Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 6. februar 2014 – Jagiello

(Sag C-33/13)

»Præjudiciel forelæggelse — Domstolens procesreglements artikel 99 — beskatning — moms — sjette direktiv — ret til fradrag — nægtelse — faktura udstedt af et selskab med et navn, det var stillet til rådighed«

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — fradrag for indgående afgift — nægtelse med den begrundelse, at leveringen af goderne som følge af strafbare forhold og uregelmæssigheder ikke har fundet sted — ikke tilladt — grænser — betingelser — modtageren af fakturaen havde eller burde have kendskab til, at der var tale om svig — undersøgelsen heraf påhviler den nationale domstol [Rådets forordning 77/388, art. 17, stk. 2, litra a) og art. 22, stk. 3, litra b)] (jf. præmis 27, 32, 33 og 36-43 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi – fortolkning af artikel 4, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 5, stk. 1, samt artikel 17, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) – ret til fradrag af indgående moms – nægtelse af ret til momsfradrag til en modtager af leveringer i det tilfælde, hvor sælgeren anvender en anden persons firmanavn – sløring af sælgerens egen virksomhed – faktura udstedt af en anden person end sælgeren – ikke nødvendigt at godtgøre køberens kendskab til den omstændighed, at den omhandlede transaktion stod i forbindelse med et strafbart forhold eller uregelmæssigheder begået af sælgeren eller af en person, der har samarbejdet med denne.

Konklusion

Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/115/EF af 20. december 2001, skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person nægtes ret til at fratrække skyldig eller betalt afgift for varer, som han har fået leveret, eftersom leveringen, når der tages hensyn til strafbare forhold eller uregelmæssigheder foretaget af den person, der har udstedt fakturaen vedrørende denne levering, anses for rent faktisk ikke at være foretaget af denne udsteder, medmindre det i betragtning af de objektive forhold, og uden at den afgiftspligtige person afkræves beviser, som ikke påhviler ham, godtgøres, at denne afgiftspligtige person ikke vidste eller ikke burde vide, at denne levering var indblandet i momssnyd, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 6. februar 2014 – Jagiello

(Sag C-33/13)

»Præjudiciel forelæggelse — Domstolens procesreglements artikel 99 — beskatning — moms — sjette direktiv — ret til fradrag — nægtelse — faktura udstedt af et selskab med et navn, det var stillet til rådighed«

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — fradrag for indgående afgift — nægtelse med den begrundelse, at leveringen af goderne som følge af strafbare forhold og uregelmæssigheder ikke har fundet sted — ikke tilladt — grænser — betingelser — modtageren af fakturaen havde eller burde have kendskab til, at der var tale om svig — undersøgelsen heraf påhviler den nationale domstol [Rådets forordning 77/388, art. 17, stk. 2, litra a) og art. 22, stk. 3, litra b)] (jf. præmis 27, 32, 33 og 36-43 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi – fortolkning af artikel 4, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 5, stk. 1, samt artikel 17, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) – ret til fradrag af indgående moms – nægtelse af ret til momsfradrag til en modtager af leveringer i det tilfælde, hvor sælgeren anvender en anden persons firmanavn – sløring af sælgerens egen virksomhed – faktura udstedt af en anden person end sælgeren – ikke nødvendigt at godtgøre køberens kendskab til den omstændighed, at den omhandlede transaktion stod i forbindelse med et strafbart forhold eller uregelmæssigheder begået af sælgeren eller af en person, der har samarbejdet med denne.

Konklusion

Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/115/EF af 20. december 2001, skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en afgiftspligtig person nægtes ret til at fratrække skyldig eller betalt afgift for varer, som han har fået leveret, eftersom leveringen, når der tages hensyn til strafbare forhold eller uregelmæssigheder foretaget af den person, der har udstedt fakturaen vedrørende denne levering, anses for rent faktisk ikke at være foretaget af denne udsteder, medmindre det i betragtning af de objektive forhold, og uden at den afgiftspligtige person afkræves beviser, som ikke påhviler ham, godtgøres, at denne afgiftspligtige person ikke vidste eller ikke burde vide, at denne levering var indblandet i momssnyd, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.