RETTENS DOM (Femte Afdeling)

13. februar 2001

Sag T-2/00

N

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — social sikring — ulykkesforsikring — vedtægtens artikel 73 — begrebet ulykke — HIV-infektion«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-135

Angående:

Påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse, hvorved den har afvist at anerkende, at sagsøgeren er blevet smittet med human immundefekt virus (HIV), som en ulykke i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og i artikel 2 i ordningen om dækningen af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, dels om erstatning.

Udfald:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Lægeudvalgets opgave er alene at afgive rent lægelige udtalelser og således ikke at foretage nogen form for retlig vurdering. Spørgsmålet, om en begivenhed kan kvalificeres som en ulykke i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 1, i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd, henhører under administrationens enekompetence, under Rettens og Domstolens kontrol, og lægeudvalget kan ikke indkaldes af en institution for at afgøre, om en sygdom og/eller dens årsag kan betragtes som en ulykke i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte artikel. Den omstændighed, at en institution har anmodet lægeudvalget om en udtalelse om dette spørgsmål, har dog ikke nogen betydning for gyldigheden af den beslutning, der er truffet af institutionen efter lægeudvalgets rapport. Da ansættelsesmyndigheden har bekræftet rapporten og lagt samtlige udvalgets konklusioner til grund, skal det blot bemærkes, at lægeudvalgets retlige vurderinger — i modsætning til dets lægelige vurderinger — ikke er endelige. Under disse omstændigheder er Retten kompetent til at undersøge, om ansættelsesmyndigheden ved at bekræfte lægeudvalgets udtalelse, der henviser til begrebet ulykke, har overholdt de relevante bestemmelser i ordningen. (jf. præmis 41-44) Henvisning til: Domstolen, 21. januar 1987, sag 76/84, Rienzimod Kommissionen, Sml. s. 315, præmis 9-12; Retten, 26. september 1990, sag T-122/89.F. mod Kommissionen, Sml. II, s. 517, præmis 15; Retten, 9. juli 1997, sag T-4/96, S mod Domstolen, Sml. II, s. 1125, præmis 59; Retten, 29. januar 1998, sag T-62/96, de Corte mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 31, og II, s. 71, præmis 78.

Begreberne accept af risiko og uagtsomhed hører ikke ind under definitionen af begrebet ulykke i artikel 2, stk. 1, i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd. Begrebernes anvendelse i en konkret sag kan således ikke medføre, at en begivenhed eller en udefra kommende faktor ikke anses for en ulykke, men kun, at en ulykke i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i ordningen, udelukkes fra dækning i henhold til vedtægtens artikel 73. (jf. præmis 59)

Smitte med HIV eller enhver anden virusinfektion, der har flere smitteveje, udgør ikke i sig selv en begivenhed eller en udefra kommende faktor i henhold til artikel 2, stk. 1, i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd. Denne smitte udgør en sygdom, en infektion, for hvilken den nøjagtige årsag og de præcise omstændigheder ved smitteoverførslen bør identificeres med henblik på vurderingen af, om den pågældende tjenestemand har være udsat for en ulykke. (jf. præmis 67)