FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

P. MENGOZZI

fremsat den 17. juli 2008 ( 1 )

Forenede sager C-362/07 og C-363/07

Kip Europe SA m.fl.

og

Hewlett Packard International SARL

mod

Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

»Fælles toldtarif — kombineret nomenklatur — tarifering — flerfunktionsapparater — apparater bestående af et laserprintermodul og et scannermodul med kopieringsfunktion — pos. 8471 — pos. 9009«

I — Indledning

1. I denne sag har den forelæggende ret anmodet Domstolen om at fortolke visse bestemmelser i toldnomenklaturen. De specifikke spørgsmål, der er rejst, vedrører såkaldte flerfunktionsapparater, men Domstolen er også blevet bedt om mere generelle præciseringer.

II — Retlig baggrund

A — Bestemmelserne i den kombinerede nomenklatur

2. Den kombinerede nomenklatur, der finder anvendelse på omstændighederne i denne sag, er nomenklaturen for 2006, der er indeholdt i forordning nr. 1719/2005 (herefter »KN 2006«) ( 2 ).

3. Afsnit I i første del af KN 2006 med overskriften »Almindelige bestemmelser« bestemmer følgende: »1. Overskrifter til afsnit, kapitler og underkapitler tjener alene til orientering; tariferingen skal ske med hjemmel i positionsteksterne og de til afsnit og kapitler knyttede bestemmelser samt, for så vidt det ikke strider mod de nævnte tekster og bestemmelser, efter nedenstående regler. […] 3. Såfremt varer […] kan henføres under to eller flere positioner, afgøres tariferingen efter følgende regler: a) Den position, der har den mest specificerede varebeskrivelse, skal foretrækkes for positioner med en mere almindelig varebeskrivelse. […] b) Når den foran under a) nævnte regel ikke kan anvendes ved tariferingen af blandinger eller sammensatte varer, bestående af forskellige materialer eller forskellige bestanddele, eller af varer i sæt til detailsalg, tariferes de pågældende varer, som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende, for så vidt udøvelsen af et skøn herover forekommer mulig. c) Når hverken den foran under a) eller den foran under b) angivne regel kan anvendes ved tariferingen, henføres varen under den position, som har det højeste nummer blandt de positioner, der i lige grad kan komme i betragtning. […]«

4. Afsnit XVI i KN 2006 med overskriften »Maskiner og apparater samt mekaniske redskaber; elektrisk materiel; dele dertil; lydoptagere og lydgengivere samt billed- og lydoptagere og billed- og lydgengivere til fjernsyn; dele og tilbehør dertil« indledes af følgende »Bestemmelser«: »1. Dette afsnit omfatter ikke: […] m) instrumenter, apparater og andre varer henhørende under kapitel 90 […] 3. Når andet ikke er bestemt, tariferes kombinerede maskiner, der består af to eller flere maskiner, der er sammenbygget til en enhed, samt andre maskiner, der er indrettet til at udføre to eller flere funktioner (komplementære eller alternative), efter den pågældende kombinations eller maskines hovedfunktion. […]«

5. Afsnit XVI indeholder kapitel 84, der har overskriften »Atomreaktorer; kedler; maskiner og apparater samt mekaniske redskaber; dele dertil«, indledes af følgende »Bestemmelser«: »[…] 5. […] B) Automatiske databehandlingsmaskiner kan foreligge som anlæg bestående af et varierende antal selvstændige enheder. Under forbehold af litra E) nedenfor skal en enhed anses for en del af et komplet anlæg, såfremt den opfylder alle de følgende betingelser: a) den anvendes udelukkende eller hovedsagelig i forbindelse med et automatisk databehandlingsanlæg b) den kan tilsluttes centralenheden enten direkte eller gennem en eller flere enheder, og c) den kan modtage eller aflevere data i en form (koder eller signaler), der kan anvendes af anlægget. […] D) Printere, tastaturer, indlæsningsenheder med X-Y-koordinater og diskettelagerenheder, der opfylder betingelserne i litra B b) og B c) ovenfor, tariferes altid som enheder i pos. 8471. E) Maskiner, der udfører en selvstændig funktion, bortset fra databehandling, og som er sammenbygget eller forbundet med en automatisk databehandlingsmaskine, tariferes i positionen for den pågældende arbejdsfunktion, eller, hvis en sådan ikke findes, i en relevant opsamlingsposition. […]«

6. Pos. 8471 i KN 2006 er opbygget således: »8471Automatiske databehandlingsmaskiner og enheder dertil; magnetiske og optiske læsere, maskiner til overførsel af data til datamedier i kodet form samt maskiner til bearbejdning af sådanne data, ikke andetsteds tariferet: […] 847160 — Indlæse- eller udlæseenheder, også sammenbygget med en lagerenhed i et fælles kabinet: 84716020 — — Printere 84716060 — — Tastaturer 84716080 — — Andre varer […]«

7. Afsnit XVIII i KN 2006 med overskriften »Optiske, fotografiske og kinematografiske instrumenter og apparater; måle-, kontrol- og præcisionsinstrumenter og -apparater; medicinske og kirurgiske instrumenter og apparater; ure; musikinstrumenter; dele og tilbehør dertil« indeholder følgende positioner i kapitel 90: »9009 Fotokopieringsapparater med optisk system eller af kontakttypen samt varmekopieringsapparater: — Elektrostatiske fotokopieringsapparater: […] 90091200 — — Med reproduktion af originalen på kopien via et andet medium (indirekte metode)«

B — Forordning nr. 400/2006

8. I forordning nr. 400/2006 ( 3 ), hvori Kommissionen har bestemt, hvilke positioner i den kombinerede nomenklatur visse varer skal henføres til, tariferes den nedenfor definerede vare, der er relevant for denne sag, i underposition 90091200: »4. Flerfunktionsapparat, der kan udføre følgende funktioner: — skanning — lasertrykning — laserkopiering (indirekte proces). Apparatet, der har flere kassetter til papir, er i stand til at reproducere op til 40 A4-sider pr. minut. Apparatet virker enten selvstændigt (som fotokopieringsmaskine) eller i forbindelse med en automatisk databehandlingsmaskine eller et netværk (som trykkemaskine (printer), skanner og fotokopieringsmaskine).«

9. Begrundelsen for dette er følgende: »Tarifering i henhold til almindelig tariferingsbestemmelse 1, 3 c) og 6 vedrørende den kombinerede nomenklatur, bestemmelse 5 E til kapitel 84 og teksten til KN-kode 9009 og 90091200. Apparatet har flere funktioner, hvoraf ingen kan anses for den, der giver apparatet dets væsentligste karakter.«

III — Hovedsagerne og de præjudicielle spørgsmål

10. De præjudicielle spørgsmål, som Domstolen er blevet anmodet om at besvare, er opstået i forbindelse med to hovedsager vedrørende henholdsvis apparatet »KIP 3000« og tre forskellige flerfunktionsprintere af mærket Hewlett-Packard (herefter »HP«) (laserjet CM 1015 MFP, laserjet M 1017 MFP og laserjet M 1005 MFP).

