Sag C-65/13

Europa-Parlamentet

mod

Europa-Kommissionen

»Annullationssøgsmål — forordning (EU) nr. 492/2011 — gennemførelsesafgørelse 2012/733/EU — Eures-nettet — Europa-Kommissionens gennemførelsesbeføjelser — rækkevidde — artikel 291, stk. 2, TEUF«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. oktober 2014

EU-institutioner – udøvelse af beføjelser – gennemførelsesbeføjelser tildelt Europa-Kommissionen til vedtagelse af gennemførelsesretsakter – grænser – bedømmes på grundlag af de vigtigste generelle mål bag den pågældende retsakt og nødvendigheden eller hensigtsmæssigheden af bestemmelserne i den gennemførelsesretsakt, der vedtages – vedtagelse af afgørelse 2012/733 – overskridelse af grænserne for de gennemførelsesbeføjelser, der var tildelt Kommissionen – foreligger ikke

(Art. 291, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 492/2011, art. 11, stk. 1, andet afsnit, art. 12, 13, 21, 29 og 38; Kommissionens afgørelse 2012/733)

Når Kommissionen er tildelt en gennemførelsesbeføjelse på grundlag af artikel 291, stk. 2, TEUF, skal den præcisere indholdet af den lovgivningsmæssige retsakt for at sikre gennemførelsen heraf under ensartede betingelser i alle medlemsstaterne. Det forholder sig således, hvis bestemmelserne i gennemførelsesretsakten, som den vedtager, dels overholder de væsentlige generelle mål, som forfølges med retsakten, dels er nødvendige eller egnede til gennemførelse af denne, uden at de hverken supplerer eller ændrer den.

Disse betingelser er opfyldt for så vidt angår gennemførelsesafgørelse 2012/733 om gennemførelse af forordning nr. 492/2011 med hensyn til formidling og udligning af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse og genetablering af Eures, som er vedtaget på grundlag af de gennemførelsesbeføjelser, som Kommissionen er tillagt ved artikel 38 i forordning nr. 492/2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen. For det første overholder afgørelse 2012/733 det væsentlige generelle mål, som forfølges med kapitel II i forordning nr. 492/2011, om at sætte arbejdstagerne i stand til at modtage konkrete tilbud om beskæftigelse fra andre områder inden for Unionen ved i almindelighed at sikre et bedre overblik over arbejdsmarkedet, for så vidt som forordningen, som det fremgår af fjerde betragtning til og artikel 2 i den pågældende afgørelse, i lighed med forordning nr. 492/2011 tilsigter at bane vej for grænseoverskridende geografisk arbejdstagermobilitet ved gennem en fælles indsats, nemlig Eures, at skabe større gennemsigtighed og sikre udveksling af oplysninger på de europæiske arbejdsmarkeder.

For det andet forholder det sig således, at da artikel 38 i forordning nr. 492/2011 skal fortolkes i lyset af artikel 291 TEUF, vedrører henvisningen til de nødvendige foranstaltninger i artikel 38 kravet om at sikre gennemførelsen af denne forordning under ensartede betingelser i alle medlemsstaterne uden dog at berøre rækkevidden af Kommissionens gennemførelsesbeføjelser i henhold til den ramme, der er fastlagt ved forordningens kapitel II. Henset til den omstændighed, at Eures ikke er oprettet ved forordning nr. 492/2011, tildeler denne og særligt dens artikel 11, stk. 1, andet afsnit, i denne forbindelse Kommissionen beføjelser til at fastsætte bestemmelser om fælles indsats mellem Kommissionen og medlemsstaterne ved udligning af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse inden for Unionen og ved den hertil knyttede anvisning af beskæftigelse til arbejdstagere. Oprettelsen af et Eures-styrelsesråd og dettes tildeling af en rådgivende rolle ved afgørelse 2012/733 hverken ændrer eller supplerer den ramme, der er fastlagt ved forordning nr. 492/2011, idet de alene tilsigter at sikre den effektive virkning af den fælles indsats, som er fastsat ved forordningen, uden at det overlapper det faglige udvalgs eller det rådgivende udvalgs funktioner som indført ved henholdsvis forordningens artikel 21 og 29. Det kan ikke medgives, at Kommissionen blot ved at fastsætte, at den i fremtiden kan vedtage et Eures-charter, har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser. Afgørelsens artikel 10 hverken supplerer eller ændrer således den ramme, der er fastlagt ved den pågældende forordning, idet den pågældende bestemmelse og den deri fastlagte foranstaltning alene tilsigter at lette udvekslingen af oplysninger inden for Eures som fastsat ved denne forordnings artikel 12 og 13 og at fremme dennes effektive virkning.

