ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/23

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. juli 2016 — Maria Cristina Elisabetta Ornano mod Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-335/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - EF-traktatens artikel 119 (senere artikel 141 EF) - direktiv 75/117/EØF - lige løn til mænd og kvinder - artikel 1 - direktiv 92/85/EØF - foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - artikel 11, nr. 2), litra b), og artikel 11, nr. 3) - national lovgivning, som fastsætter en godtgørelse til de almindelige dommere vedrørende de udgifter, som disse afholder i forbindelse med udøvelsen af deres hverv - ingen ret til denne godtgørelse for en almindelig dommer i tilfælde af en obligatorisk barselsorlov afholdt før den 1. januar 2005))

(2016/C 335/31)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maria Cristina Elisabetta Ornano

Sagsøgt: Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

Konklusion

EF-traktatens artikel 119 (senere artikel 141 EF), artikel 1 i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder, artikel 11, nr. 2), litra b), i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), samt artikel 11, nr. 3), i direktiv 92/85 skal fortolkes således, at bestemmelserne i det tilfælde, hvor den pågældende medlemsstat ikke har fastsat en bevarelse af alle de lønelementer og tillæg, som en almindelig dommer havde ret til før sin barselsorlov, ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en almindelig dommer i tilfælde af en obligatorisk barselsorlovsperiode før den 1. januar 2005 er udelukket fra at oppebære en godtgørelse vedrørende de udgifter, som de almindelige dommere afholder i forbindelse med udøvelsen af deres beskæftigelse, forudsat at den nævnte arbejdstager i denne periode har oppebåret en indtægt, som mindst svarer til den ydelse, der er fastsat i den nationale lovgivning om social sikring, og som hun ville have modtaget i tilfælde af sygeorlov, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/17

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. juni 2016 — Alicja Sobczyszyn mod Szkoła Podstawowa w Rzeplinie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia — Polen)

(Sag C-178/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tilrettelæggelse af arbejdstiden - direktiv 2003/88/EF - ret til årlig betalt ferie - lærere - rekreationsorlov - årlig ferie, der falder sammen med rekreationsorlov - ret til at afholde den årlige ferie på et andet tidspunkt))

(2016/C 335/22)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alicja Sobczyszyn

Sagsøgt: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning eller praksis som den i hovedsagen omhandlede, der tillader, at en arbejdstager, som afholder rekreationsorlov tildelt i overensstemmelse med national ret i den årlige ferieperiode, som er fastsat i feriekalenderen for den institution, som han er ansat ved, ved rekreationsorlovens ophør kan nægtes ret til at afholde sin årlige betalte ferie på et senere tidspunkt, forudsat at formålet med retten til rekreationsorlov er forskelligt fra formålet med retten til årlig ferie, hvilket det tilkommer den nationale ret at afgøre.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/24

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 30. juni 2016 — Selena România Srl mod Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) București (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien)

(Sag C-416/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - handelspolitik - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 13 - omgåelse - gennemførelsesforordning (EU) nr. 791/2011 - åben mesh-stoffer af glasfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina - antidumpingtold - gennemførelsesforordning (EU) nr. 437/2012 - afsendt fra Taiwan - indledning af en undersøgelse - gennemførelsesforordning (EU) nr. 21/2013 - udvidelse af antidumpingtolden - tidsmæssigt anvendelsesområde - princip om forbud mod tilbagevirkende gyldighed - EF-toldkodeksen - efterfølgende opkrævning af importafgifter))

(2016/C 335/32)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Selena România Srl

