Sag C-325/14

SBS Belgium NV

mod

Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af hof van beroep te Brussel)

»Præjudiciel afgørelse — direktiv 2001/29/EF — artikel 3, stk. 1 — overføring til almenheden — begreberne »overføring« og »almenhed« — distribution af tv-programmer — proces kendt som »direkte input««

Sammendrag – Domstolens dom (Niende Afdeling) af 19. november 2015

Tilnærmelse af lovgivningerne — ophavsret og beslægtede rettigheder — direktiv 2001/29 — harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet — overføring til almenheden — begreb — overførsel af værker, der udsendes til leverandører, som efterfølgende distribuerer disse til deres abonnenter i forbindelse med en selvstændig tjenesteydelse, som udføres mod vederlag — omfattet

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29, art. 3, stk. 1)

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at et radio- og fjernsynsforetagende ikke foretager en overføring til almenheden som omhandlet i denne bestemmelse, når det overfører sine programbærende signaler udelukkende til distributører af signalerne, uden at disse signaler er tilgængelige for almenheden i løbet af og ved denne overføring, idet disse distributører efterfølgende sender de nævnte signaler til deres respektive abonnenter, for at abonnenterne kan se disse programmer, medmindre distributørernes handling kun udgør et rent teknisk middel, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.

Begrebet overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 omfatter to kumulative kriterier, nemlig en overføring af et værk og overførslen heraf til en almenhed. Hvad angår overførslen til almenheden angiver begrebet almenhed et ubestemt antal potentielle tv-seere og modtagere og indebærer desuden et betydeligt antal personer. I en situation, hvor radio- og fjernsynsforetagendet overfører de programbærende signaler til individuelle og udvalgte distributører, uden at de potentielle tv-seere kan få adgang hertil, er de værker, der er overført af det pågældende radio- og fjernsynsforetagende således ikke overført til en almenhed som omhandlet i denne artikel 3, stk. 1, men til individuelle og bestemte leverandører.

Når det er sagt, kan det ikke på forhånd udelukkes, at distributørers abonnenter i visse tilfælde kan betragtes som en almenhed, der er omfattet af den oprindelige overføring, der er udført af radio- og fjernsynsforetagendet. Det samme gør sig gældende i tilfælde, hvor det er efter disse distributørers handling, at disse sidstnævntes abonnenter kan se tv-programmerne, og hvor distributionen af et værk, der udsendes af en leverandør, udgør en selvstændig tjenesteydelse, som udføres mod vederlag, nemlig det tv-abonnement, som abonnenterne betaler til denne leverandør for adgang til den pågældende overføring, og dermed til beskyttede værker. En overføring udført af en leverandør under disse betingelser udgør imidlertid ikke blot et teknisk middel med henblik på at sikre eller forberede modtagelsen af den oprindelige udsendelse i modtagerområdet.

(jf. præmis 15, 21-23, 25, 29-31 og 34 samt domskonkl.)