Forslag til afgørelse fra generaladvokat Sir Gordon Slynn fremsat den 10. februar 1988. - MARIE-HELENE MOURIKI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - HUSSTANDSTILLAEG. - SAG 248/87.



Samling af Afgørelser 1988 side 01721



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

I henhold til vedtaegtens artikel 67 kan der ydes tjenestemaend forskellige tillaeg, herunder husstandstillaeg og boernetilskud .

Artikel 1, stk . 2, i bilag VII til tjenestemandsvedtaegten bestemmer :

"Ret til husstandstillaeg har :

a ) gifte tjenestemaend,

b ) tjenestemaend, der er enker ( enkemaend ), fraskilte, lovmaessigt separeret eller ugifte, og som ifoelge bestemmelserne i artikel 2, stk . 2 og 3, nedenfor har forsoergerpligt over for et eller flere boern,

c ) ved en saerlig, af grunde ledsaget, afgoerelse truffet af ansaettelsesmyndigheden paa grundlag af dokumenter, der er egnede til at tjene som bevis : den tjenestemand, der ikke opfylder betingelserne i henhold til litra a ) og b ) ovenfor, men som alligevel baerer familiemaessige byrder ."

Bestemmelserne om boernetilskud findes i artikel 2 i bilag VII, hvis stk . 4 bestemmer :

"Undtagelsesvis kan enhver person, over for hvem tjenestemanden efter lovgivningen har forsoergerpligt, saafremt denne forsoergerpligt medfoerer betydelige udgifter for ham, ved en saerlig begrundet afgoerelse truffet af ansaettelsesmyndigheden paa grundlag af dokumenter, der er egnede til at tjene som bevis, ligestilles med et barn, over for hvem der er forsoergerpligt ."

Marie-Hélène Mouriki, der foerst blev ansat ved Kommissionen som midlertidigt ansat den 16 . september 1980, blev med virkning fra den 1 . juli 1981 fastansat . Som gift tjenestemand fik hun udbetalt husstandstillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra a ), i vedtaegtens bilag VII .

Ved skrivelse af 29 . november 1985 meddelte hun Kommissionen, at hendes aegteskab var blevet oploest ved dom med virkning fra den 30 . marts 1984 . Ved afgoerelse af 11 . december 1985 standsede Kommissionen udbetalingen af husstandstillaegget, som Mouriki havde oppebaaret indtil da .

Den 6 . august 1986 forelagde Mouriki i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, en ansoegning for Kommissionen, hvori hun anmodede om, at afgoerelsen om ikke laengere at udbetale hende husstandstillaeg blev taget op til fornyet overvejelse, og om, at tillaegget maatte blive ydet hende med tilbagevirkende gyldighed fra den 1 . april 1984 eller i det mindste fra ansoegningens indgivelse . I ansoegningen henviste hun til Kommissionens afgoerelse om at ligestille hendes bedstemor ( med virkning fra den 1 . maj 1982 ), hendes mor ( fra den 1 . december 1985 ) og hendes far ( fra den 1 . februar 1986 ) med boern, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, og paa det grundlag udbetale tilskud i henhold til artikel 2 i bilag VII . Kommissionen afviste ansoegningen ved skrivelse af 29 . oktober 1986, idet den anfoerte, at hendes bedstemor, mor og far ikke boede hos hende . Den 19 . januar 1987 indgav sagsoegeren i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, en klage over naevnte afgoerelse . Kommissionen afviste klagen den 4 . juni 1987 .

M.-H . Mouriki anlagde herefter naervaerende sag, idet hun ved staevning, indgivet den 14 . august 1987, nedlagde paastand om annullation af afgoerelsen om afvisning af hendes klage og om, at ansaettelsesmyndigheden tilpligtedes at yde hende husstandstillaeg . Kommissionen har principalt paastaaet sagen afvist, subsidiaert paastaaet sig frifundet .

For saa vidt angaar formalitetsspoergsmaalet, har Kommissionen anfoert, at den akt, der indeholder et klagepunkt over for sagsoegeren i den i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, forudsatte betydning, er afgoerelsen af 11 . december 1985 om ikke laengere at udbetale husstandstillaegget . Da sagsoegeren ikke har indgivet en klage over den naevnte afgoerelse inden for den i artikel 90 fastsatte tre-maaneders frist, er sagsoegeren ifoelge Kommissionen afskaaret fra at anlaegge sag i medfoer af vedtaegtens artikel 91 .