Sagsøgt: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) București

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 21/2013 af 10. januar 2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der er indført ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 791/2011 på importen af visse åben mesh-stoffer af glasfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af visse åben mesh-stoffer af glasfibre afsendt fra Taiwan og Thailand, uanset om varen er angivet med oprindelse i Taiwan og Thailand eller ej, skal fortolkes således, at den endelige antidumpingtold, der blev udvidet med denne bestemmelse, ikke finder anvendelse med tilbagevirkende kraft på varer, der er afsendt fra Taiwan og bragt i fri omsætning i EU efter, at Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 791/2011 af 3. august 2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige antidumpingtold på importen af visse åben mesh-stoffer af glasfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina trådte i kraft, men før Kommissionens forordning (EU) nr. 437/2012 af 23. maj 2012 om indledning af en undersøgelse vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved gennemførelsesforordning nr. 791/2011, og om at gøre denne import til genstand for registrering, trådte i kraft. Den antidumpingtold, der blev indført ved artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 791/2011, finder imidlertid anvendelse på sådanne varer, hvis det godtgøres, at de, selv om de er afsendt fra Taiwan og angivet med oprindelse i dette land, i realiteten har oprindelse i Folkerepublikken Kina.

(1) EUT C 346 af 19.10.2015.
2)

Artikel 19, stk. 4, sidste afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at det udelukker anvendelse af bestemmelserne i national ret vedrørende ordningen for anmodninger om adgang til appel, såfremt den frist for at indgive sådanne anmodninger til behandling, der specifikt er angivet i den meddelelse fra medlemsstaten, hvortil nævnte bestemmelse henviser, er udløbet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/13

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 14. juli 2016 — Sprengen/Pakweg Douane BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-97/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - pos. 8471 og 8521 - forklarende bemærkninger - aftalen om handel med informationsteknologiprodukter - »screenplays«))

(2016/C 335/16)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sprengen/Pakweg Douane BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20. september 2007, skal fortolkes således, at apparater som de i hovedsagen omhandlede screenplays, der gør det muligt dels at lagre multimediafiler, dels at gengive disse på et tv eller en videomonitor, skal henføres under pos. 8521 i denne nomenklatur.

(1) EUT C 171 af 26.5.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/25

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. juli 2016 — Ivo Muladi mod Krajský úřad Moravskoslezského kraje (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Ostravě — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-447/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - transport - direktiv 2003/59/EF - pligt til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus - artikel 4 - velerhvervede rettigheder - indehavere af kørekort udstedt inden de i artikel 4 fastsatte datoer - fritagelse for pligten til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus - nationale regler, der fastsætter et yderligere krav om forudgående efteruddannelse af en varighed på 35 timer for at være omfattet af den omhandlede fritagelse))

(2016/C 335/33)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Ostravě

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ivo Muladi

Sagsøgt: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

Konklusion

Artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der for de personer, som er omfattet af den i denne artikel fastsatte fritagelse for pligten for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller passagerbefordring ad vej, til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus, er fastsat et krav om forudgående efteruddannelse af en varighed på 35 timer for udøvelsen af det pågældende chaufførerhverv.

(1) EUT C 389 af 23.11.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 335/19

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. juni 2016 — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) mod Vasile Toma og Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Sibiu — Rumænien)

(Sag C-205/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - adgang til domstolsprøvelse - princippet om processuel ligestilling - ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet - procedure til tvangsfuldbyrdelse af en retsafgørelse om tilbagebetaling af en afgift, der er opkrævet i strid med EU-retten - offentlige myndigheders fritagelse for visse retsafgifter - Domstolens kompetence))

(2016/C 335/25)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Sibiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

Sagsøgte: Vasile Toma og Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

Konklusion

Artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter offentligretlige juridiske personer er fritaget for retslige stempelafgifter, når de fremsætter indsigelse mod tvangsfuldbyrdelsen af en retsafgørelse om tilbagebetaling af afgifter, der er opkrævet i strid med EU-retten, og er undtaget fra pligten til at betale depositum ved indgivelsen af en anmodning om udsættelse af en sådan tvangsfuldbyrdelsesprocedure, hvorimod anmodninger, der fremsættes af privatretlige fysiske og juridiske personer inden for rammerne af disse procedurer, som udgangspunkt fortsat er underlagt retsafgifter.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015.
2)

