31

I denne henseende skal det indledningsvis bemærkes, at Retten i den appellerede doms præmis 29-32 fastslog følgende: »29 Bestemmelserne i artikel 42 i forordning nr. 207/2009, der giver mulighed for at anse det ældre varemærke for kun at være registreret for den del af varerne og tjenesteydelserne, for hvilke det er godtgjort, at reel brug af varemærket har fundet sted, udgør nemlig for det første en begrænsning af de rettigheder, som indehaveren af det ældre varemærke har som følge af registreringen, således at de ikke kan fortolkes således, at de fører til en ubegrundet begrænsning i omfanget af den beskyttelse, som det ældre varemærke tildeles, navnlig i tilfælde, hvor de varer eller tjenesteydelser, for hvilke dette varemærke er blevet registreret, udgør en tilstrækkelig afgrænset kategori, og skal for det andet anvendes under hensyntagen til nævnte indehavers legitime interesse i for fremtiden at kunne udvide sit sortiment af varer eller tjenesteydelser inden for grænserne af de ord, der betegner de varer eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket er registreret, og nyde den beskyttelse, som registreringen af nævnte varemærke giver vedkommende (jf. i denne retning dom af 14.7.2005, Reckitt Benckiser (España) mod KHIM – Aladin (ALADIN), T-126/03, EU:T:2005:288, præmis 51 og 53). 30 Når et varemærke er blevet registreret for en kategori af varer og tjenesteydelser, der er tilstrækkelig bred til, at der inden for denne kategori kan foretages en opdeling i flere underkategorier, der kan betragtes selvstændigt, medfører beviset for, at en reel brug af varemærket for en del af disse varer eller tjenesteydelser har fundet sted, i en indsigelsessag kun en beskyttelse for den eller de underkategorier, som de varer eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket rent faktisk er blevet brugt, tilhører. Er et varemærke derimod blevet registreret for varer eller tjenesteydelser, der er defineret på en så præcis og afgrænset måde, at det ikke er muligt at opdele den pågældende kategori i underkategorier af betydning, må beviset for, at der er gjort reel brug af varemærket for de nævnte varer eller tjenesteydelser, nødvendigvis omfatte hele denne kategori med henblik på indsigelsen (dom af 14.7.2005, Reckitt Benckiser (España) mod KHIM – Aladin (ALADIN), T-126/03, EU:T:2005:288, præmis 45, og af 13.2.2007, Mundipharma mod KHIM – Altana Pharma (RESPICUR), T-256/04, EU:T:2007:46, præmis 23). 31 Selv om formålet med begrebet delvis brug er, at varemærker, der ikke er blevet brugt for en given varekategori, ikke bliver utilgængelige, må det dog ikke have til følge, at indehaveren af det nævnte varemærke mister enhver beskyttelse for varer, der – uden at være fuldstændig identiske med dem, for hvilke en reel brug har kunnet bevises af indehaveren – i det væsentlige ikke adskiller sig fra disse og hører til samme gruppe, hvor enhver opdeling ville være vilkårlig. Det bemærkes i denne forbindelse, at det i praksis er umuligt for varemærkeindehaveren at godtgøre brugen af alle tænkelige varianter af de varer, der er omfattet af registreringen. Derfor kan begrebet »en del af […] varer[ne] eller tjenesteydelser[ne]« ikke udvides til at omfatte hele det markedsførte sortiment af lignende varer eller tjenesteydelser, men kun til at omfatte de varer eller tjenesteydelser, der adskiller sig nok til at udgøre sammenhængende kategorier eller underkategorier (dom af14.7.2005, Reckitt Benckiser (España) mod KHIM – Aladin (ALADIN), T-126/03, EU:T:2005:288, præmis 46, og af 6.3.2014, Anapurna mod KHIM – Annapurna (ANNAPURNA), T-71/13, ikke trykt i Sml., EU:T:2014:105, præmis 63). 32 Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt varer udgør en del af en sammenhængende underkategori, der kan betragtes selvstændigt, fremgår det af retspraksis, at i det omfang forbrugeren først og fremmest søger en vare eller en tjenesteydelse, som kan opfylde hans særlige behov, udgør den pågældende vares eller tjenesteydelses formål og anvendelse et væsentligt led i forbrugerens afgørelse af sit valg. Formåls- og anvendelseskriteriet er således, i det omfang det anvendes af forbrugerne forud for ethvert køb, et primært kriterium i definitionen af en underkategori af varer eller tjenesteydelser. De omhandlede varers art og egenskaber er til gengæld ikke som sådan relevante for definitionen af en underkategori af varer eller tjenesteydelser (jf. dom af 18.10.2016, August Storck mod EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls), T-367/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:615, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).«