ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Anden Afdeling) af 13. april 2010 – Esotrade mod KHIM –Segura Sánchez (YoKaNa)

(Sag T-103/06)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-figurmærket YoKaNa – EF-figurmærket og det ældre nationale figurmærke YOKONO – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 34 og 43)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. januar 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 217/2004-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Antonio Segura Sánchez og Esotrade, SA.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Esotrade, SA Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket YoKaNa for varer i klasse 14, 18 og 25 – ansøgning nr. 1 600 659 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Antonio Segura Sánchez Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket og det spanske figurmærke YOKONO for varer i klasse 25 (nr. 1 099 356) og i klasse 18, 25 og 39 (nr. 336 750). Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen og delvis afslag på registrering af visse produkter i klasse 18 og 25 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
43

Det er herved ligeledes uden betydning, at sagsøgeren har gjort gældende, at der ikke findes ulovlige ingredienser i de øl og alkoholholdige drikkevarer, for hvilke det omhandlede varemærke er blevet registreret. På baggrund af sagsøgerens argumentation er denne påstand i virkeligheden ganske paradoksal. Sagsøgeren har påpeget, at enten kan de indeholde, eller også indeholder de omhandlede drikke hamp, og dermed er mærket CANNABIS netop beskrivende, eller også må disse drikkevarer ikke indeholde, eller også indeholder de rent faktisk ikke hamp, og dermed kan varemærket CANNABIS anses for vildledende, hvis det medfører risiko for en effektiv vildledning eller en tilstrækkeligt alvorlig risiko for vildledning hos gennemsnitsforbrugeren (jf. i denne retning og analogt Domstolens dom af 30.3.2006, sag C-259/04, Emanuel, Sml. I, s. 3089, præmis 47). I denne henseende ville det skulle påvises, at forbrugeren ville forledes til at tro, at de varer, for hvilke varemærket er registreret, har en egenskab, som de rent faktisk ikke besidder, idet der samtidig tages hensyn til, at i den omhandlede situation kan forbrugeren læse på etiketten, hvilke ingredienser der bruges i fremstillingen af disse drikkevarer.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 –

Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (1000)

(Sag T-298/06)

»(EF-varemærker – ansøgning om 1000 som EF-ordmærke – absolut registreringshindring – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009]«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 24-31)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. august 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 447/2006-4) vedrørende ansøgningen om registrering af ordmærket 1000 som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket 1000 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41 – ansøgning nr. 4372264 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Grundforordningens artikel 11, stk. 3, 6, 9 og 10, bestemmer:

»3. Behovet for at opretholde foranstaltninger kan, når det anses for påkrævet, også tages op til genovervejelse på Kommissionens initiativ eller på anmodning fra en medlemsstat, eller, forudsat at der er forløbet en rimelig periode på mindst et år siden indførelsen af de endelige foranstaltninger, på anmodning af en eksportør eller importør eller producenterne i Fællesskabet, når anmodningen indeholder tilstrækkelige beviser for, at der er behov for at genoptage en undersøgelse, mens foranstaltningerne er i kraft.

En undersøgelse genoptages, mens foranstaltningerne er i kraft, når anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne for at modvirke dumping, og/eller at det ikke er sandsynligt, at der fortsat eller igen vil blive forvoldt skade, hvis de pågældende foranstaltninger ophæves eller ændres, eller at gældende foranstaltninger ikke er, eller ikke længere er, tilstrækkelige til at modvirke dumping, der forvolder skade.

Ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette stykke kan Kommissionen bl.a. undersøge, om omstændighederne med hensyn til dumping og skade har ændret sig betydeligt, eller om gældende foranstaltninger giver de ønskede resultater i henseende til at afhjælpe den skade, der er konstateret i henhold til artikel 3. I den forbindelse tages der hensyn til al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale ved den endelige afgørelse.

