ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sag anlagt den 10. januar 2019 — Activos e Inversiones Monterroso mod SRB

(Sag T-16/19)

(2019/C 72/58)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Activos e Inversiones Monterroso, SL (Pantoja, Spanien) (ved advokat S. Rodríguez Bajón)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at Retten fastslår, at der er anlagt et annullationssøgsmål mod afgørelsen vedtaget af Den Fælles Afviklingsinstans den 31. oktober 2018 inden for rammerne af den foreliggende sag (ARES (2017) 6199530), og at Retten, efter at have fulgt de fornødne retslige procedurer, afsiger dom om annullation af afgørelsen af 31. oktober 2018 og tager sagsøgerens påstand til følge, idet der meddeles aktindsigt i samtlige dokumenter, som er indeholdt i den omhandlede administrative sagsmappe.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 41 i Den Europæiske Unions charter og artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (1) er blevet tilsidesat.

— Sagsøgeren har herved anført, at beskyttelse af offentlighedens interesse med hensyn til Unionens eller en medlemsstats monetære eller økonomiske politik, beskyttelse af en fysisk eller juridisk persons forretningsmæssige interesser, beskyttelse af privatlivets fred og den enkeltes integritet, beskyttelse af formålet med undersøgelser eller mod indsigelser fra den, som oplysningerne hidrører fra, ikke er undtagelser, som kan finde anvendelse i det foreliggende tilfælde og begrunde afslag på aktindsigt.

(1) EFT 2001, L 145, s. 43.
4.

Fjerde anbringende om, at det subsidiært, hvis de tre øvrige anbringender forkastes, fastslås, at artikel 4, stk. 1, litra b), i bilag VII til vedtægten er ulovlig og ikke finder anvendelse, derved at, og for så vidt som, den afstedkommer en ulovlig forskelsbehandling af personer, der befinder sig i samme situation som sagsøgeren, af de grunde, der er anført til støtte for det andet anbringende.
C 72/45

Sag anlagt den 7. januar 2019 — Nowhere mod EUIPO — Junguo Ye (APE TEES)

(Sag T-12/19)

(2019/C 72/57)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Nowhere Co. Ltd (Tokyo, Japan) (ved barrister A. Norris)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Junguo Ye (Elche, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Junguo Ye

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket APE TEES — registreringsansøgning nr. 14 319 578

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. oktober 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2474/2017-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Det anfægtede varemærke nægtes registreret for alle de anfægtede varer.

— Subsidiært hjemvises sagen til EUIPO til fornyet behandling.

— Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger i forbindelse med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og for appelkammeret.

Anbringende
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved at fastslå, at statslånene til Femern A/S og A/S Femern Landanlæg er blevet godkendt i anlægsafgørelsen, og at de lån, der er blevet ydet A/S Femern Landanlæg, ikke udgør støtte, mens de lån, der er blevet ydet Femern A/S, er forenelige med det indre marked.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at ECB handlet, eller undladt at handle, på en måde, der må anses for ulovlig eller forsømmelig. I denne forbindelse anføres: — Tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning, idet ECB i sin egenskab af institution, der er ansvarlig for tilsynskontrol- og vurderingsprocessen (Supervisory Review and Evaluation Process, SREP), har skabt berettigede forventninger hos aktionærerne i Banco Popular Español SA. — ECB’s tilsidesættelse af forpligtelsen til at udvise omhu og til god forvaltningsskik, idet denne ikke vedtog passende foranstaltninger til tidlig indgriben og/eller redning af Banco Popular Español, hvilket var i strid med retningslinjerne om betingelserne for at udløse brugen af foranstaltninger til tidlig indgriben (artikel 27, stk. 4, i direktiv 2014/59).
2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at ECB fejlagtigt antog, at der var retligt grundlag for at trække licensen tilbage.
1.

Det første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgerens drift af visse reklamesøjler i henhold til aftalen af 16. juli 1984 efter datoen for deres planlagte fjernelse udgør en fordel. — Kommissionen konkluderede med urette, at der var tale om en økonomisk fordel, til trods for Bruxelles kommunes kompensationsordning i overensstemmelse med dens forpligtelse til at bevare aftalens økonomiske ligevægt. — Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgeren opnåede en omkostningsbesparelse i form af leje og afgifter, som udgør en fordel. — Aftalerne af 16. juli 1984 og af 14. oktober 1999 er ikke »rent kommercielle«og kriterierne i Altmark-dommen var opfyldt i den foreliggende sag.
7.

