ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.

Niende anbringende, hvorved det subsidiært gøres gældende, at der blev begået fejl ved bødens beregning som følge af: — Kommissionens undladelse af at tage hensyn til den omstændighed, at (a) sagsøgerne er en monoproducerende virksomhed, (b) yderligere omstændigheder, der begrænser grovheden af sagsøgernes individuelle adfærd og formildende omstændigheder, samt — Kommissionens undladelse af at tillægge overtrædelsens særlige omstændigheder en passende betydning ved fastsættelsen af niveauet for den generelle multiplikationsfaktor for grovhed og tillægsbeløbet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/55

Sag anlagt den 18. januar 2016 — Advanced Drainage Systems mod KHIM (THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS)

(Sag T-19/16)

(2016/C 098/70)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Advanced Drainage Systems, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) (ved solicitor C. Sleep)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS« — registreringsansøgning nr. 13 405 188

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. november 2015 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1501/2015-4)

Påstande

— Afgørelsen annulleres og det fastslås, at registreringsproceduren skal fortsætte.

— Subsidiært antages søgsmålet antages til realitetsbehandling, afgørelsen annulleres og ansøgningen hjemvises til undersøgelsesafdelingen.

— Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
—

Den anfægtede afgørelse ændres således, at der gives afslag på begæringen om, at EF-varemærke nr. 10 099 554 Southern Territory 23o48’25"S erklæres ugyldigt.
—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2098 af 13. november 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2015) 7716) (EUT L 33, s. 35), annulleres, for så vidt som den vedrører Republikken Slovenien, navnlig hvad angår Fraværet af en kontrolprocedure (eller tilsyn) vedrørende de kunstigt skabte landbrugsparceller, i forhold til hvilke der er vedtaget en korrektion af den omhandlede afkoblede direkte støtte for et beløb svarende til 42 615,90 EUR for regnskabsåret 2013 (ansøgningsåret 2012), 45 519,08 EUR for regnskabsåret 2014 (ansøgningsåret 2013) og 34 211,94 EUR for regnskabsåret 2015 (ansøgningsåret 2014).
2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som de forskellige tekniske revisionsrapporter uden forskel havde konkluderet, at sagsøgeren havde anvendt midlerne i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, effektivitet og forsvarlig økonomisk forvaltning. Det følger heraf, at REA ikke kunne påberåbe sig, at det gyldigt havde fastslået, at sagsøgeren havde begået ulovligheder inden for rammerne af anden støtte, som kunne begrunde, at de omtvistede støtteaftaler blev opsagt, eller at alle betalingerne i de omtvistede støtteaftaler blev suspenderet. Endvidere er deltagelsen i støtteaftalerne sagsøgerens eneste finansieringskilde, og fraværet af nye europæiske projekter vil uundgåeligt medføre sagsøgerens fallit.
—

Det fastslås, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved i forordning nr. 2015/1933 af 27. oktober 2015 at begrænse indholdet af benzo(a)pyren i visse kosttilskud til 10 mikrogram, hvis det anvendes separat, eller til 50 mikrogram, hvis det blandes med andre stoffer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 90/23

Sag anlagt den 15. januar 2016 — Gauff mod KHIM — H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)

(Sag T-13/16)

(2016/C 090/31)

Stævningen affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Tyskland) (ved advokat A. Molnar)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Frankfurt am Main, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Indehaver af det omtvistede varemærke: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »Gauff« — EF-varemærkeregistrering nr. 6 327 977

Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. november 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 549/2015-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres. Subsidiært hjemvises sagen til Harmoniseringskontoret med henblik på videre behandling af de synspunkter, der med urette ikke har været genstand for behandling.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 53, 56, 57 og 76 i forordning nr. 207/2009, af forordning nr. 2868/95 og af retten til at blive hørt samt utilstrækkelig begrundelse.
—

