ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Ente per le Ville Vesuviane (sag C-445/07 P), Ente per le Ville Vesuviane mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (sag C-455/07 P)

(Forenede sager C-445/07 P og C-455/07 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) - opgradering af infrastrukturen med henblik på udvikling af turismeaktiviteterne i Regione Campania (Italien) - ophør af EF-støtte - annullationssøgsmål - formaliteten - regionalt eller lokalt organ - retsakter, der vedrører dette organ umiddelbart og individuelt)

2009/C 267/18

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn, som befuldmægtiget, bistået af avvocato A. Dal Ferro) (sag C-445/07 P), Ente per le Ville Vesuviane (ved avvocato E. Soprano) (sag C-455/07 P)

De andre parter i appelsagen: Ente per le Ville Vesuviane (ved avvocato E. Soprano) (sag C-455/07), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn, som befuldmægtiget, bistået af avvocato A. Dal Ferro) (sag C-445/07 P)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 18. juli 2007, Ente per le Ville Vesuviane mod Kommissionen (sag T-189/02), hvorved Retten frifandt Kommissionen for påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse D(2002) 810111 af 13. marts 2002 om ophør af økonomisk støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til investering i infrastrukturerne i regionen Campania (Italien) vedrørende en integreret opgraderingsordning med henblik på turismen vedrørende de tre vesuvianske villaer (EFRU nr. 86/05/04/054)

Konklusion

1) Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 18. juli 2007, Ente per le Ville Vesuviane mod Kommissionen (sag T-189/02), ophæves, for så vidt som det af Ente per le Ville Vesuviane anlagte søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning D (2002) 810111 af 13. marts 2002 om ophør af økonomisk støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til investering i infrastrukturerne i Campania (Italien) vedrørende en integreret opgraderingsordning vedrørende tre vesuvianske villaer med henblik på turismen, blev antaget til realitetsbehandling.

2) Det af Ente per le Ville Vesuviane anlagte søgsmål med påstand om annullation af denne beslutning afvises.

3) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Ente per le Ville Vesuvianes appel af den nævnte dom.

4) Ente per le Ville Vesuviane betaler omkostningerne for denne instans samt omkostningerne i forbindelse med sagen i første instans.

(1) EUT C 297 af 8.12.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/9

Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2009 — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, tidligere Baw International Ltd mod Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — Portugal)

(Sag C-42/07) (1)

(Anmodning om præjudiciel afgørelse - artikel 49 EF - restriktioner for den frie udveksling af tjenesteydelser - drift af hasardspil via internettet)

2009/C 267/15

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, tidligere Baw International Ltd

Sagsøgt: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal de Pequena Instância do Porto — fortolkning af artikel 43 EF, 49 EF og 56 EF — national lovgivning, hvorefter et bestemt organ er indrømmet en eksklusiv ret til at drive hasardspil og lotterier, og hvorefter afholdelse af, reklamering for eller modtagelse af væddemål om sportsbegivenheder, herunder via Internettet, er forbudt — forbud nedlagt overfor en virksomhed, der driver virksomhed med online afholdelse af væddemål og lotterier, og som har hjemsted i en anden medlemsstat, mod at reklamere for, afholde og drive disse væddemål og lotterier via Internettet og mod at stille værdien af præmierne til rådighed for vinderne

Konklusion

Artikel 49 EF er ikke til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som forbyder erhvervsdrivende som Bwin International Ltd, der er etableret i andre medlemsstater, hvor de lovligt udbyder tilsvarende tjenesteydelser, at udbyde hasardspil via internettet på den nævnte medlemsstats område.

(1) EUT C 69 af 24.3.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 267/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-269/07) (1)

(Traktatbrud - arbejdskraftens frie bevægelighed - forordning (EØF) nr. 1612/68 - pensionsopsparingstillæg - fuld skattepligt)

2009/C 267/16

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal og W. Mölls, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved C. Blaschke og M. Lumma, som befuldmægtigede, og Rechtsanwalt W. Wellisch)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 12 EF, 18 EF og 39 EF samt artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT L 257, s. 2) — national lovgivning om tillæg til fremme af pensionsopsparing, som gør tillægget betinget af, at den pågældende er fuldt skattepligtig i medlemsstaten, som kræver tilbagebetaling af tillægget, når den fulde skattepligt ophører, og som kun tillader, at den kapital, der er opsparet under ordningen, anvendes til erhvervelse af egen bolig, hvis boligen er beliggende på det nationale område

