Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Erstatningssoegsmaal - EKSF - skade som foelge af beslutninger - antagelse til realitetsbehandling - betingelser - forudgaaende annullation - graenser

(EKSF-Traktaten, art. 34)

2. Erstatningssoegsmaal - EKSF - skade som foelge af annullerede beslutninger - paastand om erstatning - antagelse til realitetsbehandling - betingelser - forudgaaende konstatering af, at Faellesskabet har begaaet en fejl, der har paafoert en direkte og saerlig skade - overholdelse af en rimelig frist for at Kommissionen kan traeffe forholdsregler til genoprettelse af skaden

(EKSF-Traktaten, art. 34)

3. Ansvar uden for kontraktforhold - EKSF - generel retsakt - Faellesskabets ansvar - betingelser

(EKSF-Traktaten, art. 34; EOEF-Traktaten, art. 215, stk. 2)

4. Ansvar uden for kontraktforhold - EKSF - generel retsakt - produktions- og leveringskvotesystem for staal - fastsaettelse af en virksomheds kvoter - fastsaettelse paa grundlag af en fejlagtig vurdering af begrebet usaedvanlige omstaendigheder og arten af den modtagne stoette - aabenbar og grov overskridelse af graenserne for udoevelsen af skoen - ansvar paadraget

(EKSF-Traktaten, art. 34)

5. Ansvar uden for kontraktforhold - EKSF - generel retsakt - produktions- og leveringskvotesystem for staal - Kommissionens fortsatte undladelse af at tilpasse forholdet mellem produktions- og leveringskvoterne paa grund af en fejlagtig vurdering af omfanget af sin kompetence - aabenbar og grov overskridelse af graenserne for udoevelsen af skoen - ansvar paadraget

(EKSF-Traktaten, art. 34)

6. Ansvar uden for kontraktforhold - EKSF - generel retsakt - betingelser - direkte og saerlig skade - virksomhed der ikke i henhold til produktions- og leveringskvoteordningen for staal har modtaget de til virksomhedens situation svarende kvoter

(EKSF-Traktaten, art. 34)

Sammendrag

1. Naar en beslutning, som kun har virkning i en klart afgraenset periode, annulleres ved dom, har Kommissionen i henhold til EKSF-Traktatens artikel 34 pligt dels til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at fuldbyrde dommen, ikke blot for saa vidt angaar den annullerede retsakt, men ogsaa de udtrykkelige eller stiltiende retsakter, der i det vaesentlige har samme indhold som den annullerede retsakt, og som er udstedt mellem datoen for dennes ikrafttraeden og annullationsdommen, dels til at traeffe de efter annullationen noedvendige foranstaltninger, for saa vidt angaar de individuelle retsakter, der er blevet udstedt til gennemfoerelse af den annullerede generelle retsakt. En paastand, der under et erstatningssoegsmaal har til formaal at faa fastslaaet, at saadanne senere retsakter eller gennemfoerelsesforanstaltninger er behaeftet med en mangel, og at der herved er foraarsaget et tab, kan derfor ikke afvises, naar henses til betingelserne i ovennaevnte artikel 34, med den begrundelse, at Domstolen ikke forinden har afsagt annullationsdom.

2. Et erstatningssoegsmaal, som en virksomhed i henhold til EKSF-Traktatens artikel 34, stk. 2, har rejst, efter at der er afsagt en annullationsdom, kan kun admitteres, saafremt Faellesskabets kompetente retsinstans forinden har fastslaaet, at den annullerede retsakt er behaeftet med en mangel, der begrunder ansvar for Faellesskabet, og at den har paafoert virksomheden en direkte og saerlig skade. Yderligere skal Kommissionen herefter raade over en rimelig frist til at traeffe passende foranstaltninger, der er egnet til at sikre en rimelig genoprettelse af den lidte skade og til, om fornoedent, at tilstaa en passende erstatning.