Artikel 11, tredje punktum, i direktiv 2004/48 skal fortolkes således, at betingelserne for at udstede et påbud som omhandlet i denne bestemmelse over for en mellemmand, der leverer en tjenesteydelse i form af udlejning af boder i markedshaller, er identiske med betingelserne i forhold til de påbud, der kan udstedes over for mellemmænd på en online-markedsplads, som Domstolen formulerede i dom af 12. juli 2011, L’Oréal m.fl. (C-324/09, EU:C:2011:474).
2)

Artikel 32, stk. 3, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at licenstageren kan gøre et krav om erstatning for den skade, han har lidt, gældende inden for rammerne af en sag om krænkelse af et EF-design, som han har anlagt i henhold til denne bestemmelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 314/4

Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. juni 2016 — New Valmar BVBA mod Global Pharmacies Partner Health Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van Koophandel te Gent — Belgien)

(Sag C-15/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - varernes frie bevægelighed - forbud mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative udførselsrestriktioner - artikel 35 TEUF - virksomhed etableret i det nederlandske sprogområde i Kongeriget Belgien - lovgivning, hvorefter fakturaer skal affattes på nederlandsk, idet de ellers er absolut ugyldige - repræsentationsaftale af grænseoverskridende karakter - restriktion - begrundelse - manglende forholdsmæssighed))

(2016/C 314/05)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank van Koophandel te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: New Valmar BVBA

Sagsøgt: Global Pharmacies Partner Health Srl

Konklusion

Artikel 35 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en delstatsenhed i en medlemsstat såsom det flamske fællesskab i Kongeriget Belgien, som pålægger enhver virksomhed, der har sit driftssted på denne delstatsenheds område, at affatte samtlige angivelser på fakturaer vedrørende grænseoverskridende transaktioner udelukkende på det officielle sprog i denne delstatsenhed, idet retten ellers ex officio erklærer disse fakturaer ugyldige.

(1) EUT C 118 af 13.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 314/6

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 22. juni 2016 — Gemeente Woerden mod Staatsecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-267/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift - indgående afgift - fradrag))

(2016/C 314/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gemeente Woerden

Sagsøgt: Staatsecretaris van Financiën

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor denne afgiftspligtige person har ladet en bygning opføre og solgt den til en lavere pris end omkostningerne ved opførelsen heraf, har ret til fradrag af alle de momsbeløb, der er betalt i forbindelse med bygningens opførelse, og ikke kun en del heraf svarende til de dele af bygningen, som køberen anvender til økonomisk virksomhed. Den omstændighed, at køberen vederlagsfrit overlader brugen af en del af den omhandlede bygning til en tredjemand, har ingen betydning i denne forbindelse.

(1) EUT C 262 af 10.8.2015.
1)

Artikel 102, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EU-varemærker skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en EU-varemærkedomstol under anvendelse af visse principper i national procesret afholder sig fra at udstede et forbud mod, at tredjemand begår fortsatte krænkelser, med den begrundelse, at indehaveren af det pågældende varemærke ikke har nedlagt påstand herom ved denne domstol.
2)

Artikel 10, stk. 2, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at i tilfælde af en nedgradering af en passager på en flyvning omfatter den billetpris, der skal tages i betragtning med henblik på at fastslå, hvor meget den pågældende passager skal have i refusion, alene prisen på selve flyvningen, minus de skatter og afgifter, som er angivet på billetten, forudsat at hverken grundlaget for eller størrelsen af de nævnte skatter og afgifter afhænger af den klasse, billetten var købt til.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 350/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. juli 2016 — Città Metropolitana di Bari, tidligere Provincia di Bari mod Edilizia Mastrodonato Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-147/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - miljøbeskyttelse - håndtering af affald - direktiv 2006/21/EF - artikel 10, stk. 2 - opfyldning af tomme brud med andet affald end udvindingsaffald - deponering eller nyttiggørelse af dette affald))

(2016/C 350/08)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Città Metropolitana di Bari, tidligere Provincia di Bari

Sagsøgt: Edilizia Mastrodonato Srl

Konklusion

Artikel 10, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF skal fortolkes således, at den ikke bevirker, at en operation med opfyldning af et stenbrud med andet affald end udvindingsaffald er underlagt kravene i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, når denne operation udgør en nyttiggørelse af dette affald, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.

