ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 223/12

Sag anlagt den 9. juli 2007 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-267/07)

(2007/C 223/18)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved Avvocati dello Stato G. Aiello og S. Fiorentino)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2007) 1901 af 27. april 2007 om afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer over de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for regnskabsåret 2006, annulleres, for så vidt som den bestemmer efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, at de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse af en række beløb som følge af de i nærværende sag omhandlede uregelmæssigheder bæres af Italien med 50 %.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den italienske regering har for De Europæiske Fællesskaber Ret i Første Instans anfægtet Kommissionens beslutning K(2007) 1901 af 27. april 2007 om afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer over de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for regnskabsåret 2006, for så vidt som den bestemmer efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, at de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse af en række beløb som følge af visse uregelmæssigheder eller forsømmelser bæres af Italien med 50 %.

Til støtte for søgsmålet har den italienske regering gjort gældende, at der i beslutningen er medtaget sager, som det er åbenbart, at Kommissionen, såfremt den havde udvist omhu, med rimelighed skulle have afgjort på et tidligere tidspunkt og herved skulle have bestemt, at EUGFL skulle bære de pågældende beløb i deres helhed. Dette burde være sket, også i betragtning af, at Kommissionens tjenestegrene i flere af disse tilfælde havde afgivet en udtalelse til fordel herfor.

Den italienske regering har dernæst fremført følgende søgsmålsgrunde:

a) tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 595/91 samt af artikel 8 i forordning (EF) nr. 1663/95. Tilsidesættelse af artikel 253 EF i form af manglende begrundelse

b) tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af artikel 8, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70 og forordning (EF) nr. 1258/99. Tilsidesættelse af artikel 253 EF i form af manglende begrundelse
DA Den Europæiske Unions Tidende C 223/15

Sag anlagt den 19. juli 2007 — Zhejiang Harmonic Hardware Products mod Rådet

(Sag T-274/07)

(2007/C 223/24)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Zhejiang, Kina) (ved solicitor R. MacLean)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullation af artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 af 23. april 2007 for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren, som fremstiller strygebrætter, hvoraf de centrale dele fremstilles i Folkerepublikken Kina, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 af 23. april 2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Ukraine (1), for så vidt som disse foranstaltninger finder anvendelse på sagsøgeren.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren først og fremmest gældende, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra b) og c), i grundforordningen (2), idet Kommissionen fremlagde et forslag til foranstaltninger mod dumpingimport for Rådet, der var baseret på en fejlagtig vurdering om, at sagsøgeren ikke opfylder de markedsøkonomiske kriterier, der fremgår af artikel 2, stk. 7, litra c).

For det andet anfører sagsøgeren, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 20, stk. 4 og 5, og sagsøgerens ret til at blive hørt, idet sagsøgeren alene blev givet en frist på seks dage til at besvare Kommissionens reviderede endelige underretningsskrivelse.

For det tredje anfører sagsøgeren, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 8 ved at undlade at tage passende hensyn til det af sagsøgeren tilbudte pristilsagn.

Sagsøgeren gør endelig gældende, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 5, stk. 2, litra a), ved ikke at afsløre identiteten på klageren, der udløste iværksættelsen af undersøgelsen, som førte til den anfægtede forordning.

(1) EUT 2007 L 109, s. 12.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).
—

Det fastslås, at Kommissionens beslutning 2007/243/EF af 18. april 2007 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), er ugyldig, for så vidt som den er genstand for nærværende søgsmål.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/50

Sag anlagt den 17. juli 2007 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-257/07)

(2007/C 211/95)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, R. Loosli og A.-L. During, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Punkt 3 i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 727/2007 (1)af 26. juni 2007 om ændring af bilag I, III, VII og X til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (2) annulleres, for så vidt som det i kapitel A i bilag VII, indsætter punkt 2.3 b) iii), 2.3 d) og 4.

— Subsidiært, såfremt Retten ikke giver sagsøgeren medhold i denne påstand om delvis annullation, annulleres forordning nr. 727/2007 i sin helhed.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Under denne sag har sagsøgeren nedlagt påstand om delvis, subsidiært fuldstændig annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 727/2007 af 26. juni 2007, som tillader mindre indgribende foranstaltninger til kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier end dem, der er fastsat i forordning (EF) nr. 999/2001.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende, at de anfægtede bestemmelser må annulleres, fordi de strider mod forsigtighedsprincippet, såvel med hensyn til vurderingen som med hensyn til forvaltningen af risikoen.