11. De pågældende produkter er ret forskellige. KIP 3000 er en kombineret printer og scanner til stort format, der hovedsageligt er beregnet til erhvervskunder som arkitekter og ingeniører, og som også er udstyret med en computer med Windows-styresystem. HP’s apparater er til gengæld primært beregnet til brug i private hjem eller i mindre kontorer.

12. Fælles for de nævnte produkter er, at de både består af et printermodul og et scannermodul. Denne kombination af en printer og en scanner betyder, at produkterne ikke kun kan benyttes til udskrivning og scanning, men også til kopiering. Apparaterne behøver ikke at blive tilsluttet en computer for at kunne kopiere.

13. De franske toldmyndigheder har henført de omhandlede apparater til KN-underposition 90091200, fordi de mener, at der reelt er tale om fotokopieringsmaskiner. Jeg skal understrege, at der som følge af denne tarifering opkræves en told på 6%. Hvis de, som importvirksomhederne foreslår, tariferes i underposition 847160, opkræves der derimod ingen told. Beslutningen om at fjerne told på »it-produkter« er resultatet af en aftale, der er indgået inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO), og som er indeholdt i en ministererklæring af 13. december 1996 om handel med informationsteknologiprodukter. Rådet godkendte denne aftale ved afgørelse 97/359/EF af 24. marts 1997 om fjernelse af told på informationsteknologiprodukter ( 4 ).

14. Den forelæggende ret har på grund af dette problem forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål ( 5 ): »1) Udgør kopifunktionen i et flerfunktionsapparat som det, der er genstand for den foreliggende sag, der er udformet med det formål at kunne fungere direkte i forbindelse med eller via et netværk med en eller flere computere, men som for så vidt angår kopieringsfunktionen — og kun denne — kan fungere selvstændigt, en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 5 E til kapital 84 i den kombinerede nomenklatur? 2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, udelukker denne selvstændige funktion, hvorom det udtrykkeligt er fastslået, at den ikke giver apparatet sin væsentligste karakter, tarifering under pos. 84 i medfør af bestemmelse 5 E trods printer- og scannerfunktionerne, der udføres i forbindelse med databehandling? 3) Skal tariferingen i et sådant tilfælde og i relation til et anlæg, der består af tre fysisk adskilte moduler (printer, scanner og computer), ske på grundlag af bestemmelse 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser? 4) Følger det af en korrekt fortolkning af det harmoniserede system og den kombinerede nomenklatur mere generelt, at printere som dem, der er genstand for sagen, skal henføres til underposition 847160 eller til underposition 90091200? 5) Er Kommissionens forordning (EF) nr. 400/2006 af 8. marts 2006 ugyldig, nemlig som følge af uoverensstemmelse med det harmoniserede system, med den kombinerede nomenklatur og med bestemmelse 1 og 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser til det harmoniserede system og den kombinerede nomenklatur, for så vidt som forordningen er begrundet med henvisning til begrebet »funktion, der giver apparatet dets væsentligste karakter«, og fører til, at printere som de ovenfor beskrevne henføres til underposition 90091200?«

IV — De præjudicielle spørgsmål

A — Indledende bemærkninger

15. Jeg skal understrege, at den toldmæssige tarifering af multifunktionsapparater som dem, der er tale om i denne præjudicielle sag, formentlig ikke vil volde problemer i fremtiden, eftersom pos. 9009 ikke længere indeholdes i KN 2007, og de pågældende produkter skal tariferes i pos. 8443, der i dag omfatter »[t]rykkemaskiner […]; andre printere, kopieringsmaskiner og telefaxapparater, også kombineret«. Underposition 844331 omfatter nærmere bestemt i den udgave, der gælder for 2008 ( 6 ), »[m]askiner, der udfører to eller flere af funktionerne trykning (printning), kopiering eller faxtransmission og kan tilsluttes til en automatisk databehandlingsmaskine eller et netværk«.

16. Et af de væsentligste problemer i denne sag, nemlig fortolkningen af bestemmelse 5 E til KN-kapitel 84, er dog stadig aktuelt, da denne bestemmelse stadig findes i KN.

B — De fire første spørgsmål vedrørende fortolkningen af KN

1. Indledende betragtninger

17. De fire første spørgsmål, som den forelæggende ret har stillet, bør efter min opfattelse behandles under ét. Retten har med disse spørgsmål reelt anmodet Domstolen om at fortolke de bestemmelser i KN, der er relevante for sagen, således at den kan tarifere de ovenfor beskrevne apparater.

18. Problemet er for det første, hvilke fortolkningsbestemmelser i KN der skal anvendes i denne sag, og for det andet, hvorledes de skal forstås.

2. Parternes argumenter

19. Selskaberne KIP Europe og HP, der er sagsøgere i hovedsagen og repræsenteres ved de samme advokater, har afgivet enslydende indlæg med henblik på at godtgøre, at de omhandlede apparater bør tariferes i underposition 847160.

20. De sagsøgende selskaber har først og fremmest anført, at disse apparater på grundlag af bestemmelse 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser skal henføres til underposition 847160, fordi det er printermodulet (eller subsidiært både printer- og scannermodulet), der er »karaktergivende« for dem.

21. Selskaberne anser det derimod ikke for muligt at tage den »funktion«, som disse apparater varetager, i betragtning, når dette element ikke indeholdes i bestemmelse 3b. Kriteriet vedrørende »hovedfunktionen« er faktisk kun nævnt i bestemmelse 3 til afsnit XVI, og denne bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis produkterne i teorien også (som det er tilfældet her) kan tariferes i positioner, der ikke henhører under afsnit XVI ( 7 ).

22. De sagsøgende selskaber har herved anført, at Domstolen i sin dom i Xerox-sagen ( 8 ) fejlagtigt benyttede »funktionskriteriet« i stedet for kriteriet vedrørende »materialet« eller »bestanddelen« ved anvendelsen af bestemmelse 3b ( 9 ).

23. Bestemmelse 5 E til KN-kapitel 84, som den franske toldmyndighed baserede sin afgørelse på, er efter sagsøgernes opfattelse anvendt forkert. Formålet med denne bestemmelse er nemlig kun at forhindre, at vidt forskellige apparater, der ikke er beregnet til databehandling, men som af konstruktions- eller anvendelsesmæssige årsager indeholder en computer eller kan tilsluttes en computer, kan tariferes som it-produkter ( 10 ).

24. Hvis bestemmelse 5 E anvendes i denne sag, vil det svare til kun at lægge vægt på kopieringsfunktionen og se bort fra printer- og scannerfunktionen, som klart er databehandlingsfunktioner. Ifølge de sagsøgende selskaber i hovedsagerne er bestemmelse 5 E udelukkende udarbejdet med henblik på apparater, der kun udfører én funktion ( 11 ).

