ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i artikel 98 i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2009/47, sammenholdt med bilag III til nævnte direktiv, idet det har anvendt en nedsat merværdiafgiftssats på leveringer af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på leveringer af sådanne materialer, der foretages af en person, som installerer de nævnte materialer i en beboelsesejendom: — for så vidt som disse ydelser og leveringer ikke kan anses for »[l]evering, opførelse, renovering og ombygning af boliger som led i en socialpolitik« som omhandlet i punkt 10 i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/47/EF af 5. maj 2009 — for så vidt som de nævnte ydelser og leveringer falder uden for rammerne af »renovering og reparation af private boliger« som omhandlet i punkt 10a i bilag III til nævnte direktiv — for så vidt som disse samme ydelser og leveringer, selv når de er omfattet af renovering og reparation af private boliger som omhandlet i punkt 10a i bilag III til dette direktiv, omfatter materialer, der udgør en betydelig del af værdien af de leverede tjenesteydelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/18

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 4. juni 2015 — Directeur général des douanes et droits indirects og Directeur régional des douanes et droits indirects d’Auvergne mod Brasserie Bouquet SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-285/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - direktiv 92/83/EØF - punktafgift - øl - artikel 4 - små uafhængige bryggerier - reduceret punktafgiftssats - betingelser - ingen drift på licens - drift på grundlag af en fremstillingsproces tilhørende tredjemand og autoriseret af denne - autoriseret anvendelse af denne tredjemands varemærker))

(2015/C 236/25)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Directeur général des douanes et droits indirects og Directeur régional des douanes et droits indirects d’Auvergne

Sagsøgt: Brasserie Bouquet SA

Konklusion

Betingelsen i artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer — hvorefter et bryggeri ikke må drives på licens — med henblik på anvendelsen af den reducerede punktafgiftssats på øl, er ikke opfyldt, hvis det pågældende bryggeri fremstiller øl i overensstemmelse med en aftale, i medfør af hvilken det har tilladelse til at benytte tredjemands varemærker og fremstillingsproces.

(1) EUT C 261 af 11.8.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/19

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. maj 2015 — Jaouad El Majdoub mod CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Krefeld — Tyskland)

(Sag C-322/14) (1)

((Retligt samarbejde på det civilretlige område - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 23 - aftale om værneting - formkrav - elektronisk meddelelse, som varigt dokumenterer aftalen - begreb - almindelige salgsbetingelser, der kan læses og udskrives via et link, som gør det muligt at vise dem i et nyt vindue - teknik, hvorved accepten foretages ved et klik))

(2015/C 236/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Krefeld

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jaouad El Majdoub

Sagsøgt: CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

Konklusion

Artikel 23, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den teknik, hvorved de almindelige betingelser, der er anført i en elektronisk indgået salgsaftale som den i hovedsagen omhandlede, og som indeholder en værnetingsaftale, accepteres ved et klik, i denne bestemmelses forstand udgør en elektronisk meddelelse, der varigt dokumenterer værnetingsaftalen, når denne teknik gør det muligt at udskrive og gemme teksten i disse betingelser inden aftaleindgåelsen.

(1) EUT C 315 af 15.9.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/16

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. juni 2015 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. mod Teekanne GmbH & Co. KG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-195/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2000/13/EF - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 1, nr. 2) - mærkning, der er af en sådan art, at den vildleder køberen med hensyn til levnedsmidlers sammensætning - ingrediensliste - anvendelse af angivelsen »hindbær-vanilje-eventyr« og af billeder af hindbær og vaniljeblomster på indpakningen af en frugtte, som ikke indeholder disse ingredienser))

(2015/C 236/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Sagsøgt: Teekanne GmbH & Co. KG

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 1, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 596/2009 af 18. juni 2009, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at mærkningen af et levnedsmiddel og dennes nærmere udformning med en bestemt ingrediens’ udseende, betegnelse eller grafiske præsentation kan give det indtryk, at denne ingrediens forefindes i dette levnedsmiddel, selv om den faktisk ikke forefindes deri, og dette alene fremgår af ingredienslisten, der står på det nævnte levnedsmiddels indpakning.

