Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - direktiv 2002/10 om ændring af direktiv 92/79, direktiv 92/80 og direktiv 95/59 for så vidt angår punktafgiftsstrukturen og -satserne for forarbejdet tobak - ændring af definitionen af begreberne cigarer og cigarillos - søgsmål, der anlægges af et selskab, der fremstiller og markedsfører produkter, der berøres af den pågældende ændring - afvisning

(Art. 230, stk. 4, EF; Rådets direktiv 2002/10, art. 3, nr. 1, og art. 4, stk. 2, første led)

2. De Europæiske Fællesskaber - domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter - generelle retsakter - nødvendigt, at fysiske eller juridiske personer gør brug af en ulovlighedsindsigelse eller en præjudiciel forelæggelse med anmodning om stillingtagen til gyldigheden - adgang til at anlægge annullationssøgsmål ved Fællesskabets retsinstanser i tilfælde af, at en præjudiciel forelæggelse ikke er effektiv - udelukket

(Art. 230, stk. 4, EF, art. 234 EF og 241 EF)

Sammendrag

$$1. Det er en betingelse for, at fysiske eller juridiske personer kan anses for individuelt berørt, at de rammes i deres retsstilling på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på samme måde som adressaten for en beslutning.

Et selskab, som i medlemsstater, herunder i Tyskland, og i tredjelande fremstiller og markedsfører produkter, der med henblik på fastsættelsen af den gældende punktafgift tidligere blev betragtet som cigarer og cigarillos, jf. den definition af disse begreber, der er fastsat i artikel 3 i direktiv 2002/10, og som fremover, nemlig i medfør af det nye ændringsdirektiv 2002/10, skal betragtes som cigaretter, for hvilke der ved salget gælder en minimumspunktafgiftssats, der er væsentlig højere end den, der gælder for cigarer og cigarillos, er ikke individuelt berørt hverken af artikel 3, nr. 1, i direktiv 2002/10 om ændring af direktiv 92/79, direktiv 92/80 og direktiv 95/59 for så vidt angår punktafgiftsstrukturen og -satserne for forarbejdet tobak, hvorved den definition af begreberne cigarer og cigarillos, der er fastsat i artikel 3 i direktiv 95/59, blev ændret, eller af artikel 4, stk. 2, første led, i direktiv 2002/10, der har til formål at fastsætte en undtagelse for Tyskland for så vidt angår fristen for gennemførelsen af den nævnte artikel 3, nr. 1.

Disse bestemmelser i direktiv 2002/10 berører kun selskabet på grund af dettes objektive egenskab af erhvervsdrivende, der virker inden for fremstillingen af de berørte produkter, ligesom enhver anden erhvervsdrivende, der befinder sig i samme situation. Den ændring af definitionen af begreberne cigarer og cigarillos, der fremgår af artikel 3, nr. 1, i direktiv 2002/10, vil ikke udelukkende berøre fabrikanterne af de berørte produkter, men ligeledes alle de erhvervsdrivende, der er aktive inden for markedsføringen af de pågældende produkter, samt dem, der forbruger dem. Den omstændighed, at fællesskabslovgiver i forbindelse med udarbejdelsen af en generel retsakt tager hensyn til, at den pågældende retsakt kan have mere omfattende økonomiske virkninger for visse kategorier af erhvervsdrivende, er ikke i sig selv tilstrækkelig til at adskille dem i forhold til de øvrige erhvervsdrivende, når det er godtgjort, at den pågældende retsakt berører dem i deres objektive egenskab af erhvervsdrivende, der er til stede på det pågældende marked.

( jf. præmis 43-47, 51 og 54 )

2. Den omstændighed, at en præjudiciel forelæggelse med henblik på vurderingen af gyldigheden af en almengyldig fællesskabsretsakt i medfør af artikel 234 EF ikke ville være effektiv, kan ikke begrunde en ændring af den søgsmålsordning og de procedurer, der er fastlagt i artikel 230 EF, 234 EF og 241 EF, og hvorved Fællesskabets retsinstanser tillægges kompetence til at efterprøve lovligheden af institutionernes retsakter. En sådan omstændighed kan i intet tilfælde medføre, at et annullationssøgsmål, der anlægges af en fysisk eller juridisk person, som ikke opfylder betingelserne i artikel 230, stk. 4, EF, skal antages til realitetsbehandling.

( jf. præmis 61 )