DOMSTOLENS DOM AF 25. APRIL 1989. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN ITALIENSKE REPUBLIEK. - BESTEMMELSER OM KVALITETSVINE FRA BESTEMTE DYRKNINGSOMRAADER - "LAGO DI CALDARO". - SAG 141/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 00943



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Landbrug - faelles markedsordning - vin - kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader - medlemsstaternes afgraensning af dyrkningsomraaderne - anvendelse af de i faellesskabsbestemmelserne fastsatte kriterier - skoen - Kommissionens og Domstolens kontrol - raekkevidde

( Raadets forordning nr . 338/79, artikel 3, stk . 2 )

2 . Traktatbrudssag - bevis for traktatbruddet - bevisbyrden paahviler Kommissionen - anmodning om sagkyndig erklaering - ikke taget til foelge

( EOEF-Traktaten, artikel 169 )

3 . Landbrug - faelles markedsordning - vin - kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader - individualisering ud fra de traditionelle produktionsbetingelser - udvidelse af det traditionelle dyrkningsomraade - tilladelighed - betingelser

( Raadets forordning nr . 338/79, artikel 2 )

Sammendrag

1 . Selv om det i henhold til artikel 3, stk . 2, i forordning nr . 338/79 tilkommer medlemsstaterne at foretage den noejagtige afgraensning af dyrkningsomraadet for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader, og selv om den nationale myndighed noedvendigvis kan udoeve et vist skoen ved afgraensningen, er de kriterier, den skal laegge til grund, i det vaesentlige fastsat i faellesskabsretten .

Kommissionens og Domstolens kontrol med denne afgraensning som led i udoevelsen af de befoejelser, Traktaten giver dem, kan ikke blot vaere en rent formel undersoegelse af, om den paagaeldende medlemsstat har lagt kriterierne i faellesskabsretten til grund . En undersoegelse af spoergsmaalet om, hvorvidt de faktiske omstaendigheder, der laegges til grund, bedoemmelsen heraf og den retlige vurdering, der foretages af den nationale myndighed, er relevante og korrekte, kan hverken bidrage til de faelles bestraebelser for en harmonisering af kvalitetskravene, som den naevnte forordning saetter sig som maal, eller sikre en ensartet anvendelse i medlemsstaterne af faellesskabsforordningerne om kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader .

2 . Naar der anlaegges traktatbrudssag ved Domstolen i henhold til Traktatens artikel 169, paahviler det Kommissionen at godtgoere, at der som paastaaet foreligger et traktatbrud, og selv at foere bevis herfor . Den kan ikke anmode Domstolen om at anordne indhentelse af en sagkyndig erklaering .

3 . Selv om de "traditionelle produktionsbetingelser", der naevnes i artikel 2 i forordning nr . 338/79, omfatter traditionen paa produktionsstedet, er dette ikke til hinder for en aendring, herunder en udvidelse af det traditionelle dyrkningsomraade, naar de arealer, som nu medtages, frembyder de samme karakteristiske traek som det traditionelle omraade, naar den samme vin kan fremstilles dér, og de traditionelle fremstillingsmetoder overholdes, navnlig med hensyn til vinstoksorter, dyrkning og vinfremstilling .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 7 . maj 1987, har Kommissionen anlagt sag i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 med paastand om, at det statueres, at Den Italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til Traktaten, idet den under dyrkningsomraadet for vinen med betegnelsen "denominazione di origine controllata" "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" har medtaget eller bibeholdt visse omraader i provinsen Trento, hvor vinen ikke opfylder betingelserne for at kunne opnaa denne betegnelse, jfr . bestemmelserne i Raadets forordning nr . 338/79 af 5 . februar 1979 ( EFT L 54, s . 48 ) om fastlaeggelse af saerlige regler for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader ( herefter benaevnt "k.v.b.d .").

2 Ifoelge artikel 1 i Raadets forordning nr . 338/79 er faellesskabsbetegnelsen k.v.b.d . forbeholdt vine, som er i overensstemmelse med denne forordning samt de i medfoer af denne forordning fastsatte bestemmelser, og som er defineret i de nationale lovgivninger .

