Sag C-515/13

Ingeniørforeningen i Danmark

mod

Tekniq

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret)

»Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 2000/78/EF — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a) — artikel 6, stk. 1 — forskelsbehandling på grund af alder — national lovgivning, som fastsætter, at der ikke udbetales fratrædelsesgodtgørelse til arbejdstagere, der ved fratrædelsen har ret til at oppebære folkepension«

Sammendrag – Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. februar 2015

Socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – direktiv 2000/78 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – national lovgivning, som afskærer arbejdstagere, der har ret til at oppebære folkepension, fra fratrædelsesgodtgørelse – begrundet i forfølgelsen af legitime formål – lovlig – betingelser – den nationale rets vurdering

[Rådets direktiv 2000/78, art. 2, stk. 1, litra a), og art. 6, stk. 1]

Artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a), og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, hvori det bestemmes, at arbejdsgiveren, såfremt en funktionær, der har været uafbrudt beskæftiget i samme virksomhed i 12, 15 eller 18 år, opsiges, ved denne funktionærs fratræden skal udrede en godtgørelse svarende til henholdsvis 1, 2 eller 3 måneders løn, men at denne godtgørelse bortfalder, hvis den nævnte funktionær ved fratrædelsen har mulighed for at få udbetalt folkepension, for så vidt som denne lovgivning dels er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitisk formål, dels udgør et hensigtsmæssigt og nødvendigt middel til at opfylde dette formål. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, at dette er tilfældet.

En begrænsning af fratrædelsesgodtgørelsen til arbejdstagere, der på tidspunktet for deres afskedigelse ikke har ret til folkepension, synes nemlig ikke at være urimelig, henset til det af lovgiver forfulgte formål, som består i at yde en højere grad af beskyttelse til arbejdstagere, hvis overgang til anden beskæftigelse viser sig at være vanskelig som følge af deres anciennitet i virksomheden. Førnævnte nationale lovgivning gør det ligeledes muligt at begrænse de muligheder for misbrug, der består i, at en arbejdstager får udbetalt en godtgørelse, der er bestemt til at hjælpe ham med at finde anden beskæftigelse, selv om han ønsker at gå på pension. Denne nationale lovgivning kan derfor ikke anses for at være åbenbart uegnet til at nå det legitime beskæftigelsespolitiske formål, der forfølges af EU-lovgiver.

Denne nationale lovgivning har desuden – i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og med nødvendigheden af at bekæmpe misbrug – til formål at sikre, at fratrædelsesgodtgørelsen kun udbetales til de personer, som den er bestemt til, dvs. til dem, der har til hensigt at forblive erhvervsaktive, men som, henset til deres alder, som regel har større vanskeligheder med at finde ny beskæftigelse. Denne lovgivning gør det ligeledes muligt at undgå, at fratrædelsesgodtgørelsen udbetales til personer, som i øvrigt vil få udbetalt folkepension, og følgelig går den ikke ud over det, der er nødvendigt for at nå de formål, som den tilsigter at forlige.

I øvrigt adskiller bestemmelsen i den pågældende nationale lovgivning sig fra bestemmelsen i den sag, der gav anledning til dom Ingeniørforeningen i Danmark (C-499/08). Da den i den nævnte sag omhandlede alderspension nemlig kunne udbetales fra det fyldte 60. år, kunne en funktionær, som havde nået denne alder på fratrædelsesdagen, kun få udbetalt en pension, som var mindre end den, den pågældende ville have opnået, hvis vedkommende havde kunnet vente med at gøre sin ret til denne gældende, indtil pensionsalderen var nået. Følgelig risikerede den pågældende funktionær faktisk at få nedsat det beløb, der blev udbetalt i førtidspension. Dette er derimod ikke tilfældet hvad angår udelukkelse fra fratrædelsesgodtgørelse i det tilfælde, hvor funktionæren har mulighed for på fratrædelsestidspunktet at få folkepension, eftersom risikoen for at få nedsat det beløb, der udbetales i førtidspension, principielt ikke vedrører funktionærer, der kan få udbetalt folkepension. For så vidt som fratrædelsesgodtgørelse er en engangsgodtgørelse svarende til 1, 2 eller 3 måneders løn, synes en foranstaltning, som udelukker en sådan fratrædelsesgodtgørelse for så vidt angår arbejdstagere, der kan oppebære folkepension, desuden ikke at kunne forvolde et væsentligt indtægtstab på længere sigt. I denne forbindelse adskiller udelukkelsen fra den pågældende fratrædelsesgodtgørelse sig fra den udelukkelse, der gav anledning til dom Dansk Jurist- og Økonomforbund (C-546/11), som vedrørte udelukkelse for de tjenestemænd, som er fyldt 65 år, og som har ret til alderdomspension, fra retten til at bevare deres hidtidige løn i 3 år.

Følgelig synes en foranstaltning, som medfører udelukkelse fra fratrædelsesgodtgørelse i det tilfælde, hvor funktionæren har mulighed for på fratrædelsestidspunktet at få folkepension, ikke at gøre et for vidtgående indgreb i de legitime interesser for de arbejdstagere, der har nået den normale pensionsalder.

(jf. præmis 27, 28, 31, 32, 37-42, 44 og 45 samt domskonkl.)