Vedrørende Kommissionens afgørelse af 9. november 2015 3. Tredje anbringende: tilsidesættelse af artikel 230, stk. 2, TEUF, sammenholdt med artikel 10, stk. 2, TEU, sammenholdt med oplysningspligten Sagsøger gør i denne forbindelse gældende, at han som medlem af Europa-Parlamentet har en primær og subjektiv ret til fuld aktindsigt i dokumenter, for så vidt som disse dokumenter er nødvendige med henblik på at kunne udføre den parlamentariske kontrol. 4. Fjerde anbringende: tilsidesættelse af den interinstitutionelle rammeaftale om forholdet mellem Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen Sagsøgeren gør endelig gældende, at afgørelsen af 9. november 2015 også er i strid med den ovennævnte interinstitutionelle rammeaftale, eftersom der ved anvendelsen heraf skal tages hensyn til begrundelsen for artikel 230 TEUF, dvs. sikre en videst mulig aktindsigt.
—

EUIPO og eventuelle parter i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger forbundet med sagens behandling for Retten og for appelkammeret samt behandlingen af indsigelsessag nr. B 764 029 ved indsigelsesafdelingen.
—

Følgelig annulleres de retningslinjer, der var fastsat for 2012, eller det fastslås, at de ikke længere finder anvendelse; EIB tilpligtes at erstatte det af Carlo De Nicola lidte tab, som forlangt i stævningen, eller subsidiært hjemvises sagen til en anden afdeling i Personaleretten, sammensat af et nyt dommerkollegium, med henblik på at denne træffer en ny afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
1.

ECB har givet et ubegrundet afslag — ved undladelse og ved ikke at have truffet afgørelse — på et krav fremsat af sagsøgerne over for ECB med henblik på, at denne reagerede på en klage, som sagsøgerne indgav den 27. november 2015 vedrørende ulovlige og uberettigede handlinger, som Banco de Portugal skulle have udført.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen ved at vedtage afgørelsen begik åbenbare retlige fejl, idet traktaterne, Den Europæiske Unions fusionsforordning (»EF-fusionsforordningen«), fusionsafgørelsen og de endelige tilsagn ikke gav mulighed for den ved afgørelsen godkendte klausul 2.3 i skrivelsen om frivillige forpligtelser.
—

Appellanten er af den opfattelse, at konklusionerne herom i den anfægtede afgørelse er åbenbart urigtige, både faktisk og retligt, og at alle betingelser for at fastslå, at han har ret til en sådan erstatning, følgelig er opfyldt.
Påstande
—Den anfægt ede afgørelse annulleres.
—Sagsøg erens indsige lse nr. B 002 181 272 tages til følge og der meddeles afslag på NIL’s ansøgning nr. 11 438 074, eller , 
subsidiær t, fastslås det, at sagsøgeren har bevist brugen af sine EF-varemærker nr. 5 208 418 og nr. 5 208 201 i forhold 
til indsige lse nr. B 002 181 272, og sagen hjem vises til Femte Appelkammer med henblik på afgørelse af de spørgsmål, 
der opstår i forhold til hver t af disse varemærker i henhold til EF-varemærkef orordninge ns artikel 8, stk. 1, litra b), eller , 
mere subsidiær t, hjemvis es sagen i det hele til Femte Appelkammer .
—Harmoniser ingsk onto ret tilpligtes at betale sagens omk ostning er.
Anbr ingender
—Tilsidesætt else af artikel 42, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
—Tilsidesætt else af rege l 22, stk. 3 og 4, i forordning nr. 2868/95
—Tilsidesætt else af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
—Tilsidesætt else af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.
Sag anlagt den 25. januar 2016 — adp Gauselmann mod KHIM (Juw el)
(Sag T-31/16)
(2016/C 106/48)
Processprog: tysk
Parter
Sagsøger : adp Gauselmann GmbH (Espelkamp , Tyskland) (ved advokat P. Koch Moreno)
Sagsøgt : Kontoret for Harmoniser ing i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
Oplysninger vedrø rende sagen for Har moniser ingsk onto ret
Det omtvistede varemærke: EF-ordmærk et »Juwel« — registrer ingsansøgning nr. 12 426 888
Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. november 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniser ingsk onto ret (sag 
R 2571/2014-1)
Påstande
—Den anfægt ede afgørelse annulleres.
—Harmoniser ingsk onto ret tilpligtes at betale sagens omk ostning er.
Anbr ingende
—Hverk en artikel 7, stk. 1, litra b) eller c), i forordning nr. 207/2009 kan anve ndes.21.3.2016 DA Den Europæiske Unions Tidende C 106/41
DA Den Europæiske Unions Tidende C 106/39