3 I medfoer af samme forordnings artikel 2, stk . 1, tager de saerlige bestemmelser, der er naevnt i artikel 1, stk . 1, og som finder anvendelse paa k.v.b.d ., hensyn til de traditionelle produktionsbetingelser, for saa vidt disse ikke skader den kvalitetsfremmende politik og virkeliggoerelsen af et enhedsmarked; de stoettes paa foelgende faktorer : dyrkningsomraadets afgraensning, vinstoksorter, dyrkningsmetoder, vinfremstillingsmetoder, naturligt minimumsalkoholindhold udtrykt i volumen, hektarudbytte, undersoegelse og vurdering af organoleptiske kendetegn . I medfoer af samme artikels stk . 2, tilkommer det medlemsstaterne at traeffe bestemmelse om disse forhold og eventuelt at fastlaegge yderligere produktionsbetingelser og kendetegn "under hensyntagen til rimelig saedvane ".

4 Ifoelge forordningens artikel 3, stk . 1, forstaas ved et bestemt dyrkningsomraade et vindyrkningsareal eller en samling af vindyrkningsarealer, hvor der produceres vine med saerlige kvalitetskendetegn, og hvis navn anvendes til betegnelse for de af omraadets vine, som omfattes af definitionen af k.v.b.d . i forordningens artikel 1 .

5 Endelig bestemmer artikel 3, stk . 2, at hvert bestemt dyrkningsomraade afgraenses noejagtigt, saa vidt muligt efter den enkelte parcel eller det enkelte vinareal . Ved denne afgraensning, som foretages af den paagaeldende medlemsstat, skal der tages hensyn til de faktorer, der bidrager til kvaliteten af de i de paagaeldende omraader producerede vine, og navnlig til parcellernes eller vinarealernes jordbund og undergrund, klima samt beliggenhed .

6 Ved dekret af 23 . marts 1979 ( GURI nr . 115 af 9.5.1970, s . 2872 ) og af 22 . september 1981 ( GURI nr . 92 af 3.4.1982, s . 2607 ) inddrog Den Italienske Republiks praesident omraader i tolv kommuner i provinsen Bolzano og i otte kommuner i provinsen Trento under dyrkningsomraadet for vin med betegnelsen "Caldaro" eller "Lago di Caldaro ".

7 Ved skrivelse af 18 . november 1983 meddelte Kommissionen Den Italienske Republik, at den ikke ansaa den foretagne afgraensning for at vaere i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning nr . 338/79, og anmodede Den Italienske Republik om at fremsaette sine bemaerkninger . Da Den Italienske Republik fastholdt, at afgraensningen var foretaget saavel efter forskrifterne i den nationale lovgivning som forskrifterne i faellesskabsordningen, fremsatte Kommissionen den 17 . juli 1985 en begrundet udtalelse i henhold til EOEF-Traktatens artikel 169 . Da Den Italienske Republik naegtede at rette sig efter denne, anlagde Kommissionen naervaerende traktatbrudssag ved Domstolen .

8 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

9 Kommissionen har fremsat to klagepunkter til stoette for traktatbrudssoegsmaalet . Det foerste, som stoettes paa tilsidesaettelse af traditionelle produktionsbetingelser, er, at visse af de omraader, som i de dekreter, der er udstedt af Den Italienske Republiks praesident, er inddraget under dyrkningsomraadet for "Caldaro" eller "Lago di Caldaro", ikke fremstiller vine med denne betegnelse . Med det andet klagepunkt har Kommissionen gjort gaeldende, at den italienske lovgivning ikke har taget hensyn til, at det er tvingende noedvendigt, at de naturlige faktorer, som er karakteristiske for de omraader, hvor der kan produceres en vin med en bestemt betegnelse, og som blandt andet er opregnet i forordningens artikel 3, stk . 2, er homogene .

10 I svarskriftet har Den Italienske Republik principalt gjort gaeldende, at Kommissionen og foelgelig ogsaa Domstolen kun kan efterproeve, om den paagaeldende stat ved afgraensningen af et vindyrkningsomraade har taget hensyn til kriterierne i faellesskabsforordningerne og ikke har lagt andre kriterier til grund . Derimod tilkommer det hverken Kommissionen eller Domstolen at efterproeve de faktiske omstaendigheder eller den tekniske vurdering, den italienske myndighed har foretaget af de faktiske omstaendigheder med henblik paa gennemfoerelsen af afgraensningsproceduren . Denne er ifoelge faellesskabsbestemmelserne et nationalt praerogativ . Da det ikke bestrides, at den italienske myndighed ved afgraensningen af vindyrkningsomraadet for "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" har lagt kriterierne i faellesskabsforordningen til grund, kan der ikke gives Kommissionen medhold .

