ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 2. maj 2022 — S.H. mod Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Alba Iulia — Rumænien)

(Sag C-627/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - harmonisering af skatte- og afgiftslovgivningerne - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - fradrag af indgående afgift i forbindelse med erhvervelse, opførelse og ombygning af fast ejendom - inddragelse ex officio af en afgiftspligtig persons momsregistrering - regulering af et oprindeligt foretaget fradrag - besvarelsen af det præjudicielle spørgsmål, der klart kan udledes af retspraksis)

(2022/C 368/14)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Alba Iulia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: S.H.

Sagsøgte: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

Konklusion

Artikel 16, 184, 186-188 og 192 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning og en national praksis, hvorefter en afgiftspligtig person — hvis registrering for merværdiafgift (moms) er blevet inddraget for en bestemt periode, fordi den pågældende i de momsangivelser, der var blevet indgivet for seks på hinanden følgende måneder, ikke havde angivet nogen momspligtige transaktioner — er forpligtet til at foretage en regulering af den fradragne indgående moms i forbindelse med erhvervelse af investeringsgoder, uden at nævnte afgiftspligtige person har mulighed for at bevise, at de materielle betingelser for at kunne omfattes af fradragsretten er opfyldt, med den begrundelse, at der en uafkræftelig formodning for, at den afgiftspligtige person har anvendt disse goder til andre formål end økonomisk virksomhed.

(1) EUT C 191 af 10.5.2022.
C 368/9

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 2. juni 2022 — Marie-Christine Arnautu mod Europa-Parlamentet

(Sag C-573/21 P) (1)

(Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - regler for institutionerne - gennemførelsesbestemmelser til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer - artikel 33, stk. 1 og 2 - assistentgodtgørelser - inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb - ulovlighedsindsigelse - retssikkerhedsprincippet - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - bevisbedømmelse - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

(2022/C 368/12)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Marie-Christine Arnautu (ved avocat F. Wagner)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved M. Ecker og T. Lazian, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

2) Marie-Christine Arnautu betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 24 af 17.1.2022.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. april 2022 — VP, CX, RG og TR m.fl. mod Elliniko Dimosio (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Efeteio Athinon — Grækenland)

(Sag C-133/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - § 4 - princippet om ikke-diskrimination - successive tidsbegrænsede kontrakter i den offentlige sektor - national lovgivning, der fastsætter en lønmæssig forskelsbehandling af arbejdstagere med tidsbegrænset ansættelse og fastansatte - manglende begrundelse - begrebet »objektive forhold«)

(2022/C 359/17)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Efeteio Athinon

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: VP, CX, RG og TR m.fl.

Sagsøgt: Elliniko Dimosio

Konklusion

§ 4, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset arbejde, indgået den 18. marts 1999, som fremgår som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en arbejdstager med tidsbegrænset ansættelse, hvis kontrakt kvalificeres som en tidsbegrænset ansættelseskontrakt, ikke har ret til samme løn som en fastansat, idet vedkommende har udført sit arbejde inden for rammerne af en tidsbegrænset ansættelseskontrakt vel vidende, at deres arbejde dækker arbejdsgiverens faste og varige behov.

(1) EUT C 206 af 31.5.2021.
Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 24. juni 2022 — Rzecznik Praw Obywatelskich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Polen)

(Sag C-2/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - fødselsattest udstedt af den medlemsstat, hvor barnet er født, og hvorpå der er angivet to mødre til barnet - afslag fra den ene af disse to mødres oprindelsesmedlemsstat på at registrere denne fødselsattest i det nationale civilstandsregister - registrering af det nævnte dokument, som udgør betingelsen for udstedelse af identitetsbeviser - national lovgivning i denne oprindelsesmedlemsstat, hvorefter forældreskab for personer af samme køn ikke anerkendes)

(2022/C 326/02)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rzecznik Praw Obywatelskich

Sagsøgte: K.S., S.V.D., Prokurator Prokuratury Okręgowej w Krakowie M.C., Prokuratura Krajowa og Kierownik Urzędu Stanu Cywilnego w Krakowie

Konklusion

Artikel 20 TEUF og 21 TEUF, sammenholdt med artikel 7 og 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, skal fortolkes således, at i en situation, hvor et mindreårigt barn, som er unionsborger, og på hvis fødselsattest, udstedt af myndighederne i en medlemsstat, er anført to personer af samme køn som forældre, har den medlemsstat, hvori dette barn er statsborger, pligt til dels at udstede et identitetskort eller et pas til barnet, uden at kræve, at barnets fødselsattest først registreres i det nationale civilstandsregister, dels, i lighed med alle andre medlemsstater, at anerkende det dokument fra en anden medlemsstat, som gør det muligt for samme barn uden hindringer sammen med hver af disse to personer at udøve sin ret til frit at færdes og opholde sig på medlemsstaternes område.

