DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 1 JUNI 1983. - PETER WILLEM SETON MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - BEDOEMMELSESRAPPORTER - AENDRET PLACERING AF EN TJENESTEMAND. - FORENEDE SAGER 36, 37 OG 218/81.



Samling af Afgørelser 1983 side 01789



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Tjenestemaend _ bedoemmelse _ bedoemmelsesrapporter _ udarbejdelse _ langsommelighed _ omstaendighed , der i sig selv kan vaere en ugyldighedsmangel ved rapporten _ kan ikke antages

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 43 )

2.Tjenestemaend _ bedoemmelse _ bedoemmelsesrapporter _ udarbejdelse _ betingelser _ den bedoemte tjenestemands appel til Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg _ klage indgivet senere af den paagaeldende _ administrationens hoering af Det paritetiske Udvalg _ pligt _ graenser

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 43 )

3.Tjenestemaend _ bedoemmelse _ bedoemmelsesrapporter _ udarbejdelse _ betingelser _ bedoemmer i appelleddet _ stadfaestelse af den foerste bedoemmers vurderinger _ adgang hertil

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 43 )

4.Tjenestemaend _ bedoemmelse _ bedoemmelsesrapporter _ domstolskontrol _ graenser

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 43 )

5.Tjenestemaend _ organisering af tjenestegrenene _ afgoerelse , der indeholder et klagepunkt _ garantier efter vedtaegten _ graenser _ begrundelsespligt _ pligt til forudgaaende hoering af de paagaeldende _ ingen saadan pligt

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 5 , 7 og 43 )

6.Tjenestemaend _ organisering af tjenestegrenene _ aendret placering i forbindelse med en reorganisering af tjenestegrenene _ bevarelse af sammenhaengen mellem den paagaeldendes loenklasse og arbejdsopgaver _ aendring af tjenestemandens retsstilling efter vedtaegten _ ingen saadan

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 5 og 7 )

7.Tjenestemaend _ afgoerelser , der indeholder et klagepunkt _ begrundelse _ pligt _ raekkevidde

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 25 )

8.Retspleje _ sagsomkostninger _ udgifter forvoldt unoedvendigt eller af ond vilje

( Procesreglementet , art . 69 , stk . 3 , 2 . afsnit )

Sammendrag

1 . Den forsinkede stillingtagen , som visse bedoemmelsesinstanser kan udvise under en bedoemmelsesprocedure , kan ikke i sig selv paavirke gyldigheden af den bedoemmelse , som bliver resultatet .

2.Selv om det fremgaar af vejledningen i bedoemmelse af tjenestemaend , at Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg skal hoeres i tilfaelde , hvor tjenestemaend , der er blevet bedoemt , har indgivet klage i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90 , vil der foreligge en klart uantagelig formalisme , der i sine praktiske virkninger kan lamme bedoemmelsesprocedurens gnidningsloese funktion , saafremt tjenestemanden kraever en ny hoering af det paritetiske udvalg , efter at han selv har henvendt sig til udvalget , foer klagesagen tog sin begyndelse , og henvendelsen har baaret frugt , idet udvalgets udtalelse foranledigede bedoemmerne til at give en udfoerlig begrundelse for visse af de vurderinger , tjenestemanden har gjort indsigelse imod .

3.Bedoemmeren i appelleddet skal helt uafhaengigt undersoege den foerste bedoemmers vurderinger . Bedoemmeren i appelleddet kan derfor , saafremt han finder det paakraevet , frit stadfaeste den foerste bedoemmers vurdering .

4.Bedoemmerne har et saerdeles vidt skoen , naar de skal bedoemme det arbejde , som er udfoert af dem , som det er deres opgave at bedoemme , og Domstolen kan ikke tilsidesaette dette skoen , medmindre der foreligger vildfarelse eller aabenbart misbrug .

5.Selv om vedtaegten sikrer tjenestemaendene klare vedtaegtsmaessige rettigheder , har faellesskabsadministrationen ingen pligt til at indhente individuelle udtalelser fra tjenestemaendene vedroerende reorganiseringsplaner , der kan gribe ind i deres individuelle retsstilling . Den eneste garanti , som er tilsikret tjenestemaendene ved vedtaegten , bestaar i den forbindelse i pligten til efter vedtaegtens artikel 25 at begrunde individuelle afgoerelser , der kan gribe negativt ind i deres retsstilling efter vedtaegten .

