Domstolens Dom af 11. juli 1996. - Regina mod Secretary of State for the Environment, ex parte: Royal Society for the Protection of Birds. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: House of Lords - Forenede Kongerige. - Direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle - Direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - Afgrænsning af områder som særligt beskyttede områder - Medlemsstaternes skønsbeføjelser - Økonomiske og sociale hensyn - Lappel Bank. - Sag C-44/95.



Samling af Afgørelser 1996 side I-03805



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Miljoe ° beskyttelse af vilde fugle ° direktiv 79/409 ° valg og afgraensning af saerligt beskyttede omraader ° kriterier, der kan tages i betragtning ° ingen hensyntagen til oekonomiske hensyn, heller ikke selv om der er tale om almene hensyn, som har forrang for oekologiske formaal, eller om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser

(Raadets direktiv 79/409, art. 2 og art. 4, stk. 1 og 2, samt direktiv 92/43, art. 6, stk. 4)

Sammendrag

Artikel 4, stk. 1 eller 2, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, hvorefter medlemsstaterne skal traeffe saerlige beskyttelsesforanstaltninger for visse arter, og navnlig som saerligt beskyttede omraader afgraense de omraader, der er bedst egnede til at beskytte dem, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ikke ved udlaegningen af et omraade til et saerligt beskyttet omraade kan tage oekonomiske hensyn i betragtning ved valget og afgraensningen af et saerligt beskyttet omraade, som omhandlet i direktivets artikel 2, eller laegge vaegt paa saadanne hensyn forstaaet som almene hensyn, som har forrang for det almene hensyn, som direktivets oekologiske formaal er udtryk for.

Paa samme maade kan en medlemsstat heller ikke tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser som dem, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, der er blevet indsat i direktiv 79/409. For selv om sidstnaevnte bestemmelse har udvidet antallet af de mulige grunde til at goere indgreb i allerede udlagte saerligt beskyttede omraader, idet udtrykkeligt ogsaa hensyn af social eller oekonomisk art kan komme i betragtning, er der dog ikke herved indfoert aendringer for saa vidt angaar det i artikel 4, stk. 1 og 2, i direktiv 79/409 omhandlede indledende stadium, hvorfor udlaegningen af lokaliteter til saerligt beskyttede omraader altid skal ske paa grundlag af de kriterier, der i henhold til de sidstnaevnte bestemmelser kan paaberaabes.

Parter

I sag C-44/95,

angaaende en anmodning, som House of Lords (Det Forenede Kongerige) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

The Queen

mod

Secretary of State for the Environment,

ex parte: Royal Society for the Protection of Birds,

procesdeltager: Port of Sheerness Ltd,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 2 og 4 i Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1),

har

DOMSTOLEN

sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann (refererende dommer), J.L. Murray, P. Jann og M. Wathelet,

generaladvokat: N. Fennelly,

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

° Royal Society for the Protection of Birds ved R. Gordon, QC, og Solicitor R. Buxton

° Port of Sheerness Ltd ved S. Isaacs, QC, og Barrister C. Lewis paa vegne af Solicitor C. Holme

° Det Forenede Kongeriges regering ved Assistant Treasury Solicitor J.E. Collins, som befuldmaegtiget, bistaaet af Barrister S. Richards og Barrister A. Lindsay

° den franske regering ved sous-directeur Catherine de Salins, Direction des affaires juridiques, Udenrigsministeriet, og secrétaire des affaires étrangères i samme tjenestegren J.-L. Falconi, som befuldmaegtigede

° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved C. O' Reilly og M. van der Woude, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 7. februar 1996 af Royal Society for the Protection of Birds ved R. Gordon og R. Buxton, af Port of Sheerness Ltd ved S. Isaacs, af Det Forenede Kongeriges regering ved J.E. Collins, S. Richards og A. Lindsay, af den franske regering ved secrétaire adjoint des affaires étrangères R. Nadal, Direction des affaires juridiques, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved C. O' Reilly,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 21. marts 1996,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 9. februar 1995, indgaaet til Domstolen den 24. februar 1995, har House of Lords i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 2 og 4 i Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1, herefter "fugledirektivet").

