ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/59

Sag anlagt den 28. februar 2014 — Canadian Solar Emea m.fl. mod Rådet

(Sag T-163/14)

2014/C 135/78

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Canadian Solar Emea GmbH (München, Tyskland), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kina), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kina), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kina) og Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (ved advokaterne A. Willems, S. De Knop og J. Charles)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling.

— Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2003 L 325, s. 66) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.

1. Første anbringende, hvorefter institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil afsendt fra Folkerepublikken Kina, selv om meddelelsen om indledning af proceduren kun nævnte fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina, har tilsidesat artikel 10, stk. 12, og artikel 10, stk. 13, i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009 (1).

2. Andet anbringende, hvorefter institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil, som ikke var genstand for en antisubsidieundersøgelse, har tilsidesat artikel 1 og 27 i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009.

3. Tredje anbringende, hvorefter institutionerne ved kun at gennemføre en undersøgelse af to forskellige produkter (fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og celler) har tilsidesat artikel 2, litra c), i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009

(1) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/55

Sag anlagt den 24. februar 2014 — Tilda Riceland Private mod KHIM — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

(Sag T-136/14)

2014/C 135/71

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Indien) (ved barrister S. Malynicz og solicitors N. Urwin og D. Sills)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Siam Grains Co. Ltd (Bangkok, Thailand)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 18. december 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1086/2012-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Siam Grains Co. Ltd

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket i sort og hvid indeholdende ordbestanddelene »BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE« for varer i klasse 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 3 520 641

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tilda Riceland Private Ltd

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det ældre ikke-registrerede varemærke og det ældre tegn, der »anvendes erhvervsmæssigt, som betegnelse for en vareklasse«, »BASMATI« brugt i Det Forenede Kongerige i forbindelse med »ris«

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 4.
1.

Med det første anbringende gøres gældende, at der er sket en tilsidesættelse af retten til god forvaltning og navnlig af begrundelsespligten, samt at der er sket en tilsidesættelse af legalitetsprincippet, for så vidt som Kommissionens beslutning om at inddrive de forskud, der er udbetalt til selskabet EDC inden for rammerne af projektet »C-I Factor«, og i den forbindelse at gøre et solidarisk ansvar gældende over for sagsøgerne, som er medlemmer af konsortiet, er baseret på en ulovlig beslutning om at bringe støtteaftalen til ophør.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/46

Sag anlagt den 4. februar 2014 — EE mod KHIM (gengivelse af et gråt mønster)

(Sag T-77/14)

2014/C 135/58

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger EE Ltd (Hatfield, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor P. Brownlow)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 24. oktober 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 704/2013-1, annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det omhandlede EF-varemærke: Et EF-figurmærke, der gengiver et gråt mønster, for varer og tjenesteydelser i klasse 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 og 45 — EF-varemærkeansøgning nr. 11 388 386

Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b).
1.

