ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sag T-277/06

Omnicare, Inc.

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket OMNICARE — det ældre nationale figurmærke OMNICARE — afslag på begæring om restitutio in integrum«

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 7. maj 2009 II ‐ 1305

Sammendrag af dom

EF-varemærker – procedureregler – restitutio in integrum – anvendelsesområde

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 78, stk. 5, som ændret ved forordning nr. 422/2004)

Artikel 78, stk. 5, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, som ændret ved forordning nr. 422/2004, bestemmer, at »[b]estemmelserne i denne artikel [ikke] finder […] anvendelse på de i stk. 2 samt de i artikel 42, stk. 1 og 3, og artikel 78a nævnte frister«.

Ordene »de i […] artikel 78a nævnte frister« i artikel 78, stk. 5, i forordning nr. 40/94, som ændret, kan imidlertid ikke fortolkes således, at de frister, der nævnes i bestemmelserne, hvortil der henvises i artikel 78a, stk. 2, i forordning nr. 40/94, ligeledes er udelukket fra anvendelsesområdet for forordningens artikel 78. Disse frister »nævnes« nemlig ikke »i« artikel 78a i forordning nr. 40/94.

Bedømmelsen, hvorefter den absolutte indsigelsesfrist og klagefristen er ligestillede og begge falder uden for restitutio in integrum, er følgelig fejlagtig.

Argumentationen om, at lovgiver i 2004 ønskede at præcisere, at resitutio in integrum ikke fandt anvendelse på artikel 59 i forordning nr. 40/94, modsiges nemlig først og fremmest af fraværet af en udtrykkelig henvisning til artikel 59 under listen over undtagelser. Såfremt lovgiver havde til hensigt at fjerne al tvivl i den forbindelse, ville det fornuftigvis kunne forventes, at man havde gjort det udtrykkeligt, især da lovgiver ganske vist ændrede stk. 5 i artikel 78 i forordning nr. 40/94.

Ræsonnementet, der er baseret på en række udelukkelsesmekanismer, synes dernæst at blive draget i tvivl af den omstændighed, at artikel 42 i forordning nr. 40/94 ligeledes nævnes i artikel 78a i samme forordning. Alle henvisningerne til artikel 42, stk. 1 og 3, i forordning nr. 40/94 skulle logisk have været ophævet i forordningens artikel 78, stk. 5, såfremt dette ræsonnement var korrekt. Dette er imidlertid klart ikke tilfældet, hvilket støtter den antagelse, at de begrænsninger, der følger af artikel 78, stk. 5, i forordning nr. 40/94, ikke vedrører forordningens artikel 59.

Endelig bemærkes, at da artikel 78, stk. 5, i forordning nr. 40/94 begrænser de processuelle rettigheder, som indrømmes parterne i medfør af artiklen, skal bestemmelsen fortolkes indskrænkende.

(jf. præmis 43 og 45-49)
Rettens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2009 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-281/06)

»EUGFL — Garantisektionen — udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter — udligningsstøtte til bananproducenter — uregelmæssigheder ved kvalitetskontrollen — den anvendte type finansiel korrektion — forholdsmæssighed«

1. Landbrug — EUGFL — afslutning af regnskaber [Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2, litra c), og forordning nr. 1258/1999, art. 7, stk. 4] (jf. præmis 42, 43, 65, 66 og 71)

2. Institutionernes retsakter — forordninger — forordning, der foreskriver specifikke kontrolforanstaltninger (jf. præmis 48)

3. Landbrug — fælles landbrugspolitik — finansiering over EUGFL (Rådets forordning nr. 404/93, art. 12, stk. 1, og forordning nr. 1258/1999, art. 8, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 2257/94 og forordning nr. 2898/95, art. 7, stk. 3) (jf. præmis 53)

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/554/EF af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 218, s. 12), for så vidt som den indeholder en finansiel korrektion af de udgifter, som Kongeriget Spanien har anmeldt som udligningsstøtte til bananproducenter i regnskabsårene 2002 og 2003.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2009 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-281/06)

»EUGFL — Garantisektionen — udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter — udligningsstøtte til bananproducenter — uregelmæssigheder ved kvalitetskontrollen — den anvendte type finansiel korrektion — forholdsmæssighed«

1. Landbrug — EUGFL — afslutning af regnskaber [Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2, litra c), og forordning nr. 1258/1999, art. 7, stk. 4] (jf. præmis 42, 43, 65, 66 og 71)

2. Institutionernes retsakter — forordninger — forordning, der foreskriver specifikke kontrolforanstaltninger (jf. præmis 48)

