DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2011 :181 1PERSONALERETTENS DOM
(Anden Afdeling)
10. november 2011
Sag F-20/09
Mar c Juvyns
mod
Rådet f or De n Europæiske Un ion
»Personalesag — tjenestemænd — forfremme lse — forfremme lsesåret 2008 — samme nligning af 
fortjenester — procedure baseret på bedømme lsesrapporterne 2005 /2006 — kriterium ve drørende det 
udøvede ansvar«
Angående:Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 E F og artikel 152 E A, hvorunder Marc Juvyns i d et 
væsentlige har nedlagt påstand om annullation a f Rådets afgørelse om ikke a t forfremme 
ham til lønklasse AS T 7 i forfremme lsesåret 2008 .
Udfald: Rådet for Den Europæiske U nion frifindes. Marc Juvyns bærer sine egne omkostninger og 
betaler Rådets omkostninger.
Samm endrag
1. Tjenestemænd — søgsmål — forudgående a dministrativ klage — overensstemmelse m ellem klagen og 
søgsmålet — identitet mellem ge nstand og årsag — anbringender og argumenter ikke indeholdt i klagen, 
men snævert forbundet hermed — formaliteten
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 o g 91)
2. Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortjenester — betingelser
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45; bilag XIII, art. 10)
3. Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortjenester — 
administrationens skønsbeføjelse — omstændigheder, der kan tages i b etragtning
(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)
4. Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortjenester — omstændigheder, der kan tages i 
betragtning
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45)
5. Tjenestemænd — forfremmelse — klage fra en ikke-forfremmet ansøger — afgørelse om a fslag — 
begrundelsespligt — rækkevidde
(Tjenestemandsvedtægten, art. 25 o g 45)
2 ECLI:EU:F:2011 :181SAMM ENDR AG–SAGF-20/09
JUVYNSMOD RÅDET
1. Reglen om overensstemme lse me llem d en forudgående ad ministrative kl age og søgsmålet kan ku n 
finde anvendelse i d et tilfælde, hvor stævningen æ ndrer tvistens genstand, således som d enne er 
præsenteret i kl agen, eller dens årsag, idet sidstnævnte begreb om tvistens »årsag« skal fortolkes vidt.
Hvad a ngår a nnullationspåstande rettet mod en retsakt fra ad ministrationen skal der ve d »tvistens 
årsag« forstås anfægtelse af den anfægtede retsakts indre lovlighed eller, alternativt, anfægtelse af dens 
ydre lovlighed.
(jf. præmis 41)
Henvisning til:
Personaleretten: 1. juli 2010 , sag F-45/07, Mandt mod Parlamentet, præmis 119
2. Hvad a ngår tjenestemænd i a nsættelsesgruppe AS T fastsætter artikel 10 i b ilag XIII til vedtægten 
vejledende m ultiplikationsfaktorer me d henblik på at fastsætte antallet af ledige stillinger i h ver 
lønklasse, idet dette antal er forskelligt alt efter de forskellige karri ereforløb. Administrationen skal 
overholde di sse m ultiplikationsfaktorer, og det er derfor me d rette, at ansættelsesmyndigheden 
samme nligner fortjenesterne for tjenestemænd i a nsættelsesgruppe AS T, som u delukkende tilhører 
samme karri ereforløb, me d hinanden.
I denne forbindelse tilsidesætter samme nligningen af fortjenester, til brug for forfremme lsesåret, hos 
tjenestemænd i a nsættelsesgruppe AS T efter karri ereforløb ikke ve dtægtens artikel 45, som foreskriver 
en samme nligning af samtlige forfremme lsesværdige tjenestemænd, idet artikel 10 i b ilag XIII t il 
vedtægten i s in egenskab af lex specialis fraviger de almindelige bestemme lser i ve dtægten.
(jf. præmis 42 o g 43)
Henvisning til:
Domstolen: 22. december 2008 , sag C-443/07 P, Centeno M ediavilla m .fl. mod Kommissionen, præmis 107, som 
stadfæster Rettens dom af 11. juli 2007 , sag T-58/05, Centeno M ediavilla m.fl. mod Kommissionen, præmis 129
3. Selv om bedømme lsesrapporten udgør en uu ndværlig del af vurderingen, hver gang der skal tages 
stilling til tjenestemandens karri ere me d henblik på ve dtagelsen af en afgørelse ve drørende hans 
forfremme lse, påbyder ve dtægtens artikel 43 ku n, at der udfærdiges en bedømme lsesrapport hvert 
andet år. Eftersom ve dtægten ikke f astsætter, at et forfremme lsesår s kal have s amme pe riodiske 
regelmæssighed som et bedømme lsesår, udelukker den ikke, at en forfremme lse kan besluttes, uden at 
ansættelsesmyndigheden råd er over en bedømme lsesrapport af nyere dato.