Konklusion

1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF, artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet og artikel 18 EF, idet den har indført og opretholdt forskrifter om supplerende alderspension i §§ 79-99 i lov om indkomstbeskatning (Einkommensteuergesetz), der — frakender grænsearbejdere og deres ægtefæller ret til pensionsopsparingstillæg, hvis de ikke er fuldt skattepligtige i Tyskland — kun tillader, at grænsearbejdere anvender den opsparede kapital til erhvervelse eller opførelse af en bolig, der tjener egne boligformål, hvis den er beliggende i Tyskland, og — fastsætter, at tillægget skal tilbagebetales ved den fulde skattepligts ophør i denne medlemsstat.

2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 199 af 25.8.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. september 2009 — AHP Manufacturing BV mod Bureau voor de Industriële Eigendom (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank te 's-Gravenhage — Nederlandene)

(Sag C-482/07) (1)

(Patentret - medicinske specialiteter - forordning (EØF) nr. 1768/92 og (EF) nr. 1610/96 - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - betingelser for udstedelse af certifikater til to eller flere indehavere af grundpatenter vedrørende samme produkt - præcisering vedrørende ansøgninger til behandling)

2009/C 256/05

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank te 's-Gravenhage

Parter i hovedsagen

Sagsøge: AHP Manufacturing BV

Sagsøgt: Bureau voor de Industriële Eigendom

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank te 's Gravenhage — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra c), artikel 7, stk. 1, og 2, artikel 9 og artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1), og af betragtning 17 og af artikel 3, stk. 2, andet punktum, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 1610/96 af 23. juli 1996 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for plantebeskyttelsesmidler (EFT L 198, s. 30) — udstedelse af et certifikat til en indehaver af et grundpatent for et produkt, som på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om et certifikat var omfattet af et eller flere certifikater udstedt til en eller flere indehavere af andre grundpatenter

Konklusion

Artikel 3, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, henset til artikel 3, stk. 2, andet punktum, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 1610/96 af 23. juli 1996 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for plantebeskyttelsesmidler, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at der udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat til indehaveren af et grundpatent på et produkt, for hvilket der på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om certifikat allerede var udstedt et eller flere certifikater til en eller flere indehavere af et eller flere andre grundpatenter.

(1) EUT C 8 af 12.1.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. september 2009 — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Forenede sager C-322/07 P, C-327/07 P og C-338/07 P) (1)

(Appeller - aftaler - markedet for karbonfrit papir - manglende overensstemmelse mellem klagepunktsmeddelelsen og den anfægtede beslutning - tilsidesættelse af retten til forsvar - følger - urigtig gengivelse af beviserne - deltagelse i overtrædelsen - overtrædelsens varighed - forordning nr. 17 - artikel 15, stk. 2 - retningslinjer for beregning af bøder - ligebehandlingsprincippet - proportionalitetsprincippet - begrundelsespligt - rimelig varighed af retsforhandlingerne for Retten)

2009/C 256/04

Processprog: tysk, fransk og spansk

Parter

Appellanter: Papierfabrik August Koehler AG (ved Rechtsanwälte I. Brinker og S. Hirsbrunner samt Universitätsprofessor J. Schwarze) Bolloré SA (ved avocats C. Momège og P. Gassenbach), Distribuidora Vizcaína de Papeles SL (ved abogados E. Pérez Medrano og T. Díaz Utrilla)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og W. Mölls, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt H.-J. Freund og avocat N. Coutrelis)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 26. april 2007 i de forenede sager T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 og T-136/02, Bolloré m.fl. mod Kommissionen — kartel om prisfastsættelse inden for sektoren for karbonfrit papir — tilsidesættelse af retten til forsvar hvad angår beviserne for, at appellanten deltog i overtrædelsen før oktober 1993 (fejlagtige, utilstrækkelige og modstridende beviser) — tilsidesættelse af ligebehandlings- og proportionalitetsprincippet hvad angår fastsættelsen af bødens størrelse (appellanten var en lille familievirksomhed, som ikke havde adgang til kapitalmarkedet)

Konklusion

1) Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 26. april 2007, Bolloré m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 og T-136/02), ophæves, for så vidt som den vedrører Bolloré SA.

2) Kommissionens beslutning 2004/337/EF af 20. december 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 — (sag COMP/E-1/36.212 — Karbonfrit papir) annulleres, for så vidt som den vedrører Bolloré SA.

