ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7.

Syvende anbringende om en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter ligebehandlingsprincippet ved (i) at hævde, at armslængdeprincippet bemyndiger skattemyndighederne til at forøge multinationale virksomheders beskatningsgrundlag og samtidig kræve en konkret risiko for dobbeltbeskatning for at tillade justeringer i nedadgående retning, og ved (ii) at begrænse analysen vedrørende fordele til den multinationale virksomheds belgiske enhed.
5.

Femte anbringende, der fremsættes subsidiært, om en tilsidesættelse af artikel 70, stk. 6, i forordning (EU) nr. 806/2014 sammenholdt med artikel 6, stk. 8, litra a), i delegerede forordning (EU) 2015/63 Ved beregningen af bidraget størrelse anså sagsøgte med urette sagsøgeren for et institut under omstrukturering. Risikoindikatoren efter artikel 6, stk. 5, litra c), i delegerede forordning (EU) 2015/63 burde have haft minimumsværdien.
—

Subsidiært annulleres »Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)«, for så vidt som det heri anordnes, at tilbagebetalingen af det bidrag, der er blevet betalt for meget ved opkrævningen af bidraget til den fælles afviklingsfond, skal finde sted i 2017.
—

Subsidiært annulleres »Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)«, for så vidt som den bestemmer, at tilbagebetalingen af for meget betalte bidrag i forbindelse med fastsættelsen af bidrag til Den Fælles Afviklingsfond skal ske i 2017.
—

EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger eller — i det tilfælde at den anden part intervenerer — betales omkostningerne mellem den sagsøgte og intervenienten in solidum.
1.

Først anbringende vedrørende påstanden om annullation af afgørelse truffet den 11. september 2012 af direktøren for EMCDDA om afslag på appellantens ansøgning om bistand: Appellanten gør gældende, at Personaleretten ved i den dom i første instans, som den afsagde i sag F-79/13 den 18. maj 2015, at fastslå, at appellantens klagepunkter blev håndteret korrekt af agenturets administration, har fordrejet de faktiske forhold og modsagt den omfattende dokumentation, der findes i sagens akter. Den (forhenværende) direktør for EMCDDA gav appellanten afslag på hendes ansøgning om bistand og først og fremmest hendes anmodning om overførsel med henblik på at fritage hende for den langvarige og omfattende mobning og chikane, som hun var udsat for fra sin umiddelbart overordnede. Den (forhenværende) direktør tilsidesatte sin forpligtelse til at yde bistand og sin pligt til at udvise fornøden omhu og god forvaltningsskik (dom af 27.11.2008, Klug mod EMEA, F-35/07, EU:F:2008:150, præmis 74 og af 12.7.2011, Kommissionen mod Q, T-80/09 P, EU:T:2011:347, præmis 84). Støttet på de faktiske omstændigheder og beviser, der fremgår af sagens akter, artikel 24 i tjenestemandsvedtægten og den relevante faste retspraksis, ydede den (forhenværende) direktør for EMCDDA i sin egenskab af ansættelsesmyndighed ikke appellanten den bistand, som hun anmodede om, og traf ikke de nødvendige foranstaltninger med henblik på at beskytte tjenestens rolige afvikling i almindelighed og appellanten fra den dårlige behandling, hun var offer for, i særdeleshed. Følgelig er Personalerettens afgørelse i første instans med hensyn til det første anbringende faktuelt ukorrekt, og derudover i strid med fællesskabslovgivningen og fast retspraksis. Den skal som sådan ophæves og omstødes, og den anfægtede afgørelse skal annulleres.
C 364/16

Sag anlagt den 25. juli 2016 — Omnicom International Holdings mod EUIPO — eBay (DATABAY)

(Sag T-394/16)

(2016/C 364/13)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved solicitor D. Farnsworth)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: eBay, Inc. (San Jose, California, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Omnicom International Holdings, Inc.

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »DATABAY« — EU-varemærkeregistrering nr. 12 353 975

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. maj 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 925/2015-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale omkostningerne afholdt af sagsøgeren.

Anbringende
—

Søgsmålet tages til følge, og følgelig erklæres den anfægtede afgørelse for ugyldig af de nedenfor nævnte grunde, idet sagen i givet fald hjemvises til første instans, eller idet den første afgørelse af 17. april 2013 nr. C 406 A erklæres for gyldig og endelig.
2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107 TEUF, har tilsidesat sin begrundelsespligt og har foretaget en åbenbart urigtig vurdering, da den fandt, at den belgiske skatteordning for overskydende fortjeneste udgjorde en statsstøtteforanstaltning.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærede varemærket ugyldigt og pålagde sagsøgeren at betale sagsomkostningerne i forbindelse med sagen for kontoret.
—