(1) Dato for indlevering: 4.1.2021.
C 318/19

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 30. juni 2022 — DS, CF, DT og CL mod Orbest, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Portugal)

(Sag C-704/21) (1)

(Luftfart - forordning (EF) nr. 261/2004 - kompensation og bistand til luftfartspassagerer - aflysninger og lange forsinkelser - fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation - usædvanlige omstændigheder - cateringkøretøjs kollision med et fly placeret i lufthavnen)

(2022/C 318/26)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: DS, CF, DT og CL

Sagsøgt: Orbest, SA

Konklusion

Sag C-704/21 slettes af Domstolens retsregister.

(1) EUT C 23.11.2021.
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 28. juni 2022 — OF mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-728/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - beskyttelse af Unionens finansielle interesser - uregelmæssigheder vedrørende EU-retten - retsforfølgning - forældelsesfrist - afbrydelse - handling, som vedrører undersøgelse eller retsforfølgning af en uregelmæssighed - begreb - kontrolrapport, der fastslår, at der foreligger en uregelmæssighed)

(2022/C 303/11)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OF

Sagsøgt: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, tredje afsnit i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser skal fortolkes således, at en rapport om kontrol på stedet, der begrænser sig til at konstatere, at der foreligger en uregelmæssighed, og som ikke nævner en hensigt om at undersøge eller retsforfølge en uregelmæssighed, ikke desto mindre skal anses for en »undersøgelses- eller retsforfølgningshandling« som omhandlet i denne bestemmelse, der kan afbryde den i artikel 3, stk. 1, første afsnit, omhandlede forældelsesfrist for retsforfølgning, hvis den tilstrækkeligt præcist afgrænser de transaktioner, som de mistænkte uregelmæssigheder angår.

(1) Dato for indlevering: 30.11.2021.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 15. december 2022 — Centro Petroli Roma Srl mod Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-597/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53 og 99 i Domstolens procesreglement - artikel 267 TEUF - omfang af pligten for den nationale retsinstans, som træffer afgørelse i sidste instans, til at forelægge et præjudicielt spørgsmål - undtagelser til denne pligt - kriterier - situationer, hvor EU-rettens korrekte fortolkning fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er plads til nogen rimelig tvivl - betingelse om, at den nationale retsinstans, som træffer afgørelse i sidste instans, skal være overbevist om, at hverken de øvrige medlemsstaters sidsteinstansretter eller Domstolen vil være i tvivl om afgørelsen)

(2023/C 35/22)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Centro Petroli Roma Srl

Sagsøgt: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Konklusion

Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en national retsinstans, hvis afgørelser ikke kan appelleres i henhold til national ret, kan undlade at forelægge Domstolen et spørgsmål om fortolkningen af EU-retten og selvstændigt træffe afgørelsen, når den korrekte fortolkning af EU-retten fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er plads til nogen rimelig tvivl. Denne mulighed skal vurderes i forhold til EU-rettens særegenheder, de særlige vanskeligheder, fortolkningen heraf frembyder, og risikoen for afvigende retspraksis inden for Den Europæiske Union.

Den nævnte nationale retsinstans er ikke forpligtet til udførligt at bevise, at de øvrige medlemsstaters sidsteinstansretter og Domstolen ville anlægge den samme fortolkning, men den skal efter at have foretaget en vurdering, hvor disse forhold tages i betragtning, være overbevist om, at hverken disse øvrige nationale retsinstanser eller Domstolen vil være i tvivl om afgørelsen.

