ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Der nedlægges ligeledes i henhold til artikel 263 TEUF påstand om annullation af afgørelse D 200663, idet der herved er sket en tilsidesættelse af traktaterne og de øvrige regler vedrørende anvendelsen heraf som beskrevet samt en yderligere tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, idet de grunde, der er anført til støtte for afgørelsen, og hvormed sagsøgerens andragende blev forkastet, ikke finder anvendelse i sagen og ikke er retligt begrundede. Henset til dette bør Retten, efter at have behandlet sagen, principalt fastslå, at sagsøgerens andragende kan behandles, eller subsidiært forpligte Udvalget for Andragender til at retablere retstilstanden på det oprindelige tidspunkt, idet udvalget med udgangspunkt heri bør træffe en ny afgørelse vedrørende det indgivne andragende og herved overholde de rettigheder, som blev tilsidesat, og tillade, at sagsøgerens andragende behandles og erklæres åben for støtte.
—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og appelkammeret ved EUIPO tilpligtes at træffe en ny afgørelse, hvorved der gives afslag på begæringen om, at den internationale registrering nr. 1 151 545 ROCHEM (ordmærke) for klasse 11 og 40 erklæres ugyldig.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af retsforskrifter. Sagsøgeren har navnlig anført, at meddelelsen om en ledig stilling ikke gav mulighed for at gennemføre fjernprøver, og at han ikke havde accepteret at aflægge de skriftlige og de mundtlige prøver som fjernprøver. Sagsøgeren har tilføjet, at han ikke fik mulighed for at vælge mellem at aflægge prøverne ved fremmøde eller som fjernprøve. Endvidere har sagsøgeren anført, at der i juli 2020 ikke var grundlag for at gennemføre fjernprøver, idet Grækenland på dette tidspunkt havde været klassificeret som grøn zone siden den 4. maj 2020, hvor nedlukningen blev ophævet. Endelig har sagsøgeren anført, at han blev fravalgt som følge af, at han opnåede 60 point ud af 100, mens udvælgelsen af kvalificerede ansøgere kun omfattede dem, der havde opnået 75/100, idet han har præciseret, at meddelelsen ikke indeholder nogen oplysninger om, at der kræves et sådant pointantal.
5.

Femte anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn som følge af den manglende hensyntagen til sagsøgerens særlige situation. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende for det første at samlivet med hendes ægtefælle varede i mere end toogtredive år, for det andet, at de fik et barn sammen og endelig, at hun, da hendes ægtefælles helbredstilstand blev forværret, var ved hans side for at hjælpe ham.
—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret, såfremt sidstnævnte part deltager i sagen for Retten, bærer deres egne omkostninger og tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
—

Annullation af afgørelsen af 16. december 2020, for så vidt som sagsøgerens ansøgning til stillingen som kontorchef for EIB’s viceformand heri afslås, og annullation af afgørelsen om at udnævne [fortroligt] (1) til den omhandlede stilling.
3.

Det tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, 102 TEUF og 105 TEUF, eftersom en af Kommissionens opgaver ifølge sagsøgeren netop er af egen drift at oplyse sager vedrørende tilsidesættelser af de principper, der er fastlagt i førnævnte artikler. Sagsøgeren har gjort gældende, at det af klagen omhandlede organ må anses for at være en virksomhed, og sagsøgeren har heraf udledt, at Unionens konkurrenceregler således finder anvendelse på dette organ. Det er sagsøgerens opfattelse, at monopolsituationen for Caisse nationale d’assurance vieillesse og de hertil knyttede organer er ulovlig.
—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og appelkammeret ved EUIPO tilpligtes at træffe en ny afgørelse, hvorved der gives afslag på begæringen om, at EU-varemærkeregistrering nr. 12 326 609 R.T.S. ROCHEM Technical Services (figurmærke) for klasse 11 og 40 erklæres ugyldig.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvis, for så vidt som der i denne blev givet medhold i intervenientens klage og afslag på begæringen om, at EU-ordmærket erklæredes fortabt for så vidt angår »trøjer«.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at det følger af Århusforordningens artikel 10, stk. 1, at »[e]nhver ikke-statslig organisation, der opfylder kriterierne i artikel 11, kan indgive anmodning om intern prøvelse til den fællesskabsinstitution eller det fællesskabsorgan, som har udstedt en forvaltningsakt i henhold til miljølovgivningen, eller, i tilfælde af en påstået administrativ undladelse, burde have udstedt en sådan akt«. I det konkrete tilfælde burde EIB have besvaret anmodningen inden for de frister, der er fastsat i den nævnte forordnings artikel 10, hvilket den ikke agtede at gøre.
4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 59 og artikel 60 og tilsidesættelse af legalitetsprincippet og af grundlæggende retsprincipper begået af Kommissionens Kontor for »Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder« (PMO), der ikke har kompetence til at fratage pensionsrettigheder ved en vilkårlig sanktion truffet over for et enkelt individ.
—

(i) Unionen repræsenteret ved Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 266, stk. 2, TEUF, artikel 268 TEUF og artikel 340, stk. 2, TEUF at erstatte det tab, som sagsøgeren led som følge af den manglende betaling fra Kommissionens side af morarenter af bøden, der var skyldige med henblik på opfyldelse i henhold til artikel 266 TEUF af Domstolens annullationsdom af 21. september 2017, C-85/15 P, der skal fastlægges som følger: (a) et beløb for morarenter, der skal betales af et beløb på 10 250 000,00 EUR af den bøde, der blev betalt midlertidigt af sagsøgeren for perioden fra den 4. marts 2010 til den 26. oktober 2017, beregnet på baggrund af den sats, som er fastsat af Den Europæiske Centralbank (ECB) for dennes vigtigste refinansieringstransaktioner, der var gældende den 1. marts 2010 (dvs. 1 %), forhøjet med tre og et halvt procentpoint med fradrag af allerede modtaget bankrente, svarende til 3 204 301,82 EUR eller subsidiært med den rentesats, som Retten måtte finde passende. (b) et beløb for morarenter af beløbet (a), for perioden fra den 26. oktober 2017 og indtil datoen for den faktiske betaling eller subsidiært fra den 16. marts 2021 og indtil datoen for den faktiske betaling med den rentesats, der er nævnt i (a) eller subsidiært med en anden rentesats, som Retten måtte finde passende.
—

annulleres Kommissionens afgørelse af 8. juni 2021 truffet til opfyldelse af Domstolens dom af 31. januar 2019 (sagerne C-183/17 P og C-184/17 P), ifølge hvilken afgørelse sagsøgeren ikke er berettiget til at gennemføre EU-midler ifølge de indirekte gennemførelsesbestemmelser, der gælder for internationale organisationer inden for rammerne af de finansielle regler, der gælder for Unionen,
4.

Første ulovlighedsindsigelse om, at artikel 3, stk. 2, i direktiv (EU) 2019/904 er ulovlig, for så vidt som denne bestemmelse fører til anvendelse af dette direktiv på papirbaserede produkter med polymerbelægning. Det gøres desuden gældende, at denne bestemmelse er ulovlig, for så vidt som den ikke fastsætter en tærskel til brug ved afgørelsen af, om et produkt delvist er fremstillet af plast. Det anføres endvidere, at denne bestemmelse tilsidesætter lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at — sagsøgerens klage tages til følge, — indgiveren af ugyldighedsbegæringens begæring ICD 10 297 om at erklære det anfægtede design ugyldigt forkastes i sin helhed, — indgiveren af ugyldighedsbegæringen tilpligtes af betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og ugyldighedsafdelingen.
—

i. Unionen, repræsenteret ved Kommissionen, tilpligtes at betale morarenter af et beløb på 10 250 000 EUR med den sats, som er fastsat af Den Europæiske Centralbank (ECB) for dennes vigtigste refinansieringstransaktioner pr. den første kalenderdag i forfaldsmåneden, forhøjet med tre og et halvt procentpoint for perioden fra den 9. marts 2010 til den 14. november 2017, med fradrag af renter på 372 812,31 EUR, som sagsøgeren allerede havde modtaget, således at det samlede beløb andrager 3 174 389,74 EUR eller subsidiært betaling af morarenter med den rentesats, som Retten måtte finde passende.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at — sagsøgerens klage tages til følge, — indgiveren af ugyldighedsbegæringens begæring ICD 10 300 om at erklære det anfægtede design ugyldigt forkastes i sin helhed, — indgiveren af ugyldighedsbegæringen tilpligtes af betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og ugyldighedsafdelingen.
1.

