— Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af 
finansforordningens artikel 84 og 94, idet der blev foretaget 
en vurdering, selv om der kun var ét tilbud tilbage, og 
sagsøgte ikke havde reageret, selv om sagsøgeren havde 
gjort opmærksom på, at der forelå en interessekonflikt til 
fordel for konsortiet ICAS.  
— Sagsøgte har begået en retlig fejl ved at afvise sagsøgerens 
tilbud på grundlag af artikel 120, stk. 4, i gennemførelses ­
bestemmelserne til dets finansforordning, idet denne 
bestemmelse ikke giver mulighed for at afvise et tilbud pr. 
automatik uden at vurdere, hvorvidt det opfylder en af 
udbudsbetingelsernes grundlæggende eller specifikke betin ­
gelser.  
— Sagsøgeren søger erstatning på grundlag af det forhold, at 
de påståede tilsidesættelser af retsreglerne har forårsaget et 
direkte og bestemt tab for selskabet.  
Sag anlagt den 13. september 2010 — Cortés del Valle 
López mod KHIM (HIJOPUTA)  
(Sag T-417/10)  
(2010/C 301/94)  
Processprog: spansk  
Parter  
Sagsøger:  Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Spanien) 
(ved abogado J. Calderón Chavero)  
Sagsøgt:  Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare ­
mærker og Design)  
Sagsøgerens påstande  
— Afgørelse truffet den 18. juni 2010 af Andet Appelkammer 
ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare ­
mærker og Design) (sag R 175/2010-2) annulleres.  
— Subsidiært annulleres afgørelse af 24. november 2009 
truffet af undersøgeren ved Harmoniseringskontoret.  
— Sagsøgerens påstande tages til følge.  
— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost ­
ninger, såfremt det tager til genmæle og taber sagen.  
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter  
Det omhandlede EF-varemærke:  Figurmærket, der indeholder 
ordbestanddelen »¡Que buenu ye! HIJOPUTA« for varer og tjene ­
steydelser i klasse 33, 35 og 39.  Undersøgerens afgørelse:  Afslag på EF-varemærkeansøgningen.  
Appelkammerets afgørelse:  Afslag på klagen.  
Søgsmålsgrunde:  Ingen tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra f), i 
forordning nr. 207/2009 (  1 ), da det ansøgte varemærke ikke 
strider mod sædelighed.  
( 1 ) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-vare ­
mærker (EUT L 78, s. 1).  
Sag anlagt den 15. september 2010 — voestalpine og 
voestalpine Austria Draht mod Kommissionen  
(Sag T-418/10)  
(2010/C 301/95)  
Processprog: tysk  
Parter  
Sagsøgere:  voestalpine AG (Linz, Østrig) og voestalpine Austria 
Draht GmbH (Bruck an der Mur, Østrig) (ved Rechtsanwälte A. 
Ablasser-Neuhuber og G. Fussenegger)  
Sagsøgt:  Europa-Kommissionen  
Sagsøgernes påstande  
— Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 
2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og 
EØS-aftalens artikel 53 i sag COMP/38.344 — forspæn ­
dingsstål, annulleres, for så vidt som den angår sagsøgerne.  
— Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgerne i 
beslutningens artikel 2.  
— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost ­
ninger.  
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter  
Sagsøgerne har anfægtet Kommissionens beslutning K(2010) 
4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — forspæn ­
dingsstål. Ved den anfægtede beslutning er sagsøgerne og andre 
virksomheder blevet pålagt bøder på grund af overtrædelse af 
artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53. Sagsøgerne har 
efter Kommissionens opfattelse deltaget i en vedvarende aftale 
og/eller samordnet praksis inden for sektoren for forspændings ­
stål på det indre marked og i EØS-området.  
Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål gjort tre søgsmåls ­
grunde gældende.DA 6.11.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 301/59
Som den første søgsmålsgrund har sagsøgerne anført, at de ikke 
har overtrådt artikel 101 TEUF. Sagsøgerne har i den forbin ­
delse gjort gældende, at tilregnelsen af deres deltagelse udeluk ­
kende via en agent i Italien er en fejl, idet denne agent slet ikke 
repræsenterede sagsøgerne ved sammenkomsten i »Club Italia«, 
idet en ikke-eksklusiv agents adfærd ikke kan tilregnes sagsø ­
gerne henset til, at der ikke foreligger en økonomisk enhed, idet 
Kommissionens automatiske tilregnelse af en ikke-eksklusiv 
agents handlinger strider mod Rettens praksis, og idet sagsø ­
gerne ikke havde noget kendskab til agentens handlinger. Subsi ­
diært har sagsøgerne anført, at varigheden af overtrædelsen er 
fastsat forkert i forhold til sagsøgerne.  
