DA Den Europæiske Unions Tidende C 281/45

Sag anlagt den 4. september 2006 — Lübking m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag F-105/06)

(2006/C 281/82)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Johannes Lübking (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avvocati B. Cortese og C. Cortese)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Annullation af den af ansættelsesmyndigheden trufne afgørelse, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 85/2005 af 23. november 2005, for så vidt som det heri blev fastsat, at sagsøgerne forfremmes til lønklasse A*9, løntrin 1.

— Om fornødent: Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. maj 2006, for så vidt som den af sagsøgerne indgivne klage herved afslås.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne, som er tjenestemænd ved Kommissionen, har anfægtet ansættelsesmyndighedens afgørelse om i forfremmelsesåret 2005 at forfremme dem til lønklasse A*9, som er en ny lønklasse, der pr. 1. maj 2004 er indføjet mellem lønklasserne A*8 (tidligere A7) og A*10 (tidligere A*6). Sagsøgerne har anført, at ansættelsesmyndigheden burde have forfremmet dem ikke til lønklasse A*9, men til lønklasse A*10, i lighed med, hvad den har gjort i forfremmelsesåret 2004 for de tjenestemænd, der, som sagsøgerne, pr. 30. april 2004 var indplaceret i lønklasse A7 og var forfremmelsesværdige til den højere lønklasse A6.

Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremført tre anbringender, hvoraf det første er, at der er sket tilsidesættelse af principperne om ligebehandling og om ret til en karriere. Sagsøgerne har anført, at de tjenestemænd, som pr. 30. april 2004 var indplaceret i lønklasse A7 (benævnt A*8 pr. 1. maj 2004) og var forfremmelsesværdige til den højere lønklasse i henhold til disse principper alle burde være underlagt de samme betingelser vedrørende karriereforløb. De tjenestemænd, der blev forfremmet i november 2004 i forfremmelsesåret 2004 — altså efter den nye vedtægts ikrafttræden — blev imidlertid efter forfremmelsen udnævnt til lønklasse A*10, mens de tjenestemænd — så som sagsøgerne — der blev forfremmet i forfremmelsesåret 2005 kun blev forfremmet til en lavere lønklasse, dvs. til den mellemliggende lønklasse A*9, selv om de to ovennævnte persongrupper befinder sig i en i alle henseender sammenlignelig situation.

Sagsøgerne har som led i dette anbringende ligeledes fremsat en ulovlighedsindsigelse som omhandlet i artikel 241 EF vedrørende de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, som finder anvendelse i forfremmelsesåret 2005, eller, mere grundlæggende, vedrørende artikel 45 og vedtægtens bilag XIII, idet der i disse bestemmelser ikke er fastsat overgangsforanstaltninger, der skal sikre overholdelsen af principperne om ligebehandling og om ret til en karriere mellem de tjenestemænd, der var i lønklasse A7 pr. 30. april 2004 og var forfremmelsesværdige på dette tidspunkt til den højere lønklasse A6.

Sagsøgerne har med det andet anbringende anført, at der er sket tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Sagsøgerne har bl.a. påpeget, at artikel 10, stk. 5, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, der finder anvendelse på forfremmelsesåret 2004, sikrer tjenestemænd i lønklasse A7, som er forfremmelsesværdige pr. 30. april 2004 (og som blev omplaceret til A*8 pr. 1. maj 2004) betingelser vedrørende karriereforløb, der er sammenlignelige med dem, de ville have haft i forbindelse med den karrierestruktur, der var gældende indtil dette tidspunkt, ved gennem en retlig fiktion (forfremmelse med tilbagevirkende kraft) at fastsætte, at de forfremmes fra lønklasse A*8 direkte til lønklasse A*10. Sagsøgerne har anført, at vedtagelsen af denne overgangsforanstaltning har bibragt dem en berettiget forventning om, at en foranstaltning med samme virkning også ville blive truffet med hensyn til de efterfølgende forfremmelsesår.

Det tredje anbringende er, at den anfægtede afgørelse er utilstrækkeligt begrundet. Sagsøgerne har herved anført, at selv om afgørelsen om forfremmelse efter sin karakter ikke skal indeholde en specifik begrundelse af ansættelsesmyndighedens valg, er administrationen ikke desto mindre forpligtet til at begrunde sine valg i forbindelse med besvarelsen af den klage, der blev indgivet herover. I det foreliggende tilfælde har ansættelsesmyndigheden imidlertid kun sporadisk besvaret de af sagsøgeren fremførte klagepunkter og har navnlig ikke besvaret det i klagen rejste grundlæggende spørgsmål, som angår den ulige behandling mellem de tjenestemænd i lønklasse A7 (omplaceret i A*8), som blev forfremmet i forfremmelsesåret 2005, og deres kolleger, som blev forfremmet i forfremmelsesåret 2004.