(jf. præmis 40, 43, 46, 50, 52, 60, 87 og 92)

Sag C-65/13

Europa-Parlamentet

mod

Europa-Kommissionen

»Annullationssøgsmål — forordning (EU) nr. 492/2011 — gennemførelsesafgørelse 2012/733/EU — Eures-nettet — Europa-Kommissionens gennemførelsesbeføjelser — rækkevidde — artikel 291, stk. 2, TEUF«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. oktober 2014

EU-institutioner — udøvelse af beføjelser — gennemførelsesbeføjelser tildelt Europa-Kommissionen til vedtagelse af gennemførelsesretsakter — grænser — bedømmes på grundlag af de vigtigste generelle mål bag den pågældende retsakt og nødvendigheden eller hensigtsmæssigheden af bestemmelserne i den gennemførelsesretsakt, der vedtages — vedtagelse af afgørelse 2012/733 — overskridelse af grænserne for de gennemførelsesbeføjelser, der var tildelt Kommissionen — foreligger ikke

(Art. 291, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 492/2011, art. 11, stk. 1, andet afsnit, art. 12, 13, 21, 29 og 38; Kommissionens afgørelse 2012/733)

Når Kommissionen er tildelt en gennemførelsesbeføjelse på grundlag af artikel 291, stk. 2, TEUF, skal den præcisere indholdet af den lovgivningsmæssige retsakt for at sikre gennemførelsen heraf under ensartede betingelser i alle medlemsstaterne. Det forholder sig således, hvis bestemmelserne i gennemførelsesretsakten, som den vedtager, dels overholder de væsentlige generelle mål, som forfølges med retsakten, dels er nødvendige eller egnede til gennemførelse af denne, uden at de hverken supplerer eller ændrer den.

Disse betingelser er opfyldt for så vidt angår gennemførelsesafgørelse 2012/733 om gennemførelse af forordning nr. 492/2011 med hensyn til formidling og udligning af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse og genetablering af Eures, som er vedtaget på grundlag af de gennemførelsesbeføjelser, som Kommissionen er tillagt ved artikel 38 i forordning nr. 492/2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen. For det første overholder afgørelse 2012/733 det væsentlige generelle mål, som forfølges med kapitel II i forordning nr. 492/2011, om at sætte arbejdstagerne i stand til at modtage konkrete tilbud om beskæftigelse fra andre områder inden for Unionen ved i almindelighed at sikre et bedre overblik over arbejdsmarkedet, for så vidt som forordningen, som det fremgår af fjerde betragtning til og artikel 2 i den pågældende afgørelse, i lighed med forordning nr. 492/2011 tilsigter at bane vej for grænseoverskridende geografisk arbejdstagermobilitet ved gennem en fælles indsats, nemlig Eures, at skabe større gennemsigtighed og sikre udveksling af oplysninger på de europæiske arbejdsmarkeder.

For det andet forholder det sig således, at da artikel 38 i forordning nr. 492/2011 skal fortolkes i lyset af artikel 291 TEUF, vedrører henvisningen til de nødvendige foranstaltninger i artikel 38 kravet om at sikre gennemførelsen af denne forordning under ensartede betingelser i alle medlemsstaterne uden dog at berøre rækkevidden af Kommissionens gennemførelsesbeføjelser i henhold til den ramme, der er fastlagt ved forordningens kapitel II. Henset til den omstændighed, at Eures ikke er oprettet ved forordning nr. 492/2011, tildeler denne og særligt dens artikel 11, stk. 1, andet afsnit, i denne forbindelse Kommissionen beføjelser til at fastsætte bestemmelser om fælles indsats mellem Kommissionen og medlemsstaterne ved udligning af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse inden for Unionen og ved den hertil knyttede anvisning af beskæftigelse til arbejdstagere. Oprettelsen af et Eures-styrelsesråd og dettes tildeling af en rådgivende rolle ved afgørelse 2012/733 hverken ændrer eller supplerer den ramme, der er fastlagt ved forordning nr. 492/2011, idet de alene tilsigter at sikre den effektive virkning af den fælles indsats, som er fastsat ved forordningen, uden at det overlapper det faglige udvalgs eller det rådgivende udvalgs funktioner som indført ved henholdsvis forordningens artikel 21 og 29. Det kan ikke medgives, at Kommissionen blot ved at fastsætte, at den i fremtiden kan vedtage et Eures-charter, har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser. Afgørelsens artikel 10 hverken supplerer eller ændrer således den ramme, der er fastlagt ved den pågældende forordning, idet den pågældende bestemmelse og den deri fastlagte foranstaltning alene tilsigter at lette udvekslingen af oplysninger inden for Eures som fastsat ved denne forordnings artikel 12 og 13 og at fremme dennes effektive virkning.

(jf. præmis 40, 43, 46, 50, 52, 60, 87 og 92)