6.Selv om nedlaeggelsen af en tjenestegren for dennes chef kan medfoere , at han mister en vis selvstaendighed , bevirker den dog ikke af den grund , at den paagaeldendes retsstilling efter vedtaegten aendres , naar baade tjenestemandens tidligere stilling og hans nye stilling indgaar i den samme rubrik i beskrivelsen af de funktioner , der er saeregne for hans stillingsgruppe .

7.Raekkevidden af begrundelsespligten efter vedtaegtens artikel 25 skal fastlaegges under hensyntagen til bestemmelsens formaal , som er at beskytte tjenestemanden mod indgreb i hans retsstilling efter vedtaegten . Begrun delsen af akter , der indebaerer et klagepunkt , skal goere det muligt for den paagaeldende tjenestemand at goere sig bekendt med grundene til , at der er truffet en afgoerelse vedroerende ham , og at forberede forsvaret af sine rettigheder og interesser .

Dette krav er opfyldt , naar den akt , der goeres til genstand for et soegsmaal , er udstedt i en sammenhaeng , som tjenestemanden har kendskab til , og som giver ham mulighed for at forstaa raekkevidden af en foranstaltning , der beroerer ham personligt .

8.Uanset at en tjenestemand har grund til at klage over en vis langsommelighed ved administrationens behandling af et forhold , der vedroerer tjenestemanden , vil han , naar han under sagens videre forloeb fremfoerer i den grad alvorlige klagegrunde , at den sagsoegte institution ser sig noedsaget til at anordne en administrativ undersoegelse , hvis resultat burde have afholdt tjenestemanden fra at gaa videre med sagen , saaledes have givet hele sagen karakter af at vaere foert af ond vilje , hvilket der maa reageres imod ved at paalaegge ham samtlige sagens omkostninger .

Dommens præmisser

1 Ved staevninger , indgivet til Domstolens justitskontor henholdsvis den 18 . februar og den 20 . juli 1981 , har P . W . Seton , der er tjenestemand ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber og placeret i en stilling som ekspeditionssekretaer i loenklasse A 4 i generaldirektoratet for transport ( GD VII ), anlagt tre sager med paastand om annullation , dels af bedoemmelsen af ham for perioden 1973-1975 ( sagerne 36 og 218/81 ), dels af afgoerelsen om at placere ham i en ny stilling i samme generaldirektorat ( sag 37/81 ). I sagerne 36 og 37/81 er der tillige nedlagt paastand om erstatning for oekonomisk og ikke-oekonomisk tab , som ifoelge sagsoegeren andrager henholdsvis 50 000 BFR og 2 000 000 BFR .

Sagerne 36 og 218/81 ( bedoemmelsen )

2 Det fremgaar af sagen , at Erdmenger , der bl.a . er direktoer for afdeling VII A 4 i generaldirektoratet for transport , og som var sagsoegerens umiddelbart overordnede , den 19 . marts 1976 udarbejdede bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden 1973-1975 . Paa det paagaeldende tidspunkt arbejdede sagsoegeren som chef for den saerlige tjenestegren «Social harmonisering» .

3 Sagsoegeren gjorde indsigelse mod tre forhold i bedoemmelsen . Det var herved Seton ' s opfattelse ,

_ at beskrivelsen af hans arbejdsopgaver under rubrik IV b ) ikke var fuldstaendig ,

_ at de analytiske vurderinger under rubrik VI _ hvor bedoemmeren havde givet ham karakteren »normal« med hensyn til kvalifikationer og tjenstlig adfaerd _ var utilstraekkelige , sammenholdt med den foregaaende bedoemmelse , hvor Seton havde faaet karakteren »over gennemsnittet« ,

_ at bedoemmelsen paa trods af , at den i hoej grad anerkendte Seton ' s tekniske viden og erfaring , indebar en uberettiget kritik , idet det udtaltes , at Seton ikke paa fuldt tilfredsstillende vis ledede sin administrative enhed .

4 Paa grundlag af sagsoegerens indsigelser aendrede »bedoemmeren i appelleddet« , generaldirektoer Le Goy , bedoemmelsen ved at supplere beskrivelsen af arbejdsopgaverne , men stadfaestede i oevrigt den foerste bedoemmers vurderinger .

5 Seton paaklagede bedoemmelsen til «Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg« , som den 14 . april 1978 fastslog , at bedoemmerens generelle vurderinger ikke i tilstraekkelig grad begrundede den aendrede bedoemmelse af sagsoegerens karakterer for kvalifikationer og tjenstlig adfaerd , naar man sammenlignede dem med den foregaaende bedoemmelse .