Sag anlagt den 25. januar 2016 — Haw Par mod KHIM — Cosmowell (GelenkGold)

(Sag T-25/16)

(2016/C 106/45)

Stævningen affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Haw Par Corp. Ltd. (Singapore, Singapore) (ved advokaterne R. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler og C. Brockmann)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Østrig)

Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret

Ansøger af det omtvistede varemærke: Den anden part i sagen for appelkammeret

Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »GelenkGold«, nr. 9 957 978

Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. november 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1907/2015-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Harmoniseringskontoret samt Cosmowell GmbH tilpligtes at betale de af sagsøgeren for Retten og appelkammeret afholdte omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2098 af 13. november 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som den udelukker udgifter på i alt 584 299,25 EUR, som Den Tjekkiske Republik har afholdt.
2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som de forskellige tekniske revisionsrapporter uden forskel havde konkluderet, at sagsøgeren havde anvendt midlerne i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, produktivitet, effektivitet og forsvarlig økonomisk forvaltning. Det følger heraf, at Kommissionen ikke kunne påberåbe sig, at den gyldigt havde fastslået, at sagsøgeren havde begået ulovligheder inden for rammerne af anden støtte, som kunne begrunde, at de omtvistede støtteaftaler blev opsagt, eller at alle betalingerne blev suspenderet. Endvidere er deltagelsen i støtteaftalerne sagsøgerens eneste finansieringskilde, og fraværet af nye europæiske projekter vil uundgåeligt medføre sagsøgerens fallit.
—

Følgelig annulleres samtlige anfægtede retsakter, og EIB tilpligtes at betale erstatning til Carlo De Nicola for det lidte tab, således som der er blevet nedlagt påstand om i stævningen, eller subsidiært, hjemvises sagen til en anden afdeling ved Personaleretten med henblik på, at den i en anden sammensætning på ny træffer afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
—

Følgelig fastslås, at EIB begik chikane over for Carlo De Nicola, og EIB tilpligtes at erstatte det af Carlo De Nicola lidte tab, eller subsidiært hjemvises sagen til en anden afdeling i Personaleretten, sammensat af et nyt dommerkollegium, med henblik på at denne træffer ny afgørelse vedrørende de annullerede præmisser. Dette forudsætter en gennemførelse af den anmodede lægeundersøgelse.
—

Appelkammeret tilsidesatte artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 ved at konkludere, at der forelå en risiko for forveksling mellem indsigerens ældre varemærke og sagsøgerens varemærke.
—

Følgelig tilpligtes EIB at erstatte det af Carlo De Nicola lidte tab, således som påstået i stævningen, eller subsidiært hjemvises sagen til en anden afdeling i Personaleretten, sammensat af et nyt dommerkollegium, med henblik på at denne træffer ny afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
—

EUIPO og Doosan Infracore Co. Ltd. tilpligtes at betale sagens omkostninger.
1.

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl i sin fortolkning af kravet om, at en medlemsstat, når det beregner værdien af den afsatte produktion for en producentorganisation med henblik på at fastsætte loftet for støtten, kan tage hensyn til produktionen fra producenter, der tilslutter sig organisationen. Kommissionen tilsidesatte med denne konklusion de klare bestemmelser i for det første artikel 3, stk. 1, og artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning 1433/2003 (2) og for det andet artikel 52, stk. 1, og artikel 52, stk. 2, i Kommissionens forordning 1580/2007 (3).
—

Den anfægtede gennemførelsesafgørelse fra Kommissionen af 13. november 2015»om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)« meddelt under K(2015) 7716 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende L 303 af 20.11.2015, s. 35 ff., annulleres, for så vidt som Den Hellenske Republik efter kontrollerne IR/2009/004/GR og IR/2009/0017/GR blev pålagt faste finansielle engangskorrektioner for forsinkelser i inddrivelsesproceduren, for ikke at have leveret oplysninger og generelt for mangler i proceduren for gældsforvaltning for et samlet beløb på 11 534 827,97 EUR i overensstemmelse med opgørelsen i bilaget til samme.
3.

