Forslag til afgørelse fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer fremsat den 22. februar 2001. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik. - Traktatbrud - Manglende gennemførelse af direktiv 89/48/EØF inden for den fastsatte frist - Anerkendelse af eksamensbeviser, der giver adgang til erhverv som psykolog. - Sag C-285/00.



Samling af Afgørelser 2001 side I-03801



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 I den foreliggende sag har Kommissionen nedlagt påstand om, at det i medfør af artikel 226 EF fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til direktiv 89/48/EØF (1). Kommissionen har nærmere bestemt påtalt, at Den Franske Republik ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget særlige regler om anerkendelse af eksamensbeviser, der giver adgang til erhvervet som psykolog, og sat dem i kraft.

2 I direktivets artikel 12 er det fastsat, at medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet og underrette Kommissionen herom. De franske myndigheder har tilstillet Kommissionen et vist antal vedtagne bestemmelser, men ingen af dem omhandlede adgangen til erhvervet som psykolog.

3 Ved skrivelse af 17. september 1997 gjorde Kommissionen den franske regering opmærksom på, at den ikke havde gennemført direktivet for så vidt angår erhvervet som psykolog, og gav den en frist på to måneder til at fremkomme med sine bemærkninger.

4 De franske myndigheder anerkendte i skrivelse af 26. juni 1998, at direktivet ikke var gennemført på dette punkt, men tilføjede, at de havde indledt proceduren med henblik på at bringe fransk ret i overensstemmelse med direktivet.

5 Efter at have konstateret, at traktatbruddet fortsat bestod, fremsatte Kommissionen den 15. oktober 1998 en begrundet udtalelse, hvori den anmodede Den Franske Republik om at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme direktivet inden for en frist på to måneder.

6 Den 6. januar 1999 tilstillede de franske myndigheder Kommissionen et lovforslag vedrørende tilladelse til at benytte den erhvervsmæssige betegnelse psykolog. På foranledning af bemærkninger fra Kommissionen tilstillede den franske regering den et nyt lovforslag den 21. september 1999.

7 Den 9. november 1999 anmodede Kommissionen de franske myndigheder om nærmere oplysninger om tidsplanen for vedtagelsen af lovforslaget samt om gennemførelsesbestemmelserne.

8 Da Kommissionen ikke modtog noget svar fra den franske regering, har den anlagt den foreliggende sag den 20. juli 2000.

9 I svarskriftet har den franske regering anerkendt, at direktivet ikke er blevet gennemført for så vidt angår erhvervet som psykolog. Regeringen har imidlertid anført, at i praksis foretages behandlingen af ansøgninger om anerkendelse af eksamensbeviser, der indgives af EF-statsborgere, som ønsker at udøve dette erhverv i Frankrig, i overensstemmelse med de fællesskabsretlige bestemmelser. Regeringen har tilføjet, at proceduren med henblik på vedtagelsen af bestemmelser til gennemførelse af direktivet er i gang.

10 Det må herefter fastslås, at Den Franske Republik har gjort sig skyldig i det påtalte traktatbrud. For så vidt angår den franske regerings bemærkning om, at administrativ praksis er i overensstemmelse med direktivet, skal jeg henvise til Domstolens faste praksis, hvorefter en rent administrativ praksis, der ifølge sagens natur frit kan ændres af forvaltningen, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab på passende måde, ikke kan anses for en gyldig opfyldelse af forpligtelserne i henhold til traktaten. En national lovgivnings uoverensstemmelse med fællesskabsretlige bestemmelser kan kun fjernes helt ved bindende interne regler med samme retlige karakter som de regler, der skal ændres (2).

11 Der må følgelig gives Kommissionen medhold, og den sagsøgte medlemsstat bør i overensstemmelse med procesreglementets artikel 69, stk. 2, betale sagens omkostninger.

Forslag til afgørelse

12 Sammenfattende skal jeg herefter foreslå, at

1) det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget særlige regler om anerkendelsen af eksamensbeviser, der giver adgang til erhvervet som psykolog, og sat dem i kraft, og at

2) Den Franske Republik dømmes til at betale sagens omkostninger.

(1) - Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16).

(2) - Jf. f.eks. dom af 9.3.2000, sag C-358/98, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 1255.