Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 15. januar 1991. - WESERGOLD GMBH & CO KG MOD OBERFINANZDIREKTION MUENCHEN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: BUNDESFINANZHOF - TYSKLAND. - DEN FAELLES TOLDTARIF - SOEDET APPELSINSAFT. - SAG C-219/89.



Samling af Afgørelser 1991 side I-01895



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. Bundesfinanzhof har forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Den Faelles Toldtarifs nomenklatur med henblik paa at afgoere, om en vare, som bestaar af 39,4 % appelsinsaft og 60,6 % sukker, skal tariferes som "frugtsaft, tilsat sukker" under pos. 20.09 i den naevnte nomenklatur. Den betydelige andel af sukker i varens sammensaetning har bragt den nationale ret i tvivl om, hvorvidt den kan tariferes under den omhandlede position.

2. Lad mig indledningsvis bemaerke, at det fremgaar af punkt 5 i de supplerende bestemmelser i kapitel 20 i Den Kombinerede Nomenklatur - som i det vaesentlige foreskriver, at appelsinsaft kan have et naturligt sukkerindhold paa op til 13 % - sammenholdt med underpositionerne 20.09-1191 og 20.09-1991 - der udtrykkeligt omfatter appelsinsaft med et indhold af tilsat sukker paa over 30 vaegtprocent - at appelsinsaft med et sukkerindhold paa over 43 % henhoerer under pos. 20.09. I oevrigt anfoeres det udtrykkeligt i Toldsamarbejdsraadets forklarende bemaerkninger til kapitel 20, at frugtsafter, som er tilsat sukker, kun kan tariferes som "frugtsaft, tilsat sukker", saafremt de har bevaret deres oprindelige karakter.

3. Efter Kommissionens opfattelse kan den omhandlede vare ikke tariferes under pos. 20.09, da den indeholder mere end 50 % sukker. Kommissionen finder, at varen skal tariferes under pos. 21.06 "tilberedte naeringsmidler, ikke andetsteds tariferet ...". Jeg er ikke enig i denne vurdering af foelgende grunde.

4. Selv om der efter positionens ordlyd ikke udtrykkeligt gaelder nogen oevre graense for sukkerindholdet, kan der uden tvivl antages at bestaa en graensevaerdi, hvis overskridelse indebaerer, at appelsinsaften ikke laengere kan siges at have bevaret sin oprindelige karakter. Dette skal jeg senere vende tilbage til. Den af Kommissionen foreslaaede graense paa 50 % kan dog langtfra anerkendes.

5. Det skal foerst fremhaeves, at selv om det i de forklarende bemaerkninger vedroerende andre soedemidler end sukker udtrykkeligt siges, at det tilsatte kvantum ikke maa overstige det, der er noedvendigt for normal soedning af frugtsafterne, er der netop ikke opstillet en saadan betingelse i relation til sukker. At der ikke findes en saadan graense, er saa meget mere af betydning, som det i nomenklaturen udtrykkeligt bestemmes, at frugtsaft med et sukkerindhold paa over 43 % skal tariferes under positionen "frugtsaft". Det er med andre ord klart, at selv om den omhandlede vare har et sukkerindhold, der i meget vid udstraekning overskrider, hvad der er noedvendigt for at give frugtsaften en normal smag, henhoerer den under positionen "frugtsaft, tilsat sukker". Der er altsaa efter nomenklaturen forskellige konsekvenser forbundet med tilsaetningen af henholdsvis sukker og andre soedemidler. En frugtsaft kan vaere tilsat "for meget" sukker - i forhold til den normale smag - og stadig skulle tariferes under pos. 20.09, mens et "for stort" indhold af andre soedemidler er til hinder for en tarifering under den naevnte position.

6. Kommissionen har imidlertid skoennet, at maengden af sukker i den omhandlede vare betyder, at den ikke kan forbruges, som den er, dvs. uden fortynding, selv ikke af en forbruger, som kan lide en meget soedlig smag, og Kommissionen har heraf udledt, at der ikke er tale om frugtsaft i henhold til pos. 20.09.

7. Vurderingen er ikke overbevisende. Som det med fuld ret er blevet fremhaevet af sagsoegeren i hovedsagen i dennes indlaeg, skal "det afgoerende kriterium for den toldmaessige tarifering af varer ... almindeligvis soeges i deres objektive karakteristika og saeregenheder, saaledes som disse er bestemt i ordlyden af de paagaeldende positioner i Den Faelles Toldtarif og af bestemmelserne til afsnittene eller kapitlerne" (1).

8. Nu er der imidlertid i det foreliggende tilfaelde ingen af disse bestemmelser, der bare antydningsvis indeholder et krav om, at de af pos. 20.09 omfattede varer skal kunne forbruges, som de er. Tvaertimod siges det udtrykkeligt i Toldsamarbejdsraadets forklarende bemaerkninger, at pos. 20.09 omfatter frugtsafter i form af krystaller eller pulvere, der er oploeselige i vand. Endvidere viser navnlig den omstaendighed, at positionen ubestrideligt omfatter frugtsafter med et sukkerindhold paa over 43 %, klart, at varer, som efter normal smag er tilsat for meget sukker til at kunne forbruges uden forudgaaende fortynding, netop skal tariferes som "frugtsaft, tilsat sukker".