I forbindelse med den anden søgsmålsgrund bestrider sagsø ­
gerne, at de har deltaget i en samlet, kompleks og vedvarende 
overtrædelse. De har i den henseende bl.a. gjort gældende, at 
overtrædelsen i »Club Italia« skal adskilles fra de andre i den 
anfægtede beslutning anførte overtrædelser. Endvidere har de 
gjort gældende, at de ikke har deltaget i en samlet, kompleks 
og vedvarende overtrædelse, idet de ikke har haft kendskab til 
nogen samlet plan, at de heller ikke havde mulighed for at 
forudse en sådan og ikke har været indstillet på at påtage sig 
en deraf opstået risiko.  
Endelig har sagsøgerne som den tredje søgsmålsgrund anført fejl 
ved bødens beregning. Sagsøgerne har i den forbindelse gjort 
gældende, at proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat, idet 
der er blevet pålagt en uforholdsmæssig stor bøde i forhold til 
nye (uforudselige) juridiske spørgsmål og samme bøde alene på 
grundlag af kendskabet til andre virksomheders overtrædelser. 
Endvidere foreligger der tilsidesættelse af ligebehandlingsprin ­
cippet, retningslinjerne for beregning af bøder (  1 ) og retten til 
forsvar samt retten til en retfærdig rettergang.  
( 1 ) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a) i 
forordning nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2).  
Sag anlagt den 14. september 2010 — Ori Martin mod 
Kommissionen  
(Sag T-419/10)  
(2010/C 301/96)  
Processprog: italiensk  
Parter  
Sagsøger:  Ori Martin SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved avvo ­
cato P. Ziotti)  
Sagsøgt:  Europa-Kommissionen  
Sagsøgerens påstande  
— Europa-Kommissionens beslutning K(2010) 4387 af 30. juni 
2010 endelig om en procedure i henhold til artikel 101 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og 
artikel 53 i EØS-aftalen (sag COMP/38.344 — Forspæn ­
dingsstål), annulleres, for så vidt som den pålægger sagsø ­
geren ansvaret for den sanktionerede adfærd.  — Den i henhold til samme beslutnings artikel 2 pålagte bøde 
annulleres eller nedsættes.  
— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost ­
ninger.  
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter  
Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme 
som i sag T-385/10, ArcelorMittal Wire France m.fl. mod 
Kommissionen.  
Sagsøgeren har gjort gældende, at Europa-Kommissionens 
beslutning K(2010) 4387 af 30. juni 2010 endelig er ulovlig, 
for så vidt som den pålægger ansvar udelukkende pga. det 
(næsten) fulde ejerskab af det selskab, som er tilskrevet den i 
medfør af artikel 101 TEUF sanktionerede, formodede aftalte 
adfærd.  
Sagsøgeren har navnlig gjort følgende gældende:  
— Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra b), i Rådets forord ­
ning (EF) nr. 1/2003, for så vidt som Kommissionens befø ­
jelse til at pålægge bøde var forældet i den foreliggende sag.  
— Tilsidesættelse af artikel 101 TEUF samt af principperne om 
den personlige karakter af ansvar og straf, om god forvalt ­
ningsskik og af forbuddet mod forskelsbehandling, for så 
vidt som Kommissionen har pålagt sagsøgeren et reelt 
objektivt ansvar for den eventuelt ulovlige adfærd, dvs. et 
ansvar på grundlag af en uafkræftelig formodning, som i 
virkeligheden ikke kan modbevises. Et sådant ansvar 
forbundet med ejerforhold er uden fortilfælde og i strid 
med de principper, der er fastslået i fællesskabets retspraksis 
i forbindelse med anvendelsen af artikel 101 TEUF inden for 
koncernområdet.  
— Tilsidesættelse af princippet om kapitalselskabers begræn ­
sede ansvar, der kan udledes af selskabsretten, som er 
fælles for medlemsstaterne, og af selve EU-retten.  
Endelig har Ori Martin nedlagt påstand om annullation eller, i 
det mindste, en betydelig nedsættelse af den pålagte bøde.DA C 301/60 Den Europæiske Unions Tidende 6.11.2010