Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Forbrugerbeskyttelse – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – direktiv 93/13 – de nationale retsinstansers forpligtelse til af egen drift at efterprøve, om et vilkår i en kontrakt, som er forelagt disse, er urimeligt – forpligtelse til at anmode parterne om at fremsætte bemærkninger

(Rådets direktiv 93/13, art. 6, stk. 1, og art. 7, stk. 1)

2. Forbrugerbeskyttelse – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – direktiv 93/13 – urimeligt kontraktvilkår i artikel 3’s forstand – de nationale retsinstansers efterprøvelse af urimelighed – forpligtelse til at tage hensyn til alle andre vilkår i aftalen

(Rådets direktiv 93/13, art. 3, stk. 1, og art. 4, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den nationale ret, der ex officio har konstateret, at der foreligger et urimeligt kontraktvilkår, ikke med henblik på at drage konsekvenserne af denne konstatering har pligt til at afvente, at den forbruger, der er blevet underrettet om sine rettigheder, anmoder om, at det pågældende vilkår annulleres. Kontradiktionsprincippet påbyder imidlertid som hovedregel den nationale ret, der ex officio har konstateret, at der foreligger et urimeligt kontraktvilkår, at meddele tvistens parter dette og give dem mulighed for kontradiktorisk at drøfte det i henhold til de former, der er fastsat herom i de nationale processuelle regler.

Den fulde virkning af den beskyttelse, der er fastsat i direktivet, kræver ganske vist, at den nationale ret, der ex officio har konstateret, at der foreligger et urimeligt kontraktvilkår, kan drage alle konsekvenser af denne konstatering uden at skulle afvente, at forbrugeren, som er blevet underrettet om sine rettigheder, fremsætter bemærkninger, hvorved det pågældende vilkår påstås erklæret ugyldigt. Den nationale ret skal ved gennemførelse af EU-retten imidlertid ligeledes overholde kravene til en effektiv domstolsbeskyttelse af rettigheder, som borgerne udleder af EU-retten, således som den er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Blandt disse krav indgår kontradiktionsprincippet, som udgør en del af retten til forsvar, og som retten skal overholde, bl.a. når den pådømmer en tvist på grundlag af et anbringende, der er behandlet af egen drift.

Denne forpligtelse kan ikke anses for i sig selv at være uforenelig med det effektivitetsprincip, som gælder for medlemsstaternes gennemførelse af de rettigheder, der tillægges i henhold til Unionens retsorden, for så vidt som dette princip skal anvendes under hensyntagen til bl.a. de principper, der ligger til grund for det nationale domstolssystem, såsom beskyttelsen af retten til forsvar, hvoraf kontradiktionsprincippet er et af elementerne.

Denne mulighed for at udtale sig om dette punkt, som forbrugeren gives, opfylder ligeledes den pligt, der påhviler den nationale ret, til i givet fald at tage hensyn til den af forbrugeren udtrykte vilje, når denne sidstnævnte, der er bekendt med, at et urimeligt vilkår ikke er bindende, ikke desto mindre anfører, at han ikke ønsker vilkåret tilsidesat og således giver et frit og informeret samtykke til det pågældende vilkår.

(jf. præmis 28, 29, 33, 35 og 36 samt domskonkl. 1)

2. I henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler anses et kontraktvilkår for urimeligt, hvis det til trods for kravene om god tro bevirker en betydelig skævhed i parternes rettigheder og forpligtelser ifølge aftalen til skade for forbrugeren. I overensstemmelse med samme direktivs artikel 4, stk. 1, skal denne vurdering foretages under hensyn til, hvilken type tjenesteydelser aftalen omfatter, og ved på tidspunktet for aftalens indgåelse at tage hensyn til alle omstændighederne i forbindelse med dens indgåelse samt til alle andre vilkår i aftalen eller i en anden aftale, som hænger sammen med denne. Den nationale ret skal derfor ved bedømmelsen af, om det kontraktvilkår, der er grundlaget for den påstand, der er nedlagt for den, eventuelt er urimeligt, tage hensyn til alle andre vilkår i aftalen.

(jf. præmis 40 og 41 samt domskonkl. 2)