/207 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar er til hinder for en national lovgivning, der bestemmer, at den som en betingelse for fritagelse for skatteraadgivereksamen kraevede beskaeftigelsesperiode i tilfaelde af deltidsbeskaeftigelse med en arbejdstid paa mindst halvdelen af den normale arbejdstid forlaenges tilsvarende, saafremt bestemmelserne rammer et betydeligt stoerre antal kvindelige arbejdstagere end mandlige arbejdstagere, medmindre den paagaeldende lovgivning er berettiget af objektive grunde, som intet har at goere med forskelsbehandling paa grundlag af koen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De Europaeiske Faellesskaber - institutionernes hjemsted - medlemsstaternes regeringers afgoerelse om fastlaeggelse af Strasbourg som Parlamentets hjemsted - raekkevidde - forpligtelse til med regelmaessige mellemrum at holde tolv ordinaere plenarmoedeperioder i Strasbourg - Parlamentets afgoerelse om for 1996 at fastsaette elleve moedeperioder - ulovlig

(EKSF-traktaten, art. 25, EF-traktaten, art. 142, Euratom-traktaten, art. 112, afgoerelse truffet af repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer den 12.12.1992; Parlamentets afgoerelse af 20.9.1995)

Sammendrag

Den af repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer trufne afgoerelse vedroerende fastlaeggelse af hjemstedet for De Europaeiske Faellesskabers institutioner og for visse af Faellesskabernes organer og tjenester, hvorved Strasbourg endeligt er fastlagt som Parlamentets hjemsted samtidig med, at det fortsat har flere arbejdssteder, skal fortolkes saaledes, at Parlamentets hjemsted defineres som det sted, hvor institutionen med regelmaessige mellemrum skal holde tolv ordinaere plenarmoedeperioder, herunder de moedeperioder, hvor Parlamentet udoever de befoejelser vedroerende budgettet, det er tillagt ved traktaten. Der kan saaledes kun fastsaettes yderligere plenarmoedeperioder paa et andet arbejdssted, hvis Parlamentet holder tolv ordinaere plenarmoedeperioder i Strasbourg, der er institutionens hjemsted.

Parlamentets afgoerelse om fastlaeggelse af tidsplanen for Parlamentets arbejde i 1996 skal annulleres, for saa vidt der herved ikke fastsaettes tolv, men kun elleve ordinaere plenarmoedeperioder i Strasbourg i 1996.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskaberne - OEstrig - Finland - Sverige - tilpasning af faellesskabsretsakter, der ikke er blevet tilpasset i selve tiltraedelsesakten - aendring med tilbagevirkende gyldighed af Parlamentets og Raadets beslutning 3092/94 ved Raadets beslutning 95/184 - tilsidesaettelse af de i tiltraedelsesaktens artikel 169 fastlagte befoejelser - foreligger ikke

(Tiltraedelsesakten af 1994, art. 169; Raadets beslutning 95/184; Parlamentets og Raadets beslutning 3092/94)

Sammendrag

Raadets beslutning 95/184 om aendring af Parlamentets og Raadets beslutning 3092/94 om etablering af et faellesskabssystem til informering om ulykker i hjemmet og i fritiden, der for at tage hensyn til OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse forhoejer antallet af de hospitaler, der deltager i det naevnte system, og samtidig tilpasser det finansielle tilskud, der i den forbindelse ydes medlemsstaterne, blev vedtaget i henhold til den i tiltraedelsesaktens artikel 169 fastlagte procedure for tilpasning af de af Faellesskabets institutioner udstedte retsakter, der ikke er blevet tilpasset ved selve tiltraedelsesakten, og blev ikke udstedt under tilsidesaettelse af de tids- eller indholdsmaessige kompetenceregler, der er fastlagt i sidstnaevnte bestemmelse.

For selv om den omhandlede beslutning blev vedtaget efter tiltraedelsen og fik virkning fra denne, har hverken ordlyden af artikel 169 efter en fortolkning ud fra det almindelige system i og formaalet med det afsnit, bestemmelsen er placeret i, princippet om, at de tiltraedende stater accepterer gaeldende faellesskabsret, eller forhold, der stoettes paa retssikkerhedsprincippet eller princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, vaeret til hinder for saadanne midlertidige bestemmelser. Og den omstaendighed, at den oprindelige beslutning var blevet vedtaget af Parlamentet og Raadet i faellesskab, og at det i artikel 169 er bestemt, at Raadet udsteder aendringsbestemmelserne i det omfang, de oprindelige retsakter er blevet vedtaget af det, har ikke vaeret til hinder for, at Raadet alene udstedte den omhandlede beslutning, idet Raadets retsakter, saafremt ikke andet oplyses, er de retsakter, som Raadet enten alene eller i samarbejde med Parlamentet er ophavsmand til, saaledes at den i artikel 169 fastlagte kompetence foelgelig omfatter de retsakter, som Raadet og Parlamentet har vedtaget i faellesskab.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Faelles toldtarif - toldpositioner - anden natbeklaedning i henhold til pos. 60.04 i den faelles toldtarif - begreb - underbeklaedning, der udelukkende eller hovedsageligt baeres i sengen - omfattet