9. I oevrigt synes Kommissionens henvisning til punkt 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende Den Kombinerede Nomenklatur ikke saerlig relevant som stoette for Kommissionens synspunkt. Det er klart, at hvis sukkerindholdet er over 50 %, udgoer sukkeret rent matematisk varens vaesentligste bestanddel. Skal varen imidlertid ikke tariferes ud fra "det materiale ..., der er karaktergivende?" I bekraeftende fald: Er sukkeret karaktergivende for varen? Og selv om det antages, at dette spoergsmaal kan besvares bekraeftende, hvilket i oevrigt er yderst tvivlsomt, maatte varen da ikke i saa fald tariferes under kapitel 17, "sukker og sukkervarer?" Saafremt man foelger Kommissionens egen argumentation, vil foelgerne heraf vaere uhensigtsmaessige og desuden meget forskellige fra, hvad Kommissionen i oevrigt har foreslaaet.

10. Under alle omstaendigheder forekommer den graense paa 50 %, som Kommissionen har foreslaaet, og som den - dog kun under retsmoedet - har udtrykt en vis usikkerhed overfor, ulogisk. Hvis appelsinsaft med et "alt for stort sukkerindhold" - dvs. paa mere end 43 % - udgoer "frugtsaft, tilsat sukker" i henhold til Toldtariffen, hvad skulle saa kunne begrunde en altafgoerende graensevaerdi paa 50 %? En saadan graense ville vaere fuldstaendig vilkaarlig, idet den ville foere til forskellig tarifering af to varer, der i lige hoej grad indeholder "for meget sukker" i forhold til varens normale smag, selv om positionen efter ordlyden klart ikke indeholder nogen oevre graense for sukkermaengden. Ved at anerkende, at frugtsafter med en tilsat maengde sukker paa over 43 % skal tariferes under pos. 20.09, har man i forbindelse med nomenklaturen foretaget et valg, som maaske er diskutabelt ud fra den gaengse forstaaelse af begrebet frugtsaft eller de definitioner, som gaelder paa andre omraader end det toldretlige, men som i hvert fald skaber klarhed over, hvilken type varer positionen omfatter.

11. Det er i denne forbindelse vaerd at fremhaeve, at Domstolen i sagen Hauptzollamt Hamburg-Ericus (2) blev stillet over for en vare, der praktisk talt er identisk med den, som der i dag skal tages stilling til tariferingen af. Der var nemlig ifoelge det af generaladvokat Warner anfoerte tale om appelsinsaft, der var blevet toldangivet med et sukkerindhold paa 63 % (3). Imidlertid rejste hverken Kommissionen i sit indlaeg, generaladvokaten eller, tilsyneladende, de nationale myndigheder under hovedsagen paa noget tidspunkt spoergsmaalet, om det var berettiget at tarifere den paagaeldende vare under den dagaeldende pos. 20.07 "frugtsafter ... ogsaa tilsat sukker" (4), som nu er blevet til pos. 20.09. Hvad mere er, anfoeres det udtrykkeligt i afsnittet "De faktiske omstaendigheder og retsforhandlingernes forloeb" i dommen, at "i henhold til fortegnelsen i bilag B til Raadets forordning (EOEF) nr. 455/69 af 11. marts 1969 (5), der er optaget i Den Faelles Toldtarif, findes der til brug for tariferingen af appelsinsaft med tilsat sukker (tysk: Orangensirup; fransk: sirop d' orange, o.a.) ..." (6). Der maa tillaegges denne udtalelse en vis betydning, eftersom det dengang tilsyneladende blev anset for indlysende, at frugtsaft med en meget staerk koncentration af sukker ganske vist er appelsinsirup, men som saadan henhoerer under positionen "frugtsafter ... ogsaa tilsat sukker", dvs. den nugaeldende pos. 20.09. Det er i alt fald denne loesning, som jeg vil foreslaa Domstolen at anvende i naervaerende sag.

12. Jeg er klar over, at den fortolkning, som jeg foreslaar Domstolen, uden tvivl medfoerer, at betingelsen om, at varens oprindelige karakter skal bevares, faar et begraenset anvendelsesomraade. Denne betingelse skal dog efter min opfattelse kun omfatte de tilfaelde, hvor maengden af sukker er saa stor, at appelsinsaften blot giver sukkeret farve og lugt. Jeg taenker her f.eks. paa tilfaelde, hvor varen indeholder 90 % sukker eller mere. Dette skal Domstolen dog ikke tage stilling til, og der er under alle omstaendigheder ikke tale om en saadan situation i den foreliggende sag.

13. Jeg foreslaar derfor Domstolen at besvare det praejudicielle spoergsmaal fra Bundesfinanzhof saaledes:

"Pos. 20.09 i Den Faelles Toldtarif skal fortolkes saaledes, at en vare, der bestaar af 39,6 % appelsinsaft og 60,4 % sukker, skal tariferes under denne position."

(*) Originalsprog: fransk.

(1) Dom af 8.12.1977 (sag 62/77, Carlsen-Verlag GmbH, Sml. s. 2343).

(2) Dom af 10.6.1975 (sag 91/74, Sml. s. 643).

(3) Dom af 10.6.1975, paa s. 652.

(4) Jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 950/68 af 28.6.1968 om Den Faelles Toldtarif (EFT 1968 I, s. 265).

(5) EFT 1969 I, s. 95; denne forordning aendrede netop pos. 20.07.

(6) Dom af 10.6.1975, paa s. 644.