ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sag C-163/89

Office national de l'emploi

mod

Antonio Di Conti

anmodning om præjudiciel afgørelse, indgivet af cour du travail de Liège

»Social sikring — ydelser ved arbejdsløshed«

Retsmøderapport

Forslag til afgørelse fra generaladvokat C. O. Lenz, fremsat den 7. marts 1990 1835

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. maj 1990 1838

Sammendrag af dom

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – arbejdsløsbed – arbejdsløs som rejser til en anden medlemsstat – opretholdelse afret til ydelser – specialbestemmelse gældende for arbejdsløse omfattet af belgisk lovgivning – generhvervelse afret til ydelser – betingelser

[Rådets forordning nr. 1408/71, art. 69, stk. 1, litra c), og 4]

Artikel 69 i forordning nr. 1408/71, som har til formål at fremme mobiliteten for arbejdssøgende, indeholder i stk. 4 en specialbestemmelse, der finder anvendelse på arbejdsløse, hvis kompetente stat er Belgien. Når en arbejdsløs i henhold til den i denne bestemmelse fastsatte ordning rejser til en anden medlemsstat for dér at søge beskæftigelse og først vender tilbage til Belgien efter udløbet af den tremånedersfrist, der er fastsat i samme artikels stk. 1, litra c), generhverver han i medfør af nævnte stk. 4 retten til ydelser ved arbejdsløshed efter den belgiske ordning på følgende to betingelser, dels at vedkommende har bevaret status som ydelsesberettiget i henhold til belgisk lovgivning, dels har været beskæftiget i mindst tre måneder efter atter at være vendt tilbage til Belgien.
Selv om artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 ikke har til formål at fastsætte betingelserne for tilslutningen til de forskellige nationale sociale sikringsordninger, har den, når den finder anvendelse, til virkning at erstatte lønnet beskæftigelse på den pågældende medlemsstats område med bopæl på samme område som betingelse for tilslutning. Den har derfor til virkning, at der ikke over for en arbejdstager kan anvendes en klausul i den nationale lovgivning, der finder anvendelse, og hvorefter adgang til den i denne lovgivning fastsatte forsikringsordning er betinget af bopæl i den medlemsstat, på hvis område den lønnede beskæftigelse udøves.
Sag C-111/89

Den nederlandske stat

mod

P. Bakker Hillegom BV

anmodning om præjudiciel afgørelse, indgivet af Nederlandenes Hoge Raad

»Afgifter med tilsvarende virkning som told — afgifter for fytosanitær kontrol af planter bestemt til udførsel«

Retsmøderapport

Forslag til afgørelse fra generaladvokat F. G. Jacobs, fremsat den 6. marts 1990 1741

Domstolens dom (Første Afdeling) af 2. maj 1990 1747

Sammendrag af dom

Frie varebevægelser – told – afgifter med tilsvarende virkning – gebyrer for fytosanitær kontrol ved udførsel foretaget i henhold til en international konvention – tilladelighed betinget af opkrævningens fortn og vilkår

(EØF-Traktaten, art. 12 og 16)

Gebyrer for kontrol af planter bestemt til udførsel, der foretages i henhold til en international konvention, hvis formål er at fremme de frie varebevægelser af planter, må anses for afgifter med tilsvarende virkning som told, når størrelsen fastsættes på grundlag af planternes vægt eller fakturabeløbet, selv om det samlede beløb, der opkræves for kontrollen, ikke overstiger det samlede beløb af de direkte eller indirekte omkostninger, som er forbundet med kontrollen. Det gælder dog ikke, hvis størrelsen af det enkelte gebyr fastsættes på grundlag af de faktiske omkostninger ved den konkrete kontrol, som danner grundlag for opkrævning af gebyret.

Ved kontrol på voksestedet af alle planter må gebyrer for denne kontrol, som alene opkræves for produkter, der udføres, og ikke for produkter bestemt til salg på hjemmemarkedet, anses for afgifter med tilsvarende virkning som udførselstold, selv om kontrollen opfylder krav i henhold til internationale konventioner, som kun vedrører udførte produkter. Det gælder dog ikke, hvis det godtgøres, at den produktion, der er bestemt til hjemmemarkedet, ikke drager fordel af de pågældende kontrolforanstaltninger.
Når Kommissionen ifølge artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 2727/75 efter forvaltningskomitéproceduren kan vedtage arten og anvendelsen af særlige interventionsforanstaltninger for bageegnet blød hvede, må det nødvendigvis tilkomme den — under hensyn til markedets krav — at fastsætte det prisfradrag, der skal finde anvendelse i forbindelse med en kvalitet af denne kornsort, der er ringere end middelkvaliteten, men som ifølge en rådsvedtagelse kan være genstand for særlige interventionsforanstaltninger.

