4

I denne henseende anførte Rettens præsident, i kendelsens præmis 24-31, de principper på området, som Domstolen og Retten har udviklet i deres praksis. På baggrund af disse principper fastslog Rettens præsident følgende i den appellerede kendelses præmis 32-48: »32 Det skal i den foreliggende sag indledningsvis bemærkes, at sagsøgerne med henvisning til præmis 38 i kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 10. september 2013, Kommissionen mod Pilkington Group (C-278/13 P(R), EU:C:2013:558), har gjort gældende, at der, henset til, at der er begæret foreløbig beskyttelse af angiveligt fortrolige oplysninger, ved bedømmelsen af, om der foreligger en alvorlig og uoprettelig skade, nødvendigvis skal lægges den forudsætning til grund, at de angiveligt fortrolige oplysninger faktisk var fortrolige. 33 Det må konstateres, at de faktiske omstændigheder i den sag, der gav anledning til kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 10. september 2013, Kommissionen mod Pilkington Group (C-278/13 P(R), EU:C:2013:558), ligesom omstændighederne i den sag, der gav anledning til kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 2. marts 2016, Evonik Degussa mod Kommissionen (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142), er temmelig forskellige fra de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag. 34 Som det navnlig fremgår af præmis 18 og 38 i kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 10. september 2013, Kommissionen mod Pilkington Group (C-278/13 P(R), EU:C:2013:558), havde Pilkington Group Ltd i sit annullationssøgsmål bestridt rigtigheden af Kommissionens vurdering, hvorefter de oplysninger, som man ville udbrede i henhold til artikel 30, stk. 1, i [Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1)], ikke udgjorde forretningshemmeligheder som omhandlet i bl.a. artikel 339 TEUF samt artikel 28, stk. 1, og artikel 30, stk. 2 i nævnte forordning. De betragtninger, som dommeren i sagen om foreløbige forholdsregler havde taget hensyn til med henblik på at fastslå, om uopsættelighedsbetingelsen var opfyldt i den konkrete sag, byggede følgelig på den forudsætning, som udtrykkeligt er anført i nævnte kendelses præmis 47, nemlig at de i sagen omhandlede oplysninger var omfattet af forretningshemmeligheden. 35 Det fremgår ligeledes af præmis 84 i kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 2. marts 2016, Evonik Degussa mod Kommissionen (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142), at Evonik Degussa GmbH havde anfægtet den vurdering, hvorefter de omhandlede oplysninger ikke udgjorde forretningshemmeligheder og heller ikke var omfattet af tavshedspligten. 36 I øvrigt havde sagsøgerne i de sager, der gav anledning til kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 10. september 2013, Kommissionen mod Pilkington Group (C-278/13 P(R), EU:C:2013:558), og den 2. marts 2016, Evonik Degussa mod Kommissionen (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142), som det fremgår af henholdsvis præmis 47 og 83 i de nævnte kendelser, gjort gældende, at offentliggørelsen af de pågældende oplysninger kunne medføre en betydelig skade for dem som følge af disse oplysningers karakter. 37 For så vidt angår den foreliggende sag skal det derimod for det første bemærkes, at sagsøgerne ikke har gjort gældende, at de omtvistede oplysninger er omfattet af forretningshemmeligheden. 38 For det andet indeholder anmodningen om foreløbige forholdsregler kun få specifikke oplysninger – ud over at det hævdes, at de omtvistede oplysninger er fortrolige – med hensyn til karakteren af og indholdet i de oplysninger, hvis fortrolighed sagsøgerne har påberåbt sig. 39 For det tredje har sagsøgerne ikke søgt at påvise, at de omtvistede oplysninger i sig selv er kommercielt følsomme og kan udnyttes af deres konkurrenter i forbindelse med den normale konkurrence. 