Domstolens Dom (Første Afdeling) af 10. juni 1999. - Jutta Johannes mod Hartmut Johannes. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Amtsgericht Köln - Tyskland. - Tjenestemænd - Pensionsrettigheder - Fordeling af pensionsrettigheder i forbindelse med en skilsmissesag. - Sag C-430/97.



Samling af Afgørelser 1999 side I-03475



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Tjenestemaend - vedtaegten - anvendelsesomraade - fordeling mellem fraskilte aegtefaeller af rettigheder til pension fra Faellesskabet erhvervet af den ene aegtefaelle - ikke omfattet - medlemsstaternes kompetence

2 Faellesskabsret - principper - ligebehandling - forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet - forbud - anvendelsesomraade - nationale international privatretlige regler eller materielle retsregler om virkningerne af skilsmisse - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 6 (efter aendring nu art. 12 EF))

Sammendrag

1 Tjenestemandsvedtaegten er ikke til hinder for, at der i forbindelse med en tvist mellem to tidligere aegtefaeller anvendes bestemmelser i national ret, hvorefter der skal ske en fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

Faellesskabslovgiver har nemlig ikke kompetence til at fastlaegge aegtefaellers rettigheder i en skilsmissesag, idet disse rettigheder reguleres af de privatretlige og familieretlige bestemmelser, der finder anvendelse i medlemsstaterne, og som henhoerer under disses kompetence. Vedtaegten har saaledes alene til formaal at regulere de retlige relationer mellem de europaeiske institutioner og deres tjenestemaend, idet den fastlaegger en raekke gensidige rettigheder og forpligtelser og giver visse af tjenestemandens familiemedlemmer rettigheder, som de kan goere gaeldende over for De Europaeiske Faellesskaber.

2 Forbuddet mod al forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet, i EF-traktatens artikel 6 (efter aendring nu artikel 12 EF) er begraenset til traktatens anvendelsesomraade. Hverken de nationale international privatretlige regler, der afgoer, hvilke nationale materielle retsregler der finder anvendelse for saa vidt angaar virkningerne af en skilsmisse, eller de nationale civilretlige bestemmelser, der materielretligt regulerer disse virkninger, falder inden for traktatens anvendelsesomraade. Det foelger heraf, at traktatens artikel 6 ikke er til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat, som fastsaetter retsvirkningerne af skilsmisse mellem en tjenestemand ved Faellesskaberne og dennes tidligere aegtefaelle, da aegtefaellernes nationalitet udgoer tilknytningsmomentet, medfoerer, at tjenestemanden maa baere stoerre byrder end en tjenestemand af en anden nationalitet, der befinder sig i samme situation.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 3. september 1997, indgaaet til Domstolen den 19. december 1997, har Amtsgericht Koeln i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6 (efter aendring nu artikel 12 EF) og af Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og om ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i disse Faellesskaber samt om saerlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemaend i Kommissionen (EFT 1968 I, s. 30), som aendret ved Raadets forordning (EKSF, EOEF, Euratom) nr. 2799/85 af 27. september 1985 (EFT L 265, s. 1, herefter »tjenestemandsvedtaegten«), navnlig af artikel 27 i vedtaegtens bilag VIII.

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som Jutta Johannes har anlagt mod sin tidligere aegtefaelle, som hun er skilt fra, med paastand om, at sagsoegte tilpligtes at betale sagsoegeren en del af den pension, han har optjent under aegteskabet.

3 Traktatens artikel 6, stk. 1, lyder saaledes:

»Inden for denne traktats anvendelsesomraade og med forbehold af dennes saerlige bestemmelser er al forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet, forbudt.«

4 Artikel 27, stk. 1, i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII bestemmer foelgende:

»En tjenestemands eller tidligere tjenestemands fraskilte hustru har ret til efterladtepension i henhold til bestemmelserne i dette kapitel, saafremt hun ved sin tidligere aegtefaelles doed godtgoer, at hun for sit eget vedkommende er berettiget til et underholdsbidrag fra ham, saaledes som fastsat enten ved retsafgoerelse eller ved aftale mellem de tidligere aegtefaeller.«

5 Sagsoegeren og sagsoegte i hovedsagen, der begge er tyske statsborgere, indgik aegteskab den 18. april 1963 i USA.

6 Parterne blev skilt ved dom afsagt af Tribunal de première instance de Bruxelles den 28. april 1986 i henhold til belgisk ret, idet parterne senest havde haft faelles bopael i Belgien, og det blev lagt til grund, at oedelaeggelsen af parternes forhold alene beroede paa sagsoegeren. Dommen fik retskraft den 28. oktober 1988 og blev den 21. april 1995 anerkendt af delstaten Nordrhein-Westfalens Justitsministerium.

