Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - Faellesskabets retsinstansers kompetence - paastand om, at det paalaegges sagsoegte at traeffe foranstaltninger til opfyldelse af en dom om annullation af en beslutning - afvisning

(EF-traktaten, art. 173 og 176)

2 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - pligt for Kommissionen til at traeffe afgoerelse om, hvorvidt der foreligger en overtraedelse - ingen pligt - hensyntagen til Faellesskabets interesse i at behandle en sag - bedoemmelseskriterier - opfordring til de beroerte virksomheder om at aendre den paaklagede adfaerd foretrukket

[EF-traktaten, art. 3, litra g), art. 85 og 86, art. 89, stk. 1, art. 155 og 189; Raadets forordning nr. 17, art. 3]

3 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - hensyntagen til Faellesskabets interesse i at behandle en sag - domstolskontrol - graenser

(EF-traktaten, art. 85 og 86; Raadets forordning nr. 17, art. 3)

4 Annullationssoegsmaal - anbringender - magtfordrejning - begreb

(EF-traktaten, art. 173)

5 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning i henhold til konkurrencereglerne

(EF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

1 En paastand, der nedlaegges under et annullationssoegsmaal, og som gaar ud paa, at Kommissionen paalaegges at traeffe de foranstaltninger, som er noedvendige med henblik paa at overholde forpligtelserne i henhold til traktatens artikel 176, maa afvises. Det paahviler i henhold til denne bestemmelse den paagaeldende institution at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom i et annullationssoegsmaal, men Faellesskabets retsinstanser kan ikke rette paabud til institutionerne eller traeffe afgoerelser paa disses vegne i forbindelse med den legalitetskontrol, de foretager.

2 Artikel 3 i forordning nr. 17 giver ikke den, der har fremsat en begaering i henhold til denne bestemmelse, krav paa, at Kommissionen traeffer en beslutning efter EF-traktatens artikel 189 om, hvorvidt der foreligger en overtraedelse af traktatens artikel 85 og/eller artikel 86. Endvidere er Kommissionen berettiget til at afvise en klage, saafremt den, enten inden den har indledt en behandling af sagen, eller efter at den har foretaget visse undersoegelser, konstaterer, at sagen ikke har tilstraekkelig interesse for Faellesskabet til, at det kan begrunde en videre behandling af sagen.

Ved vurderingen af Faellesskabets interesse i at fortsaette undersoegelsen af en sag skal Kommissionen tage hensyn til den konkrete sags omstaendigheder og navnlig de faktiske og retlige forhold, der er blevet fremfoert i klagen. Det paahviler den bl.a., naar den har foretaget den noedvendige undersoegelse af de faktiske og retlige forhold, som klageren har fremfoert, at afveje den paastaaede overtraedelses betydning for det faelles marked, sandsynligheden for at kunne godtgoere dens eksistens og raekkevidden af de noedvendige undersoegelsesforanstaltninger med henblik paa bedst muligt at opfylde dens opgave med at overvaage overholdelsen af traktatens artikel 85 og 86. Da vurderingen af Faellesskabets interesse noedvendigvis maa foretages paa grundlag af en undersoegelse af omstaendighederne i hver enkelt sag, kan den imidlertid i denne vurdering inddrage andre relevante forhold.

Naar henses til det almindelige maal for Faellesskabets virksomhed, som omhandles i traktatens artikel 3, litra g), nemlig at der skal gennemfoeres en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for faellesmarkedet ikke fordrejes, og til den tilsynsfunktion, som er tillagt Kommissionen ved traktaten artikel 89 og 155, kan den, saafremt den begrunder dette, beslutte, at det ikke er hensigtsmaessigt at imoedekomme en klage over en praksis, som er i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, naar den paa grundlag af de faktiske omstaendigheder, der foreligger til undersoegelse, med foeje kan gaa ud fra, at de paagaeldende virksomheders adfaerd vil blive aendret i en retning, som er i almenvellets interesse.

Det tilkommer i saa fald Kommissionen som led i den funktion, den er tillagt med hensyn til at foere tilsyn med, at traktaten anvendes korrekt, at beslutte, om det er i Faellesskabets interesse at opfordre de virksomheder, som er genstand for en administrativ procedure, til at aendre deres adfaerd, saaledes at der tages hensyn til klagepunkterne mod virksomhederne, og kraeve sikkerhed for, at de faktisk aendrer deres adfaerd i den af Kommissionen oenskede retning, i stedet for i en formel beslutning at fastslaa, at virksomhedernes adfaerd er i strid med traktatens konkurrenceregler.

3 Naar Kommissionen forkaster en begaering i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 om, at der fastslaas en overtraedelse, paa grund af manglende interesse fra Faellesskabets side, begraenser Faellesskabets retsinstansers legalitetskontrol sig til en undersoegelse af, om den anfaegtede beslutning hviler paa materielt urigtige omstaendigheder, og hverken er behaeftet med en retlig fejl, et aabenbart urigtigt skoen eller magtfordrejning.

4 En beslutning er kun behaeftet med magtfordrejning, naar det paa grundlag af objektive, relevante og samstemmende indicier maa antages, at den er truffet for at forfoelge andre maal end dem, der er angivet.

5 Begrundelsen for en individuel beslutning skal dels goere det muligt for den beroerte part at goere sig bekendt med begrundelsen for den trufne foranstaltning med henblik paa at kunne varetage sine interesser og afgoere, om beslutningen er lovlig, dels goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at udoeve deres kontrol.

Omfanget af begrundelsespligten afhaenger af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget. Begrundelsespligten i traktatens artikel 190 er et vigtigt middel i den retslige efterproevelse af Kommissionens brug af begrebet Faellesskabets interesse i forbindelse med forkastelse af visse klager.

Naar henses til den begrundelsespligt, der paahviler Kommissionen i forbindelse med en undersoegelse i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, er klagernes berettigede interesser fuldt ud varetaget, dersom de holdes underrettet om udfaldet af de fortrolige forhandlinger, der foeres mellem de af klagen omfattede virksomheder og Kommissionen med henblik paa at naa frem til saadanne aendringer, at Kommissionens klagepunkter kan anses for imoedekommet, og klagerne har ikke i denne anledning krav paa indsigt i dokumenter, som er indgaaet i forhandlingerne.