6 Erdmenger tog udvalgets udtalelse til efterretning og gav den 6 . februar 1976 en udtrykkelig begrundelse for sine vurderinger . Han oplyste , at Seton som chef for en selvstaendig tjenestegren havde haft nye arbejdsomraader i bedoemmelsesperioden , at han ikke under udoevelsen af sine opgaver havde vist passende evner til at organisere og lede sin enhed , og at han ikke havde behandlet sine underordnede korrekt , ligesom det ikke var lykkedes ham at skabe et godt arbejdsklima . Det var Erdmenger ' s opfattelse , at disse bemaerkninger begrundede , at der nu var givet lavere karakterer paa de to punkter i forhold til den foregaaende periode . Den 30 . juli 1980 blev disse vurderinger stadfaestet af bedoemmeren i appelleddet og vedlagt bedoemmelsen .

7 Allerede den 17 . juli 1980 havde Seton i medfoer af vedtaegtens artikel 90 indbragt en klage mod den foerste bedoemmers udtalelser . Senere fik han meddelelse om afgoerelsen fra bedoemmeren i appelleddet , hvorpaa han den 28 . oktober 1980 indbragte endnu en klage .

8 Da klagerne ikke blev besvaret , anlagde Seton den 18 . februar 1981 sag 36/81 , hvorunder han paastod annullation af hele bedoemmelsesproceduren paa grund af »systematisk forsinkelse« .

9 Kommissionen afviste senere sagsoegerens klager ved afgoerelse af 13 . maj 1981 , hvorpaa Seton den 20 . juli 1981 anlagde sag 218/81 . Herved gjorde han yderligere fire anbringender gaeldende :

_ Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg var ikke blevet hoert , skoent en saadan hoering kraeves ifoelge »Vejledning i bedoemmelse af tjenestemaend« ;

_ bedoemmeren i appelleddet havde ikke varetaget sin opgave som »opmand« , idet han blot stadfaestede den foerste bedoemmers negative vurderinger ;

_ visse vurderinger i bedoemmelsen hvilede paa et klart fejlagtigt grundlag ;

_ endelig foreligger der magtfordrejning , idet Erdmenger ved sin strengere karaktergivning tog det foerste skridt med henblik paa sagsoegerens fjernelse fra stillingen som chef for en tjenestegren .

10 Til stoette for sidstnaevnte anbringende har sagsoegeren i det hele gentaget de argumenter , som er gjort gaeldende under sagen om den aendrede placering . Da der tages stilling til dette anbringende i forbindelse med sag 37/81 , kan Domstolen ved behandlingen af sagerne 36 og 218/81 begraense sig til at tage stilling til de anbringender , der er fremfoert om den forsinkede bedoemmelse , den manglende hoering af Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg , den omstaendighed , at bedoemmeren i appelleddet ikke har handlet forskriftsmaessigt , og unoejagtigheden af visse vurderinger .

Den forsinkede bedoemmelse

11 Det ovenfor beskrevne tidsforloeb viser , at der faktisk hengik 4 aar og 3 maaneder mellem det tidspunkt , da sagsoegeren fremsatte sine indsigelser mod den foerste affattelse af bedoemmelsen , og dens endelige stadfaestelse ved bedoemmeren i appelleddet . Til denne konstatering maa der imidlertid knyttes en raekke bemaerkninger .

12 Det bemaerkes foerst , at den foerste bedoemmer straks havde udarbejdet bedoemmelsen , efter at bedoemmelsesperioden var udloebet , nemlig den 19 . marts 1976 , og at de forsinkelser , som senere indtraadte i proceduren , navnlig skyldes sagsoegerens klager . Disse klager er utvivlsomt en lovlig udoevelse af de klagemuligheder , som er hjemlet i vedtaegten og gennemfoerelsesbestemmelserne hertil ; ved at benytte klagemulighederne maatte sagsoegeren vaere klar over , at bedoemmelsesproceduren noedvendigvis ville forloebe langsommere . Navnlig medfoerte forelaeggelsen for Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg , der fandt sted den 19 . november 1976 , en forsinkelse paa halvandet aar , eftersom udvalgets udtalelse foerst forelaa den 14 . april 1978 .

13 Selv om bedoemmernes reaktion paa udtalelsen saaledes var urimeligt laenge forsinket har sagsoegeren ikke vaeret i stand til at godtgoere , at forsinkelsen paa nogen maade har skadet ham . Han har gjort gaeldende , at der i den omhandlede periode blev forskellige stillinger ledige , som han kunne vaere blevet forfremmet til ; der er herved tilstraekkeligt at bemaerke , at sagsoegeren , for saa vidt han kunne vaere kommet i betragtning som ansoeger , i denne henseende hverken har indgivet klage eller anlagt sag .

