DOMSTOLENS DOM AF 27. NOVEMBER 1990. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD IRLAND. - PLIGT TIL AT MEDDELE OPLYSNINGER PAA FISKERIOMRAADET. - SAG 39/88.



Samling af Afgørelser 1990 side I-04271



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Institutionernes retsakter - forordninger - forordning, hvis regler indebaerer en lempelse i forhold til de tidligere gaeldende regler - virkning for raekkevidden af de tidligere gaeldende regler - ingen

2 . Medlemsstater - forpligtelser - manglende opfyldelse - begrundelse - uantagelig

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

Sammendrag

1 . En forordnings raekkevidde og bindende virkning paavirkes i dens gyldighedsperiode ikke af, at der vedtages en ny forordning vedroerende de samme spoergsmaal, og som indeholder regler om mindre byrdefulde forpligtelser for staterne .

2 . En medlemsstat kan ikke paaberaabe sig interne forhold, som f.eks . praktiske vanskeligheder, der viser sig paa stadiet for gennemfoerelsen af en af Faellesskabets retsakter, som begrundelse for en undladelse af at overholde forpligtelser og frister i henhold til faellesskabsretten .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 3 . februar 1988, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Irland - ved ikke at meddele visse prisoplysninger vedroerende markedet for fiskerivarer - har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk . 1 og 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81 af 29 . december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer ( EFT L 379, s . 1 ), og artiklerne 1 og 2 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3598/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af noteringerne for fiskerivarer og om opstilling af listen over repraesentative markeder og havne ( EFT L 357, s . 17 ).

2 Kommissionen har fremfoert to klagepunkter over for Irland .

3 Det foerste klagepunkt vedroerer artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 og artikel 1 i forordning nr . 3598/83 . Ved artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 paalaegges det medlemsstaterne med henblik paa fastsaettelse af orienteringsprisen for de under A og D i bilag I til forordningen anfoerte varer at meddele Kommissionen de noteringer, der konstateres paa de repraesentative engrosmarkeder eller i de repraesentative havne for de paagaeldende varer . Artikel 1 i forordning nr . 3598/83 bestemmer, at disse prismeddelelser for hver af de anfoerte varer og for hvert repraesentativt marked eller hver repraesentativ havn skal omfatte gennemsnitsprisen paa markedsdagen, de samlede landede og afsatte maengder og den samlede maengde, som er taget tilbage fra markedet . Meddelelserne skal tilstilles Kommissionen pr . telex den tiende og den femogtyvende dag i hver maaned og, saafremt der er risiko for en krisesituation eller forstyrrelser paa markedet, hver dag .

4 Gennemfoerelsesforordningen anfoerte ikke navnet paa en repraesentativ havn i Irland for varen hesterejer af arten Crangon, der er anfoert under D i bilag I til forordning nr . 3796/81, og naervaerende sag omfatter derfor, i det omfang den vedroerer denne forordnings artikel 11, stk . 1, kun de under A i bilag I naevnte varer .

5 Kommissionens andet klagepunkt vedroerer artikel 11, stk . 3, i forordning nr . 3796/81 og artikel 2 i forordning nr . 3598/83 . Efter artikel 11, stk . 3, i forordning nr . 3796/81 skal medlemsstaterne hvert kvartal meddele Kommissionen engrossalgspriserne i det foregaaende kvartal for de under B i bilag IV omhandlede varer, som er nedfrosset om bord og paa land . Kommissionen har som svar paa et spoergsmaal fra Domstolen forklaret, at disse prismeddelelser skal vaere et hjaelpemiddel ved fastsaettelsen af referenceprisen, der i henhold til artikel 21 i forordning nr . 3796/81 skal fastsaettes for at undgaa markedsforstyrrelser som foelge af udbydelse af varer indfoert fra tredjelande . Ifoelge artikel 2 i forordning nr . 3598/83 skal disse oplysninger meddeles Kommissionen pr . telex senest ved slutningen af den sjette uge efter det paagaeldende kvartal .