[…]

6. Kommissionen genoptager undersøgelser i henhold til denne artikel efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg. Findes det på grundlag af genoptagelse af en undersøgelse påkrævet, ophæves eller opretholdes foranstaltningerne i henhold til stk. 2, eller de ophæves, opretholdes eller ændres i henhold til stk. 3 og 4, af den fællesskabsinstitution, der er ansvarlig for deres indførelse. Ophæves foranstaltningerne for en eller flere eksportører, men ikke for det pågældende land som helhed, er sådanne eksportører fortsat omfattet af proceduren, og de kan automatisk blive omfattet af en senere undersøgelse, der måtte blive gennemført for det pågældende land i henhold til denne artikel.

[…]

9. I alle genoptagede undersøgelser eller undersøgelser om tilbagebetaling, som gennemføres i henhold til denne artikel, anvender Kommissionen under forudsætning af uændrede omstændigheder de samme metoder, som benyttedes i den undersøgelse, der resulterede i indførslen af den pågældende told, idet der tages behørigt hensyn til bestemmelserne i artikel 2, særlig stk. 11 og 12, og bestemmelserne i artikel 17.

10. I alle undersøgelser, der gennemføres i henhold til denne artikel, undersøger Kommissionen i overensstemmelse med artikel 2, om eksportpriserne kan anses for pålidelige. Besluttes det imidlertid at beregne eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 9, beregnes eksportprisen uden fradrag for betalt antidumpingtold, hvis der foreligger afgørende bevis for, at tolden korrekt afspejles i videresalgspriserne og de efterfølgende salgspriser i Fællesskabet.«
Rettens dom (Ottende Afdeling) af 24. marts 2011 – Legris Industries mod Kommissionen

(Sag T-376/06)

»Konkurrence – aftaler – sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer – beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF – tilregnelsen af den ulovlige adfærd«

1. Retspleje – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – generel henvisning til andre skriftlige indlæg, der er vedlagt som bilag til stævningen – afvisning [statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 30-32)

2. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for, at moderselskabet har udøvet en afgørende indflydelse på sine helejede datterselskaber – datterselskab, der ejes af et holdingselskab – omstændighed ikke tilstrækkelig til at afkræfte formodningen (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 47-54 og 58)

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38 121 – Fittings)

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
2)

IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA et Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
For det første, påstand om annullation af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrugs beslutning af 5. december 2005 om ikke at antage sagsøgerens bud i forbindelse med en åben udbudsrunde angående tjenester i forbindelse med softwareprogrammering og rådgivning (EUT S 187) samt annullation af beslutningen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver og, for det andet, krav om erstatning.
2)

Artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan, som ændret for 63. gang ved Kommissionens forordning (EF) nr. 246/2006 af 10. februar 2006, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Taher Nasuf, Ghunia Abdrabbah, og Sanabel Relief Agency Ltd.
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 16. november 2011 – Low & Bonar og Bonar Technical Fabrics mod Kommissionen

(Sag T-59/06)

»Konkurrence – karteller – markedet for industrisække af plastik – beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF – sammenhængende og vedvarende overtrædelse – bøder – formildende omstændigheder – passiv rolle – proportionalitet – ligebehandling – fuld prøvelsesret«

1. Annullationssøgsmål – formaliteten – beslutning, hvorved der pålægges en bøde for overtrædelse af konkurrencereglerne – søgsmål med påstand om tilbagebetaling af de morarenter, som et selskab har båret som følge af betaling af en bøde – afvisning (art. 230 EF) (jf. præmis 23-26)

2. Konkurrence – karteller – aftaler og samordnet praksis, der udgør en enkelt overtrædelse – virksomheder, som kan beskyldes for at have begået en overtrædelse bestående i deltagelse i et kartel som helhed – kriterier – bevisbyrde (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 61, 62 og 64)

3. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – overtrædelsens grovhed – formildende omstændigheder – virksomhedens passive rolle eller rolle som medløber – bedømmelseskriterier (art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 3, første led) (jf. præmis 73, 74 og 79)

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38 354 – Industrisække) vedrørende et kartel på markedet for industrisække af plastik, samt subsidiært påstand om annullation eller nedsættelse af den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt.