14 Under alle omstaendigheder kan en forsinket stillingtagen til visse forhold under en bedoemmelsesprocedure ikke i sig selv paavirke gyldigheden af den bedoemmelse , som bliver resultatet . Det maa herefter fastslaas , at det omhandlede anbringende ikke kan tages til foelge , og at der derfor maa ske frifindelse i det hele i sag 36/81 , da sagsoegeren ikke ses at have haft interesse i at anlaegge sag .

Anbringendet om manglende hoering af Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg

15 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at Kommissionen , foer den traf afgoerelsen den 13 . maj 1981 om at afvise sagsoegerens klage , i henhold til »Vejledning i bedoemmelse af tjenestemaend« burde have hoert Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg , hvilket imidlertid ikke er sket .

16 Ifoelge Vejledning i bedoemmelse af tjenestemaend skal Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg ganske vist hoeres i tilfaelde , hvor tjenestemaend , der er blevet bedoemt , har indgivet klage i medfoer af vedtaegtens artikel 90 . I denne sag maa det imidlertid tages i betragtning , at sagsoegeren selv havde henvendt sig til udvalget , foer klagesagen tog sin begyndelse , og at henvendelsen havde baaret frugt , idet udvalgets udtalelse foranledigede bedoemmerne til at give en udfoerlig begrundelse for visse af de vurderinger , som han havde gjort indsigelse imod .

17 Naar sagsoegeren herefter vil kraeve en ny hoering af det paritetiske udvalg , er der hermed tale om en klart uantagelig formalisme , der i sine praktiske virkninger kan lamme bedoemmelsesprocedurens gnidningsloese funktion . De ovenfor oplyste omstaendigheder viser ikke blot , at sagsoegeren uindskraenket kunne goere brug af de klagemuligheder , der er hjemlet i vedtaegten og dens gennemgoerelsesbestemmelser , men de viser ogsaa , at hans forestillinger gav anledning til , at der blev gennemfoert en indgaaende undersoegelse af hans overordnede , som udtrykkeligt fremfoerte deres begrundelse for en vurdering , der sandsynligvis kan have forekommet sagsoegeren ikke fyldestgoerende , og som det paritetiske udvalg kunne finde utilstraekkeligt begrundet .

18 Det foelger heraf , at ogsaa dette anbringende maa forkastes .

Anbringendet om , at bedoemmeren i appelleddet ikke har udfoert den ham tiltaenkte opgave

19 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at bedoemmeren i appelleddet kritikloest tiltraadte de vurderinger , der var fremsat af den foerste bedoemmer i skrivelsen af 6 . februar 1979 , der blev udarbejdet , efter at det paritetiske udvalg havde afgivet udtalelse . Naar bedoemmeren saaledes stadfaestede , hvad sagsoegeren anser for »ubegrundede anklager« , varetog han ikke sin opgave behoerigt , som er , at han skal virke som »opmand« i tvister mellem en tjenestemand og hans bedoemmer .

20 Dette anbringende viser , at sagsoegeren har misforstaaet den opgave , som paahviler bedoemmeren i appelleddet . Denne skal helt uafhaengigt undersoege den foerste bedoemmers vurderinger . Bedoemmeren i appelleddet kan derfor , saafremt han finder det paakraevet , frit stadfaeste den foerste bedoemmers vurdering .

21 Dette anbringende maa derfor ogsaa forkastes .

Anbringendet vedroerende den klart fejlagtige karakter af visse vurderinger i bedoemmelsen

22 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at de af bedoemmerne fremsatte kritiske bemaerkninger vedroerende hans evne til at lede en saerlig tjenestegren samt vedroerende hans forhold til medarbejderne hviler paa et klart fejlagtigt grundlag og er uden hold i virkeligheden . Han har forklaret denne kritik med , at hans overordnede havde modvilje mod ham , hvilket dels skyldtes meningsforskelle med hensyn til , hvilken politik der skulle foeres af generaldirektoratet , dels skyldtes , at de overordnede havde taget parti for en af hans medarbejdere , som de oenskede forfremmet .

23 Det maa i saa henseende fremhaeves , at bedoemmerne har et saerdeles vidt skoen , naar de skal bedoemme det arbejde , som er udfoert af dem , som det er deres opgave at bedoemme , og at Domstolen ikke kan tilsidesaette dette skoen , medmindre der foreligger vildfarelse eller aabenbart misbrug .

