ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. november 2012 — Yoshikazu Iida mod Stadt Ulm (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Tyskland)

(Sag C-40/11) (1)

(Artikel 20 TEUF og 21 TEUF - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 51 - direktiv 2003/109/EF - tredjelandsstatsborgere - opholdsret i en medlemsstat - direktiv 2004/38/EF - tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til unionsborgere - tredjelandsstatsborger, der hverken har ledsaget eller sluttet sig til en unionsborger i værtsmedlemsstaten og er bosat i unionsborgerens oprindelsesmedlemsstat - tredjelandsstatsborgeres opholdsret i oprindelsesmedlemsstaten for en unionsborger, der er bosat i en anden medlemsstat - unionsborgerskab - grundlæggende rettigheder)

2013/C 9/14

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Yoshikazu Iida

Sagsøgt: Stadt Ulm

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — fortolkning af artikel 21, stk. 1, TEUF, og artikel 2, nr. 2), litra d), artikel 3, stk. 1, artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (EUT L 158, s. 77) i lyset af artikel 7 og 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — fortolkning af artikel 6, stk. 1 og 3, TEU, samt af artikel 24, stk. 3, artikel 45, stk. 1, og artikel 51, stk. 1, første punktum, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — mindreårigt barn der har flyttet sit hovedopholdssted sammen med sin mor til en anden medlemsstat — ret til ophold i barnets oprindelsesmedlemsstat for faderen, som er tredjelandsborger og udøver forældremyndighed — anvendelsesområdet for Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — begrebet »anvendelse af EU-retten«

Konklusion

I situationer, der ikke er reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, og hvori der heller ikke foreligger nogen anden tilknytning til de EU-retlige bestemmelser om unionsborgerskab, kan en tredjelandsstatsborger ikke gøre krav på en opholdsret, som er afledt af en unionsborger.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/17

Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. november 2012 — Staatssecretaris van Financiën mod Gemeente Vlaardingen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-299/11) (1)

(Beskatning - moms - afgiftspligtige transaktioner - udtagelse til brug for virksomheden af goder, som er opnået »inden for rammerne af virksomhedsudøvelsen« - sidestilling med levering mod vederlag - grundstykker, der tilhører den afgiftspligtige person, og som er ombygget af en tredjemand)

2013/C 9/26

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: Gemeente Vlaardingen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 5, stk. 5 og 7, litra a), og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — afgiftspligtige transaktioner — anvendelse af et gode til brug i virksomheden — anvendelse til virksomhedens afgiftsfritagne aktiviteter af et grundstykke, der tilhører virksomheden, og som er blevet omdannet for dens regning af en tredjemand mod vederlag.

Konklusion

Artikel 5, stk. 7, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, sammenholdt med direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra b), skal fortolkes således, at en afgiftspligtig persons udtagelse til brug for en økonomisk virksomhed, der er fritaget for merværdiafgift, af grundstykker, som han ejer, og som han har ladet ombygge af en tredjemand, kan pålægges merværdiafgift, der som grundlag har summen af værdien af det grundstykke, som banerne er anlagt på, og udgifterne til ombygning heraf, for så vidt som den afgiftspligtige endnu ikke har betalt merværdiafgiften af denne værdi og af disse udgifter, forudsat at de omhandlede grundstykker ikke henhører under den afgiftsfritagelse, der er fastsat i direktivets artikel 13, punkt B, litra h).

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/20

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. november 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE mod Europa-Kommissionen

(Sag C-469/11 P) (1)

(Appel - erstatningssøgsmål - afvisning af et bud afgivet inden for rammerne af en EU-udbudsprocedure - forældelsesfrist - begyndelsestidspunkt - anvendelse af fristen fastsat under hensyn til afstanden)

2013/C 9/32

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved dikigoros N. Korogiannakis)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved E. Manhaeve og M. Wilderspin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Retten den 22. juni 2011 i sag T-409/09, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning af det tab, som appellanten angiveligt havde lidt som følge af Kommissionens afgørelse om at afvise appellantens bud i forbindelse med en udbudsprocedure, idet det dels ikke kunne antages til realitetsbehandling og dels klart savnede ethvert retligt grundlag — søgsmålsfrister — frister fastsat under hensyn til afstanden.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 331 af 12.11.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/16

