ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - mælk og mejeriprodukter - produktionsprisen på mælk - en medlemsstats ensidige fastsættelse - uforeneligt med fællesskabsbestemmelserne

(Rådets forordning nr. 804/68, art. 3)

Sammendrag

$$En national lovgivning, hvis formål, uanset den valgte metode, er at fremme og favorisere dannelsen af en enhedsproduktionspris på mælk, nationalt eller regionalt, gennem aftale eller ved myndighedsudøvelse, falder ifølge sin natur uden for den kompetence, der er forbeholdt medlemsstaterne, og krænker det i forordning nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, navnlig i dennes artikel 3, angivne princip om gennemførelsen af en indikativpris i produktionsleddet for mælk, der sælges af producenterne i Fællesskabet.

( jf. præmis 17 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - national lovgivning, hvorved toldmyndighederne ved transitforsendelsen inden for Fællesskabet kan tilbageholde varer, der mistænkes for at være ulovlige kopivarer, og som er lovligt fremstillet i en medlemsstat og lovligt markedsført i en anden medlemsstat - begrundelse - beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret - ingen - transitforsendelse ikke omfattet af den særlige genstand for den industrielle og kommercielle ejendomsret til mønstre eller modeller

(EF-traktaten, art. 30 og 36 (efter ændring nu art. 28 EF og 30 EF))

Sammendrag

$$En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser, som påhviler den i henhold til traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), når den på grundlag af sin immaterialretslovgivning, der finder anvendelse på mønstre eller modeller, lader toldvæsenet gennemføre tilbageholdelse af varer, der lovligt er fremstillet i en medlemsstat i Det Europæiske Fællesskab, og som efter transit over nævnte medlemsstats område skal markedsføres i en anden medlemsstat, hvor de lovligt kan markedsføres.

De pågældende retsforskrifter, som giver toldmyndighederne mulighed for - på begæring af indehaveren af en rettighed vedrørende mønstre eller modeller af reservedele til biler - at tilbageholde reservedele, der mistænkes for at være ulovlige kopivarer, i en periode på ti dage, hvorunder indehaveren har mulighed for at anlægge sag ved de kompetente nationale retter, begrænser de frie varebevægelser.

Transitforsendelse inden for Fællesskabet består i at transportere varer fra en medlemsstat til en anden over en eller flere medlemsstaters område og indebærer ikke anvendelse af det beskyttede mønsters udseende, hvorfor den ikke er omfattet af den særlige genstand for den industrielle og kommercielle ejendomsret til mønstre eller modeller.

Da fremstillingen og markedsføringen af varer er lovlig i de medlemsstater, hvor de foretages, og da forsendelse i transit ikke er omfattet af mønsterrettens særlige genstand i den medlemsstat, hvori varerne er i transit, må det fastslås, at den hindring af de frie varebevægelser, som skyldes varernes tilbageholdelse i tolden for at hindre, at de passerer gennem denne medlemsstat, ikke er begrundet i hensynet til beskyttelsen af den industrielle og kommercielle ejendomsret.

( jf. præmis 22, 43, 45, 49 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport - vejtransport - sociale bestemmelser - ugentlig hvileperiode - overførsel - betingelser

(Rådets forordning nr. 3820/85, art. 8, stk. 5)

Sammendrag

$$Artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport skal fortolkes således, at en fører, der vælger at overføre sin ugentlige hvileperiode til den uge, der følger efter den uge, i hvilken hvileperioden er indtjent, i løbet af denne anden uge skal tage to ugentlige hvileperioder efter hinanden og uden afbrydelse.

( jf. præmis 20 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif - toldpositioner - produkt, der er fremstillet af skummetmælk ved tilsætning af løbe og består af 54% vand, 0,9% fedt, 5,7% fosfor og 2% salt og casein - tariferes i underposition 0406 90 11 i den kombinerede nomenklatur

Sammendrag

$$Den kombinerede nomenklatur skal fortolkes således, at et produkt, der er fremstillet af skummetmælk ved tilsætning af løbe og består af 54% vand, 0,9% fedt, 5,7% fosfor og 2% salt og casein skal tariferes i underposition 0406 90 11 »Anden ost: - Til forarbejdning«.