Sagsøgeren har anført, at Kommissionen har tilsidesat forsigtighedsprincippet, da den vurderede risikoen, ved at se bort fra de videnskabelige usikkerhedsmomenter, som ifølge sagsøgeren fortsat består med hensyn til såvel risikoen for, at andre transmissible spongiforme encephalopatier end bovin spongiform encephalopati kan overføres til mennesket, som med hensyn til pålideligheden af de tests, som Kommissionen havde lagt til grund for vedtagelsen af den anfægtede forordning.

Efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionen ligeledes tilsidesat forsigtighedsprincippet ved forvaltningen af risikoen, idet de anfægtede bestemmelser ikke giver mulighed for at inddæmme risikoen, men endog kan forværre den. Sagsøgeren mener desuden, at en forværring af risikoen fremkaldt af de anfægtede bestemmelser ikke kan være berettiget af den fordel, som de forventes at give.

(1) EUT L 165, s. 8.

(2) EFT L 147, s. 1.
—

Der foretages en realitetsbedømmelse af sagen, således at JURADO HERMANOS, S.L. anerkendes som interesseret part i fornyelsesproceduren for EF-varemærke nr. 240 218, da JURADO HERMANOS, S.L. er den eksklusive og registrerede licenstager på varemærket, og ansøgningen om restitutio in integrum indgivet af JURADO HERMANOS, S.L. i forbindelse med fornyelsen af EF-varemærket nr. 240 218 imødekommes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 8/24

Sag anlagt den 19. november 2007 — Aer Lingus Group mod Kommissionen

(Sag T-411/07)

(2008/C 8/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irland) (ved solicitor A. Burnside, lawyer B. van de Walle de Ghelcke og lawyer T. Snels)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 11. oktober 2007 annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har ved dette søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4600 af 11. oktober 2007, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens begæring om at indlede en procedure efter artikel 8, stk. 4, og at træffe foreløbige foranstaltninger efter artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 (»EF-fusionsforordningen«) efter Kommissionens beslutning K(2007) 3104 af 27. juni 2007 (»beslutningen om uforenelighed«), hvorved en fusion blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag nr. COMP/M.4439 — Ryanair — Aer Lingus).

Sagsøgeren har anført, at Kommissionen både har fortolket og anvendt artikel 8, stk. 4, og artikel 8, stk. 5, i EF-fusionsforordningen urigtigt ved at fastslå, at den efter beslutningen om uforenelighed ikke havde kompetence til at kræve, at Ryanair afhænder sin minoritetsandel i Aer Lingus, eller at træffe andre foranstaltninger med henblik på at genoprette den tidligere tilstand, eller at træffe foreløbige foranstaltninger i mellemtiden.

Sagsøgeren har særligt gjort gældende, at eftersom Kommissionen udtrykkeligt behandlede denne minoritetsandel og Ryanairs tilknyttede overtagelsestilbud som integrerede dele af en og samme fusion, er den forbudte fusion følgelig delvist blevet gennemført. Hertil kommer, at artikel 8, stk. 4, og artikel 8, stk. 5, i EF-fusionsforordningen under sådanne omstændigheder ifølge sagsøgeren giver Kommissionen beføjelse til at gribe ind over for de negative virkninger på konkurrencen, som opstår som følge af denne mindretalsandel, der forbinder to selskaber, der har været anset som hinandens nærmeste konkurrenter vedrørende beflyvningen til og fra Irland.

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har handlet i strid med artikel 21, stk. 3, i EF-fusionsforordningen ved at undlade at gøre sine eksklusive beføjelser gældende og i stedet overladt det til medlemsstaterne at gribe ind.
—

Afgørelse truffet den 10. juli 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), der blev meddelt den 14. september 2007 (sag R 119/2007-1) annulleres, for så vidt som der herved blev givet afslag på sagsøgerens ansøgning om at registrere P@YWEB CARD som EF-varemærke, ansøgning nr. 3 861 044, for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38.
—

Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af retssikkerhedsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning: I henhold til artikel 19 og 26 i den anfægtede beslutning har Kommissionen begrundet to alternative betingelser, af hvilke anerkendelsen af, at udgifterne faktisk er afholdt inden den 31. december 2001, afhænger, i indholdet af vejledninger, der er blevet meddelt under et møde i Komitéen for Udvikling og Omstilling i Regionerne afholdt den 29. maj 2002, idet disse vejledninger blev uddelt i Komitéen for Udvikling og Omstilling i Regionerne på et tidspunkt efter den 31. december 2001. Appellanten erkender, at disse vejledninger kan bidrage til at give sikkerhed for afslutningen af globaltilskuddet til rentetilskud, og at de renter, kredittageren skylder, beregnes som nettobeløb med fradrag af nævnte tilskud. Det er under alle omstændigheder også nødvendigt, at gennemførelsesbeslutningerne og de indgåede aftaler i denne henseende er affattet i overensstemmelse med hinanden, dvs. at de er forenelige med de nævnte løsninger, hvilket ikke er tilfældet med SGAIA-beslutningen og med den pågældende aftale. I de nævnte vejledninger har Kommissionen anerkendt, at der findes andre måder at tage hensyn til de pågældende udgifter. En af disse metoder består i fuldstændig »påtagelse« af finansieringen af tilskuddet til renter, der påløber efter afslutningen af programmet. Det er denne påtagelse, der faktisk finder sted, når CGD ikke kan kræve af modtagerne, at de betaler mere end nettorenterne efter tilskuddet. Den anfægtede beslutning overser de løsninger, der er mest i overensstemmelse med SGAIA, men som kan gennemføres og er mindre fordelagtige for mellemmanden og for modtagerne, og som også kan beskytte de pågældende interesser. På den anden side havde Den Portugisiske Republik og CGD berettigede forventninger om at kunne regne med tilskuddet på betingelser, der var forskellige fra dem, der fremgår af de nævnte vejledninger, der er blevet meddelt efter afslutningen af programmet.
—

Afgørelse truffet den 14. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1117/2005-1) annulleres, for så vidt som der i afgørelsen blev taget hensyn til nye beviser fremlagt til støtte for indsigelsesgrundene
—

Tilsidesættelse af samarbejdspligten fastsat i artikel 10 EF og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2002/21/EF (1), for så vidt som Kommissionen ikke gav Autoridad Nacional de Reglamentación española mulighed for at samarbejde med den, med henblik på at undersøge de midler, som ville have gjort det muligt at løse den formodede overtrædelse på den mest effektive måde.
—

Den anden part tilpligtes at betale omkostninger i forbindelse med sagen for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med den administrative procedure ved appelkammeret.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 8/19

Sag anlagt den 8. november 2007 — Union Nationale de l'Apiculture Française m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-403/07)

(2008/C 8/35)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Union Nationale de l'Apiculture Française (Paris, Frankrig), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Tyskland), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani (Castel San Pietro Terme, Italien) og Asociación Galega de Apicultura (Santiago de Compostela, Spanien) (ved avocat B. Fau)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Stævningen, hvori der er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens direktiv 2007/52/EF af 16. august 2007, antages til realitetsbehandling.

— Kommissionens direktiv 2007/52/EF af 16. august 2007 annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har med nærværende søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens direktiv 2007/52/EF af 16. august 2007 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler for at optage ethoprophos, pirimiphos-methyl og fipronil som aktivstoffer (1).

Sagsøgerne har til støtte for deres annullationssøgsmål fremført tre anbringender.

De har for det første gjort gældende, at det anfægtede direktiv er udstedt i strid med de procedureregler, som ifølge sagsøgerne påhviler Kommissionen. Det er sagsøgernes opfattelse, at selv om Rådet har kunnet bemyndige Kommissionen til ved direktiv at vedtage de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre direktiv 91/414/EØF, har Kommissionen ikke kompetence til at ændre direktivet, særligt ikke for så vidt angår de forpligtelser, som medlemsstaterne pålægges. Sagsøgerne har gjort gældende, at det anfægtede direktiv ikke blot er et gennemførelsesdirektiv, men et direktiv, som ændrer direktiv 91/414/EØF, og som derfor burde have været udstedt i henhold til proceduren om forudgående høring af Europa-Parlamentet. Da en sådan høring ikke er gennemført, er direktivet behæftet med en formel mangel.

Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at det anfægtede direktiv under dække af at ville ændre de nationale procedurer for markedsføringstilladelse til plantebeskyttelsesmidler i virkeligheden tilsidesætter de ensartede regler for evaluering, som er fastsat ved grunddirektiv 91/414/EØF for optagelse af et aktivt stof i direktivets bilag I.