11 Denne argumentation fra Den Italienske Republiks side kan ikke godtages .

12 Selv om det tilkommer den nationale myndighed at foretage den noejagtige afgraensning af dyrkningsomraadet, saa vidt muligt efter den enkelte parcel eller efter det enkelte vinareal, som det foreskrives i artikel 3, stk . 2, i forordning nr . 338/79, og selv om den nationale myndighed ved denne afgraensning noedvendigvis raader over et vist skoen, er de kriterier, som den skal laegge til grund ved afgraensningen, i det vaesentlige, og i hvert fald for saa vidt angaar kriterierne i naervaerende sag, kriterier, der er fastsat i faellesskabsretten .

13 Disse kriterier er udtryk for faelles regler, der er fastsat i Raadets forordninger om k.v.b.d . med henblik paa at udvikle en politik til fremme af kvaliteten inden for vindyrkningen og med henblik paa at beskytte producenterne mod illoyal konkurrence og forbrugerne mod forveksling og vildledning . Disse maal vil ikke kunne naas, hvis gennemfoerelsen af de kriterier, der er opstillet i faellesskabsforordningen med henblik paa at afgoere, hvad der er karakteristisk for dyrkningsomraadet for en kvalitetsvin med en bestemt betegnelse, er omfattet af den nationale myndigheds skoen, saaledes at denne kan tage hensyn til faktiske omstaendigheder og bedoemme og kvalificere disse faktiske omstaendigheder i forhold til faellesskabsretten paa en maade, som er forskellig fra en medlemsstat til en anden, uden at disse forskelle er begrundet i den store forskellighed, der kendetegner Faellesskabets vindyrkningsomraader .

14 Dette vil vaere tilfaeldet, hvis Kommissionen og Domstolen - som den italienske regering har anfoert - ved udoevelsen af de befoejelser, Traktaten giver dem, kun skal sikre sig, at den paagaeldende medlemsstat har taget hensyn til kriterierne i faellesskabsretten ved afgraensningen af et dyrkningsomraade uden at undersoege, om de faktiske omstaendigheder, der laegges til grund, bedoemmelsen heraf og den retlige vurdering, der foretages af den nationale myndighed, som har til opgave at afgraense dyrkningsomraadet, er relevante og korrekte . Uden denne undersoegelse vil Kommissionens og Domstolens kontrol vaere rent formel, uden reel betydning og kan hverken bidrage til de "faelles bestraebelser for en harmonisering af kvalitetskravene", som den tredje betragtning til forordning nr . 338/79 saetter sig som maal, eller sikre en ensartet anvendelse af faellesskabsforordningerne om k.v.b.d . i medlemsstaterne .

15 Det bemaerkes imidlertid, at naar der, som i det foreliggende tilfaelde, indbringes et traktatbrudssoegsmaal for Domstolen i henhold til Traktatens artikel 169, paahviler det - som Domstolen flere gange har statueret, senest ved dom af 22 . september 1988, Kommissionen mod Den Hellenske Republik ( sag 272/86, endnu ikke trykt i Domssamlingen ) - Kommissionen at godtgoere, at der som paastaaet foreligger et traktatbrud .

16 Af alle disse retlige grunde tilkommer det Domstolen at undersoege, om Kommissionen selv har foert bevis for, at visse af de omraader, der er inddraget under dyrkningsomraadet for "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" ved dekreter udstedt af praesidenten for Den Italienske Republik - som Kommissionen har haevdet - ikke fremstiller vine, der kan forsynes med denne betegnelse, og at det afgraensede omraade ikke opfylder de betingelser, der goer det muligt at individualisere dets enhed i henhold til kriterierne i faellesskabsbestemmelserne .

17 I den forbindelse bemaerkes, at naar Kommissionen anmoder Domstolen om at fastslaa, at en stat ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til Traktaten, skal den selv foere bevis for det paastaaede traktatbrud . Kommissionens anmodning om, at der indhentes en sagkyndig erklaering, kan derfor ikke tages til foelge .

Den traditionelle brug af betegnelsen

18 Med hensyn til vine med oprindelsesbetegnelse, omfatter "de traditionelle produktionsbetingelser", der er naevnt i artikel 2, stk . 1, i forordning nr . 338/79, ikke blot traditionen paa produktionsstedet, som skal vaere lang og vedvarende, saaledes som det kraeves for at opnaa et vist omdoemme, men ogsaa dyrknings - og fremstillingsmetoderne .