24 Det er herved tilstraekkeligt at bemaerke , at sagsoegerens arbejde i den oprindelige bedoemmelse havde faaet karakteren »normal« , og at det var sagsoegeren , der fremtvang , at bedoemmerne gav en udtrykkelig begrundelse , der i deres oejne berettigede en mindre fordelagtig vurdering end den , der var givet for den foregaaende bedoemmelsesperiode . Sagsoegeren har intet anfoert , der kan godtgoere , at bedoemmerne , da de formulerede deres vurderinger , over skred deres skoen eller lod sig lede af overvejelser , der var uvedkommende i forhold til den objektive aand , som skal baere affattelsen af en bedoemmelse .

25 Ogsaa dette anbringende maa derfor forkastes .

Sag 37/81 ( aendret placering )

26 Det bemaerkes , at Seton foer de til grund for naervaerende sag liggende omstaendigheder som sektionschef ledede den saerlige tjenestegren »Social harmonisering« inden for direktorat VII A 4 . Som foelge af »Spierenburg-rapporten« , der havde paavist , hvorledes antallet af afdelinger og saerlige tjenestegrene var blevet udvidet , og anbefalet at reducere antallet af disse enheder , vedtog Kommissionen paa sit 575 . moede den 8 . oktober 1980 at reorganisere generaldirektoratet for transport . Det vedtoges bl.a . at nedlaegge den saerlige tjenestegren »Social harmonisering« , idet Seton blev forflyttet til den nye afdeling VII B 1 »Markedspolitik ; arbejdsvilkaar« , hvor han fremover bl.a . skulle varetage de opgaver , som han tidligere havde udfoert i den nedlagte tjenestegren . I den paagaeldende afdeling skulle Seton lede 6 . sektion »Harmonisering af arbejdsvilkaar« med referat til kontorchefen .

27 Det er ubestridt , at denne reorganisering i loebet af det aar , der gik , inden Kommissionen traf sin beslutning , i generaldirektoratet gav anledning til en raekke hoeringer , som ogsaa sagsoegeren deltog i . Den 20 . oktober 1980 blev der afholdt et informationsmoede for samtlige tjenestemaend i generaldirektoratet , og den 30 . oktober fik tjenestemaendene meddelelse om den nye organisationsplan .

28 Ved skrivelse af 30 . januar 1981 , underskrevet af personaledirektoeren , fik sagsoegeren officielt meddelelse om sin placering i afdeling VII B 1 ; den 9 . februar 1981 blev denne skrivelse bekraeftet ved en skrivelse fra generaldirektoeren for personale og administration .

29 Den 30 . januar 1981 indgav sagsoegeren en klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90 . Heri forklarede han den aendrede placering med , at hans tidligere direktoer naerede uvilje mod ham , idet der mellem dem havde hersket uenighed om flere spoergsmaal vedroerende generaldirektoratets linje med hensyn til transportpolitikken . I klagen gav han udtryk for sin tvivl om , hvorvidt hans overordnede udviste objektivitet , idet han beskyldte dem for at have ladet sig influere af pression fra transporterhvervets brancheorganisationer og fra visse regeringers side , hvilket skulle have foert til , at man havde undladt dels at anvende visse traktatbestemmelser , dels at gennemfoere visse forordninger og direktiver vedtaget i medfoer af traktaten .

30 Efter fremsaettelsen af disse beskyldninger og i betragtning af , at den paagaeldende havde fremsat anmodning om beskyttelse efter vedtaegtens artikel 24 , overdrog Kommissionen generaldirektoer Verheyden , Kontoret for De europaeiske Faellesskabers officielle Publikationer , at gennemfoere en administrativ undersoegelse vedroerende de forhold , som Seton havde fremfoert i klagen . Efter at have hoert baade sagsoegeren og de oevrige beroerte personer udarbejdede Verheyden den 23 . maj 1981 en rapport , hvori han vel anerkendte sagsoegerens menneskelige egenskaber , men fandt , at han »manglede evne eller vilje til at erkende , at man i et forvaltningsapparat paa hver enkelt trin ser forholdene derfra og ud fra det til raadighed staaende grundlag , og at opfattelsen hos en direktoer , der er ansvarlig for udformingen af hele den faelles transportpolitik , eller opfattelsen hos generaldirektoeren for transport , kunne afvige fra opfattelsen hos en chef for en saerlig tjenestegren , hvilket der kunne vaere helt objektive og gode grunde til« . Angaaende aendringen af Seton ' s tjenesteretlige stilling anfoerte rapportens forfatter , at »man utvivlsomt maa beklage den lidet tilfredsstillende form , hvorunder Seton fik meddelelse herom« , og det tilfoejes : »Det er dog ikke i overensstemmelse med kendsgerningerne at haevde , at aendringen skete pludseligt , og at Seton blev afskaaret fra at tilkendegive sin mening desangaaende« . Rapporten konkluderer med en udtalelse om , at »nedlaeggelsen af den saerlige tjenestegren som selvstaendig administrativ enhed var blevet besluttet som en oenskelig foranstaltning med henblik paa at opnaa en effektiv tjenestegren , og i forhold hertil maa individuelle hensyn vige« .