Sag C-515/13

Ingeniørforeningen i Danmark

mod

Tekniq

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret)

»Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 2000/78/EF — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a) — artikel 6, stk. 1 — forskelsbehandling på grund af alder — national lovgivning, som fastsætter, at der ikke udbetales fratrædelsesgodtgørelse til arbejdstagere, der ved fratrædelsen har ret til at oppebære folkepension«

Sammendrag – Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. februar 2015

Socialpolitik — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78 — forbud mod forskelsbehandling på grund af alder — national lovgivning, som afskærer arbejdstagere, der har ret til at oppebære folkepension, fra fratrædelsesgodtgørelse — begrundet i forfølgelsen af legitime formål — lovlig — betingelser — den nationale rets vurdering

[Rådets direktiv 2000/78, art. 2, stk. 1, litra a), og art. 6, stk. 1]

Artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a), og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, hvori det bestemmes, at arbejdsgiveren, såfremt en funktionær, der har været uafbrudt beskæftiget i samme virksomhed i 12, 15 eller 18 år, opsiges, ved denne funktionærs fratræden skal udrede en godtgørelse svarende til henholdsvis 1, 2 eller 3 måneders løn, men at denne godtgørelse bortfalder, hvis den nævnte funktionær ved fratrædelsen har mulighed for at få udbetalt folkepension, for så vidt som denne lovgivning dels er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitisk formål, dels udgør et hensigtsmæssigt og nødvendigt middel til at opfylde dette formål. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, at dette er tilfældet.

En begrænsning af fratrædelsesgodtgørelsen til arbejdstagere, der på tidspunktet for deres afskedigelse ikke har ret til folkepension, synes nemlig ikke at være urimelig, henset til det af lovgiver forfulgte formål, som består i at yde en højere grad af beskyttelse til arbejdstagere, hvis overgang til anden beskæftigelse viser sig at være vanskelig som følge af deres anciennitet i virksomheden. Førnævnte nationale lovgivning gør det ligeledes muligt at begrænse de muligheder for misbrug, der består i, at en arbejdstager får udbetalt en godtgørelse, der er bestemt til at hjælpe ham med at finde anden beskæftigelse, selv om han ønsker at gå på pension. Denne nationale lovgivning kan derfor ikke anses for at være åbenbart uegnet til at nå det legitime beskæftigelsespolitiske formål, der forfølges af EU-lovgiver.

Denne nationale lovgivning har desuden – i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og med nødvendigheden af at bekæmpe misbrug – til formål at sikre, at fratrædelsesgodtgørelsen kun udbetales til de personer, som den er bestemt til, dvs. til dem, der har til hensigt at forblive erhvervsaktive, men som, henset til deres alder, som regel har større vanskeligheder med at finde ny beskæftigelse. Denne lovgivning gør det ligeledes muligt at undgå, at fratrædelsesgodtgørelsen udbetales til personer, som i øvrigt vil få udbetalt folkepension, og følgelig går den ikke ud over det, der er nødvendigt for at nå de formål, som den tilsigter at forlige.

I øvrigt adskiller bestemmelsen i den pågældende nationale lovgivning sig fra bestemmelsen i den sag, der gav anledning til dom Ingeniørforeningen i Danmark (C-499/08). Da den i den nævnte sag omhandlede alderspension nemlig kunne udbetales fra det fyldte 60. år, kunne en funktionær, som havde nået denne alder på fratrædelsesdagen, kun få udbetalt en pension, som var mindre end den, den pågældende ville have opnået, hvis vedkommende havde kunnet vente med at gøre sin ret til denne gældende, indtil pensionsalderen var nået. Følgelig risikerede den pågældende funktionær faktisk at få nedsat det beløb, der blev udbetalt i førtidspension. Dette er derimod ikke tilfældet hvad angår udelukkelse fra fratrædelsesgodtgørelse i det tilfælde, hvor funktionæren har mulighed for på fratrædelsestidspunktet at få folkepension, eftersom risikoen for at få nedsat det beløb, der udbetales i førtidspension, principielt ikke vedrører funktionærer, der kan få udbetalt folkepension. For så vidt som fratrædelsesgodtgørelse er en engangsgodtgørelse svarende til 1, 2 eller 3 måneders løn, synes en foranstaltning, som udelukker en sådan fratrædelsesgodtgørelse for så vidt angår arbejdstagere, der kan oppebære folkepension, desuden ikke at kunne forvolde et væsentligt indtægtstab på længere sigt. I denne forbindelse adskiller udelukkelsen fra den pågældende fratrædelsesgodtgørelse sig fra den udelukkelse, der gav anledning til dom Dansk Jurist- og Økonomforbund (C-546/11), som vedrørte udelukkelse for de tjenestemænd, som er fyldt 65 år, og som har ret til alderdomspension, fra retten til at bevare deres hidtidige løn i 3 år.

Følgelig synes en foranstaltning, som medfører udelukkelse fra fratrædelsesgodtgørelse i det tilfælde, hvor funktionæren har mulighed for på fratrædelsestidspunktet at få folkepension, ikke at gøre et for vidtgående indgreb i de legitime interesser for de arbejdstagere, der har nået den normale pensionsalder.

(jf. præmis 27, 28, 31, 32, 37-42, 44 og 45 samt domskonkl.)