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag, som en fuglebeskyttelsesforening, Royal Society for the Protection of Birds (herefter "RSPB") har anlagt mod Secretary of State for the Environment (miljoeministeren, herefter "ministeren") i anledning af en afgoerelse fra sidstnaevnte om at udlaegge et omraade som et saerligt beskyttet omraade for vilde fugle.

3 Fugledirektivet, hvis anvendelsesomraade omfatter alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold paa medlemsstaternes omraade i Europa, hvor traktaten finder anvendelse, indeholder i artikel 2 en bestemmelse om, at medlemsstaterne skal traeffe alle noedvendige foranstaltninger til at opretholde eller tilpasse bestanden af samtlige omfattede arter paa et niveau, som isaer imoedekommer oekologiske, videnskabelige og kulturelle krav og samtidig tilgodeser oekonomiske og rekreative hensyn.

4 Efter fugledirektivets artikel 3 traeffer medlemsstaterne ud fra de i artikel 2 omhandlede hensyn alle noedvendige foranstaltninger for at beskytte, opretholde eller genskabe tilstraekkeligt forskelligartede og vidtstrakte levesteder for alle de beskyttede arter.

5 Det bestemmes i direktivets artikel 4, stk. 1, at for arter, som er anfoert i bilag I, skal der traeffes saerlige beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til levesteder for at sikre, at de kan overleve og formere sig i deres udbredelsesomraade. Medlemsstaterne skal herved som saerligt beskyttede omraader udlaegge navnlig saadanne omraader, som med hensyn til antal og udstraekning er bedst egnede til beskyttelse af disse arter i det geografiske soe- og landomraade, hvor direktivet finder anvendelse.

6 I stk. 2 i denne artikel hedder det: "Under hensyn til beskyttelsesbehovene i det geografiske soe- og landomraade, hvor dette direktiv finder anvendelse, traeffer medlemsstaterne tilsvarende foranstaltninger med hensyn til regelmaessigt tilbagevendende traekfuglearter, som ikke er anfoert i bilag I, for saa vidt angaar de paagaeldende arters yngle-, fjerskifte- og overvintringsomraader samt rasteomraaderne inden for deres traekruter. Med henblik herpaa er medlemsstaterne i saerlig grad opmaerksomme paa, at vaadomraaderne, og isaer vaadomraader af international betydning beskyttes."

7 Artikel 4, stk. 4, indeholder endelig foelgende bestemmelse: "Medlemsstaterne traeffer egnede foranstaltninger med henblik paa i de i stk. 1 og 2 naevnte beskyttede omraader at undgaa forurening eller forringelse af levestederne samt forstyrrelse af fuglene, i det omfang en saadan forurening, forringelse eller forstyrrelse har vaesentlig betydning for formaalet med denne artikel. Medlemsstaterne bestraeber sig paa at undgaa forurening eller forringelse af levesteder ogsaa uden for disse beskyttede omraader."

8 Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7, herefter "direktivet om naturtyper"), der i Det Forenede Kongerige skulle have vaeret gennemfoert senest i juni 1994, indeholder i artikel 7 en bestemmelse om, at forpligtelserne i artikel 6, stk. 2, 3 og 4, i direktivet traeder i stedet for forpligtelserne i artikel 4, stk. 4, foerste punktum, i fugledirektivet, for saa vidt angaar de omraader, der er udlagt som saerligt beskyttede efter artikel 4, stk. 1, eller tilsvarende anerkendt efter artikel 4, stk. 2, deri. Direktivets artikel 6, stk. 2, 3 og 4, har foelgende ordlyd:

"2. Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger for at undgaa forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne i de saerlige bevaringsomraader samt forstyrrelser af de arter, for hvilke omraaderne er udpeget, for saa vidt disse forstyrrelser har betydelige konsekvenser for dette direktivs maalsaetninger.

3. Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller noedvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan paavirke en saadan lokalitet vaesentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger paa lokaliteten under hensyn til bevaringsmaalsaetningerne for denne. Paa baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne paa lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder foerst deres tilslutning til en plan eller et projekt, naar de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og naar de ° hvis det anses for noedvendigt ° har hoert offentligheden.

4. Hvis en plan eller et projekt, paa trods af at virkningerne paa lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemfoeres af bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser, herunder af social eller oekonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ loesning, traeffer medlemsstaten alle noedvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhaeng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der traeffes.

Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller vaesentlige gavnlige virkninger paa miljoeet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser."