Første anbringende om, at sagsøgtes afgørelse om ikke at implementere de centrale afsnit 1 og 2 i dom af 16. december 2020 i sag T-187/18, VP mod Cedefop, og følgelig om ikke at forlænge sagsøgerens ansættelseskontrakt, er behæftet med en tilsidesættelse af begrundelsespligten.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at — sagsøgerens klage tages til følge, — indgiveren af ugyldighedsbegæringens begæring ICD 10 306 om at erklære det anfægtede design ugyldigt forkastes i sin helhed, — indgiveren af ugyldighedsbegæringen tilpligtes af betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og ugyldighedsafdelingen.
2.

Andet anbringende om, at den disciplinære forfølgning er behæftet med formelle fejl og processuelle fejl, og bl.a. tilsidesættelse af artikel 1, artikel 2 og artikel 22, stk. 1, i bilag IX til vedtægten og af flere bestemmelser i Kommissionens afgørelse af 12. juni 2019 om almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende administrative undersøgelser og disciplinærsager (de »almindelige gennemførelsesbestemmelser«), gentagne tilsidesættelser af retten til forsvar og bl.a. af artikel 41, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), der sikrer retten for enhver til aktindsigt i de sager, der vedrører ham eller hende, tilsidesættelse af vedtægtens artikel 26, stk. 2, tilsidesættelse af uskyldsformodningen, af retten til at blive hørt, af chartrets artikel 41, stk. 1, og af den pligt til uvildighed, der er fastsat heri, af forordning 2018/1725 (2) samt af forordning 2001/10499 (3), tilsidesættelse af princippet om processuel ligestilling, der er tilknyttet det begreb om en retfærdig rettergang, der er sikret ved chartrets artikel 47, tilsidesættelse af omsorgspligten og af begrundelsespligten og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, tilsidesættelse af pligten til at foretage en upartisk, selvstændig og tilbundsgående undersøgelse, med henblik på at fremskaffe såvel belastende som diskulperende oplysninger, og tilsidesættelse af princippet om god tro og af princippet om god forvaltning.
1.

Første anbringende om, at Rådet foretog et åbenbart urigtigt skøn ved at vurdere, at kriteriet for at opføre sagsøgeren på listerne i de anfægtede foranstaltninger er opfyldt.
Sag anlagt den 10. august 2021 — Tralux m.fl. mod Parlamentet

(Sag T-488/21)

(2021/C 422/27)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Tralux, Société Générale de travaux — Luxembourg Sàrl (Leudelange, Luxembourg), Eric Soldermann, René-Pierre Ortiz, Rodrigue Thiemann, Richard Lang, Marie Real, Olivier Lingelser, Architectes Associés, Aea Architectes (Mulhouse, Frankrig), Energie & Environnement — Ingénieurs Conseils (Niederanven, Luxembourg) og Edeis (Ivry-sur-Seine, Frankrig) (ved advokat G. Krieger)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgernes påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling.

— Sagsøgerne gives medhold.

— Europa-Parlamentets afgørelse af 20. juli 2021 om afvisning af sagsøgernes tilbud af 16. april 2021 annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet til prøvelse af afgørelsen om afvisning af deres tilbud, der blev afgivet i forbindelse med udbudsprocedure nr. 06D10/2020/SI2KAD-01 vedrørende udformning og opførelse af et »Europa Experience«-område og et konferencecenter i Luxembourg, påberåbt sig et enkelt anbringende om tilsidesættelse af artikel 51 i forordning 2018/1046 (1). Sagsøgerne har fremført adskillige argumenter til støtte for dette anbringende. For det første er de af den opfattelse, at de opfylder udvælgelseskriterierne og særligt kriteriet om minimumsantal ansatte. For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at udbudsbetingelserne ikke kræver, at der fremlægges dokumentation for at undgå at tilbuddet er ugyldigt. De har tilføjet, at der på anmodning af den ordregivende myndighed kan foretages præciseringer af tilbuddet efter indgivelsen af dette tilbud. Under alle omstændigheder ændrede disse præciseringer ifølge sagsøgerne ikke de fremlagte dokumenter væsentligt.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18.7.2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT 2018, L 193, s. 1).
4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af chartrets artikel 20 og 35 på grundlag af, at den anfægtede forordning ikke er sammenfaldende med WHO- og ECDC-retningslinjer vedrørende brugen af test. Magtmisbrug. I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at RT-PCR-test i visse landes laboratorier amplificeres i et højere cyklusantal end det antal, der anses for pålideligt af EDCD og WHO. Testen bliver anvendt uden efterfølgende klinisk kontrol og/eller kontrol af forsigtighedshensyn, og den fejlagtige mangfoldiggørelse medfører, at resultaterne er forkerte. Hvis testen er positiv, gentages testen ikke som anbefalet i WHO-retningslinjerne, således at en in-vitro-test også i denne sammenhæng er fuldstændig upålidelig. Den anfægtede forordning forpligter asymptomatiske personer til at blive testet for at kunne opnå et EU-certifikat, selv om det i WHO-retningslinjerne er anført, at RT-PCR-test og hurtige antigentest er ubrugelige for asymptomatiske personer, da det ikke er bevist, at disse personer smitter. Den eneste virkelig praktiserbare løsning med henblik på med størst mulig videnskabelig pålidelighed at opnå målet om at gøre rejser så sikre som muligt, hvilket er forordningens formål, er at pålægge vaccinerede og uvaccinerede personer at tage en spyttest umiddelbart forud for den ønskede anvendelse, og, såfremt testen er positiv, at foretage en RT-PCR-test, som amplificeres i et cyklusantal, der svarer til WHO- og ECDC-retningslinjerne.
3.

