Jeg kan derfor gå over til at undersøge, om betingelsen i det foreliggende tilfælde er opfyldt, dvs. om der forelå en retsstridig adfærd hos den, som havde fuldmagt dl at handle for Kommissionen.

I den afgørelse, hvorved sagsøgeren blev forflyttet fra afdelingen for »landbrugets sociale strukturer og spørgsmål om ejendomsforhold« til en afdeling med mere begrænsede opgaver og med en funktion, som man kan anse for mindre betydningsfuld på det almindelige plan for landbrugspolitikkens udvikling, nemlig afdelingen for tobak- og humlesektorerne, ser han en manøvre, som skulle tilskynde ham til frivilligt at forlade Kommissionens tjeneste i forbindelse med de særlige regler om frivillig udtræden; i det mindste henfører han foranstaltningen til virkeliggørelsen af en plan, hvorefter han skulle fjernes fra stillingen i den vigtigste afdeling, som han havde overtaget ansvaret for i starten af 1969.

I betragtning af de her omhandlede afdelingers forskellige kompetenceområder, sagsøgerens interesser og betydningen af den afdeling, som han igennem nogle år havde været leder af, i hvilken egenskab han endda havde opnået fortræffelige bedømmelser i alle forhold i november 1969 og i januar 1972, er der ingen tvivl om, at hans forflyttelse til den anden afdeling, især når man bedømmer den i sammenhæng med de faktiske forhold, som lå forud for denne afgørelse, kunne forvolde ideel skade, og måske også skade udviklingen af hans faglige karriere.

De forskellige episoder, som sagsøgeren anfører for at bevise den fjendtlighed, han hævder at have været offer for fra sin umiddelbart overordnedes side i en form, der har givet sig udtryk i en sand boykot af den virksomhed, som han skulle udøve, (disse anbringender er, hvad angår den faktiske eksistens af de anførte omstændigheder, i det store og hele uimodsagt) forklarer Kommissionen alle som en reaktion mod sagsøgerens adfærd, som havde været præget af en ånd, der systematisk gik imod at acceptere, hvad der var nødvendigt for tjenestens interesse og gode funktion. Sagsøgte erklærer, at hensynet til tjenesten på det tidspunkt, hvor man skulle iværksætte Mansholt-planen om en ændring i landbrugets strukturer, krævede, at særlige ansvarsområder og koordinationsopgaver blev tillagt chefen for afdeling E/l, som fik til opgave at fastlægge den generelle kurs i visse arbejdsopgaver for andre afdelinger, hvis arbejdsområder havde snæver forbindelse med denne reforms krav. Sagsøgeren reagerede ifølge Kommissionen negativt på denne tilrettelæggelse af tjenesten, idet han nægtede at acceptere en situation, som i forhold til chefen for afdeling E/l også var fælles for de andre afdelingschefer i hans direktorat, og som han betragtede som et ulovligt underordnelsesforhold, der var uforeneligt med hans lønklasse og stilling. Ifølge sagsøgte udgør denne nægtelse baggrunden for de forskellige hændelser, som sagsøgeren anfører.

Det fremgår af aktmappen, at chefen for afdeling E/l løbende gav sagsøgeren ordrer, idet han anmodede denne om inden for en bestemt frist at fremkomme med oplysninger, skrivelser og undersøgelser vedrørende spørgsmål om afdeling E/l's kompetence. Det fremgår til gengæld ikke, at Scuppa nogen sinde har undladt punktligt at levere alt det, som man har anmodet ham om. Sagsøgte har ikke nærmere angivet nogen konkret omstændighed, der kan tjene som bevis for, at sagsøgeren har tilsidesat sine faglige forpligtelser. Det ser tværtimod ud til, at han nærede stor hengivenhed til tjenesten. Under disse omstændigheder kan man ikke rette bebrejdelser mod ham, blot fordi han ikke så velvilligt på, at han de facto blev underlagt en kollega. I en institution, hvor den hierakiske ånd notorisk er blevet udviklet, som det synes at være tilfældet i Kommissionens tjenestegrene, er det i overensstemmelse med respekten for selve de beføjelser, som er tillagt enhver tjenestemand, at ordrerne om det arbejde, han skal udføre, gives ham af hans overordnede og ikke af en tjenestemand i samme lønklasse og med samme betegnelse.

Kommissionen gør gældende, at vanskelighederne, som siden førte dl de omstændigheder, der danner baggrund for nærværende sag, opstod som følge af sagsøgerens vrangvillige indstilling til den nævnte situation. Jeg kan imidlertid ikke forstå, hvordan en protesterende holdning, som er holdt i ærbødige vendinger over for myndigheden og således, at den ikke strider mod den samarbejdspligt, som påhvilede sagsøgeren inden for tjenestens rammer, har kunnet berettige, at han i stigende grad blev afskåret fra reelt at udøve sine funktioner som afdelingschef, og at man over for ham indtog en modvillig holdning, som alene kan være granden til visse pludselige reaktioner, fulgt af ganske uberettigede bebrejdelser fra direktøren, hans umiddelbart overordnede.