Vedrørende underposition 3501 10 10 til 3501 10 90 i den kombinerede nomenklatur angives det nærmere i de forklarende bemærkninger, hvis indhold er i overensstemmelse med bestemmelserne i nomenklaturen og ikke ændrer rækkevidden af disse underpositioner, at casein skal henføres under de pågældende underpositioner, når de har et vandindhold på 15 vægtprocent eller derunder, og at de i modsat fald tariferes i pos. 0406. Eftersom produktet ikke synes at kunne henføres under nogen anden underposition, og da det skal anvendes til forarbejdning, forekommer underposition 0406 90 11 at være den mest velegnede.

( jf. præmis 17 og 19-24 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - anvendelsesområde - overdragelse - begreb - en offentligretlig juridisk person overtager aktiviteter, der tidligere i dennes interesse blev udøvet af en privatretlig juridisk person - omfattet - betingelser

(Rådets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at direktivet finder anvendelse, såfremt en kommune, der som offentligretlig juridisk person handler inden for rammerne af specifikke forvaltningsretlige regler, overtager reklame- og informationsarbejde vedrørende kommunens tilbud til offentligheden, hvilket arbejde indtil da i kommunens interesse blev udført af en ikke-erhvervsdrivende sammenslutning, der var en privatretlig juridisk person, forudsat at den overdragne enhed bevarer sin identitet. Den omstændighed, at de aktiviteter, som udøves af den gamle og den nye arbejdsgiver, er de samme, er herved ikke i sig selv tilstrækkelig til, at der er tale om overførsel af en økonomisk enhed. En enhed kan ikke begrænses til den aktivitet, den udøver. Dens identitet består også af andre forhold, som f.eks. det personale, der er ansat i enheden, dens ydre rammer, tilrettelæggelsen af dens arbejde, dens driftsmåde og i givet fald også de driftsmidler, enheden råder over.

( jf. præmis 49 og 57 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag for indgående afgift - indførelse af særlige undtagelsesforanstaltninger - bekæmpelse af svig eller afgiftsunddragelse - beslutning 89/487 - udelukkelse af ret til fradrag af afgiften ved udgifter til logi, repræsentation, restaurationsbesøg og underholdning - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet - retsstridigt

(Rådets direktiv 77/388, art. 27; Rådets beslutning 89/487)

Sammendrag

1. Beslutning 89/487, der er vedtaget i henhold til artikel 27 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, og hvorefter en medlemsstat kan opnå tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i sjette direktiv for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse, og hvorved Den Franske Republik gives bemyndigelse til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i sjette direktiv, er ugyldig i henhold til proportionalitetsprincippet, idet medlemsstaten herved bemyndiges til at udelukke erhvervsdrivendes ret til fradrag af merværdiafgift for udgifter, selv om disse kan godtgøre udgifternes strengt erhvervsmæssige karakter.

En foranstaltning, hvorved alle udgifter til logi, repræsentation, restaurationsbesøg og underholdning generelt udelukkes fra fradrag af merværdiafgift, hvilket er et grundlæggende princip i merværdiafgiftssystemet i sjette direktiv, når mere egnede midler, der i mindre grad tilsidesætter dette princip end en udelukkelse af ret til fradrag med hensyn til visse udgifter, kan anvendes eller allerede foreligger i den nationale lovgivning, forekommer ikke nødvendigt for at bekæmpe svig og afgiftsunddragelse, og udgør på fællesskabsrettens nuværende stade ikke et forholdsmæssigt middel i forhold til dette mål og påvirker i urimelig grad sjette direktivs mål og principper.

( jf. præmis 35, 57, 61 og 62 samt domskonkl. )

2. Princippet om den berettigede forventning, som følger af retssikkerhedsprincippet, og som er en generel regel, der kan påberåbes af borgerne (erhvervsdrivende), der har en berettiget forventning, som er skabt af de offentlige myndigheder, kan ikke påberåbes af en medlemsstat for at undgå virkningerne af en afgørelse for Domstolen, hvori en fællesskabsretsakts ugyldighed fastslås, idet dette vil indebære, at borgerne ikke ville være beskyttet mod en adfærd fra offentlige myndigheder, som er baseret på retsstridige bestemmelser.

