Rettens dom (Syvende Afdeling) af 16. juli 2014 – National Iranian Oil Company mod Rådet

(Sag T-578/12)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning — indefrysning af midler — annullationssøgsmål — indenstatslig enhed — søgsmålskompetence og retlig interesse — formaliteten — begrundelsespligt — angivelse og valg af et retsgrundlag — Rådets kompetence — princippet om forudsigelighed af Unionens retsakter — begrebet støtte til nuklear spredning — åbenbart urigtigt skøn — retten til forsvar og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse — proportionalitet — ejendomsretten«

1. Annullationssøgsmål — betingelser for antagelse til realitetsbehandling — retlig interesse — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — søgsmål til prøvelse af en retsakt, der indfører restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren — regeringsorgan, der påberåber sig den beskyttelse og de garantier, der er forbundet med de grundlæggende rettigheder — ingen bestemmelse, der udelukker en tredjestat fra søgsmålsadgang — formaliteten (art. 263, stk. 4, TEUF og art. 275, stk. 2, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundæggende rettigheder, art. 47) (jf. præmis 35 og 36)

2. Annullationssøgsmål — anbringender — manglende eller utilstrækkelig begrundelse — anbringende forskelligt fra anbringendet vedrørende retsaktens materielle lovlighed (art. 263 TEUF og 296 TEUF) (jf. præmis 44)

3. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — Rådets beføjelse til, på området for restriktive foranstaltninger på grundlag af artikel 215 TEUF, at anvende proceduren i artikel 291, stk. 2, TEUF (art. 215 TEUF og 291, stk. 2, TEUF; Rådets forordning nr. 267/2012, art. 46, stk. 2) (jf. præmis 54 og 55)

4. Institutionernes retsakter — forordninger — forordning om restriktive foranstaltninger over for Iran — gennemførelseskompetence forbeholdt Rådet — lovlig — betingelser — særlige, begrundede tilfælde (art. 215 TEUF og art. 291, stk. 2, TEUF; Rådets forordning nr. 267/2012, art. 46, stk. 2) (jf. præmis 58-83)

5. Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — afgørelse om indefrysning af midler — domstolsprøvelse af lovligheden — rækkevidde — artikel 20, stk. 1, litra c), i afgørelse 2014/413 — Inclusion [art. 275, stk. 2, TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, art. 20, stk. 1, litra c), og 2012/635/FUSP, art. 1, stk. 8, litra a)] (jf. præmis 92-96)

6. Den Europæiske Union — domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter — restriktive foranstaltninger over for Iran — foranstaltninger truffet som led i bekæmpelsen af nuklear spredning — omfanget af prøvelsen [art. 29 TEU; art. 215, stk. 2, TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, art. 20, stk. 1, litra c), og 2012/635/FUSP, art. 1, stk. 8, litra a); Rådets forordning nr. 267/2012, art. 23, stk. 2, litra d)] (jf. præmis 105-108)

7. EU-ret — principper — retssikkerhed — EU-retlige forskrifter — krav om klarhed og forudsigelighed (jf. præmis 112, 113 og 115-123)

8. EU-ret — principper — proportionalitet — en foranstaltnings overensstemmelse — bedømmelseskriterier (jf. præmis 126)

9. fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — begrænsning af ejendomsretten — tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet — foreligger ikke [Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, art. 20 stk. 1, litra c), og 2012/635/FUSP, art. 1, stk. 8, litra a); Rådets forordning nr. 267/2012, art. 23, stk. 2, litra d)] (jf. præmis 127 og 128)

10. Grundlæggende rettigheder — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — anvendelsesområde — påberåbt af en juridisk person, der anses for et organ under en tredjestat — overholdelse af de grundlæggende rettigheder og friheder af alle personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger — lovlig (art. 215, stk. 3, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundæggende rettigheder, art. 17, 41 og 47; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, 25. betragtning; Rådets forordning nr. 267/2012, 26. betragtning) (jf. præmis 169-171)

11. Den Europæiske Union — domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter — restriktive foranstaltninger over for Iran — kontrollens rækkevidde — ingen hensyntagen til elementer, der er bragt til institutionens kendskab efter vedtagelsen af den anfægtede afgørelse (Rådets afgørelse 2012/635/FUSP; Rådets forordning nr. 945/2012) (jf. præmis 177)

Angående

Påstand om annullation af dels Rådets afgørelse 2012/635/FUSP af 15. oktober 2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 58), dels af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 af 15. oktober 2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 16).

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) National Iranian Oil Company bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.