Efter min opfattelse er dette argument ikke holdbart . Kommissionens afgoerelse af 11 . december 1985 om ikke laengere at yde Mouriki husstandstillaeg var en foelge af, at hendes aegteskab blev oploest; herved bortfaldt grundlaget for at yde hende husstandstillaeg som gift tjenestemand i medfoer af artikel 1, stk . 2, litra a ). For mig at se skal hendes ansoegning af 6 . august 1986 ikke forstaas paa den maade, at hun bestrider afgoerelsen, men snarere som en ansoegning om, at der ydes hende husstandstillaeg paa et andet retligt grundlag, nemlig artikel 1, stk . 2, litra c ), i bilag VII . Efter min opfattelse begyndte fristen derfor at loebe fra afvisningen af hendes ansoegning . Baade hendes klage af 19 . januar 1987 og staevningen er saaledes indgivet inden for de fastsatte frister, og Kommissionens afvisningspaastand boer derfor efter min opfattelse ikke tages til foelge .

Med hensyn til sagens realitet er det ubestridt, at M.-H . Mouriki bor i Luxembourg, og at hendes tre familiemedlemmer bor i Graekenland . I den ansoegning, hun har indgivet i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, har hun gjort gaeldende, at Kommissionens var forpligtet til at yde hende husstandstillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ), selv om hendes far, mor og bedstemor ikke bor sammen med hende, idet ansaettelsesmyndigheden havde anerkendt dem som ligestillet med boern, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, og havde ydet hende de hertil svarende tillaeg . Saa vidt jeg kan se, har hun fastholdt det argument i de skriftlige indlaeg . Heroverfor har Kommissionen anfoert, at der ikke er nogen sammenhaeng mellem de to tillaeg, og at husstandstillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ), kun kan ydes, saafremt de paagaeldende familiemedlemmer faktisk bor sammen med tjenestemanden . Til stoette for deres synspunkter, baade under den mundtlige forhandling i dag og i de skriftlige indlaeg, har begge parter henvist til Domstolens dom af 19 . januar 1984 i sag 65/83, Erdini mod Raadet, Sml . s . 211 .

Efter min opfattelse er det aabenbart, at der i dommen ikke fastslaas den af Mouriki haevdede sammenhaeng mellem retten til at faa udbetalt tillaeg i henhold til artikel 2, stk . 4, og retten til at faa udbetalt tillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ). Tvaertimod fastslaas det udtrykkeligt, at der ikke er en saadan sammenhaeng . Saaledes hedder det i dommens praemis 12, at "den omstaendighed, at den ene af de i de naevnte bestemmelser omhandlede ydelser udbetales, ingen betydning har for, om den anden skal udbetales, hverken i den forstand, at den automatisk giver ret til den anden ydelse, eller at den er til hinder for, at den udbetales ". Heraf foelger, at saafremt ansaettelsesmyndigheden yder et tillaeg for et barn, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, i henhold til artikel 2, stk . 4, er den ikke af den grund automatisk forpligtet til ogsaa at yde husstandstillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ). Sidstnaevnte tillaeg er et andet og boer vurderes saerskilt . Sagsoegeren har henvist til praemis 19 i Domstolens dom i Erdini-sagen, hvor udtrykket "bundet kompetence" forekommer . Efter min opfattelse har Domstolen her anvendt udtrykket i relation til betingelserne i artikel 1, stk . 2, litra c ), som skal vaere opfyldt, for at tillaegget kan udbetales . I naevnte praemis udtalte Domstolen, at en anvendelse af artikel 2, stk . 4, paa ingen maade er til hinder for en anvendelse af artikel 1, stk . 2, litra c ).

Sagsoegerens foerste argument om, at Kommissionen var forpligtet til at yde hende husstandstillaeg, fordi den havde anerkendt, at de paagaeldende familiemedlemmer kunne ligestilles med boern, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, jfr . artikel 2, stk . 4, kan foelgelig ikke laegges til grund .