Konklusion

1) Den bøde, der er pålagt ved artikel 2, litra l), i Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til [artikel 81 EF] (sag COMP/F/38 354 – Industrisække), fastsættes til 9,18 mio. EUR.

2) I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 16. november 2011 – Álvarez mod Kommissionen

(Sag T-78/06)

»Konkurrence – karteller – markedet for industrisække af plastik – beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF – begrebet virksomhed – tilregnelse af ulovlig adfærd – uskyldsformodning«

1. Fællesskabsret – principper – grundlæggende rettigheder – uskyldsformodning og ret til et forsvar – konkurrencesag – anvendelse heraf (art. 6, stk. 2, EU; art. 81, stk. 1, EF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 48) (jf. præmis 23 og 24)

2. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for moderselskabets afgørende indflydelse på dets helejede datterselskaber – pligt for Kommissionen til at godtgøre, at moderselskabet har været involveret i overtrædelserne – foreligger ikke (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 25-30)

3. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for moderselskabets afgørende indflydelse på dets helejede eller næsten helejede datterselskaber – Kommissionens mulighed for at pålægge moderselskabet ansvar for dets datterselskabs overtrædelser (art. 81, stk. 1, EF) (jf. præmis 35)

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til [artikel 81 EF] (sag COMP/F/38 354 – Industrisække) vedrørende et kartel på markedet for industrisække af plastik og, subsidiært, påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Rettens dom (Første Afdeling) af 29. september 2011 – Polen mod Kommissionen

(Sag T-4/06)

»Landbrug – tiltrædelsesakten af 2003 – forordning (EF) nr.°1260/2001 – forordning (EF) nr.°1686/2005 – forordning (EF) nr. 1193/2009 – produktionsår 2004/2005 – tillægsafgift – fastsættelse af to koefficienter – kompetence – hjemmel – bemyndigelsesbestemmelse – begrundelsespligt – overholdelse af væsentlige formforskrifter«

1. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – kommissionsforordning om fastsættelse af to koefficienter for tillægsafgifter – hjemmel – forordning nr. 1260/2001 – ikke tilladt (Rådets forordning nr. 1260/2001, art. 16, stk. 2 og 5, Kommissionens forordning nr. 1686/2005, som ændret ved forordning nr. 1193/2009, art. 2) (jf. præmis 61-65)

2. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne – tiltrædelsesakten af 2003 – landbrug – fælles markedsordning – overgangsforanstaltninger for sukker – kommissionsforordning om fastsættelse af to koefficienter for tillægsafgifter – hjemmel – tiltrædelsesaktens artikel 41, stk. 1 – lovlig (tiltrædelsesakten af 2003, art. 41, stk. 1, Kommissionens forordning nr. 60/2004 og forordning nr. 1686/2005, som ændret ved forordning nr. 1193/2009, art. 2) (jf. præmis 70-72 og 77-79)

3. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – kommissionsforordning om fastsættelse af to koefficienter for tillægsafgifter – hjemmel – pligt til udtrykkelig angivelse i retsaktens begrundelse – rækkevidde – manglende udtrykkelig angivelse uden mulighed for fastlæggelse på grundlag af andre af begrundelsens elementer – annullation af den pågældende bestemmelse (tiltrædelsesakten af 2003, art. 41, stk. 1, Kommissionens forordning nr. 1686/2005, som ændret ved forordning nr. 1193/2009, art. 2) (jf. præmis 80, 82-87 og 90-93)

Angående

Påstand om annullation af artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1686/2005 af 14. oktober 2005 om fastsættelse for produktionsåret 2004/05 af produktionsafgifterne samt koefficienten for tillægsafgiften for sukker (EUT L 271, s. 12), som ændret ved artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1193/2009 af 3. november 2009 om berigtigelse af forordning (EF) nr. 1762/2003, (EF) nr. 1775/2004, (EF) nr. 1686/2005 og (EF) nr. 164/2007 og om fastsættelse af produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsåret 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06 (EUT L 321, s. 1).

Konklusion

1) Artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1686/2005 af 14. oktober 2005 om fastsættelse for produktionsåret 2004/05 af produktionsafgifterne samt koefficienten for tillægsafgiften for sukker, som ændret ved artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1193/2009 af 3. november 2009 om berigtigelse af forordning (EF) nr. 1762/2003, (EF) nr. 1775/2004, (EF) nr. 1686/2005 og (EF) nr. 164/2007 og om fastsættelse af produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsåret 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, annulleres.
Dels påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 19. juni 2006 om ikke at antage buddet afgivet af det konsortium, som sagsøgeren har dannet sammen med andre selskaber, under udbudsproceduren vedrørende specifikation, udvikling, vedligeholdelse og support i forbindelse med it-systemer for told omfattet af it-projekterne »CUST-DEV« og om at tildele en anden tilbudsgiver kontrakten dels påstand om erstatning.
103

I det foreliggende tilfælde tilsidesatte Kommissionen ikke lighedsprincippet, da den indrømmede Kuwait Petroleum en bødenedsættelse på 30% i henhold til samarbejdsmeddelelsen af 2002, men ikke indrømmede sagsøgerne den samme nedsættelse, idet disse virksomheder befandt sig i forskellige situationer. Det bemærkes nemlig, at Kuwait Petroleum indgav en anmodning om, at samarbejdsmeddelelsen af 2002 skulle finde anvendelse fra og med den 12. september 2003, i hvilken forbindelse selskabet havde vedlagt en virksomhedserklæring, samt at Kuwait Petroleum anmodede om, at oplysninger i skrivelsen af 16. september 2003 blev taget i betragtning i forbindelse med selskabets anmodning om bødenedsættelse. Den 18. september 2003 afholdtes et møde mellem Kommissionen og Kuwait Petroleum, og den 1. og den 9. oktober 2003 foretog Kommissionen en høring af tre af Kuwait Petroleums tidligere medarbejdere. Kommissionen anførte i den anfægtede beslutning, at de oplysninger, der var tilvejebragt den 12. og den 16. september 2003 samt den 1. og den 9. oktober 2003, på grund af deres detailrigdom havde styrket Kommissionens mulighed for at fastslå, at der forelå en overtrædelse, men at den samtidig tog hensyn til den omstændighed, at anmodningen om bødenedsættelse ikke blev modtaget før 11 måneder efter gennemførelsen af de uanmeldte kontrolundersøgelser, og efter at Kommissionen havde fremsendt en anmodning om oplysninger, at den i forvejen rådede over visse beviser, der var fremlagt af andre selskaber, og at Kuwait Petroleum havde ændret visse af de erklæringer, som selskabet havde afgivet vedrørende ExxonMobil. I modsætning til, hvad sagsøgerne har anført, ventede Kuwait Petroleum således ikke til den 9. oktober 2003 med at indgive de afgørende oplysninger, idet selskabet fra og med den 12. september 2003 gjorde det muligt for Kommissionen at bekræfte de foreliggende oplysninger og derved fastslå, at der forelå en overtrædelse, bl.a. ved at fremlægge det første direkte bevis for, at der blev afholdt samordningsmøder om bitumen, idet BP, der som den første virksomhed gav Kommissionen oplysninger om kartellets eksistens, ikke deltog regelmæssigt i disse møder (383. betragtning til den anfægtede beslutning).
221

For det første bemærkes det hertil, at sagsøgeren i sine skriftlige indlæg ikke udtrykkeligt har påberåbt sig en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet i denne sammenhæng. Virksomheden har dog skarpt kritiseret Kommissionens handlemåde i forbindelse med dens kontakter med Lucite ved at anføre, at det navnlig er Kommissionens handlemåde, der har været årsagen til, at »den ikke var blevet underrettet om undersøgelsen på lige fod med de andre deltage i kartellet«, og at Kommissionen havde »blandet sig i forløbet til [dens] ulempe«. Under disse forhold skal det konstateres, at de argumenter, der blev fremlagt under den mundtlige forhandling, udgør en uddybning af et anbringende, der blev anført i stævningen, og som hænger så nært sammen med dette anbringende, at det bør antages til realitetsbehandling i henhold til procesreglements artikel 48 (jf. i denne retning kendelse afsagt af formanden for Domstolens Tredje Afdeling den 13.11.2001, sag C-430/00 P, Dürbeck mod Kommissionen, Sml. I, s. 8547, præmis 17, Domstolens dom af 3.9.2008, forenede sager C-402/05 P og C-415/05 P, Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen, Sml. I, s. 6351, præmis 278 og 279, og Rettens dom af 21.3.2002, sag T-231/99, Joynson mod Kommissionen, Sml. II, s. 2085, præmis 156), således som sagsøgeren har gjort gældende under den mundtlige forhandling. Kommissionen, der blev opfordret til at fremsætte bemærkninger om dette punkt, har ikke gjort indsigelser for så vidt angår spørgsmålet, hvorvidt dette argument kan antages til realitetsbehandling.
100

Selv om der påhvilede Kommissionen et sådant ansvar (jf. præmis 72 ovenfor), gjorde den på intet tidspunkt brug af sine beføjelser med henblik på udvirke, at Rådets bemyndigelsesbeslutninger, senest beslutning 2001/224, blev ophævet, ændret eller annulleret, eller at direktiv 92/81 blev erklæret ugyldigt, enten som helhed eller blot for så vidt angår artikel 8, stk. 4. Kommissionen medgav selv i 96. betragtning til den anfægtede beslutning, at »[m]an [...] generelt ikke [vil] forvente, at Kommissionen forelægger Rådet forslag om godkendelse af nationale foranstaltninger, der vil kunne anses for at være uforenelige med andre traktatbestemmelser, uden at antyde en sådan mulighed, specielt når forslagene drejer sig om helt konkrete foranstaltninger og et lille antal støttemodtagere som i denne sag, og når formålet er at forhindre konkurrencefordrejninger inden for Fællesskabet«, eller at den »ville foreslå Rådet at godkende en forlængelse af en eksisterende fritagelse, hvis den fandt, at nogen støtte ydet under den eksisterende fritagelse kunne anses for uforenelig med fællesmarkedet«. På samme måde ville man ikke forvente, at Kommissionen i betragtning af dens forpligtelse til at sikre en gennemførelse af statsstøttereglerne, der stemmer overens med de andre bestemmelser i EU-retten, som de omtvistede fritagelser var omfattet af (præmis 61 ovenfor), ville afstå fra at gøre brug af sine beføjelser med henblik på udvirke, at Rådets bemyndigelsesbeslutninger blev ændret eller delvis annulleret, eller at artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81, på grundlag af hvilken disse beslutninger var blevet vedtaget, blev erklæret for ugyldig, hvis den fandt, at visse virkninger af beslutningerne eller af direktiv 92/81 var uforenelige med reglerne om statsstøtte.
1)

Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38 354 – Industrisække) annulleres, for så vidt som og i det omfang FLSmidth & Co. A/S holdes ansvarlig for den samlede og vedvarende overtrædelse for perioden mellem den 31. december 1990 og den 31. december 1991 som omhandlet i artikel 1, stk. 1.
Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/554/EF af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 218, s. 12), for så vidt som beslutningen udelukker visse udgifter afholdt af Den Italienske Republik i sektorerne frugt og grøntsager og offentlig oplagring af oksekød.