7 Sagsoegte i hovedsagen, som er tidligere tjenestemand ved Kommissionen, har siden den 1. juni 1996 modtaget alderspension fra Det Europaeiske Faellesskab.

8 Jutta Johannes har i hovedsagen nedlagt paastand om fordeling af aegtefaellernes pensionsrettigheder, herunder dem, Hartmut Johannes har erhvervet som tjenestemand ved Kommissionen, i forhold til aegteskabets varighed paa grundlag af §§ 1587 ff. i Buergerliches Gesetzbuch (herefter »BGB«) og § 2 i Gesetz zur Regelung von Haerten im Versorgungsausgleich af 21. februar 1983 (lov om regulering af urimeligheder i forbindelse med fordeling af pensionsrettigheder ved skilsmisse).

9 Der er mellem parterne enighed om, at sagsoegtes krav paa pension fra den tyske Bundesversicherungsanstalt fuer Angestellte, der hidroerer fra en beskaeftigelsesperiode forud for hans udnaevnelse til EF-tjenestemand, er undergivet de tyske bestemmelser om fordeling af pensionsrettigheder. Hartmut Johannes har derimod under paaberaabelse af faellesskabsretten, saerlig traktatens artikel 6 og artikel 27 i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII, paastaaet frifindelse med hensyn til kravet om en opdeling af den pension, han modtager fra Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber.

10 Amtsgericht Koeln har under disse omstaendigheder besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»1) Indeholder vedtaegten for Faellesskabernes tjenestemaend og saerlig bilag VIII hertil - pensionsordning - navnlig artikel 27 i bilaget, en fuldstaendig og udtoemmende regulering af de pensionsrettigheder, der tilkommer en tjenestemands fraskilte aegtefaelle, saaledes at der ikke kan bestaa videregaaende krav i henhold til national ret (i dette tilfaelde bestemmelserne i tysk ret om fordeling af pensionsrettigheder ved skilsmisse)?

2) Er det foreneligt med vedtaegten for Faellesskabernes tjenestemaend og EF-traktatens artikel 6, at bestemmelser i en medlemsstat (i dette tilfaelde Tyskland) vedroerende retsvirkningerne af skilsmisse, hvorefter den pensionsberettigede aegtefaelle skal betale en del af pensionen til den anden aegtefaelle, er til ugunst for en tjenestemand, alene fordi han er tysk statsborger?«

Det foerste spoergsmaal

11 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret naermere bestemt oplyst, om tjenestemandsvedtaegten, navnlig artikel 27 i vedtaegtens bilag VIII, er til hinder for, at der anvendes bestemmelser i national ret som bestemmelserne i §§ 1587 ff. i BGB, hvorefter der skal ske en fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

12 Hartmut Johannes har gjort gaeldende, at tjenestemandsvedtaegten udgoer et selvstaendigt og fuldstaendigt system, som medlemsstaternes lovgivninger ikke kan goere indgreb i. Det krav paa en fordeling af pensionsrettigheder, som en fraskilt aegtefaelle har i henhold til den tyske lovgivning, er uforeneligt med ordningen. En anerkendelse af det paagaeldende krav ville navnlig foere til en kumulation af pensionsydelser i strid med tjenestemandsvedtaegten, naar en tjenestemands fraskilte enke naar pensionsalderen, idet hun i saa fald baade ville have ret til efterladtepension i henhold til artikel 27 i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII og til en del af tjenestemandspensionen efter tysk ret.