25. Hvis man følger de franske toldmyndigheders tankegang, vil man efter de sagsøgende selskabers opfattelse havne i en absurd situation, hvor en computer tariferes som et ur, fordi den også kan visen tiden ( 12 ).

26. De sagsøgende selskaber har videre anført, at kopieringsfunktionen i sig selv kan anses for en slags databehandling, hvilket automatisk betyder, at det ikke er muligt at anvende bestemmelse 5 E til kapitel 84 ( 13 ).

27. Den franske, den nederlandske og den polske regering samt Kommissionen har til gengæld udtalt sig for en tarifering i underposition 90091200.

28. Deres argumenter er ganske vist forskellige, men deres ræsonnement kan grundlæggende sammenfattes på følgende måde.

29. Tariferingen i underposition 90091200 følger først og fremmest af bestemmelse 5 E til KN-kapitel 84. At de omhandlede flerfunktionsapparater kan udføre en selvstændig kopieringsfunktion, uanset om de er tilsluttet en computer, er tilstrækkeligt til, at den nævnte bestemmelse finder anvendelse, og dermed til, at varerne henføres til den position, der svarer til den specifikke funktion (mere præcist underposition 90091200 i KN 2006) ( 14 ).

30. Den samme tarifering vil subsidiært kunne foretages med støtte i bestemmelse 3c i de almindelige tariferingsbestemmelser, fordi bestemmelse 3b ikke finder anvendelse, når det ikke er muligt at afgøre, hvilket element der er »karaktergivende« for varerne ( 15 ).

3. Bedømmelse

a) Almindelige bemærkninger

31. Det særlige ved denne sag er efter min opfattelse, at Domstolen ikke kun anmodes om konkrete anvisninger på, hvorledes et bestemt produkt skal tariferes, men også om at udtale sig om fortolkningen af visse grundlæggende regler om toldtarifering. Det drejer sig, som det vil fremgå af følgende gennemgang af de fremførte argumenter, om bestemmelse 5 til KN-kapitel 84 og om bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser.

32. Jeg skal også understrege, at en del af de bestemmelser, der er relevante for denne sag, som bekendt skal findes i internationale aftaler, som Fællesskabet har indgået.

33. Her tænker jeg selvfølgelig især på det harmoniserede system, der er udarbejdet inden for rammerne af Verdenstoldorganisationen, og som KN bygger på ( 16 ). WTO’s aftale om handel med informationsteknologiprodukter kan dog også have betydning for denne sag ( 17 ). Jeg skal senere i dette forslag til afgørelse behandle spørgsmålet, om de internationale bestemmelser er relevante i denne sag ( 18 ).

34. Ifølge fast retspraksis skal toldtariferingen af varer endvidere i videst muligt omfang baseres på de objektive kriterier, der fremgår af ordlyden af positionerne i KN og de objektive kendetegn og egenskaber ved de varer, der skal tariferes ( 19 ). Toldsamarbejdsrådets og Kommissionens forklarende bemærkninger har desuden stor betydning for fortolkningen, selv om de ikke er retligt bindende ( 20 ).

35. I denne sag skal den nationale ret tage stilling til, om de ovenfor beskrevne flerfunktionsapparater skal henføres til KN-pos. 8471 (i afsnit XVI, kapitel 84) eller til pos. 9009 (i afsnit XVIII, kapitel 90).

36. Bestemmelserne i KN viser klart, at der ved fortolkningen af KN først og fremmest skal ses på de specifikke og detaljerede bestemmelser, og at der kun skal tages udgangspunkt i de almindelige bestemmelser, hvis det ikke er muligt at tarifere en vare ud fra de førstnævnte bestemmelser. Dette fremgår navnlig af bestemmelse 1 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende KN, hvoraf det bl.a. fremgår, at de nævnte almindelige bestemmelser kun anvendes, hvis det er nødvendigt, og for så vidt det er foreneligt med indholdet af de konkrete positioner i KN og bestemmelserne forud for de forskellige afsnit og kapitler. Det præciseres desuden i bestemmelse 3a, at »[d]en position, der har den mest specificerede varebeskrivelse, skal foretrækkes for positioner med en mere almindelig varebeskrivelse«.

37. Set i dette perspektiv mener jeg derfor, at det i denne sag er nødvendigt først at se på bestemmelse 5 i indledningen til KN-kapitel 84 og afgøre, hvilken rækkevidde den har, og om den finder anvendelse her. Dernæst må man eventuelt se på bestemmelse 3 i indledningen til afsnit XVI og til sidst på bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser.

b) Bestemmelse 5 til KN-kapitel 84

38. Det foreskrives som nævnt i bestemmelse 5 E til kapitel 84, at »[m]askiner, der udfører en selvstændig funktion, bortset fra databehandling, og som er sammenbygget eller forbundet med en automatisk databehandlingsmaskine, tariferes i positionen for den pågældende arbejdsfunktion, eller, hvis en sådan ikke findes, i en relevant opsamlingsposition«.

39. I denne sag har den franske og nederlandske regering i medfør af den nævnte bestemmelse anført, at de omhandlede produkter ikke henhører under kapitel 84 og i stedet bør tariferes i kapitel 90, fordi de kan bruges til fotokopiering uden at skulle tilsluttes en computer.

40. Vurderingen af, om denne bestemmelse finder anvendelse i denne sag, skal inddeles i tre på hinanden følgende trin. Det skal først afgøres, om bestemmelse 5 E teoretisk set kan anvendes til at tarifere en bestemt vare uden for det kapitel, som denne bestemmelse indeholdes i, dvs. uden for kapitel 84. I bekræftende fald skal det dernæst undersøges, om de her omhandlede produkters fotokopieringsfunktion udgør en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling«. Hvis dette spørgsmål besvares bekræftende, skal det endelig vurderes, om denne bestemmelse kan anvendes i denne sag.

i) Den teoretiske mulighed for at anvende bestemmelse 5 E

41. Jeg skal først undersøge, om det er muligt at anvende bestemmelse 5 E til tarifering af varer uden for kapitel 84, som denne bestemmelse indeholdes i.

42. Hertil kan anføres, at bestemmelserne i indledningen til de forskellige underopdelinger af KN i almindelighed kun gælder for den del, de findes i ( 21 ).

43. Jeg mener dog ikke, at det ud fra de nævnte argumenter kan afvises, at bestemmelse 5 E i teorien vil kunne anvendes i dette tilfælde.

