ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. april 2013 — Anton Las mod PSA Antwerp NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidsrechtbank te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-202/11) (1)

(Arbejdskraftens frie bevægelighed - artikel 45 TEUF - virksomhed etableret i det nederlandske sprogområde i Kongeriget Belgien - forpligtelse til at affatte arbejdskontrakter på nederlandsk - arbejdskontrakt af grænseoverskridende karakter - restriktion - manglende forholdsmæssighed)

2013/C 164/04

Processprog: nederlansk

Den forelæggende ret

Arbeidsrechtbank te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger:Anton Las

Sagsøgt: PSA Antwerp NV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Arbeidsrechtbank Antwerpen — fortolkning af artikel 39 EF (nu artikel 45 TEUF) — regional belgisk lovgivning, hvorefter virksomheder, der er beliggende i det flamske sprogområde, som en gyldighedsbetingelse har pligt til i forbindelse med arbejdsforhold med international karakter at affatte alle dokumenter, der vedrører arbejdsforholdet, på nederlandsk

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en delstatsenhed i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, som pålægger enhver arbejdsgiver, der har sit driftssted på denne delstatsenheds område, udelukkende at affatte arbejdskontrakter med grænseoverskridende karakter på det officielle sprog i denne delstatsenhed, idet retten ellers i embeds medfør erklærer disse kontrakter ugyldige.

(1) EUT C 219 af 23.7.2011.
1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, herunder navnlig direktivets artikel 8 og 9, idet den anvender et kriterium, der udelukkende er kvantitativt, ved bedømmelsen af den erhvervsmæssige karakter for så vidt angår privatpersoners besiddelse af forarbejdet tobak, som hidrører fra en anden medlemsstat, og idet dette kriterium anvendes pr. individuelle køretøj (og ikke pr. person) og samlet for alle tobaksvarer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/4

Domstolens dom (Tidende Afdeling) af 14. marts 2013 — Viega GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-276/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer - loddefittings og presfittings - bevisførelse og bevisbedømmelse - retten til at blive hørt under en sag - begrundelsespligten - proportionalitetsprincippet)

2013/C 141/06

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Viega GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwälte J. Burrichter, T. Mäger og M. Röhrig)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og R. Sauer, som befuldmægtigede, og Rechtsanwalt A. Böhlke)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-375/06, Viega GmbH & Co. KG mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Europa-Kommissionen for appellantens påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig af 20. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 vedrørende et kartel på markedet for sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer eller, subsidiært nedsættelse af den bøde, der blev pålagt appellanten — tilsidesættelse af retten til at blive hørt under en sag, af proportionalitetsprincippet og af begrundelsespligten — tilsidesættelse af principperne for undersøgelsesproceduren — tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF, og artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Viega GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 238 af 13.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. marts 2013 — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt., der er retssuccessor for Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. mod Gazdasági Versenyhivatal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Ungarn)

(Sag C-32/11) (1)

(Konkurrence - artikel 101, stk. 1, TEUF - anvendelsen af tilsvarende nationale bestemmelser - Domstolens kompetence - bilaterale aftaler mellem et forsikringsselskab og motorkøretøjsværksteder vedrørende timetakster for reparation - takster, der forhøjes i forhold til det antal kontrakter, der er indgået gennem disse motorkøretøjsværksteder, der har handlet som mæglere for forsikringsselskabet - begrebet »aftale, som har til formål at begrænse konkurrencen«)

2013/C 141/03

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt., der er retssuccessor for Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.

Sagsøgt: Gazdasági Versenyhivatal

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — fortolkning af artikel 101 stk. 1, TEUF — bilaterale aftaler indgået mellem et forsikringsselskab og visse motorkøretøjsværksteder, hvorefter prisen per reparationstime, som forsikringsselskabet betaler til motorkøretøjsværkstederne, afhænger af antallet og procentdelen af forsikringsaftaler, som nævnte forsikringsselskab har indgået via motorkøretøjsværkstederne, der optræder som formidlere — national lovgivning, som anvender et begreb, der kan sidestilles med et EU-retligt begreb — begrebet »aftaler, som har til formål at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen«