Vedrørende korrektionen i den anfægtede afgørelse inden for rammerne af enkeltbetalingsordningen i forordning nr. 1782/2003 (1) (betalingsrettigheder). Første annullationsanbringende: — Manglende retsgrundlag for at pålægge korrektioner i beregningen af enkeltbetalingsrettigheder og fordelingen af den nationale reserve og en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 42 og 43 i forordning nr. 1782/2003, artikel 21 og 28, stk. 1 og 2, i forordning nr. 795/2004 (2) og artikel 231 i forordning nr. 1290/2005 (3). — Pålæggelsen af faste korrektioner inden for rammerne af enkeltbetalingsordningen er ulovlig, da der ikke foreligger et gyldigt retsgrundlag til at anvende de gamle retningslinjer i dokumentet VI/5530/1997 på den nye fælles landbrugspolitik og på enkeltbetalingsordningen. I modsat fald vil anvendelsen af de gamle retningslinjer på den nye fælles landbrugspolitik udgøre en ukorrekt anvendelse af Den Europæiske Unions skønsbeføjelse i forbindelse med de finansielle korrektioner og samtidig i høj grad tilsidesætte proportionalitetsprincippet. Andet annullationsanbringende vedrørende medregning af alle foderareal i beregningen af referencebeløb: — Kommissionen har foreslået en fast korrektion på 5% i strid med retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, og idet den herved har overskredet sin skønsbeføjelse, selv om den ikke kunne foreslå nogen korrektion. Hvis dette ikke er muligt, burde Kommissionen nedsætte den til 2%. Tredje annullationsanbringende vedrørende inddragelse af alle foderarealer i beregningen af referencebeløb: — Tilsidesættelse af artikel 4 i forordning nr. 2529/2001, hvilket fører til, at grundlaget for beregning af den foreslåede faste korrektion ikke er korrekt, og korrektionen skal begrænses til 162 920 267,28 EUR for 2007, til 162 528 761,38 EUR for 2008 og til 161 343 586,94 EUR for 2009. Fjerde annullationsanbringende vedrørende fordelingen af den nationale reserve: — Fejlagtig fortolkning af artikel 42 i forordning nr. 1782/2003 og af artikel 21 i forordning nr. 795/2004 (kriterier for fordelingen af den nationale reserve) og fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder. Femte annullationsanbringende vedrørende fordelingen af den nationale reserve: — Manglende opfyldelse af de betingelser, der kræves for anvendelsen af forordning nr. 1290/2005, da Kommissionens konstateringer vedrørende de nationale kriterier for fordelingen af den nationale reserve ikke udgør en overtrædelse af denne forordning. — Fejlagtig fortolkning og urigtig anvendelse af artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 og retningslinjerne i dokumentet VI/5530/1997, da — hvis det antages, at de er korrekte — Kommissionens klagepunkter vedrørende kriterierne for fordelingen af den nationale reserve for det første ikke har ført til betaling af beløb til personer, der ikke havde ret hertil, og ikke har forårsaget en risiko for tab for Fonden, og for det andet omhandler de pågældende klagepunkter ikke en manglende anvendelse af en grundlæggende kontrol og begrunder følgelig ikke anvendelsen af en fast korrektion på 10%.
2.

Tilsidesættelse af traktaterne — Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionens afgørelse om at indlede en formel undersøgelsesprocedure er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at Domstolen i dom af 13. marts 2001, PreussenElektra (sag C-379/98, Sml. I, s. 2099) allerede har fastslået, at Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (loven om forrang for vedvarende energi, herefter »EEG«) ikke yder statsstøtte. EEG finder fortsat anvendelse i i det væsentlige uændret form. Navnlig er de aspekter, som er afgørende for vurderingen af, om der foreligger støtte, forblevet uændrede. Det samme gælder Kommissionens beslutning af 22. maj 2002 (EFT C 164, s. 5), hvormed Kommissionen fastslog, at EEG ikke udgør statsstøtte. — Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at reduktionen af EEG-afgiften ikke opfylder betingelserne for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse navnlig anført, at reduktionen af EEG-afgiften ikke udgør en fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under normale markedsvilkår, ikke er af selektiv karakter, ikke udgør statsstøtte eller støtte, som staten har tildelt ved hjælp af statsmidler, og ikke resulterer i en fordrejning af konkurrencen eller er til skade for handelen mellem medlemsstaterne.
2.

Andet anbringende: åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder Sagsøgeren har inden for rammerne af det andet anbringende gjort gældende, at Kommissionen misforstod det relevante sagsfaktum, dvs. funktionsmåden for lov om forrang for vedvarende energi, særligt denne lovs ordning for finansielle strømme. Endvidere misforstod Kommissionen »statens« rolle som lovgiver og som organ, der udfører myndighedskontrol, og udledte fejlagtigt deraf, at der forelå en kontrolsituation.
2.

Tilsidesættelse af traktaterne — Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionens afgørelse om at indlede en formel undersøgelsesprocedure er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at Domstolen i dom af 13. marts 2001, PreussenElektra (sag C-379/98, Sml. I, s. 2099) allerede har fastslået, at Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (loven om forrang for vedvarende energi, herefter »EEG«) ikke yder statsstøtte. EEG finder fortsat anvendelse i i det væsentlige uændret form. Navnlig er de aspekter, som er afgørende for vurderingen af, om der foreligger støtte, forblevet uændrede. Det samme gælder Kommissionens beslutning af 22. maj 2002 (EFT C 164, s. 5), hvormed Kommissionen fastslog, at EEG ikke udgør statsstøtte. — Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at reduktionen af EEG-afgiften ikke opfylder betingelserne for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse navnlig anført, at reduktionen af EEG-afgiften ikke udgør en fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under normale markedsvilkår, ikke er af selektiv karakter, ikke udgør statsstøtte eller støtte, som staten har tildelt ved hjælp af statsmidler, og ikke resulterer i en fordrejning af konkurrencen eller er til skade for handlen mellem medlemsstaterne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/44