Syvende anbringende om tilsidesættelse af retten til selvbestemmelse, for så vidt som den anfægtede afgørelse, ved at erstatte den sahariske befolkning med udtrykket »berørte befolkninger« for det første nægter denne befolknings nationale enhed som et selvbestemmende retssubjekt, for så vidt som den anfægtede afgørelse i strid med den sahariske befolknings ret til frit at råde over dets naturressourcer uden befolkningens samtykke for det andet organiserer eksporten af dets naturressourcer, som defineres som værende af marokkansk oprindelse, til Unionen, og for så vidt som den anfægtede afgørelse i strid med det vestsahariske territoriums særskilte og specielle status for det tredje indgår en international aftale, som finder anvendelse på det besatte Vestsahara, og skjuler det egentlige oprindelsesland for produkterne fra dette territorium ved at definerede disse som værende af marokkansk oprindelse.
Sag anlagt den 17. januar 2019 — Harrington Padrón mod Rådet

(Sag T-32/19)

(2019/C 103/66)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 (2) annulleres, for så vidt som bestemmelserne heri vedrører sagsøgeren.

— Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at Rådet foretog et åbenbart urigtigt skøn, idet det fastslog, at hendes navn skulle opretholdes på de lister, der fremgår af bilag I til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 af 13. november 2017 (3) og bilag IV til Rådets forordning (EU) 2017/2063 af 13. november 2017 (4), uagtet at hun ikke længere er vicestatsadvokat og ikke har forbindelse til de venezuelanske regulerende myndigheder.

(1) Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6.11.2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276 af 7.11.2018, s. 10).

(2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6.11.2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276 af 7.11.2018, s. 1).

(3) Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295 af 14.11.2017, s. 60).

(4) Rådets forordning (EU) 2017/2063 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295 af 14.11.2017, s. 21).
—

Følgelig gives sagsøgeren medhold i ansøgningen om erstatning, således som fremsat af sagsøgeren i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, og beskrevet i skrivelsen af 29. november 2017, og sagsøgeren indrømmes og tildeles en erstatning fra EEAS, som, med forbehold for en forhøjelse under sagen, opgøres til 690 000 EUR, idet beløbet er opgjort efter ret og billighed, for økonomisk og ikke-økonomisk tab og skade på sagsøgerens faglige og professionelle omdømme, idet beløbet er opgjort pr. 31. januar 2019, og med forbehold for en forhøjelse under sagen, og med forbehold for krav om en erstatning for fremtidigt indtægtstab som følge af, at sagsøgeren muligvis forlader institutionerne.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt om Den Hellenske Republik er pålagt faste finansielle engangskorrektioner for et bruttobeløb på 25 092 988,84 EUR og et nettobeløb på 24 851 438,56 EUR efter kontrol ΑΑ/2016/013/GR for arealstøtte på grundlag af ansøgningerne i år 2015/16 (regnskabsårene 2016 og 2017, s. 63-74 i den sammenfattede udgave).
Sag anlagt den 4. januar 2019 — Irish Wind Farmers’ Association m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-6/19)

(2019/C 93/89)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irland), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irland), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irland) og Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irland) (ved advokaterne M. Segura Catalán og M. Clayton)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Europa-Kommissionens skrivelse af 25. oktober 2018 vedrørende sag SA.44671 Irland — angivelig ulovlig statsstøtte til sektoren for fossile brændstoffer i form af nedsatte ejendomsskattesatser.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende om, at Kommissionen undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning 2015/1589 (1), på trods af tvivl med hensyn til tilstedeværelsen af statsstøtte, således at sagsøgerne blev frataget deres processuelle rettigheder. Dette anbringende består af to led:

1. Første led: Kommissionen burde have vedtaget en formel afgørelse. Kommissionen foretog ikke en behørig undersøgelse af klagen som krævet i henhold til dens egne regler, og den anfægtede retsakt er blevet vedtaget i strid med bestemmelserne i forordning 2015/1589.

2. Andet led: Kommissionen burde have været i alvorlig tvivl med hensyn til kvalificeringen af foranstaltningen som støtte og følgelig indledt den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning 2015/1589, navnlig og bl.a. da Kommissionen misforstod klagens rækkevidde, ikke i tilstrækkelig grad undersøgte alle de oplysninger, der er fremlagt af sagsøgeren i forbindelse med klagen, ikke foretog ikke en behørig undersøgelse af foranstaltningen, anvendte en ukorrekt fremgangsmåde med hensyn til vurderingen af selektivitet og ikke foretog en undersøgelse af de øvrige krav fastsat i artikel 107 TEUF.