( jf. præmis 67 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - formaliteten - nødvendigheden af at give Domstolen tilstrækkelige oplysninger om sagens faktiske og retlige baggrund

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2. Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 73/239 - forbud mod, at forsikringsvirksomheder udøver anden erhvervsmæssig virksomhed end forsikringsvirksomhed - rækkevidde - sådanne virksomheders oprettelse af organer, der har status som selvstændige juridiske personer og udøver erhvervsmæssig virksomhed - betingelser for lovlighed - den pågældende bestemmelses direkte virkning

[Rådets direktiv 73/239, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. For at opnå en fortolkning af fællesskabsretten, der kan anvendes af den nationale ret, er det nødvendigt, at denne fastlægger den faktiske og retlige baggrund for de forelagte spørgsmål eller i hvert fald redegør for de faktiske omstændigheder, der er lagt til grund, og som danner grundlag for spørgsmålene. Disse krav gælder ganske særligt på visse områder, som f.eks. konkurrencerettens, der er karakteriseret ved komplekse faktiske og retlige forhold. De oplysninger, der er indeholdt i forelæggelsesbeslutningerne, tjener ikke blot til at sætte Domstolen i stand til at give hensigtsmæssige svar, men også til at give medlemsstaternes regeringer samt andre berørte parter mulighed for at afgive indlæg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen. Det påhviler Domstolen at overvåge, at denne mulighed bevares, når henses til, at det i henhold til den nævnte bestemmelse kun er forelæggelsesbeslutningerne, der meddeles de pågældende parter.

( jf. præmis 42 og 43 )

2. Artikel 8, stk. 1, litra b), i første direktiv 73/239 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, som affattet ved direktiv 92/49/EØF - hvorefter forsikringsselskaber skal begrænse deres formål til forsikringsvirksomhed og dermed direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden erhvervsmæssig virksomhed - er ikke til hinder for, at gensidige forsikringsselskaber, som udelukkende udøver forsikringsvirksomhed, opretter et organ med status som selvstændig juridisk person, f.eks. en sammenslutning af gensidige selskaber, som udøver erhvervsmæssig virksomhed, for så vidt de gensidige forsikringsselskabers indskud i et sådant organ ikke overstiger størrelsen af deres frie midler, og deres hæftelse er begrænset til indskuddet.

Direktivbestemmelsen er endvidere tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at den kan påberåbes for en national domstol over for forvaltningen, og til, at den kan medføre, at en modstridende regel i national ret er uanvendelig.

( jf. præmis 64 og 70 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - ligebehandling - national lovgivning, som ved overførsel af en kontantydelse til udlandet opererer med et højere minimumsbeløb end ved indenlandske overførsler - udbetaling til en anden medlemsstat medfører ikke højere udgifter - ulovlighed

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 3, stk. 1, og nr. 1945/93)

Sammendrag

$$Princippet om ligebehandling i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1945/93, er til hinder for en national lovgivning, der opererer med fastsatte minimumsbeløb for en kontantydelse, hvis udbetaling til en EF-borger med bopæl i en anden medlemsstat er betinget af, at beløbet er højere end det minimumsbeløb, der gælder ved udbetaling inden for samme medlemsstat, i en situation, hvor udbetalingen til en anden medlemsstat ikke medfører højere udgifter end ved udbetaling af den samme ydelse i den førstnævnte medlemsstat.

( jf. præmis 35 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - læger - anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationsbeviser - direktiv 93/16 - eksamensbevis som speciallæge erhvervet i en anden medlemsstat end værtsmedlemsstaten - ret til at benytte den tilsvarende erhvervsmæssige titel som speciallæge i værtsmedlemsstaten - betingelse - omtale af eksamensbeviset på listen over speciallægeuddannelser i direktivets artikel 7

(Rådets direktiv 93/16, art. 7 og 19)

2. Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - læger - anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationsbeviser - direktiv 93/16 - ret til at benytte den tilsvarende erhvervsmæssige titel som speciallæge i værtsmedlemsstaten - værtsmedlemsstaten kan tillade anvendelse af titlen på et andet sprog

(Rådets direktiv 93/16, art. 10)

Sammendrag

1. En læge, der er i besiddelse af et eksamensbevis som speciallæge, som er erhvervet i en anden medlemsstat, men som ikke findes på listen over speciallægeuddannelser i artikel 7 i direktiv 93/16 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, kan ikke påberåbe sig artikel 19 i dette direktiv med henblik på at kunne benytte den tilsvarende erhvervsmæssige titel som speciallæge i værtsstaten.