3. Det foelger af EKSF-Traktatens artikel 34, at annullation af en generel retsakt udstedt af Kommissionen ikke er tilstraekkelig til at begrunde ansvar for Faellesskabet. Naar henses saavel til noedvendigheden af inden for et faelles retssystem - der ganske vist hviler paa tre forskellige Traktater - i videst muligt omfang at sikre en ensartet anvendelse af faellesskabsretten som til sammenhaengen mellem de retsbeskyttelsessystemer, der er indfoert ved de forskellige Traktater, er det hensigtsmaessigt i tilfaelde af, at der foreligger en ulovlig generel retsakt, at fortolke begrebet "mangel, der begrunder ansvar for Faellesskabet", jf. EKSF-Traktatens artikel 34, stk. 1, i lyset af de kriterier, Domstolen har fastsat i sin praksis vedroerende EOEF-Traktatens artikel 215, stk. 2.

4. Da Kommissionen efter 1985 inden for rammerne af produktions- og leveringskvotesystemet for staal traf beslutninger om ikke at tilpasse leveringskvoterne for visse virksomheder og visse produktgrupper, kunne den ikke vaere uvidende om, at den, naar henses til Domstolens praksis, ikke var bemyndiget til ved afgoerelsen af, om der forelaa usaedvanlige vanskeligheder, at tage hensyn til situationen for andre produktgrupper, hvorfor den ikke gyldigt kunne stoette sin afgoerelse paa det forhold, at virksomheden i det hele havde overskud. Kommissionens fejl forstaerkes desuden af, at den, uden paaviselig grund, skiftede mening og i adskillige tilfaelde tildelte tillaegskvoter til virksomheder med overskud, hvorved den ubestrideligt tilsidesatte princippet om ligebehandling af erhvervsdrivende.

Da Kommissionen heller ikke - naar henses til Domstolens praksis - kunne vaere uvidende om, at den virkning, som en stoette kan have for en virksomheds resultatopgoerelse, ikke kan anses for et gyldigt kriterium for karakterisering af stoette til daekning af driftstab, har den ved at betragte stoette til visse virksomheder som stoette til daekning af driftstab og ved derfor at naegte at tilpasse disse virksomheders kvoter begaaet en uundskyldelig fejl ved fortolkningen af begrebet driftstab. Det kan saaledes fastslaas, at Kommissionen aabenbart og groft har overskredet graenserne for sit skoen i forbindelse med gennemfoerelse af produktionskvotesystemet, og at Kommissionen derfor har truffet en beslutning, som er behaeftet med en mangel, der begrunder ansvar for Faellesskabet, jf. EKSF-Traktatens artikel 34, stk. 1.

5. Kommissionen foretog ikke inden for rammerne af produktions- og leveringskvotesystemet den aendring af en raekke virksomheders ugunstige forhold mellem leverings- og produktionskvoterne, som den fandt noedvendig med henblik paa at fastsaette kvoterne paa et rimeligt grundlag, med den begrundelse, at Raadet ikke havde givet sit samtykke, selv om det klart fremgik af Domstolens praksis, at Raadets samtykke kun var noedvendigt for at indfoere selve produktionskvoteordningen. Herved overskred Kommissionen aabenbart og groft graenserne for sine befoejelser i forbindelse med gennemfoerelsen af produktionskvotesystemet, hvorfor der foreligger en mangel, der kan tilskrives Kommissionen, og som begrunder ansvar for Faellesskabet i henhold til EKSF-Traktatens artikel 34, stk. 1.

6. Den virksomhed, der inden for rammerne af produktions- og leveringskvotesystemet som foelge af Kommissionens baade ulovlige og culpoese afslag paa en ansoegning om tilpasning af virksomhedens leveringskvoter er forpligtet til at afsaette en betydelig del af sin produktion til tabsgivende priser paa tredjelandsmarkeder, har lidt en direkte skade, jf. EKSF-Traktatens artikel 34, stk. 1. Skaden maa ligeledes anses for saerlig i denne bestemmelses forstand, naar det er ubestridt, at virksomheden udgoer en del af det begraensede antal virksomheder, der naermere kan bestemmes, som er ramt af tilsidesaettelsen af princippet om ligebehandling af de erhvervsdrivende, og som har lidt en skade, der gaar ud over graenserne for de oekonomiske risici, som er forbundet med virksomhed i den paagaeldende sektor.