3. Landbrug — fælles landbrugspolitik — finansiering over EUGFL (Rådets forordning nr. 404/93, art. 12, stk. 1, og forordning nr. 1258/1999, art. 8, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 2257/94 og forordning nr. 2898/95, art. 7, stk. 3) (jf. præmis 53)

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/554/EF af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 218, s. 12), for så vidt som den indeholder en finansiel korrektion af de udgifter, som Kongeriget Spanien har anmeldt som udligningsstøtte til bananproducenter i regnskabsårene 2002 og 2003.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul (art. 238 EF) (jf. præmis 47-49, 54 og 55)

2. De Europæiske Fællesskabers budget – finansielt tilskud fra Fællesskabet – modtageren forpligtet til at overholde betingelserne for tildeling af tilskud (art. 238 EF og 274 EF) (jf. præmis 85-89, 91, 94-96, 107, 108, 113 og 116)

Sagens genstand

Angående

Sag anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om, at de sagsøgte dømmes til at tilbagebetale et forskudsbeløb, som er blevet udbetalt i henhold til kontrakt »Seed Fund 601«, der er indgået mellem Kommissionen og det sagsøgte selskab.

Afgørelse

Konklusion

1) Hellenic Ventures – Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE pålægges at betale Europa-Kommissionen et beløb på 70 000 EUR med tillæg af morarenter beregnet efter den belgiske lovbestemte sats fra den 25. april 1999, og indtil hele gælden er tilbagebetalt.

2) I øvrigt frifindes Hellenic Ventures.

3) Hellenic Ventures betaler sagens omkostninger, bortset fra de udgifter, som Konstantinos Katsigiannis, Panagiotis Chronopoulos og Nikolaos Poulakos har afholdt.

4) Kommissionen betaler Konstantinos Katsigiannis’, Panagiotis Chronopoulos’ og Nokolaos Poulakos’ omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – retsakter vedtaget af Det Europæiske Miljøagentur (art. 230 EF) (jf. præmis 31, 32, 34, 35, 38 og 39)

2. Fællesskabsret – principper – ret til en effektiv retsbeskyttelse – anvendelse på retsakter, der er vedtaget af Det Europæiske Miljøagentur på grundlag af afledt ret, og som har retsvirkninger i forhold til tredjemand (jf. præmis 33 og 37)

3. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure – udvælgelses- og tildelingskriterier – forpligtelse til forudgående fastlæggelse – forpligtelse til at overholde ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsprincippet – rækkevidde (Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 89 og art. 97, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 138, stk. 3) (jf. præmis 59-61)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser – vurdering på grundlag af de oplysninger, sagsøgeren havde til rådighed på tidspunktet for sagens anlæg (art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149) (jf. præmis 120-123)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Det Europæiske Miljøagenturs beslutning af 14. september 2006, hvorved det af sagsøgeren afgivne bud inden for rammerne af udbudsprocedure EEA/IDS/06/002 om levering af it-rådgivning blev afslået (EUT S 118-125101), og kontrakten blev tildelt en anden tilbudsgiver.

Afgørelse

Konklusion

1) Det Europæiske Miljøagentur frifindes.

2) Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE betaler sagens omkostninger.
Sag T-234/06

Giampietro Torresan

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — ugyldighedssag — EF-ordmærket CANNABIS — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 II ‐ 4187

Sammendrag af dom

EF-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – registrering i strid med artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 51, stk. 1, litra a)]

Mærket CANNABIS burde ikke have været registreret som EF-varemærke for »øl« og »vine, spiritus, likører, mousserende vin, champagne«, der henhører henholdsvis under klasse 32 og 33 i Nicearrangementet, idet der forelå en absolut registreringshindring som nævnt i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.

Over for forbrugerne udgør ordmærket CANNABIS i sig selv en enkel og direkte angivelse af en af de mulige ingredienser i de varer, for hvilke varemærket er registreret. Ordmærket CANNABIS overstiger derfor klart et suggestivt niveau og befinder sig på et beskrivende niveau. Derfor bør det omhandlede mærke anses for beskrivende og ikke for et mærke, der er suggestivt eller antydende.

Det ene ord »cannabis« vil, når det anvendes som varemærke, kunne anses for beskrivende, såfremt det på nuværende tidspunkt eller i fremtiden muligvis kan henvise til en af produktets egenskaber, dvs. en af de ingredienser, der kan bruges i fremstillingen af de omhandlede drikkevarer. Eftersom der på markedet allerede findes et udbud af drikkevarer, der indeholder hamp, kan tegnet CANNABIS på nuværende tidspunkt angive én af de mulige ingredienser, der anvendes i fremstillingen af de varer, for hvilke varemærket er registreret.