(1) Dato for indlevering: 27.9.2021.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 27. september 2022 — AB m.fl. mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Kleve — Tyskland)

(Sag C-307/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved aflysning eller lange forsinkelser - artikel 5, stk. 1, litra c) - ret til kompensation ved aflysning af en flyafgang - transportaftale indgået online via en rejseformidler - meddelelse om aflysning af en flyafgang via en e-mailadresse, der automatisk er genereret af rejseformidleren - manglende faktisk underretning af passageren)

(2023/C 24/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Kleve

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: AB m.fl.

Sagsøgt: Ryanair DAC

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91

skal fortolkes således, at

det transporterende luftfartsselskab er forpligtet til at udbetale den kompensation, der er fastsat i disse bestemmelser, i tilfælde af aflysning af en flyafgang, som passageren ikke har fået meddelelse om mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, når luftfartsselskabet rettidigt har sendt oplysningen til den eneste e-mailadresse, der blev meddelt luftfartsselskabet ved reservationen, uden at være klar over, at det alene er den rejseformidler, via hvilken reservationen er blevet foretaget, som kan kontaktes på denne adresse, og at den ikke kan bruges til at kontakte passageren direkte, og når rejseformidleren ikke rettidigt har videregivet oplysningen til passageren.

(1) EUT C 310 af 2.8.2021.
1)

Artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser skal fortolkes således, at denne bestemmelse, under forudsætning af, at ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet overholdes, ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter adressaten — med henblik på at anfægte en afgørelse om inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, der er vedtaget efter udløbet af forældelsesfristen for retsforfølgning som omhandlet i denne bestemmelse — er forpligtet til inden for en bestemt frist for den kompetente forvaltningsdomstol at gøre gældende, at denne afgørelse er uregelmæssig, idet retten hertil ellers prækluderes, og ikke længere kan gøre indsigelse mod fuldbyrdelsen af den nævnte afgørelse ved at påberåbe sig denne uregelmæssighed inden for rammerne af den retslige procedure for tvangsinddrivelse, der er blevet indledt mod denne.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. oktober 2022 — VB mod Comune di Portici (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Italien)

(Sag C-777/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - artikel 49 TEUF - etableringsfrihed - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - færdsel - indregistrering og beskatning af motorkøretøjer - køretøj indregistreret i en anden medlemsstat - fører bosiddende i den medlemsstat, hvor køretøjet er indregistreret, og i en anden medlemsstat - en medlemsstats lovgivning, som forbyder personer, der har haft bopæl på denne medlemsstats område i mere end 60 dage, at færdes i denne medlemsstat med et køretøj, som er indregistreret i udlandet)

(2023/C 24/23)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Napoli

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VB

Sagsøgt: Comune di Portici

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det er forbudt for en selvstændig erhvervsdrivende, som har haft bopæl i en medlemsstat i mere end 60 dage, at færdes i denne medlemsstat med et køretøj, der er indregistreret i en anden medlemsstat, når køretøjet hverken i det væsentlige skal anvendes varigt i den førstnævnte medlemsstat eller faktisk anvendes på denne måde.

(1) EUT C 148 af 4.4.2022.
C 15/19

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri mod PF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-569/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 21 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for ansættelse som psykolog (teknisk kommissær) - begrundelser)

(2023/C 15/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri

Sagsøgt: PF

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for deltagelse i en udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af psykologer ved politiet.

(1) Dato for indlevering 16.9.2021.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. september 2022 — Maen Haikal mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-113/21 P) (1)

(Appel - artikel 181 Domstolens procesreglement - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien - liste over de personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - bevis for grundlaget for opførelsen af sagsøgerens navn på disse lister - appel, der åbenbart skal afvises eller er åbenbart ugrundet)

(2023/C 15/19)

Processprog: bulgarsk

Parter

Appellant: Maen Haikal (ved advokat S. Koev)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Karaleev og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den dels skal afvises, dels er ugrundet.