31 Efter fremlaeggelsen af denne rapport afviste Kommissionen den 23 . juli 1981 sagsoegerens klage , idet man hertil foejede en advarsel til Seton vedroerende de »grundloese« beskyldninger , som han havde fremsat mod sin tidligere direktoer .

32 Ved anlaeggelsen af naervaerende sag den 18 . februar 1981 indgav sagsoegeren en begaering om foreloebige forholdsregler med paastand om udsaettelse af afgoerelsen om aendret placering . Ved kendelse af 12 . marts 1981 ( Sml ., s . 813 ) forkastede formanden for Domstolens anden afdeling begaeringen , da der ikke forelaa uopsaettelighed . Det blev herved lagt til grund , at »sagsoegeren i den nye tjenestegruppe , hvortil han er overfoert som foelge af reorganiseringen af generaldirektorat VII , kan udfoere opgaver , der svarer til hans loenklasse , og at der ikke over for ham er truffet foranstaltninger , som der ikke kan raades bod paa , saafremt han maatte vinde den anlagte sag« .

33 Til stoette for sine paastande har sagsoegeren gjort fem anbringender gaeldende : inkompetence hos den myndighed , der traf afgoerelse om aendret placering ; undladelse af forskriftsmaessig hoering af sagsoegeren angaaende den paagaeldende foranstaltning over for ham ; indgreb i hans tjenesteretlige stilling og rettigheder efter vedtaegtens artikler 5 og 7 ; manglende begrundelse i strid med vedtaegtens artikel 25 ; magtfordrejning .

Anbringendet om inkompetence

34 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at afgoerelsen om hans aendrede placering skulle have vaeret truffet af det kommissionsmedlem , der er ansvarligt for personalespoergsmaal , og at afgoerelsen under alle omstaendigheder strider mod de af Kommissionen udstedte bestemmelser vedroerende kompetencedelegation .

35 Det fremgaar af det ovenstaaende , at sagsoegerens aendrede placering i generaldirektoratet blev truffet som led i gennemfoerelsen af en generel reorganisering , som Kommissionen vedtog den 8 . oktober 1980 , og som herefter blev foert ud i livet ved en raekke efterfoelgende foranstaltninger , som de ansvarlige tjenestemaend deltog i , baade fra det paagaeldende generaldirektorat og fra generaldirektoratet for personale og administration .

36 Den individuelle foranstaltning , der for sagsoegeren var omhandlet i to meddelelser , henholdsvis af 30 . januar og 9 . februar 1981 , var underskrevet af hertil bemyndigede tjenestemaend fra generaldirektoratet for personale og administration . Det er derfor ubestrideligt , at den aendrede placering fandt sted ganske som oensket af Kommissionen og inden for de lovlige rammer for delegation af befoejelser i dens tjenestegrene .

37 Dette anbringende maa derfor forkastes .

Anbringendet om den manglende forskriftsmaessige hoering af sagsoegeren

38 I betragtning af de betydningsfulde virkninger , som fulgte dels af nedlaeggelsen af sagsoegerens tidligere tjenestegren , dels af hans overfoersel til andre arbejdsopgaver , finder sagsoegeren , at han forinden burde vaere blevet hoert udfoerligt med henblik paa at kunne tilkendegive sin opfattelse med hensyn til spoergsmaalet , om den planlagte aendring var i tjenestens interesse .

39 Herved er det tilstraekkeligt at bemaerke , at selv om vedtaegten sikrer tjenestemaendene klare vedtaegtsmaessige rettigheder , har faellesskabsadministrationen ingen pligt til at indhente individuelle udtalelser fra tjenestemaendene vedroerende reorganiseringsplaner , der kan gribe ind i deres individuelle retsstilling . Den eneste garanti , som er tilsikret tjenestemaendene ved vedtaegten , bestaar i den forbindelse i pligten til efter vedtaegtens artikel 25 at begrunde individuelle afgoerelser , der kan gribe negativt ind i deres retsstilling efter vedtaegten .