Tilbage staar spoergsmaalet om, hvorvidt det er en betingelse for at kunne faa udbetalt husstandstillaeg i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ) at de paagaeldende familiemedlemmer bor sammen med tjenestemanden . For mig at se er spoergsmaalet ikke saa enkelt som haevdet af Kommissionen . For det foerste er det klart, at en person kan have familiemaessige byrder - for at bruge samme udtryk som i bestemmelsen - selv om de personer, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, ikke bor under samme tag som tjenestemanden, og at det meget ofte forholder sig saadan for saa vidt angaar slaegtninge . Af ordlyden af litra c ) fremgaar det ikke udtrykkeligt - hvilket nemt kunne have vaeret tilfaeldet - at tillaegget kun kan udbetales for en person, som faktisk bor under samme tag som tjenestemanden . Som Kommissionen har anerkendt, og hvilket efter min opfattelse er rimeligt, kan husstandstillaeg i henhold til litra a ) og b ) udbetales, ogsaa selv om aegtefaellen eller de boern, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, ikke bor sammen med tjenestemanden .

Der er ogsaa grund til at naevne, at Domstolen i praemis 18 i dommen i Erdini-sagen ikke understregede, at det er en betingelse for at faa udbetalt husstandstillaeg, at de paagaeldende personer bor under samme tag . Domstolen fastslog blot, at formaalet med at yde husstandstillaeg har vaeret at "aabne mulighed for, at tjenestemaend kan bo sammen med de medlemmer af deres familie - endog andre medlemmer end aegtefaeller eller boern - som ikke selv har mulighed for at klare deres oekonomiske udgifter ". I dommen fastslog Domstolen ikke, at tillaegget udelukkende skulle udbetales for personer, som bor sammen med den paagaeldende tjenestemand . I og med, at der i henhold til artikel 1, stk . 2, litra c ), kraeves fremlagt dokumenter, der er egnede til at tjene som bevis, og at tillaegget udelukkende ydes paa grundlag af en saerlig, af grunde ledsaget, afgoerelse truffet af ansaettelsesmyndigheden, er der ogsaa sikret en vis beskyttelse mod, at tillaegget soeges misbrugt .

For mig at se er der saaledes visse omstaendigheder, der taler for sagsoegerens synspunkt .

Imidlertid er der tale om et "husstands"-tillaeg . Selv om jeg kunne vaere tilboejelig til at fortolke begrebet "husstand" relativt vidt, for eksempel saaledes, at det ogsaa omfatter aeldre slaegtninge, som forsoerges, men som bor i umiddelbar naerhed af tjenestemanden, i hvad man paa engelsk idiomatisk betegner som en "granny flat" eller en "granny wing", mener jeg dog, at der skal vaere tale om en faelles husstand, for at litra c ) kan finde anvendelse .

Uanset hvordan man eventuelt vil vurdere andre graensetilfaelde, kan det imidlertid umuligt haevdes, at der er tale om en faelles husstand, naar tjenestemanden bor i Luxembourg, mens hendes foraeldre og bedsteforaeldre bor i Graekenland . Efter min vurdering var Kommissionen derfor berettiget til at traeffe den i sagen omtvistede afgoerelse . Sagsoegeren har haevdet, at afgoerelsen paafoerer hende en alvorlig uret . For mit vedkommende er jeg ikke ganske enig heri, men selv om Domstolen maatte have det synspunkt, mener jeg, at det tilkommer Kommissionen og ikke Domstolen at loese det problem .

Begge parter har paaberaabt sig artikel 8 i bilag VII, som drejer sig om daekning af rejseudgifter . Efter min opfattelse kan den bestemmelse ikke paa nogen maade bidrage til loesningen af det her foreliggende fortolkningsspoergsmaal . Det er haevet over enhver tvivl, at saadanne rejseudgifter for personer, over for hvem der bestaar forsoergerpligt, kun udbetales, saafremt de paagaeldende personer faktisk bor sammen med tjenestemanden i dennes tjenesteland, saaledes at de kan rejse til deres oprindelsesland . I sig selv loeser den bestemmelse ikke spoergsmaalet om, hvorvidt den omstaendighed, at personer bor sammen saaledes, at de har faelles husstand, er en noedvendig betingelse for, at der kan udbetales husstandstillaeg .

Sammenfattende skal jeg foreslaa, at sagsoegte frifindes, og at hver part baerer sine omkostninger, jfr . procesreglementets artikel 70 .

(*) Oversat fra engelsk .