Henset til, at hverken ve dtægten eller en institutions interne regler påbyder en synkronisering af 
bedømme lsesår og forfremme lsesår, og at administrationen råd er over et vidt skøn me d henblik på at 
tilrettelægge forfremme lsesproceduren, gælder, at selv om d et er ønskeligt, at ad ministrationen 
bestræber sig på at råd e over de nyeste bedømme lsesrapporter ved dens afgørelse om forfremme lser, 
udgør en undtagelsesvis manglende hensyntagen til nævnte rapporter imidlertid ikke e n ulovlighed, 
især når samtlige forfremme lsesværdige tjenestemænd er blevet behandlet identisk.
ECLI:EU:F:2011 :181 3SAMM ENDR AG–SAGF-20/09
JUVYNSMOD RÅDET
Dette g ælder så me get d esto me re, når d en o mstændighed, at d er ikke f oreligger e n 
bedømme lsesrapport, skyldes bedømme lsesprocedurens no rmale forløb.
(jf. præmis 45-47)
Henvisning til:
Domstolen: 17. december 1992 , sag C-68/91, Moritz m od Kommissionen, præmis 16
Retten i F ørste Instans: 15. november 2001 , sag T-194/99, præmis 45, 46 o g 49
4. Henset til det begrænsede antal stillinger, der er til rådi ghed på budgettet, ka n en institution i 
forbindelse me d forfremme lsesåret subsidiært lovligt tage hensyn til en tjenestemands faktiske 
aktivitetsperiode og i f ørste række, alle andre fortjenester lige, forfremme a ndre tjenestemænd, der 
objektivt set har u dført deres arbejde regelmæssigt og således, i v æsentligt større omfang end den 
pågældende, har tjent kon tinuiteten og følgelig tjenestens interesse i løbet af referenceperioden.
I denne forbindelse gælder, at for så vidt angår h ensyntagen til tjenestemændenes fravær i 
forfremme lsesåret er ad ministrationen ikke f orpligtet til at tage forskelligt hensyn til antallet af 
orlovsdage alt efter årsagerne til disse fravær.
(jf. præmis 50 o g 53)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans: 13. april 2005 , sag T-353/03, Nielsen mod Rådet, præmis 76 o g 77
5. Selv om ansættelsesmyndigheden ikke e r forpligtet til i afgørelserne om ikke-forfremme lse at angive 
begrundelsen for di sse afgørelser, er den derimod forpligtet til at angive d enne begrundelse på 
tidspunktet for afslaget på en klage fra en ikke-forfremme t ansøger.
Begrundelsespligtens omfang skal nemlig i d enne forbindelse vurderes i f orhold til de kon krete 
omstændigheder, bl.a. retsaktens indhold, arten af de påberåbte anbringender og den interesse, som 
adressaten ka n have i a t modtage en begrundelse. Hvad s åledes angår b egrundelse for en afgørelse 
vedtaget i f orbindelse me d e n p rocedure, der ve drører et stort antal pe rsoner, såsom e n 
forfremme lsesprocedure, ka n det ikke kr æves af ansættelsesmyndigheden, at den begrunder sin 
afgørelse i forbindelse me d afslaget på klagen ud over de klagepunkter, der er påberåbt i n ævnte klage, 
bl.a. ved at redegøre for, hvorfor hver af de forfremme lsesværdige tjenestemænd havde fortjenester, der 
var bedre end fortjenesterne hos klagens ophavsmand.
(jf. præmis 66 o g 70)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans: 26. januar 1995 , sag T-60/94, Pierrat mod Domstolen, præmis 31 o g 32; 27. april 1999 , 
sag T-283/97, Thinus m od K ommissionen, præmis 73; 25. oktober 2005 , sag T-83/03, Salazar B rier m od 
Kommissionen, præmis 78; 23. november 2006 , sag T-422/04, Lavagnoli mod Kommissionen, præmis 69
Personaleretten: 8. oktober 2008 , sag F-81/07, Barbin mod Parlamentet, præmis 27