9 Det Forenede Kongerige gennemfoerte foerst dette direktiv i oktober 1994.

10 Den 15. december 1993 traf ministeren afgoerelse om, at Medway Estuary and Marshes skulle udpeges som et saerligt beskyttet omraade (herefter "SBO"). Samtidig blev det bestemt, at dette SBO ikke skulle omfatte et omraade paa ca. 22 hektar paa Lappel Bank.

11 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at Medway Estuary and Marshes er et omraade paa 4 681 hektar paa nordkysten af Kent, et vaadomraade af international betydning, der ogsaa er opfoert i Ramsar-konventionen. Et stort antal svoemme- og vadefugle benytter omraadet som yngleplads og overvintringsomraade og som rasteomraade paa foraars- og efteraarstraekket. I omraadet findes der endvidere ynglebestande af klyder og dvaergterner, der er arter, der er naevnt i bilag I til fugledirektivet.

12 Lappel Bank er en tidevandsbetinget slikvade, som i den nordlige ende umiddelbart stoeder op til Sheerness' havn og geografisk ligger inden for graenserne for Medway Estuary and Marshes. Lappel Bank har adskillige af de samme vigtige ornitologiske kendetegn som omraadet i almindelighed. Selv om det ikke er hjemsted for fugle af de arter, der er naevnt i fugledirektivets artikel 4, stk. 1, forekommer visse arter dér i langt stoerre antal end i Medway SBO i oevrigt. Lappel Bank er en vigtig del af det almindelige oekosystem i flodmundingen, og inddragelsen af dette tidevandsbetingede omraade vil sandsynligvis foere til en nedgang i bestandene af vadefugle og vandfugle i Medway Estuary and Marshes-omraadet.

13 Sheerness' havn er i dag den femtestoerste havn i Det Forenede Kongerige for saa vidt angaar fragt og godsomsaetning. Havnen er en god forretning, der ligger godt for skibsfarten og de vigtigste hjemmemarkeder. Havnen, som i oevrigt er en vigtig arbejdsgiver i et omraade, hvor der er store arbejdsloeshedsproblemer, har planer om en udvidelse, hvorved der skal skaffes stoerre faciliteter til oplagring af biler og mervaerdirelaterede aktiviteter, som beroerer biler, og stoerre faciliteter paa markedet for frugt- og papirprodukter, hvorved den bedre vil kunne konkurrere med havne paa kontinentet med tilsvarende faciliteter. Lappel Bank er imidlertid det eneste omraade, hvor der for Sheerness' havn realistisk har kunnet overvejes udvidelser.

14 Ministeren traf derfor afgoerelse om, at Lappel Bank skulle holdes uden for Medway Estuary SBO, idet det var hans opfattelse, at behovet for ikke at bremse havnens kommercielle udvikling og for at fastholde det store bidrag, som dens udvidelse i Lappel Bank-omraadet ville betyde for den lokale og nationale oekonomi, maatte veje tungere end dette omraades beskyttelsesvaerdige naturvaerdi.

15 RSPB anlagde sag ved Divisional Court, Queen' s Bench Division, med paastand om annullation af ministerens afgoerelse, hvorved det anfoertes, at ministeren ikke retmaessigt efter fugledirektivets bestemmelser kunne tilgodese oekonomiske hensyn ved udlaegningen af et SBO. Divisional Court gav ikke RSPB medhold, og Court of Appeal stadfaestede naevnte rets afgoerelse. RSPB appellerede derefter ankeinstansens afgoerelse til House of Lords.

16 Denne ret, der var i tvivl om, hvorledes direktivet skal fortolkes, har besluttet at udsaette sagen og anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:

"1) Er en medlemsstat berettiget til at tage de hensyn i betragtning, der er anfoert i artikel 2 i direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, ved udlaegning af et omraade som saerligt beskyttet omraade og/eller ved fastlaeggelsen af graenserne for et saadant omraade i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1 og/eller stk. 2?