40 Dette anbringende maa derfor forkastes .

Anbringendet om indgreb i sagsoegerens tjenesteretlige stilling

41 Det er sagsoegerens opfattelse , at afgoerelsen om en aendret placering udgjorde et indgreb dels i de oekonomiske og ideelle interesser , der er anerkendt ved vedtaegtens artikler 5 og 7 , dels i hans karrieremaessige udsigter . Han finder , at den omstaendighed , at man har frataget ham ledelsen af en saerlig tjenestegren og overflyttet ham til en anden administrativ enhed , i hvilken han ikke laengere nyder samme selvstaendighed , er en tilsidesaettelse af de efter tjenestemandsvedtaegten bestaaende garantier .

42 Det bemaerkes , at selv om nedlaeggelsen af den saerlige tjenestegren for sagsoegerens vedkommende kunne medfoere , at han mistede en vis selvstaendighed , bevirkede den dog ikke af den grund , at sagsoegerens retsstilling efter vedtaegten paa nogen maade blev aendret . De nye opgaver , som sagsoegeren herefter skulle varetage , indgaar nemlig i den funktionsbeskrivelse , som blev vedtaget ved en ( udateret ) afgoerelse fra Kommissionen , offentliggjort i Personaleposten nr . 272 af 4 . september 1973 , hvoraf nedenstaaende fremgaar med hensyn til den kategori , som sagsoegeren tilhoerer :

Stillingsgruppe

Stillingsbetegnelse

Beskrivelse af funktionen

Benaevnelse

A 4/A 5

Ekspeditionssekretaer

Chef for en kontorafdeling

Chef for en saerlig tjenestegren

Kvalificeret tjenestemand , som kan paalaegges udfoerelsen af planlaegnings- , undersoegelses- eller tilsynsopgaver inden for et arbejdsomraade

Assisterende kontorchef

Ekspeditionssekretaer

eller

sektionschef

43 Det fremgaar af denne oversigt , at baade sagsoegerens tidligere stilling og hans nye stilling indgaar i den samme rubrik i beskrivelsen af de funktioner , der er saeregne for stillingsgruppe A 4/A 5 .

44 Det fremgaar saaledes , at den aendrede placering af sagsoegeren skete under overholdelse af princippet om sammenhaeng mellem stillingsbetegnelserne og stillingsgrupperne , jfr . vedtaegtens artikel 5 , stk . 4 , og der ikke er sket nogen tilsidesaettelse af artikel 7 , hvorefter ansaettelsesmyndigheden skal ansaette den enkelte tjenestemand i en stilling i hans kategori , som svarer til hans loenklasse . Heraf foelger , at den aendrede placering af sagsoegeren fandt sted i forbindelse med en reorganisering baaret af generelle hensyn og under noejagtig overholdelse af de naevnte bestemmelser .

45 Dette anbringende maa foelgelig forkastes .

Anbringendet om manglende begrundelse

46 Herudover har sagsoegeren paaberaabt sig vedtaegtens artikel 25 , hvorefter »enhver afgoerelse , der indebaerer et klagepunkt , skal begrundes« . Sagsoegeren goer herved gaeldende , at afgoerelserne om den aendrede placering imidlertid slet ikke er begrundet , naar bortses fra en vag bemaerkning vedroerende »reorganisering af generaldirektoratet for transport« i skrivelsen af 9 . februar 1981 .

47 Raekkevidden af begrundelsespligten efter vedtaegtens artikel 25 skal fastlaegges under hensyn til bestemmelsens formaal , som er at beskytte tjenestemanden mod indgreb i hans retsstilling efter vedtaegten . Begrundelsen af akter , der indebaerer et klagepunkt , skal goere det muligt for den paagaeldende tjenestemand at goere sig bekendt med grundene til , at der er truffet en afgoerelse vedroerende ham , og at forberede forsvaret af sine rettigheder og interesser .

48 Dette krav er opfyldt , naar den akt , der goeres til genstand for et soegsmaal , er udstedt i en sammenhaeng , som tjenestemanden har kendskab til , og som giver ham mulighed for at forstaa raekkevidden af en foranstaltning , der beroerer ham personligt .

49 Det fremgaar af sagen , at sagsoegeren havde kendskab til Kommissionens beslutning om at reorganisere det generaldirektorat , han arbejdede i , og at han havde faaet meddelelse om de foelger , som reorganiseringen ville faa for hans personlige tjenesteretlige stilling . Herefter findes den bemaerkning vedroerende reorganiseringen af generaldirektorat VII , der er anfoert i de omtvistede meddelelser , at opfylde begrundelseskravet i vedtaegtens artikel 25 .