19 Selv om det i dekretet vedroerende afgraensningen af 23 . oktober 1931 ( GURI nr . 290 af 17.12.1931 ) kun antoges, at vine, der kom fra vinmarker beliggende i kommunerne Appiano og Caldaro, havde ret til betegnelsen "Caldaro", og at kun vine, der kom fra visse dele af kommunen Caldaro ved soeen af samme navn, havde ret til betegnelsen "Lago di Caldaro", var der intet til hinder for, at den italienske regering udvidede det paagaeldende omraade, saaledes som den udtrykkelig var bemyndiget til i medfoer af artikel 1, stk . 2, i dekret af 12 . juli 1963, eftersom det var almindelig saedvane at fremstille og saelge vine fra de omraader, der nu er blevet inddraget under dyrkningsomraadet, under betegnelsen "Caldaro" eller "Lago di Caldaro ".

20 Med hensyn til eksistensen af denne saedvane, er det korrekt, at betegnelsen "Caldaro" for vine hidroerende fra Trento-omraadet - som Kommissionen har anfoert - i de forskellige vaerker om spoergsmaalet om oprindelsesbetegnelser foerst forekommer i midten af 60' erne, og at det regionale underudvalg til undersoegelse af betegnelsen "Caldaro" havde udtrykt tvivl om, hvorvidt der var tradition for at fremstille en vin med denne betegnelse i provinsen Trento .

21 Det bemaerkes imidlertid, at det i rapporten fra underudvalget til undersoegelse af betegnelsen "Caldaro" bekraeftes, "at man visse steder i provinsen Trento aldrig er holdt op med at fremstille vin svarende til 'Caldaro' med de samme vinstoksorter, samme traditionelle vinfremstilling og samme kemiske og organoleptiske kendetegn, og at saelge den under denne betegnelse ". Endvidere har Den Italienske Republik fremlagt en raekke dokumenter vedroerende salg og eksport af vin med betegnelsen "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" hidroerende fra provinsen Trento, hvoraf nogle er fra begyndelsen af 50' erne .

22 Selv om Kommissionen har gjort gaeldende, at der er tale om misbrug, og at der er tvivl om den paagaeldende vins oprindelse, har den ikke praeciseret sine paastande naermere, saaledes at det kan afgoeres, om de er velbegrundede .

23 Det bemaerkes i oevrigt, at selv om udtrykket "traditionelle produktionsbetingelser" i artikel 2 i forordning nr . 338/79 omfatter traditionen paa produktionsstedet, er dette ikke til hinder for en aendring, herunder en udvidelse af det traditionelle dyrkningsomraade, naar de arealer, som nu medtages, frembyder de samme karakteristiske traek som det traditionelle omraade, naar den samme vin kan fremstilles dér, og de traditionelle fremstillingsmetoder overholdes, navnlig med hensyn til vinstoksorter, dyrkning og vinfremstilling .

24 Hvad det sidstnaevnte synspunkt angaar, har Kommissionen end ikke haevdet, at de traditionelle produktionsbetingelser for "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" ikke overholdes i Trento-provinsen .

Dyrkningsomraadets ensartethed

25 Kommissionen har gjort gaeldende, at dyrkningsomraadet, som det blev fastlagt i 1970 og i 1981, ikke er ensartet, hverken for saa vidt angaar jordbunden og undergrunden eller klimaet og parcellernes beliggenhed, hvilket har til foelge, at vine, der kommer fra Caldaro-omraadet, har andre organoleptiske egenskaber end vine, der kommer fra Trento-omraadet .

26 Hvad det angaar, bemaerkes indledningsvis, at dyrkningsomraadet som afgraenset ved dekreterne af 1970 og 1981 straekker sig over ca . 50 km i et bjergomraade i retning nord-syd paa begge sider af Adige, omtrent mellem Bolzano i nord og Trento i syd .

27 Det saaledes fastlagte dyrkningsomraade omfatter flere underafsnit : Nalles og Andriano laengst mod nord, i midten Caldaro, Bronzolo og Ora, og mod syd de omraader, hvis klassificering anfaegtes af Kommissionen, dels i egnen omkring Rovere della Luna og Mezzocorona paa Adiges hoejre bred, dels i egnen omkring San Michele all' Adige, Lavis og Cembra paa flodens venstre bred .