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. november 2012 — Atilla Gülbahce mod Freie und Hansestadt Hamburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-268/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - artikel 6, stk. 1, første led - rettigheder for tyrkiske arbejdstagere med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked - inddragelse af en opholdstilladelse med tilbagevirkende kraft)

2013/C 9/24

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Atilla Gülbahce

Sagsøgt: Freie und Hansestadt Hamburg

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 10, stk. 1, og artikel 13 i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september1980 om udvikling af associeringen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet — tildeling af tidsbegrænset opholdstilladelse og en tidsubegrænset arbejdstilladelse til tyrkisk arbejdstager, hvis ægtefælle er statsborger i værtsmedlemsstaten — tilbagekaldelse, med tilbagevirkende kraft og som følge af separation fra ægtefælle, som ikke blev meddelt de kompetente myndigheder, af afgørelser om forlængelse af varigheden af opholdstilladelsen — betingelser for at støtte opholdsretten på artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 under hensyntagen til den tidsubegrænsede arbejdstilladelse.

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, første led, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, undertegnet den 12. september 1963 i Ankara, dels af Republikken Tyrkiet, dels af EØF’s medlemsstater og Fællesskabet, og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at de kompetente nationale myndigheder inddrager en tyrkisk arbejdstagers opholdstilladelse med tilbagevirkende kraft fra det tidspunkt, hvor arbejdstageren ikke længere opfylder det nationalretlige grundlag, på hvilket opholdstilladelsen blev udstedt, når nævnte arbejdstager ikke har udvist svigagtig adfærd, og hvor inddragelsen sker efter udløbet af den periode med lovlig beskæftigelse på et år, der er omhandlet i nævnte artikel 6, stk. 1, første led.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/20

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. november 2012 — Ulf Kazimierz Radziejewski mod Kronofogdemyndigheten i Stockholm (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Stockholms tingsrätt — Sverige)

(Sag C-461/11) (1)

(Arbejdskraftens frie bevægelighed - artikel 45 TEUF - ordning for hel eller delvis gældssanering - skyldner, der er en fysisk person - national retsforskrift, der undergiver bevilling af gældssanering et bopælskrav)

2013/C 9/31

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Stockholms tingsrätt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ulf Kazimierz Radziejewski

Sagsøgt: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Stockholms tingsrätt — fortolkning af artikel 45 TEUF — fri bevægelighed for personer — forenelighed med artikel 45 TEUF af en national lovgivning, der stiller krav om bopæl på det nationale område for at en fysisk person kan bevilliges gældssanering — skyldner, der er statsborger i medlemsstat A og har bopæl i medlemsstat B, indgiver anmodning om gældssanering i medlemsstat A, som er det sted, gælden er opstået — tilknytning til stedet for anmodningens indgivelse.

Konklusion

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national retsforskrift som den i hovedsagen omhandlede, der undergiver bevilling af gældssanering et krav om bopæl i den pågældende medlemsstat.

(1) EUT C 340 af 19.11.2011.
3)

Bestemmelsen i Μ.Β.902, litra b), nr. 1), i bilag I til forordning nr. 2042/2003 skal fortolkes således, at medlemsstaterne kan fastlægge de betingelser, hvorunder de mindst fem års erfaring inden for vedvarende luftdygtighed, som luftdygtighedseftersynspersonalet skal være i besiddelse af, er opnået. Medlemsstaterne kan navnlig vælge at tage hensyn til erfaring, som er opnået ved et arbejde på et værksted med vedligeholdelse af luftfartøjer, anerkende den erfaring, som er opnået i forbindelse med en praktikperiode i et fagligt miljø under flyveuddannelsen, eller den erfaring, som er forbundet med den tidligere udøvelse af inspektion af luftfartøjers luftdygtighed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/18

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. november 2012 — KGH Belgium NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-351/11) (1)

(Toldskyld - efteropkrævning af import- eller eksportafgifter - bogføring af afgifter - praktiske regler)

2013/C 9/27

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: KGH Belgium NV

Sagsøgt: Belgische Staat

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — fortolkning af artikel 217, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) — efteropkrævning af import- og eksportafgifter — bogføring af afgifter — praktiske regler.

