Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

2. Appel – Domstolens kompetence

(Art. 81 EF; Domstolens statut, art. 58; Rådets forordning nr. 17, art. 15)

3. Konkurrence – bøder – størrelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

4. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – Rettens anvendelse af en indirekte begrundelse – lovlighed – betingelser

(Art. 225 EF; Domstolens statut, art. 36 og art. 53, første afsnit)

5. Institutionernes retsakter – retningslinjer for beregningen af bøder, der pålægges for overtrædelser af konkurrencereglerne

(Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

6. Konkurrence – bøder – størrelse – Rettens udøvelse af sin fulde prøvelsesret

(Art. 229 EF; Rådets forordning nr. 17, art. 17; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

7. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

Sammendrag

1. Retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten er en del af den retlige ramme for fastsættelsen af bødebeløbene, hvorfor deres anvendelse på overtrædelser, der blev begået, før de blev vedtaget, kan være i strid med princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft. Princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft kan være berørt af en ændring af en sanktionspolitik, såsom Kommissionens generelle politik på konkurrenceområdet vedrørende bøder, navnlig såfremt ændringen gennemføres ved vedtagelse af vejledende regler såsom retningslinjerne.

Imidlertid kræver en effektiv gennemførelse af Fællesskabets konkurrenceregler, at Kommissionen til enhver tid kan tilpasse bødeniveauet efter konkurrencepolitikkens krav. Det følger heraf, at virksomheder, der er parter i en administrativ procedure, som kan give anledning til en bøde, hverken kan have en berettiget forventning om, at Kommissionen ikke vil overskride det hidtil anvendte bødeniveau, eller en forventning med hensyn til en metode for bødeberegningen.

Følgelig bør virksomhederne tage i betragtning, at Kommissionen til enhver tid kan beslutte at forhøje størrelsen af bødebeløbene i forhold til det tidligere anvendte niveau.

Dette gælder ikke kun, når Kommissionen gennemfører en forhøjelse af bødebeløbene i forbindelse med fastsættelsen af bøderne i individuelle beslutninger, men også, hvis denne forhøjelse gennemføres ved, at der i konkrete tilfælde anvendes vejledende regler, der har generel rækkevidde, som f.eks. retningslinjerne.

Det følger heraf, at retningslinjerne og især den nye metode for bødeberegningen, som de indeholder, såfremt det antages, at denne har haft en skærpende virkning med hensyn til størrelsen af de pålagte bøder, med rimelighed kunne forudses af virksomheder inden de blev indført, da de begik overtrædelser af Fællesskabernes konkurrenceregler.

(jf. præmis 19-25)

2. Under en appelsag er formålet med Domstolens efterprøvelse dels at undersøge, i hvilket omfang Retten juridisk korrekt har taget hensyn til alle faktorer, der er afgørende ved vurderingen af grovheden af en given adfærd under hensyntagen til traktatens artikel 81 og artikel 15 i forordning nr. 17, dels at undersøge, om Retten i tilstrækkelig grad har taget stilling til alle de argumenter, som appellanten har fremført til støtte for sin påstand om ophævelse eller nedsættelse af bøden.

Dog tilkommer det ikke Domstolen, når den træffer afgørelse vedrørende retlige spørgsmål under en appelsag, af billighedsgrunde at omgøre det skøn, som Retten har udøvet under udøvelsen af sin fulde prøvelsesret vedrørende størrelsen af de bøder, som er pålagt virksomheder for overtrædelse af fællesskabsretten.

(jf. præmis 47 og 105)

3. Selv om det antages, at den af myndighederne i en tredjestat for overtrædelse af denne stats konkurrenceregler pålagte sanktion er et forhold af en sådan art, at det kan indgå i bedømmelsen af sagens omstændigheder med henblik på fastsættelsen størrelsen af den bøde, som Kommissionen overvejer at pålægge for overtrædelse af Fællesskabernes konkurrenceregler, kan anbringendet om, at Kommissionen ikke har taget hensyn hertil, kun tiltrædes, hvis de faktiske forhold, der er foreholdt virksomheden af henholdsvis denne tredjestat og Kommissionen, er identiske.

(jf. præmis 52 og 69)

4. Den begrundelsespligt, der påhviler Retten i medfør af artikel 36 og artikel 53, stk. 1, i Domstolens statut, pålægger ikke Retten i sin fremstilling udtømmende og et for et at behandle alle de argumenter, der er fremført af parterne i sagen. Begrundelsen kan således fremgå indirekte, forudsat at de berørte parter kan få kendskab til begrundelsen for, at de pågældende foranstaltninger er blevet truffet, og således at Domstolen kan råde over de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan udøve sin prøvelsesret.

(jf. præmis 60)

5. Selv om vejledende regler, der skal fremkalde retsvirkninger udadtil, såsom retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten, der vedrører de erhvervsdrivende, ikke kan anses for retsregler, som vedkommende myndighed under alle omstændigheder er forpligtet til at overholde, fastsætter de dog vejledende regler for den praksis, der skal følges, og som vedkommende myndighed ikke kan fravige i konkrete tilfælde uden at angive grunde, som er i overensstemmelse med princippet om ligebehandling.

(jf. præmis 91)

6. Når Retten har lagt til grund, at retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten er blevet tilsidesat af Kommissionen, idet den ikke har taget et forhold, der er relevant i henhold til retningslinjerne i betragtning, og Retten inden for rammerne af sin fulde prøvelsesret har foretaget prøvelse af dette spørgsmål, følger det af lighedsprincippet og retssikkerhedsprincippet, at Retten er forpligtet til først at bedømme, hvorvidt bøderne, henset hertil, fortsat kan anses for at være i overensstemmelse med retningslinjerne. Proportionalitetsprincippet skal først bringes i anvendelse, efter at en sådan bedømmelse er foretaget.

(jf. præmis 93)

7. Ved fastsættelsen af størrelsen af bøden for overtrædelse af konkurrencereglerne er det tilladt også at tage hensyn dels til virksomhedens samlede omsætning, der giver et, ganske vist omtrentligt og ufuldstændigt, indtryk af virksomhedens størrelse og økonomiske styrke, dels til den del af denne omsætning, som vedrører de varer, der er genstand for overtrædelsen, og som således kan give en indikation af overtrædelsens omfang. Der må ikke tillægges hverken det ene eller det andet af disse omsætningstal en uforholdsmæssig stor betydning i forhold til de andre elementer i vurderingen, og fastsættelsen af en passende bøde kan følgelig ikke være resultatet af en enkel beregning på grundlag af den samlede omsætning. Dette er især tilfældet, når de pågældende varer kun udgør en ringe del af denne omsætning. Fællesskabsretten indeholder derimod ikke noget almengyldigt princip, hvorefter sanktionen skal stå i forhold til virksomhedens betydning på det produktmarked, der er genstand for overtrædelsen. Der kan således foretages en differentiering for så vidt angår udgangspunktet for bødens størrelse på grundlag af andre kriterier end den relevante omsætning, som hidrører fra salget af de omhandlede varer.

(jf. præmis 34, 100 og 101)