Kommissionens afgørelse af 11. januar 2016 om den af Kongeriget Belgien gennemførte støtteordning vedrørende skattefritagelse for overskydende fortjeneste SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) annulleres, for så vidt som afgørelsen uberettiget har kvalificeret skatteordningen for overskydende fortjeneste som en støtteordning, ikke har identificeret den angivelige statsstøtteforanstaltning på passende vis, urigtigt har lagt til grund, at skatteordningen for overskydende fortjeneste er en uforenelig statsstøtte i artikel 107 TEUF’s forstand, og uberettiget kræver, at Belgien tilbagesøger et udefinerbart beløb fra modtagere af bindende forhåndsbeskeder inden for rammerne af skatteordningen for overskydende fortjeneste.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at den sproglige begrænsning, som Kommissionen har indført, medfører forskelsbehandling, idet de ovenfor nævnte bestemmelser er til hinder for, at EU-borgere og tjenestemænd i institutionerne pålægges sproglige begrænsninger, som ikke generelt og objektivt følger af institutionernes interne bestemmelser som omhandlet i artikel 6 i forordning nr. 1/58, og som ikke er vedtaget. De er ligeledes til hinder for indførelsen af sådanne begrænsninger, medmindre tjenesten har en specifik og begrundet interesse heri.
—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale appellanten erstatning for det økonomiske tab, der er lidt, og som for perioden fra december 2003 til december 2011 er opgjort til 749 449,3 EUR, plus pensionsbidrag, og til for den efterfølgende periode indtil den lovbestemte pensionsalder månedligt at betale nettobeløb svarende til den løn, der er fastsat for tjenestemænd i ansættelsesgruppe AD fra lønklasse AD 9, løntrin 2, andet år, under hensyntagen til en normal karriere for en tjenestemand i samme lønklasse, suppleret af tilsvarende ydelser til appellantens sygekasse, hvilke beløb tillægges morarenter beregnet på grundlag af Den Europæiske Centralbanks rentesats, forhøjet med 2 procentpoint.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af EU-retten vedrørende begrundelsespligten og retten til forsvar for så vidt som Europa-Kommissionens ansættelsesmyndighed ikke udtrykkeligt har præciseret begrundelsen for dens afgørelse om, som disciplinær sanktion, at degradere sagsøgeren to lønklasser i samme ansættelsesgruppe.
1.

Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 103, stk. 2 og 7, i direktiv 2014/59/EU (1) og artikel 70, stk. 2 i forordning (EU) nr. 806/2014 (2) er blevet tilsidesat. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgtes afgørelse om sagsøgerens årlige bidrag er ulovlig, idet der heri med henblik på bidragsnedsættelse kun er taget hensyn til udviklingsaktiviteterne, men ikke også til de understøttende udviklingsaktiviteter. Derved er sagsøgerens årlige bidrag til omstruktureringsfonden for bidragsåret fra den 1. januar 2016 til den 31. december 2016 fastsat for højt.
2.

Andet anbringende om et åbenbart fejlskøn og en urigtig gengivelse af beviserne med hensyn til analysen af det kontrafaktiske scenario. Navnlig undlod Kommissionen at vurdere Hutchisons netværkskapacitet sammenlignet med dennes konkurrenters, og den lagde uretmæssigt Hutchisons angivelige mulighed for at gennemføre forbrugsstyringsinitiativer, såsom prisforhøjelser, til grund som en begrundelse for at forkaste Hutchisons beviser vedrørende dennes fremtidige netværkskapacitet.
—

Den anfægtede afgørelse ændres således, at begrænsningen »all the aforementioned for the enterprise mobility management (EMM)« ikke føjes til de tjenesteydelser, der efter førnævnte afgørelse fortsat er anført på vare- og tjenesteydelsesfortegnelsen i klasse 42 for varemærke nr. 6715627 DaToMo.
—

Registrering af EU-varemærket nr. 11 112 381»DONTORO dog friendship« (figurmærke) i klasse 35 for »engros- og detailhandel, også via internettet, inden for områderne beklædningsgenstande, sko og tekstilvarer« afslås, og derfor afslås registrering i klasse 25 og 35 for de nævnte tjenesteydelser.
C 364/16

Sag anlagt den 25. juli 2016 — Omnicom International Holdings mod EUIPO — eBay (dA/tA/bA/y)

(Sag T-393/16)

(2016/C 364/12)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved solicitor D. Farnsworth)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: eBay, Inc. (San Jose, California, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Omnicom International Holdings, Inc.

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »(dA/tA/bA/y)« — registreringsansøgning nr. 12 354 015

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. maj 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 872/2015-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende
DA Den Europæiske Unions Tidende C 383/22

Sag anlagt den 30. august 2016 — Colgate-Palmolive mod EUIPO (AROMASENSATIONS)

(Sag T-479/16)

(2016/C 383/31)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved advokaterne M. Zintler og A. Stolz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »AROMASENSATIONS« — registreringsansøgning nr. 14 198 824

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. juni 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2482/2015-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som klagen afvises i det omfang, den er støttet på artikel 7, stk. 1, litra b).

— EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
—

For så vidt angår det materielle ændres den anfægtede afgørelse, og følgelig tilpligtes EUIPO at betale sagens omkostninger og de omkostninger, som sagsøgeren har afholdt i sagen for appelkammeret, eftersom afgørelsen er faktisk og retligt ugrundet; under alle omstændigheder pålægges omkostningerne efter ret og billighed.
Sagsøgeren gør gældende, at afgørelsen underkender sagsøgerens hensigt i aktindsigtsbegæringen, der ikke var til at tage fejl af, om at få et omfattende indblik i den procedure, der førte til afgørelsen om at ændre indretningen af pressesalen i Kommissionens Berlaymont-bygning med en reduktion til sprogene engelsk og tysk. Der er kun blevet fremlagt få dokumenter, der hovedsageligt indeholdt formaliteter, men som ikke gav oplysninger om ophavsmændene og begrundelserne for afgørelsen.

I den anfægtede afgørelse kom Kommissionen ikke nærmere ind på de af sagsøgeren nævnte dokumentkilder, den tilbageholdt begrundelserne for afslaget på aktindsigt og tilsidesatte således den pligt, der følger af artikel 10, stk. 3, EUT, og yderligere retsforskrifter i EU-lovgivningen om at træffe afgørelser åbent og tæt på borgerne samt at begrunde disse.
3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF, SGEI-rammebestemmelserne (2) og de almindelige principper såsom ligebehandling og beskyttelsen af berettigede forventninger såvel som udbudsreglerne i direktiv 2004/18 (3) og artikel 14 i direktiv 2004/18, fordi Kommissionen fejlagtigt anvendte SGEI-rammebestemmelserne, idet den accepterede en direkte overdragelse af Klaipedos Nafta for en periode på 55 år med en fortjeneste svarende til projektets interne afkast, selv om — overdragelsesperioden for det første burde have været begrundet ud fra objektive kriterier uden at overstige det tidsrum, der kræves for at (finansielt) afskrive de vigtigste af de aktiver, som er nødvendige for at udføre tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, — udvælgelsen af Klaipedos Nafta for det andet ikke kunne have været undtaget fra reglerne om udbud begrundet i beskyttelsen af væsentlige (sikkerheds)interesser som omhandlet i artikel 14 i direktiv 2004/18, eftersom alternative foranstaltninger, der er mindre restriktive end en direkte tildeling kunne anvendes i den foreliggende sag, og — Klaipedos Naftas fortjeneste i betragtning af niveauet for den risiko, der påhviler, sidstnævnte, for det tredje burde have været begrænset til den relevante swap-rentesats (som eventuelt revurderet for at tage hensyn til løbetiden) med tillæg af 100 basispoint.
5.

Med det femte anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af Rådets retningslinjer af 2. december 2005 for gennemførelse og evaluering af restriktive foranstaltninger (sanktioner) inden for rammerne af EU’s fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (Rådets dokument 15114/05 af 2.12.2005).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 371/21

Sag anlagt den 9. august 2016 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-443/16)

(2016/C 371/23)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato P. Gentili)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstand

— Meddelelserne om de almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AD/323/16 og EPSO/AD/324/16 annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anlagt sag ved Retten til prøvelse af meddelelserne om de almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AD/323/16 og EPSO/AD/324/16 med henblik på oprettelsen af reservelister for at besætte henholdsvis 40 stillinger som administratorer (AD7) til profilen efterforskere: EU-udgifter, korruptionsbekæmpelse, told og handel, tobak og varemærkeforfalskning og 10 stillinger som administratorer (AD9) til profilen efterforskere: Teamledere, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 26. maj 2016, nr. C 187 A.

Disse meddelelser om udvælgelsesprøver er også genstand for sag T-401/16, Spanien mod Kommissionen.

Anbringender og de væsentligste argumenter er de samme, som er påberåbt i nævnte sag.

Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 18, 24 og 342 TEUF, af artikel 22 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af vedtægten for tjenestemænd, af beskyttelsen af den berettigede forventning, af proportionalitetsprincippet og af de væsentlige retsgrundsætninger, der er snævert forbundet med karakteren af og formålet med meddelelserne om udvælgelsesprøver samt af artikel 1 og 6 i forordning nr. 1/58.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 371/16

Sag anlagt den 1. august 2016 — VIMC mod Europa-Kommissionen

(Sag T-431/16)

(2016/C 371/19)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: VIMC — Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Tyskland) (ved advokat R. Bramerdorfer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens afgørelse af 27. maj 2016 (sag AT.40231 — VIMC/WK&FGB) annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har med det foreliggende søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 3351 final af 27. maj 2016, hvormed Kommissionen afviste sagsøgerens klage i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1).

