ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Retten har ikke kompetence til at give fællesskabsinstitutionerne påbud. I henhold til artikel 231 EF har Retten således udelukkende mulighed for at annullere den anfægtede retsakt. Det påhviler derefter den berørte institution i overensstemmelse med artikel 233 EF at træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af Rettens dom. Denne begrænsning af legalitetskontrollen finder anvendelse på alle retsområder, hvor Retten har kompetence.

Det fremgår af artikel 220, stk. 2, litra b), fjerde afsnit, i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, at debitor kun kan påberåbe sig at have handlet i god tro, »når han kan påvise, at han i den periode, hvor de pågældende forretningsaktiviteter har fundet sted, har udvist omhu for at sikre sig, at samtlige betingelser for præferencebehandling er opfyldt«. Det fremgår af denne bestemmelse, at debitor ubetinget skal have været i god tro i den periode, hvor de pågældende forretningsaktiviteter har fundet sted. Følgelig er det afgørende tidspunkt for bedømmelsen af debitors gode tro tidspunktet for indførslen. Debitor kan ikke hævde, at hans gode tro blev genoprettet med tilbagevirkende kraft på grund af begivenheder, der fandt sted efter indførslerne af produkter fra et tredjeland, som en kontrol, der flere måneder efter, at indførslerne fandt sted, bekræftede autenticiteten og rigtigheden af EUR.1-certifikater udstedt for disse. Begrebet god tro »med hensyn til autenticiteten og rigtigheden af efterfølgende kontrollerede og bekræftede præferencecertifikater« er i realiteten meningsløst.

I henhold til bestemmelserne i artikel 48, stk. 1, i Rettens procesreglement kan parterne i replikken og duplikken anføre yderligere beviser til støtte for deres anbringender, men Retten tillader dog kun fremførelse af beviser efter duplikken under helt særlige omstændigheder, nemlig såfremt bevisets ophavsmand ikke inden afslutningen af den skriftlige forhandling havde kunnet fremlægge de pågældende beviser, eller modpartens for sene bevisfremlæggelse begrunder, at sagens akter suppleres for at sikre overholdelsen af kontradiktionsprincippet.

Selv om artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239 i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks forfølger samme mål, er de to bestemmelser ikke sammenfaldende. Den førstnævnte artikel har et mere begrænset formål end den sidstnævnte, eftersom den udelukkende har til formål at beskytte debitors berettigede forventning med hensyn til, at samtlige forhold, som ligger til grund for afgørelsen om at foretage eller undlade efteropkrævning, er korrekte. Artikel 239 udgør derimod en generel billighedsklausul.

Da de to artikler indeholder forskellige bestemmelser med forskellige anvendelseskriterier, kan sagsøgeren ikke i henhold til artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement begrænse sig til at henvise til det anførte vedrørende artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2913/92 for at underbygge sit krav vedrørende forordningens artikel 239.

(jf. præmis 58 og 59)
Rettens dom (Femte Afdeling) af 24. september 2008 — Anvil Knitwear mod KHIM — Aprile e Aprile (Aprile)

(Sag T-179/07)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket Aprile — det ældre nationale ordmærke ANVIL — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — begrundelsespligt — ret til forsvar — artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 73 og 74 i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 55 og 57-63)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. marts 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1076/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Anvil Knitwear, Inc. og Aprile e Aprile Srl.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Anvil Knitwear, Inc. betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Femte Afdeling) af 24. september 2008 — Anvil Knitwear mod KHIM — Aprile e Aprile (Aprile)

(Sag T-179/07)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket Aprile — det ældre nationale ordmærke ANVIL — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — begrundelsespligt — ret til forsvar — artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 73 og 74 i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 55 og 57-63)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. marts 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1076/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Anvil Knitwear, Inc. og Aprile e Aprile Srl.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2008 — ratiopharm mod KHIM (BioGeneriX)

(Sag T-47/07)

»EF-varemærker — ansøgning om BioGeneriX som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 21 og 26-28)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1047/2004-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket BioGeneriX som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: ratiopharm GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket BioGeneriX for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 35, 40 og 42 — ansøgning nr. 1701762 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Ratiopharm GmbH betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2008 — ratiopharm mod KHIM (BioGeneriX)

(Sag T-47/07)

»EF-varemærker — ansøgning om BioGeneriX som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 21 og 26-28)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1047/2004-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket BioGeneriX som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: ratiopharm GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket BioGeneriX for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 35, 40 og 42 — ansøgning nr. 1701762 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2008 — ratiopharm mod KHIM (BioGeneriX)

(Sag T-48/07)

»EF-varemærker — ansøgning om BioGeneriX som EF-ordmærke — absolutte registreringshindringer — delvis beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — varemærker uden særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og litra c)] (jf. præmis 21, 25-27 og 37)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1048/2004-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket BioGenerix som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: ratiopharm GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket BioGenerix for varer i klasse 1 og 5 — ansøgning nr. 1603124 Undersøgerens afgørelse: Delvist afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1048/2004-4) annulleres i forhold til kemiske konserveringsmidler til levnedsmidler i klasse 1.

