Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser - aftaler om kompetence - vaernetingsaftale - formkrav - aftale indgaaet i en form, der er anerkendt af saedvanen inden for den internationale handel - begreb - mundtlig aftale - klausul i en bekraeftelsesskrivelse i handelsforhold og i betalte fakturaer - ingen indsigelse - klausulens gyldighed - betingelser

(Konventionen af 27.9.1968, art. 17, som aendret ved tiltraedelseskonventionen af 1978)

2 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser - specielle kompetenceregler - retten paa opfyldelsesstedet for den kontraktmaessige forpligtelse - mundtlig aftale mellem parterne om et andet opfyldelsessted end det faktiske opfyldelsessted alene med det formaal at fastlaegge et bestemt vaerneting - artikel 5, nr. 1, finder ikke anvendelse - anvendelse af formkravene for vaernetingsaftaler

(Konventionen af 27.9.1968, art. 5, nr. 1, og art. 17)

Sammendrag

3 Artikel 17, stk. 1, andet punktum, tredje tilfaelde, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, skal fortolkes saaledes, at en vaernetingsaftale i forbindelse med en mundtlig aftale inden for den internationale handel maa antages at vaere gyldigt indgaaet i henhold til bestemmelsen, naar den anden part i kontraktforholdet ikke har reageret paa en bekraeftelsesskrivelse i handelsforhold, som medkontrahenten har fremsendt, eller gentagne gange og uden at goere indsigelse har betalt fakturaer, naar disse dokumenter indeholder en fortrykt angivelse af vaernetinget, hvis en saadan handlemaade er i overensstemmelse med en saedvane, der gaelder inden for det omraade af den internationale handel, hvor de paagaeldende parter driver virksomhed, og hvis parterne har kendskab til eller burde have kendskab til saedvanen.

Der bestaar en saedvane i en branche inden for den internationale handel, bl.a. naar en bestemt handlemaade i almindelighed foelges af de kontraherende parter, der driver virksomhed i branchen, ved indgaaelse af kontrakter af en bestemt type. De kontraherende parter maa antages at have haft kendskab til saedvanen, bl.a. naar de tidligere har haft forretningsforbindelse indbyrdes eller med andre parter i den paagaeldende handelsbranche, eller naar en bestemt handlemaade inden for branchen almindeligt og regelmaessigt foelges ved indgaaelse af kontrakter af en bestemt type, saaledes at den kan betragtes som en fast brug.

4 Konventionen skal fortolkes saaledes, at en mundtlig aftale om opfyldelsesstedet, som ikke har til formaal at fastlaegge det sted, hvor skyldneren faktisk skal erlaegge sin ydelse, men alene at fastlaegge et bestemt vaerneting, ikke reguleres af konventionens artikel 5, nr. 1, men af konventionens artikel 17 og kun er gyldig, naar de betingelser, der er opstillet i sidstnaevnte artikel, er opfyldt. Selv om parterne frit kan aftale et opfyldelsessted for kontraktforpligtelserne, som er et andet end det, der ville blive fastlagt efter den lov, der finder anvendelse paa kontrakten, uden at de skal overholde bestemte formkrav, kan de dog - paa baggrund af det ved konventionen indfoerte system - ikke, med det ene formaal at bestemme et vaerneting, fastlaegge et opfyldelsessted, som ikke har nogen reel tilknytning til de faktiske kontraktforhold, og hvor kontraktforpligtelserne ikke kan opfyldes i henhold til kontraktvilkaarene.