Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – afgrænsning under den administrative procedure

(Art. 226 EF)

2. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særlige bevaringsområder – medlemsstaternes forpligtelser

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3)

3. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særlige bevaringsområder – medlemsstaternes forpligtelser

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3 og 4)

4. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – artsbeskyttelse

[Rådets direktiv 92/43, art. 12, stk. 1, litra d)]

5. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – artsbeskyttelse

(Rådets direktiv 92/43, art. 16)

6. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – artsbeskyttelse

(Rådets direktiv 92/43, art. 12, 13 og 16)

7. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – manglende gennemførelse

(Art. 249, stk. 3, EF)

Sammendrag

1. Genstanden for et traktatbrudssøgsmål anlagt i medfør af artikel 226 EF er fastlagt under den i denne bestemmelse fastsatte administrative procedure, således at stævningen ikke kan støttes på andre bestemmelser end dem, der er nævnt under denne procedure. Dette krav kan imidlertid ikke udstrækkes til, at der i alle tilfælde skal være fuldstændig overensstemmelse mellem de nationale bestemmelser, der er nævnt i den begrundede udtalelse, og dem, der er anført i stævningen. Når der er gennemført en lovændring mellem disse to led i proceduren, er det nemlig tilstrækkeligt, at den ordning, der er indført ved den omtvistede lovgivning, under den administrative procedure i sin helhed er blevet opretholdt ved de nye foranstaltninger, som medlemsstaten har vedtaget efter at den begrundede udtalelse blev fremsat, og som anfægtes under sagen.

(jf. præmis 27)

2. Artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter betinger kravet om en vurdering med hensyn til virkningerne af en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for forvaltningen af en lokalitet i et særligt bevaringsområde, af, at der er en sandsynlighed eller en risiko for, at planen eller projektet påvirker den omhandlede lokalitet væsentligt. Navnlig henset til forsigtighedsprincippet foreligger der en sådan risiko, når det ikke på grundlag af objektive kriterier kan udelukkes, at nævnte plan eller projekt kan påvirke den omhandlede lokalitet væsentligt.

Den betingelse, som gælder for vurderingen af en plan eller et projekts virkninger på en bestemt lokalitet, giver følgelig ikke adgang til at undtage visse kategorier af projekter fra en sådan vurdering på grundlag af kriterier, der er uegnede til at sikre, at disse ikke kan påvirke de beskyttede lokaliteter væsentligt.

(jf. præmis 40 og 41)

3. Den ordning, der er indført ved en national lovgivning, som kun udelukker tilladelse til anlæg, der forårsager udledninger, såfremt disse anlæg må forventes særligt at påvirke en beskyttet lokalitet, der er beliggende inden for disse anlægs påvirkningsområde, således som dette defineres bl.a. på grundlag af generelle kriterier, der vedrører anlæggene, er ikke egnet til at sikre, at artikel 6, stk. 3 og 4, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter overholdes, idet denne ordning ikke garanterer, at projekter eller planer vedrørende disse anlæg, der forårsager udledninger, ikke berører beskyttede lokaliteter uden for disse anlægs påvirkningsområde.

(jf. præmis 50 og 51)

4. Artikel 12, stk. 1, litra d), i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som fastsætter et forbud mod beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder, omhandler ikke blot forsætlige handlinger, men også handlinger, der ikke er det. Ved ikke at begrænse forbuddet i nævnte bestemmelse til forsætlige handlinger, i modsætning til, hvad der gælder for de handlinger, der er genstand for bestemmelsens litra a)-c), har fællesskabslovgiver vist sin vilje til at tillægge yngle- eller rasteområder en højere grad af beskyttelse mod handlinger, der forårsager, at disse områder beskadiges eller ødelægges. Henset til det vigtige formål om at beskytte den biologiske diversitet, som tilstræbes ved direktivet, er det på ingen måde i strid med proportionalitetsprincippet, at forbuddet i artikel 12, stk. 1, litra d), ikke er begrænset til forsætlige handlinger.

(jf. præmis 55)

5. Den nationale bestemmelse, som ikke knytter alle de betingelser, der er fastsat i artikel 16 i direktiv 92/43, til indrømmelse af undtagelser, men som kun opstiller en eneste betingelse for at tillade disse undtagelser, nemlig at dyrene og de områder, hvor de bygger rede, yngler, lever eller søger tilflugt, og planter, der er særligt beskyttede, ikke udsættes for forsætlig beskadigelse, fastsætter ikke en lovgivningsmæssig ramme, der er i overensstemmelse med den ved artikel 16 indførte undtagelsesordning.

Selv om undtagelserne til de i direktivet fastsatte forbud er betinget af forvaltningsakter, som de kompetente myndigheder træffer under overholdelse af de betingelser, som de undtagelser, der er tilladt i henhold til direktivets artikel 16, er underlagt, er den nationale lovgivningsmæssige ramme i strid med den ramme, der er fastsat i direktivet.

(jf. præmis 61)

6. Artikel 12, 13 og 16 i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter udgør et sammenhængende sæt af normer, der har til formål at sikre en streng beskyttelsesordning for dyre- og plantearter.

En national bestemmelse, som ved at opregne de tilfælde, hvor brugen af plantebeskyttelsesmidler er forbudt, ikke klart og præcist gengiver de forbud mod at forvolde skade på de beskyttede arter, der er fastsat i direktivets artikel 12 og 13, sikrer ikke en sådan ordning.

(jf. præmis 66 og 67)

7. Med henblik på en korrekt gennemførelse af et direktiv er den i en medlemsstat gældende retsorden, der på samme tid indeholder regionale bestemmelser i strid med fællesskabsretten og en bestemmelse på forbundsplan, der er i overensstemmelse med samme, ikke egnet til på en effektiv, klar og præcis måde at sikre, at direktivet efterleves fuldt ud.

(jf. præmis 78)