Sag anlagt den 28. februar 2014 — Yingli Energy (China) m.fl. mod Rådet

(Sag T-161/14)

2014/C 142/57

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Yingli Energy (China) Co. Ltd (Baoding, Kina); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Kina); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Kina); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Kina); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Beijing, Kina); Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Beijing); Yingli Green Energy Europe (Düsseldorf, Tyskland); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Tyskland); Yingli Green Energy France SAS (Lyon, Frankrig); Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Spanien); Yingli Green Energy Italia Srl (Rome, Italien) og Yingli Green Energy International AG (Kloten, Schweiz) (ved advokaterne A. Willems, S. De Knop og J. Charles)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling

— Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2013 L 325, s. 66) annulleres, for så vidt som den angår sagsøgerne.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.

1. Sagsøgerne har med det første anbringende gjort gældende, at institutionerne ved at pålægge udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter afsendt fra Folkerepublikken Kina, hvorimod meddelelsen om indledning af undersøgelsen alene nævnte fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter med oprindelse i Folkerepublikken Kina, har tilsidesat artikel 10, stk. 12, og artikel 10, stk. 13, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 (1).

2. Med det andet anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at institutionerne ved at pålægge udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter, der ikke var genstand for en antisubsidieundersøgelse, har tilsidesat artikel 1 og 27 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.

3. Med det tredje anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at institutionerne ved at gennemføre en enkelt undersøgelse for to særskilte produkter (dvs. fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og celler) har tilsidesat artikel 2, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).
1.

Første anbringende, hvorefter den anfægtede forordnings artikel 3 er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn og udgør en tilsidesættelse af antidumpinggrundforordningens (2) artikel 8, for så vidt som den fritager kinesiske producenter, fra hvilke Kommissionen godtog et fælles tilsagn, fra foranstaltningerne, hvilket er i strid med sagsøgernes ret til en retfærdig rettergang, princippet om god forvaltningsskik, sagsøgernes ret til forsvar og antidumpinggrundforordningens artikel 8, stk. 4, og artikel 19, stk. 2.
1.

Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at vedtage afgørelsen, eftersom tilsagnene klart ikke forholder sig til de konkurrencemæssige betænkeligheder, der blev identificeret i afgørelsen.
1.

Første anbringende: Tilsidesættelse af processuelle regler, idet sagsøgeren fik modstridende oplysninger om størrelsen af det bud, der blev valgt for del 1. Sagsøgeren gør følgende gældende: — Enten er størrelsen af det bud fra den valgte tilbudsgiver, som er nævnt i Kommissionens skrivelse af 11. december 2013, hvorved sagsøgeren blev oplyst om det valgte buds karakteristika og fordele, forkert, idet det er for lavt. Sagsøgeren har følgelig ikke haft adgang til pålidelige oplysninger om prisen ifølge det valgte bud, og begrundelsespligten er derfor tilsidesat. — Eller også er det en forkert værdi af den tildelte kontrakt, som er angivet i bekendtgørelsen om tildeling af kontrakten, som blev offentliggjort den 24. december 2013 (1), forkert, eftersom den er for høj. I dette tilfælde afspejler bekendtgørelsen om tildeling ikke værdien af det antagne bud, og der er derfor sket en tilsidesættelse af gennemsigtighedsforpligtelsen. — Eller også er værdien af det valgte bud, som angivet i Kommissionens skrivelse af 11. december 2013, og værdien af kontrakten, som den fremgår af bekendtgørelsen om tildeling af kontrakten, korrekt. I så tilfælde er kontrakten blevet tildelt for et højere beløb end det valgte bud, og der er følgelig sket en alvorlig tilsidesættelse af princippet om gennemsigtighed, proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
6.

Med det sjette anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at institutionerne ved ikke at foretage en særskilt bedømmelse af den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen ved den import, der er genstand for dumping, og ved andre kendte faktorer og som en konsekvens heraf ved at pålægge et toldniveau, der er højere end nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen ved importen, har tilsidesat artikel 3 og artikel 9, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009.
2.

