ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Den negative købspris for SNCM på 158 mio. EUR, Compagnie Générale Maritime et Financières (herefter »CGMF«) varetagelse af sociale foranstaltninger over for de ansatte med et beløb på 38,5 mio. EUR og CGMF's fælles og samtidige indskud af ny kapital i SNCM på 8,75 mio. EUR, udgør ikke statsstøtte.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/28

Sag anlagt den 8. december 2008 — Tuzzi fashion mod KHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)

(Sag T-535/08)

(2009/C 55/52)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Tyskland) (ved lawyers R. Kunze og G. Würtenberger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 23. september 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1561/2007-2) annulleres.

— Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: El Corte Inglés, SA

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Emidio Tucci« for varer i klasse 25

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tuzzi fashion GmbH

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tysk varemærkeregistrering nr. 1 078 843 af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; international varemærkeregistrering nr. 496 835 med retsvirkning i Østrig, Frankrig, Beneluxlandene og Polen af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; selskabsnavnet »TUZZI FASHION GMBH« anvendt i Tyskland til erhvervsmæssig brug for beklædningsgenstande.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i dens helhed

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1 og 4, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlvurderede risikoen for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 73 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke tog samlet stilling til de af sagsøgeren fremsatte argumenter og ikke har begrundet sin afgørelse objektivt; tilsidesættelse af artikel 74 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke har begrænset sin prøvelse til de af parterne fremførte kendsgerninger, beviser og argumenter; tilsidesættelse af artikel 79 i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom appelkammeret har undladt at tage hensyn til almindelige processuelle retsgrundsætninger, som er anerkendt i medlemsstaterne, ved sin vurdering af den af sagsøgeren indgivne indsigelse vedrørende rettighedsmisbrug.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/41

Sag anlagt den 22. december 2008 — Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-571/08)

(2009/C 55/74)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma og B. Klein)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 30. oktober 2008 inden for rammerne af proceduren »Statsstøtte C 36/07 — Statsstøtte til Deutsche Post AG« om påbud om meddelelse af oplysninger annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålet er anlagt til prøvelse af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2008) 6468 af 30. oktober 2008, hvorved Kommissionen i statsstøtteprocedure C 36/07 (ex NN 25/07) havde opfordret Tyskland til i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999 (1) at fremsende alle dokumenter, oplysninger og data, der er nødvendige for at kunne anslå størrelsen af Deutsche Posts indtægter og udgifter fra 1989-2007.

Sagsøgeren har fremsat to anbringender til støtte for sit søgsmål.

Ved det første anbringende gør sagsøgeren gældende, at påbuddet om oplysninger er truffet under tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.

— Betingelserne for en gyldig fristfastsættelse samt for »en rykkerskrivelse, hvori [der gives] en passende yderligere frist« som omhandlet i artikel 5, stk. 2, og artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 659/1999 var efter sagsøgerens opfattelse ikke opfyldt. Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at den frist, der blev fastsat i påbuddet om oplysninger selv var uforholdsmæssig kort.

— Påbuddet om oplysninger sikrer endvidere ikke Deutsche Posts krav på beskyttelse af sine forretningshemmeligheder efter artikel 287 EF, da oplysningerne formentlig vil blive videregivet til en ekstern virksomhed med henblik på udredning, og denne virksomhed muligvis også kunne arbejde for Deutsche Post's konkurrenter, og Kommissionen vægrer sig ved at informere herom.

Ved det andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at påbuddet om oplysninger ligeledes er i strid med artikel 87, stk. 1, EF og artikel 86, stk. 2 EF, sammenholdt med proportionalitets- og retssikkerhedsprincippet, da de krævede oplysninger ikke er nødvendige for bedømmelsen af nogen af de tre statsstøtteordninger, der er omfattet af proceduren.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/47

Sag anlagt den 14. januar 2009 — Özdemir mod KHIM — Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones)

(Sag T-11/09)

(2009/C 55/85)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Rahmi Özdemir (Dreieich, Tyskland) (ved lawyers M. Heinrich, I. Hoes, C. Schröder, K. von Werder og J. Wittenberg)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danmark)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 3. november 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 858/2007-2) annulleres.

— Indsigelse rejst af den anden part i sagen for appelkammeret den 25. januar 2005 mod ansøgningen om registrering af EF-varemærket — ansøgning nr. 3 493 137 — forkastes.

— Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med indsigelsessagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Rahmi Özdemir

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »James Jones« for varer i klasse 25

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Aktieselskabet af 21. november 2001

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 1 107 747 af ordmærket »Jack & Jones« for varer i klasse 3, 18 og 25; det i Det Forenede Kongerige under nr. 2 063 437 registrerede ordmærke »Jack Jones« for varer i klasse 25; det i Beneluxlandene under nr. 474 622 registrerede ordmærke »Jack Jones« for varer i klasse 25; det i Danmark under nr. VR 1990 06569 registrerede ordmærke »Jack & Jones« for varer i klasse 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de anfægtede varer

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt vurderede, at der består en risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94, idet der ikke ved appelkammeret er ført bevis for brug af det i Det Forenede Kongerige registrerede varemærke nr. 2 063 437.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/47

Sag anlagt den 14. januar 2009 — Formula One Licensing mod KHIM — Racing — Live (F1 — Live)

(Sag T-10/09)

(2009/C 55/84)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Formula One Licensing BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved lawyer B. Klingberg)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Racing — Live SA (Montpellier, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 16. oktober 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 7/2008-1 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Racing — Live SA tilpligtes at betale omkostningerne ved Harmoniseringskontorets behandling af sagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Racing — Live SA

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »F1 — Live« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38 og 41

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Formula One Licensing BV

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: International varemærkeregistrering nr. 732 134 af ordmærket »F1« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38 og 41; tysk varemærkeregistrering nr. 30 007 412 af ordmærket »F1« for tjenesteydelser i klasse 41; varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige under nr. 2 277 746 D af ordmærket »F1« for varer og tjenesteydelser i klasse 16 og 38; EF-varemærkeregistrering nr. 631 531 af figurmærket »F1 Formula 1« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38 og 41; andre mærker såsom »F1 Racing Simulation«, »F1 Pole Position« og »F1 Pit Stop Café«.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på registrering af EF-varemærket

Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse, forkastelse af indsigelsen og medhold i begæringen om registrering af EF-varemærket.

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret urigtigt fastslog, at der ikke var risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker; tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke fandt, at brug af det omhandlede EF-varemærke uden skellig grund ville medføre en utilbørlig udnyttelse af særpræget eller renomméet ved sagsøgerens ældre varemærker.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/49

Sag anlagt den 21. januar 2009 — CNOP og CCG mod Kommissionen

(Sag T-23/09)

(2009/C 55/88)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Conseil National de l'Ordre des Pharmaciens (CNOP) (Paris, Frankrig), Conseil Central de la Section G de l'Ordre National des Pharmaciens (CCG) (Paris, Frankrig) (ved avocats Y.-R. Guillou, H. Speyart og T. Verstraeten)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Den anfægtede beslutning annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 6494 af 29. oktober 2008, hvorved Kommissionen i medfør af artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003 (1) pålagde sagsøgerne at lade sig underkaste en undersøgelse vedrørende deres deltagelse i og/eller eventuelle iværksættelse af aftaler og samordnet praksis i strid med bestemmelserne i artikel 81 EF og/eller 82 EF.

Denne adfærd er navnlig kommet til udtryk i form af beslutninger med henblik på at forhindre farmaceuter og/eller retssubjekter i at få adgang til markedet for tjenesteydelser med medicinsk biologiske analyser, at begrænse deres virksomhed på dette marked eller udelukke dem fra dette marked, navnlig ved ikke at indskrive farmaceuter og/eller juridiske personer, der ønsker at tilbyde tjenesteydelser med medicinsk biologiske analyser, i tabellen i Sektion G og ved ikke at ajourføre deres indskrivelse i tabellen.

Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål påberåbt sig tre anbringender vedrørende følgende:

— Der er sket en tilsidesættelse af princippet, hvorefter fællesskabsinstitutionernes beslutninger skal stiles til enheder, som er juridiske personer, idet Ordre National des Pharmaciens ligeledes var adressat for den anfægtede beslutning uden at være en juridisk person.

— Der er sket en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet Kommissionen ikke klart har identificeret den enhed, der kan udgøre en virksomhed eller en virksomhedssammenslutning, jf. artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003, og ikke har anført, hvilke forhold berettiger en sådan betegnelse.