(1) EUT C 245 af 28.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/20

Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. maj 2015 — Ministre délégué, chargé du budget mod Marlène Pazdziej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d‘État — Frankrig)

(Sag C-349/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter - artikel 12, stk. 2 - skat, som opkræves af de lokale myndigheder hos de personer, som råder over eller har brugsret til en bolig på disses områder - loft - social foranstaltning - hensyntagen til løn, vederlag og honorarer, som udbetales af Den Europæiske Union til dens tjenestemænd og øvrige ansatte))

(2015/C 236/28)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministre délégué, chargé du budget

Sagsøgt: Marlène Pazdziej

Konklusion

Artikel 12, stk. 2, i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er opført som bilag til EU-traktaten, EUF-traktaten og Euratom-traktaten, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som tager hensyn til løn, vederlag og honorarer, som udbetales af Den Europæiske Union til dens tjenestemænd og øvrige ansatte ved fastsættelsen af loftet for det beløb, der skal betales i boligskat til de lokale og regionale myndigheder, med henblik på en eventuel fritagelse herfor.

(1) EUT C 372 af 20.10.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/19

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 21. maj 2015 — straffesag mod Andreas Wittmann (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Nürnberg)

(Sag C-339/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/126/EF - gensidig anerkendelse af kørekort - periode med forbud - en medlemsstats udstedelse af kørekort før ikrafttrædelsen af en periode med forbud i den medlemsstat, hvor den pågældende har sin sædvanlige bopæl - grunde til nægtelse, i den medlemsstat, hvor den pågældende har sin sædvanlige bopæl, af at anerkende gyldigheden af et kørekort udstedt i en anden medlemsstat))

(2015/C 236/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Nürnberg

Part i hovedsagen

Andreas Wittmann

Konklusion

Artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort skal fortolkes således, at en foranstaltning, hvorved en medlemsstat, hvor føreren af et køretøj har sin sædvanlige bopæl, ikke kan inddrage kørekortet fra denne person med den begrundelse, at vedkommende allerede ved en tidligere afgørelse har fået inddraget dette, bestemmer, at et nyt kørekort ikke kan udstedes til den nævnte person i en bestemt periode, skal betragtes som en foranstaltning, der begrænser, suspenderer eller inddrager et kørekort i denne bestemmelses forstand, med den konsekvens, at foranstaltningen er til hinder for anerkendelsen af gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat før denne periodes udløb. Den omstændighed, at dommen om denne foranstaltning fik retskraft efter udstedelsen af kørekortet i den anden stat, er uden betydning i denne henseende, eftersom dette kørekort blev erhvervet efter afsigelsen af den nævnte dom, og de grunde, som berettigede den nævnte foranstaltning, forelå på tidspunktet for udstedelsen af det nævnte kørekort.

(1) EUT C 372 af 20.10.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/17

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 21. maj 2015 — Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) mod Ministerul Finanțelor Publice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Neamț — Rumænien)

(Sag C-262/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, artikel 3, stk. 1, og artikel 6 - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - forskelsbehandling på baggrund af tilhørsforhold til en faggruppe eller arbejdsstedet - national lovgivning, der med visse forbehold forbyder kumulering af alderspension med arbejdsindtægter fra beskæftigelse inden for den offentlige sektor - automatisk ophør af ansættelses- tjenesteforholdet))

(2015/C 236/23)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Neamț

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

Sagsøgt: Ministerul Finanțelor Publice

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv finder ikke anvendelse på en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter et automatisk ophør af arbejdsforholdet eller tjenesteforholdet for ansatte i den offentlige sektor, der modtager en pensionsydelse, der er højere end en gennemsnitlig bruttoløn, og som ikke har valgt at fortsætte dette arbejdsforhold eller tjenesteforhold inden for en fastsat tidsfrist.