6 Det bemaerkes, at Kommissionen under skriftvekslingen foerst har begraenset dette andet klagepunkt saaledes, at det kun vedroerer varer nedfrosset om bord . Kommissionen har nemlig konstateret, at indhentningen af oplysninger om varer, nedfrosset paa land, gav anledning til vanskeligheder i de fleste medlemsstater, og at disse oplysninger ikke var absolut noedvendige for den faelles markedsordnings gnidningsloese funktion . Den irske regering har dernaest fremhaevet, at der ikke i Irland findes noget engrosmarked for varer, der er nedfrosset om bord, hvorfor Kommissionen ogsaa under retsmoedet har frafaldet klagepunktets anden del vedroerende artikel 11, stk . 3, i forordning nr . 3796/81, og tilbage staar saaledes kun at paadoemme det foerste klagepunkt vedroerende artikel 11, stk . 1, i naevnte forordning .

7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Irland har erkendt, at det ikke har opfyldt forpligtelsen ifoelge artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 . Irland har imidlertid gjort gaeldende, at det altid har meddelt de kraevede oplysninger paa aarsbasis, og at meddelelsen af oplysninger i dette omfang skulle vaere tilstraekkelig til at saette Kommissionen i stand til en gang om aaret at fastsaette orienteringsprisen i overensstemmelse med artikel 10 i naevnte forordning . Den irske regering har i den forbindelse fremhaevet, at Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1106/90 af 18 . april 1990 om meddelelser i forbindelse med den faelles markedsordning for fiskerivarer ( EFT L 111, s . 50 ), som fra den 1 . januar 1991 skal traede i stedet for forordning nr . 3598/83, i betydeligt omfang har gjort det lettere for medlemsstaterne at opfylde deres forpligtelser . Efter denne nye forordning har medlemsstaterne nemlig kun pligt til at meddele den maanedlige gennemsnitspris for de under A i bilag I naevnte varer .

9 Det bemaerkes i den forbindelse, for det foerste at en forordnings raekkevidde og bindende virkning ikke i dens gyldighedsperiode kan paavirkes af, at der vedtages en ny forordning vedroerende de samme spoergsmaal, og som indeholder regler om mindre byrdefulde forpligtelser for staterne .

10 Irland har desuden forklaret, at det umuligt - saaledes som det gentagne gange under droeftelserne af de omhandlede forordninger havde fremhaevet - kan anvende de faa fiskeriinspektoerer, der er til raadighed i de repraesentative havne i Irland, til at indsamle og to gange om maaneden tilstille Kommissionen de omhandlede prisoplysninger . Disse inspektoerer skal nemlig udover de repraesentative havne foere tilsyn med ca . 900 havne og afskibningssteder .

11 Denne argumentation kan ikke anerkendes . Det fremgaar nemlig af Domstolens faste praksis ( jf . eksempelvis Domstolens dom af 3 . oktober 1984, Kommissionen mod Italien, sag 254/83, Sml . s . 3395 ), at en medlemsstat ikke kan paaberaabe sig interne forhold til stoette for, at forpligtelser og frister i henhold til faellesskabsretlige regler ikke overholdes . Det er desuden gentagne gange i Domstolens praksis ( jf . Domstolens dom af 7 . februar 1973, Kommissionen mod Italien, sag 39/72, Sml . s . 101, og Domstolens dom af 7 . februar 1979, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, sag 128/78, Sml . s . 419 ) fastslaaet, at praktiske vanskeligheder, der viser sig paa stadiet for gennemfoerelsen af en af Faellesskabets retsakter, ikke kan retfaerdiggoere, at en medlemsstat ensidigt undlader at overholde sine forpligtelser .

12 Det maa herefter fastslaas, at Irland ved ikke at meddele visse prisoplysninger vedroerende markedet for fiskerivarer har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 og artikel 1 i forordning nr . 3598/83 .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

13 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . Domstolen kan dog ifoelge samme artikels stk . 3, foerste afsnit, ophaeve sagsomkostningerne helt eller delvis, hvis der foreligger ganske saerlige grunde . Kommissionen har under sagen frafaldet det ene af sine to klagepunkter, hvorfor det i henhold til naevnte artikel bestemmes, at hver part afholder sine omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Irland har - ved ikke at meddele visse prisoplysninger vedroerende markedet for fiskerivarer - tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk . 1, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81 af 29 . december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer og artikel 1 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3598/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af noteringerne for fiskerivarer og om opstilling af listen over repraesentative markeder og havne .

2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .

3 ) Hver part baerer sine omkostninger .