40 For det fjerde har sagsøgerne, for så vidt som de har gjort gældende, at de omtvistede oplysninger »indeholder beviser for overtrædelsen [samt] detaljerede oplysninger herom, navnlig navnene på kunder og de projekter, som er berørt af den pågældende adfærd, samt tal, der angiver de fakturerede priser og de mål, som forfølges af deltagerne, […] samt årsagsforbindelsen mellem denne skade og overtrædelsen«, henvist til 284. betragtning, 372. betragtning, litra g), og 436. betragtning [til] afgørelsen om elektriske kabler som »tydelige eksempler på den form for oplysninger«, som sagsøgerne har henvist til. 41 284. betragtning, 372. betragtning, litra g), og 436. betragtning [til] afgørelsen om elektriske kabler omtaler imidlertid ikke »navnene på de [berørte] kunder og projekter« og indeholder navnlig ikke »tal for de fakturerede priser«. 42 For det femte fremgår det af retspraksis, at oplysninger, som har været hemmelige eller fortrolige, men som er mindst fem år gamle, med tiden principielt kan opfattes som historiske og derfor skal anses for at have mistet deres hemmelige eller fortrolige karakter, medmindre den part, der har påberåbt sig denne karakter, undtagelsesvis påviser, at disse oplysninger stadig udgør væsentlige faktorer i dennes eller i den berørte tredjeparts handelsmæssige stilling, på trods af oplysningernes alder. Disse betragtninger, der fører til en afkræftelig formodning, gælder såvel inden for rammerne af begæringer om fortrolig behandling i forhold til intervenienter i sager ved Unionens retsinstanser som inden for rammerne af anmodninger om fortrolighed med henblik på Kommissionens offentliggørelse af en afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af konkurrenceretten (dom af 14.3.2017, Evonik Degussa mod Kommissionen, C-162/15 P, EU:C:2017:205, præmis 64). 43 I den foreliggende sag blev de omtvistede oplysninger indsamlet under kontrolbesøget i 2009. Sagsøgerne har imidlertid ikke søgt at godtgøre grundene til, at de omtvistede oplysninger på grund af deres karakter ikke med tiden har mistet deres hemmelige eller fortrolige karakter. 44 For det sjette har sagsøgerne ikke søgt at godtgøre, at de omtvistede oplysninger er fortrolige hvad angår selve deres karakter, men har gjort gældende, at deres ret til en effektiv domstolsprøvelse og princippet om uskyldsformodning kræver, at disse oplysninger ikke videregives, før det i sag T-449/14 er fastslået, at det var lovligt at indhente oplysningerne. 45 For det syvende skal det bemærkes, at undersøgelsen af, hvorvidt oplysninger er omfattet af tavshedspligten, ifølge retspraksis generelt udføres i tre trin, idet disse oplysninger for det første kun skal være tilgængelige for en begrænset personkreds. For det andet skal der være tale om oplysninger, hvis offentliggørelse alvorligt kan skade den person, som har videregivet oplysningerne, eller tredjemand. For det tredje og sidste kræves det, at de interesser, som vil kunne skades ved offentliggørelsen af den pågældende oplysning, objektivt set er beskyttelsesværdige (jf. i denne retning dom af 28.1.2015, Evonik Degussa mod Kommissionen, T-341/12, EU:T:2015:51, præmis 94 og den deri nævnte retspraksis). 46 Undersøgelsen af betingelsen om uopsættelighed er således i en vis udstrækning sammenfaldende med undersøgelsen af, hvorvidt de omtvistede oplysninger skal anses for at være omfattet af tavshedspligten, som i forbindelse med en sag om foreløbige forholdsregler indgår i undersøgelsen af fumus boni juris. 47 Under disse omstændigheder kan den omstændighed, at det gøres gældende – uden at dette i øvrigt er underbygget – at de oplysninger, som eventuelt vil blive udbredt, er omfattet af tavshedspligten, på grund af risikoen for, at analysen af betingelsen vedrørende uopsættelighed fordrejes, ikke være tilstrækkelig til at godtgøre den forudsætning, at disse oplysninger er omfattet af tavshedspligten. 48 I modsætning til de sager, der gav anledning til kendelse afsagt [af Domstolens vicepræsident] den 10. september 2013, Kommissionen mod Pilkington Group (C-278/13 P(R), EU:C:2013:558), og den 2. marts 2016, Evonik Degussa mod Kommissionen (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142), kan der ved analysen af uopsættelighed i den foreliggende sag således ikke lægges den forudsætning til grund, at de omtvistede oplysninger er omfattet af tavshedspligten.«