Kommissionen kan under udøvelsen af denne kompetence og i en situation, der er prægtet af vilje til at formindske overskudsproduktionen, lovligt opstille strengere kvalitetskrav og samtidig nedsætte den særlige interventionspris og kan desuden anvende et større fradrag, endog for bageegnet blød hvede af højere kvalitet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - ret erhvervet alene i henhold til national lovgivning - anvendelse heraf - graenser - faellesskabsordningen gunstigere for arbejdstageren

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 12, stk . 2, og 46, stk . 3 )

2 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - finder ikke anvendelse paa ydelser af samme art beregnet i henhold til forordning nr . 1408/71 - foertidspension og invalidepension - ligestilling med ydelser af samme art

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 12, stk . 2, og 46 )

3 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - subsumption af ydelser efter forskellige nationale ordninger med henblik paa anvendelsen af antikumulationsregler - omfattet af national ret

Sammendrag

1 . Naar arbejdstageren oppebaerer en pension alene i henhold til national lovgivning, er bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning, herunder nationale antikumulationsregler, fuldt ud finder anvendelse paa vedkommende . Saafremt anvendelsen af national lovgivning imidlertid er mindre fordelagtig for arbejdstageren end anvendelsen af artikel 46 i samme forordning, er det bestemmelserne i denne artikel, der skal anvendes . I sidstnaevnte tilfaelde finder artikel 46, stk . 3, som tilsigter at begraense sammenlaegning af ydelser, erhvervet paa de i samme artikels stk . 1 og 2 fastsatte betingelser, anvendelse, under udelukkelse af de i national lovgivning fastsatte antikumulationsregler .

2 . En foertidspension, der er erhvervet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og en invalidepension, der er erhvervet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, skal anses som vaerende af samme art, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, der foreskriver, at bestemmelser i en medlemsstats lovgivning om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar der sker sammenlaegning af en ydelse med andre sociale sikringsydelser, erhvervet i samme medlemsstat eller i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende modtager ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald ( pensioner ) eller erhvervssygdom, der udbetales af institutioner i forskellige kompetente medlemsstater .

3 . Saafremt alene nationale bestemmelser finder anvendelse, bestemmes henfoerelsen under antikumulationsreglerne i den paagaeldende lovgivning af en foertidspension, som alene udbetales i henhold til den paagaeldende stats lovgivning, og af en invalidepension, som er tilkendt af en medlemsstat, ikke efter faellesskabsretten .
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - ret erhvervet alene i henhold til national lovgivning - anvendelse heraf - graenser - faellesskabsordningen gunstigere for arbejdstageren

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 12, stk . 2, og 46, stk . 3 )

2 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - finder ikke anvendelse paa ydelser af samme art beregnet i henhold til forordning nr . 1408/71 - foertidspension og invalidepension - ligestilling med ydelser af samme art

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 12, stk . 2, og 46 )

3 . Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - subsumption af ydelser efter forskellige nationale ordninger med henblik paa anvendelsen af antikumulationsregler - omfattet af national ret

Afgørelse

1 ) Oppebaerer en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende pension alene paa grundlag af nationale lovbestemmelser, er bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning - herunder nationale antikumulationsregler - udelukkende og i sin helhed finder anvendelse, medmindre anvendelsen af denne nationale lovgivning viser sig at vaere mindre gunstig for arbejdstageren end ordningen i forordning nr . 1408/71' s artikel 46 . I sidstnaevnte tilfaelde skal bestemmelserne i artikel 46 anvendes under hensyntagen til, at nationale bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2, ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende oppebaerer ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald ( pensioner ) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i de forskellige medlemsstater . En foertidspension og en invalidepension skal anses som vaerende ydelser af samme art i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2 .

