Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tjenestemaend - social sikring - sikring mod ulykker og erhvervssygdomme - fastsaettelse af sygdommens erhvervsmaessige oprindelse - laegeudvalgets og ansaettelsesmyndighedens kompetence

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 73; ordning om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 19 og 23)

2 Tjenestemaend - social sikring - sikring mod ulykker og erhvervssygdomme - laegelig vurdering - judiciel proevelse - graenser

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 73; ordning om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 23)

3 Tjenestemaend - social sikring - sikring mod ulykker og erhvervssygdomme - erhvervssygdom - begreb - fastsaettelse af sygdommens erhvervsmaessige oprindelse

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 73, stk. 2; ordning om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 3, stk. 2)

4 Tjenestemaend - social sikring - sikring mod ulykker og erhvervssygdomme - tabel over satser for vedvarende invaliditet som foelge af en erhvervssygdom - regler for beregningen af invalideerstatning - hensyntagen til den betydning, udoevelsen af erhvervet har haft for sygdommens opstaaen

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 73; ordning om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 3 og 12)

5 Tjenestemaend - soegsmaal - forudgaaende administrativ klage - samme genstand og grundlag - anbringender og argumenter, som ikke figurerer i klagen, men som er snaevert forbundet hermed - antagelse til realitetsbehandling

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 90 og 91)

Sammendrag

6 Formaalet med artikel 19 og 23 i ordning om daekning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme er at overlade laegelige sagkyndige vurderingen af alle de laegelige spoergsmaal, som er relevante i forbindelse med den ved ordningen indfoerte forsikringsordning.

Laegeudvalget er betroet et omfattende hverv, som bestaar i at forelaegge ansaettelsesmyndigheden alle de laegelige vurderinger, der er noedvendige for ansaettelsesmyndighedens afgoerelse vedroerende anerkendelsen af, at tjenestemandens sygdom er af erhvervsmaessig oprindelse, samt for fastsaettelse af graden af den vedvarende invaliditet.

Med henblik herpaa er det af effektivitetshensyn oenskeligt, at ansaettelsesmyndigheden, naar den indbringer et spoergsmaal for laegeudvalget, klart og praecist angiver, hvilke spoergsmaal den oensker at opnaa en endelig laegevurdering af. Ansaettelsesmyndigheden kan i oevrigt, naar den modtager en erklaering fra laegeudvalget, ved en supplerende anmodning praecisere spoergsmaalene eller fremsaette nye spoergsmaal med henblik paa at opnaa de oenskede vurderinger. I disse tilfaelde er laegeudvalget naturligvis forpligtet til klart og praecist at besvare ansaettelsesmyndighedens spoergsmaal. Ansaettelsesmyndighedens anmodninger kan imidlertid ikke vaere til hinder for, at laegeudvalget meddeler ansaettelsesmyndigheden yderligere laegelige konstateringer, som kan hjaelpe den ved dens afgoerelse.

7 De rent laegelige vurderinger, som er blevet fremsat af det i henhold til artikel 23 i ordning om daekning af risiko for ulykker og erhvervssygdomme fastsatte laegeudvalg, skal anses for endelige, naar de er tilvejebragt paa forskriftsmaessige betingelser, idet den judicielle proevelse kun kan omfatte laegeudvalgets forskriftsmaessige sammensaetning og virksomhed samt spoergsmaalet om lovligheden af de udtalelser, det afgiver.

Retten er inden for disse graenser befoejet til at undersoege, om udtalelsen indeholder en begrundelse, der goer det muligt at bedoemme det grundlag, som de i udtalelsen indeholdte konklusioner hviler paa, og om det er godtgjort, at der foreligger en rationel sammenhaeng mellem de laegelige vurderinger, udtalelsen indeholder, og de konklusioner, laegeudvalget er naaet frem til.

8 Hvis tjenestemandens sygdom udelukkende, vaesentligt, overvejende eller hovedsageligt er opstaaet som foelge af hans tjenesteudoevelse, er der tale om en erhvervssygdom som omhandlet af artikel 3, stk. 2, i ordning om daekning mod ulykker og erhvervssygdomme.

Denne bestemmelse vil imidlertid ikke opfylde det tilsigtede formaal, saafremt anerkendelsen af en erhvervsmaessig aarsag til en tjenestemands sygdom burde begraenses til et enkelt tilfaelde. Saafremt en tjenestemands sygdom beror paa flere aarsager, tilkommer det laegeudvalget at afgoere, om tjenesten ved Faellesskaberne - hvorledes man i oevrigt kan vurdere denne faktors indflydelse i forhold til de oevrige private faktorer - har direkte sammenhaeng med tjenestemandens sygdom, f.eks. som vaerende det forhold, der var aarsag til sygdomsudbruddet.

9 Vedtaegtens artikel 73, stk. 2, artikel 12 i ordning om daekning af ulykker og erhvervssygdomme og invaliditetstabellen skal goere det muligt ved beregningen af erstatningen til tjenestemaend at tage hensyn til alle de forskellige sygdomssituationer, der omfattes af artikel 3, stk. 2, i naevnte ordning, idet bestemmelserne ellers ikke ville have deres tilsigtede virkning. Det fremgaar i oevrigt af forordningens artikel 3, stk. 1, at begrebet »erhvervssygdom« beror paa en sammenhaeng mellem dels tjenestemandens sygdomstilstand, og dels hans tjenesteudoevelse ved Faellesskaberne. Det er udelukkende »for saa vidt« denne sammenhaeng foreligger, at sygdommen kan anses for en erhvervssygdom.

Ansaettelsesmyndigheden er, naar laegeudvalget fastslaar, at flere erhvervsmaessige og private aarsager hver isaer direkte har bidraget til en tjenestemands sygdom, forpligtet til at tage hensyn til en laegelig vurdering ved beregningen af erstatningen i henhold til vedtaegtens artikel 73, stk. 2.

Naar laegeudvalget paa grundlag af de forskellige undersoegelser, det har foretaget, eller paa grund af dets erfaring paa det paagaeldende omraade desuden mener, at det kan vurdere eller fastsaette i den ene eller anden form, i hvilket omfang tjenestemandens tjenesteudoevelse har bidraget til sygdomsudbruddet, og en saadan vurdering fremgaar klart og praecist af laegeudvalgets konklusioner, kan ansaettelsesmyndigheden tage hensyn til den ved beregningen af den i vedtaegtens artikel 73, stk. 2, angivne erstatning.

10 Reglen om, at der skal vaere overensstemmelse mellem den forudgaaende administrative klage og staevningen, idet staevningen ellers kan afvises, indebaerer, at et anbringende, der fremsaettes for Faellesskabets retsinstanser, allerede skal vaere fremfoert under den administrative procedure, for at ansaettelsesmyndigheden tilstraekkelig praecist kan vaere bekendt med de klagepunkter, som den paagaeldende fremfoerer mod den anfaegtede afgoerelse.

Selv om de for Faellesskabets retsinstanser nedlagte paastande kun kan indeholde de »klagepunkter«, som hviler paa samme grundlag som dem, der er angivet i klagen, kan disse klagepunkter dog uddybes ved fremsaettelse af anbringender og argumenter, der ikke noedvendigvis figurerer i klagen, men som er snaevert forbundet hermed.

Eftersom den administrative procedure er uformel, og de beroerte parter som regel paa dette stadium handler uden bistand fra en advokat, boer administrationen endvidere ikke fortolke klager restriktivt, men tvaertimod indtage en smidig holdning ved behandlingen af dem.