(1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).
1.

Anbringendet vedrørende sag SA.49336 (2017/N) om, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse undlod at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som er omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2), til trods for at der under den foreløbige undersøgelsesprocedure opstod alvorlige vanskeligheder med hensyn til foreneligheden af den anmeldte individuelle statsstøtte vedrørende et italiensk betalingsmotorvejsselskab (Autostrade per l'Italia SpA) med det indre marked. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen herved tilsidesatte artikel 108, stk. 3, TEUF og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2015/1589.
4.

Hvad angår begrebet »psykisk chikane«, som præciseret ovenfor, fremgår det af sagens akter, at sagsøgerens adfærd på ingen måde udgør et tilfælde af »chikane«, og at det lille antal klagepunkter, som endvidere begrænser sig tidsmæssigt til at omfatte en meget kort periode, angår de opgaver, som assistenterne udførte samt deres tilstedeværelse på kontoret, og er udtryk for deres hævn over sagsøgeren, som er ansvarlig for at have anmodet om deres opsigelse.
Sag anlagt den 21. januar 2019 — Amigüitos pets & life mod EUIPO – Société des produits Nestlé SA (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

(Sag T-40/19)

(2019/C 93/98)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Spanien) (ved advokat N. Fernández Fernández-Pacheco)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Amigüitos pets & life, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect i farverne hvid, rød og sort — EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 272/2018-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den tog indsigelsen rejst mod EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for varer i klasse 5 og 31 til følge.

— EUIPO pålægges at bekræfte registreringen af EU-varemærkeansøgning nr. 15 385 719 for alle de varer, der søges beskyttet af nævnte varemærke.

— Intervenienten og i påkommende tilfælde EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO og for Retten.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001
Sag anlagt den 15. januar 2019 — Idea Groupe mod EUIPO — The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)

(Sag T-29/19)

(2019/C 93/95)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Frankrig) (ved advokat P. Langlais)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: The Logistical Approach BV (Uden, Nederlandene)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: The Logistical Approach BV

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there i farverne sort, hvid og nuancer af blå — registreringsansøgning nr. 14 567 184

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. november 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2064/2017-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

— The Logistical Approach BV tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med selskabets intervention, såfremt det intervenerer i sagen.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
Sag anlagt den 17. januar 2019 — Benavides Torres mod Rådet

(Sag T-35/19)

(2019/C 93/96)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 (2) annulleres, for så vidt som deres bestemmelser vedrører sagsøgeren.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at sagsøgte har foretaget et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at hans navn skulle opretholdes på listerne i bilag I til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 (3) og bilag IV til Rådets forordning (EU) 2017/2063 (4), uanset den omstændighed, at han ikke længere ville fungere inden for og ikke ville have tilknytning til de venezuelanske politiske eller militære myndigheder.

(1) Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6.11.2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276, 7.11.2018, s. 10).

(2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6.11.2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 276, 7.11.2018, s. 1).

(3) Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2074 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295, 14.11.2017, s. 60).

(4) Rådets forordning (EU) 2017/2063 af 13.11.2017 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT L 295, 14.11.2017, s. 21).
1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af den monetære konvention mellem Den Europæiske Union og Fyrstendømmet Andorra og om Fyrstendømmet Andorras forkerte gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (1), hvilket Kommissionen godkendte. Nærmere bestemt foreholdes det Kommissionen, at den — tilsidesatte sin pligt til at efterprøve Fyrstendømmet Andorras »delvise«, for tidlige, egennyttige og mangelfulde gennemførelse af direktiv 2014/59/EU, idet fyrstendømmet forsætligt undlod at medtage de rettigheder og garantier for aktionærer og indskydere, som i henhold til fællesskabsretten udgør en nødvendig modvægt i forbindelse med interventionsprocedurer af denne art, og endvidere medtog diskriminerende foranstaltninger med hensyn til andre aktionærer, og — tilsidesatte sin pligt til at indberette til Det Fælles Udvalg og i givet fald til Den Europæiske Unions Domstol, at Fyrstendømmet Andorra havde tilsidesat konventionen ved den nævnte ulovlige gennemførelse af direktiv 2014/59/EU, som medførte, at sagsøgeren fik frataget ejendomsretten til sine aktier, uden at begrunde dette under henvisning til almenvellets konkurrerende interesse i strid med væsentlige principper såsom proportionalitetsprincippet, og uden at tilkende nogen form for erstatning eller kompensation i henhold til gældende ret. Dette udgør en væsentlig tilsidesættelse af overordnede principper i en retsorden og/eller retsstat og af grundlæggende rettigheder. Naturligvis har Kommissionen (hidtil) ikke hævdet, at Fyrstendømmet Andorras tilsidesættelse medfører ophævelse af konventionen.
3.