2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.

3) ratiopharm GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniseringskontoret bærer den anden halvdel af sine omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2008 — ratiopharm mod KHIM (BioGeneriX)

(Sag T-48/07)

»EF-varemærker — ansøgning om BioGeneriX som EF-ordmærke — absolutte registreringshindringer — delvis beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — varemærker uden særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og litra c)] (jf. præmis 21, 25-27 og 37)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1048/2004-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket BioGenerix som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: ratiopharm GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket BioGenerix for varer i klasse 1 og 5 — ansøgning nr. 1603124 Undersøgerens afgørelse: Delvist afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Afgørelse truffet den 20. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1048/2004-4) annulleres i forhold til kemiske konserveringsmidler til levnedsmidler i klasse 1.

2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
Rettens dom (Ottende Afdeling) af 17. september 2008 — Prana Haus mod KHIM (PRANAHAUS)

(Sag T-226/07)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket PRANAHAUS — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31-35)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. april 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1611/2006-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PRANAHAUS som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Prana Haus GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket PRANAHAUS for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16 og 35 — ansøgning nr. 4839916 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Prana Haus GmbH betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Ottende Afdeling) af 17. september 2008 — Prana Haus mod KHIM (PRANAHAUS)

(Sag T-226/07)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket PRANAHAUS — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31-35)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. april 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1611/2006-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PRANAHAUS som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Prana Haus GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket PRANAHAUS for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16 og 35 — ansøgning nr. 4839916 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Denne analyse understøttes af en formålsfortolkning af de omhandlede bestemmelser. Til forskel fra de relative registreringshindringer, der alene beskytter private interesser hos indehavere af visse ældre rettigheder, er de absolutte registreringshindringer, der opregnes i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94, således begrundet i forskellige almene interesser. For at sikre den videst mulige beskyttelse af disse almene interesser må disse absolutte registreringshindringer kunne påberåbes af den bredest mulige kreds af aktører. Det er derfor, at artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94 begrænser sig til at kræve, at den person, der begærer ugyldighed, er en juridisk person eller har partsevne, men ikke opstiller et krav om, at denne godtgør en retlig interesse.

Det følger nemlig af opbygningen af artikel 55, stk. 1, i forordning nr. 40/94, at lovgiver har ønsket at give enhver fysisk eller juridisk person og enhver sammenslutning, der kan optræde som part i en retssag, mulighed for at indgive begæringer om ugyldighed, der støttes på absolutte ugyldighedsgrunde, mens den for så vidt angår begæringer om ugyldighed, der støttes på relative ugyldighedsgrunde, udtrykkeligt har begrænset den personkreds, der kan begære ugyldighed.

Varemærket COLOR EDITION skulle ikke have været registreret som EF-varemærke for »kosmetiske præparater og makeup«, der henhører under klasse 3 i Nicearrangementet, idet der forelå en absolut registreringshindring som nævnt i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.

Det engelske ord »color« angiver nemlig en farve eller en farvetone og benyttes hyppigt inden for området for kosmetiske præparater med henblik på at angive de pågældende varers anvendelse eller egenskaber. Ordet »edition« henviser ikke kun til den litterære verden eller til pressevirksomhed, men er ligeledes udtryk for en vifte af forskellige udgaver eller former af et produkt. I lighed med ordet »color« anvendes det også inden for området for kosmetiske præparater. Tegnet COLOR EDITION udtrykker således et budskab, der umiddelbart og direkte forstås af den overvejende engelsktalende kundekreds eller en kundekreds, der ikke er engelsktalende, men som har et tilstrækkeligt kendskab til det engelske sprog, dvs. en vifte af kosmetiske præparater eller makeup i forskellige farvenuancer. Desuden er sammensætningen af ordene »color« og »edition« ikke en usædvanlig, men almindelig opbygning set i lyset af de leksikale regler for det engelske sprog. Det ansøgte varemærke skaber således ikke hos den tilsigtede kundekreds et indtryk, der ligger tilstrækkelig langt fra det indtryk, som fremkaldes ved den blotte sammenstilling af de ordbestanddele, som det består af, således at betydningen eller rækkevidden heraf ændres. Det kræver derfor ikke en tankemæssig indsats for at forstå dette budskab, og den blotte sammenstilling af ordene ændrer ikke ved den beskrivende karakter af tegnets enkelte bestanddele.