Andet anbringende vedrørende manglende hjemmel, for så vidt som retsgrundlaget for den anfægtede gennemførelsesforordning er forordning nr. 267/2012 (1), hvorom det skal fastslås, at den ikke finder anvendelse på sagsøgeren, for så vidt som den for det første er blevet vedtaget i strid med den i artikel 296 TEUF fastsatte begrundelsespligt og i strid med artikel 215 TEUF, og dens artikel 23, stk. 2, litra d), der udgør det retlige grundlag for opførelsen af sagsøgeren på listen i bilag IX til forordning nr. 267/2012, for det andet tilsidesætter traktaterne og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/32

Sag anlagt den 21. marts 2014 — Cristiano di Thiene mod KHIM — Nautica Apparel (AERONAUTICA)

(Sag T-193/14)

2014/C 151/41

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Cristiano di Thiene SpA (Thiene, Italien) (ved advokaterne F. Fischetti og F. Celluprica)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Nautica Apparel, Inc. (New York, De Forenede Stater)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 10. januar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 96/2013-4) annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Cristiano di Thiene SpA

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AERONAUTICA« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 18, 20, 25, 35, 42 og 43 — EF-varemærkeansøgning nr. 7 508 237

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nautica Apparel, Inc.

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Flere ældre EF-varemærkeregistreringer og varemærkeregistreringer i Det Forenede Kongerige af ordmærkerne »NAUTICA« og »NAUTICA BLUE« for varer og tjenesteydelser i klasse 8, 9, 18, 20, 25, 27 og 35

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).
2.

Andet anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte proceduremæssige formforskrifter og sikkerhedskrav, som er indført for at sikre, at de proceduremæssige regler, som kræver, at de virksomheder, der er imod proceduren, svarer i rette tid, og for at forhindre, at vildledende og unøjagtige oplysninger i bliver fremført som indsigelser mod at fortsætte den autonome toldsuspension, anvendes og implementeres korrekt.
—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse K(2013) 8743 endelig af 12. december 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 338, s. 81) annulleres, for så vidt som der for Republikken Finland blev foretaget en finansieringskorrektion på 927 827,58 EUR for manglende overholdelse af artikel 55 i forordning (EF) nr. 1974/2006.
1.

Et første anbringende om at Europa-Kommissionen har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af tiltrædelsesaktens artikel 36 (bilag VII, punkt 1), som er en integrereende del af den traktat om tiltrædelse til Den Europæiske Union, der er indgået mellem Republikken Kroatien Den Europæiske Unions medlemsstater [Narodne novine — Međunarodni ugovori nr. 2/12 (det kroatiske lovtidende — Internationale traktater)], idet den ikke forhindrede fravigelsen af den lovgivning, hvorved oprettes og fastsættes regler for erhvervet som foged, som Republikken Kroatien havde vedtaget under forhandlingerne om tiltrædelse til Den Europæiske Union. Tiltrædelsesaktens artikel 36 pålægger Kommissionen at overvåge (monitoring) alle de forpligtelser, som Republikken Kroatien har givet tilsagn om under forhandlingerne om tiltrædelse til Den Europæiske Union, og dermed også overvåge de retlige forpligtelser, som Republikken Kroatien har påtaget sig til at tilvejebringe et grundlag og alle nødvendige forudsætninger for at oprette erhvervet som foged og gennemføre dette i den kroatiske retsorden senest den 1. januar 2012. Europa-Kommissionen er dog ikke beføjet til at tillade enhver form for ensidig ændring af de forpligtelser, som Republikken Kroatien herved har tiltrådt.
1.

Med det første anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede gennemførelsesforordnings artikel 2 er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn, og at den tilsidesætter artikel 13 i antisubsidiegrundforordningen (2), for så vidt som den i strid med sagsøgernes ret til en retfærdig rettergang og princippet om god forvaltningsskik, sagsøgernes ret til forsvar samt antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 4, og artikel 29, stk. 2, fritager kinesiske producenter, fra hvilke Kommissionen har godtaget et fælles tilsagn, fra foranstaltningerne.
1.

Det første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved fastlæggelsen af metoden for beregning af værdien af afsætningen, eftersom de værdier, der blev anvendt i den anfægtede afgørelse på grundlag af denne metode, ikke afspejler de respektiver stillinger for de banker, som er genstand for den anfægtede afgørelse, på det af overtrædelsen berørte marked i overtrædelsesperioden (første led). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen dermed har tilsidesat sin forpligtelse til at udvise omhu (andet led) og handlet i strid med princippet om ligebehandling (tredje led) og om beskyttelse af den berettigede forventning (fjerde led).