Tredje anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn, en manglende eller fejlbehæftet bedømmelse og en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet Efter sagsøgerens opfattelse har Rådet ved at vedtage de anfægtede retsakter foretaget et åbenbart urigtigt skøn. Rådet har på en utilstrækkelig og/eller forkert måde vurderet de omstændigheder, der ligger til grund for de anfægtede retsakter. I denne sammenhæng gøres det bl.a. gældende, at begrundelsen i de anfægtede retsakter for vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren er fejlagtig. De anfægtede retsakter udgør desuden en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 111/38

Sag anlagt den 12. februar 2016 — Coca-Cola mod EUIPO — Mitico (Master)

(Sag T-61/16)

(2016/C 111/46)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: The Coca-Cola Company (Atlanta, De Forenede Stater) (ved barristers S. Malynicz og S. Baran, samt solicitors D. Stone og A. Dykes,)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damaskus, Syrien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico)

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »Master« — registreringsansøgning nr. 9 091 612

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. december 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1251/2015-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og EU-varemærkeansøgeren tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale omkostningerne afholdt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen på ethvert stadium af indsigelses- og klageproceduren, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling for Retten.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, litra b), i forordning nr. 207/2009
—

Følgelig annulleres de retningslinjer, der var fastsat for 2011, eller det fastslås, at de ikke længere finder anvendelse; EIB tilpligtes at erstatte det af Carlo De Nicola lidte tab, som krævet i stævningen, eller subsidiært hjemvises sagen til en anden afdeling i Personaleretten, sammensat af et nyt dommerkollegium, med henblik på at denne træffer en ny afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
—

Appellanten har i denne forbindelse navnlig gjort gældende, at Personaleretten ikke kunne undslå sig sin forpligtelse til at undersøge en anklage om chikane og at den derfor fuldstændigt ulovligt fastslog, at påstanden om, at chikanen havde fundet sted, ikke kunne antages til realitetsbehandling. En fastlæggelse og en retlig kvalifikation af de faktiske omstændigheder er bl.a. en væsentlig »forudsætning« med henblik på efterfølgende at fastsætte erstatningen for det påståede tab.
3.

Tredje appelanbringende: Fejlagtig retsanvendelse af artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union Appellanterne har i denne forbindelse anført, at Personaleretten i den appellerede dom ikke forstod, at de genindtrædelsesprotokoller, der var indgået mellem appellanterne og EUIPO, hver især udgjorde en kontraktmæssig aftale om i det mindste en anden forlængelse af appellanternes ansættelseskontrakter, hvilket i henhold til artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte har den følge, at appellanternes ansættelseskontrakter skulle anses for at være tidsubegrænsede kontrakter.
3.

Med det tredje anbringende anfører sagsøgeren, at Kommissionens afgørelse tilsidesætter princippet om loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, TEU. Kommissionen har dels tidligere udtalt sig om, at kravene med henblik på at indlede en procedure mod Ungarn i henhold til artikel 7 TEU ikke er opfyldt, hvorfor afgørelsen om at registrere borgerinitiativet kan formidle opfattelsen af, at Kommissionen alligevel ikke udelukker, at initiativet er begrundet. Dels burde Kommissionen i henhold til det nævnte princip have informeret Ungarn om borgerinitiativet, der berører Ungarn direkte, og give den mulighed for at afgive bemærkninger.
4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen undlod at anvende testen vedrørende den private operatør, der handler på markedsøkonomiske vilkår, korrekt. Kommissionen nægtede med urette at lægge en referenceanalyse til grund, hvilket ville have ført til en konstatering af, at der ikke forelå statsstøtte til fordel for sagsøgerne. Subsidiært gøres det gældende, at Kommissionen undlod at tilkende markedsføringstjenesterne en passende værdi, med urette forkastede rationalet bag lufthavnens beslutning om at købe sådanne ydelser, fejlagtigt forkastede den mulighed, at en del af markedsføringstjenesterne kunne være blevet købt til formål af almen interesse, fejlagtigt anså lufthavnens forvaltningsorgan le Syndicat Mixte pour l’aménagement et le dévelopment de l’aéroport de Nîmes — Alès — Camargue — Cévennes (SMAN) og dets privatejede operatør VTAN som en enkelt enhed, støttede sine konklusioner på ufuldstændige og uhensigtsmæssige data ved sin beregning af lufthavnens indtjening, så bort fra de netværkseksternaliteter, som lufthavnen kunne forvente at opnå ved sin forbindelse med Ryanair, og undlod at sammenligne de oplysninger, lufthavnen fremlagde, med oplysninger vedrørende en typisk, velfungerende lufthavn. Under alle omstændigheder har Kommissionen — selv hvis sagsøgerne havde modtaget en fordel — ikke godtgjort, at fordelen var selektiv.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen er behæftet med en fejl, idet den har fundet, at de omtvistede foranstaltninger skal tilregnes staten, uden at den har taget hensyn til, at disse foranstaltninger følger af et privatretligt organs beslutning, nemlig Fondo interbancario di tutela dei depositi, og at ingen offentlig myndighed har udøvet en uberettiget indflydelse eller et pres for at træffe denne beslutning.
—