Konklusion

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at aftaler, hvorved forsikringsselskaber bilateralt er blevet enige med dels bilforhandlere, der fungerer som reparationsværksteder, dels en sammenslutning, der repræsenterer bilforhandlerne, om den pris, som forsikringsselskabet skal betale for reparation af de af selskabet forsikrede motorkøretøjer, og hvorved det fastsættes, at denne pris bl.a. afhænger af antallet og procentdelen af de forsikringer, som bilforhandleren har solgt som mægler for dette forsikringsselskab, kan anses for at have et konkurrencebegrænsende »formål« som omhandlet i denne bestemmelse, hvis det efter en individuel og konkret undersøgelse af indholdet og formålet med disse aftaler og af den økonomiske og retlige sammenhæng, hvori de indgår, fremgår, at disse efter deres art kan betragtes som skadelige for de normale konkurrencevilkår på et af de to pågældende markeder.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
1)

Gennemgangen af det første spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003, i relation til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. marts 2013 — Valsts ieņēmumu dienests mod Ablessio SIA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Letland)

(Sag C-527/11) (1)

(Moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 213, 214 og 273 - registrering af momspligtige personer - afslag på at tildele momsregistreringsnummer med den begrundelse, at den afgiftspligtige ikke råder over materielle, tekniske og finansielle midler til at udøve den angivne økonomiske virksomhed - lovligt - bekæmpelse af skattesvig - proportionalitetsprincippet)

2013/C 141/10

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākās tiesas Senāts

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests

Sagsøgt: Ablessio SIA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 214 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), sammenholdt med artikel 273, i det samme direktiv — national lovgivning, hvorefter der er mulighed for at afvise en optagelse i registret over afgiftspligtige personer, hvis den afgiftspligtige ikke afgiver oplysninger, eller afgiver urigtige oplysninger, om sine materielle, tekniske og økonomiske kapacitet til at udføre den pågældende økonomiske virksomhed — afvisning af at optage en virksomhed i registret over afgiftspligtige personer med den begrundelse, at det ikke er i stand til at udføre den pågældende økonomiske virksomhed

Konklusion

Artikel 213, 214 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for, at skattemyndigheden i en medlemsstat afslår at tildele et merværdiafgiftsregistreringsnummer til et selskab alene med den begrundelse, at selskabet ifølge denne myndighed ikke råder over materielle, tekniske og finansielle midler til at udøve den angivne økonomiske virksomhed, og at ejeren af dette selskabs kapitalandele allerede i flere tilfælde har fået tildelt et sådant registreringsnummer til selskaber, som aldrig reelt har udøvet økonomisk virksomhed, og hvis kapitalandele er blevet overdraget kort tid efter tildelingen af nævnte registreringsnummer, medmindre den omhandlede skattemyndighed har godtgjort, at der på baggrund af objektive elementer foreligger alvorlige indicier, som giver anledning til en mistanke om, at det tildelte merværdiafgiftsregistreringsnummer vil blive anvendt svigagtigt. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om skattemyndigheden har fremlagt alvorlige indicier, som tyder på, at der foreligger en risiko for svig i hovedsagen.

(1) EUT C 6 af 7.1.2012.
2)

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at: — Begrebet »betydelig skævhed« til skade for forbrugeren skal vurderes på grundlag af en undersøgelse af de nationale regler, der ville finde anvendelse, såfremt parterne ikke havde indgået en aftale, med henblik på en vurdering af, om, og i givet fald i hvilket omfang, aftalen giver forbrugeren en mindre gunstig retsstilling end den, der følger af den gældende nationale lovgivning. Ligeledes med dette formål for øje er det relevant at foretage en undersøgelse af den retlige situation, som den nævnte forbruger befinder sig i, under hensyn til de midler, han råder over i medfør af den nationale lovgivning, med henblik på at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår til ophør. — For at afgøre, under hvilke omstændigheder der opstår en sådan skævhed »til trods for kravene om god tro«, skal det efterprøves, om den erhvervsdrivende ved at handle loyalt og rimeligt med forbrugeren med rimelighed kunne forvente, at forbrugeren ville acceptere det omhandlede vilkår efter individuel forhandling. Artikel 3, stk. 3, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at bilaget, hvortil der henvises i denne bestemmelse, kun indeholder en vejledende og ikke-udtømmende liste over de kontraktvilkår, der kan betegnes som urimelige.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/3

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. marts 2013 — Europa-Kommissionen mod Irland

(Sag C-108/11) (1)

(Traktatbrud - moms - nedsat sats - leveringer af hunde af racen greyhound og leveringer af heste, der ikke er bestemt til anvendelse ved tilberedning eller fremstilling af levnedsmidler eller foder, hesteudlejning og insemineringsydelser - direktiv 2006/112/EF - tilsidesættelse af artikel 96 og 98, sammenholdt med bilag III, og af artikel 110)