Konklusion

Artikel 217, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, skal fortolkes således, at eftersom denne artikel ikke foreskriver praktiske regler for bogføring som omhandlet i denne bestemmelse, overlader den det til medlemsstaterne at fastlægge de praktiske regler med hensyn til bogføring af de afgiftsbeløb, som følger af en toldskyld, uden at de er forpligtede til i deres nationale lovgivninger at definere fremgangsmåden med henblik på gennemførelsen af denne bogføring, idet den skal foretages på en sådan måde, at det sikres, at de kompetente toldmyndigheder indskriver det nøjagtige importafgifts- eller eksportafgiftsbeløb, der følger af en toldskyld, i regnskabsregistrene eller på anden måde, for bl.a. at muliggøre, at bogføringen af de omhandlede beløb foretages med sikkerhed, herunder i forhold til debitor.

(1) EUT C 282 af 24.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/19

Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. november 2012 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Hafen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-438/11) (1)

(EF-toldkodeksen - artikel 220, stk. 2, litra b) - efteropkrævning af importafgifter - berettiget forventning - manglende mulighed for at kontrollere rigtigheden af et oprindelsescertifikat - begrebet »certifikat udstedt på grundlag af eksportørens ukorrekte fremstilling af de faktiske omstændigheder« - bevisbyrde - arrangement med generelle toldpræferencer)

2013/C 9/29

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af artikel 220, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000 (EFT L 311, s. 17) — udførsel af varer fra et tredjeland til Den Europæiske Union — efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviset — manglende mulighed for efterfølgende at efterprøve rigtigheden af indholdet af et oprindelsescertifikat udstedt af nævnte tredjelands kompetente myndigheder — beskyttelse af importørens eventuelle berettigede forventning

Konklusion

Artikel 220, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at når et tredjelands kompetente myndigheder ikke under en efterfølgende kontrol har mulighed for at efterprøve, om det oprindelsescertifikat formular A, de har udstedt, er baseret på eksportørens korrekte fremstilling af de faktiske forhold, fordi eksportøren har indstillet sin produktion, påhviler bevisbyrden for, at dette certifikat er baseret på eksportørens korrekte fremstilling af de faktiske forhold, debitor.

(1) EUT C 347 af 26.11.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/15

Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. november 2012 — K mod Bundesasylamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Asylgerichtshof — Østrig)

(Sag C-245/11) (1)

(Forordning (EF) nr. 343/2003 - afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, som er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne - humanitær klausul - denne forordnings artikel 15 - person, der er tildelt asyl i en medlemsstat, og som er afhængig af hjælp fra asylansøgeren, idet hun lider af en alvorlig sygdom - forordningens artikel 15, stk. 2 - forpligtelse for denne medlemsstat, der ikke er ansvarlig i henhold til de i samme forordnings kapitel III fastsatte kriterier, til at behandle den asylansøgning, som nævnte asylansøger har indgivet - betingelser)

2013/C 9/23

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Asylgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: K

Sagsøgt: Bundesasylamt

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Asylgericthshof — fortolkning af artikel 3, stk. 2, og artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50, s. 1) — en medlemsstats pligt til af humanitære årsager at behandle en ansøgning om asyl, som er indgivet til denne medlemsstat, uanset om behandlingen af asylansøgningen ikke påhviler medlemsstaten i henhold til kriterierne i forordning (EF) nr. 343/2003 — stærkt bånd mellem asylansøgeren og en meget sårbar person, som allerede har fået asyl i den pågældende medlemsstat

Konklusion

Under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede skal artikel 15, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne, fortolkes således, at en medlemsstat, som ikke er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning i henhold til de i denne forordnings kapitel III fastsatte kriterier, bliver det. Det tilkommer den medlemsstat, som er blevet den ansvarlige medlemsstat i henhold til samme forordning, at påtage sig de forpligtelser, der er forbundet med dette ansvar. Den underretter den medlemsstat, som tidligere var ansvarlig, herom. Denne fortolkning af nævnte artikel 15, stk. 2, finder også anvendelse, når den medlemsstat, der var ansvarlig i henhold til de i nævnte forordnings kapitel III fastsatte kriterier, ikke har fremsat en anmodning herom i henhold til samme artikels stk. 1, andet punktum.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
1)

