ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — tredimensionale varemærker, der består af varens form — fornødent særpræg — bedømmelseskriterier — den pågældende form er en »variant« af en af de sædvanlige former for den omhandlede varetype — forhold, der ikke er tilstrækkeligt til at fastslå varemærkets fornødne særpræg [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 21-24 og 40)
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — vurdering af, om et tegn er beskrivende — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 13-15)
Sag T-26/15 P

Europa-Kommissionen

mod

Emil Hristov

»Appel — personalesag — udnævnelse — procedure for udvælgelse og udnævnelse af den administrerende direktør for et reguleringsagentur — EMA — forhåndsudvælgelse foretaget af et forhåndsudvælgelsesudvalg — udnævnelse af EMA’s bestyrelse — sammensætning af forhåndsudvælgelsesudvalget — sammenfald af funktioner som medlem af forhåndsudvælgelsesudvalget og medlem af EMA’s bestyrelse — upartiskhed«

Sammendrag – Rettens dom (Appelafdelingen) af 5. juli 2016

Tjenestemænd – ansættelse – procedure til besættelse af en stilling som direktør – forhåndsudvælgelsesudvalg – princippet om upartiskhed – sammensætning – kumulation af funktionerne som medlem af udvalget og medlem af den udnævnende instans – tilladt (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 726/2004, art. 64-66)

I en procedure til besættelse af en stilling som direktør for et EU-agentur kan den omstændighed, at et medlem af forhåndsudvælgelsesudvalget ligeledes er medlem af agenturets bestyrelse, ikke i sig selv give anledning til at betvivle vedkommendes upartiskhed som medlem af det nævnte udvalg. Den blotte omstændighed, at en person er medlem af forhåndsudvælgelsesudvalget og af bestyrelsen, kan ikke uden videre begrunde en formodning om, at medlemmerne af forhåndsudvælgelsesudvalget udviste partiskhed i forbindelse med proceduren for dette udvalg.

(jf. præmis 52)
RETTENS DOM (Appelafdelingen)

5. juli 2016

Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

mod

Emil Hristov

og

Europa-Kommissionen

»Appel — personalesag — udnævnelse — procedure for udvælgelse og udnævnelse af den administrerende direktør for et reguleringsagentur — EMA — forhåndsudvælgelse foretaget af et forhåndsudvælgelsesudvalg — udnævnelse af EMA’s bestyrelse — sammensætning af forhåndsudvælgelsesudvalget — sammenfald af funktioner som medlem af forhåndsudvælgelsesudvalget og medlem af EMA’s bestyrelse — upartiskhed«

Angående:

Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 13. november 2014, Hristov mod Kommissionen og EMA (F-2/12, EU:F:2014:245), med påstand om delvis ophævelse af denne dom.

Udfald:

Dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 13. november 2014, Hristov mod Kommissionen og EMA (F-2/12), ophæves delvis, for så vidt som dommen annullerede afgørelsen af 6. oktober 2011 truffet af bestyrelsen for Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) om udnævnelse af EMA’s administrerende direktør. Det er ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om ophævelse af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 13. november 2014, Hristov mod Kommissionen og EMA (F-2/12), for så vidt som dommen annullerer Europa-Kommissionens afgørelse af 20. april 2011, hvorefter sidstnævnte foreslog EMA’s bestyrelse en liste med fire ansøgere, som blev anbefalet af forhåndsudvælgelsesudvalget og bekræftet af høringsudvalget for udnævnelser. Sagen hjemvises til Personaleretten med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende påstanden om annullation af afgørelsen af 6. oktober 2011 truffet af EMA’s bestyrelse om udnævnelse af EMA’s administrerende direktør for så vidt angår de klagepunkter og anbringender, der er påberåbt af Emil Hristov, og med hensyn til hvilke Personaleretten ikke har truffet afgørelse. Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Sammendrag

Appel – appellanten givet medhold – appelinstansens endelige afgørelse af sagen – betingelse – sagen moden til påkendelse – foreligger ikke – hjemvisning af sagen til Personaleretten

(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 13, stk. 1)

I forbindelse med en appel af en dom fra Personaleretten hjemviser Retten, i overensstemmelse med artikel 13, stk. 1, i bilag I til statutten for Den Europæiske Unions Domstol, efter en ophævelse af den appellerede dom, for så vidt som den annullerer en afgørelse fra en institution, sagen til Personaleretten med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende de klagepunkter og anbringender, der er gjort gældende i første instans, og med hensyn til hvilke Personaleretten ikke har truffet afgørelse.

