Sag C-12/17

Tribunalul Botoşani og Ministerul Justiţiei

mod

Maria Dicu

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Cluj)

»Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – tilrettelæggelse af arbejdstiden – direktiv 2003/88/EF – ret til årlig betalt ferie – direktiv 2010/18/EU – rammeaftale vedrørende forældreorlov (revideret) – forældreorlov anses ikke for at være en faktisk arbejdsperiode«

Sammendrag – Domstolens dom (Store Afdeling) af 4. oktober 2018

Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – tilrettelæggelse af arbejdstiden – ret til årlig betalt ferie – national lovgivning, som med henblik på fastsættelse af en ret til årlig betalt ferie for en arbejdstager inden for en referenceperiode ikke medregner varigheden af en forældreorlov, der er afholdt af denne arbejdstager, som en faktisk arbejdsperiode – lovlighed

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88, art. 7; Rådets direktiv 2010/18, bilag, § 5, stk. 3)

Artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, som med henblik på fastsættelsen af den ret til årlig betalt ferie, der er fastsat i denne artikel, for en arbejdstager inden for en referenceperiode ikke medregner varigheden af en forældreorlov, der er afholdt af denne arbejdstager i nævnte periode, som en faktisk arbejdsperiode.

Det skal først påpeges, at den omstændighed, at der opstår uarbejdsdygtighed på grund af sygdom, i princippet er uforudsigelig (dom af 20.1.2009, Schultz-Hoff m.fl., C-350/06 og C-520/06, EU:C:2009:18, præmis 51) og uafhængig af viljen til at arbejde (jf. i denne retning dom af 29.11.2017, King, C-214/16, EU:C:2017:914, præmis 49). Derimod er en forældreorlov ikke af uforudsigelig karakter og er i de fleste tilfælde et resultat af arbejdstagerens ønske om at passe sit barn (jf. i denne retning dom af 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, præmis 35).

For så vidt som en arbejdstager på forældreorlov ikke har nogen fysiske eller psykiske begrænsninger på grund af sygdom, befinder denne sig i en situation, der er forskellig fra den, der følger af uarbejdsdygtighed på grund af den pågældendes sundhedstilstand (jf. analogt dom af 8.11.2012, Heimann og Toltschin, C-229/11 og C-230/11, EU:C:2012:693, præmis 29).

Situationen for en arbejdstager på forældreorlov adskiller sig ligeledes fra den situation, hvor en arbejdstager udøver sin ret til barselsorlov. Hensigten med barselsorloven er nemlig dels at beskytte kvindens fysiske tilstand under graviditeten såvel som efter fødslen, dels at beskytte det særlige forhold mellem moder og barn i perioden efter graviditeten og fødslen ved at undgå, at forholdet forstyrres ved, at moderen samtidig udøver sit erhvervsarbejde og derved udsættes for en dobbeltbelastning (jf. i denne retning dom af 18.3.2004, Merino Gómez, C-342/01, EU:C:2004:160, præmis 32, og af 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, præmis 46).

Selv om en arbejdstager på forældreorlov ganske vist i orlovsperioden forbliver arbejdstager i henhold til EU-retten (dom af 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, præmis 32), gælder det ikke desto mindre, at når dennes ansættelsesforhold som i det foreliggende tilfælde suspenderes på grundlag af national ret, hvilket er tilladt i henhold til § 5, stk. 3, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov, suspenderes samtidigt og midlertidigt arbejdsgiverens og arbejdstagerens gensidige ydelsesforpligtelser, herunder sidstnævntes forpligtelse til at udføre opgaver, som påhviler denne i henhold til det nævnte ansættelsesforhold (jf. analogt dom af 8.11.2012, Heimann og Toltschin, C-229/11 og C-230/11, EU:C:2012:693, præmis 28).

(jf. præmis 32-35 og 38 samt domskonkl.)