(1) EUT C 315 af 15.9.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/9

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2015 — SMK kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-97/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 52, litra c), og artikel 55 - fastlæggelse af leveringsstedet for tjenesteydelser - aftager af en tjenesteydelse, der er registreret med hensyn til merværdiafgift i flere medlemsstater - forsendelse eller transport til steder uden for den medlemsstat, hvor ydelsen faktisk blev præsteret))

(2015/C 213/13)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SMK kft

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

Konklusion

Artikel 55 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem i den affattelse, der var i kraft frem til den 1. januar 2010, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor en aftager af tjenesteydelser både var registreret med hensyn til merværdiafgift i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne faktisk blev præsteret, og i en anden medlemsstat, og dernæst udelukkende var registreret i denne anden medlemsstat, og hvor de løsøregenstande, som disse tjenesteydelser vedrørte, ikke var genstand for forsendelse eller transport til steder uden for den medlemsstat, hvor disse tjenesteydelser faktisk blev præsteret, efter udførelsen af disse tjenesteydelser, men først efter et efterfølgende salg af disse varer.

(1) EUT C 142 af 12.5.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/8

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. april 2015 — Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), og B. Wilson mod WW Realisation 1 Ltd, under likvidation, Ethel Austin Ltd og Secretary of State for Business, Innovation and Skills (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-80/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - kollektive afskedigelser - direktiv 98/59/EF - artikel 1, stk. 1, første afsnit, litra a) - begrebet »virksomhed« - metode til beregning af antallet af afskedigede arbejdstagere))

(2015/C 213/12)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), og B. Wilson

Sagsøgte: WW Realisation 1 Ltd, under likvidation, Ethel Austin Ltd og Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Konklusion

Begrebet »virksomhed« i artikel 1, stk. 1, første afsnit, litra a), nr. ii), i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser skal fortolkes på samme måde som det begreb, der er omhandlet i samme afsnits litra a), nr. i).

Artikel 1, stk. 1, første afsnit, litra a), nr. ii), i direktiv 98/59 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastlægger en pligt til at informere og høre arbejdstagerne ved afskedigelse af mere end 20 arbejdstagere i en særskilt virksomhed i en bedrift inden for en periode på 90 dage, men ikke i tilfælde, hvor det samlede antal afskedigelser i samtlige virksomheder eller i visse virksomheder i en bedrift under samme periode når op på eller overstiger tærsklen på 20 arbejdstagere.

(1) EUT C 151 af 19.5.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. april 2015 — Bundesrepublik Deutschland mod Nordzucker AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-148/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen - fastlæggelse af omfanget af forpligtelsen til returnering af kvoter - sanktioner - artikel 16, stk. 1 og 3))

(2015/C 213/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland

Sagsøgt: Nordzucker AG

Konklusion

Artikel 16, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/101/EF af 27. oktober 2004, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en driftsleder, der returnerer et antal drivhusgasemissionskvoter, som svarer til det foregående års emissioner, og som er rapporteret og verificeret i overensstemmelse med dette direktivs artikel 15, når det efter en supplerende verifikation, der foretages af den kompetente nationale myndighed efter udløbet af fristen for returnering, viser sig, at disse emissioner er blevet underrapporteret, og at der følgelig er blevet returneret et utilstrækkeligt antal kvoter.

Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de sanktioner, der kan pålægges i en sådan situation, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, i direktiv 2003/87, som ændret ved direktiv 2004/101.

(1) EUT C 235 af 21.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/12

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 23. april 2015 — LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd mod Europa-Kommissionen

(Sag C-227/14 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen - verdensmarkedet for skærme med flydende krystaller (LCD-skærme) - fastsættelse af priser - bøder - retningslinjer for beregningen af bøder (2006) - punkt 13 - fastlæggelse af afsætningens værdi - joint ventures - medregning af salg til moderselskaber - meddelelse om bødefritagelse og bødenedsættelse i kartelsager (2002) - punkt 23, litra b), sidste afsnit - delvis bødefritagelse - bevismateriale vedrørende forhold, som Kommissionen ikke tidligere har haft kendskab til))

(2015/C 205/17)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: LG Display Co. Ltd og LG Display Taiwan Co. Ltd (ved advokaterne A. Winckler og F.-C. Laprévote)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) LG Display Co. Ltd og LG Display Taiwan Co. Ltd betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 303 af 8.9.2014.
2)