44. Formålet med denne bestemmelse er for det første ikke at angive en specifik tarifering af bestemte produkter, men blot at udelukke en bestemt tarifering. Bestemmelsen skal nærmere bestemt forhindre, at et produkt betegnes som et »it-produkt«, blot fordi det indeholder en computer eller er forbundet med en computer, men i øvrigt varetager helt andre funktioner. Det er klart, at en »it-relateret« tarifering af de omhandlede produkter skal ske under kapitel 84 i KN 2006, eftersom det er dette kapitel, it-produkter henføres til. En bestemmelse, der i de nævnte tilfælde udelukker en »it-relateret« tarifering, kunne derfor ikke placeres andre steder end i indledningen til kapitel 84. Varer, der indeholder en computer eller er tilsluttet en computer, men ikke udfører »it-funktioner«, vil i øvrigt kunne tariferes i et hvilket som helst andet kapitel i KN, og alternativet til at placere den omhandlede bestemmelse i indledningen til kapitel 84 ville derfor være at indsætte den i de almindelige tariferingsbestemmelser, hvilket klart ikke ville have været hensigtsmæssigt, eftersom disse bestemmelser er meget generelle.

45. Jeg skal for det andet understrege, at i det eneste tilfælde, hvor Domstolen efter mit kendskab har fastslået, at betingelserne for at anvende bestemmelse 5 E var opfyldt, skulle varerne som et muligt alternativ til tariferingen under kapitel 84 tariferes under et andet kapitel, nemlig kapitel 85 ( 22 ). Hvis Domstolen mente, at bestemmelse 5 E kun kan anvendes til at foretage en tarifering, der ikke er »it-relateret«, i kapitel 84, burde den have undladt at anvende denne bestemmelse i den pågældende sag.

46. Det er derfor min opfattelse, at bestemmelse 5 E i teorien vil kunne anvendes i denne sag.

ii) Spørgsmålet, om der foreligger en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling«

47. Jeg skal nu undersøge, om den fotokopieringsfunktion, som de her omhandlede flerfunktionsprodukter har, kan betegnes som en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling« i henhold til bestemmelse 5 E.

48. Efter min mening kan der ikke være tvivl om, at dette spørgsmål må besvares bekræftende.

49. I forbindelse med KN 2006 var fotokopieringsfunktionen i hvert fald en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling«, eftersom den henhørte under et andet kapitel (og et andet afsnit) i KN. Jeg tænker naturligvis på kapitel 90, som Kommissionen og de intervenerende medlemsstater ønsker at tarifere de omhandlede varer i.

iii) Den konkrete anvendelse af bestemmelse 5 E i denne sag

50. Selv om bestemmelse 5 E muligvis kan anvendes, og kopieringsfunktionen er en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling«, mener jeg dog ikke, at dette medfører, at bestemmelse 5 E skal anvendes i denne sag.

51. Jeg mener nemlig, at den nævnte bestemmelse uden videre kan anvendes, og at der ikke er behov for yderligere undersøgelser, når den »selvstændige funktion, bortset fra databehandling« i det konkrete tilfælde er den eneste funktion, der varetages af de produkter, som skal tariferes.

52. Det er til gengæld langt mere tvivlsomt, om den omhandlede bestemmelse kan anvendes, når det samme produkt både har databehandlingsfunktioner og andre funktioner.

53. Dette er tilfældet i denne sag.

54. Der er således tale om apparater, der både har databehandlingsfunktioner — som klart henhører under det relevante kapitel i KN (i dette tilfælde printer- og scannerfunktioner) — og funktioner, der ikke kan henføres hertil (i dette tilfælde fotokopieringsfunktioner).

55. Hvis det, blot fordi de omhandlede produkter også varetager en anden funktion end databehandling, helt kan udelukkes, at disse produkter kan tariferes som »it-produkter« i KN-kapitel 84, ville dette efter min opfattelse paradoksalt nok resultere i, at et produkt blev tariferet ud fra en funktion, der sagtens kunne være fuldstændig underordnet eller irrelevant.

56. Det ville bl.a. også gøre det vanskeligt at tarifere produkter, der har mere end én funktion ud over databehandling. Her tænker jeg på flerfunktionsprodukter, som ud over at udskrive, scanne og kopiere også kan fungere som telefax, og som er ret almindelige.

57. Jeg mener ikke, at Domstolens praksis vedrørende bestemmelse 5 E strider mod den fortolkning, jeg vil foreslå.

58. Domstolen har således fastslået, at bestemmelse 5 E finder anvendelse, hvis det omhandlede produkt opfylder en anden »selvstændig funktion« end databehandling, i en sag, hvor selve produktet, selv om det var sammenbygget med en computer, var udformet og fremstod som et apparat til videoovervågning. Der var med andre ord tale om et produkt, hvis eneste praktiske formål ikke var at behandle data ( 23 ).

59. Domstolen har imidlertid fastslået i en række domme, at betingelserne for, at et apparat varetager en anden »selvstændig funktion« end databehandling, ikke var opfyldt ( 24 ).

60. I en sag, der i mange henseender lignede den her omhandlede, og som vedrørte apparater med flere funktioner, der kombinerer en printer med en skanner og et telefaxapparat, var Domstolen desværre ikke blevet anmodet om at tage stilling til den præcise tarifering af de omhandlede produkter, fordi det forelagte præjudicielle spørgsmål udelukkende drejede sig om gyldigheden af en tariferingsforordning ( 25 ).

61. I denne sag ligger det dog fast, at kopieringsfunktionen kun er én af de funktioner, der er knyttet til de omhandlede apparater, og at der faktisk ikke engang er tale om den vigtigste funktion. Hvis man på forhånd kategorisk afviser at tarifere dem som it-apparater, fordi de også kan anvendes til fotokopiering, risikerer man i virkeligheden at forvanske KN.

62. Jeg mener derfor, at bestemmelse 5 E til KN-kapitel 84 for at undgå klare fordrejninger af toldtariferingen kun bør anvendes, hvis et produkt har en selvstændig funktion, som er dette produkts eneste funktion. Er dette ikke tilfældet, skal produktet tariferes i henhold til de andre bestemmelser i KN.

63. Selv om bestemmelse 5 E ikke finder anvendelse i et konkret tilfælde, behøver dette naturligvis ikke at medføre, at produktet tariferes som et it-produkt. Anvendelsen af de andre tariferingsbestemmelser kan også føre til et andet resultat.

64. Eftersom kopieringsfunktionerne ikke er de omhandlede produkters eneste funktioner, og der i øvrigt ikke engang er tale om deres hovedfunktioner, er det ikke muligt at anvende bestemmelse 5 E til kapitel 84 her. Det kan derfor ikke på forhånd kategorisk afvises, at det er muligt at henføre dem til »it-apparaterne« i kapitel 84 i KN 2006.