Ved afgørelsen af, om et mærke har en beskrivende karakter, har det endvidere ikke nogen betydning, at et ord har flere betydninger. Det forhold, at udtrykket »cannabis« kan have tre forskellige betydninger, spiller således ingen rolle i forhold til fastsættelsen af mærkets beskrivende karakter. For at artikel 7, stk. 1, litra c), i nævnte forordning finder anvendelse, er det tilstrækkeligt, at der er en direkte og konkret forbindelse mellem en enkelt af disse betydninger og de omhandlede varer.

Heraf følger, at tegnet CANNABIS henviser til cannabisplanten, der er velkendt i offentligheden på grund af sin mediedækning, og finder anvendelse i forbindelse med fremstillingen af visse føde- og drikkevarer. Den gennemsnitlige forbruger vil derfor straks og uden yderligere overvejelse skabe en forbindelse mellem det pågældende tegn og de varers egenskaber, som varemærket er blevet registreret for, hvilket medfører, at det omhandlede tegn er beskrivende.

(jf. præmis 34 og 36-38)
Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (1000)

(Sag T-298/06)

»(EF-varemærker — ansøgning om 1000 som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 24-31)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. august 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 447/2006-4) vedrørende ansøgningen om registrering af ordmærket 1000 som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket 1000 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41 — ansøgning nr. 4372264 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (1000)

(Sag T-298/06)

»(EF-varemærker — ansøgning om 1000 som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 24-31)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. august 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 447/2006-4) vedrørende ansøgningen om registrering af ordmærket 1000 som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket 1000 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41 — ansøgning nr. 4372264 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Artikel 48, stk. 2, i procesreglementet for Retten i Første Instans åbner mulighed for under visse omstændigheder at fremsætte nye anbringender under sagen, men denne bestemmelse kan i intet tilfælde fortolkes således, at den skulle åbne mulighed for, at sagsøgeren kan fremsætte nye påstande for Retten og således ændre sagens genstand.

I forbindelse med et erstatningssøgsmål indgår den sagsøgte institutions retsakt eller adfærd, der er årsagen til det påståede tab, som en del af genstanden for erstatningssøgsmålet og bør præciseres i stævningen. Af samme grund bør påstanden i et sådant søgsmål omfatte et krav om erstatning for det tab, sagsøgte angiveligt har forårsaget ved den retsakt eller adfærd, der er angivet i stævningen.

(jf. præmis 36 og 38)
Ved ikke at have fastsat en overgangsperiode med henblik på revurdering af de eksisterende nationale godkendelser som følge af en ændring af optagelsen af et aktivt stof i bilag I til direktiv 91/414 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler har Kommissionen hverken tilsidesat artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414 eller artikel 8, stk. 3, litra a), i forordning nr. 3600/92 — om de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af første fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414 — og den har heller ikke fraveget sin tidligere praksis derved.

Den tilbagevirkende kraft af en ny mindre streng specifikation, der blev indført i forbindelse med en ændring af optagelsen af et aktivt stof i bilag I til direktiv 91/414 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, tilsidesætter ikke retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

Retssikkerhedsprincippet er nemlig til hinder for, at en fællesskabsretsakt gives kraft fra et tidspunkt, der ligger før aktens offentliggørelse, idet dette kun rent undtagelsesvist kan tillades, når det tilstræbte formål fordrer det, og de berørtes berettigede forventning respekteres behørigt.

Hvad angår den første betingelse har Kommissionen ved at ændre specifikationen for det aktive stof chlorothalonil med tilbagevirkende kraft gennem direktiv 2006/76 om ændring af direktiv 91/414 til hensigt at undgå, at medlemsstaterne ser sig nødsaget til — også selv om der kun ville være tale om en ganske kort periode — at anvende den strengere specifikation i direktiv 2005/53. Det tilstræbte formål kræver således, at Kommissionen foreskriver, at den nye mindre strenge specifikation anvendes med tilbagevirkende kraft.

Hvad angår den anden betingelse kan den tilbagevirkende kraft af den ændrede specifikation i det omfang, hvori den udelukkende bevirker en lempelse af betingelserne for optagelse, ikke i sig selv gøre indgreb i de berørte erhvervsdrivendes berettigede forventning. For så vidt som en sagsøger selv er initiativtager til en ændring, der lemper kravene til godkendelsen af den pågældendes produkter, kan det ikke være i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, at der ikke fastsættes en overgangsperiode for at give sagsøgeren mulighed for at tilpasse sig de nye krav.