2) Saafremt spoergsmaal 1) besvares benaegtende, kan en medlemsstat da alligevel tage de i artikel 2 opregnede hensyn i betragtning i forbindelse med udlaegningsproceduren, naar

a) der er tale om almene hensyn, som har forrang for det almene hensyn, som direktivets oekologiske formaal er udtryk for (dvs. den betingelse, Domstolen har opstillet i f.eks. sag C-57/89, Kommissionen mod Tyskland (' Leybucht-digerne' ), for, at kravene i artikel 4, stk. 4, kan fraviges), eller

b) der er tale om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser af den art, der kan tages i betragtning ifoelge artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter?"

Det foerste spoergsmaal

17 Med dette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i realiteten at faa oplyst, om fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved valget af et SBO og afgraensningen heraf er befoejet til at tage hensyn til de i direktivets artikel 2 naevnte oekonomiske hensyn.

18 Indledningsvis skal der henvises til niende betragtning til fugledirektivet, hvorefter "det er absolut noedvendigt at beskytte, opretholde eller genskabe tilstraekkeligt forskelligartede og vidtstrakte levesteder, hvis samtlige [de i direktivet naevnte] fuglearter skal bevares", hvortil foejes, at "visse fuglearter boer omfattes af saerlige beskyttelsesforanstaltninger for saa vidt angaar deres levesteder med henblik paa at sikre, at disse arter kan overleve og formere sig i deres udbredelsesomraader", og endelig, at "disse bestemmelser boer ligeledes tage hensyn til traekfugle ...".

19 Denne betragtning kommer formelt til udtryk i bestemmelserne i direktivets artikel 3 og 4. Domstolen har i dom af 2. august 1993 (sag C-355/90, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 4221, praemis 23; herefter "dommen om Santoña-vadeomraadet") fastslaaet, at den foerste af disse artikler foreskriver forpligtelser af almindelig beskaffenhed, dvs. forpligtelsen til at garantere tilstraekkeligt forskelligartede og vidtstrakte levesteder for alle de i direktivet omhandlede fuglearter, mens den sidstnaevnte angiver naermere bestemte forpligtelser for saa vidt angaar de fuglearter, som er anfoert i bilag I, og for traekfuglearter, der ikke er anfoert i dette bilag.

20 Det Forenede Kongeriges regering og Port of Sheerness Ltd har anfoert, at direktivets artikel 4 kun kan have betydning i sammenhaeng med artikel 3. De har i den forbindelse anfoert, at artikel 4 for visse arter, som menes at have saerlig interesse, er en regel om en saerlig anvendelse af den generelle forpligtelse, der er paalagt ved artikel 3. Naar der efter sidstnaevnte bestemmelse kan laegges vaegt paa oekonomiske hensyn, boer dette ogsaa vaere tilfaeldet for saa vidt angaar artikel 4, stk. 1 og 2.

21 Den franske regering er naaet til det samme resultat og har anfoert, at medlemsstaterne ved et omraades udlaegning til et SBO laegger vaegt paa alle de kriterier, der er naevnt i fugledirektivets artikel 2, der har generel raekkevidde, og saaledes bl.a. ogsaa paa oekonomiske hensyn.

22 Disse argumenter kan ikke tiltraedes.

23 Det maa saaledes fastslaas, at fugledirektivets artikel 4 indeholder bestemmelser om beskyttelse, der har en specielt maalrettet karakter og er saerlig udbygget saavel for de i bilag I naevnte arter som for traekfuglearterne, hvilket maa begrundes med, at der er tale om henholdsvis de mest truede arter og arter, der udgoer et faelles eje for Faellesskabet (jf. dom af 23.5.1990, sag C-169/89, Van den Burg, Sml. I, s. 2143, praemis 11).

24 Ifoelge dette direktivs artikel 3 kan der imidlertid ved ivaerksaettelsen af almindelige beskyttelsesforanstaltninger, herunder oprettelsen af beskyttede omraader, laegges vaegt paa de i artikel 2 naevnte hensyn, hvilket ikke er tilfaeldet efter artikel 4 i forbindelse med ivaerksaettelsen af saerlige beskyttelsesforanstaltninger, navnlig omraaders udlaegning til SBO.

25 Naar henses til det saerlige beskyttelsesformaal, som artikel 4 har, samt til, at direktivets artikel 2 ifoelge Domstolens faste praksis (jf. dom af 19.1.1994, sag C-435/92, Association pour la protection des animaux sauvages m.fl., Sml. I, s. 67, praemis 20) ikke indeholder en selvstaendig undtagelse fra direktivets generelle beskyttelsesordning, maa det derfor fastslaas, at der, som det fremgaar af praemis 17 og 18 i dommen om Santoña-vadeomraadet, ikke bliver tale om konkret at afveje de oekologiske krav, der stilles i foerstnaevnte bestemmelse, over for de interesser, der naevnes i den sidstnaevnte og navnlig de deri omtalte oekonomiske hensyn.

26 Det er i realiteten de i artikel 4, stk. 1 og 2, angivne kriterier, der maa vaere bestemmende for medlemsstaterne ved valget og afgraensningen af et SBO. Det fremgaar imidlertid af praemis 26 og 27 i dommen om Santoña-vadeomraadet, at der ganske uanset de bestaaende forskelle mellem de forskellige sproglige versioner af artikel 4, stk. 1, sidste afsnit, er tale om kriterier af ornitologisk art.

27 Paa baggrund af det anfoerte maa spoergsmaalet besvares med, at fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved valget og afgraensningen af et SBO ikke er befoejet til at tage de oekonomiske hensyn, der er naevnt i direktivets artikel 2, i betragtning.

Det andet spoergsmaal

Foerste del af det andet spoergsmaal

28 Med foerste del af det andet spoergsmaal oensker den nationale ret en afgoerelse af, om fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved udlaegningen af et omraade til SBO og dette omraades afgraensning, kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om almene hensyn, som har forrang for det almene hensyn, som direktivets oekologiske formaal er udtryk for.

29 Domstolen har i dom af 28. februar 1991 (sag C-57/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 883, praemis 21 og 22; herefter "Leybucht-dige-dommen") fastslaaet, at medlemsstaterne i forbindelse med anvendelsen af fugledirektivets artikel 4, stk. 4, kun maa formindske et SBO' s areal, naar der foreligger ganske saerlige omstaendigheder, saasom omstaendigheder, der bunder i almene hensyn, som har forrang for det oekologiske formaal, der forfoelges med direktivet. I denne sammenhaeng kan imidlertid efter samme dom oekonomiske hensyn ikke komme i betragtning.

30 I oevrigt fremgaar det af praemis 19 i dommen om Santoña-vadeomraadet, at i forbindelse med fugledirektivets artikel 4 i det hele taget kan oekonomiske hensyn under ingen omstaendigheder svare til et alment hensyn, som har forrang for det hensyn, som det med direktivet tilsigtede oekologiske formaal repraesenterer.

31 Foerste del af det andet spoergsmaal skal herefter ° uden at det er noedvendigt at tage stilling til, af hvilken art de almene hensyn, som tillaegges forrang i forbindelse med et omraades udlaegning til et SBO, skal vaere for eventuelt at kunne komme i betragtning ° besvares med, at fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ikke ved udlaegningen af et omraade til et SBO og dette omraades afgraensning kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om almene hensyn, som har forrang for det almene hensyn, som direktivets oekologiske formaal er udtryk for.

Anden del af det andet spoergsmaal

32 Med anden del af det andet spoergsmaal har House of Lords i det vaesentlige oensket en afgoerelse af, om fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved udlaegningen af et omraade til et SBO og dette omraades afgraensning kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser som dem, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, i direktivet om naturtyper.

33 Det Forenede Kongeriges regering har anfoert, at dette spoergsmaal kun kan referere sig til en situation, hvor udlaegningsafgoerelsen er truffet, efter at fristen for at efterkomme direktivet om naturtyper er udloebet. Saaledes forholder det sig ikke i hovedsagen, og det er derfor ufornoedent at besvare et saadant spoergsmaal.

34 Hertil bemaerkes blot, at i henhold til fast retspraksis tilkommer det udelukkende de nationale retsinstanser, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retlige afgoerelse, som skal traeffes, paa grundlag af omstaendighederne i den konkrete sag at vurdere, saavel om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig for, at de kan afsige dom, som relevansen af de spoergsmaal, de forelaegger Domstolen. En afvisning fra realitetsbehandling af en anmodning fra en national retsinstans er kun mulig, hvis det viser sig, at den oenskede fortolkning af faellesskabsretten aabenbart savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand (jf. bl.a. dom af 28.3.1996, sag C-129/94, Rafael Ruiz Bernáldez, Sml. I, s. 1829, praemis 7). Dette er imidlertid ikke tilfaeldet i hovedsagen.

35 Domstolen skal foelgelig behandle anden del af den forelaeggende rets andet spoergsmaal.

36 Foerst bemaerkes, at det i artikel 7 i direktivet om naturtyper bl.a. er bestemt, at forpligtelserne i henhold til i artikel 6, stk. 4, traeder i stedet for forpligtelserne i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 4, foerste punktum, for saa vidt angaar de omraader, der er udlagt som saerligt beskyttede efter fugledirektivets artikel 4, stk. 1, eller tilsvarende anerkendt efter dets artikel 4, stk. 2, fra datoen for naturtypedirektivets ivaerksaettelse eller fra den dato, hvor en medlemsstat har udlagt eller anerkendt omraaderne efter fugledirektivet, hvis denne dato er senere.

37 I den forbindelse bemaerkes, at som anfoert af Kommissionen i dens indlaeg har artikel 6, stk. 4, i direktivet om naturtyper, som indfoejet i fugledirektivet, efter afsigelsen af Leybucht-dige-dommen, der drejede sig om formindskelse af et allerede udlagt omraades areal, udvidet antallet af de hensyn, hvormed indgreb i et SBO kan begrundes og udtrykkeligt ogsaa har medtaget bl.a. hensyn af social eller oekonomisk art.

38 De bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser, der efter artikel 6, stk. 4, i naevnte direktiv kan begrunde en plan eller et projekt, der kan paavirke et SBO vaesentligt, omfatter saaledes under alle omstaendigheder de almene hensyn, som har forrang som beskrevet i Leybucht-dige-dommen, og vil eventuelt kunne omfatte hensyn af social eller oekonomisk art.

39 Det maa dernaest fastslaas, at selv om der ved artikel 6, stk. 3 og 4, i direktivet om naturtyper, saaledes som disse stykker aendrer fugledirektivets artikel 4, stk. 4, foerste punktum, er indfoert en procedure, hvorigennem medlemsstaterne af bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser paa visse betingelser kan vedtage planer eller projekter, der griber ind i et SBO, og saaledes i realiteten omgoer en afgoerelse om et omraades udlaegning hertil gennem en formindskelse af dets areal, er der ikke herved indfoert aendringer for saa vidt angaar det i fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede indledende stadium i en procedure med henblik paa et omraades udlaegning til et SBO.

40 Heraf foelger, at udlaegningen af lokaliteter til SBO ogsaa efter bestemmelserne i direktivet om naturtyper altid skal ske paa grundlag af de kriterier, der i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, kan paaberaabes.

41 Imidlertid kan oekonomiske grunde forstaaet som bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser, der goer det muligt at dispensere fra pligten til at udlaegge en lokalitet paa grundlag af miljoekriterier, ikke tillaegges vaegt paa dette stadium, hvilket, som Kommissionen med foeje har anfoert, ikke hindrer, at de eventuelt kan tages i betragtning senere inden for rammerne af den i artikel 6, stk. 3 og 4, i direktivet om naturtyper fastlagte procedure.

42 Denne del af spoergsmaalet skal derfor besvares med, at fugledirektivets artikel 4, stk. 1 eller 2, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ikke ved udlaegningen af et omraade til et SBO og dette omraades afgraensning kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser som dem, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, i direktivet om naturtyper.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

43 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af House of Lords ved kendelse af 9. februar 1995, for ret:

1) Artikel 4, stk. 1 eller 2, i Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved valget og afgraensningen af et saerligt beskyttet omraade ikke er befoejet til at tage de oekonomiske hensyn, der er naevnt i direktivets artikel 2, i betragtning.

2) Artikel 4, stk. 1 eller 2, i direktiv 79/409 skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ikke ved udlaegningen af et omraade til et saerligt beskyttet omraade og dette omraades afgraensning kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om almene hensyn, som har forrang for det almene hensyn, som direktivets oekologiske formaal er udtryk for.

3) Artikel 4, stk. 1 eller 2, i direktiv 79/409 skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ikke ved udlaegningen af et omraade til et saerligt beskyttet omraade og dette omraades afgraensning kan tage oekonomiske hensyn i betragtning, naar der er tale om bydende noedvendige hensyn til vaesentlige samfundsinteresser som dem, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, i Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.