13 Den tyske regering har anfoert, at fordelingen af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller hviler paa den betragtning, at de pensionsrettigheder, som aegtefaellerne hver isaer har erhvervet under aegteskabet, er resultatet af en faelles indsats. Den tyske lovgivning giver derfor den aegtefaelle, der har de mindste pensionsrettigheder, krav paa en kompensation for forskellen i vaerdien af de under aegteskabet erhvervede pensionsrettigheder. Da der herved skal tages hensyn til samtlige pensionsrettigheder, som aegtefaellerne har erhvervet under aegteskabet, skal fordelingen ogsaa omfatte rettigheder, der er erhvervet under aegteskabet hos en udenlandsk, mellemstatslig eller overstatslig social sikringsinstitution. Der goeres herved ikke indgreb i de udenlandske, mellemstatslige eller overstatslige pensionsrettigheder, idet fordelingen ikke beroerer disse pensionsrettigheder direkte, men foelger af anvendelsen af reglerne om fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

14 Den efterladtepension, der udbetales til den fraskilte aegtefaelle i henhold til artikel 27 i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII, har ifoelge den tyske regering et andet formaal end reglerne om fordeling af pensionsrettigheder, og den er en del af en anden ordning. I oevrigt er det heller ikke efter, at den aegtefaelle, hvis pensionsrettigheder skal fordeles, er afgaaet ved doeden, muligt at kumulere krav i henhold til reglerne om fordeling af pensionsrettigheder og krav paa efterladtepension til den fraskilte aegtefaelle.

15 Den tyske regering har endelig anfoert, at de tyske regler om fordeling af pensionsrettigheder er i overensstemmelse med de intentioner, Europa-Parlamentet har givet udtryk for i beslutning A3-0418/93 af 21. januar 1994 om deling af pensionsrettigheder til fordel for kvinder, der er skilt eller separeret fra deres aegtefaelle, i EF's medlemsstater (EFT C 44, s. 218).

16 Kommissionen har gjort gaeldende, at tjenestemandsvedtaegten udelukkende regulerer de retlige relationer mellem de europaeiske institutioner og deres respektive tjenestemaend. Det er derimod alene medlemsstaterne, der har kompetence til at fastsaette regler om en tjenestemands eventuelle familieretlige eller andre privatretlige rettigheder eller forpligtelser i forhold til et familiemedlem eller tredjemand.

17 Artikel 27 i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII er ifoelge Kommissionen et udtryk for ansaettelsesmyndighedens omsorgspligt i forhold til en afdoed tjenestemands tidligere aegtefaelle. Bestemmelsen regulerer saaledes ikke en tjenestemands oekonomiske forpligtelser over for sin tidligere aegtefaelle i henhold til nationale familieretlige regler, og den kan hverken i medfoer af princippet om faellesskabsrettens forrang eller i medfoer af andre faellesskabsretlige principper have til foelge, at regler som de i §§ 1587 ff. i BGB indeholdte om fordeling af pensionsrettigheder ikke finder anvendelse.

18 Det bemaerkes, at faellesskabslovgiver, som anfoert af generaladvokaten i punkt 24 i forslaget til afgoerelse, ikke har kompetence til at fastlaegge aegtefaellers rettigheder i en skilsmissesag, herunder de rettigheder, der er forbundet med en eventuel fordeling af pensionsrettigheder i henhold til den tyske lovgivning. Disse rettigheder reguleres af de privatretlige og familieretlige bestemmelser, der finder anvendelse i medlemsstaterne, og som henhoerer under disses kompetence.

19 Tjenestemandsvedtaegten har saaledes alene til formaal at regulere de retlige relationer mellem de europaeiske institutioner og deres tjenestemaend, idet den fastlaegger en raekke gensidige rettigheder og forpligtelser og giver visse af tjenestemandens familiemedlemmer rettigheder, som de kan goere gaeldende over for De Europaeiske Faellesskaber.

20 Det foelger heraf, at tjenestemandsvedtaegten paa ingen maade er til hinder for, at der i forholdet mellem to tidligere aegtefaeller anvendes bestemmelser i national ret som §§ 1587 ff. i BGB, hvorefter der skal ske en fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

21 Hvad naermere angaar artikel 27 i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII bemaerkes, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse i hovedsagen og ikke har samme formaal som den af Jutta Johannes kraevede fordeling af pensionsrettigheder. Bestemmelsen er saaledes ikke til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede.

22 Det maa herefter konkluderes, at tjenestemandsvedtaegten, navnlig artikel 27 i vedtaegtens bilag VIII, ikke er til hinder for, at der i forbindelse med en tvist mellem to tidligere aegtefaeller anvendes bestemmelser i national ret som bestemmelserne i §§ 1587 ff. i BGB, hvorefter der skal ske en fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

Det andet spoergsmaal

23 Med det andet spoergsmaal oensker den nationale ret naermere bestemt at faa oplyst, om traktatens artikel 6 er til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat, som fastsaetter retsvirkningerne af skilsmisse mellem en tjenestemand ved Faellesskaberne og dennes tidligere aegtefaelle, medfoerer, at tjenestemanden paa grund af sin nationalitet maa baere stoerre byrder end en tjenestemand af en anden nationalitet, der befinder sig i samme situation.