2 ) Saafremt alene nationale bestemmelser finder anvendelse, bestemmes henfoerelsen under antikumulationsreglerne i den paagaeldende lovgivning af en foertidspension, som alene udbetales i henhold til den paagaeldende stats lovgivning, og af en invalidepension, som er tilkendt af en anden medlemsstat, ikke efter faellesskabsretten .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskaberne - Portugal - fri udveksling af tjenesteydelser - portugisisk virksomhed, der udfoerer byggearbejder og offentlige bygge - og anlaegsarbejder - ret til at medbringe virksomhedens personale for den periode hvori arbejderne udfoeres - den paagaeldende medlemsstats anvendelse af sin lovgivning vedroerende udenlandske arbejdstageres adgang til beskaeftigelse - retsstridigt

( EOEF-Traktaten, art . 59 og 60; tiltraedelsesakten af 1985, art . 215 og 216 )

Sammendrag

Traktatens artikler 59 og 60 og artiklerne 215 og 216 i akten vedroerende Portugals tiltraedelse skal fortolkes saaledes, at en i Portugal etableret virksomhed, der praesterer tjenesteydelser som led i byggeri eller offentlige bygge - og anlaegsarbejder i en anden medlemsstat, i denne forbindelse kan medbringe sit eget personale fra Portugal for saa vidt angaar den periode, hvori de paagaeldende arbejder udfoeres . I saadanne tilfaelde kan myndighederne i den medlemsstat, paa hvis omraade arbejderne skal udfoeres, ikke forlange, at den virksomhed, der praesterer tjenesteydelserne, skal opfylde bestemte betingelser for saa vidt angaar ansaettelse af arbejdstagere paa stedet eller opnaaelse af arbejdstilladelser for det portugisiske personale . De nationale myndigheder har dog en kompetence til at sikre sig, at virksomheden ikke praesterer tjenesteydelser i en saadan form, at den omgaar bestemmelserne i tiltraedelsesaktens artikel 216 .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeri - kontrolforanstaltninger - landings - eller omladningsmedlemsstatens kontrol - og retshaandhaevelsesforpligtelser i forhold til fiskerfartoejer, der foerer en anden medlemsstats flag - afskrivning af ulovlige fangster paa den passive medlemsstats kvoter - lovligt

( EOEF-Traktaten, art . 34; Raadets forordning nr . 2241/87, som aendret ved forordning nr . 3483/88, art . 9a og 11a-c )

Sammendrag

Forpligtelsen for en medlemsstat, i hvis havne fartoejer, der foerer en anden medlemsstats flag, lander eller omlader fangster af kvoterede fiskearter, til paa anmodning at give flagstaten meddelelse om disse fangster samt til at kontrollere, at en licens forefindes om bord, indgaar som et led i medlemsstaternes faelles ansvar for gennemfoerelsen af den kontrol, som faellesskabsordningen om bevarelse af havets ressourcer bygger paa, saaledes at det ikke kan bestrides, at Raadet lovligt har kunnet paalaegge disse forpligtelser .

Det kan ikke betegnes som en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ udfoerselsrestriktion, at flagstaten for et fiskerfartoej, som har overtraadt bevaringsordningen, har ret til at goere et saadant fartoejs landing eller omladning af fangster af kvoterede fiskearter i en fremmed havn betinget af, at der om bord forefindes et af flagstaten udstedt og attesteret dokument om, at der i loebet af de seneste to maaneder er udfoert en inspektion .

Endelig kan forpligtelsen for en medlemsstat, der konstaterer en overtraedelse af bevaringsordningen i forbindelse med landing eller omladning i dens havne, til at forfoelge de ansvarlige, medmindre forfoelgningen overfoeres til flagstaten med dennes samtykke, samt muligheden for at afskrive landede eller omladede ulovlige fangster paa den medlemsstats kvoter, som ikke opfylder denne forpligtelse, heller ikke bestrides, naar forpligtelserne er udtryk for medlemsstaternes faelles ansvar for kontrollen af fangstbegraensningsordningen .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1 . Frie varebevaegelser - varer i fri omsaetning - begreb

( EOEF-Traktaten, art . 9 og 10 )

2 . Frie varebevaegelser - faellesskabsforsendelse - varers faellesskabskarakter - bevismidler - transport af varer, der ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal

( Raadets forordning nr . 222/77, som aendret ved forordning nr . 983/79, art . 49 )

Sammendrag

1 . Varer, der er importeret fra et tredjeland til Faellesskabet, skal betragtes som vaerende i fri omsaetning, naar indfoerselsformaliteterne er afsluttet, og de forskellige afgifter er blevet erlagt, uden at det er noedvendigt at sondre mellem varer, som er i omsaetning i en medlemsstat, hvor indfoerselsformaliteterne er blevet afsluttet og de forskellige afgifter erlagt, og varer, som efter forskriftsmaessig afslutning af indfoerselsformaliteterne og erlaeggelse af de forskellige afgifter i en medlemsstat derefter indfoeres til en anden medlemsstat .