(jf. præmis 29 og 30)

Henvisning til:

Retten: dom af 5. juli 2016, Kommissionen mod Hristov, T-26/15 P, EU:T:2016:390, præmis 62-64
RETTENS DOM (Appelafdelingen)

6. juli 2016

LM

mod

Europa-Kommissionen

»Appel — personalesag — tjenestemænd — efterladtepension — artikel 18 og artikel 27 i bilag VIII til vedtægten — artikel 25 i chartret om grundlæggende rettigheder — den afdøde tjenestemands fraskilte ægtefælles ret — underholdsbidrag fra den afdøde tjenestemand«

Angående:

Appel af Personalerettens kendelse [fortroligt] med påstand om ophævelse af denne kendelse.

Udfald:

Appellen forkastes. LM betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – pensioner – efterladtepension – underholdsbidrag fastsat efter aftale mellem de tidligere ægtefæller – loft over efterladtepensionen

(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 25; tjenestemandsvedtægten, art. 18 og 27)

Ifølge artikel 27 i bilag VIII til vedtægten har en tjenestemands eller tidligere tjenestemands fraskilte ægtefælle ret til efterladtepension i henhold til bestemmelserne i nævnte bilags kapitel 4, såfremt den pågældende ved sin tidligere ægtefælles død godtgør for sit eget vedkommende at være berettiget til et underholdsbidrag fra ham, således som fastsat enten ved retsafgørelse eller ved en officielt registreret og fuldbyrdet aftale mellem de tidligere ægtefæller. I henhold til samme bestemmelse må efterladtepensionen ikke overstige det underholdsbidrag, der blev udbetalt på tidspunktet for den tidligere ægtefælles død; pensionen ajourføres efter bestemmelserne i vedtægtens artikel 82.

Derimod omhandler artikel 18 i bilag VIII til vedtægten, som i det væsentlige bestemmer, at der skal udbetales en efterladtepension på mindst 35% af den afdøde tidligere tjenestemands sidste grundløn, udelukkende den længstlevende ikke-fraskilte ægtefælle.

I denne forbindelse er det netop ved artikel 27 i bilag VIII til vedtægten, at Den Europæiske Union viser sin respekt af reglen i artikel 25 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder for så vidt angår det specifikke tilfælde med en fraskilt ægtefælle efter en afdød tjenestemand ved i forhold til den fraskilte efterlevende ægtefælle at forpligte sig til at betale et underholdsbidrag, der påhviler den tidligere tjenestemand. Ikke desto mindre indeholder chartrets artikel 25 ikke nogen regel, som giver borgerne en subjektiv ret i forbindelse med en efterladtepension på et mindstebeløb til de personer, der er omfattet af artikel 27 i bilag VIII til vedtægten.

(jf. præmis 13-15)

Henvisning til:

Domstolen: dom af 15. januar 2014, Association de médiation sociale,C-176/12, EU:C:2014:2, præmis 42
4.

EU-varemærker – definition og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46)
1.

EU-varemærker – definition og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme – beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme til at omfatte ikke-lignende varer eller tjenesteydelser – beskyttelse, der ligeledes ydes i tilfælde af brug af et tegn for varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 25 og 26)
7.

EU-varemærker–definition og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art–risiko for forveksling med det ældre varemærke–figurmærke, der gengiver et bidsel i H-form–figurmærke, der gengiver et bidsel i H-form med bogstavet c og figurmærket yeguada de la cartuja hierro del bocado [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 102-108 og 113)
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relativ registreringshindring — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme — beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — figurmærket UNICORN — ord- og figurmærker UNICORN og figurmærke, der gengiver et enhjørningehoved (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 40, 46 og 54)
I henhold til artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker erklæres et EU-varemærke ugyldigt efter indgivelse af begæring herom til Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret eller ved fremsættelse af modkrav under en sag om varemærkekrænkelse, når ansøgeren ved indgivelsen af ansøgningen om registrering af det omtvistede varemærke var i ond tro.

Det påhviler indgiveren af ugyldighedsbegæringen, som ønsker at støtte sig på denne grund, at godtgøre tilstedeværelsen af de omstændigheder, der gør det muligt at fastslå, at indehaveren af et EU-varemærke var i ond tro i forbindelse med indgivelsen af ansøgningen om registrering af dette.

Begrebet »ond tro«, der er omhandlet i artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, er hverken defineret eller afgrænset eller på nogen måde beskrevet i lovgivningen.

Det relevante tidspunkt for vurderingen af, om der foreligger ond tro hos ansøgeren, er tidspunktet for den pågældendes indgivelse af registreringsansøgningen.