(1) EUT C 205 du 22.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 350/9

Domstolens dom (Andet Afdeling) af 28. juli 2016 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-240/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/21/EF - artikel 3 - de nationale tilsynsmyndigheders upartiskhed og uafhængighed - direktiv 2002/20/EF - artikel 12 - administrationsgebyrer - den nationale tilsynsmyndigheds underkastelse for bestemmelserne inden for offentlig finansiering og bestemmelser om kontrol med og rationalisering af de offentlige myndigheders udgifter))

(2016/C 350/11)

Processprog: italien

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Sagsøgte: Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri og Ministero dell'Economia e delle Finanze

Konklusion

Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»rammedirektivet«), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009, og artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«), skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en national tilsynsmyndighed som handlet i direktiv 2002/21, som ændret ved direktiv 2009/140, er omfattet af nationale bestemmelser om offentlige finanser og i særdeleshed af bestemmelser om begrænsning og rationalisering af de offentlige myndigheders udgifter som de i hovedsagen omhandlede.

(1) EUT C 302 af 14.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 343/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. juli 2016 — Apple and Pear Australia Ltd og Star Fruits Diffusion mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Carolus C. BVBA

(Sag C-226/15 P) (1)

((Appel - EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket English pink - indsigelse fra indehaveren af ordmærket PINK LADY og figurmærker, der indeholder ordbestanddelene »Pink Lady« - forkastelse af indsigelsen - afgørelse fra en EU-varemærkedomstol - omgørelse - retskraft))

(2016/C 343/09)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Apple and Pear Australia Ltd og Star Fruits Diffusion (ved avocat T. de Haan og advocaat P. Péters)

De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget) og Carolus C. BVBA

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Apple and Pear Australia og Star Fruits Diffusion betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 254 af 3.8.2015.
—

Det er dels op til medlemsstaterne at beslutte, om de vil give arbejdstagerne yderligere betalt ferie, der supplerer den årligt betalte ferie på mindst fire uger, der er fastsat i artikel 7 i direktiv 2003/88. I så fald kan medlemsstaterne fastsætte, at en arbejdstager, der på grund af sygdom ikke har afholdt hele sin supplerende årlige betalte ferie inden arbejdsforholdets ophør, har ret til en finansiel godtgørelse for denne supplerende periode. Det påhviler dels medlemsstaterne at fastsætte betingelserne for denne tildeling.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 343/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. juli 2016 — Staatssecretaris van Financiën mod Argos Supply Trading BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-4/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - den fælles toldtarif - toldprocedurer af økonomisk betydning - passiv forædling - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 148, litra c) - meddelelse af bevilling - økonomiske forudsætninger - ikke til alvorlig skade for væsentlige interesser hos forarbejdningsvirksomhederne i Fællesskabet - begrebet »forarbejdningsvirksomhederne i Fællesskabet«))

(2016/C 343/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: Argos Supply Trading BV

Konklusion

Artikel 148, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at der, med henblik på i forbindelse med en ansøgning om bevilling til at anvende proceduren for passiv forædling at vurdere, om de økonomiske forudsætninger for anvendelsen af denne procedure er opfyldt, ikke blot skal tages hensyn til væsentlige interesser hos Fællesskabets producenter af produkter, der svarer til det slutprodukt, som fremkommer ved de planlagte forædlingsprocesser, men også til væsentlige interesser hos Fællesskabets producenter af produkter, der svarer til råvarer eller halvfabrikata, som ikke er fællesskabsvarer, og som skal indarbejdes i de midlertidigt udførte fællesskabsvarer i forbindelse med disse processer.

(1) EUT C 107 af 30.3.2015.