Tredje anbringende om, at de anfægtede foranstaltninger ikke opfylder det bevisbyrdekrav, der gælder for vedtagelse af individuelle sanktioner. Rådet har ved at forsøge at anvende individuelle foranstaltninger til at nå målet om at begrænse en udenlandsk statsejet virksomheds erhvervsmæssige aktivitet og fortjeneste anvendt en ulovlig type foranstaltning.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at — sagsøgerens klage tages til følge, — de fremsatte begæringer om at erklære det anfægtede design ugyldigt forkastes i det hele, — indgiverne af ugyldighedsbegæringerne tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og ugyldighedsafdelingen.
C 462/48

Sag anlagt den 9. september 2021 — Worldwide Brands mod EUIPO — Guangdong Camel Apparel (CAMEL CROWN)

(Sag T-562/21)

(2021/C 462/57)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Worldwide Brands, Inc. Zweigniederlassung Deutschland (Köln, Tyskland) (ved advokaterne J. Gracia Albero og R. Ahijón Lana)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Guangdong Camel Apparel Co. Ltd (Foshan City, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Guangdong Camel Apparel Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket CAMEL CROWN — registreringsansøgning nr. 17 882 201

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. juni 2021 af Femte Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 159/2020-5 og R 184/2020-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres delvist, for så vidt som den delvist gav medhold i den af intervenienten indgivne klage og delvist gav afslag herpå, og således tillod registrering af det anfægtede varemærke for de anførte varer i klasse 24 og 28.

— Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling ved indsigelsesafdelingen og ved Femte Appelkammer.

Anbringende
—

indgiverne af ugyldighedsbegæringerne tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og for ugyldighedsafdelingen
—

Sagsøgte tilpligtes at betale økonomisk erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af sagsøgtes afgørelse af 11. juli 2016 om at inddrage sagsøgerens licens (meddelt sagsøgeren den 13. juli 2016).
Sag anlagt den 8. september 2021 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

(Sag T-565/21)

(2021/C 452/56)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved advokat C. Milbradt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Papouis Dairies LTD (Nicosia)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Papouis Dairies LTD

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærke i farver, indeholdende ordbestanddelene Papouis Halloumi Papouis Dairies LTD PAP since 1967– registreringsansøgning nr. 11 176 344

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 575/2019-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og den anden part i sagen for EUIPO tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringende
5.

Femte anbringende om, at sagsøgte med urette antog, at der var grundlag for at inddrage tilladelsen, og gav en utilstrækkelig begrundelse i denne henseende.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 19 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/478 af 11. marts 2015 om fælles ordninger for indførsel (1), idet den anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved konstateringen af en alvorlig skade og sandsynligheden for en alvorlig skade.
Sag anlagt den 7. september 2021 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Papouis Dairies (fino)

(Sag T-558/21)

(2021/C 452/55)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved advokat C. Milbradt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Papouis Dairies LTD (Nicosia)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Papouis Dairies LTD

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket fino Cyprus Halloumi Cheese — registreringsansøgning nr. 11 180 791

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 578/2019-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og den anden part i sagen for EUIPO tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringende
—

Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede retsakt ikke gav sagsøgeren oplysninger, der er tilstrækkelige til at afgøre, om der er grundlag for retsakten, eller om den muligvis er behæftet med en sådan mangel, at dens gyldighed kan anfægtes for Unionens retsinstanser, og dernæst til at gøre det muligt for disse retsinstanser at efterprøve retsaktens lovlighed.
—

Afgørelsen af 16. november 2020 truffet af PMO.4 om at afslå den ansøgning, der den 14. september 2020 blev indgivet i afdødes navn, med henblik at opnå tilbagebetaling af den pågældendes nationale pensionsrettigheder, som var blevet overført til Unionens pensionsordning, med tillæg af renter af disse pensionsrettigheder for alle de forløbne år, og indtil der er sket fuld tilbagebetaling, annulleres.
—

og Kommissionen pålægges i henhold til artikel 13 i Rådets forordning 2015/89 af 13. juli 2015 at træffe foreløbige foranstaltninger mod Frankrig med henblik på at bringe sagsøgernes tab til ophør ved at pålægge Frankrig at suspendere de følgende generelle retsregler, som skabte en urimelig konkurrenceforvridning gennem en statsstøtte, som indebar en selektiv fordel, der påvirkede konkurrencen og samhandelen inden for Den Europæiske Union på hele EU’s indre marked. — Afgørelserne af 12. og 14. december 2019 fra generalforsamlingen og forbundsforsamlingen for den professionelle fodboldliga og afgørelsen af 10. december 2020 fra generalforsamlingen for den professionelle fodboldliga, der blev truffet på vegne af det franske fodboldforbund i forbindelse med udøvelsen af dens officielle beføjelser som offentlig myndighed. — Afgørelse af 25. juni 2021, hvorved de professionelle klubbers kontroludvalg under LFP’s nationale direktorat for ledelseskontrol ikke traf nogen administrativ foranstaltning i forhold til PSG. — Afgørelsen fra den professionelle fodboldliga — ikke offentliggjort — hvorved denne godkendte den kontrakt, der blev undertegnet mellem Lionel Messi og Paris Saint-Germain.
Sag anlagt den 16. juli 2021 — Veen mod Europol

(Sag T-436/21)

(2021/C 431/50)

Processprog: slovakisk

Parter

Sagsøger: Leon Leonard Johan Veen (Oss, Nederlandene) (ved advokat T. Lysina)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol)

Sagsøgerens påstande

— Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol), tilpligtes at betale sagsøgeren 50 000 EUR.

— Europol tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sagsøgerens søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold, anlagt i medfør af artikel 268 TEUF og artikel 340 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og i medfør af artikel 50, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 (1) har sagsøgeren påberåbt sig et enkelt anbringende om sagsøgtes ulovlige behandling af hans personoplysninger.

Sagsøgeren har i forbindelse med dette anbringende gjort gældende, at sagsøgte som bevis i den straffesag, der føres mod sagsøgeren i Den Slovakiske Republik, til de forberedende sagsakter har vedlagt en rapport udarbejdet af sagsøgte, der indeholder negative oplysninger, som er falske og ikke underbyggede af beviser, vedrørende sagsøgeren, hvilket har ført til den skadevoldende handling. Sagsøgeren har anført, at denne handling har krænket hans ære og omdømme samt hans ret til et familieliv. Da der er årsagsforbindelse til den skadevoldende handling, har han således lidt et ikke-økonomisk tab, som han har opgjort til 50 000 EUR.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11.5.2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT 2016, L 135, s. 53).
5.

Femte anbringende, hvormed det gøres gældende, at den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt, er uforholdsmæssigt høj. Sagsøgerne har især gjort gældende, at sagsøgte begik en fejl ved sin vurdering af de formildende omstændigheder omkring sagsøgernes overtrædelse. Sagsøgerne har yderligere anført, at sagsøgte tillagde det utilstrækkelig vægt, at sagsøgernes deltagelse i den samlede og vedvarende overtrædelse både var mindre omfattende og mindre alvorlig end konstateret ved 2016-afgørelsen, således som Retten fastslog i sag T-105/17 HSBC mod Kommissionen (1). Følgelig har sagsøgerne anmodet Retten om at fastsætte en langt lavere bøde, som på rimelig vis afspejler, hvad sagsøgerne gjorde.