Sammendrag

Underposition 60.04 B IV b) 2 bb) i den faelles toldtarif i affattelsen i henhold til forordning nr. 3400/84 om aendring af forordning nr. 950/68 om den faelles toldtarif skal fortolkes saaledes, at den omfatter underbeklaedningsgenstande, der efter deres objektive kendetegn udelukkende eller hovedsageligt er bestemt til at baeres i sengen. Det paahviler den nationale ret at bedoemme, om beklaedningsgenstandene under hensyn til facon, sammensaetning, udformning og udviklingen i moden i den paagaeldende medlemsstat besidder saadanne objektive kendetegn, eller om de tvaertimod kan baeres uden forskel saavel i sengen som andre steder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - interne afgifter - saerlig forbrugsafgift og saerligt supplerende engangsgebyr for biler - beregningsgrundlag og afgiftssatser, der er til skade for importerede brugte biler i forhold til biler, der tidligere er registreret og solgt paa det nationale marked - ulovligt

(EF-traktaten, art. 95)

Sammendrag

Nationale bestemmelser, hvorefter den afgiftspligtige vaerdi for importerede brugte biler med hensyn til en saerlig forbrugsafgift og et saerligt supplerende engangsgebyr beregnes ved at nedsaette prisen paa de tilsvarende nye biler med 5% for hvert aar af de paagaeldende bilers alder, hvorved den maksimale nedsaettelse principielt ikke kan overstige 20%, er i strid med traktatens artikel 95. Da bilers vaerdi normalt falder med meget mere end 5% pr. aar, og dette vaerditab ikke er lineaert, navnlig ikke de foerste aar, hvor det er langt hoejere end i de foelgende aar, og vaerditabet endelig ogsaa fortsaetter ud over det fjerde aar efter, at bilen er taget i brug, svarer den afgiftspligtige vaerdi, der foelger af de naevnte afgiftsregler, ikke til den, der fremkommer paa grundlag af, hvorledes brugte biler faktisk slides. Dette bevirker, at den saerlige forbrugsafgift og det saerlige supplerende engangsgebyr, der paalaegges importerede brugte biler, normalt er hoejere end residualvaerdien af de naevnte afgifter paa brugte, i forvejen registrerede motorkoeretoejer, som koebes paa det nationale marked.

Tilsvarende er nationale bestemmelser, hvorefter importerede, brugte miljoevenlige biler ikke kan blive omfattet af de nedsatte satser for den saerlige forbrugsafgift, der gaelder for denne type biler, i strid med traktatens artikel 95.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevaegelser - industriel og kommerciel ejendomsret - varemaerkeret - produkt, der er bragt i omsaetning i en medlemsstat af varemaerkeindehaveren eller med dennes samtykke - en tredjemands genanbringelse af etiketten, der er forsynet med varemaerket - indehaverens indsigelser - lovligt - betingelser

(EF-traktaten, art. 36)

Sammendrag

Artikel 36 skal fortolkes saaledes, at en varemaerkeindehaver, selv om det udgoer en hindring for samhandelen inden for Faellesskabet, kan paaberaabe sig sin varemaerkeret for at forhindre, at en tredjemand fjerner og derefter genanbringer eller udskifter etiketter, der er forsynet med varemaerket og anbragt af varemaerkeindehaveren selv paa produkter, denne har bragt i omsaetning paa Faellesskabets marked, medmindre

- det godtgoeres, at varemaerkeindehaverens brug af varemaerkeretten til at modsaette sig markedsfoering af de ometiketterede produkter under varemaerket bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne. Dette er tilfaeldet, bl.a. naar fjernelsen og genanbringelsen af etiketterne finder sted for at fjerne identifikationsnumre, som varemaerkeindehaveren har anbragt paa produkterne for at kunne foelge dem gennem omsaetningsleddene med det formaal at laegge hindringer i vejen for, at forhandlerne leverer til personer, der driver parallelhandel. Naar identifikationsnumrene derimod er anbragt for at opfylde en lovbestemt forpligtelse eller for at tilgodese andre formaal, som er vaesentlige og lovlige i forhold til faellesskabsretten, bidrager det forhold, at varemaerkeindehaveren paaberaaber sig sin varemaerkeret for at forhindre, at en tredjemand fjerner og derefter genanbringer eller udskifter etiketter, der er forsynet med varemaerket, med det formaal at fjerne numrene, ikke til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne.

- det paavises, at ometiketteringen ikke kan beroere produktets originale tilstand

- det ometiketterede produkts praesentationsmaade ikke er af en saadan karakter, at den kan vaere skadelig for varemaerkets eller varemaerkeindehaverens omdoemme, og

- den person, der foretager ometiketteringen, forud for, at de ometiketterede produkter udbydes til salg, underretter varemaerkeindehaveren om ometiketteringen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Appel - anbringender - fejlagtig bedoemmelse af faktiske omstaendigheder - afvisning

(EF-traktaten, art. 168 A; statutten for EF-Domstolen, art. 51, stk. 1)

2 Appel - anbringender - anbringende mod en doms praemis, der ikke er noedvendig som begrundelse for domskonklusionen - uvirksomt

(Statutten for EF-Domstolen, art. 51, stk. 1)

3 Appel - anbringender - fejlagtig bedoemmelse af lovligt fremlagte beviser - formalitetsmangel - afvisning

(Statutten for EF-Domstolen, art. 51, stk. 1)

4 Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - tab - aarsagsforbindelse - bevisbyrde

(EF-traktaten, art. 178 og 215)

Sammendrag

5 Ifoelge traktatens artikel 168 A og artikel 51 i statutten for Domstolen kan appel kun stoettes paa, at Retten har overtraadt visse retsregler, idet enhver bedoemmelse af faktisk karakter er udelukket.

6 Under en appel kan et anbringende, der er rettet mod en praemis, som ex tuto er anfoert i en dom afsagt af Retten, hvis konklusion retligt er tilstraekkeligt begrundet af andre praemisser, ikke laegges til grund.

7 Det tilkommer alene Retten at afgoere, hvilken bevisvaerdi der skal tillaegges de oplysninger, den har faaet forelagt. Denne vurdering udgoer foelgelig ikke - medmindre beviserne er gengivet forkert - et retsspoergsmaal, som dermed er undergivet Domstolens proevelsesret.

8 Det paahviler i foerste raekke den part, som goer gaeldende, at Faellesskabet har paadraget sig ansvar, at fremlaegge afgoerende beviser for det paaberaabte tabs eksistens og omfang, og at godtgoere, at der er en aarsagsforbindelse mellem dette tab og faellesskabsinstitutionernes paaklagede adfaerd.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - tjenesteydelser - bestemmelse af stedet for den afgiftsmaessige tilknytning - »fast forretningssted« i sjette direktivs forstand - leasingselskab, der udlejer personbiler til kunder bosat i en anden medlemsstat

(Raadets direktiv 77/388, art. 9, stk. 1)

Sammendrag

Et selskabs forretningssted i en anden medlemsstat end den, hvor det har hjemstedet for sin oekonomiske virksomhed, kan ikke anses for at vaere leveringssted for selskabets tjenesteydelser i dette begrebs forstand i artikel 9, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, medmindre det har en tilstraekkelig permanent karakter, og det med hensyn til de menneskelige og tekniske ressourcer har en struktur, der kan goere det muligt selvstaendigt at levere de omtalte tjenesteydelser.

Et leasingselskab, som er etableret i en medlemsstat, leverer foelgelig ikke sine tjenesteydelser fra et fast forretningssted i en anden medlemsstat, naar selskabet i henhold til leasingkontrakter udlejer personbiler i denne medlemsstat til kunder, som er bosat dér, naar kunderne tager kontakt til selskabet gennem selvstaendige mellemmaend etableret i samme stat, naar de selv udsoeger bilerne efter deres oenske hos forhandlere etableret i denne stat, naar selskabet koeber bilerne i denne stat, hvor de indregistreres, og udlejer dem til sine kunder i henhold til leasingkontrakter, der udfaerdiges og underskrives paa selskabets hjemsted, naar kunderne afholder udgifterne til vedligeholdelse og betaler vejskat i denne stat, men selskabet i denne stat hverken raader over et kontor eller et oplagringsareal til bilerne.