Med henblik på at vurdere, om der foreligger ond tro hos ansøgeren, skal der tages hensyn til alle de relevante faktorer, der kendetegner den konkrete sag, og navnlig:

— den omstændighed, at ansøgeren ved eller burde vide, at en tredjemand i mindst én medlemsstat bruger et identisk eller lignende tegn for varer af samme eller lignende art, hvilket giver anledning til forveksling med det tegn, som er søgt registreret

— ansøgerens hensigt om at forhindre denne tredjemand i fortsat at bruge tegnet, og

— den grad af retlig beskyttelse, som tredjemands tegn og tegnet, der er søgt registreret, nyder.

De faktorer, der er nævnt ovenfor, er blot nogle eksempler blandt samtlige de forhold, der kan tages i betragtning med henblik på at afgøre, om varemærkeansøgeren eventuelt var i ond tro på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om registrering.

Det må således antages, at der inden for rammerne af den helhedsvurdering, der foretages i henhold til artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, ligeledes kan tages hensyn til oprindelsen af det omtvistede tegn, brugen af det siden dets etablering, den forretningsmæssige logik, der ligger til grund for indgivelsen af ansøgningen om registrering af tegnet som EU-varemærke, samt tidsforløbet for hændelserne, der var kendetegnende for denne indgivelse.

Der kan ligeledes, som en af de relevante faktorer for vurderingen af, om sagsøgeren var i ond tro, tages hensyn til sagsøgerens hensigt, der, med henvisning til den foreliggende sags objektive omstændigheder, bestod i at omgå de aftalemæssige forpligtelser.

(jf. præmis 22-28 og 44)
8.

EU-ret — principper — ret til forsvar — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler over for personer, enheder eller organer ansvarlige for den voldelige undertrykkelse af civilbefolkningen i Syrien — pligt til at meddele de forhold, der lægges den berørte til last, samtidig med vedtagelsen af den bebyrdende retsakt eller hurtigst muligt herefter (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2; Rådets afgørelse 2013/255/FUSP og 2015/117/FUSP; Rådets forordning nr. 36/2012 et no 2015/108) (jf. præmis 113-116)
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relativ registreringshindring — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — fastlæggelse af den relevante kundekreds — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28]
4.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — tegn, der kan udgøre et varemærke — tegn sammensat af et bogstav eller en kombination af bogstaver — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 4, 7 og art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 56 og 57)
1.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 15, 16 og 35)
8.

EU-varemærker — afkald, fortabelse og ugyldighed — absolutte ugyldighedsgrunde — ansøger i ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen — bedømmelseskriterier — hensyntagen til alle de relevante faktorer, der forelå på tidspunktet for indgivelsen af registreringsansøgningen — ansøgerens kendskab til en tredjemands brug af et identisk eller lignende tegn — ansøgerens hensigt — graden af den retlige beskyttelse af de omhandlede tegn — den forretningsmæssige logik, der ligger til grund for indgivelsen af ansøgningen om registrering af det anfægtede tegn som EU-varemærke — rækkefølgen af de begivenheder, der har været kendetegnende for indgivelsen af varemærkeansøgningen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 52, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 50-53)
3.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — ordmærket keep it easy [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18, 29, 31 og 32)
6.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 49, 69 og 89)
5.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — tegnet mangler fornødent særpræg — varemærke, der er sammensat af flere bestanddele — den kompetente myndigheds mulighed for at foretage en undersøgelse af hver af varemærkets bestanddele — hensyntagen til den relevante kundekreds’ helhedsindtryk af sammensætningen nødvendig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22)
1.

EU-varemærker — afkald, fortabelse og ugyldighed — undersøgelse af ansøgningen — bevis for brug af det ældre varemærke — begæring fremsat udtrykkeligt og rettidigt af ansøgeren — mulighed for at fremsætte begæringen for første gang for appelkammeret — udelukket (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 57, stk. 2) (jf. præmis 18, 19 og 24)
1.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 17, 18 og 35)
2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Fruit of the Loom, Inc. afholdte omkostninger.
Hvad angår de relative registreringshindringer i artikel 8 i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker fremgår det af opbygningen af denne forordning og af denne bestemmelses ordlyd, at de har til formål at løse eventuelle konflikter mellem et varemærke, der søges registreret, og de rettigheder, der tilkommer indehaveren af et ældre varemærke, som f.eks. i tilfælde af, at varemærkerne og de omhandlede varer er identiske, eller når de ligner hinanden, og der foreligger en risiko for forveksling. Den interesse, hvis beskyttelse således er sikret i henhold til denne artikel, er dermed overordnet en privat interesse, selv om den samtidig beskytter en bestemt offentlig interesse såsom interessen i at undgå en vildledning af forbrugerne

Det følger af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker, at appelkamrene ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel ejendomsret skal foretage en ex officio-prøvelse af de faktiske omstændigheder med henblik på at afgøre, om det varemærke, der er søgt registreret, er omfattet af en af registreringshindringerne i samme forordnings artikel 7.