(1) EUT L 214, s. 3.
—

Afgørelse truffet den 14. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 765/2005-1) annulleres, for så vidt som der i afgørelsen blev taget hensyn til nye beviser fremlagt til støtte for indsigelsesgrundene.
—

Afgørelse truffet den 3. september 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1454/2005-4) annulleres og ændres således, at den af sagsøgeren for Harmoniseringskontoret indbragte klage anses for begrundet, og indsigelsen derfor forkastes i sin helhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/43

Sag anlagt den 31. oktober 2007 — Basell Polyolefine mod Kommissionen

(Sag T-399/07)

(2007/C 315/81)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Basell Polyolefine GmbH (Wesseling, Tyskland) (ved Rechtsanwälte D. Seeliger, E. Wagner og I. Liebach)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 23.8.2007 erklæres ugyldig

— subsidiært, Kommissionens beslutning af 23.8.2007 erklæres ugyldig, for så vidt som den også giver delvist afslag på aktindsigt i dokumenter

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 23.8.2007, hvormed Kommissionen nægtede sagsøgeren aktindsigt i Kommissionens dokumenter vedrørende beslutningen i sag COMP/E-2/37.857 — Organiske peroxider.

Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1). Det er sagsøgerens opfattelse, at denne som juridisk person med hjemsted i en medlemsstat har ret til aktindsigt i Kommissionens dokumenter, og at denne ret efter artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 også omfatter dokumenter, der anmodes om inden for rammerne af en kartelsag.

Sagsøgeren gør endvidere en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, første og tredje led, i forordning nr. 1049/2001 gældende, da imødekommelse af aktindsigtsanmodningen ikke ville skade objektive beskyttelsesværdige forretningsmæssige interesser, og da der i øjeblikket ikke pågår undersøgelser i forbindelse med den omhandlede kartelsag. I den forbindelse gøres det endvidere gældende, at der er en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de anmodede dokumenter.

Nægtelse af aktindsigt i de anmodede dokumenter er derudover en tilsidesættelse af artikel 255, stk. 1, EF. Beslutningen tilsidesætter endvidere artikel 6, stk. 2, EU, jf. artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, jf. artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, da sagsøgeren i det mindste har krav på delvis aktindsigt i de pågældende dokumenter. Endelig er disse bestemmelser tilsidesat derved, at Kommissionen har undladt at opfylde sin pligt til at foretage en konkret og individuel bedømmelse af hvert enkelt dokument.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/41

Sag anlagt den 4. oktober 2007 — FIFA mod Kommissionen

(Sag T-385/07)

(2007/C 315/77)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (ved solicitors R. Denton, E. Batchelor og F. Young)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af beslutningen, navnlig artikel 1 og 2, og

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I henhold til artikel 3a i Rådets direktiv 89/552/EØF (1) kan en medlemsstat udarbejde en liste over sports eller andre begivenheder, som anses for at være »af væsentlig samfundsmæssig interesse«. Begivenhederne på denne liste kan ikke gøres til genstand for eneret til transmission, der forhindrer en betydelig del af befolkningen i den pågældende medlemsstat i at følge begivenheden via direkte eller tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn.

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2007/479/EF af 25. juni 2007 (2), hvorved Kommissionen erklærede, at listen udarbejdet af Belgien i henhold til artikel 3a, stk. 1, i Rådets direktiv 89/552/EØF var forenelig med fællesskabsretten.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at den belgiske liste begrænser den frie udveksling af tjenesteydelser ved at forhindre sagsøgeren i at indgå koncessions aftaler med udenlandske tv-spredningsforetagender med eneret til direkte transmission af FIFA's verdensmesterskaber på det belgiske marked, og at det hverken er begrundet, proportionalt eller nødvendigt at optage alle VM-kampe, uanset popularitet, på listen.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at den belgiske liste begrænser udøvelsen af etableringsfriheden ved at forhindre sagsøgeren i at indgå koncessionsaftaler med nytilkomne, der ønsker at anvende premiumsportsudsendelser til at etablere sig på det belgiske marked.

Sagsøgeren anfører endvidere, at den belgiske liste tilsidesætter sagsøgerens ejendomsret ved at fratage sagsøgeren sin eneret i forbindelse med sine transmissionsrettigheder, der ifølge sagsøgeren er anerkendt i EU-retten som kernen i beskyttelsen af intellektuel ejendomsret.

Sagsøgeren gør endelig gældende, at den belgiske liste i strid med artikel 3 a, stk. 1, i Rådets direktiv 89/552/EØF ikke er udarbejdet på en klar og gennemskuelig måde.

(1) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3.10.1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (EFT 1989 L 298, s. 23).

(2) Kommissionens afgørelse 2007/479/EF af 25.6.2007 om foreneligheden med fællesskabsretten af de foranstaltninger, som Belgien har truffet i henhold til artikel 3a, stk. 1, i Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed (EUT 2007 L 180, s. 24).