(jf. præmis 47-50)
Rettens dom (Femte Afdeling) af 14. januar 2009 — Kommissionen mod Rednap

(Sag T-352/07)

»Voldgiftsklausul — kontrakt indgået inden for rammerne af det fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration — Rise- og Healthline-projektet — en del af de anmeldte omkostningers manglende overensstemmelse med kontraktbestemmelser — tilbagebetaling af en del af de forudbetalte beløb — udeblivelsessag«

Retspleje — søgsmål for Domstolen på grundlag af en voldgiftsklausul — kontrakt, som tildeler fællesskabsstøtte til gennemførelse af et projekt på området for aktioner med hensyn til forskning, teknologisk udvikling og demonstration — konstatering af uregelmæssigheder — påstand om tilbagebetaling af forskud forhøjet med renter — morarenter (art. 238 EF) (jf. præmis 43, 48 og 49)

Angående

Søgsmål anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om tilbagebetaling af en del af det beløb, der er forudbetalt af Fællesskabet inden for rammerne af kontrakt DE 3010 (DE) Rise og HC 4007 (HC) Healthline, med tillæg af morarenter.

Konklusion

1) Rednap AB tilbagebetaler et beløb på 334375,49 EUR til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.

2) Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 219125,22 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 1. juni 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den dog ikke må overstige 11,75% pro anno.

3) Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 115250,27 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 31. maj 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den dog ikke må overstige 11,75% pro anno.
Den omstændighed, at påstandene i et appelskrift ikke går ud på, at der helt eller delvis gives medhold i de i første instans nedlagte påstande, jf. artikel 139, stk. 1, litra b), i procesreglementet for Retten i Første Instans, begrunder ikke, at appellen afvises, da de indeholder sagsøgernes påstande om, at EU-Personalerettens afgørelse ophæves, jf. procesreglementets artikel 139, stk. 1, litra a).

En sådan appels effektive virkning er under sådanne omstændigheder nemlig sikret, for så vidt som den — selv om Retten tager appellantens annullationspåstande til følge — ikke bringer tvisten til ophør, men genindsætter parterne i den situation, de befandt sig i, før den appellerede afgørelse blev afsagt. Den retsinstans, der skal træffe endelig afgørelse i sagen — uanset om det er Personaleretten eller Retten i Første Instans selv, alt efter om Retten vil gøre brug af den mulighed, den er blevet tildelt ved artikel 13, stk. 1, i bilag I til Domstolens statut — er forpligtet til at tage de påstande, som nævnte part fremførte i første instans, i betragtning for enten at tage dem helt eller delvist til følge eller at afvise dem, uden at kunne støtte denne afvisning på den omstændighed, at disse påstande ikke på ny er blevet fremført for den.

(jf. præmis 40 og 41)
Det omhandlede EF-varemærke:

Tredimensionelt mærke, der kan beskrives således: »en tredimensionel helhed, der består af flere rørformede metalstænger, der er opstillet på en række med en vis afstand fra hinanden, idet stængerne er tilspidsede og i det væsentlige bøjede som en albue, og hver enkelt stang udviser en baselinje, der er nedsat i jorden, og som i det væsentlige er lodret, og en linje med en fritstående spids med et let opadbøjet forløb, flere rørformede metaldele, der løber parallelt, og som er placeret med en vis afstand fra hinanden, idet de er fastgjort på linjer med et bøjet forløb af disse stænger, og forsynet med en skyggegivende tagbeklædning med rette linjer, der er fastgjort på de nævnte rørformede stænger, der samlet udgør et skyggefuldt halvtag«, for varer i klasse 6 og 19 — ansøgning nr. 4837746
Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. december 2008 — Mergel m.fl. mod KHIM (Patentconsult)

(Sag T-335/07)

»EF-varemærker — ansøgning om Patentconsult som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 22 og 25)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. juni 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 299/2007-4) vedrørende registrering af ordmærket Patentconsult som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill og Andreas Herden Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket Patentconsult for tjenesteydelser i klasse 35, 41 og 42 — ansøgning nr. 4439774 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill og Andreas Herden betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 16. december 2008 — Mergel m.fl. mod KHIM (Patentconsult)

(Sag T-335/07)

»EF-varemærker — ansøgning om Patentconsult som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 22 og 25)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. juni 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 299/2007-4) vedrørende registrering af ordmærket Patentconsult som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill og Andreas Herden Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket Patentconsult for tjenesteydelser i klasse 35, 41 og 42 — ansøgning nr. 4439774 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46-48)