24 Hartmut Johannes har sammenlignet sin situation med situationen for en EF-tjenestemand af belgisk nationalitet, der er undergivet belgisk ret. Eftersom der i belgisk ret ikke findes regler om fordeling af pensionsrettigheder, kan en saadan tjenestemand ikke blive forpligtet til at betale saa store beloeb som dem, Hartmut Johannes vil kunne blive doemt til at betale. Der er derfor tale om en forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, idet den eneste forskel mellem de to situationer er forskellen i nationalitet.

25 Den tyske regering og Kommissionen har henvist til, at traktatens artikel 6 efter fast retspraksis kun finder anvendelse i situationer, der falder inden for faellesskabsrettens anvendelsesomraade. Denne betingelse er efter deres opfattelse ikke opfyldt i det foreliggende tilfaelde, idet bestemmelserne om fordeling af pensionsrettigheder er civilretlige bestemmelser, der ikke henhoerer under faellesskabslovgivers kompetence, men fortsat er undergivet medlemsstaternes kompetence. De forskellige situationer, Hartmut Johannes henviser til, skyldes, at der anvendes forskellige nationale regler. Hovedsagens parters nationalitet udgoer blot det tilknytningsmoment, der i henhold til den internationale privatret giver grundlag for at afgoere, hvilke nationale materielle retsregler der finder anvendelse for saa vidt angaar virkningerne af skilsmissen.

26 Det bemaerkes i denne forbindelse, at forbuddet mod al forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet, i traktatens artikel 6 er begraenset til traktatens anvendelsesomraade (dom af 9.10.1997, sag C-291/96, Grado og Bashir, Sml. I, s. 5531, praemis 13).

27 Hverken de nationale international privatretlige regler, der afgoer, hvilke nationale materielle retsregler der finder anvendelse for saa vidt angaar virkningerne af en skilsmisse, eller de nationale civilretlige bestemmelser, der materielretligt regulerer disse virkninger, falder inden for traktatens anvendelsesomraade.

28 Det foelger heraf, at traktatens artikel 6 ikke forhindrer, at der efter bestemmelser i en medlemsstat tages hensyn til aegtefaellernes nationalitet som tilknytningsmoment ved afgoerelsen af, hvilke nationale materielle regler der finder anvendelse for saa vidt angaar virkningerne af en skilsmisse.

29 Det andet spoergsmaal skal herefter besvares med, at traktatens artikel 6 ikke er til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat, som fastsaetter retsvirkningerne af skilsmisse mellem en tjenestemand ved Faellesskaberne og dennes tidligere aegtefaelle, da aegtefaellernes nationalitet udgoer tilknytningsmomentet, medfoerer, at tjenestemanden maa baere stoerre byrder end en tjenestemand af en anden nationalitet, der befinder sig i samme situation.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

30 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Foerste Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Amtsgericht Koeln ved kendelse af 3. september 1997, for ret:

1) Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og om ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i disse Faellesskaber samt om saerlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemaend i Kommissionen, som aendret ved Raadets forordning (EKSF, EOEF, Euratom) nr. 2799/85 af 27. september 1985, navnlig artikel 27 i vedtaegtens bilag VIII, er ikke til hinder for, at der i forbindelse med en tvist mellem to tidligere aegtefaeller anvendes bestemmelser i national ret som bestemmelserne i §§ 1587 ff. i Buergerliches Gesetzbuch, hvorefter der skal ske en fordeling af pensionsrettigheder mellem fraskilte aegtefaeller.

2) EF-traktatens artikel 6 (efter aendring nu artikel 12 EF) er ikke til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat, som fastsaetter retsvirkningerne af skilsmisse mellem en tjenestemand ved Faellesskaberne og dennes tidligere aegtefaelle, da aegtefaellernes nationalitet udgoer tilknytningsmomentet, medfoerer, at tjenestemanden maa baere stoerre byrder end en tjenestemand af en anden nationalitet, der befinder sig i samme situation.