RETTENS DOM (Fjerde Afdeling)

17. december 1997

Sag T-216/95

Ana María Moles García Ortúzar

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve med henblik på overgang fra kategori C til kategori B — udvælgelseskomiteens afgørelse, hvori det fastslås, at ansøgerne ikke bestod den mundtlige prøve — begrundelsespligtens omfang — udvælgelseskomiteens skøn«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1083

Angående:

Påstand om annullation dels af en afgørelse truffet af udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve KOM/B/9/93 om, at sagsøgeren ikke kunne opføres på listen over egnede ansøgere, dels af meddelelsen om denne udvælgelsesprøve.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Efter at have drøftet organisationen og de nærmere bestemmelser for en ny udvælgelsesprøve med henblik på overgang fra kategori C til kategori B med forskellige fagforeninger og faglige sammenslutninger inden for Det Paritetiske Samarbejdsudvalg, herunder navnlig antallet af stillinger, der skulle besættes i denne forbindelse, besluttede ansættelsesmyndigheden at udstede en meddelelse om intern udvælgelsesprøve baseret på prøver med henblik på at besætte højst 60 stillinger.

Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen i kategori C, indgav som følge af denne meddelelse en ansøgning til den interne udvælgelsesprøve KOM/B/9/93, som havde til formål at oprette en liste over egnede ansøgere til stillinger som assistenter i lønklasse 4 og 5 i kategori B, med henblik på under tilsyn at udføre almindeligt kontorarbejde som assistent, sekretariatsassistent eller teknisk assistent.

Da sagsøgeren havde bestået såvel stopprøven som prøven i skriftlig fremstilling, fik hun adgang til den mundtlige prøve, som fandt sted i november 1994.

Ved skrivelse af 18. november 1994 fik sagsøgeren meddelelse om, at hun ikke havde kunnet opføres på listen over egnede ansøgere, eftersom hun ikke havde opnået den krævede minimumskarakter ved den mundtlige prøve.

Den 21. december 1994 fremsendte formanden for Kommissionens Centrale Personaleudvalg en henvendelse til formanden og medlemmerne af udvælgelseskomiteen med følgende indhold:

»[Kommissionens Centrale Personaleudvalg] har under sit møde den 16. december 1994 gennemgået rapporten vedrørende forløbet af udvælgelseskomiteens arbejder nævnt ovenfor og er navnlig blevet bekendt med, at antallet af beståede ansøgere [lå] væsentligt under antallet af stillinger, som var stillet til rådighed for denne overgang fra kategori C til kategori B.

Under hensyn til ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, hvorefter den mundtlige prøve navnlig har til formål at uddybe de spørgsmål, som følger af resultaterne den skriftlige prøve, har [Kommissionens Centrale Personaleudvalg] fundet det nødvendigt at anmode udvælgelseskomiteen om at genoverveje det generelle niveau af point, som er givet ved de mundtlige prøver, hvilket ville opveje den respektive vægt af henholdsvis den skriftlige og den mundtlige del.

[Kommissionens Centrale Personaleudvalg] står til rådighed for enhver yderligere præcisering af dets stillingtagen.«

Den 15. februar 1995 indgav sagsøgeren en klage over afgørelsen om ikke at opføre hende på listen over egnede ansøgere og over selve meddelelsen om udvælgelsesprøven.

Ved afgørelse af 25. juli 1995, efter udløbet af fristen for besvarelse af klagen, blev denne udtrykkeligt afvist af Kommissionen. Afvisningen blev meddelt sagsøgeren og hendes advokat, som havde bistået hende under den administrative procedure, i skrivelser af henholdsvis 16. august og 15. september 1995. Den 28. august 1995 kvitterede sagsøgeren for modtagelsen af den udtrykkelige afvisning af hendes klage.

Realiteten

Påstanden om annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve KOM/B/9/93 om ikke at opføre hende på listen over egnede ansøgere

Det første anbringende om overtrædelse af begrundelsespligten

Retten bemærkede, at kravet om begrundelse i artikel 25 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten) skal fortolkes på grundlag af de i sagen indeholdte omstændigheder, navnlig aktens indhold, de angivne grandes karakter og adressatens interesse i at modtage en begrundelse (præmis 29).

Henvisning til: Retten, 16. december 1993, sag T-80/92, Turner mod Kommissionen, Smi. II, s. 1465, præmis 62.

Det fremgik af meddelelsen om udvælgelsesprøven, at man, for at blive optaget på listen over egnede ansøgere, skulle have opnået mindst halvdelen af det mulige antal point ved hver af prøverne. Det fremgik endvidere af denne, at den mundtlige prøve bestod af en samtale med udvælgelseskomiteen, under hvilken udvælgelseskomiteen på grundlag af resultaterne af de skriftlige prøver skulle vurdere ansøgernes mundtlige udtryksfærdighed og evne til at bestride et hverv i kategori B (præmis 30).

Ved den anfægtede afgørelse fik sagsøgeren meddelelse om, at hun ikke havde opnået halvdelen af det mulige antal point, som krævedes for at bestå den mundtlige prøve, og hun fik i denne forbindelse meddelelse om de ved prøverne opnåede karakterer (præmis 31).

Retten bemærkede, at det er korrekt, at denne begrundelse ikke er udtømmende i den forstand, at den hverken gengiver udvælgelseskomiteens vurdering eller bedømmelseskriterierne på en mere detaljeret måde end den, der var angivet i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Imidlertid hører disse forhold ind under fortroligheden af udvælgelseskomiteens votering, og der er således behov for at afveje hensynet til opfyldelsen af begrundelsespligten med hensynet til en overholdelse af princippet om den fortrolige karakter af udvælgelseskomiteens arbejde, jf. artikel 6 i bilag III til vedtægten. Retten udtalte, at det følger heraf, at meddelelsen om de ved de forskellige prøver opnåede karakterer udgør en tilstrækkelig begrundelse for udvælgelseskomiteens afgørelser. Retten fandt, at en begrundelse af denne art ikke strider mod ansøgernes rettigheder. En sådan begrundelse gør det muligt at få kendskab til den vurdering, der er blevet anlagt af ansøgernes præstationer, og skaber grundlag for, at ansøgerne i givet fald kan få klarlagt, at de ikke har opnået det antal point, der efter meddelelsen om udvælgelsesprøven kræves for at få adgang til visse prøver eller til samtlige disse (præmis 32, 33 og 34).

Henvisning til: Domstolen, 4. juli 1996, sag C-254/95 P, Parlamentet mod Innamorati, Smi. I, s. 3423, præmis 24, 31 og 32.

Anbringendet om overtrædelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven

Retten bemærkede, at det væsentligste formål med meddelelsen om udvælgelsesprøven er at give ansøgerne så nøjagtige oplysninger som muligt om arten af de betingelser, der stilles for at beklæde den stilling, der skal besættes, for at sætte dem i stand til at afgøre, om det har noget formål for dem at indgive ansøgning. Retten udtalte, at udvælgelseskomiteen, som har et vidt skøn med hensyn til de nærmere bestemmelser for og det detaljerede indhold af prøverne i en udvælgelsesprøve, imidlertid er bundet af denne meddelelses ordlyd, og at det således tilkommer Retten at efterprøve det nærmere indhold af en prøve, hvis dette falder uden for den i meddelelsen om udvælgelsesprøven fastsatte ramme (præmis 44 og 45).

Henvisning til: Retten, 16. oktober 1990, sag T-132/89, Gallone mod Rādet, Sml. II, s. 549, præmis 27.

Retten anførte, at det i nærværende sag ganske vist var korrekt, at meddelelsen om udvælgelsesprøven bestemte, at den mundtlige prøve bestod af en samtale mellem udvælgelseskomiteen og ansøgerne, som skulle gøre det muligt, på grundlag af resultaterne af de skriftlige prøver, at vurdere ansøgernes mundtlige udtryksfærdighed og evne til at bestride et hverv i kategori B. Derimod fremgik det ikke af meddelelsen om udvælgelsesprøven, at den mundtlige prøve og de skriftlige prøver skulle vedrøre samme type spørgsmål (præmis 46).

Under hensyn til den måde, hvorpå den mundtlige prøve var beskrevet i denne meddelelse, skulle denne således snarere betragtes som et supplement til de skriftlige prøver, som skulle gøre det muligt for udvælgelseskomiteen at vurdere, om ansøgerne havde en personlighed, som satte dem i stand til at udøve et hverv i kategori B (præmis 47).

Retten udtalte, at de, spørgsmål, som sagsøgeren havde henvist til, under disse omstændigheder ikke har påvist tilstedeværelsen af emner, som er uhensigtsmæssige i en samtale, som har til formål at vurdere ansøgernes mundtlige udtryksfærdighed og evne til at bestride et hverv i kategori B (præmis 48).

Det tredje anbringende om tilsidesættelse af prøvernes formål

Retten udtalte, at de spørgsmål, som sagsøgeren havde henvist til, ikke giver anledning til at antage, at udvælgelseskomiteen har overskredet de rammer, som er pålagt den i henhold til meddelelsen om udvælgelsesprøven (præmis 53).

Det femte anbringende om magtfordrejning og om overtrædelse af princippet om udvælgelseskomiteens uafhængighed

Retten udtalte, at sagsøgeren ikke på nogen måde har sandsynliggjort, at den anfægtede afgørelse var truffet for at forfølge andre formål end dem, der var angivet, eller at administrationen havde anvendt sine beføjelser til at fremme andre formål end det, som ligger til grund for dens beføjelser (præmis 64).

Henvisning til: Retten, 7. december 1995, forenede sager T-544/93 og T-556/93, Abello m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 815, præmis 86.

Det sjette anbringende om udvælgelseskomiteens åbenbare fejlvurdering af sagsøgerens evne til at udøve et hverv i kategori B

Retten bemærkede, at en udvælgelseskomite har en vid skønsbeføjelse, og at Fællesskabets retsinstanser alene kan udøve kontrol med retmæssigheden af udvælgelseskomiteens afgørelser, såfremt der er sket overtrædelse af de regler, som er gældende for dens opgaver (præmis 68).

Henvisning til: Retten, 15. juli 1993, forenede sager T-17/90, T-28/91 og T-17/92, Cámara Alloisi m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 841, præmis 90; Retten, 15. juni 1994, sag T-6/93, Pérez Jiménez mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 497, præmis 42; Retten, 1. december 1994, sag T-46/93, Michaël-Chiou mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 929, præmis 48.

Retten udtalte således, at det ikke tilkommer den at bedømme udvælgelseskomiteens vurdering af sagsøgerens evne til at udøve et hverv i kategori B (præmis 69).

Under alle omstændigheder gjaldt det, at uanset værdien af sagsøgerens fortjenester var denne ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at der var blevet anlagt et åbenbart fejlagtigt skøn ved bedømmelsen af sagsøgerens præstation under den mundtlige prøve, så meget desto mere som der var tale om en udvælgelse baseret på prøver og ikke på kvalifikationsbeviser (præmis 70).

Henvisning til: Retten, 15. februar 1996, sag T-125/95, Belhanbel mod Kommissionen, Smi. Pers. II, s. 115, præmis 33.

Påstanden om annullatìon af meddelelsen om den interne udvælgelsesprøve KOM/B/9/93

Anbringendet om overtrædelse af artikel 1, stk. 1, litra e), i bilag III til vedtægten

Retten udtalte, at det væsentligste formål med meddelelsen om udvælgelsesprøven er at give ansøgerne så nøjagtige oplysninger som muligt om arten af de betingelser, der stilles for at beklæde den ledige stilling, for at sætte dem i stand til at afgøre, om det har noget formål for dem at indgive ansøgning (præmis 76).

Henvisning til: Gallone mod Rådet, a.st., præmis 27.

Retten bemærkede, at dette imidlertid ikke indebærer, at ansøgerne skulle have oplysninger om hver enkelt prøves nøjagtige indhold. Dette gjaldt så meget desto mere for det nærmere indhold af den mundtlige prøve, som efter sin art indeholder et usikkerhedsmoment. Denne prøve gør det således muligt for udvælgelseskomiteen frit at vurdere ansøgernes evne til at udøve de pågældende hverv, med henblik på at fuldende vurderingen af de ved de skriftlige prøver beviste evner. Indholdet af denne prøve kunne således variere i forhold til ansøgernes erfaring og personlighed, sålænge sværhedsgraden forblev uændret (præmis 77).

Henvisning til: Gallone mod Rådet, a.st., præmis 36.

Retten udtalte, at det desuden var utvivlsomt, at meddelelsen om udvælgelsesprøven i den nærværende sag havde opfyldt sit formål, som var at sætte de pågældende i stand til at vurdere, om der for deres vedkommende var grund til at indgive ansøgning (præmis 78).

Det »udvidede« anbringende om udvælgelseskomiteens overtrædelse af de bestemmelser, som gjaldt for dens arbejde

Retten anførte, at det fremgår af procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 48, stk. 2, at stævningen skal indeholde søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene, og at nye anbringender ikke må fremsættes under sagens behandling, medmindre de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne. Et anbringende, som udgør en udvidelse af et anbringende, der tidligere er fremført direkte eller indirekte i stævningen, og som er nært forbundet med dette, bør dog admitteres (præmis 87).

Henvisning til: Domstolen, 30. september 1982, sag 108/81, Amylum mod Rådet, Sml. s. 3107, præmis 25; Domstolen, 19. maj 1983, sag 306/81, Verras mod Parlamentet, Sml. s. 1755, præmis 9; Retten, 20. september 1990, sag T-37/89, Hanningmod Parlamentet, Sml. II, s. 463, præmis 38; Retten, 5. februar 1997, sag T-207/95, Ibarra Gil mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 31, præmis 51.

Retten bemærkede, at anbringendet i nærværende sag ikke var støttet på retlige og faktiske omstændigheder, som var kommet frem under retsforhandlingerne. Den blotte omstændighed, at Kommissionen ikke havde givet oplysninger om de eventuelle kriterier, som udvælgelseskomiteen havde anvendt med henblik på at vurdere ansøgernes svar under den mundtlige prøve, udgjorde ikke en ny faktisk omstændighed (præmis 88).

Dertil kom, at ingen af de i stævningen indeholdte anbringender havde nogen snæver sammenhæng med dette af sagsøgerens klagepunkter, ifølge hvilket udvælgelseskomiteen ikke på forhånd havde vedtaget bedømmelseskriterier. Dette kritikpunkt havde heller ikke nogen sammenhæng med anbringendet om meddelelsen om udvælgelsesprøven. Retten fandt, at dette sidste anbringende således var begrænset til en kritik af den måde, hvoipå meddelelsen om udvælgelsesprøven var formuleret og henvendte sig derfor til ansættelsesmyndigheden og ikke til udvælgelseskomiteen (præmis 89).

Retten bemærkede, at det såkaldt »uddybende« anbringende hverken blev påberåbt udtrykkeligt eller implicit i stævningen og ikke havde nogen snæver sammenhæng med de heri indeholdte anbringender, og således ikke bestod af en uddybning af disse (præmis 90).

Retten udtalte, at nærværende anbringende på denne baggrand skulle betragtes som et nyt anbringende i procesreglementets artikel 48, stk. 2's forstand, og at det burde afvises, idet det ikke var støttet på retlige eller faktiske omstændigheder, som var kommet frem under retsforhandlingerne (præmis 91).

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.