Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34; Rådets direktiv 93/104, art. 17, stk. 3)

2. Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 93/104 og 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34 og 2003/88, art. 17 og 18; Rådets direktiv 93/104, art. 17)

3. Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 93/104 og 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34 og 2003/88, art. 17 og 18; Rådets direktiv 93/104, art. 17)

Sammendrag

1. Artikel 17, stk. 3, i direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden har såvel i sin oprindelige version som i den version, der er ændret ved direktiv 2000/34, et selvstændigt anvendelsesområde i forhold til samme artikels stk. 2, således at den omstændighed, at et erhverv ikke er nævnt i stk. 2, ikke er til hinder for, at det kan være omfattet af undtagelsen i artikel 17, stk. 3, i de to versioner af direktiv 93/104.

(jf. præmis 36 og domskonkl. 1)

2. De fakultative undtagelser i artikel 17 i direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden såvel i sin oprindelige version som i versionen som ændret ved direktiv 2000/34 samt i givet fald i artikel 17 og/eller artikel 18 i direktiv 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, kan ikke påberåbes over for personer. Disse bestemmelser kan desuden ikke fortolkes således, at de direkte giver mulighed for eller forbyder anvendelse af kollektive overenskomster, som fraviger anvendelsen af de regler, der gennemfører direktivets artikel 5, idet en anvendelse af disse konventioner afhænger af den nationale lovgivning.

(jf. præmis 47, 53, 54 og 59 samt domskonkl. 2)

3. Eftersom undtagelserne i artikel 17 i direktiv 93/104 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden såvel i sin oprindelige version som i versionen som ændret ved direktiv 2000/34 samt i givet fald i artikel 17 og/eller artikel 18 i direktiv 2003/88 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden er fakultative, er der ikke i henhold til EU-retten pligt til at gennemføre dem i national ret. For at kunne udnytte muligheden efter disse bestemmelser til under visse omstændigheder at gøre undtagelse bl.a. til kravene i de pågældende direktivers artikel 5, er medlemsstaterne derfor forpligtet til at beslutte at anvende disse undtagelser.

Det tilkommer herved medlemsstaterne at vælge den retstekniske form, som de finder bedst egnet, hvorved de tager hensyn til, at der i henhold til selve de pågældende undtagelsesbestemmelser kan gøres sådanne undtagelser navnlig gennem kollektive overenskomster eller gennem aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.

Når EU-retten giver medlemsstaterne adgang til at fravige visse af et direktivs bestemmelser, er medlemsstaterne ved udøvelsen af deres skønsbeføjelse forpligtet til at iagttage de almindelige principper i EU-retten, herunder retssikkerhedsprincippet. Bestemmelser, der giver hjemmel til fakultative undtagelser fra de i et direktiv fastlagte principper, skal gennemføres ved bestemmelser, som er tilstrækkeligt bestemte og klare til, at der er overensstemmelse med de krav, der følger af nævnte princip.

(jf. præmis 51, 52 og 55)