2) Maen Haikal bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

(1) EUT C 148 af 26.4.2021.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 30. september 2022 — »ĒDIENS & KM.LV« PS mod Ieslodzījuma vietu pārvalde og Iepirkumu uzraudzības birojs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland)

(Sag C-592/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - offentlige udbud - direktiv 2014/24/EU - afvikling af proceduren - udvælgelse af deltagere - udvælgelseskriterier - teknisk og faglig formåen - artikel 58, stk.4 - dokumentation - fælles europæisk udbudsdokument - artikel 59 - udnyttelse af andre enheders kapacitet - artikel 63, stk. 1 - sammenslutning af økonomiske aktører - betingelsen om erhvervserfaring skal opfyldes af det medlem, der i tilfælde af tildeling af en kontrakt har ansvaret for udførelsen af de aktiviteter, der forudsætter denne erfaring - betingelse, der ikke er fastsat i udbudsdokumenterne - den solidariske ansvarsordnings manglende betydning ved status som et interessentskab)

(2022/C 441/02)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā rajona tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»ĒDIENS & KM.LV« PS

Sagsøgte: Ieslodzījuma vietu pārvalde og Iepirkumu uzraudzības birojs

Konklusion

Artikel 63, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF, sammenholdt med direktivets artikel 59,

skal fortolkes således, at

når det i tilfælde af en tildeling af en offentlig tjenesteydelseskontrakt til en sammenslutning af økonomiske aktører er fastslået, at udførelsen af de aktiviteter, for hvilke erfaring er påkrævet, vil blive betroet et enkelt medlem af sammenslutningen, kan den tilbudsgivende sammenslutning med henblik på at godtgøre, at den opfylder en betingelse om erfaring, som den ordregivende myndighed har opstillet i henhold til dette direktivs artikel 58, stk. 4, udelukkende påberåbe sig erfaringen hos det pågældende medlem af denne sammenslutning, og det selv om udbudsdokumenterne ikke udtrykkeligt bestemmer, at medlemmerne af en sammenslutning af økonomiske aktører individuelt skal opfylde denne betingelse.

(1) Indgivelsesdato: 22.9.2021.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 3. juni 2022 — Megatherm-Csillaghegy Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn)

(Sag C-188/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - ret til momsfradrag - betingelser for udøvelse - inddragelse og senere genudstedelse af en afgiftspligtig persons skatteidentifikationsnummer - fortabelse af retten til fradrag af moms, der vedrører transaktioner udført i perioden forud for denne inddragelse - proportionalitetsprincippet)

(2022/C 368/05)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Kúria

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Megatherm-Csillaghegy Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Konklusion

Artikel 63, 167, 168, 178-180, 182 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, samt princippet om merværdiafgiftens (momsens) neutralitet og proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for en national foranstaltning, hvorefter en momspligtig person, hvis skatteidentifikationsnummer er blevet inddraget med den begrundelse, at vedkommende havde undladt at deponere og offentliggøre sit årsregnskab, og derefter genudstedt efter afhjælpning af denne undladelse, fortaber retten til at fradrage den indgående moms for den periode, der lå forud for denne inddragelse, selv om de materielle betingelser, der giver ret til et sådant fradrag, er opfyldt, og selv om den pågældende afgiftspligtige persons adfærd for at opnå denne ret ikke har været udtryk for svig eller misbrug.

(1) EUT C 228 af 14.6.2021.
Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 20. maj 2022 — Germann Avocats LLC mod Europa-Kommissionen

(Sag C-233/21 P) (1)

(Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - Den Europæiske Unions offentlige kontrakter - udbudsprocedure - tildeling af offentlige kontrakter - afgørelse om at afslå et tilbud og om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver - tildelingskriterier - kvalitetskontrol - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og beviserne - magtfordrejning - begrundelsespligt - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

(2022/C 368/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Germann Avocats LLC (ved dikigoros N. Scandamis)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Araujo Arce og J. Estrada de Solà, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

2) Germann Avocats LLC bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen.

(1) EUT C 320 af 9.8.2021.
C 368/9

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 2. juni 2022 — Joëlle Mélin mod Europa-Parlamentet

(Sag C-541/21 P) (1)

(Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - regler for institutionerne - gennemførelsesbestemmelser til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer - artikel 33, stk. 1 og 2 - assistentgodtgørelser til parlamentsmedlemmer - inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb - ulovlighedsindsigelse - retssikkerhedsprincippet - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - bedømmelse af beviser - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

(2022/C 368/11)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Joëlle Mélin (ved avocat F. Wagner)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved M. Ecker og T. Lazian, som befuldmægtigede)

Konklusion

1. Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

2. Joëlle Mélin betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 24 af 17.1.2022.