28 Kommissionen har anfoert, at arealerne i Caldaro-omraadet geologisk bestaar af kalkholdig moraenejord, mens de i visse dele af Trento-omraadet er porfyrholdige .

29 Det fremgaar imidlertid af sagen, at dyrkningsomraadet som fastlagt ved dekreterne af 1970 og 1981 baade i Bolzano-omraadet og i Trento-omraadet omfatter arealer af dolomitisk oprindelse, med et indhold af kalkholdig moraenejord, samt kvartsholdige arealer . Kommissionen har derfor ikke paavist, i hvilken henseende medtagelsen af det omhandlede omraade set ud fra et geologisk synspunkt udgoer et brud paa dyrkningsomraadets enhed .

30 Kommissionen har ligeledes anfoert, at der er betydelige klimatiske forskelle mellem Caldaro-omraadet og Trento-omraadet, og at stoerstedelen af vinmarkerne i det sidstnaevnte omraade ligger hoejere .

31 For det foerste bemaerkes, at de sammenligninger med hensyn til antallet af solskinstimer og nedboer, Kommissionen har foretaget, ikke er fuldt ud overbevisende, da de bygger paa oplysninger fra den meteorologiske station i Bolzano, som ligger uden for dyrkningsomraadet paa et sted, hvor de klimatiske forhold ubestrideligt er enestaaende . For det andet har Kommissionen ikke godtgjort, at forskellene mellem de forskellige arealer i dyrkningsomraadet med hensyn til sol og regn - hvor store de end kan vaere - har en vaesentlig indflydelse paa kendetegnene for den vin, der fremstilles i de paagaeldende omraader . Saaledes har det regionale underudvalg til undersoegelse af betegnelsen "Caldaro" i den allerede naevnte rapport anset det for ubestrideligt, at der i Trento-provinsen fremstilles og saelges en vin, der "praktisk taget er identisk" med "Caldaro ". Kommissionen har i oevrigt ikke givet saerlige oplysninger med hensyn til omraadet "Val di Cembra", selv om den isaer anfaegter dette omraades inddragelse under dyrkningsomraadet .

32 Selv om det fremgaar af kortene i sagens akter, at dyrkningsomraadet Lago di Caldaro ligger i en hoejde af mellem 212 og 556 meter, mens Trento-omraadet ligger i en hoejde af mellem 339 og 654 meter, har Kommissionen ikke givet saadanne naermere oplysninger om parcellernes beliggenhed, at det er muligt noejagtigt at bedoemme hoejdeforskellenes omfang eller at undersoege, om disse forskelle reelt har indflydelse paa vinens karakter .

33 Endelig har Kommissionen med hensyn til de omhandlede vines organoleptiske og kemiske kendetegn gjort gaeldende, at vinene fra Trento-omraadet er "syrlige", mens vinene fra Caldaro-omraadet kun er "lidt syreholdige ".

34 Selv om det fremgaar af betragtningerne til forordning nr . 338/79 og i oevrigt ogsaa betragtningerne til Raadets forordning nr . 822/87 af 16 . marts 1987 ( EFT L 84, s . 1 ), at "syreindholdet er en faktor ved bedoemmelsen af kvaliteten samt af betydning for vins holdbarhed", har Kommissionen ikke anfoert noget, hvoraf det kan udledes, i hvilken henseende forskellene i syreindhold og de hertil knyttede forskelle i fosfatindhold foerer til vaesentlige forskelle mellem de omhandlede vine, mens andre faktorer, som kan sammenlignes hermed, f.eks . sukkerindholdet, ikke tages i betragtning .

35 Saaledes er visse af de forskelle mellem omraaderne i dyrkningsomraadet, som Kommissionen har paaberaabt sig, ikke dokumenteret, og det er ikke godtgjort, at foelgerne af andre forskelle har betydning . Herefter kan det ikke anses for godtgjort, at dyrkningsomraadet ikke er ensartet .

36 Heraf foelger, at Kommissionen hverken har foert bevis for, at vin med betegnelsen "Caldaro" eller "Lago di Caldaro" ikke tradionelt er blevet fremstillet i Trento-omraadet, eller for at dyrkningsomraadet som fastlagt ved dekreter udstedt af Den Italienske Republiks praesident den 23 . marts 1970 og 22 . september 1981 ikke er ensartet . Den Italienske Republik vil derfor vaere at frifinde .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

37 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger . Da Kommissionen har tabt sagen, boer den betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Sagsoegte frifindes .

2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .