ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 13. juni 2017 –

Uniwersytet Wrocławski mod REA

(Sag T-137/16)

»Annullationssøgsmål – stævning – formkrav – manglende repræsentation ved en advokat – åbenbart afvisningsgrundlag«

1. Retslig procedure–stævning–formkrav–betingelser vedrørende den, der skriver under–egenskab af en anden person i forhold til parterne–selvstændig fortolkning (Statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3 og 4; Rettens procesreglement, art. 51, stk. 2 og 3) (jf. præmis 14-17)

2. Retslig procedure–stævning–formkrav–betingelser vedrørende den, der skriver under–egenskab af en anden person i forhold til parterne–selskab repræsenteret ved juridiske rådgivere, der er forbundet med selskabet i form af et ansættelsesforhold–manglende overholdelse af uafhængighedskravet (Statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3 og 4; Rettens procesreglement, art. 51, stk. 1) (jf. præmis 18-21)

Angående

Dels en påstand om annullation af afgørelserne truffet af REA, der handler på vegne af Europa-Kommissionen, om at opsige tilskudsaftalen Cossar (nr. 252908) og pålægge sagsøgeren at tilbagebetale beløb på 36508,37 EUR, 58031,38 EUR og 6286,68 EUR samt at betale erstatning på 5803,14 EUR, dels påstand om at REA refunderer tilsvarende beløb med tillæg af renter beregnet fra betalingsdatoen indtil datoen for refusionen.

Konklusion

1) Søgsmålet i sagen T-137/16 afvises.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 18. maj 2017 –

Verschuur mod Kommissionen

(Sag T-877/16)

»Annullationssøgsmål – aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – dokument angående den administrative procedure vedrørende støtteforanstaltningen SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), der er gennemført af Nederlandene til fordel for Starbucks – afslag på aktindsigt – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet«

1. EU-institutionerne-offentlighedens ret til aktindsigt-Rådets forordning nr. 1049/2001-formål-undtagelser til retten til aktindsigt-streng fortolkning og anvendelse (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, 4. og 11. betragtning samt art. 1 og 4) (jf. præmis 20)

2. EU-institutionerne-offentlighedens ret til aktindsigt-Rådets forordning nr. 1049/2001-undtagelser til retten til aktindsigt-beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision-rækkevidde-anvendelse på sagsakter vedrørende procedurer for kontrol med statsstøtte-generel formodning for anvendelse af undtagelsen til retten til aktindsigt på samtlige dokumenter i sagen-grænser (Art. 108, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje led) (jf. præmis 22-24, 27 og 28)

3. EU-institutionerne-offentlighedens ret til aktindsigt-Rådets forordning nr. 1049/2001-undtagelser til retten til aktindsigt-pligt til at give delvis aktindsigt i oplysninger, der ikke er omfattet af undtagelserne-afslag på aktindsigt i dokumenter, der henhører under en kategori, der er omfattet af en generel formodning-udelukket (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 6) (jf. præmis 29)

Angående

Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 6455 final af 3. oktober 2016 om afslag på genfremsat begæring om aktindsigt i sagsøgerens dokumenter i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 4. maj 2017 –

De Masi mod Kommissionen

(Sag T-341/16)

»Annullationssøgsmål – aktindsigt – anmodning om aktindsigt i medfør af det interinstitutionelle samarbejde i henhold til artikel 230 TEUF – dokumenter vedrørende arbejdet i den af Rådet nedsatte gruppe vedrørende en adfærdskodeks for erhvervsbeskatning – retsakt, der ikke kan anfægtes – afvisning«

Annullationssøgsmål–akter, der kan være genstand for søgsmål–begreb–akter, der fremkalder bindende retsvirkninger–Kommissionens skrivelse som svar på begæring om aktindsigt fra formanden for et af Parlamentets udvalg med henblik på fremsendelse af dokumenter vedrørende arbejdet i en af Rådet oprettet gruppe–skrivelsen fremsendt i forbindelse med den institutionelle dialog der har udviklet sig mellem Parlamentet og Kommissionen vedrørende aktindsigt–ikke omfattet–korrespondancen af administrativ karakter

(Art. 13, stk. 2, TEU; art. 230, stk. 2, TEUF og art. 263 TEUF)

(jf. præmis 26-28, 31, 38, 47, 50 og 51)

Angående

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af den afgørelse, som er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 8. juni 2016 med svar på ansøgningen fra formanden for Europa-Parlamentets særlige udvalg om afgørelser i skattespørgsmål og andre foranstaltninger af lignende art eller med lignende virkning (TAXE2) om fuldstændig aktindsigt i dokumenter fra gruppen vedrørende en adfærdskodeks for erhvervsbeskatning.

Konklusion

1) Sagen afvises.
3.

Tjenestemandssager–erstatningspåstand tilknyttet en annullationspåstand–påstand om erstatning for det tab, der følger af, at der ikke foreligger foranstaltninger til opfyldelse af en annullationsdom eller at disse er forsinkede, som er fremsat i klagen over afgørelsen om ikke at fastsætte opfyldelsesforanstaltninger–antagelse til realitetsbehandling (Art. 266 TEUF; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 46)
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 17. maj 2017 –

Cuallado Martorell mod Kommissionen

(Sag T-481/16 RENV)

»Personalesag – ansættelse – almindelig udvælgelsesprøve – ikke adgang til den mundtlige prøve – bedømmelse af den skriftlige prøve – afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten – en udvælgelseskomités mulighed for at overlade rettelsen af de skriftlige prøver til et af dens medlemmer – åbenbart, at søgsmålet delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er retligt ugrundet«

1. Tjenestemandssager–akt, der indeholder et klagepunkt–afgørelse truffet efter fornyet behandling af tidligere afgørelse–afgørelse vedtaget af en udvælgelseskomité efter fornyet behandling af sagsakterne vedrørende en ansøger, som ikke har fået adgang til at deltage i prøven (Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 1) (jf. præmis 42-44)

2. Tjenestemænd–udvælgelsesprøve–bedømmelse af ansøgernes præstationer–udvælgelseskomitéens skønsbeføjelse–domstolsprøvelse–grænser (Tjenestemandsvedtægten, bilag III) (jf. præmis 52 og 53)

3. Tjenestemænd–udvælgelsesprøve–udvælgelseskomité–afvisning af at fremsende de rettede skriftlige prøver–begrundelsespligt–rækkevidde–overholdelse af princippet om den fortrolige karakter af udvælgelseskomitéens arbejde (Tjenestemandsvedtægten, art. 25 og bilag III, art. 6) (jf. præmis 54 og 55)

4. Tjenestemænd–udvælgelsesprøve–udvælgelseskomité–brug af opgaverettere–lovlig–betingelser (Tjenestemandsvedtægten, bilag III, art. 3) (jf. præmis 60 og 61)

Angående

Søgsmål i medfør af artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/130/08, afholdt af Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO), om ikke at give sagsøgeren adgang til at deltage i den mundtlige prøve og om ikke at opføre hende på reservelisten.

Konklusion

1) Søgsmålet afvises, i det omfang det er rettet mod EPSO’s afgørelse af 14. september 2009, for så vidt angår spørgsmålet om at give sagsøgeren adgang til den pågældende mundtlige prøve.

2) Sagsøgte frifindes, for så vidt som søgsmålet er rettet mod EPSO’s afgørelse af 23. juli 2009 om at fastholde den ikke-beståede karakter på 18/40 for den sidste skriftlige prøve c) og om afslag på at give Eva Cuallado Martorell adgang til udvælgelsesprøvens mundtlige prøve.

3) Eva Cuallado Martorell og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med appelsagen for Retten.
1.

Annullationssøgsmål–unionens retsinstansers kompetence–påstand om, at en institution meddeles et påbud–påstand om, at der afsiges en deklaratorisk dom–afvisning (Art. 263 TEUF) (jf. præmis 20)
Rettens dom (Første Afdeling) af 10. februar 2017 –

Acerga mod Rådet

(Sag T-153/16)

»Annullationssøgsmål – fiskeri – bevarelse af fiskeressourcer – fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EU-farvande og for EU-fiskerfartøjer i visse andre farvande – sammenslutning – ikke individuelt berørt – retsakt, der omfatter gennemførelsesforanstaltninger – afvisning«

1. Annullationssøgsmål–fysiske eller juridiske personer–retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt–forordning om fastsættelse af fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EU-farvande og for EU-fiskerfartøjer i visse andre farvande–søgsmål anlagt af sammenslutning af rederier, der repræsenterer fiskerfartøjer–formaliteten–betingelser (Rådets forordning 2016/72) (jf. præmis 15)

2. Annullationssøgsmål–fysiske eller juridiske personer–retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt–individuelt berørt–kriterier–forordning om fastsættelse af fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EU-farvande og for EU-fiskerfartøjer i visse andre farvande–søgsmål anlagt af sammenslutning af rederier, der repræsenterer fiskerfartøjer–de repræsenterede virksomheder ikke individuelt berørt–afvisning (Art. 263, stk. 4, TEUF; Rådets forordning 2016/72) (jf. præmis 21-30)

3. Annullationssøgsmål–fysiske eller juridiske personer–begrebet regelfastsættende retsakt som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF–enhver almengyldig retsakt med undtagelse af lovgivningsmæssige retsakter–forordning om fastsættelse af fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EU-farvande og for EU-fiskerfartøjer i visse andre farvande–omfattet–retsakt, der omfatter gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i denne traktatbestemmelse (Art. 263, stk. 4, TEUF; Rådets forordning 2016/72) (jf. præmis 31-46)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EU) 2016/72 af 22. januar 2016 om fastsættelse for 2016 af fiskerimuligheder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EU-farvande og for EU-fiskerfartøjer i visse andre farvande og om ændring af forordning (EU) 2015/104 (EUT 2016, L 22, s. 1).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionens anmodning om intervention.
4.

Tjenestemandssager–erstatningssøgsmål–genstand–påstand om erstatning for det tab, der følger af psykisk chikane–annullation på grund af en procedurefejl af administrationens afgørelse om benægtelse af, at denne chikane foreligger–ingen vedtagelse af en ny afgørelse–påstanden fremsat for tidligt (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 20)
1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om foreløbige forholdsregler, for så vidt som den er rettet mod Carmet Sas di Fietta Graziella & C.
1.

Retslig procedure–stævning–formkrav–fastlæggelse af søgsmålets genstand–kort fremstilling af søgsmålsgrundene–tilsvarende krav for argumenter, der fremføres til støtte for et anbringende [Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 43 og 44)
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 7. februar 2017 –

Uniwersytet Wrocławski mod Kommissionen og REA

(Sag T-137/16)

»Annullationssøgsmål – voldgiftsbestemmelse – syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) – REA’s afgørelse – rette sagsøgte – delvis afvisning«

Annullationssøgsmål–betingelser for antagelse til realitetsbehandling–søgsmål rettet mod ophavsmanden til den anfægtede retsakt–påstand om annullation af en akt fra Forvaltningsorganet for Forskning (REA), der er fremsat mod Kommissionen–afvisning

(Art. 263 TEUF)

(jf. præmis 18-24)

Angående

Dels en påstand om annullation af afgørelserne truffet af REA, der handler på vegne af Europa-Kommissionen, om at opsige tilskudsaftalen Cossar (nr. 252908) og pålægge sagsøgeren at tilbagebetale tilskuddene og samt at betale erstatning, dels en påstand om at REA refunderer tilsvarende beløb med tillæg af renter beregnet fra betalingsdatoen indtil datoen for refusionen.

Konklusion

1) Søgsmålet i sag T-137/16 afvises, for så vidt som det er rettet mod Europa-Kommissionen.

2) Uniwersytet Wrocławski bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med proceduren vedrørende formalitetsindsigelsen.

3) Forvaltningsorganet for Forskning (REA) bærer sine egne omkostninger i forbindelse med proceduren vedrørende formalitetsindsigelsen.
2.

Særlige rettergangsformer–udsættelse af gennemførelse–foreløbige forholdsregler–betingelser for ydelse–uopsættelighed–alvorlig og uoprettelig skade–bevisbyrde–økonomisk tab–pligt til at fremlægge konkrete og præcise oplysninger, der underbygges af detaljerede dokumenter–situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare–vurdering under hensyntagen til situationen for den koncern, som det tilhører–ingen uopsættelighed (Art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 38-45, 51 og 56)
5.

Retslig procedure–stævning–formkrav–fastlæggelse af søgsmålets genstand–kort fremstilling af søgsmålsgrundene–stævning med påstand om erstatning for skade, som angiveligt er forårsaget af en EU-institution–forhold, der gør det muligt at identificere den adfærd, institutionen hævdes at have udvist, årsagsforbindelsen og den forårsagede skades reelle og sikre karakter [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 40)
2.

Tjenestemandssager–søgsmål til prøvelse af en afgørelse om ikke-opførelse på reservelisten for en udvælgelsesprøve–mulighed for at påberåbe sig, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig, med henblik på at anfægte ikke-opførelsen–sagsøgerens åbenbart forkerte læsning af meddelelsen om udvælgelsesprøven–frifindelse (jf. præmis 38-45)
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 23. april 2018 – Winkler mod Kommissionen

(Sag T-916/16)

»Personalesag – tjenestemænd – overførsel af nationale pensionsrettigheder – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – ikke-bebyrdende retsakt – åbenbart afvisningsgrundlag«

1. Tjenestemandssager – søgsmål rettet mod afgørelsen om afslag på klagen – formaliteten – pligt til at tage stilling til de påstande, der er rettet mod afgørelsen om afslag på klagen – påstande, som ikke har et selvstændigt indhold, eller afgørelse, som er rent bekræftende – foreligger ikke (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 22 og 23)

2. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel af pensionsrettigheder, optjent inden indtræden i Unionens tjeneste, til Unionens pensionsordning – ikke omfattet (Art. 270 TEUF; tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, art. 91, stk. 1, bilag VIII, og art. 11, stk. 2) (jf. præmis 24)

3. Tjenestemandssager – formål – påbud til administrationen – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 91) (jf. præmis 31)

4. Tjenestemandssager – erstatningssøgsmål anlagt, uden at der har været gennemført en administrativ procedure i overensstemmelse med vedtægten – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 34-37)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Kommissionens skrivelse af 20. april 2016 vedrørende et forslag om godskrivning af de pensionsgivende tjenesteår, der kan tages hensyn til i Den Europæiske Unions institutioners pensionsordning efter en ansøgning om overførsel af de pensionsrettigheder, som sagsøgeren havde optjent inden hans indtræden i Unionens tjeneste, dels om at opnå erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de ulovligheder, som Kommissionen begik i forbindelse med behandlingen af nævnte ansøgning om overførsel.

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

Erstatningssøgsmål–forældelsesfrist–begyndelsestidspunkt–ansvar for en individuel retsakt–tidspunkt, hvor retsaktens skadevirkninger indtræder–anvendelse under et søgsmål, der vedrører den tabte fortjeneste for en tilbudsgiver, der er blevet udelukket fra en offentlig udbudsprocedure (Art. 340, stk. 2, TEUF; statutten for Domstolen, art. 46 og art. 53, stk. 1) (jf. præmis 24, 25 og 30)
1)

Påstanden om, at det fastslås, at det er ufornødent at træffe afgørelse, afvises.
1)

Påstanden om, at det fastslås, at det er ufornødent at træffe afgørelse, tages ikke til følge.
Kriteriet for, at en sagsøger anses for at være umiddelbart berørt, indebærer, at den anfægtede foranstaltning umiddelbart har indvirkning på den pågældendes retsstilling, og at foranstaltningen ikke overlader et skøn til adressaterne, der skal gennemføre den, men at gennemførelsen skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af de anfægtede regler og uden anvendelse af andre mellemkommende regler Det samme gælder, når adressaterne kun har en rent teoretisk mulighed for at undlade at efterkomme en EU-retsakt, og der ikke er nogen tvivl om, at de vil give retsakten virkninger efter dens indhold.

For så vidt angår en afgørelse fra Kommissionen om ændring af betingelserne for fravigelse af reglerne for udnyttelse af en gasrørledning, navnlig for så vidt angår tredjepartsadgang, efter et forslag fra den kompetente nationale myndighed i medfør af artikel 36 i direktiv 2009/73 om fælles regler for det indre marked for naturgas kan et konkurrerende selskab til det selskab, som er adressat for denne afgørelse, ikke anses for at være umiddelbart berørt af den pågældende afgørelse. Betingelsen om, at adressaterne ikke kan udøve noget skøn, er ikke opfyldt, eftersom den afgørelse fra den nationale myndighed, der gennemfører Kommissionens afgørelse, ikke er automatisk, da det er muligt for den nationale myndighed at undlade at gennemføre den foreslåede foranstaltning og muligt for afgørelsens adressat at undlade at efterkomme den.

(jf. præmis 31-33)
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. december 2017 –

Techniplan mod Kommissionen

(Sag T-853/16)

»Passivitetssøgsmål – Kommissionens stillingtagen – erstatningssøgsmål – tilsidesættelse af formkrav – anmodning om betalingspåkrav – åbenbart afvisningsgrundlag – åbenbart inkompetent«

1. Passivitetssøgsmål–stillingtagen som omhandlet i artikel 265, stk. 2, TEUF inden anlæggelsen af søgsmålet–begreb–afvisning af at handle i overensstemmelse med en opfordring til at handle–omfattet (Art. 265, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 20-22)

2. Passivitetssøgsmål–Unionens retsinstansers kompetence–påbud rettet til en institution–uanvendelighed (Art. 263 TEUF, 265 TEUF og 266 TEUF) (jf. præmis 40 og 41)

3. Retslig procedure–stævning–formkrav–fastlæggelse af søgsmålets genstand–kort fremstilling af søgsmålsgrundene–stævning med påstand om erstatning for skade, som angiveligt er forårsaget af en EU-institution [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 44)

Angående

For det første en påstand støttet på artikel 265 TEUF om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at handle over for sagsøgeren, og for det andet en påstand om, at Kommissionen pålægges den i artikel 266 TEUF fastsatte handleforpligtelse og at betale erstatning til sagsøgeren for den skade, der er lidt »for hver dags forsinkelse i gennemførelsen«.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. december 2017 –

Durazzo mod EEAS

(Sag T-559/16)

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – forfremmelsesåret 2014 – akter, som ikke er bebyrdende – åbenbart afvisningsgrundlag – afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren – vedtægtens artikel 43 og artikel 45, stk. 1 – sammenligning af fortjenester – hensyntagen til bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse – udelukkende bogstavelige bedømmelser – ingen metode, som gør det muligt at sammenligne bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse – åbenbart, at søgsmålet skal tages til følge«

1. Tjenestemandssager–akt, der indeholder et klagepunkt–begreb–forslag til en liste over forfremmelsesværdige tjenestemænd–forberedende akt–ikke omfattet (Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91) (jf. præmis 26 og 27)

2. Tjenestemandssager–akt, der indeholder et klagepunkt–afgørelse om afslag på en klage–rent afslag–bekræftende akt–afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1) (jf. præmis 28 og 29)

3. Retslig procedure–stævning–formkrav–klar og præcis fremstilling af de påberåbte anbringender (jf. præmis 46)

4. Ulovlighedsindsigelse–rækkevidde–anfægtelige retsakter–generel retsakt, der ligger til grund for den anfægtede retsakt (Art. 277 TEUF) (jf. præmis 54)

5. Tjenestemandssager–forudgående administrativ klage–overensstemmelse mellem klagen og søgsmålet–identitet mellem genstand og årsag–ulovlighedsindsigelse rejst for første gang i forbindelse med søgsmålet–formaliteten (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 56)

6. Tjenestemænd–forfremmelse–sammenligning af fortjenester–betingelser–administrationens skønsbeføjelse–indførelse af et system, der udelukkende er baseret på kommentarer fra bedømmerne, uden anvendelse af points eller analytiske bedømmelser–ikke tilladt (Tjenestemandsvedtægten, art. 43 og 45) (jf. præmis 65-70, 83 og 84)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af tre retsakter fra EEAS, nemlig for det første forslaget om forfremmelse af 11. juli 2014, for så vidt som det vedrører lønklasse AD 13, for det andet afgørelsen af 29. oktober 2014 om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2014 og for det tredje afgørelsen af 28. maj 2015 om afslag på den klage, der blev indgivet over denne nægtelse af forfremmelse.

Konklusion

1) Afgørelsen fra Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) af 29. oktober 2014 om ikke at forfremme Giacomo Durazzo til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2014, annulleres.

2) I øvrigt frifindes EEAS.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 27. november 2017 –

HeidelbergCement mod Kommissionen

(Sag T-902/16)

»Annullationssøgsmål – konkurrence – fusioner – markedet for grå cement i Kroatien – afgørelse om at indlede den indgående undersøgelse i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 139/2004 – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – forberedende akt – afvisning«

1. Annullationssøgsmål–akter, der kan være genstand for søgsmål–begreb–akter, der fremkalder bindende retsvirkninger–forberedende akter–ikke omfattet–Kommissionens afgørelse om at foretage en indgående undersøgelse af en fusion [Art. 263 TEUF; Rådets forordning nr. 139/2004, art. 6, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 14-22 og 25)

2. Annullationssøgsmål–akter, der kan være genstand for søgsmål–akter, der fremkalder bindende retsvirkninger–bedømmelse af disse virkninger ud fra retsaktens indhold–kommissionsafgørelse, hvorved en anmeldt fusion erklæres forenelig med fællesmarkedet–afgørelsen i princippet ikke bebyrdende–pligt for Retten til at undersøge, om betragtningerne eventuelt har bindende retsvirkninger (Art. 263 TEUF; Rådets forordning nr. 139/2004, art. 8, stk. 1) (jf. præmis 23 og 24)

Angående

Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 6591 final af 10. oktober 2016 om at indlede den indgående undersøgelse i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 med henblik på at efterprøve, om HeidelbergCements og Schwenk Zement KG’s erhvervelse af kontrollen med Cemex Hungária Épitöanyagok Kft. og Cemex Hrvatska d.d. gennem Duna-Dráva Cement Kft er forenelig med det indre marked.

Konklusion

1) Sagen afvises.