2013/C 141/04

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og C. Soulay, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland (ved E. Creedon, M. Collins, N. Travers og D. O’Hagan, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J.-S. Pilczer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 96 og 98 (sammenholdt med bilag III) og af artikel 110 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, hvorefter der anvendes en nedsat sats for leveringer af hunde af racen greyhound og for leveringer af heste, der ikke er bestemt til brug ved tilberedning eller fremstilling af levnedsmidler eller foder, for hesteudlejning og for visse insemineringsydelser

Konklusion

1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96 og 98, sammenholdt med bilag III, samt artikel 110 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, idet Irland har anvendt en nedsat merværdiafgiftssats på 4,8 % på leveringer af hunde af racen greyhound og på leveringer af heste, der ikke almindeligvis er bestemt til anvendelse ved tilberedning af levnedsmidler, på hesteudlejning og på visse insemineringsydelser.

2) Irland betaler sagens omkostninger.

3) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
1)

Artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat pålægger mobiltelefonioperatører, som har brugsrettigheder til radiofrekvenser, en engangsafgift, som skal betales såvel for nye erhvervelser af brugsrettigheder til radiofrekvenser som for forlængelse af disse rettigheder, og som pålægges i tillæg ikke alene til en årlig afgift for tilrådighedsstillelse af frekvenserne, som tilsigter at fremme en optimal udnyttelse af ressourcerne, men ligeledes i tillæg til en afgift, der dækker udgifterne til forvaltning af tilladelsen, med det forbehold, at disse afgifter faktisk forfølger det formål at sikre en optimal udnyttelse af de ressourcer, som radiofrekvenserne udgør, at de er objektivt begrundede, transparente, ikke-diskriminerende og forholdsmæssigt afpassede efter det tilsigtede formål og tager hensyn til målene i artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Med samme forbehold kan fastsættelsen af størrelsen af en engangsafgift for brugsrettigheder til radiofrekvenser baseret enten på den oprindelige engangsafgift for bevilling beregnet på grundlag af antallet af frekvenser og måneder, som brugsrettighederne til frekvenserne vedrører, eller på beløb fremkommet ved auktioner udgøre en passende metode til fastsættelse af værdien af radiofrekvenserne.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 5 i Kommissionens beslutning 2008/92/EF af 10. juli 2007 om en italiensk ordning om statsstøtte til rederisektoren på Sardinien, idet den ikke inden for de fastsatte frister har truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for hos modtagerne at tilbagesøge den statsstøtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet i nævnte beslutnings artikel 1.
1)

Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at begrebet »det civil- og handelsretlige område« omfatter et sagsanlæg om tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb i det tilfælde, hvor et offentligt organ af en myndighed, der er oprettet ved en lov, som skal sikre erstatning for de af et totalitært regime udøvede forfølgelser, er blevet pålagt at udbetale en del af provenuet fra en aftale om grundsalg som erstatning til en skadelidt, men i stedet ved en fejltagelse har overført hele købesummen til denne og derefter anlægger sag med påstand om tilbagebetaling af det uretmæssigt udbetalte beløb.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. april 2013 — Peter Sweetman m.fl. mod An Bord Pleanala (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court — Irland)

(Sag C-258/11) (1)

(Miljø - direktiv 92/43/EØF - artikel 6 - bevaring af naturtyper - særlige bevaringsområder - vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en beskyttet lokalitet - kriterier, der skal anvendes ved vurderingen af sandsynligheden for, at en bestemt plan eller et bestemt projekt vil skade den pågældende lokalitets integritet - lokaliteten Lough Corrib - projekt for omfartsvej N6 ved byen Galway)

2013/C 156/06

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Peter Sweetman, Ireland, Attorney General og Minister for the Environment, Heritage and Local Government

Sagsøgt: An Bord Pleanala

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court — fortolkning af artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — vurdering af en plan eller et projekts virkninger på en beskyttet lokalitet — kriterier der skal anvendes ved vurderingen af sandsynligheden for, om en bestemt plan eller et bestemt projekt vil skade den pågældende lokalitets integritet — følgerne af forsigtighedsprincippets anvendelse — anlæg af en vej, hvis linjeføring gennemløber et område foreslået som særligt bevaringsværdigt

Konklusion

Artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for en lokalitets forvaltning, skader denne lokalitets integritet, hvis denne plan eller dette projekt vil kunne forhindre en varig opretholdelse af de grundlæggende kendetegn ved den berørte lokalitet, der er knyttet til tilstedeværelsen af en prioriteret naturtype, hvis bevaring har ligget til grund for udpegelsen af lokaliteten med henblik på optagelse på listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning som omhandlet i dette direktiv. Forsigtighedsprincippet finder anvendelse ved en sådan vurdering.