65. Jeg mener endvidere, at det tidligere anførte bekræftes af bestemmelse 5 B til kapitel 84, der under forbehold af litra E) udtrykkeligt præciserer, at en enhed, der »udelukkende eller hovedsageligt [anvendes] i forbindelse med et automatisk databehandlingsanlæg« (min fremhævelse), skal anses for en del af et databehandlingsanlæg. Lovgiver er med andre ord selv gået ud fra, at komponenter, der kan varetage andre funktioner end databehandling, uanset om de er sekundære, også kan betragtes som en del af et databehandlingsanlæg. Hvis bestemmelse 5 E fortolkes, således som Kommissionen og de intervenerende regeringer foreslår, dvs. at et produkt, som udfører selv en ubetydelig funktion, der »ikke er it-relateret«, under ingen omstændigheder kan tariferes som et »it-produkt«, vil adverbiet »hovedsageligt« være fuldstændig overflødigt, eftersom bestemmelse 5 B kun vil gælde for produkter, der udelukkende er beregnet til anvendelse i forbindelse med et databehandlingsanlæg.

66. Selv om det ikke er afgørende, kan der heller ikke ses bort fra, at flerfunktionsapparater som de her omhandlede i de seneste udgaver af KN henføres til kapitel 84 og nærmere bestemt til underposition 844331 ( 26 ).

67. Jeg mener endelig, at mit forslag om, at bestemmelse 5 E til kapitel 84 fortolkes snævert, også finder bekræftelse i WTO’s aftale om handel med informationsteknologiprodukter.

68. Ser man bort fra spørgsmålet om, hvorvidt denne aftale finder anvendelse i denne sag, hvilket parterne ikke er kommet ind på ( 27 ), er det klart, at den i lyset af forpligtelsen til overensstemmende fortolkning ( 28 ) ikke umiddelbart er forenelig med fortolkninger som den, Kommissionen og de intervenerende regeringer har foreslået, der tilsigter at begrænse anvendelsesområdet for toldfritagelser mest muligt.

69. Den nævnte aftale tilskynder tydeligvis til fri bevægelighed uden told for it-produkter, som spiller en »nøglerolle […] i udviklingen af informationsindustrierne og i den dynamiske udvidelse af verdensøkonomien«.

c) Bestemmelse 3 til afsnit XVI

70. Når det ikke er muligt at anvende bestemmelse 5 E til kapitel 84, må det i forlængelse af det tidligere anførte vedrørende tariferingsbestemmelserne i KN ( 29 ) undersøges, om de omhandlede produkter kan tariferes i henhold til bestemmelse 3 til afsnit XVI, hvorefter »kombinerede maskiner, der består af to eller flere maskiner […], samt andre maskiner, der er indrettet til at udføre to eller flere funktioner […] [tariferes] efter den pågældende kombinations eller maskines hovedfunktion« (min fremhævelse).

71. Efter min opfattelse er det dog indlysende, at den nævnte bestemmelse ikke finder anvendelse i denne sag.

72. Som jeg allerede har påpeget, kan de omhandlede apparater både tariferes i kapitel 84 og i kapitel 90. De to kapitler indgår i to forskellige afsnit (henholdsvis afsnit XVI og afsnit XVIII), og en bestemmelse, der kun forekommer i et af disse afsnit, kan derfor ikke anvendes i denne sag ( 30 ). Denne opfattelse tilsluttede parterne sig også under retsmødet.

73. Jeg skal i øvrigt understrege, at bestemmelse 1 til afsnit XVI i en vis forstand er udtryk for en klar sondring mellem disse to dele af KN, idet det fremgår, at »[d]ette afsnit [ikke] omfatter […]: […] m) Instrumenter, apparater og andre varer henhørende under kapitel 90 […]« ( 31 ).

d) Bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser

i) Almindelige bemærkninger

74. I betragtning af det tidligere anførte mener jeg, at det er nødvendigt at anvende de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende KN, der er fastsat i afsnit I, i denne sag. Ved tariferingen af varer, som kan henføres under to eller flere positioner, er det nærmere bestemt bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser, der finder anvendelse.

75. Det fremgår af det første af de tre litraer, som denne bestemmelse er opdelt i, at den position, der har den mest specificerede varebeskrivelse, skal foretrækkes for positioner med en mere almindelig varebeskrivelse. Dette princip, der i det væsentlige afspejler tariferingssystemet i KN, er dog ikke relevant i denne sag, eftersom tariferingerne af de omhandlede produkter i begge tilfælde er specificerede og rettet mod forskellige kapitler og afsnit.

76. Ifølge bestemmelse 3b tariferes »blandinger« imidlertid, »som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende«.

77. Som det fremgår af min gennemgang af parternes synspunkter, mener de intervenerende regeringer og Kommissionen ikke, at den nævnte bestemmelse finder anvendelse, fordi det i den konkrete sag ikke er muligt at fremhæve et element, som er særligt karaktergivende for de her omhandlede flerfunktionsapparater ( 32 ). De mener derfor, at det er litra c) i den samme almindelige bestemmelse, der bør anvendes.

78. De sagsøgende selskaber i hovedsagen fastholder, at der er forskel på bestemmelse 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser og bestemmelse 3 til afsnit XVI. Der bør især sondres skarpt mellem begrebet »hovedfunktion« i den sidstnævnte bestemmelse og det »materiale« og den »bestanddel«, der kendetegner en vare i henhold til bestemmelse 3b.

79. De sagsøgende selskabers holdning beror på, at de omhandlede apparater kan fremstille fotokopier selvstændigt, hvilket kan betragtes som en »funktion«, men i hvert fald ikke kan føres tilbage til en fysisk komponent i selve produkterne. De omhandlede flerfunktionsapparater består således både af et printermodul og et scannermodul, som er de eneste elementer, der rent fysisk kan adskilles fra hinanden. Muligheden for at fotokopiere er så at sige blot en »sideeffekt« af kombinationen af de to nævnte moduler.

80. De sagsøgende selskaber argumenterer for, at muligheden for at fremstille fotokopier kun er en »funktion« og derfor ikke bør lægges til grund for tariferingen i henhold til bestemmelse 3b. Da der herved udelukkende skal tages hensyn til varernes fysiske komponenter, og disse udelukkende kan tariferes i kapitel 84 i KN, er en tarifering i kapitel 90 ikke mulig.

81. Denne antagelse kan jeg dog ikke tilslutte mig. De intervenerende regeringers og Kommissionens ræsonnement vedrørende muligheden for at anvende bestemmelse 5 E til afsnit XVI i denne sag kan resultere i, at bestemmelserne i KN forvanskes, og den strenge ordlydsfortolkning af bestemmelse 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser, som sagsøgerne foreslår, risikerer at føre til et resultat, der er lige så uacceptabelt.