§ 4, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der uden nogen objektiv begrundelse udelukker hjælpepersonale fra retten til at modtage et treårigt anciennitetstillæg, som bl.a. tildeles fastansatte tjenestemænd, når disse to kategorier af arbejdstagere med hensyn til tildelingen af dette tillæg befinder sig i sammenlignelige situationer, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
2)

Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er ikke til hinder for, at en national skatte- og afgiftsmyndighed beslutter, at dyrlægeydelser er merværdiafgiftspligtige under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, for så vidt som denne beslutning er støttet på klare regler, og for så vidt som denne myndigheds praksis ikke har været af en sådan art, at den ville kunne skabe en rimelig forventning hos den forudseende og påpasselige erhvervsdrivende om, at denne afgift ikke finder anvendelse på sådanne ydelser, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. juli 2015 — InnoLux Corp., tidligere Chimei InnoLux Corp. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-231/14 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - artikel 101 TEUF - EØS-aftalens artikel 53 - verdensmarkedet for skærme med flydende krystaller (LCD-skærme) - fastsættelse af priser - bøder - retningslinjer for beregningen af bøder (2006) - punkt 13 - fastlæggelse af afsætningens værdi i forbindelse med overtrædelsen - internt salg af det omhandlede produkt uden for EØS - hensyntagen til salg af færdige produkter, hvori det omhandlede produkt er integreret, til tredjeparter inden for EØS))

(2015/C 294/15)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: InnoLux Corp., tidligere Chimei InnoLux Corp. (ved avocat J.-F. Bellis og solicitor R Burton)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) InnoLux Corp. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 212 af 7.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. juli 2015 — Minister van Buitenlandse Zaken mod K og A (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-153/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/86/EF - artikel 7, stk. 2 - familiesammenføring - integrationsforanstaltninger - national lovgivning, der pålægger familiemedlemmer til en tredjelandsstatsborger, som opholder sig lovligt i den omhandlede medlemsstat, forpligtelsen til at bestå en integrationsprøve for at kunne indrejse på nævnte medlemsstats område - udgifterne til en sådan prøve - forenelighed))

(2015/C 294/10)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Minister van Buitenlandse Zaken

Sagsøgte: K og A

Konklusion

Artikel 7, stk. 2, første afsnit, i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring skal fortolkes således, at medlemsstaterne kan kræve, at tredjelandsstatsborgere har bestået en integrationsprøve som den i hovedsagen omhandlede, der omfatter en bedømmelse af et grundlæggende kendskab til såvel den omhandlede medlemsstats sprog som dens samfund, og som indebærer betaling af forskellige udgifter, før de nævnte statsborgere gives tilladelse til indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring, såfremt betingelserne for anvendelsen af en sådan forpligtelse ikke gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve retten til familiesammenføring. Under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede gør disse betingelser, for så vidt som de ikke gør det muligt at tage hensyn til særlige omstændigheder, der reelt forhindrer de pågældende personer i at bestå denne prøve, og for så vidt som de fastsætter størrelsen af udgifterne til en sådan prøve på et for højt niveau, det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve retten til familiesammenføring.

(1) EUT C 194 af 24.6.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/13

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. juni 2015 — Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL mod AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien)

(Sag C-147/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9, stk. 1, litra b) - virkninger - rettigheder knyttet til EF-varemærket - identiske eller lignende tegn - forbud mod brug - risiko for forveksling - bedømmelse - hensyntagen til anvendelsen af et andet sprog end et officielt sprog i EU))

(2015/C 279/15)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

Sagsøgte: AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker skal fortolkes således, at der med henblik på bedømmelsen af den risiko for forveksling, som kan foreligge mellem et EF-varemærke og et tegn, der dækker varer af samme eller lignende art, og som begge indeholder et arabisk ord, der er dominerende i latinsk og arabisk skrift, og idet disse ord ligner hinanden på det visuelle plan, skal tages hensyn til betydningen og udtalen af disse ord under omstændigheder, hvor den relevante kundekreds for det pågældende EF-varemærke og det pågældende tegn har et basiskendskab til skriftligt arabisk.

(1) EUT C 194 af 24.6.2014.