2 . Ordningen om faellesskabsforsendelse, saaledes som den fremgaar af forordning nr . 222/77, aendret ved forordning nr . 983/79, skal fortolkes saaledes, at ved transport af varer, der ikke er bestemt til erhvervsmaessige formaal, er angivelsen fra den rejsende, som medfoerer dem, eller i hvis rejsebagage de er indeholdt, tilstraekkelig til, at disse varer tillaegges faellesskabskarakter . Den rejsende skal imidlertid forevise et dokument for intern faellesskabsforsendelse, naar der med hensyn til angivelsens rigtighed foreligger en paa objektive forhold grundet tvivl .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1 . De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter - erstatningssoegsmaal som foelge af en handling begaaet i Europa-Parlamentets lokaler - soegsmaalet ikke obligatorisk omfattet af Domstolens kompetence

( EOEF-Traktaten, art . 178 og 183; protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter, art . 1 )

2 . Ansvar uden for kontraktsforhold - betingelser - handling, som kan tilregnes Faellesskabet - handling begaaet af en politisk gruppe i Europa-Parlamentet

( EOEF-Traktaten, art . 178 )

Sammendrag

1 . Hverken artikel 1 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter eller nogen anden faellesskabsretlig bestemmelse kan fortolkes saaledes, at en sag om erstatning uden for kontraktsforhold henhoerer under Domstolens kompetence, blot fordi den er opstaaet som foelge af en handling begaaet i Europa-Parlamentets lokaler .

2 . Faellesskaberne ifalder ikke ansvar uden for kontraktsforhold som foelge af, at en politisk gruppe i Europa-Parlamentets forretningsordens artikel 26' s forstand uddeler en pjece, der haevdes at vaere aerekraenkende . Der er nemlig ingen bestemmelse i Europa-Parlamentets forretningsorden, som bemyndiger en politisk gruppe til at handle paa Parlamentets vegne over for de oevrige institutioner eller over for tredjemaend, og det kan ikke udledes af nogen faellesskabsretlig bestemmelse, at en politisk gruppes handlinger kan tilregnes Europa-Parlamentet i dets egenskab af faellesskabsinstitution .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - forsikring ved alderdom og doedsfald - ydelser - regulering - fornyet beregning - betingelser

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 51 )

Sammendrag

Artikel 51 i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at naar en pension fra en medlemsstat til en arbejdstager i medfoer af nationale antikumulationsregler er blevet fastsat saaledes, at den kumuleret med en ydelse af anden art fra en anden medlemsstat ikke overstiger et bestemt maksimumsbeloeb, skal der i tilfaelde af senere aendringer af den sidstnaevnte ydelse som foelge af den almindelige udvikling i de oekonomiske og sociale forhold ikke ske en fornyet beregning af pensionen med henblik paa, at maksimumsbeloebet ikke overskrides .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeri - fangster i faeroesk farvand - fordeling mellem medlemsstaterne af de til raadighed vaerende fangstmaengder - foranstaltninger til kontrol med kvoterne - anvendelse - forestaaende opfiskning af en medlemsstats kvote - forpligtelse for den paagaeldende medlemsstat til foreloebigt at forbyde et fiskeri - udsigt til en kvoteforhoejelse ved hjaelp af en udveksling med andre medlemsstater - ingen betydning

( Raadets forordninger nr . 2057/82, art . 10, stk . 2, og nr . 6/85 )

Sammendrag

Naar fiskeriaftalen mellem Faellesskabet paa den ene side og den danske regering og det faeroeske landsstyre paa den anden side om adgangen til fiskeressourcerne og om deres bevaring indeholder en begraensning af de fangster, Faellesskabets fiskere maa tage i faeroeske farvande, og der derfor er fastsat kvoter for de enkelte medlemsstater, finder de relevante bestemmelser til sikring af overholdelsen af disse kvoter - f.eks . artikel 10 i forordning nr . 2057/82 om visse kontrolforanstaltninger - anvendelse, selv om der ikke findes en udtrykkelig henvisning hertil i forordningen om fordeling af fangstkvoterne mellem medlemsstaterne, da der ellers ikke ville vaere nogen sikkerhed for, at aftalen blev overholdt, og navnlig for, at de samlede fangstmaengder, der er til Faellesskabets raadighed, blev overholdt .