(jf. præmis 82, 86-88, 91 og 99)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – litispendensindsigelse – samme parter, sagsgenstand og anbringender i to sager – afvisning af sidst anlagte sag (jf. præmis 29)

2. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – Kommissionens skøn – grænser – overholdelse af ligebehandlingsprincippet (Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2) (jf. præmis 40-42)

3. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens varighed – overtrædelser af lang varighed – forhøjelse af udgangsbeløbet med 10% pr. år – Kommissionens skøn (Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 1 B) (jf. præmis 57 og 58)

Sagens genstand

Angående

Principalt en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter [artikel 81 EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-1/38 121 – MCAA) og subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne.

Afgørelse

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA et Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – generel henvisning til andre skriftlige indlæg, der er vedlagt som bilag til stævningen – afvisning [statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 30-32)

2. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for, at moderselskabet har udøvet en afgørende indflydelse på sine helejede datterselskaber – datterselskab, der ejes af et holdingselskab – omstændighed ikke tilstrækkelig til at afkræfte formodningen (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 47-54 og 58)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38 121 – Fittings)

Afgørelse

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Legris Industries SA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Konkurrence – administrativ procedure – overholdelse af retten til forsvar – aktindsigt – rækkevidde – bebyrdende dokument ikke udleveret – forskellige konsekvenser afhængig af dokumentets betydning med hensyn til den bevisbyrde, der påhviler Kommissionen (jf. præmis 30-32)

2. Konkurrence – aftaler – bevis – graden af præcision der kræves i Kommissionens bevisforhold (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 47-49)

3. Konkurrence – aftaler – aftaler mellem virksomheder – bevis – erklæring fra anklaget virksomhed anfægtet af andre virksomheder i samme kartel – bevisværdi – vurdering (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 50)

4. Konkurrence – administrativ procedure – kommissionsbeslutning, der fastslår en overtrædelse – Kommissionen har bevisbyrden for en overtrædelse og dennes varighed – omfanget af bevisbyrden (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 51)

5. Konkurrence – aftaler – en virksomheds deltagelse i en konkurrencebegrænsende praksis – tilstrækkeligt til at pådrage virksomheden ansvar for en stiltiende godkendelse, såfremt den ikke har taget offentligt afstand (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 86-88)

6. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens grovhed – formildende omstændigheder – virksomhedens passive rolle eller rolle som medløber – bedømmelseskriterier (Kommissionens meddelelse 98/C 9/03) (jf. præmis 98 og 99)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter [artikel 81 EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38 121 – Fittings) samt, subsidiært, nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt ved den pågældende beslutning.

Afgørelse

Konklusion

1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter [artikel 81 EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38 121 – Fittings) annulleres, for så vidt som den vedrører perioden fra den 30. juli 1996 til den 31. juli 1997 for så vidt angår Kaimer GmbH & Co. Holding KG og Sanha Kaimer GmbH & Co. KG’s deltagelse og perioden fra den 1. januar 1998 til den 14. juli 1999 for så vidt angår Sanha Italia Srl’s deltagelse.

2) Størrelsen af den bøde, der pålægges Kaimer, fastsættes til 7,15 mio. EUR, heraf solidarisk med Sanha Kaimer for et beløb på 7,15 mio. EUR og solidarisk med Sanha Italia for et beløb på 6,325 mio. EUR.

3) I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

4) Kaimer, Sanha Kaimer og Sanha Italia bærer deres egne omkostninger og betaler 50% af Kommissionens omkostninger.

5) Kommissionen bærer 50% af sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure (Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 89 og art. 97, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 135-138) (jf. præmis 37, 38 og 56)

2. Retspleje – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene (Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1) (jf. præmis 80)

3. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – indgåelse af en aftale efter udbud (jf. præmis 73, 89 og 91)

4. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure (Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 148, stk. 1 og 3) (jf. præmis 96-98, 101, 102 og 104)

5. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 2) (jf. præmis 109-114 og 120)

Sagens genstand

Angående

For det første, påstand om annullation af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrugs beslutning af 5. december 2005 om ikke at antage sagsøgerens bud i forbindelse med en åben udbudsrunde angående tjenester i forbindelse med softwareprogrammering og rådgivning (EUT S 187) samt annullation af beslutningen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver og, for det andet, krav om erstatning.

Afgørelse

Konklusion

1) Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug frifindes.

2) Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN) afholdte omkostninger.