— Der er sket en tilsidesættelse af artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003 for så vidt som hverken sagsøgerne eller Ordre National des Pharmaciens i) er virksomheder, eftersom de ikke udøver økonomiske aktiviteter, ii) kan kvalificeres som virksomhedssammenslutninger, eftersom de samler en række medlemmer, der ikke alle udøver økonomiske aktiviteter, og eftersom de ikke opfylder de kendetegn for identificering af virksomheder, fastsat af Domstolen for faglige sammenslutninger pålagt offentlige opgaver.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/48

Appel iværksat den 19. januar 2009 af Luigi Marcuccio til prøvelse af kendelse afsagt den 4. november 2008 af Personaleretten i sag F-87/07, Marcuccio mod Kommissionen

(Sag T-16/09 P)

(2009/C 55/86)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellantens påstande

— Principalt: (A.1) Den appellerede kendelse ophæves fuldt ud (A.2) Det fastslås, at søgsmålet i første instans skulle have været antaget til realitetsbehandling

— Subsidiært (B.1) Appellanten gives fuldt ud medhold i søgsmålet i første instans (B.2) Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger såvel ved førsteinstansen som ved appelinstansen

— Eller mere subsidiært (B.3) Sagen hjemvises til fornyet behandling af Personaleretten beklædt med andre dommere

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel er anlagt til prøvelse af Personalerettens kendelse af 4. november 2008 i sag F-87/07, Marcuccio mod Kommissionen.

Anbringenderne og de væsentligste argumenter er identiske med dem, sagsøgeren har fremsat i sag T-9/09, Marcuccio mod Kommissionen.

Appellanten har særligt gjort gældende, at Personaleretten ikke har taget stilling til et væsentligt punkt i sagen, nemlig vedrørende tilladelsen til at fremlægge en attest underskrevet af en læge. Appellanten har desuden gjort gældende, at foreligger en fuldkommen mangel på begrundelse vedrørende antagelsen om, at erstatningspåstanden ikke kan fremmes til realitetsbehandling, vedrørende påstanden om, at Personaleretten fastslår, at »de pågældende handlinger, omstændigheder og nævnte adfærd, rent faktisk foreligger, samt — i hvert fald subsidiært — at de er ulovlige«, samt vedrørende sagen i førsteinstansen i sin helhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/49

Appel iværksat den 16. januar 2009 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 4. november 2008 af Personaleretten i sag F-41/06, Marcuccio mod Kommissionen

(Sag T-20/09 P)

(2009/C 55/87)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved avvocato A. Dal Ferro, C. Berardis-Kayser og J. Currall, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien)

Appellantens påstande

— Den appellerede dom ophæves.

— Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Personaleretten med henblik på, at denne tager stilling til appellantens øvrige anbringender.

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel er iværksat til prøvelse af Personalerettens dom af 4. november 2008, hvorved Personaleretten annullerede appellantens afgørelse af 30. maj 2005 om at bringe sagsøgeren i første instans' tjeneste til ophør som følge af invaliditetsudvalgets konstatering af, at han var uarbejdsdygtig. Personaleretten tilkendte ham endvidere 3 000 EUR i erstatning for lidt ikke-økonomiske skade.

Denne annullation er udelukkende støttet på indstævntes første anbringende om en begrundelsesmangel.

Hertil gør appellanten gældende, at Personaleretten ved at nå dette resultat, har begået retlige fejl, idet den i det væsentlige konkluderede, at de læger, der deltager i en invaliditetsprocedure efter tjenestemandsvedtægtens artikel 53, 59 og 78 til støtte for deres konstateringer skal anføre en begrundelse, der svarer til den, der kræves i sager om erhvervssygdomme og ulykker efter vedtægtens artikel 73. Ifølge Kommissionen har Personaleretten derved forvekslet to procedurer, således at invaliditetsproceduren herved gøres urimeligt byrdefuld.
»Sag anlagt den 21. april 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-159/09)

2009/C 193/67

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugal) (ved advogado A. Magalhães e Menezes)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning C(2009) 72 endelig udg. af 16. januar 2009 om afslag på sagsøgerens ansøgning vedrørende godtgørelse af importafgifter med et beløb på 41 271,09 EUR og om efteropkrævning af importafgifter annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren importerede fra september 2003 til februar 2005 flere partier frosne rejer fra Indonesien og ansøgte om godtgørelse af importafgifter i henhold til artikel 220, stk. 2, litra b), artikel 236 og artikel 239, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1).

Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen i hvert fald har overtrådt de nævnte bestemmelser og påberåber sig til støtte herfor: For det første at Kommissionen har undladt at fremkomme med bemærkninger til sagsøgerens argumenter fremsat i ansøgningen om godtgørelse af importafgifter. For det andet er Kommissionens begrundelse utilstrækkelig, fejlbehæftet og uforståelig. For det tredje har Kommissionen fejlfortolket fejlen begået af de indonesiske myndigheder. For det fjerde og sluttelig har Kommissionen anset omstændigheder for bevist, som ikke er det, og for hvilke bevisbyrden påhvilede de myndigheder, der deltog i sagen, og under ingen omstændigheder sagsøgeren.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/51

Appel iværksat den 26. januar 2009 af Luigi Marcuccio til prøvelse af kendelse afsagt den 4. november 2008 af Personaleretten i sag F-18/07, Marcuccio mod Kommissionen

(Sag T-32/09 P)

(2009/C 69/111)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellantens påstande

— Under alle omstændigheder (A.1) ophæves den appellerede kendelse fuldt ud og uden undtagelse. (A.2) fastslås det, at søgsmålet i første instans kunne antages til realitetsbehandling.

— Principalt (B.1) appellanten gives fuldt ud og uden undtagelse medhold i den påstand, han havde nedlagt for førsteinstansen. (B.2) indstævnte tilpligtes at godtgøre samtlige sagsøgerens sagsomkostninger såvel i førsteinstans som i appelsagen.

— Subsidiært (B.3) hjemsendes sagen til fornyet behandling i Personaleretten i en anderledes sammensætning

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel er iværksat til prøvelse af Personalerettens kendelse af 4. november 2008 i sag F-18/07, L. Marcuccio mod Kommissionen, hvorved retten afviste appellantens søgsmål [som åbenbart uantagelig til realitetsbehandling].

Til støtte for påstandene har appellanten fremsat følgende anbringender:

— Fuldstændig mangel på begrundelse for udsagnet vedrørende kvalifikationen af notatet af 11. oktober 2005 som nævnt i den appellerede kendelses præmis 3 og af ansøgningen efter vedtægtens artikel 90 og den følgende anvendelse i den foreliggende sag af bestemmelserne i vedtægtens artikel 90

— Fuldstændig mangel på begrundelse for udsagnet vedrørende den dato, hvor notatet af 11. oktober 2005 nåede frem til indstævnte, og den dato, hvor den anfægtede afgørelse blev truffet.

— Generelt er Personalerettens bemærkninger vedrørende den omstændighed, at søgsmålet angiveligt skulle være åbenbart uantageligt til realitetsbehandling, retsstridige.

Fuldstændig mangel på begrundelse og undersøgelse af sagen vedrørende datoen for fremsendelse af svar på en ansøgning og formelle fejl derved, at forpligtelsen til ikke at tage hensyn til nævnte svar, fordi det var fremsendt for sent er blevet tilsidesat.
—

Kommissionen tilpligtes at betale 50 000 EUR eller et andet efter Domstolens skøn passende beløb til sagsøgeren personligt for det chok og den sorg, som hun oplevede i forbindelse med sin brors lidelser og retsstridige dødsfald som følge af, at Kommissionen umotiveret og ulovligt har nægtet at gennemtvinge gennemførelsen af bestemmelserne i direktiv 96/29 om lægekontrol for så vidt angår de tidligere Thule-arbejdere, som blev udsat for strålingsfare i Thule.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/49

Sag anlagt den 19. januar 2009 — Johnson & Johnson mod KHIM — Simca (YourCare)

(Sag T-25/09)

(2009/C 69/108)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Johnson & Johnson GmbH (Düsseldorf, Tyskland) (ved lawyer A. Gérard)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Simca Srl (Cesano Boscone (MI), Italien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 6. november 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 175/2008-1) annulleres.

— Indsigelsen tages til følge og varemærkeansøgning nr. 4 584 587 afslås med hensyn til figurmærket »YourCare«.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Den anden part i sagen for appelkammeret.

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »YourCare« for varer i klasse 3, 8 og 21.

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sagsøgeren

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den tyske varemærkeregistrering nr. 2 913 574 af ordmærket »Young care« for varer i klasse 3 og 5, den tyske varemærkeregistrering nr. 30 416 018 af figurmærket »bebe young care« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 21 og 44, og den tyske varemærkeregistrering nr. 30 414 452 af ordmærket »Young Care« for varer i klasse 21.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge i sin helhed og EF-varemærkeansøgningen afslået.

Appelkammerets afgørelse: Den anfægtede afgørelse ophævet.

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret fejlagtigt vurderede, at der ikke var risiko for forveksling af de omhandlede varemærker. Tilsidesættelse af artikel 74, stk. 1, i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret ikke tog hensyn til beviser vedrørende faktum, som ansøgeren havde fremlagt.