Tredje anbringende: Tilsidesættelse af artikel 3, stk. 3, TEU, artikel 22 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af sprog og princippet om ligebehandling af medlemsstaterne Forordning 2018/1724 tilsidesætter artikel 3, stk. 3, TEU, chartrets artikel 22, det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af sprog og princippet om ligebehandling af medlemsstaterne, idet den fratager borgere, som ønsker at etablere sig i en medlemsstat, der ikke er deres egen medlemsstat, motivationen til at lære det officielle eller et af de officielle sprog i denne stat, og endvidere fordi den pålægger en generel anvendelse af ét enkelt arbejdssprog, som på denne måde de facto bliver det europæiske sprog for myndighederne og de offentlige forvaltninger.
—

Sagsøgeren har gjort gældende, at de pågældende principper er blevet tilsidesat, for så vidt som: i) EMA’s hjemsted blev valgt af en enkelt institution, Rådet, efter afslutningen af en beslutningsproces, der mundede ud i afgørelsen af 20. november 2017, hvorved indholdet af den anfægtede forordning blev fastsat (dvs. placeringen af EMA’s hjemsted i Amsterdam), uden for den almindelige lovgivningsprocedure og inden indledningen af denne; ii) Rådet og Kommissionen — som er de to eneste institutioner, der deltog i udvælgelsesprocessen — ikke involverede Parlamentet i proceduren for valg af EMA’s hjemsted, som beslutningsprocessen faktisk blev reduceret til; iii) Rådet og Kommissionen inden for rammerne af den almindelige lovgivningsprocedure stillede Parlamentet over for den fuldbyrdede kendsgerning, som det (allerede foretagne) valg af Amsterdam som hjemsted udgjorde; iv) Rådet og Kommissionen ikke efterlod Parlamentet nogen handlefrihed med henblik på at vurdere eller anfægte denne beslutning, men derimod forpligtede sig til at afslutte lovgivningsproceduren så hurtigt som muligt; v) det blev gjort umuligt for Parlamentet at varetage sin opgave, som ellers er fastsat i traktaterne, og Parlamentet i løbet af lovgivningsproceduren mod sin vilje blev tvunget til at »godkende« den af Rådet vedtagne afgørelse.
—

Sagsøgerne gives medhold, og sagsøgte tilpligtes in solidum at betale hver sagsøger i alt 1 100 000 EUR som erstatning for det ikke-økonomiske tab, som de har lidt som følge af en tilsidesættelse af deres personlige rettigheder, som dette beløb er detaljeret opgjort i stævningen.
—

Annullation af afgørelsen af 11. marts 2018 truffet af Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene og meddelt klageren sagsøgeren gennem dennes advokat ved en skrivelse affattet af dette agenturs advokat, advokatfirmaet Beauchamps, for så vidt som denne afviser sagsøgerens klage over tilsidesættelse af reglerne om beskyttelse af private og personlige oplysninger, hendes krav om, at der iværksættes en undersøgelse heraf samt ansøgningen om erstatning indgivet af klageren den 2. februar 2018 gennem hendes advokat.
Sag anlagt den 4. februar 2019 — ECSEL Joint Undertaking mod Personal Health Institute International

(Sag T-64/19)

(2019/C 112/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ECSEL Joint Undertaking (ved advokaterne G. Kuyper og P. Brochier)

Sagsøgt: Personal Health Institute International (Amsterdam, Nederlandene)

Sagsøgerens påstande

— Sagsøgte tilpligtes at betale ECSEL et beløb på EUR 25 513,84 tillagt renter med en kontraktlig sats på 3,5 % fra den 15. december 2014, indtil fuld betaling er sket.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende, der støttes på et angiveligt kontraktbrud begået af sagsøgte, som ifølge sagsøgeren undlod at give den relevante nationale finansieringsmyndighed nogen detaljer eller oplysninger om sit projekt og undlod at opfylde sine kontraktlige forpligtelser, hvilket følgelig berettigede en opsigelse af kontrakten for så vidt angik sagsøgeren, jf. de relevante bestemmelser i artikel II.20.1 i bilag II til tilskudsaftalen.
—

Appelkammeret lagde med urette til grund, at et ældre varemærke var helt uden fornødent særpræg med henblik på at sondre varer, der er certificerede, fra varer, der ikke er certificerede