1.

Spørgsmålet om den toldmæssige behandling af indsmuglede narkotika, som begge sagerne, 221/81 og 240/81, angår, er for nylig blevet behandlet af Domstolen og førte til den dom, der blev afsagt den 5. februar 1981 i sag 50/80, Horváth mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Sml. 1981, s. 385). Domstolen fastslog, at »indførelsen af den fælles toldtarif bevirker, at en medlemsstat ikke længere har kompetence til at opkræve told for narkotika, som indsmugles og destrueres straks efter deres opdagelse, men giver den fuld frihed til at forfølge de begåede forhold strafferetligt med alle de konsekvenser, som dette indbærer, også på det økonomiske område«. I forbindelse med de spørgsmål, der er stillet i de to foreliggende sager, skal jeg udvikle og uddybe den tidligere gennemgang af de fællesskabsretlige bestemmelser om toldtariffen (og navnlig EØF-traktatens artikel 9, stk. 1, og artiklerne 18-29). Det drejer sig især om at fastslå, om opdagelsen og den efterfølgende destruktion af indsmuglede narkotika er afgørende betingelser for, at de forskellige medlemsstater ikke længere har kompetence til at opkræve told, og navnlig om denne kompetence — i tilfælde af genudførsel af narkotika, der er indsmuglet til en medlemsstats område — skal anses for udelukket. Jeg skal først kort gennemgå de faktiske omstændigheder i begge sagerne. A — Den 26. april 1976 blev Wilfried Wolf ved Landgericht Düsseldorf idømt otte års fængsel for gentagne overtrædelser af den tyske lov om euforiserende stoffer. Retten fandt det godtgjort, at Wolf i perioden juli-oktober 1975 havde medvirket ved salget af 742 g heroin og 150 g kokain, efter at han havde erhvervet disse stoffer ikke kun i Forbundsrepublikken Tyskland, men også — i et enkelt tilfælde — ved personligt at indføre dem fra Nederlandene. På grundlag af straffedommen anså Hauptzollamt Düsseldorf (ved afgørelse af 3. december 1976, senere ændret) Wolf for toldskyldner, fordi han havde undladt at anmelde de importerede narkotika, og fordi han havde købt indførte varer efter toldskyldens opståen, men før dens berigtigelse. Toldværdien af de pågældende stoffer blev fastsat til 74200 DM for heroinen og 15000 DM for kokainen. Efter at Wolfs administrative klage over afgiftsafgørelsen var blevet afvist, anlagde han sag ved Finanzgericht Düsseldorf, som ved kendelse af 10. juni 1981 udsatte sagen og forelagde Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1. Skal EØF-traktatens bestemmelser om Toldunionen (artikel 9, stk. 1, artiklerne 12-29) fortolkes således, at en medlemsstat efter indførelsen af den fælles toldtrarif ikke (længere) har kompetence til at opkræve told for indsmuglede narkotika, som i tilfælde af opdagelse skulle beslaglægges og destrueres? 2. Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, og der skal opkræves told, stilles de af Finanzgericht Hamburg i dens forelæggelseskendelse af 15. 1. 1980 — IV 89/78 H — sag 50/80, formulerede præjudicielle spørgsmål subsidiært.« B — Ved dom af 27. juli 1977 idømte Landgericht Freiburg Senta Einberger et års betinget fængsel for overtrædelse af den tyske lov om euforiserende stoffer. Einberger's lovovertrædelse bestod i, at hun fra foråret til efteråret 1974 ved flere lejligheder var rejst fra Forbundsrepublikken Tyskland til Schweiz, hvor hun på forskellige tidspunkter og i portioner på mellem 30 og 100 g solgte 280 g morfin, der tidligere ulovligt var indført til Forbundsrepublikken Tyskland, og uden at der var betalt told ved indførslen. På baggrund af nævnte straffedom afkrævede Hauptzollamt Freiburg ved afgiftsafgørelse af 19. januar 1978 Einberger told og afgifter ved indførsel på i alt 10960,30 DM. Efter at Einberger's administrative klage var blevet afvist, indstævnede hun Hauptzollamt for Finanzgericht Baden-Württemberg, idet hun nedlagde påstand om annullation af afgiftsafgørelsen. Ved kendelse af 16. juni 1981 udsatte Finanzgericht sagen og forelagde i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen det præjudicielle spørgsmål, om »... en medlemsstat efter indførelsen af den fælles toldtarif [har] kompetence til at opkræve told for nakotika, der er indsmuglet til og atter udført fra Fællesskabets toldområde?« Ved kendelse af 3. februar 1982 har Domstolen besluttet at forene de to sager under den mundtlige forhandling, på grund af deres indbyrdes forbindelse.