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort et enkelt anbringende gældende, idet sagsøgeren har anført, at Kommissionen har misbrugt sin skønsbeføjelse.

Sagsøgeren har i denne sammenhæng anført, at spørgsmålet om anvendelsen af artikel 13 i forordning (EF) nr. 1/2003 ikke er underlagt Kommissionens frie skøn. Kommissionen skal derimod tage de særlige omstændigheder i den konkrete sag i betragtning og kan ikke på grundlag af denne bestemmelse uden nærmere begrundelse afvise en klage, som en statslig myndighed allerede har beskæftiget sig med.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om upartisk afgørelse, princippet om uskyldsformodning og retten til forsvar, idet Kommissionen har tilskrevet Pometon konkret adfærd inden for rammerne af afgørelse C(2014) 2074 final af 2. april 2014 (herefter »forligsafgørelsen«), som blev vedtaget i forhold til Ervin Industries Inc., Ervin Amasteel, Winoa SA, WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG og Eisenwerk Würth GmbH (herefter »parterne«), og idet den herved har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at kunne foretage en upartisk vurdering uden begrænsninger af Pometons stilling og af de modargumenter, som denne har fremført. — I forligsafgørelsen — dvs., inden Pometon fik mulighed for at forsvare sig — har Kommissionen udtrykkeligt tillagt sagsøgeren den samme adfærd, der blev tilregnet de øvrige parter, som ved forligsafgørelsen, netop som følge af denne adfærd, herefter blev tilregnet en konkret tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53. Dette undergravede uundgåeligt og uopretteligt Kommissionens evne til at træffe en egentlig upartisk afgørelse i forhold til sagsøgeren.
1.

Første anbringende vedrører den retlige fejl, som Kommissionen begik derved, at den undersøgte de afgifter, som Brussels South Charleroi Airport (BSCA) havde betalt sagsøgeren, på grundlag af artikel 107 TEUF, på trods af, at afgørelserne om at investere, om at iværksætte anlæggelsen af lufthavnsinfrastrukturerne og om at stille dem til rådighed for BSCA blev truffet før afsigelsen af dom af 12. december 2000, Aéroports de Paris mod Kommissionen (T-128/98, EU:T:2000:290), som blev stadfæstet af Domstolen ved dom af 24. oktober 2002, Aéroports de Paris mod Kommissionen (C-82/01 P, EU:C:2002:617).
Sagsøgeren har gjort gældende, at den af Kommissionen pålagte faste korrektion er i strid med artikel 31 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT 2005, L 209, s. 1), samt retningslinjerne af 1997 (dokument VI/5330/97), vedrørende de forhold, der skal være opfyldt for at pålægge en korrektion på 25 % eller på 10 %. Denne tilsidesættelse betyder, at Kommissionen har overskredet grænserne for udøvelsen af sit skøn, og at proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet er tilsidesat.

— For det første har de spanske myndigheder gjort gældende, at de forskellige faste korrektioner er i strid med artikel 31, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 hvad angår anvendelsen af 1997-retningslinjerne og med proportionalitetsprincippet, idet Kommissionen ikke havde vægtige og rimelige beviser for at nå til den konklusion, at den måtte pålægge en finansiel korrektion på 25 % hvad angår løvenge for 2009-2013, undtaget for løvenge for fem selvstyrende regioner i 2009, for hvilken det findes, at artikel 73a, stk. 2a, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (EUT 2004, L 141, s. 18) finder anvendelse.

De spanske myndigheder har ligeledes anfægtet Kommissionens anvendelse af en fast korrektion på 10 % for 2009-2013 for græsarealer med buske og for den træbevoksede løveng i 2009.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 24 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT 2009, L 30, s. 16), og af artikel 54, litra c), andet punktum, og artikel 71 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin (EUT 2009, L 316, s. 65).
1.

Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte hensynet til beskyttelse af den berettigede forventning, da den anerkendte iværksættelsen af et offentligt udviklingsprogram for at tilpasse betalingsrettighederne i overensstemmelse med artikel 41, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT 2009, L 30, s. 16), for derefter at afvise finansiering af de udgifter, der var begrundet i den tilpasning af rettigheder, som den var blevet foreslået.
2.

Andet anbringende om, at Kommissionen indhentede de oplysninger, som lå til grund for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, under en tidligere kontrolundersøgelse uden for rammerne af genstanden for kontrolundersøgelsen og dermed ulovligt.
5.

Femte anbringende om, at Kommissionen har handlet ultra vires ved at fastsætte en betalingsfrist med tilbagevirkende kraft til en dato, hvor der ikke forelå et retligt grundlag for betaling, og at Kommissionen gjorde sig skyldig i en begrundelsesmangel i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, eftersom den ikke anførte årsagerne til at fravige sin praksis.