KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRAESIDENT DEN 5. MAJ 1994. - ECKHARD SCHULZ MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - APPEL - FORELOEBIGE FORHOLDSREGLER - FORMALITETSKRAV - REALITETSPAAKENDELSE AF HOVEDSAGEN. - SAG C-97/94 PR



Samling af Afgørelser 1994 side I-01701



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Nøgleord

++++

Foreloebige forholdsregler ° betingelser for antagelse til realitetsbehandling ° realitetspaakendelse af hovedsagen ° afvisning af annullationssoegsmaal mod Kommissionens afvisning af at indlede en traktatbrudsprocedure ° afvisning af begaering om foreloebige forholdsregler ° appel forkastet

(EOEF-traktaten, art. 169, 173, 185 og 186)

Sammendrag

En dommer, der tager stilling til en begaering om foreloebige forholdsregler, og hvem det ° naar det goeres gaeldende, at hovedsagen aabenbart skal afvises °

paahviler at fastslaa, hvorvidt hovedsagen umiddelbart ses at indeholde saadanne omstaendigheder, at den med en vis sandsynlighed maa antages at kunne paakendes i realiteten, har med foeje afvist en begaering om foreloebige forholdsregler indgivet i forbindelse med et annullationssoegsmaal i anledning af, at Kommissionen har afvist at indlede en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat. En appel, der er ivaerksat til proevelse af dommerens naevnte afgoerelse vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler, er saaledes grundloes og maa forkastes.

Parter

I sag C-97/94 PR,

Eckhard Schulz, med bopael i Castrop-Rauxel (Forbundsrepublikken Tyskland), ved advokaterne Horst Herrmann, Dieter Lorbacher, Juergen Kleine-Cosack og Peter Schoeneberger, Duisburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Jos van der Steen, 35, rue Glesener,

appellant,

angaaende appel af kendelse afsagt den 4. marts 1994 af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (Foerste Afdeling) i sag T-5/94 R, hvorunder der er nedlagt paastand om annullation af denne kendelse,

den anden part i appelsagen er:

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Claudia Schmidt og Enrico Traversa, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

har

DOMSTOLENS PRAESIDENT

afsagt foelgende

Kendelse

Dommens præmisser

1 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 21. marts 1994 har Eckhard Schulz i henhold til artikel 50 i EF-statutten ivaerksat appel af en af Retten afsagt kendelse af 4. marts 1994 i sag T-5/94 R, Schulz mod Kommissionen, hvorved den afviste appellantens begaering om ved en egnet foreloebig forholdsregel at opnaa udsaettelse med fuldbyrdelsen af den frihedsstraf, han i oejeblikket afsoner i Tyskland.

2 Kommissionen har den 11. april 1994 indgivet bemaerkninger og har herved paastaaet appellen afvist.

3 Ifoelge den appellerede kendelse er sagens omstaendigheder foelgende.

4 Landgericht Dortmund idoemte ved retskraftig dom af 23. juli 1992 appellanten en frihedsstraf paa tre aar og to maaneder paa grund af svig i forbindelse med omsaetningsafgift. Afsoningen af dommen paabegyndtes ved udgangen af november 1993.

5 Domfaeldelsen skete i henhold til § 14, stk. 3, i Umsatzsteuergesetz.

6 Appellanten anser denne nationale bestemmelse for uforenelig med Raadets sjette direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1, herefter benaevnt "sjette direktiv"), og har i skrivelse af 7. september 1993 anmodet Kommissionen om at indlede en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 169 mod Forbundsrepublikken Tyskland med den begrundelse, at denne ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til traktaten.

7 Kommissionen har i skrivelse af 19. oktober 1993 meddelt appellanten, at den paagaeldende nationale bestemmelse efter Kommissionens opfattelse er forenelig med artikel 21, nr. 1, litra c), i sjette direktiv, og at der saaledes ikke er grundlag for at indlede en procedure i henhold til traktatens artikel 169.

8 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 17. december 1993 har appellanten anlagt sag med paastand om for det foerste, at Kommissionens afgoerelse om ikke at indlede en traktatbrudsprocedure mod Forbundsrepublikken Tyskland annulleres, og for det andet, at Kommissionen tilpligtes at indlede en saadan procedure. Da soegsmaalet henhoerer under Rettens kompetence i henhold til Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 om aendring af afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 144, s. 21), har Domstolens Justitskontor med appellantens samtykke henvist sagen til Retten (sag T-5/94).

9 Ved saerskilt processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 26. januar 1994 har appellanten fremsat begaering om, at Retten traeffer egnede foreloebige forholdsregler med henblik paa, at afsoningen af den appellanten idoemte straf afbrydes, indtil der er taget endelig stilling til sagens realitet (sag T-5/94 R).

10 I appelskriftet har appellanten paastaaet den anfaegtede kendelse af 4. marts 1994, hvorved begaeringen om foreloebige forholdsregler blev afvist, ophaevet paa grund af tilsidesaettelse af faellesskabsretten.

11 Appellanten har anfoert, at Kommissionen i henhold til traktatens artikel 169 principielt er forpligtet til at indgive et soegsmaal, naar en medlemsstat tilsidesaetter sine faellesskabsforpligtelser. Kommissionens skoen omhandler alene tidspunktet og betingelserne for sagsanlaegget. En privatperson, der er umiddelbart og individuelt beroert, kan anlaegge et annullationssoegsmaal mod Kommissionen i henhold til traktatens artikel 173 eller et passivitetssoegsmaal i henhold til traktatens artikel 175, saafremt Kommissionen afviser eller undlader at anlaegge en traktatbrudssag. I den foreliggende sag kan Kommissionen tvinge Forbundsrepublikken Tyskland til at anvende faellesskabsretten, og dermed foranledige, at de nationale retter traeffer en ny afgoerelse om, hvorvidt appellantens forhold er strafbart. Appellantens paastand i hovedsagen skal saaledes admitteres og tages til foelge. Begaeringen om foreloebige forholdsregler kan derfor ogsaa realitetsbehandles.

12 Retten har i den anfaegtede kendelse anfoert, at naar det goeres gaeldende, at hovedsagen aabenbart skal afvises, paahviler det den dommer, der tager stilling til begaeringen om foreloebige forholdsregler, at fastslaa, hvorvidt hovedsagen umiddelbart ses at indeholde saadanne omstaendigheder, at den med en vis sandsynlighed maa antages at kunne paakendes i realiteten.

13 Herved har Retten anfoert, at private ikke er kompetente til at anlaegge sag til proevelse af en afvisning fra Kommissionens side af at indlede en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat. Da Retten herefter ikke under sagen om foreloebige forholdsregler har fundet, at den med en vis sandsynlighed maa antages at kunne paakende hovedsagen i realiteten, har den saaledes afvist begaeringen om foreloebige forholdsregler.

14 Retten har med disse udtalelser paa ingen maade overtraadt faellesskabsretten, idet den under hensyn til Domstolens faste praksis vedroerende betingelserne for at anlaegge en traktatbrudssag har anvendt denne korrekt.

15 Appellen vil herefter vaere at forkaste.

Afgørelse

Af disse grunde

bestemmer

DOMSTOLENS PRAESIDENT

1) Appellen forkastes.

2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.

Saaledes bestemt i Luxembourg, den 5. maj 1994.