I 1962 forpligtede Fællesskabet sig inden for rammerne af den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) til hvert år at åbne et fællesskabstoldkontingent — siden 1980 fastsat til 50000 tons — for frosset kød af hornkvæg fra tredjelande. For 1983 blev kontingentet åbnet og fordelt i henhold til Rådets forordning nr. 3225/82/EØF af 23. november 1982 (EFT L 340, s. 4). Disse indførsler er belagt med en toldsats på 20% i henhold til den fælles toldtarif, hvorimod de er fritaget for importafgiften i henhold til den fælles markedsordning.

Toldkontingentmængden er fordelt mellem medlemsstaterne. I henhold til forordningens artikel 2 blev den kvote, der var tildelt Italien i 1983, opdelt på to partier, det ene på 9658 tons og det andet på 4757 tons.

Inden for rammerne af denne kvote samt på de vilkår, der gjaldt i henhold til den italienske ministerielle bekendtgørelse af 22. april 1983 om fordelingen af GATT-kontingentet for 1983 (Gazzetta ufficiale af 23. 4. 1983, s. 3115) importerede to italienske virksomheder i alt 41280 kg udbenet kød af hornkvæg fra Tjekkoslovakiet.

Efter at det var blevet oplyst, at kødet ikke var bestemt til at dække efterspørgslen på det italienske marked, men umiddelbart skulle eksporteres til Forbundsrepublikken Tyskland, lod de italienske toldmyndigheder partiet beslaglægge. Denne foranstaltning blev senere opretholdt af Procuratore della Repubblica, Verona, (herefter benævnt: anklagemyndigheden), efter hvis opfattelse den ændrede anvendelse indebar en overtrædelse af smugleribestemmelserne (artiklerne 287 og 293 i toldloven, som bekendtgjort ved dekret nr. 43, udstedt af republikkens præsident den 23. 1. 1973). T. Migliorini og T Frischl, der ledede den ene af de to virksomheder, indbragte sagen for Tribunale di Verona, der ophævede beslaglæggelsen. Anklagemyndigheden indgav begæring om kassation af denne afgørelse samt anordnede, at de pågældende varer skulle beslaglægges på ny, denne gang under henvisning til at der var tale om groft bedrageri over for Italien og Fællesskabet (artikel 640, nr. 1, i den italienske straffelov). Tribunale di Verona stadfæstede den anden beslaglæggelse, og de to virksomheder indgav herefter begæring om kassation af denne afgørelse.

Corte di cassazione har i forelæggelseskendelsen anført, at fortolkningen af de ovennævnte straffebestemmelser samt spørgsmålet om gyldigheden af den ministerielle bekendtgørelse af 22. april 1983 afhænger af fortolkningen af forordning nr. 3225/82/EØF.

Efter rettens opfattelse skal det således afgøres

— om kriteriet »medlemsstaternes... behov« (betragtning 2 til forordning nr. 3225/82) alene henviser til den indenlandske efterspørgsel, eller om det skal fortolkes videre som omfattende enhver økonomisk anvendelse, navnlig eksport, og

— om en eksport, uden udtrykkelig bestemmelse herom må antages at være forbudt i kraft af princippet om en »ligelig fordeling« af de forskellige medlemsstaters kvoter (samme betragtning), hvormed man har villet hindre enhver økonomisk fortrinsstilling eller ulighed i forbindelse med adgangen til det nationale importkontingent. Den italienske ret har følgelig forelagt Domstolen følgende spørgsmål:

» Er det ved den fordeling af toldkontingentet mellem medlemsstaterne på grundlag af deres behov, som er foretaget ud fra de i forordning nr. 3225/82 angivne kriterier, forudsat, at kød, der er importeret fra et tredjeland, alene må anvendes til forbrug og handel inden for importstatens område, eller er der mulighed for at udføre kødet til en anden EF-stat?«