82. Hvis man udelukkende tager hensyn til de fysiske elementer, som et produkt med flere anvendelsesformål som de her omhandlede flerfunktionsapparater består af, og helt ser bort fra disse produkters funktioner, vil dette efter min opfattelse være udtryk for en temmelig snæversynet fortolkning. Vi lever nemlig i en tid med stadig flere elektroniske apparater og en stigende miniaturisering og tendens til at fremstille produkter, der kombinerer forskellige funktioner som led i den såkaldte konvergensteknologi, hvor det ikke længere er tilstrækkeligt at tage hensyn til de eksterne eller fysiske elementer i det produkt, der skal tariferes.

83. Jeg er derfor fuldstændig uenig med sagsøgerne i hovedsagen, som under retsmødet påstod, at Domstolens fortolkning i Xerox-dommen skyldtes en formuleringsfejl. Denne fortolkning er stadig helt korrekt, og den kritik, der er rettet mod den ( 33 ), er ikke berettiget.

84. I den sag, der førte til denne dom, var Domstolen blevet anmodet om at tage stilling til toldtariferingen af et flerfunktionsapparat, der både kunne fungere som telefax- og fotokopimaskine. Domstolen fastslog ved sin gennemgang af sagen, at det ikke er muligt at anvende den almindelige tariferingsbestemmelse 3b, »når de pågældende apparater ikke har en funktion, som gør det muligt at bestemme den del, der er karaktergivende« ( 34 ) (min fremhævelse). Domstolen mener med andre ord, at der, når det er nødvendigt på grund af de tekniske egenskaber ved et bestemt produkt, også i forbindelse med anvendelsen af bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser kan tages hensyn til produktets funktion, selv om der i denne bestemmelse ikke tales om »funktioner«, men om »materialer« og »bestanddele«.

ii) Anvendelsen af bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser i denne sag

85. Med hensyn til anvendelsen af bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser på de her omhandlede produkter skal jeg først og fremmest bemærke, at det i princippet beror på en konkret vurdering, om det er litra b) eller litra c) i denne bestemmelse, der finder anvendelse.

86. I denne sag afføder dette imidlertid et andet problem.

87. Hvis det, som jeg forventer, fastslås, at de omhandlede flerfunktionsapparaters hovedfunktioner er printerfunktionen og scannerfunktionen, og at kopieringsfunktionen er sekundær, opstår der et nyt problem, nemlig om tariferingen skal ske i henhold til litra b) eller litra c).

88. Selv om printer-, scanner- og kopieringsfunktionerne anses for at være lige vigtige, ændrer dette i øvrigt intet ved den kendsgerning, at printer- og scannerfunktionerne, der begge kan betegnes som »it-funktioner« i henhold til KN 2006, som helhed betragtet udgør hovedparten af de omhandlede apparaters funktioner (to tredjedele af de relevante funktioner).

89. Hvis hovedfunktionen er den eneste funktion, er der ingen tvivl om, at det er bestemmelsen i litra b), der skal anvendes. Hvis det derimod ikke er muligt at pege på et element, der er karaktergivende, er det bestemmelsen i litra c), der gælder. I denne sag er der imidlertid tale om en dobbelt »hovedfunktion« (printer- og scannerfunktionen, der begge henhører under kapitel 84) og en enkelt »sekundær funktion« (kopieringsfunktionen, der henhører under kapitel 90). Når det ikke er muligt at afgøre, hvilken funktion der er hovedfunktionen, indebærer dette da, at bestemmelserne i litra c) finder anvendelse, og at de omhandlede produkter skal tariferes i kapitel 90?

90. Dette vil efter min opfattelse ikke være acceptabelt, fordi det vil medføre, at tariferingen afgøres af et sekundært og forholdsvis marginalt aspekt ved det produkt, der skal tariferes. Jeg mener tværtimod, at hvis et bestemt produkt har flere »hovedfunktioner« (eller materialemæssigt består af flere vigtige elementer), der imidlertid henhører under samme kapitel eller afsnit i KN, skal det omhandlede produkt henføres til dette kapitel eller dette afsnit. De indledende bestemmelser til dette kapitel eller afsnit kan eventuelt benyttes til at fastlægge præcist, hvilken position det skal tariferes i.

91. Jeg mener derfor, at det ud fra de oplysninger, der også fremkom under retsmødet, vil være mest hensigtsmæssigt at tarifere de omhandlede apparater i underposition 847160 i kapitel 84, hvilket den forelæggende ret også har foreslået.

e) Forslag til afgørelse af de fire første spørgsmål

92. Jeg foreslår på denne baggrund, at Domstolen besvarer de fire første præjudicielle spørgsmål således: »1) Kopifunktionen i flerfunktionsapparater som dem, der er genstand for denne sag, udgør en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 5 E til kapitel 84 i KN. 2) Denne selvstændige funktion er kun til hinder for, at det apparat, der skal tariferes, i medfør af bestemmelse 5 E tariferes som et it-produkt under kapitel 84, hvis denne funktion er den eneste, som dette apparat udfører. 3) Tariferingen af flerfunktionsapparater, der udfører printer-, scanner- og kopieringsfunktioner, skal i forbindelse med KN 2006 ske på grundlag af bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser. Hvis det er muligt at pege på en dominerende funktion eller flere dominerende funktioner, der henhører under det samme afsnit eller det samme kapitel i KN, skal tariferingen baseres på litra b) i den nævnte almindelige bestemmelse, eventuelt ved anvendelse af bestemmelserne i indledningen til det pågældende afsnit eller kapitel. I modsat fald anvendes litra c). 4) Flerfunktionsapparater som de her omhandlede skal henføres til underposition 847160 i KN 2006.«

C — Gyldigheden af forordning nr. 400/2006

1. Parternes argumenter

93. De sagsøgende selskaber mener, at det er nødvendigt at erklære forordning nr. 400/2006 ugyldig. I denne forordning har Kommissionen som tidligere nævnt tariferet et flerfunktionsapparat, der kan anvendes til scanning, lasertrykning og kopiering, i underposition 90091200. Denne tarifering er fastsat i henhold til de ovenfor anførte bestemmelser, eftersom »[a]pparatet har flere funktioner, hvoraf ingen kan anses for den, der giver apparatet dets væsentligste karakter«.

94. Ifølge disse selskaber bør det produkt, som Kommissionen behandler i denne forordning, i lighed med de produkter, der er tale om i denne sag, i stedet henføres til KN-kapitel 84. Dette følger af det ræsonnement og den fortolkningsmetode, der tidligere er beskrevet.

95. Kommissionen mener til gengæld ikke, at det, henset til dens forslag til, hvorledes de fire første spørgsmål bør besvares, er nødvendigt at tage stilling til det femte spørgsmål ( 35 ).

96. Den franske og den nederlandske regering foreslår, at Domstolen af tilsvarende årsager fastslår, at forordning nr. 400/2006 er gyldig ( 36 ). Den polske regering, der mere indgående har behandlet dette spørgsmål, mener det samme ( 37 ) og har i øvrigt påpeget, at Domstolen, hvis den alligevel vælger at annullere den pågældende forordning, bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at begrænse dommens tidsmæssige virkninger ( 38 ).

