Sag C-132/06

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Italienske Republik

»Traktatbrud — artikel 10 EF — sjette momsdirektiv — forpligtelser for betalingspligtige personer — kontrol af afgiftspligtige transaktioner — eftergivelse«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat E. Sharpston fremsat den 25. oktober 2007 I - 5460

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juli 2008 I - 5479

Sammendrag af dom

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – forpligtelser for betalingspligtige personer

(Art. 10 EF; Rådets direktiv 77/388, art. 2 og 22)

En medlemsstat, som i sin lovgivning generelt og udifferentieret har frafaldet kontrollen af afgiftspligtige transaktioner udført i løbet af en række afgiftsperioder, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 22 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter og artikel 10 EF, idet

— en afgiftspligtig person, som ikke har overholdt sine forpligtelser for de afgiftspligtige perioder mellem det første og det fjerde år forud for den nævnte lovs vedtagelse — og i visse tilfælde blot et år inden lovens vedtagelse — kan undgå yderligere undersøgelse inden for grænserne af et beløb svarende til det dobbelte af det momsbeløb, som er angivet i den supplerende momsangivelse, som er blevet indgivet med henblik på rettelse af de angivelser, som allerede er blevet indgivet, og

— en afgiftspligtig person, som ikke har indgivet nogen angivelse for de afgiftspligtige perioder mellem det første og det fjerde år forud for den nævnte lovs vedtagelse, således helt kan undgå enhver kontrol ved at betale et beløb, der svarer til 2% af den skyldige moms for varer og tjenesteydelser, som den pågældende har leveret, samt 2% af den moms, som er blevet fradraget i løbet af samme periode, idet denne procentsats er fastsat til 1,5% for udgående eller indgående moms, som overstiger 200000 EUR, og 1% for beløb over 300000 EUR.

Ved kort tid efter udløbet af de frister, som de afgiftspligtige personer har til betaling af de momsbeløb, som normalt skyldes, at erstatte de forpligtelser, som påhviler dem i medfør af sjette direktivs artikel 2 og 22, med andre forpligtelser, som ikke kræver betaling af de nævnte beløb, tømmer en sådan lovgivning disse artikler for deres indhold, til trods for, at de danner grundlag for det fælles momssystem og dermed berører selve strukturen ved denne afgift. Den betydelige ubalance mellem beløb, som faktisk skyldes, og beløb, som betales af de afgiftspligtige personer, som ønsker at benytte sig af den omhandlede afgiftseftergivelse, resulterer næsten i en fuld afgiftsfritagelse.

Det følger heraf, at en sådan lovgivning er til alvorlig skade for det fælles momssystems gnidningsløse funktion. Sådanne bestemmelser fordrejer princippet om afgiftsneutralitet ved at indføre betydelige variationer med hensyn til behandlingen af afgiftspligtige personer på det pågældende område. Af samme grund griber disse bestemmelser ind i forpligtelsen til at sikre en ensartet opkrævning af afgiften i alle medlemsstaterne.

For så vidt som princippet om afgiftsneutralitet som angivet i fjerde betragtning til sjette direktiv tilsigter at muliggøre gennemførelsen af et fælles marked med en sund konkurrence, er selve dette fælles markeds funktionsdygtighed påvirket af den nævnte lovgivning, eftersom afgiftspligtige personer i den pågældende medlemsstat kan forvente ikke at være forpligtet til at betale en stor del af de afgifter, som påhviler dem.

Bekæmpelse af afgiftssvig er et formål, som anerkendes og støttes i sjette direktiv. Sjette direktivs artikel 22, stk. 8, opfordrer således medlemsstaterne til i givet fald at fastsætte andre forpligtelser for at undgå svig. Den nævnte lovgivning har den modsatte virkning, for så vidt som afgiftspligtige personer, som har begået svig, stilles bedre i medfør af denne lov.

Den nævnte lovgivning, som har indført en eftergivelsesforanstaltning kort tid efter udløbet af de frister for betaling af moms, som gælder for de afgiftspligtige personer, og som opstiller krav om betaling af et meget lille beløb sammenlignet med den afgift, som faktisk skyldes, gør det muligt for de omhandlede afgiftspligtige personer helt at undlade at opfylde deres forpligtelser med hensyn til moms, mens de nationale afgiftsmyndigheder ville have kunnet finde frem til i det mindste en del af disse afgiftspligtige personer i løbet af de fire år før datoen for forældelsen af den afgift, som normalt skyldtes. Den nævnte lov sætter således spørgsmålstegn ved hver medlemsstats pligt til at sikre en korrekt opkrævning af afgiften.

(jf. præmis 9, 40-47, 52 og 53 samt domskonkl.)