EU-retten skal fortolkes således, at den under de omstændigheder, der foreligger i hovedsagen, ikke er til hinder for, at Europa-Kommissionen repræsenterer Den Europæiske Union ved en national domstol, ved hvilken der er anlagt et civilt erstatningssøgsmål vedrørende et tab, der er påført Unionen ved et kartel eller en praksis, der er forbudt i henhold til artikel 81 EF og 101 TEUF, og som kan have berørt visse offentlige kontrakter indgået af forskellige EU-institutioner og organer, uden at det er nødvendigt, at Kommissionen har en bemyndigelse hertil fra disse institutioner eller organer.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 399/8

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 25. oktober 2012 — Anssi Ketelä (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-592/11) (1)

(Landbrug - forordning (EF) nr. 1698/2005 og nr. 1974/2006 - etableringsstøtte til unge landbrugere - betingelser for tildeling - etablering på en landbrugsbedrift for første gang som driftsleder - betingelserne for anvendelse, når etableringen finder sted ved hjælp af en juridisk person)

2012/C 399/12

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Anssi Ketelä

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — fortolkning af artikel 22, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277, s. 1) og artikel 13, stk. 4 og 6, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2006 af 15. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT L 368, s. 15) — betingelserne for ydelse af støtte til fremme af unge landbrugeres etablering — etablering på en landbrugsbedrift for første gang som driftsleder — etableringsstøtte ydet til fysisk person på grundlag af erhvervelsen af en familiegård — afbrydelse af betalingen af støtten med den begrundelse, at støttemodtageren efterfølgende er blevet mindretalsaktionær og administrerende direktør i et aktieselskab, der bl.a. driver svineopdræt

Konklusion

Artikel 22, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) skal fortolkes således, at det krav, der opstilles i denne bestemmelse, om, at den pågældende person skal etablere sig på en landbrugsbedrift for første gang »som driftsleder«, indebærer, at den berørte, når han etablerer sig ved hjælp af et aktieselskab, har faktisk og varig kontrol over såvel landbrugsbedriften som driften heraf.

Selv om medlemsstaterne fortsat detaljeret kan konkretisere de betingelser, under hvilke det kan fastslås, at en ansøger har en sådan stilling som driftsleder, forudsættes det, at sådanne betingelser ikke går ud over den ramme, som de har til formål at præcisere, og derfor under iagttagelse af formålene med forordning nr. 1698/2005 søger at sikre, at den nævnte ansøger har faktisk og varig kontrol over landbrugsbedriften og driften heraf. Nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede opfylder disse betingelser, for så vidt som de bestemmer, at når en ung landbruger etablerer sig ved hjælp af et aktieselskab, er opnåelsen af støtten bl.a. betinget af, at landbrugeren har kontrollen i denne juridiske person, hvilket kræver, at han ejer over halvdelen af aktierne, og at disse aktier repræsenterer over halvdelen af stemmerne.

(1) EUT C 49 af 18.2.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. december 2012 — Bundesrepublik Deutschland (sag C-124/11 og sag C-125/11) og Jörg-Detlef Müller (sag C-143/11) mod Karen Dittrich (sag C-124/11), Robert Klinke (sag C-125/11) og Bundesrepublik Deutschland (sag C-143/11 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Forenede sager C-124/11, C-125/11 og C-143/11) (1)

(Ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - national lovgivning - hjælp til tjenestemænd i tilfælde af sygdom - direktiv 2000/78/EF - artikel 3 - anvendelsesområde - begrebet »løn«)

2013/C 26/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Bundesrepublik Deutschland (sag C-124/11 og sag C-125/11) og Jörg-Detlef Müller (sag C-143/11)

Sagsøgte: Karen Dittrich (sag C-124/11), Robert Klinke (sag C-125/11) og Bundesrepublik Deutschland (sag C-143/11)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht– fortolkning af Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — national lovgivning, der tilkender hjælp til tjenestemænd i tilfælde af sygdom og udelukker registrerede partnere fra de familiemedlemmer, der omfattes af den pågældende hjælp — ligebehandling af arbejdstagere, der har en registreret partner i forhold til gifte arbejdstagere — anvendelsesområdet for direktiv 2000/78/EF — begrebet løn

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, litra c), og stk. 3 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at hjælp til tjenestemænd i tilfælde af sygdom, såsom den hjælp, der i henhold til lov om statstjenestemænd (Bundesbeamtengesetz) tildeles tjenestemænd i Forbundsrepublikken Tyskland, henhører under nævnte direktivs anvendelsesområde, hvis dens finansiering påhviler staten som offentlig arbejdsgiver, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.