2. Bedømmelse

97. Parterne i denne sag antager tilsyneladende, at der er en sammenhæng mellem Domstolens afgørelse om tariferingen af de omhandlede flerfunktionsapparater og gyldigheden af forordning nr. 400/2006, men efter min opfattelse bør der skelnes skarpt mellem de to spørgsmål.

98. Som Domstolen klart har fastslået, gælder en tariferingsforordning således kun, når de varer, der i det konkrete tilfælde skal tariferes, faktisk svarer til dem, der er omhandlet i forordningen. Dette medfører bl.a., at varerne ikke bare skal have de samme funktioner, men også, at deres hovedfunktion skal være den samme, hvis de har flere forskellige funktioner ( 39 ).

99. Begrundelsen i den pågældende tariferingsforordning er særlig vigtig i denne forbindelse ( 40 ).

100. Jeg mener dog ikke, at de her omhandlede flerfunktionsapparater kan anses for at svare til det apparat, der er tale om i forordning nr. 400/2006.

101. Jeg skal først og fremmest understrege, at Kommissionen vedrørende årsagerne til, at det produkt, der omhandles i forordning nr. 400/2006, tariferes i KN-underposition 90091200, selv har erkendt, at det spillede en stor rolle, at ingen af dette produkts funktioner kunne anses for at være den vigtigste. I denne sag forekommer printer- og scannerfunktionerne dog at være de vigtigste.

102. Jeg skal desuden påpege, at Kommissionen i forbindelse med de tekniske egenskaber ved det apparat, der omhandles i forordning nr. 400/2006, har præciseret, at »[a]pparatet, der har flere kassetter til papir, er i stand til at reproducere op til 40 A4-sider pr. minut«. Der er altså klart tale om et produkt, hvis fotokopieringsfunktioner er meget avancerede, og som sandsynligvis også er beregnet til automatisk fremføring af de ark, der skal kopieres. På dette punkt adskiller de apparater, der er tale om i denne sag, sig til gengæld klart fra dette produkt, eftersom deres kopifunktioner til sammenligning er meget rudimentære ( 41 ).

103. Den eneste kritik, der ifølge den ovenfor foreslåede fortolkning af bestemmelse 5 til kapitel 84 i KN 2006 kan fremføres over for den pågældende forordning, er, at bestemmelse 5 E i denne forordning er nævnt som en af de bestemmelser, produktet er tariferet ud fra. Denne bestemmelse kan som nævnt vanskeligt anvendes på flerfunktionsapparater, der består af en printer, en scanner og en fotokopieringsmaskine. På den anden side mener jeg, at det er klart, at den tarifering, der foreslås i forordning nr. 400/2006, selv om der ses bort fra henvisningen til denne bestemmelse, uden problemer kan baseres på de andre bestemmelser, der er nævnt, og navnlig på den almindelige tariferingsbestemmelse 3c.

104. Jeg mener som følge heraf ikke, at der er grund til at erklære forordning nr. 400/2006 for ugyldig.

V — Forslag til afgørelse

105. Jeg foreslår på baggrund af det anførte, at Domstolen besvarer de spørgsmål, tribunal d’instance du VIIème arrondissement de Paris har stillet, således: »1) Kopifunktionen i flerfunktionsapparater som dem, der er genstand for denne sag, udgør en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 5 E til kapitel 84 i KN. 2) Denne selvstændige funktion er kun til hinder for, at det apparat, der skal tariferes, i medfør af bestemmelse 5 E tariferes som et it-produkt under kapitel 84, hvis denne funktion er den eneste, som dette apparat udfører. 3) Tariferingen af flerfunktionsapparater, der udfører printer-, scanner- og kopieringsfunktioner, skal i forbindelse med KN 2006 ske på grundlag af bestemmelse 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser. Hvis det er muligt at pege på en dominerende funktion eller flere dominerende funktioner, der henhører under det samme afsnit eller det samme kapitel i KN, skal tariferingen baseres på litra b) i den nævnte almindelige bestemmelse, eventuelt ved anvendelse af bestemmelserne i indledningen til det pågældende afsnit eller kapitel. I modsat fald anvendes litra c). 4) Flerfunktionsapparater som de her omhandlede skal henføres til underposition 847160 i KN 2006. 5) Prøvelsen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning (EF) nr. 400/2006 af 8. marts 2006 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur.«

( 1 ) – Originalsprog: italiensk.

( 2 ) – Kommissionens forordning (EF) af 27.10.2005 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286, s. 1).

( 3 ) – Kommissionens forordning (EF) af 8.3.2006 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 70, s. 9).

( 4 ) – EFT L 155, s. 1. I maj 2008 klagede USA formelt til WTO over Fællesskabets toldpraksis i forbindelse med bl.a. flerfunktionsapparater som de her omhandlede. Jeg er i skrivende stund kun i besiddelse af generelle presseberetninger og har derfor endnu ikke mulighed for at tage konkret stilling til dette spørgsmål.

( 5 ) – Denne tekst svarer til de spørgsmål, der er stillet i sag C-362/07. Spørgsmålene i sag C-363/07 svarer stort set til disse med en mindre afvigelse i det tredje spørgsmål, hvori komponenterne i de omhandlede apparater ikke omfatter en computer. Apparaterne består altså kun af to elementer og ikke af tre.

( 6 ) – Denne udgave findes i Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20.9.2007 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286, s. 1).

( 7 ) – De sagsøgende selskabers skriftlige indlæg, punkt 37 og 38.

( 8 ) – Dom af 9.10.1997, sag C-67/95, Sml. I, s. 5401.

( 9 ) – Ibidem, præmis 30. Denne fejl begik Retten i Første Instans til gengæld ikke i sin dom af 30.9.2003, sag T-243/01, Sony Computer Entertainment Europe mod Kommissionen, Sml. II, s. 4189, præmis 124, jf. de sagsøgende selskabers skriftlige indlæg, punkt 41-43.

( 10 ) – De sagsøgende selskabers skriftlige indlæg, punkt 48.

( 11 ) – Ibidem, punkt 66 ff.

( 12 ) – Ibidem, punkt 71.

( 13 ) – Ibidem, punkt 56 ff.

( 14 ) – Punkt 32-37 i Kommissionens indlæg, punkt 23-27 i den franske regerings indlæg, punkt 27 og 28 i den nederlandske regerings indlæg og punkt 25 i den polske regerings indlæg.

( 15 ) – Jf. punkt 43 ff. i Kommissionens indlæg, punkt 51-56 i den franske regerings indlæg, punkt 31-39 i den nederlandske regerings indlæg og punkt 22-24 i den polske regerings indlæg.