I forbindelse med en ugyldighedssag er EUIPO imidlertid ikke forpligtet til på ny at foretage den af undersøgeren udførte ex officio-prøvelse af de relevante faktiske omstændigheder, der vil kunne foranledige det til at bringe de absolutte registreringshindringer i anvendelse. Det fremgår af bestemmelserne i artikel 52 og 55 i forordning nr. 207/2009, at EU-varemærket anses for gyldigt, indtil EUIPO efter en ugyldighedssag erklærer det ugyldigt. Der er således en formodning for varemærkets gyldighed, hvilket er en logisk konsekvens af den kontrol, som EUIPO har foretaget i forbindelse med prøvelsen af en registreringsansøgning.

Denne formodning om gyldighed begrænser EUIPO’s forpligtelse til i overensstemmelse med artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 at foretage en prøvelse ex officio af de relevante faktiske omstændigheder, der vil kunne foranledige EUIPO til at anvende de absolutte registreringshindringer i forbindelse med den prøvelse af en ansøgning om et EU-varemærke, der i forbindelse med proceduren for registrering af dette varemærke foretages af EUIPO’s undersøgere og – i forbindelse med klage – af appelkamrene. Når der inden for rammerne af en ugyldighedssag foreligger en formodning for, at det registrerede EU-varemærke er gyldigt, påhviler det den person, der har indgivet ugyldighedsbegæringen, for EUIPO at påberåbe sig de konkrete forhold, der rejser tvivl om dets gyldighed.

Det fremgår af det ovenstående, at appelkammeret ikke som anført af sagsøgeren i forbindelse med ugyldighedssagen er forpligtet til at foretage en prøvelse ex officio af de relevante faktiske omstændigheder, der havde kunnet foranledige det til at bringe de absolutte registreringshindringer, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009, i anvendelse.

(jf. præmis 46-49)
3.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — ordmærket THE ART OF RAW — figurmærkerne art og The Art Company [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24, 49-53, 57 og 58)
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — vurdering af, om et tegn er beskrivende — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18 og 19)
4.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — lighed mellem de pågældende varemærker — visuel lighed mellem et figurmærke og et ordmærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46)
3.

EU-varemærker — bemærkninger fra tredjemand og indsigelse — faktiske omstændigheder, beviser og bemærkninger fremlagt til støtte for indsigelsen — indsigerens mulighed for at fremlægge beviser til støtte for indsigelsen [Kommissionens forordning nr. 2868/95, art. 1, regel 15, stk. 2, litra c), og stk. 3, litra b), og regel 19, stk. 1] (jf. præmis 33 og 35)
1.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme — beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — betingelser — varemærkets renommé i medlemsstaten eller i Unionen — begreb — bedømmelseskriterier (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 19-22)
En påstand kan ikke realitetsbehandles, når den tilsigter at få Retten til at ændre den for Retten anfægtede afgørelse truffet af et appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret, således at det bestemmes, at det ansøgte varemærke registreres som EU-varemærke ved EUIPO, eller at nævnte varemærke registreres.

Det er i denne forbindelse korrekt, at Retten har kompetence til at omgøre appelkammerets afgørelse i henhold til artikel 65, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker. Denne beføjelse til at omgøre afgørelser tilsigter, at Retten træffer den afgørelse, som appelkammeret burde have truffet ifølge bestemmelserne i forordning nr. 207/2009, hvilket bevirker, at spørgsmålet om realitetsbehandling af en påstand om omgørelse skal vurderes i henhold til de kompetencer, som det pågældende appelkammer er tildelt.

Selv om registrering af et EU-varemærke følger af en fastslåelse af, at alle betingelserne i artikel 45 i forordning nr. 207/2009 er opfyldt, vedtager EUIPO’s afdelinger, som har kompetence til at registrere EU-varemærker, ikke i denne henseende en formel afgørelse, der kan påklages. Appelkammeret, som i henhold til artikel 64, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 enten kan omgøre den af afdelingen trufne afgørelse, eller hjemvise sagen til den pågældende afdeling til videre behandling, har dermed ikke kompetence at behandle et krav om, at det registrerer et EU-varemærke. Derfor tilkommer det heller ikke Retten at påkende et krav om omgørelse, hvorefter Retten bør ændre et appelkammers afgørelse i denne retning.

(jf. præmis 11-14)
1.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme — beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art — betingelser — varemærkets renommé i medlemsstaten eller i Unionen — begreb — bedømmelseskriterier (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 35-38 og 45)