En medlemsstat kan ikke frigoere sig fra den forpligtelse, som paahviler den i henhold til artikel 10, stk . 2, til foreloebigt at forbyde fiskeri fra fartoejer, der foerer dens flag eller er registreret i medlemsstaten, fra den dato, hvor fangsterne af kvoterede bestande, taget af disse fiskerfartoejer, maa antages at have opbrugt den nationale kvote, ved alene at paaberaabe sig udsigten til en kvoteforhoejelse ved hjaelp af en kvoteudveksling med en anden medlemsstat som resultatet af paabegyndte forhandlinger . Enhver forsinkelse med en foreloebig indstilling af fiskeriet indebaerer nemlig en risiko for en kvoteoverskridelse, saafremt disse forhandlinger, hvis udfald altid er usikkert, ikke foerer til noget resultat eller foerer til en kvoteforhoejelse, der ikke er tilstraekkelig til at daekke de fangster, der er taget i den forloebne tid . Enhver aftale om kvoteudveksling med en anden medlemsstat med henblik paa en kvoteforhoejelse skal saaledes indgaas, enten foer den oprindelige kvote er opfisket eller efter nedlaeggelsen af det foreloebige fiskeriforbud .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1 . Afgiftsbestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - sjette direktiv - territorialt anvendelsesomraade - transportydelser mellem to steder paa nationalt omraade, men til dels uden for dette - afgiftspligt - ingen - virkning - udeholdelse fra beregningsgrundlaget for egne indtaegter

( Raadets forordning nr . 2892/77; Raadets direktiv 77/388 )

2 . Faellesskabsret - principper - retssikkerhed - bestemmelser der kan medfoere oekonomiske virkninger - det faelles mervaerdiafgiftssystem som grundlag for De Europaeiske Faellesskabers egne indtaegter

Sammendrag

1 . Idet sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ikke indeholder nogen regler, hvorefter det paahviler medlemsstaterne at opkraeve moms af den del af en transportydelse, der finder sted paa internationalt omraade - uden for statens nationale omraade - heller ikke i tilfaelde, hvor transporten finder sted mellem to steder inden for samme nationale omraade, men uden havneanloeb eller mellemlanding i en anden stat, kan direktivet ikke fortolkes saaledes, at det paalaegger Den Franske Republik at opkraeve moms af den del af transporter mellem dens kontinentale omraade og departementerne paa Korsika, der finder sted i eller over internationale farvande . Denne medlemsstat var derfor ikke forpligtet til at inkludere den tilsvarende omsaetning i beregningsgrundlaget for de egne momsindtaegter, jfr . forordning nr . 2892/77 .

2 . Kravet om klarhed og forudsigelighed i faellesskabsreglerne goer sig gaeldende med saerlig styrke, for saa vidt angaar bestemmelser, der kan medfoere oekonomiske virkninger . Dette er tilfaeldet med faellesskabsreglerne vedroerende moms, som foelge af den forpligtelse, medlemsstaterne har til at stille en del af de opkraevede afgiftsbeloeb til raadighed for Faellesskabet som egne indtaegter .
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Social sikring af vandrende arbejdstagere - familieydelser - begreb - stoette til familier med arbejdsloese boern mellem det fyldte 16 . og 21 . aar - omfattet

(( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 1, litra u ), nr . i ) ))

2 . Social sikring af vandrende arbejdstagere - familieydelser - arbejdsloes arbejdstager omfattet af lovgivningen i en medlemsstat - familiemedlemmer bosat i en anden medlemsstat - ret til ydelser i henhold til den for arbejdstageren gaeldende lovgivning - betingelse for ret til ydelserne, der maa sidestilles med et krav om, at boernene har bopael i den paagaeldende medlemsstat - manglende hjemmel for anvendelse paa arbejdstagere, hvis boern opfylder en tilsvarende betingelse i den medlemsstat, hvor de er bosat

( Raadets forordning nr . 1408/71, art . 74 )

Afgørelse

Artikel 74 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, skal fortolkes saaledes, at i tilfaelde, hvor lovgivningen i en medlemsstat indeholder bestemmelse om, at bestemte former for boernetilskud kun kan ydes, saafremt det paagaeldende medlem af en arbejdstagers familie som arbejdsloes staar til raadighed for arbejdsformidlingen inden for lovgivningens geografiske anvendelsesomraade, skal denne betingelse anses for at vaere opfyldt, saafremt familiemedlemmet som arbejdsloes staar til raadighed for arbejdsformidlingen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat .