Forslag til afgørelse fra generaladvokat Fennelly fremsat den 17. juli 1997. - Quelle Schickedanz AG und Co. mod Oberfinanzdirektion Frankfurt am Main. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Hessisches Finanzgericht, Kassel - Tyskland. - Den fælles toldtarif - Tarifering af en sammensat vare - Gyldigheden af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1966/94. - Sag C-80/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-00123



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Hovedspoergsmaalet i denne sag er, om dameundertoej i form af en garniture bestaaende af brystholder og trusse, der indfoeres og saelges som saadan (som saet), ifoelge den faelles toldtarif skal tariferes som to adskilte dele eller som et saet. Svaret afhaenger af, hvilke af en raekke regler, baade faellesskabsregler og nationale regler, der finder anvendelse.

I - Faktiske omstaendigheder og sagens gang

2 De faktiske omstaendigheder i sagen er relativt enkle. Sagsoegeren i hovedsagen (herefter »sagsoegeren«) er et tysk postordrefirma. Blandt de varer, det udbyder til salg, er der et saet dameundertoej bestaaende af brystholder og trusse; disse er fremstillet af samme materiale og er forsynet med en blonde af samme type. Den 19. august 1994 ansoegte sagsoegeren den nationale myndighed med ansvar for tarifering af tekstiler, Oberfinanzdirektion Frankfurt-am-Main (herefter »sagsoegte«), om en bindende tariferingsoplysning vedroerende tariferingen af saettet ifoelge den kombinerede nomenklatur. Den 24. august 1994 udstedte sagsoegte to bindende tariferingsoplysninger, hvori man tariferede brystholderen og trussen i forskellige koder i den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«). Herved henviste sagsoegte til Kommissionens forordning (EF) nr. 1966/94 af 28. juli 1994 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (herefter »forordningen«) (1).

3 Nr. 6 i bilaget til forordningen er saalydende:

»Et saet sammenpakket til detailsalg (2), bestaaende af:

- en brystholder af trikotage (65% polyamid, 35% bomuld), med regulerbare skulderstropper og metalforstaerkninger under skaalene. Visse dele af den bestaar af raschel-knipling

- en trusse af trikotage (80% bomuld, 20% polyamid), med elastik i taljen og benaabningerne. Ogsaa den har visse dele i raschel-knipling«

skal tariferes som to separate varer, nemlig saaledes, at brystholderen tariferes i KN-kode 6212 10 00 og trussen i KN-kode 6108 21 00. Begrundelsen er: »Tarifering i henhold til almindelig tariferingsbestemmelse 1 og 6 vedroerende den kombinerede nomenklatur samt teksten til KN-kode 6108, 6108 21 00, 6212 og 6212 10 00«.

4 Sagsoegeren har anlagt sag til proevelse af gyldigheden af tariferingsafgoerelsen ved Hessisches Finanzgericht (herefter »den nationale ret«) med henvisning til, at den tilgrundliggende forordning er ugyldig. I sin forelaeggelseskendelse af 7. marts 1996 udtrykte den nationale ret tvivl vedroerende spoergsmaalet, om forordningen er forenelig med de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende den kombinerede nomenklatur, herunder navnlig bestemmelse 3 b); det er rettens opfattelse, at varerne i henhold til denne bestemmelse boer tariferes som et saet, og at de - da brystholderen er den del, der er karaktergivende for saettet - boer tariferes i position 6212 10 00. Retten forelagde Domstolen foelgende spoergsmaal:

»1) Er den i bilaget under nr. 6 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1966/94 af 28. juli 1994 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EFT L 198, s. 103) foretagne tarifering af varer i saet til detailsalg, bestaaende af en brystholder og en trusse, gyldig, for saa vidt de i saettet indeholdte varer derved tariferes enkeltvis i strid med bestemmelse 3 b) i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende den kombinerede nomenklatur?

2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende, spoerges:

Skal varer i saet til detailsalg, bestaaende af en brystholder af trikotage og en trusse af trikotage, tariferes i position 6212 10 00, fordi brystholderen i henhold til bestemmelse 3 b) i de almindelige tariferingsbestemmelser, skal anses for at vaere den karaktergivende bestanddel?«

II - Gennemgang

a) Formaliteten

5 I retsmoedet rejste Kommissionen for foerste gang et spoergsmaal i henseende til, om forelaeggelsen vil kunne realitetspaakendes, og herved henviste den til, at nr. 6 i bilaget til forordningen kun tariferede brystholdere bestaaende af 65% polyamid og 35% bomuld, mens de i hovedsagen omtvistede varer bestaar af 90% polyamid og 10% elasthan. Den udtalte derfor, at forordningen ikke kunne finde anvendelse paa de i sagen foreliggende omstaendigheder.

6 Det antages fast i Domstolens praksis, at »det alene tilkommer de nationale retter, som behandler tvisten, og som har ansvaret for den retslige afgoerelse, der skal traeffes, at vurdere - under hensyn til hver enkelt sags saerenheder - baade noedvendigheden af en praejudiciel afgoerelse for at kunne afsige dom og relevansen af de spoergsmaal, som de forelaegger Domstolen ... Naar de af de nationale retter forelagte spoergsmaal vedroerer fortolkningen af en bestemmelse i faellesskabsretten, er Domstolen derfor i princippet forpligtet til at traeffe afgoerelse herom« (3). Domstolen har tillige udtalt: »En afvisning fra realitetsbehandling af en anmodning fra en national retsinstans er kun mulig, hvis det viser sig, at den fortolkning af faellesskabsretten eller den efterproevelse af en faellesskabsregels gyldighed, som den paagaeldende retsinstans har anmodet om, aabenbart savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand« (4).

7 Det er klart, at sagsoegte havde tillid til forordningen, da man traf afgoerelse om tariferingen. I lyset af skrivelsen af 4. oktober 1994 fra Kommissionens tjenestegrene til Forbundsfinansministeriet - der beskriver det omtvistede tiltag som »en rammeforordning« - og forordningens tilblivelseshistorie som beskrevet i brevet kan det naeppe overraske, at de nationale myndigheder indtog dette standpunkt, uanset den tilsyneladende begraensede ordlyd af nr. 6 i bilaget til forordningen. Det spoergsmaal, der ligger til grund for forelaeggelsen, er reelt, om de bindende tariferingsoplysninger fra den nationale myndighed er korrekte, hvilket fremgaar af en naerlaesning af det foerste spoergsmaal. Selv om Domstolen ikke har faaet oplysning om de praecise grunde til, at de nationale myndigheder lagde forordningen til grund, er jeg under disse omstaendigheder af den opfattelse, at de forelagte spoergsmaal er relevante, og at det, naar man tager stilling til dem, er rigtigt at undersoege forordningens gyldighed.

8 Skulle Domstolen naa frem til, at den ikke har kompetence til at tage stilling til forordningens gyldighed, maa de omtvistede varer under alle omstaendigheder tariferes i samklang med de relevante regler i de almindelige tariferingsbestemmelser, der er genstanden for den nationale rets andet spoergsmaal, hvis behandling Kommissionen ikke har gjort indsigelse imod.

b) Retlig baggrund

9 Den af den nationale ret naevnte forordning blev udstedt i overensstemmelse med artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (herefter »forordning nr. 2658/87«) (5). Artikel 9, stk. 1, litra a), bemyndiger Kommissionen til, under anvendelse af den ved artikel 10 indfoerte forvaltningskomitéprocedure (6), bl.a. at traeffe foranstaltninger vedroerende »anvendelse af den kombinerede nomenklatur ... isaer for saa vidt angaar ... tarifering af varer ...«.

10 I tredje betragtning i praeamblen til forordning nr. 2658/87 udtaltes, at den kombinerede nomenklatur »boer ... udarbejdes paa grundlag af det harmoniserede system«, som var blevet vedtaget ved »den internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, benaevnt 'det harmoniserede system', undertegnet i Bruxelles den 14. juni 1983«. Den internationale konvention blev godkendt paa Faellesskabets vegne ved Raadets afgoerelse 87/369/EOEF af 7. april 1987 (7). Konventionens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), bestemmer - med forbehold af visse undtagelser, der ikke er relevante her - at »hver af de kontraherende parter forpligter sig til ... at anvende de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede system samt alle bestemmelser til de forskellige afsnit, kapitler og underpositioner og til ikke at aendre omfanget af afsnittene, kapitlerne, positionerne eller underpositionerne i det harmoniserede system ...«.

11 Domstolen har stedse anerkendt, at Kommissionen i medfoer af artikel 9 i forordning nr. 2658/87 har »en vid skoensmaessig befoejelse ... til at praecisere indholdet af de positioner, der kommer i betragtning ved tariferingen af en bestemt vare« (8). Det foelger baade af tredje betragtning i praeamblen til denne forordning og af artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), i den internationale konvention, at Kommissionen ved udoevelsen af sit skoen ikke maa »aendre indholdet af de toldpositioner, der er blevet fastlagt paa grundlag af det harmoniserede system, der blev indfoert ved konventionen, og hvis anvendelsesomraade Faellesskabet ved konventionens artikel 3 har forpligtet sig til ikke at aendre« (9).

12 Tilsvarende var Kommissionen ved udstedelsen af den anfaegtede forordning i tilfaelde af, at affattelsen af de relevante positioner og underpositioner ikke afgoer tariferingen af de paagaeldende varer, pligtig at overholde den tarifering, der fremgik af de almindelige bestemmelser og af bestemmelserne til afsnit, kapitler og underpositioner. Faktisk erkender Kommissionen i indlaegget i den foreliggende sag udtrykkeligt, at den har pligt til at overholde de almindelige bestemmelser. I modsat fald ville forordningen vaere udtryk for overskridelse af befoejelser, og i samklang med Domstolens standpunkt i sagen om »corn gluten feed« (10) og formuleringen af spoergsmaalene til Domstolen skal jeg tage stilling til denne problemstilling foerst og ikke til de andre grunde til at antage ugyldighed, som er blevet gjort gaeldende, navnlig spoergsmaalet om fyldestgoerende begrundelse. For at afgoere, om forordningen er gyldig, vil det vaere noedvendigt at naa frem til et resultat vedroerende tariferingen af varerne ifoelge de almindelige bestemmelser og derfor at behandle den forelaeggende rets andet spoergsmaal samtidig med det foerste.

c) Den angivne begrundelse for forordningen: bestemmelse 13 til afsnit XI

13 Paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen var den kombinerede nomenklatur den, der fremgik af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2551/93 af 10. august 1993 om aendring af bilag I til forordning nr. 2658/87 (11). Foelgende bestemmelse i afsnit XI (tekstilvarer) i KN er relevante:

»6108 Underkjoler, underskoerter, trusser, underbenklaeder, natkjoler, pyjamas, negligéer, badekaaber, housecoats og lignende varer, af trikotage, til kvinder eller piger:

...

-- Trusser og underbenklaeder:

6108 21 00 -- -- Af bomuld

...

6212 Brystholdere, hofteholdere, korsetter, seler, sokkeholdere, stroempebaand og lignende varer og dele dertil, ogsaa af trikotage:

6212 10 00 -- Brystholdere.«

14 En generel udtalelse i bestemmelserne til afsnittet og underpositionerne i afsnit XI forklarer, at i modsaetning til kapitel 50-55 skelnes der ikke i kapitel 56-63 - med undtagelse af position 5809 og 5902 - i positionernes ordlyd mellem de materialer, som de af kapitlet omfattede tekstilvarer bestaar af. Paa det i sagen relevante tidspunkt paalagdes varer tariferet i KN-kode 6108 21 00 saedvanlig told paa 13%, mens den tilsvarende sats for varer i 6212 10 00 var paa 6,5%.

15 Ifoelge bestemmelse 1 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede system (12) under Toldsamarbejdsraadet (herefter »CCC«) (13) »[tjener] overskrifter til afsnit, kapitler og underkapitler alene til orientering; tariferingen skal ske med hjemmel i positionsteksterne og de til afsnit og kapitler knyttede bestemmelser samt, for saa vidt det ikke strider mod de naevnte tekster og bestemmelser efter nedenstaaende regler«. Bestemmelse 6 indeholder en tilsvarende regel for tarifering af varer i underpositionerne inden for en position. Med henblik paa tarifering skal der saaledes foerst tages hensyn til positionens tekst og derpaa til bestemmelserne til afsnit eller kapitler, foer de tilbagevaerende almindelige bestemmelser kan komme paa tale.

16 I naervaerende sag omfatter ingen position eller underposition i KN specifikt dameundertoej i form af et saet, saasom den vare, der er tvist om i hovedsagen. Hvad angaar afsnitsbestemmelserne har Kommissionen gjort gaeldende, at den var bundet af bestemmelse 13 i afsnit XI og saaledes maatte tarifere varerne separat. Det hedder i denne bestemmelse: »Beklaedningsgenstande af tekstil, henhoerende under forskellige positioner, skal - for saa vidt andet ikke er bestemt - tariferes i de respektive positioner for saadanne varer, selv om beklaedningsgenstandene er pakket som saet bestemt til detailsalg«; en supplerende bestemmelse til det paagaeldende afsnit (14) forklarer foelgende: »Ved anvendelse af bestemmelse 13 til dette afsnit omfatter udtrykket 'beklaedningsgenstande af tekstil' de under pos. 6101-6114 og 6201-6211 hoerende beklaedningsgenstande«.

17 Det foelger af den supplerende bestemmelse, at bestemmelse 13 kun finder anvendelse paa varer indeholdende to eller flere »beklaedningsgenstande«, som falder ind under de specificerede positioner. Dette er klart ikke tilfaeldet her, da en brystholder i sig selv maatte tariferes i KN 6212 10 00, der ikke er blandt de positioner, som udtrykket »beklaedningsgenstande« finder anvendelse paa. Kommissionen har videre gjort gaeldende, at bestemmelse 13 skal anvendes, selv hvis en af bestanddelene, saasom brystholderen, ikke er tariferet i en af de positioner, som den supplerende bestemmelse refererer til; ellers ville - finder Kommissionen - reglerne for trusser ikke blive overholdt. Ikke alene ignorerer et saadant argument ordlyden af de relevante bestemmelser, men det er udtryk for manglende logik, da det antages, at reglerne for et helt saet dameundertoej skal overholde de regler, som alene ville gaelde for trusser. Heller ikke Kommissionens noegne paastand om, at anvendelsen af bestemmelse 13 kun kunne udelukkes, hvis ingen af delene i et saet kan tariferes i KN-koderne opregnet i den supplerende bestemmelse, kan jeg finde noget grundlag for. Kommissionens fortolkning af den supplerende bestemmelse ville faktisk udvide anvendelsesomraadet for bestemmelse 13 i afsnit XI, saaledes at den omfatter saet med baade en »beklaedningsgenstand« som defineret og et toejstykke, der ikke er en »beklaedningsgenstand« i den forstand, hvori udtrykket maa forstaas i bestemmelse 13. En saadan aendring ville efter min opfattelse gaa ud over den blotte anvendelse af denne bestemmelse, som der blev taget sigte paa med artikel 9 i forordning nr. 2658/87.

d) Anvendelsen af de almindelige tariferingsbestemmelser

18 Da den anfaegtede forordning ikke kan begrundes med henvisningen til bestemmelse 13 i afsnit XI, bliver det nu noedvendigt at undersoege, om tariferingen af de paagaeldende varer maaske alligevel er i samklang med den tarifering, som fremgaar af anvendelsen af kapitelbestemmelserne eller de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede system.

19 Bestemmelserne til de respektive kapitler tager ikke specifikt stilling til spoergsmaalet om saet, der indeholder en del fra hvert kapitel. Bestemmelse 2 a) til kapitel 61 (beklaedningsgenstande og tilbehoer til beklaedningsgenstande, af trikotage), som omfatter KN-kode 6108 21 00 (trusser), fastsaetter, at kapitlet ikke omfatter »varer henhoerende under pos. 6212«. Tilsvarende fastsaetter bestemmelse 1 i kapitel 62 (beklaedningsgenstande og tilbehoer til beklaedningsgenstande, undtagen varer af trikotage), der omfatter KN-kode 6212 10 00 (brystholdere), at kapitlet »[kun] omfatter konfektionerede varer af tekstilstof af enhver art, undtagen vat. Kapitlet omfatter dog ikke varer af trikotage, bortset fra varer henhoerende under pos. 6212«. Det har ikke vaeret gjort gaeldende, at disse bestemmelser finder anvendelse ved tariferingen af saet til forskel fra beklaedningsgenstande, betragtet som separate varer.

20 Da hverken ordlyden af positionerne eller underpositionerne eller bestemmelserne til afsnittet eller kapitlet er afgoerende for tariferingen af de omtvistede varer, finder de almindelige bestemmelser anvendelse. Bestemmelse 2 angaar mest ukomplette eller ufaerdige varer og varer i blandet tilstand eller i forbindelse med andre materialer, og den er ikke til hjaelp i sagen her.

21 Bestemmelse 3, der er central i sagen, lyder saaledes i den affattelse, der var relevant for det paagaeldende tidspunkt:

»Saafremt varer ved anvendelse af ovennaevnte punkt 2 b), eller af andre aarsager kan henfoeres under to eller flere positioner, afgoeres tariferingen efter foelgende regler:

a) Den position, der har den mest specificerede varebeskrivelse, skal foretraekkes for positioner med en mere almindelig varebeskrivelse. Saafremt to eller flere positioner hver for sig kun naevner en del af de materialer, som indgaar i blandinger eller sammensatte varer, eller en del af varer i saet til detailsalg (15), betragtes disse positioner som lige specificerede for disse varer, selv om en af dem giver en mere fuldstaendig eller praecis beskrivelse af varerne.

b) Naar den foran under a) naevnte regel ikke kan anvendes ved tariferingen af blandinger eller sammensatte varer, bestaaende af forskellige materialer eller forskellige bestanddele, eller af varer i saet til detailsalg (16), tariferes de paagaeldende varer, som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende, for saa vidt udoevelsen af et skoen herover forekommer mulig.

c) Naar hverken den foran under a) eller den foran under b) angivne regel kan anvendes ved tariferingen, henfoeres varen under den position, som har det hoejeste nummer blandt de positioner, der i lige grad kan komme i betragtning.«

22 Der er enighed om, at de paagaeldende varer i sagen »kan henfoeres under to eller flere positioner« i den forstand, der forudsaettes i bestemmelse 3. I samklang med bestemmelsens ordlyd finder bestemmelse 3 b) kun anvendelse, saafremt varerne ikke kan tariferes med henvisning til bestemmelse 3 a). Dette er klart tilfaeldet, da ingen position, hverken almindelig eller saerlig, henviser til dameundertoej, der foreligger som saet. Det foelger ogsaa af bestemmelse 3 a), at de relevante positioner, som omfatter KN-koderne 6212 10 00 og 6108 21 00 »hver for sig kun naevner en del ... af varer i saet til detailsalg«, og at det heraf foelger, at disse positioner skal betragtes »som lige specificerede for disse varer«.

23 Under disse omstaendigheder er det naeste bestemmelse, der kan komme i betragtning, bestemmelse 3 b). Deri fastsaettes, at varerne skal tariferes »som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende, for saa vidt udoevelsen af et skoen herover forekommer mulig«. Da det ikke er umiddelbart indlysende, hvilken af delene der goer saettet »karaktergivende«, kan det vaere nyttigt i sagen at soege hjaelp i de forklarende bemaerkninger til det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem (17), og Domstolen har anerkendt, at »de maa ... anses for et gyldigt middel til fortolkningen af [told]tariffen«, for saa vidt som deres indhold er i overensstemmelse med tariffens forskrifter (18).

24 Den foerste tariferingsmetode i henhold til bestemmelse 3 a) beskrives i de forklarende bemaerkninger »esplanatory notes«" III, IV og V. Bemaerkning VI, VII, VIII og X (19), der relaterer til bestemmelse 3 b), foreskriver i den relevante del foelgende (fremhaevelse som i originalen. Teksten findes ikke paa dansk. O.a.):

»(VI) This second method relates only to:

(i) Mixtures.

(ii) Composite goods consisting of different materials.

(iii) Composite goods consisting of different components.

(iv) Goods put up in sets for retail sales.

It applies only if Rule 3 (a) fails.

(VII) In all these cases the goods are to be classified as if they consisted of the material or component which gives them their essential character, insofar as this criterion is applicable.

(VIII) The factor which determines essential character will vary as between different kinds of goods. It may, for example, be determined by the nature of the material or component, its bulk, quantity, weight or value, or by the role of a constituent material in relation to the use of the goods.

...

(X) For the purposes of this Rule, the term 'goods put up in sets for retail sale' shall be taken to mean goods which:

(a) consist of at least two different articles which are, prima facie, classifiable in different headings ...

(b) consist of products or articles put up together to meet a particular need or to carry out a specific activity; and

(c) are put up in a manner suitable for sale directly to users without repacking ...«.

25 Begrebet »varer i saet« blev fortolket af Domstolen i Telefunken-sagen saaledes, at begrebet saet forudsaetter, »at varerne med henblik paa salg indbyrdes er saa snaevert forbundne, at de ikke blot frembydes sammen til toldbehandling, men at de ligeledes i de forskellige handelsled, navnlig detailsalgsleddet, saedvanligvis udbydes som et hele i en faelles emballage for at daekke et behov eller udfoere en saerlig funktion« (20). Sagsoegerens paastand om, at de to dele af de paagaeldende varer blev indfoert i en enkelt emballage er ikke blevet anfaegtet, og den nationale ret fastslog i faktisk henseende, at varerne saelges sammen i detailhandelen som et saet.

26 Kommissionen - der ikke bestrider, at betingelserne i punkt (a) og (c) i forklarende bemaerkning X er opfyldt - har foreslaaet en fortolkning af punkt (b), der ville udelukke anvendelsen af bestemmelse 3 b) i denne sag. Den erkender, at varerne ville kunne betragtes som et saet henset til visse objektive faktorer, saasom varernes kvalitet, det anvendte stofmateriale og deres ydre fremtraeden, ligesom der kan laegges vaegt paa, at delene passer til hinanden. Kommissionen finder imidlertid, at den afgoerende faktor ved koebet af saadanne beklaedningsgenstande er stoerrelsen. Kunden maa vaere i stand til at proeve og vaelge hver enkelt del separat inden koebet; ydre lighed er ikke til nogen hjaelp i denne henseende. Efter Kommissionens opfattelse imoedekommer de paagaeldende varers fremtraeden som saet derfor ikke et klart defineret »saerligt behov« (particular need). Kommissionen tilfoejer, at de to dele af varerne under alle omstaendigheder er lige vigtige, at spoergsmaalet om, hvad der er karaktergivende, ikke kan anfoeres efter deres egenskaber, kvalitet eller funktion, og at den under disse omstaendigheder ikke havde pligt til at tage hensyn til bestemmelse 3 b), da den tariferede de omtvistede varer.

27 I Domstolens praksis er det klart fastslaaet, at det foelger »saavel af retssikkerheds- som kontroltekniske hensyn, at det afgoerende kriterium ved tarifering af varer normalt er disse objektive karakteristika og egenskaber, som beskrevet i den enkelte position i den faelles toldtarif og de supplerende bestemmelser til dennes afsnit og kapitler« (21). Den analyse, Kommissionen foreslaar i denne sag for at fastslaa eksistensen af et saerligt behov, forekommer mig at vaere subjektiv; Kommissionen soeger at saette sig i forbrugerens sted og mener - uden objektivt bevis eller nogen overbevisende grund - at forbrugerens valg af de omtvistede varer afhaenger af én faktor, og det er stoerrelsen, saaledes at ingen andre faktorer kan komme i betragtning.

28 Kommissionens opfattelse vedroerende et forbrugervalg er muligvis korrekt; jeg finder det hverken noedvendigt eller rigtigt at foreslaa Domstolen noget som helst i den henseende, selv om det maatte vaere muligt paa grundlag af det i sagen oplyste. Sagsoegeren har vidtloeftigt forklaret, at varerne udbydes til forbrugeren i en enkelt pakke, at saettene tillader forbrugeren at vaelge én af tre brystholderstoerrelser for hver enkelt stoerrelse af trusser, men at forbrugeren ikke maa blande dele fra forskellige saet. Sagsoegeren har desuden fremlagt belaeg for eksistensen af en markedsefterspoergsel i en raekke medlemsstater efter saet af undertoej som dem, der er strid om i sagen. Der er ikke tale om den almindelige efterspoergsel efter brystholdere og trusser, men en saerlig efterspoergsel efter en raekke perfekt matchende brystholdere og trusser, som udbydes til salg under saerlige detailsalgsbetingelser vedroerende pris, kvalitet og ydre fremtraeden. Der er her tale om objektive forhold, som Domstolen kan og efter min opfattelse ogsaa boer tage i betragtning. Det forhold, at sagsoegeren ikke tager sigte paa kunder, der kraever en kombination af forskellige stoerrelser af brystholdere og trusser, som altsaa ikke udbydes til salg, er ikke tilstraekkelig til at udelukke eksistensen af en saerlig efterspoergsel efter betydningen i forklarende bemaerkning X, punkt b).

29 Kommissionen henviser yderligere til CCC's forklarende bemaerkning til pos. 6212, hvori det bl.a. anfoeres: »[This] heading covers articles of a kind designed for wear as body-suppporting garments«, for herved at ville paavise, at det er kun den optimale pasform af beklaedningsgenstandene, ikke deres ydre fremtraeden, som der er en saerlig efterspoergsel efter. For det foerste finder denne forklarende bemaerkning ikke anvendelse paa KN-kode 6108 eller paa varer, som i samklang med bestemmelse 3 b) kan henfoeres »under to eller flere positioner« og »[som] varer i saet til detailsalg«. Tillige er en forklarende bemaerkning uanset sin eventuelle relevans hoejst kun en hjaelp ved fortolkningen og kan ikke tilsidesaette anvendelsen af en bindende retsregel saasom bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede system.

30 Derfor mener jeg, at det markedsfoeringskriterium, der fremgaar af Telefunken-sagen, kan anvendes i naervaerende sag, og at de paagaeldende varer maa betragtes som »varer i saet« ved anvendelsen af bestemmelse 3 b).

31 Uheldigvis loeser denne konklusion ikke spoergsmaalet, eftersom jeg finder det vanskeligt at fastslaa - hvis jeg da ikke skal hengive mig til en utilstedelig grad af subjektiv spekulation - hvorledes nogen af delene kan betragtes saaledes, at delen er karaktergivende for saettet. Sagsoegeren har udtrykkelig erkendt vanskeligheden herved i sit indlaeg, men argumenterer med, at brystholderen skal betragtes som den karaktergivende del for saettet, fordi den er vanskeligere at fremstille samt mere arbejds- og materialekraevende, ligesom den vejer og koster mere end trusserne. Den nationale ret har indtaget det standpunkt, at »brystholderen ... for saa vidt angaar baade vaerdien og forarbejdningens kostbarhed er karaktergivende for dette varesaet«.

32 Blandt de forhold, der anfoeres i forklarende bemaerkning VIII for bedoemmelsen af, hvad der er karaktergivende for varerne, forekommer det mig, at kun delenes egenskaber eller deres respektive vaerdi vil kunne vaere relevante i sagen. Der er ikke blevet fremfoert bevis for Domstolen med hensyn til, hvorledes en eller anden forskel mellem delene hvad angaar deres respektive omfang eller vaegt kunne vaere afgoerende for, hvad der er karaktergivende for saet. I det omtvistede varesaet er vaerdien af brystholderen sat til 5,93 DEM, trusserne til 4,31 DEM, hvilket giver saettet en vaerdi paa 10,24 DEM. Denne forskel i delenes respektive vaerdi, sammenlignet med saettets totalvaerdi (58% over for 42%), er efter min opfattelse ikke tilstraekkelig stor til klart at paavise, at brystholderen er den for saettet karaktergivende del.

33 Domstolens dom i Sportex-sagen giver et nyttigt kriterium vedroerende anvendelsen af dette aspekt af bestemmelse 3 b). Her antog Domstolen, at fastslaaelsen af, hvad der er karaktergivende for en vare, kan ske »ved at undersoege, om produktet bevarer de karaktergivende egenskaber, saafremt man fjerner en af bestanddelene« (22). Det forekommer mig at vaere rimelig klart - navnlig i lyset af de argumenter, sagsoegeren har paaberaabt sig i sagen for at paavise, at varerne maa behandles som et saet i stedet for to individuelle beklaedningsgenstande - at saettets karakteristiske egenskab ville gaa tabt, hvis en af delene blev fjernet, og at dette gaelder saavel trusserne som brystholderen.

34 Under de anfoerte omstaendigheder kan jeg ikke komme til anden konklusion end, at proevelsen af, hvad der er »karaktergivende«, ikke kan anvendes, hvilken mulighed udtrykkelig fastsaettes i bestemmelse 3 b) selv, der kun finder anvendelse, »for saa vidt som udoevelsen af et skoen herudover forekommer mulig«. Eftersom bestemmelse 3 a) og 3 b) ikke har kunnet afgoere tariferingen, kommer bestemmelse 3 c), ind i billedet. I samklang med denne bestemmelse boer varerne henfoeres under den position, som har det hoejeste nummer blandt de positioner, der i lige grad kan komme i betragtning, dvs. KN-kode 6212 10 00.

35 Det foelger af det ovenstaaende, at Kommissionen ved at tarifere de omtvistede varer i hovedsagen i forskellige KN-positioner ikke foretog den tarifering af de paagaeldende varer, der foelger af anvendelsen de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem. Kommissionen har med forordningen overskredet sine befoejelser, da forordningen blev udstedt under tilsidesaettelse af artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), i den internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem. Forordningen maa derfor kendes ugyldig. Konklusionen vil vaere den samme, saafremt Domstolen maatte finde, at brystholderen er karaktergivende for saettet.

III - Forslag til afgoerelse

36 De spoergsmaal, der er forelagt af Hessisches Finanzgericht ved kendelse af 7. marts 1996, boer besvares saaledes:

»Kommissionens forordning (EF) nr. 1966/94 af 28. juli 1994 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur er ugyldig, saa vidt som forordningen ved nr. 6 i bilaget til forordningen har tariferet varer i saet til detailsalg, bestaaende af en brystholder og en trusse, separat i underposition 6108 21 00 og 6212 10 00. Den faelles toldtarif skal, i den affattelse, der fremgaar af bilag I til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2551/93 af 10. august 1993 - om aendring af bilag I til Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif - fortolkes saaledes, at varer som de, der er omtvistet i hovedsagen, skal tariferes i underposition 6212 10 00.«

(1) - EFT L 198, s. 103.

(2) - Denne note vedroerer kun den engelske udgave.

(3) - Jf. domme af 17.10.1997, sag C-130/96, Giloy, Sml. I, s. 4291, praemis 20 og 21, og sag C-28/95, Leur-Bloem, Sml. I, s. 4161, praemis 24 og 25, samt af 18.10.1990, forenede sager C-297/88 og C-197/89, Dzodzi, Sml. I, s. 3763, praemis 34 og 35.

(4) - Dom af 6.7.1995, sag C-62/93, BP Supergaz, Sml. I, s. 1883, praemis 10.

(5) - EFT 1987 L 256, s. 1.

(6) - Dette svarer til procedure II, variant b), i artikel 2 i Raadets afgoerelse 87/373/EOEF af 13.7.1987 om fastsaettelse af de naermere vilkaar for udoevelsen af de gennemfoerelsesbefoejelser, der tillaegges Kommissionen (EFT L 197, s. 33). Afgoerelsen blev fortolket af Domstolen i sag C-417/93, Parlamentet mod Raadet, Sml. 1995 I, s. 1185.

(7) - EFT 1987 L 198, s. 1; konventionens tekst er vedfoejet afgoerelsen som bilag.

(8) - Dom af 14.12.1995, sag C-267/93, Frankrig mod Kommissionen (»corn gluten feed«), Sml. I, s. 4845, praemis 19, af 13.12.1994, sag C-401/93, Goldstar Europe, Sml. I, s. 5587, praemis 19, og af 18.9.1990, sag C-265/89, Vismans Nederland, Sml. I, s. 3411, praemis 13.

(9) - Sag C-267/94, naevnt i den foregaaende fodnote, praemis 20.

(10) - Sag C-267/94, naevnt ovenfor, praemis 15.

(11) - EFT L 241, s. 1.

(12) - De almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende det harmoniserede system er sammen med de forklarende bemaerkninger hertil offentliggjort i form af et loesbladssystem af Customs Cooperation Council paa engelsk og fransk. I juni 1994 antog dette det uofficielle arbejdsnavn »World Customs Organization«.

(13) - Hvad Faellesskabet angaar blev de optaget i bilag I til forordning nr. 2551/93, der naevnes i afsnit 13 og fodnote 11 ovenfor.

(14) - Den supplerende bestemmelse er senere blevet inkorporeret i teksten til bestemmelse 13; Explanatory Notes fra CCC, anden udgave (1996), D/1996/0448/1, s. 775.

(15) - Min fremhaevelse.

(16) - Min fremhaevelse.

(17) - Dette er de forklarende bemaerkninger (tidligere »kommentarer«) til de almindelige bestemmelser, der er offentliggjort af CCC, og de maa ikke sammenblandes med de forklarende bemaerkninger til De Europaeiske Faellesskabers kombinerede nomenklatur, der offentliggoeres af Kommissionen.

(18) - Dom af 16.6.1994, sag C-35/93, Develop Dr. Eisbein, Sml. I, s. 2655, praemis 21, jf. ogsaa dom af 17.6.1997, sag C-105/96, Codiesel, Sml. I, s. 3465, praemis 17.

(19) - Forklarende bemaerkning IX angaar sammensatte varer af forskellige dele, ikke varer i saet til detailsalg.

(20) - Jf. dom af 7.10.1985, sag 163/84, Telefunken, Sml. s. 3299, praemis 35.

(21) - Sag C-105/96, Codiesel, naevnt ovenfor i fodnote 18, praemis 17, min fremhaevelse, jf. ogsaa dom af 17.6.1997, sag C-164/95, Fábrica de Queijo Portuguesa Ld°, Sml. I, s. 3441, praemis 13, af 15.5.1997, sag C-405/95, Bioforce, Sml. I, s. 2581, praemis 12, og af 17.4.1997, forenede sager C-274/95 til C-276/95, Wuensche, Sml. I, s. 2091, praemis 15, samt sag C-265/89, Vismans Nederland, naevnt ovenfor i fodnote 8, praemis 14.

(22) - Jf. dom af 21.6.1988, sag 253/87, Sportex, Sml. s. 3351, praemis 8.