3) Papierfabrik August Köhler AG’s og Distribuidora Vizcaína de Papeles SL’s appeller forkastes.

4) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger i såvel førsteinstansen som i appelsagen i sag C-327/07 P.

5) Papierfabrik August Köhler AG og Distribuidora Vizcaína de Papeles SL tilpligtes at betale sagens omkostninger i henholdsvis sag C-322/07 P og sag C 338/07 P.

(1) EUT C 223 af 22.9.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2009 — Pia Messner mod Firma Stefan Krüger (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Lahr — Tyskland)

(Sag C-489/07) (1)

(Direktiv 97/7/EF - forbrugerbeskyttelse - fjernsalg - forbrugerens brug af sin fortrydelsesret - erstatning for værdiforringelse til sælger)

2009/C 256/06

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Lahr

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pia Messner

Sagsøgt: Firma Stefan Krüger

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Amtsgericht Lahr — fortolkning af artikel 6, stk. 1 og 2, i Europa-parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (EFT L 144, s. 19) — udøvelse af fortrydelsesretten — erstatning for værdiforringelse til sælgeren

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, andet punktum, og artikel 6, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter sælgeren kan forlange, at forbrugeren betaler erstatning for værdiforringelsen ved brug af et gode, der er erhvervet i henhold til en aftale om fjernsalg, i et tilfælde hvor sidstnævnte rettidigt har udøvet sin fortrydelsesret.

Bestemmelsen er imidlertid ikke til hinder for, at forbrugeren pålægges at betale erstatning for værdiforringelse ved brug af godet i tilfælde af, at den pågældende har gjort brug af godet på en måde, der er uforenelig med civilretlige principper, såsom princippet om god tro eller forbuddet mod uberettiget vinding, på den betingelse, at direktivets formål og navnlig virkningen og effektiviteten af fortrydelsesretten ikke bringes i fare, hvilket det påhviler den nationale ret at afgøre.

(1) EUT C 22 af 26.1.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2009 — Aceites del Sur-Coosur, tidligere Aceites del Sur mod Koipe Corporación SL, Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-498/07 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - figurmærket La Española - helhedsvurdering af risikoen for forveksling - afgørende bestanddel)

2009/C 256/07

Processprog: spansk

Parter

Appellanter: Aceites del Sur-Coosur, tidligere Aceites del Sur (ved abogados J.-M. Otero Lastres og R. Jimenez Diaz)

De andre parter i sagen: Koipe Corporación SL (ved abogado M. Fernández de Béthencourt), Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. García Murillo, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 12. september 2007 i sag T-363/04, Koipe mod KHIM og Aceites del Sur (La Española), hvorved afgørelse R 1109/2000-4 truffet den 11. maj 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) omgøres således, at sagsøgeren gives medhold i klagen for appelkammeret, og indsigelsen dermed tages til følge

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Aceites del Sur-Coosur SA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Koipe Corporación SL afholdte omkostninger.

3) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 22 af 26.1.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. september 2009 — William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag C-534/07 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for syartikler (nåle) - aftaler om markedsopdeling - tilsidesættelse af retten til forsvar - begrundelsespligt - bøde - retningslinjer - overtrædelsens grovhed - konkret indvirkning på markedet - gennemførelsen af kartellet)

2009/C 256/08

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwälte H.-J. Niemeyer, Ch. Herrmann og M. Röhrig)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. september 2007 i sag T-30/05, Prym og Prym Consumer mod Kommissionen, hvorved Retten fastsatte den bøde, der er pålagt sagsøgerne i henhold til artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2004) 4221 endelig udg. af 26. oktober 2004 om en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/F-1/38.338 — PO/Nadeln), til 27 mio. EUR — kartel på markedet for syartikler (nåle)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) William Prym GmbH & Co. KG og Prym Consumer GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 37 af 9.2.2008.
1)

Irland — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, da man ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet foranstaltninger til sikring af, at projekter — der kan have en væsentlig indvirkning på miljøet i kategorien for vejanlæg, hvilken kategori er omfattet af gruppe 10, litra e), i bilag II til direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 97/11 — før tilladelse udstedes, er genstand for krav om gennemførelsestilladelse og om en vurdering af virkningerne heraf i overensstemmelse med direktivets artikel 5-10 — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, da man ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 3, stk. 3-7, og artikel 4, stk. 2-4, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber herom.
1)

Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 9 og 13 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, idet denne medlemsstat i den nationale lovgivning ikke har fastsat nogen almindelig bestemmelse, hvorefter økonomisk virksomhed, som udøves af offentligretlige organer, men ikke i deres egenskab af offentlig myndighed, er undergivet merværdiafgift, hverken har fastsat en almindelig bestemmelse, hvorefter offentligretlige organer, der handler i deres egenskab af offentlig myndighed, er merværdiafgiftspligtige, såfremt deres fritagelse for afgiftspligten ville føre til konkurrenceforvridning af en vis betydning, eller noget andet kriterium, hvorved der opstilles grænser for finansministerens skønsbeføjelse i denne henseende, og ikke har fastsat nogen almindelig bestemmelse, hvorefter offentligretlige organer er merværdiafgiftspligtige for så vidt som de udøver de i bilag I til nævnte direktiv anførte former for virksomhed, medmindre den udøvede virksomhed er ubetydelig.
3)

§ 2, stk. 8, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov pålægger ikke medlemsstaterne nogen forpligtelser ud over forpligtelsen til at undersøge og afgøre alle spørgsmål vedrørende social sikring i tilknytning til denne rammeaftale i overensstemmelse med national ret. Navnlig pålægger bestemmelsen ikke medlemsstaterne nogen pligt til at sørge for, at rettigheder med hensyn til sociale sikringsydelser opretholdes under afholdelse af forældreorlov. Borgerne kan ikke over for en medlemsstats offentlige myndigheder påberåbe sig den nævnte § 2, stk. 8, ved de nationale domstole.
2)

Når den sociale sikringsordning i den medlemsstat, hvor en plejekrævende person, der er forsikret som familiemedlem til en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende som omhandlet i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1386/2001, er bosiddende, i modsætning til den sociale sikringsordning i den kompetente stat ikke foreskriver erlæggelse af naturalydelser i givne plejesituationer, er artikel 18 EF ikke under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende til hinder for en ordning som den ved § 34 i ellevte bog i lov om social sikring (Socialgesetzbuch) indførte, med hjemmel i hvilken en kompetent institution, uafhængigt af de ved artikel 19 eller i givet fald artikel 22, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1408/71 indførte mekanismer og på ubestemt tid nægter at refundere omkostninger, som er forbundet med ophold på et plejecenter i bopælsmedlemsstaten indtil et beløb svarende til de ydelser, denne person ville have ret til, hvis denne havde fået samme pleje på en institution i den kompetente stat, med hvilken der var indgået aftale.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/4

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. juli 2009 — Mark Horvath mod Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-428/07) (1)

(Fælles landbrugspolitik - ordninger for direkte støtte - forordning (EF) nr. 1782/2003 - artikel 5 og bilag IV - minimumskrav for god landbrugs- og miljømæssig stand - vedligeholdelse af offentlige veje - en medlemsstats gennemførelsesforanstaltninger - overdragelse af kompetencer til en medlemsstats regionale myndigheder - forskelsbehandling strid med fællesskabsretten)

2009/C 220/05

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mark Horvath

Sagsøgt: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — fortolkning af artikel 5 og bilag IV i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for direkte støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1) — kriterier for god landbrugs- og miljømæssig stand i henhold til forordningens artikel 5 og bilag IV — muligt at inddrage krav om vedligeholdelse af offentlige veje — et internt system i en stat med regionale myndigheder udstyret med lovgivende myndighed i hver deres område af staten med det resultat, at der i staten gælder forskellige regler for god landbrugs- og miljømæssig stand

Konklusion

1) En medlemsstat kan inddrage krav vedrørende vedligeholdelse af synlige offentlige veje i normerne for god landbrugs- og miljømæssig stand som omhandlet i artikel 5 og bilag IV i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, for så vidt som de omtalte krav bidrager til bevarelse af disse veje i egenskab af landskabstræk eller om nødvendigt til formålet med at undgå forringelsen af levesteder.

2) Såfremt der i en medlemsstats forfatningssystem er overladt lovgivningskompetence til decentraliserede myndigheder, vil der ikke foreligge forskelsbehandling i strid med fællesskabsretten alene på grund af, at disse myndigheder vedtager forskellige normer for GLMS i henhold til artikel 5 og bilag IV i forordning nr. 1782/2003.

(1) EUT C 297 af 8.12.2007.