50 Ogsaa dette anbringende maa derfor forkastes .

Anbringendet om magtfordrejning

51 Endelig har sagsoegeren gjort gaeldende , at af afgoerelsen om hans aendrede placering er et udtryk for magtfordrejning . Det er hans opfattelse , at nedlaeggelsen af den saerlige tjenestegren , som han havde ledet , og aendringen af hans befoejelser kun kan bedoemmes som en skjult disciplinaer sanktion som foelge af , at der var meningsforskelle mellem ham og hans overordnede vedroerende forskellige transportpolitiske spoergsmaal , og at endemaalet med nedlaeggelsen var at faa ham fjernet fra Kommissionens tjenestegrene . Det samme formaal soegtes ifoelge sagsoegeren opnaaet ved , at man vurderede hans arbejde ufordelagtigt i den bedoemmelse , som er genstand for de to andre retssager . Sagsoegeren har anfoert forskellige konflikter , som skulle have bragt ham i et modsaetningsforhold til hans overordnede ; det er i forbindelse med denne argumentation , at han har fremsat de beskyldninger om svaghed og partiskhed , som har vaeret behandlet ovenfor .

52 Fremsaettelsen af klagepunkterne viser , at sagsoegeren ikke er i stand til at skelne mellem , hvad der er et forsvar for hans personlige tjenesteretlige stil ling , og hvad der er uundgaaelige meningsforskelle inden for forvaltningen , isaer paa det trin , hvor man udformer den politik , der skal foeres paa det vanskelige faellesskabsplan .

53 Saafremt Seton havde grund til at misbillige sine overordnedes adfaerd , kunne han fremfoere sin kritik hos vedkommende instanser . Kommissionens reaktion paa de beskyldninger , der blev fremfoert i klagen af 30 . januar 1981 , og den undersoegelse , som det blev overdraget Verheyden at gennemfoere , viser , at Kommissionen var lydhoer over for sagsoegerens bemaerkninger og bestraebte sig paa at danne sig en objektiv opfattelse af de bestaaende meningsforskelle .

54 Det bemaerkes endvidere , at den reorganisering , som foerte til nedlaeggelsen af den saerlige tjenestegren , som sagsoegeren tidligere havde ledet , og afgoerelsen om aendret placering blev besluttet paa hoejeste niveau af Kommissionen , saaledes at det maa bedoemmes som illusorisk at ville se en forbindelse mellem disse foranstaltninger og den personlige polemik , som Seton foerte med sine umiddelbart overordnede .

55 Med hensyn til sagsoegerens anbringende om , at denne uenighed kom til udtryk i bedoemmelsen , bemaerkes det atter , at bedoemmelsen i den foerste affattelse vidner om , at bedoemmerne var meget forsigtige i formuleringen af de kritiske punkter , som de var naaet frem til vedroerende sagsoegerens ledelse af den saerlige tjenestegren , som han var ansvarlig for . En mere direkte formuleret kritik kom foerst frem , efter at sagsoegeren havde klaget til Det paritetiske Bedoemmelsesudvalg .

56 Anbringendet om magtfordrejning maa derfor forkastes , for saa vidt angaar sagerne 37 og 218/81 .

57 Det fremgaar af de ovenstaaende bemaerkninger , at sagsoegte maa frifindes for samtlige paastande , herunder erstatningspaastanden .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

58 Ifoelge procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne i sager vedroerende ansatte ved Faellesskaberne selv de af dem afholdte udgifter med forbehold af bestemmelserne i artikel 69 , stk . 2 , 2 . afsnit , som vedroerer omkostninger , som Domstolen skoenner er forvoldt unoedvendigt eller af ond vilje .

59 Det foelger af det foregaaende , at sagsoegeren ikke boer nyde den fordel , som er indfoert for tjenestemaend ved procesreglementets artikel 70 . Vel havde han grund til at klage over , at den sidste fase i bedoemmelsesproceduren forloeb saa langsomt . Under sagens videre forloeb har han imidlertid fremfoert i den grad alvorlige klagegrunde , at Kommissionen saa sig noedsaget til at anordne en administrativ undersoegelse . Dennes resultat burde have afholdt sagsoegeren fra at gaa videre med sagen . Hans adfaerd har saaledes givet hele sagen karakter af at vaere foert af ond vilje , hvilket der maa reageres imod ved at paalaegge sagsoegeren samtlige sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( anden afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Sagsoegeren betaler samtlige sagens omkostninger , herunder omkostningerne i forbindelse med begaeringen om foreloebige forholdsregler .