Selv om retten til i værtsmedlemsstaten at benytte titlen som læge henholdsvis som speciallæge affattet på denne stats sprog og i overensstemmelse med statens anerkendte benævnelse er en nødvendig følge af den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som er indført ved direktivet, forudsætter denne fortolkning imidlertid, at titlen som læge eller speciallæge opfylder de minimumsbetingelser, som er nødvendige for at blive omfattet af denne automatiske og tvungne gensidige anerkendelse.

( jf. præmis 25, 26 og 27 samt domskonkl. 1 )

2. Artikel 10, stk. 1, første punktum, i direktiv 93/16 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser skal fortolkes således, at den kun omfatter retten for de berettigede i henhold til den ved direktivet indførte ordning med gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, til at benytte deres akademiske titel, og eventuelt en forkortelse for den, på sproget i den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, uden at det dog berører værtsmedlemsstatens mulighed for at tillade, at den akademiske titel eller en tilsvarende titel, som er affattet på et andet sprog end sproget i den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, benyttes på dens område.

( jf. præmis 33 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - tilbagebetaling af afgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet - afgiftspligtig, der udfører afgiftspligtige transaktioner og afgiftsfrie transaktioner i etableringsmedlemsstaten - delvis tilbagebetaling af afgiften - beregningsmåde

(Rådets direktiv 79/1072, art. 2 og 5)

Sammendrag

$$Artikel 2 og 5 i ottende direktiv 79/1072 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, skal fortolkes således, at:

- de giver afgiftspligtige personer, der er etableret i en medlemsstat, hvor kun en del af deres transaktioner er afgiftspligtige, ret til delvis tilbagebetaling af den merværdiafgift, som i en medlemsstat, hvor de ikke er etableret, har været pålagt goder eller tjenesteydelser, som de afgiftspligtige har anvendt til brug for deres omsætning i etableringsmedlemsstaten

- det merværdiafgiftsbeløb, der kan tilbagebetales, beregnes ved for det første at afgøre, hvilke transaktioner der giver ret til fradrag i etableringsmedlemsstaten, og for det andet ved udelukkende at medtage transaktioner, der også ville give ret til fradrag i den medlemsstat, der foretager tilbagebetalingen, hvis de var udført dér, samt udgifter, der giver ret til fradrag i sidstnævnte stat.

( jf. præmis 32 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tjenestemænd - ansættelse - procedurer - valg - hensyntagen først til mulighederne for forfremmelse, forflyttelse og gennemførelse af udvælgelsesprøver inden for institutionen

(Tjenestemandsvedtægten, art. 29, stk. 1)

Sammendrag

$$Anvendelsen af udtrykket »muligheder« i vedtægtens artikel 29, stk. 1, betyder klart, at ansættelsesmyndigheden ikke ved besættelsen af en ledig stilling er forpligtet til at foretage en forfremmelse eller en forflyttelse, men alene til i hvert enkelt tilfælde at undersøge, om sådanne skridt kan føre til udnævnelse af en person, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet. Selv om underinddelingen i artikel 29, stk. 1, medfører, at ansættelsesmyndigheden særdeles omhyggeligt må undersøge mulighederne for forfremmelse, inden den går videre til den følgende fase, er der efter bestemmelsen intet til hinder for, at ansættelsesmyndigheden ved en sådan undersøgelse også tager i betragtning, om det ved hjælp af de øvrige fremgangsmåder i samme stk. vil være muligt at få bedre kvalificerede ansøgere.

Heraf følger, at ansættelsesmyndigheden har adgang til at undersøge også de muligheder, der er angivet i den følgende del af bestemmelsen, og kan gå videre til den følgende fase i ansættelsesproceduren, selv om der er en eller flere ansøgere, som opfylder samtlige stillingsopslagets betingelser og krav.

