Sag C-334/10

X

mod

Staatssecretaris van Financiën

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Sjette momsdirektiv — artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2 — del af et investeringsgode, der er bestemt for en virksomhed — midlertidig privat brug — varige ændringer af dette gode — betaling af moms i forbindelse med de varige ændringer — ret til fradrag«

Sammendrag af dom

Harmonisering af afgiftslovgivningerne – det fælles merværdiafgiftssystem – fradrag for indgående afgift – investeringsgoder – midlertidig privat brug af en del af et investeringsgode, der er bestemt for en virksomhed – fradragsret for udgifterne i forbindelse med udførelsen af varige ændringer af dette gode – betingelse – hensigt om at benytte det ændrede gode til brug for virksomheden – bedømmelseskriterier

[Rådets direktiv 77/388, art. 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), art. 11, punkt A, stk. 1, og art. 17, stk. 2]

Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, som midlertidigt anvender en del af et investeringsgode, der er bestemt for dennes virksomhed, til privat brug, i medfør af disse bestemmelser har ret til at fradrage den indgående merværdiafgift af udgifterne i forbindelse med udførelsen af varige ændringer af dette gode, selv om disse ændringer er blevet gennemført med henblik på denne midlertidige anvendelse til privat brug, samt at denne fradragsret består uafhængigt af, om den afgiftspligtige person ved erhvervelsen af det investeringsgode, som er blevet tilført de nævnte ændringer, er blevet faktureret merværdiafgift, og om den afgiftspligtige person har fradraget denne merværdiafgift.

Det er i den forbindelse navnlig den afgiftspligtige persons hensigt, bestyrket af objektive forhold, om at benytte et gode eller en tjenesteydelse til brug for sin virksomhed, som gør det muligt at afgøre, om den afgiftspligtige person på tidspunktet for den indgående transaktion handler som afgiftspligtig og således har ret til at fratrække den merværdiafgift, der skyldes eller er erlagt i forbindelse med de nævnte goder og tjenesteydelser.

Disse forhold omfatter bl.a. de pågældende goders art og den periode, der er forløbet mellem erhvervelsen af disse goder og deres brug til den afgiftspligtige persons økonomiske virksomhed. Den omstændighed, at goder erhvervet til brug for en økonomisk virksomhed ikke straks anvendes til denne virksomhed, kan imidlertid i princippet ikke rejse tvivl om retten til at fradrage den indgående merværdiafgift. Det forhold, at et gode først udelukkende anvendes til privat brug, er i overensstemmelse med princippet om afgiftsneutralitet, der danner grundlaget for det fælles merværdiafgiftssystem, og kan anses for at udgøre en blandet anvendelse af et investeringsgode, der er bestemt for virksomheden.

(jf. præmis 19, 23, 31, 32, 34 og 43 samt domskonkl.)

Sag C-334/10

X

mod

Staatssecretaris van Financiën

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Sjette momsdirektiv — artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2 — del af et investeringsgode, der er bestemt for en virksomhed — midlertidig privat brug — varige ændringer af dette gode — betaling af moms i forbindelse med de varige ændringer — ret til fradrag«

Sammendrag af dom

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — fradrag for indgående afgift — investeringsgoder — midlertidig privat brug af en del af et investeringsgode, der er bestemt for en virksomhed — fradragsret for udgifterne i forbindelse med udførelsen af varige ændringer af dette gode — betingelse — hensigt om at benytte det ændrede gode til brug for virksomheden — bedømmelseskriterier

[Rådets direktiv 77/388, art. 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), art. 11, punkt A, stk. 1, og art. 17, stk. 2]

Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, som midlertidigt anvender en del af et investeringsgode, der er bestemt for dennes virksomhed, til privat brug, i medfør af disse bestemmelser har ret til at fradrage den indgående merværdiafgift af udgifterne i forbindelse med udførelsen af varige ændringer af dette gode, selv om disse ændringer er blevet gennemført med henblik på denne midlertidige anvendelse til privat brug, samt at denne fradragsret består uafhængigt af, om den afgiftspligtige person ved erhvervelsen af det investeringsgode, som er blevet tilført de nævnte ændringer, er blevet faktureret merværdiafgift, og om den afgiftspligtige person har fradraget denne merværdiafgift.

Det er i den forbindelse navnlig den afgiftspligtige persons hensigt, bestyrket af objektive forhold, om at benytte et gode eller en tjenesteydelse til brug for sin virksomhed, som gør det muligt at afgøre, om den afgiftspligtige person på tidspunktet for den indgående transaktion handler som afgiftspligtig og således har ret til at fratrække den merværdiafgift, der skyldes eller er erlagt i forbindelse med de nævnte goder og tjenesteydelser.

Disse forhold omfatter bl.a. de pågældende goders art og den periode, der er forløbet mellem erhvervelsen af disse goder og deres brug til den afgiftspligtige persons økonomiske virksomhed. Den omstændighed, at goder erhvervet til brug for en økonomisk virksomhed ikke straks anvendes til denne virksomhed, kan imidlertid i princippet ikke rejse tvivl om retten til at fradrage den indgående merværdiafgift. Det forhold, at et gode først udelukkende anvendes til privat brug, er i overensstemmelse med princippet om afgiftsneutralitet, der danner grundlaget for det fælles merværdiafgiftssystem, og kan anses for at udgøre en blandet anvendelse af et investeringsgode, der er bestemt for virksomheden.

(jf. præmis 19, 23, 31, 32, 34 og 43 samt domskonkl.)