( 16 ) – Jf. for så vidt angår sammenhængen mellem bestemmelserne i KN og det harmoniserede system, der er udarbejdet inden for rammerne af Verdenstoldorganisationen, dom af 12.1.2006, sag C-311/04, ASAD, Sml. I, s. 609, præmis 25 og den deri nævnte retspraksis.

( 17 ) – Jf. punkt 13 ovenfor.

( 18 ) – Jf. punkt 67 ff. nedenfor.

( 19 ) – Jf. bl.a. dom af 18.12.1997, sag C-382/95, Techex, Sml. I, s. 7363, præmis 11, ASAD-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 16, præmis 26, dom af 4.3.2004, sag C-130/02, Krings, Sml. I, s. 2121, præmis 28, og af 17.3.2005, sag C-467/03, Ikegami, Sml. I, s. 2389, præmis 17.

( 20 ) – Jf. dom af 10.10.1985, sag 200/84, Daiber, Sml. s. 3363, præmis 13 og 14, af 19.5.1994, sag C-11/93, Siemens Nixdorf, Sml. I, s. 1945, præmis 11 og 12, Techex-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19, præmis 12, dom af 18.7.2007, sag C-142/06, Olicom, Sml. I, s. 6675, præmis 17, og af 5.6.2008, sag C-312/07, JVC France, Sml. I, s. 4165, præmis 34.

( 21 ) – Dette gælder især for bestemmelse 3 til afsnit XVI i KN 2006, jf. punkt 70 ff. i dette forslag til afgørelse.

( 22 ) – Ikegami-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19, jf. navnlig præmis 12.

( 23 ) – Ikegami-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19. Jf. for så vidt angår betragtningerne om den måde, hvorpå et produkt markedsføres og præsenteres, og dets målgruppe, bl.a. præmis 21, 23 og 24 i denne dom. Jf. i samme retning generaladvokat Kokotts forslag til afgørelse af 20.1.2005 i samme sag, punkt 55. Jf. også Olicom-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 20, præmis 18 og den deri nævnte retspraksis.

( 24 ) – Olicom-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 20, præmis 30 (vedrørende netværkskort med modemfunktion), Techex-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 20, præmis 21 (grafikkort til computere), dom af 19.10.2000, sag C-339/98, Peacock, Sml. I, s. 8947, præmis 16 og 17 (netværkskort), Siemens Nixdorf-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 20, præmis 16 (computerskærme), dom af 10.5.2001, sag C-463/98, Cabletron, Sml. I, s. 3495, præmis 27 (netværksudstyr), og af 7.6.2001, sag C-479/99, CBA, Sml. I, s. 4391, præmis 27 (lydkort til computere).

( 25 ) – Dom af 17.5.2001, sag C-119/99, Hewlett Packard, Sml. I, s. 3981. Jf. ikke mindst generaladvokat Mischos forslag til afgørelse af 18.1.2001 i denne sag (navnlig punkt 13-18), hvorefter en forordning, der foreskriver, at alle apparater med flere funktioner, der omfatter en telefax, automatisk skal tariferes på grundlag af telefaxfunktionen, er ugyldig.

( 26 ) – Som Domstolen nemlig har fastslået, kan den tekniske udvikling bevirke, at fællesskabsinstitutionerne er nødt til at tilpasse KN, men ikke at KN, inden den ændres, fortolkes således, at det påvirker dens indhold (dom af 19.11.1981, sag 122/80, Analog Devices, Sml. I, s. 2781, præmis 12, og Rank Xerox Manufacturing-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 22).

( 27 ) – Domstolen har som bekendt gentagne gange påpeget, at muligheden for at vurdere en fællesskabsretsakts lovlighed efter en WTO-aftale er underlagt meget strenge betingelser, som ikke ses at være opfyldt her, jf. bl.a. dom af 30.9.2004, sag C-94/02 P, Biret & Cie mod Rådet, Sml. I, s. 10565, præmis 55 og 56, og den deri nævnte retspraksis. Domstolen bemærkede herved, at det for at prøve lovligheden af en fællesskabsretsakt efter en WTO-aftale er nødvendigt, at »Fællesskabet har ønsket at opfylde en særlig inden for rammerne af WTO påtaget forpligtelse, eller […] den pågældende fællesskabsretsakt udtrykkeligt henviser til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne«. Ingen af disse betingelser er opfyldt i forbindelse med KN.

( 28 ) – Jf. generelt for så vidt angår denne forpligtelse dom af 24.11.1992, sag C-286/90, Poulsen, Sml. I, s. 6019, præmis 9, af 10.9.1996, sag C-61/94, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 3989, præmis 52, og af 14.7.1998, sag C-341/95, Bettati, Sml. I, s. 4355, præmis 20. Jf. hvad nærmere angår TRIPs-aftalen, der indgår i WTO-systemet og har de samme karakteristika, dom af 16.6.1998, sag C-53/96, Hermès International, Sml. I, s. 3603, præmis 28, af 14.12.2000, forenede sager C-300/98 og C-392/08, Dior m.fl., Sml. I, s. 11307, præmis 47, og af 16.11.2004, sag C-245/02, Anheuser-Busch, Sml. I, s. 10989, præmis 55.

( 29 ) – Punkt 36.

( 30 ) – Jf. Rank Xerox Manufacturing-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 28 og 29.

( 31 ) – Jeg kan i øvrigt ikke tiltræde det argument, som navnlig Kommissionen har fremført, og hvorefter bestemmelse 1m til afsnit XVI er til hinder for, at de her omhandlede produkter henføres til dette afsnit, eftersom de også vil kunne tariferes i kapitel 90. Bestemmelse 1m er således udtryk for en klar sondring mellem de to afsnit, men præciserer ikke, at kapitel 90 har forrang, hvis der er tvivl om, hvorvidt dette kapitel eller et kapitel i afsnit XVI finder anvendelse.

( 32 ) – Jf. punkt 30 ovenfor.

( 33 ) – Jf. punkt 22 ovenfor.

( 34 ) – Rank Xerox Manufacturing-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 30.

( 35 ) – Kommissionens indlæg, punkt 51.

( 36 ) – Den franske regerings indlæg, punkt 58, og den nederlandske regerings indlæg, punkt 40.

( 37 ) – Den polske regerings indlæg, punkt 28-34.

( 38 ) – Ibidem, punkt 35 ff.

( 39 ) – Hewlett Packard-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 25, præmis 21 og 22. Selv om Domstolen har fastslået, at en tariferingsforordning i almindelighed kan finde tilsvarende anvendelse (Krings-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19, præmis 35), mener jeg ikke, at betingelserne er opfyldt i denne sag.

( 40 ) – Hewlett Packard-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 25, præmis 20.

( 41 ) – Jeg bør måske understrege, at kopieringshastigheden for flerfunktionsapparater, der tariferes i underposition 844331, i de seneste udgaver af KN er afgørende for deres tarifering og for pålæggelsen af en eventuel told.