Ansættelsesmyndigheden er heller ikke forpligtet til at træffe en afgørelse om afslag, inden den går videre til næste fase. Når den går fra en ansættelsesfase til den næste, er formålet hermed nemlig at udvide dens valgmuligheder for at udnævne en person, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet. Dette formål vil blive tilsidesat, såfremt ansættelsesmyndigheden, inden den går videre til den næste fase i udvælgelsesproceduren, afslår de ansøgninger, som allerede er indgivet i de tidligere faser, uden at kunne sammenligne dem med ansøgningerne i de efterfølgende.

Når en ledig stilling i en institution skal besættes i henhold til vedtægten, skal ansættelsesmyndigheden bl.a. overholde forpligtelsen i vedtægtens artikel 7, stk. 1, til ved udnævnelsen af tjenestemænd udelukkende at tage hensyn til tjenstlige synspunkter og uden hensyntagen til statsborgerskab, og forbuddet i vedtægtens artikel 27, stk. 3, mod at forbeholde borgere fra en bestemt medlemsstat en stilling, samt forpligtelsen til at følge rækkefølgen i vedtægtens artikel 29, stk. 1. Disse bestemmelser skal overholdes under enhver fase i ansættelsesproceduren, bl.a. ved udarbejdelsen efter en almindelig udvælgelsesprøve af en reserveliste, der eventuelt kan danne grundlag for en ansættelse.

Når ansættelsesmyndigheden finder, at en ansøgning til besættelse af en stilling ved forfremmelse eller forflyttelse ikke er tilfredsstillende, skal den foretage en undersøgelse af mulighederne efter vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra b) og c), inden den fortsætter ansættelsesproceduren.

( jf. præmis 38-45 og 50 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - frugt og grøntsager - producentorganisationer - bidragspligt for ikke-tilsluttede producenter af friske produkter - fritagelse af ikke-tilsluttede producenter af produkter til forarbejdning for bidragspligt - lovlighed - tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 1035/72, art. 15b, stk. 1 og 8)

Sammendrag

$$Artikel 15b, stk. 8, i forordning nr. 1035/72 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, som ændret ved forordning nr. 3284/83, skal fortolkes således, at en medlemsstat, når den har gjort brug af bestemmelsens stk. 1 - dvs. når den har gjort visse regler for produktion og for afsætning, som er fastsat af en producentorganisation, obligatoriske for de i området etablerede producenter, som ikke er tilsluttet organisationen - er berettiget til for et bestemt produkt at beslutte, at visse ikke-tilsluttede producenter ikke skal være omfattet af bidragspligten, i det omfang deres produktion ikke er bestemt for markedet for friske produkter, men for markedet for industriel forarbejdning.

Eftersom de pågældende situationer er objektivt forskellige - produkter, der er bestemt for markedet for friske grøntsager og produkter til forarbejdning - er det forhold, at de behandles forskelligt, ikke i strid med det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling.

( jf. præmis 27 og 28 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - medlemsstaternes mulighed for i en overgangsperiode at opretholde visse fritagelser - rækkevidde - fritagelse for international lufttransport af personer og afgift på international bustransport - tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet - foreligger ikke

[Rådets direktiv 77/388, art. 28, stk. 3, litra b)]

Sammendrag

$$På det nuværende stadium af harmoniseringen af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende det fælles merværdiafgiftssystem er fællesskabsrettens ligebehandlingsprincip ikke til hinder for en medlemsstats lovgivning, der på den ene side i overensstemmelse med artikel 28, stk. 3, litra b), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 96/95 om ændring af direktiv 77/388 med hensyn til merværdiafgiftens normalsats, fortsat fritager international lufttransport af personer for afgift og på den anden side lægger afgift på international bustransport.

( jf. præmis 40 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Medlemsstater - forpligtelser - traktatbrud - opretholdelse af en med fællesskabsretten uforenelig national bestemmelse

Sammendrag

$$En uændret opretholdelse af en bestemmelse i en medlemsstats lovgivning, der strider mod en fællesskabsretlig bestemmelse, skaber, også selv om sidstnævnte bestemmelse gælder umiddelbart i medlemsstaternes retsordener, en faktisk uklarhed, idet der herved for de berørte retsundergivne består en usikkerhed med hensyn til deres muligheder for at påberåbe sig fællesskabsretten. En sådan opretholdelse udgør derfor en tilsidesættelse af den pågældende medlemsstats forpligtelser i henhold til traktaten.

( jf. præmis 22 )