(1) EUT C 226 af 30.7.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/11

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. april 2013 — Mindo Srl mod Kommissionen

(Sag C-652/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - kartel - det italienske marked for køb og første forarbejdning af råtobak - den solidarisk ansvarlige meddebitors betaling af bøden - søgsmålsinteresse - bevisbyrde)

2013/C 156/17

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Mindo Srl (ved avvocati G. Mastrantonio, C. Osti og A. Prastaro)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved N. Khan og L Malferrari, som befuldmægtigede, bistået af avvocati F. Ruggeri Laderchi og R. Nazzini)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 5. oktober 2011 i sag T-19/06, Mindo mod Kommissionen, hvorved Retten fastslog, at det var ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4012 endelig af 20. oktober 2005, vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/C.38.281/B.2 — Råtobak — Italien), vedrørende et kartel om prisfastsættelse for betaling af producenter og andre mellemled og fordelingen af leverandører på det italienske marked for råtobak, samt annullation eller nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren — sagsøgeren genstand for en verserende insolvensprocedure — den retlige interesse bortfaldet

Konklusion

1) Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 5. oktober 2011, Mindo mod Kommissionen (sag T-19/06), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 49 af 18.2.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/8

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 21. marts 2013 — Europa-Kommissionen mod Buczek Automotive sp. z o.o. og Republikken Polen

(Sag C-405/11 P) (1)

(Appel - statsstøtte - strukturomlægning af den polske stålindustri - begrebet statsstøtte - inddrivelse af offentlig gæld - betegnelse af manglende begæring om, at debitorvirksomheden erklæres konkurs, som statsstøtte - kriteriet om den private kreditor - fordeling af bevisbyrden - grænser for domstolsprøvelsen)

2013/C 156/11

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved A. Stobiecka-Kuik og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Buczek Automotive sp. z o.o. (ved radca prawny J. Jurczyk) og Republikken Polen (ved M. Krasnodębska-Tomkiel, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. maj 2011 i sag T-1/08, Buczek Automotive mod Kommissionen, hvorved Retten delvist annullerede Kommissionens beslutning 2008/344/EF af 23. oktober 2007 om Polens statsstøtte C 23/06 (ex NN 35/06) til stålproducenten Technologie Buczek Group (EUT 2008 L 116, s. 26) — manglende begæring om, at debitorvirksomheden blev erklæret konkurs, kvalificeret som statsstøtte — retlig fejl ved bedømmelsen af Kommissionens anvendelse af kriteriet om den hypotetiske private fordringshaver samt ved fordelingen af bevisbyrden

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.

3) Republikken Polen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 311 af 22.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/10

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. april 2013 — Karl Berger mod Freistaat Bayern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht München I — Tyskland)

(Sag C-636/11) (1)

(Forordning (EF) nr. 178/2002 - forbrugerbeskyttelse - fødevaresikkerhed - information af offentligheden - markedsføring af en fødevare, der er uegnet til menneskeføde, men som ikke udgør en sundhedsrisiko)

2013/C 156/15

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht München I

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Karl Berger

Sagsøgt: Freistaat Bayern

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht München I — fortolkning af artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EFT L 31, s. 1) — tidsmæssigt anvendelsesområde — national lovgivning, hvorefter information af offentligheden er tilladt, når en afskyvækkende fødevare, som ikke er sundhedsskadelig, men som er uegnet til konsum, bringes i omsætning

Konklusion

Artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed skal fortolkes således, at den ikke kan være til hinder for en national lovgivning, hvorefter information af offentligheden kan foretages ved angivelse af fødevarebetegnelsen og den fødevarevirksomhed, i hvis navn eller firmanavn fødevaren blev fremstillet, behandlet eller bragt i omsætning, når en sådan fødevare, selv om den ikke er sundhedsskadelig, er uegnet til menneskeføde. Nævnte forordnings artikel 17, stk. 2, andet afsnit, skal fortolkes således, at de nationale myndigheder under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede kan udsende en sådan information til offentligheden under iagttagelse af kravene i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes.

(1) EUT C 98 af 31.3.2012.