27

Under disse omstændigheder har Okresný súd Dunajská Streda (kredsdomstolen i Dunajská Streda, Slovakiet) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Skal begreberne »på papir« og »et andet varigt medium« i artikel 10, stk. 1, sammenholdt med artikel 3, litra m), i direktiv 2008/48 fortolkes således, at de ikke blot omfatter teksten (den fysiske »hard copy«) af det af aftaleparterne underskrevne dokument, som skal omfatte de elementer (oplysninger), som kræves efter direktivets artikel 10, stk. 2, litra a)-v), men også ethvert andet dokument, hvortil denne tekst henviser, og som i henhold til national lovgivning udgør en integrerende del af aftalen (f.eks. et dokument med »generelle kontraktvilkår«, »kreditvilkår«, en »liste over omkostningerne«, en »afdragsplan« udarbejdet af kreditgiveren), selv om dette dokument i sig selv ikke opfylder kravet om »skriftlig form« i henhold til national lovgivning (f.eks. fordi det ikke er underskrevet af aftaleparterne)? 2) I lyset af besvarelsen af det første spørgsmål: Skal artikel 10, stk. 1 og 2, i direktiv 2008/48, sammenholdt med direktivets artikel 1, hvorefter direktivet sigter mod fuldstændig harmonisering på det omhandlede område, da fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning eller praksis, der kræver, at alle elementer i aftalen i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a)-v), er indeholdt i et samlet dokument, som opfylder kravet om »skriftlig form« i henhold til lovgivningen i den pågældende medlemsstat (dvs. i princippet i et af aftaleparterne underskrevet dokument), og ikke anerkender fuld retsvirkning for forbrugerkreditaftalen alene som følge af, at dele af de ovennævnte elementer ikke er indeholdt i det underskrevne dokument, også såfremt disse elementer (eller dele heraf) er indeholdt i et særskilt dokument (f.eks. et dokument med »generelle kontraktvilkår«, »kreditvilkår«, en »liste over omkostningerne«, en »afdragsplan« udarbejdet af kreditgiveren), selv om den skriftlige aftale henviser til dette dokument, de i den nationale lovgivning fastsatte betingelser for inkorporering af dette dokument som en del af aftalen er opfyldt, og den forhandlede forbrugerkreditaftale således som helhed opfylder kravene om udarbejdelse af aftalen på et »andet varigt medium« i henhold til direktivets artikel 10, stk. 1? 3) Skal artikel 10, stk. 2, litra h), i direktiv 2008/48 fortolkes således, at […] — [de efter denne bestemmelse krævede oplysninger (navnlig »hyppighed af […] betalinger«)] skal præciseres i kontraktvilkårene i den konkrete aftale (i princippet med angivelse af præcise datoer (dag, måned, år) for fristerne for de enkelte afdrag) — det er tilstrækkeligt, at aftalen indeholder en generel henvisning til objektivt identificerbare elementer, på baggrund af hvilke disse oplysninger kan udledes (f.eks. med kontraktvilkåret »de månedlige afdrag forfalder inden den 15. i hver kalendermåned«, »det første afdrag forfalder inden for en måned efter underskrivelsen af aftalen, og ethvert efterfølgende afdrag forfalder inden for en måned efter fristen for det foregående afdrag« eller med andre tilsvarende formuleringer)? 4) Såfremt den korrekte fortolkning er den i det tredje spørgsmål, andet led, omhandlede, skal artikel 10, stk. 2, litra h), i direktiv 2008/48 da fortolkes således, at den efter denne bestemmelse krævede oplysning (navnlig »hyppighed af […] betalinger«) også kan være indeholdt i et særskilt dokument, hvortil aftalen, der opfylder kravet om skriftlig form, henviser (i henhold til direktivets artikel 10, stk. 1), men som ikke nødvendigvis i sig selv skal opfylde dette krav (dvs. i princippet ikke nødvendigvis skal være underskrevet af aftaleparterne; f.eks. et dokument med »generelle kontraktvilkår«, »kreditvilkår«, en »liste over omkostningerne«, en »afdragsplan« udarbejdet af kreditgiveren)? 5) Skal artikel 10, stk. 2, litra i), sammenholdt med [samme bestemmelses] litra h), i direktiv 2008/48 fortolkes således, at — kreditaftalen med fast løbetid, ifølge hvilken tilbagebetalingen/amortiseringen af den ydede kapital sker ved betaling af enkelte afdrag, på tidspunktet for indgåelse ikke nødvendigvis skal indeholde den nøjagtige fastlæggelse af den del af hvert enkelt afdrag, som er allokeret til tilbagebetaling af den ydede kapital, og den del, som er allokeret til betaling af almindelige renter og omkostninger (dvs. at den detaljerede afdrags-/amortiseringsplan ikke nødvendigvis skal udgøre en integrerende del af aftalen), men disse oplysninger kan være indeholdt i en afdrags-/amortiseringsplan, som kreditgiveren på forespørgsel præsenterer for debitoren — direktivets artikel 10, stk. 2, litra h), sikrer debitoren den ekstra rettighed til at anmode om en opgørelse af amortiseringsplanen med henvisning til en nøjagtig fastlagt dag under kreditaftalens løbetid, men denne rettighed [dog ikke] fritager […] aftaleparterne fra forpligtelsen til allerede i selve aftalen at inkludere specificeringen af de enkelte fastlagte afdrag (som skal betales i medfør af kreditaftalen under dens løbetid) fordelt på tilbagebetaling af kapitalen og betaling af almindelige renter og omkostninger, idet denne specifikation sker på en måde, som tilpasses den konkrete aftale? 6) Såfremt den korrekte fortolkning er den i det femte spørgsmål, første led, omhandlede, falder dette spørgsmål da inden for rammerne af den med direktiv 2008/48 forfulgte fuldstændige harmonisering, således at medlemsstaten i henhold til direktivets artikel 22, stk. 1, ikke kan kræve, at kreditaftalen indeholder den nøjagtige angivelse af den del af hvert enkelt afdrag, som er allokeret til tilbagebetaling af kapitalen, og den del, som er allokeret til betaling af almindelige renter og omkostninger (dvs. at den detaljerede afdragsplan udgør en integrerende del af aftalen)? 7) Skal bestemmelserne i artikel 1 i direktiv 2008/48, hvorefter direktivet sigter mod fuldstændig harmonisering på det omhandlede område, eller i direktivets artikel 23, ifølge hvilken sanktionerne skal stå i et rimeligt forhold, fortolkes således, at direktivet er til hinder for en bestemmelse i national ret, ifølge hvilken manglen på hovedparten af de elementer i kreditaftalen, som kræves efter artikel 10, stk. 2, i direktiv 2008/48, indebærer, at den ydede kredit betragtes som rente- og omkostningsfri, således at debitoren kun er forpligtet til at tilbagebetale kreditgiveren det beløb, som blev modtaget i henhold til aftalen?«