ikke skulle have konkluderet, at betingelserne for udpegelse ikke var (eller ikke kunne blive) godtgjort
—

Kommissionen vedtog den anfægtede afgørelse den 16. november 2015, godt 24 uger efter at anmodningen om intern prøvelse blev indgivet. Kommissionen gav ikke en passende forklaring på, hvorfor den tilsidesatte det normale krav om, at der skal gives et svar inden for 12 uger, og den overholdt under alle omstændigheder ikke den absolut sidste frist for at svare inden for 18 uger.
6.

Den anfægtede afgørelse er ligeledes behæftet med en begrundelsesmangel. Ifølge sagsøgeren har afgørelsen anvendt en ekstrapoleringsteknik, som består i at udvide den fejlmargen, der er fastsat for den kontrollerede udgift, til den ikke-kontrollerede udgift, selv om denne teknik kun er tilladt ved forordningerne om programmeringen for 2007-2013. Hvad angår årene 2007-2009 har den som teori anvendt en fejlmargen på 8,39 %, selv om de italienske myndigheder havde forklaret, at stikprøven i henhold til artikel 10 i Kommissionens forordning (EF) nr. 438/2001 af 2. marts 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 (EFT L 63, s. 21) ikke var afbalanceret, fordi den var taget ikke-tilfældigt som en rigtig statistisk stikprøve, men bevidst var koncentreret om projekter, som udviste risikofaktorer.
—

Det krav, som Kommissionen påstår at have over for Eurofast i henhold til kontrakten ASSET, erklæres for ugrundet.
1.

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at artikel 52, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008, sammenholdt med proportionalitetsprincippet, er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ved sin afgørelse om at anvende en korrektion med en fast sats på 5 %: — undlod at tage hensyn til den omstændighed, at den konkrete og præcise skade, Den Europæiske Union var blevet påført, blev godtgjort ved den første og den fjerde tilsidesættelse, som Kommissionen fastslog. Kommissionen burde derfor i forhold til disse tilsidesættelser kun have pålagt en punktvis finansiel korrektion og burde endvidere ikke have taget disse tilsidesættelser i betragtning i forbindelse med andre tilsidesættelser ved afgørelsen af, om der var en betydelig risiko for et økonomisk tab for fonden — med urette opdelte direkte forbundne tilsidesættelser og dermed kunstigt skabte en angiveligt betydelig risiko for tab for fonden — ved vurderingen af de andre tilsidesættelser, den havde fastslået, ukorrekt fastsatte og ukorrekt tog hensyn til uoverensstemmelsens omfang, tilsidesættelsernes karakter og den økonomiske skade, Den Europæiske Union var blevet påført — med urette anvendte en uforholdsmæssig finansiel korrektion på 5 % for 2011, fordi den risiko for tab for fonden, der fulgte af tilsidesættelserne — henset til karakteren af de tilsidesættelser, Kommissionen havde fastslået og til andre omstændigheder — ikke var betydelig — med urette anvendte en 5 % finansiel korrektion for 2012, fordi anvendelsen deraf kun er foreskrevet for tilfælde, hvor der foreligger en betydelig deraf følgende risiko for tab for fonden, selv om de kontroller, Republikken Litauen foretog og de fremlagte oplysninger godtgjorde, at antallet, omfanget og karakteren af de uoverensstemmelser, der blev fastslået for 2012 og den deraf følgende risiko for fonden, var betydeligt lavere sammenlignet med de for 2011 fastslåede uoverensstemmelser, således at der kun kunne være opstået en lille økonomisk risiko for fonden.