Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport - transport ad landevej - adgang for ikke-hjemmehørende transportvirksomheder til at udføre intern vejgodstransport - forordning nr. 3118/93 - opkrævning af motorkøretøjsafgift i værtsmedlemsstaten for køretøjer, som er registreret i etableringsmedlemsstaten, og for hvilke, der er udstedt en cabotagetilladelse - ulovligt

(Rådets forordning nr. 3118/93, art. 6)

2. Transport - transport ad landevej - fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer - direktiv 93/89 - opkrævning af motorkøretøjsafgift i værtsmedlemsstaten for køretøjer, som er registreret i etableringsmedlemsstaten, og for hvilke, der er udstedt en cabotagetilladelse - ulovligt

(Rådets forordning nr. 3118/93; Rådets direktiv 93/89, art. 5)

Sammendrag

1. Artikel 6 i forordning nr. 3118/93 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vejgodstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende - hvorefter udførelse af cabotagekørsel er undergivet værtsmedlemsstatens love og administrative bestemmelser på en række udtømmende opregnede områder, for hvilke der hverken består en forpligtelse til at registrere køretøjet i værtsmedlemsstaten eller til at betale motorkøretøjsafgift dér - er til hinder for nationale retsforskrifter i en værtsmedlemsstat, som fører til, at denne opkræver afgifter for benyttelse af motorkøretøjer til godstransport med den begrundelse, at køretøjerne har deres sædvanlige stationeringssted på værtsmedlemsstatens område og derfor bør være registreret der, selv om de er registreret i etableringsmedlemsstaten og anvendes i værtsmedlemsstaten til cabotagekørsel i overensstemmelse med tilladelser, der er lovligt udstedt af etableringsmedlemsstaten.

Det vil være ensbetydende med, at selve friheden til udveksling af tjenesteydelser på cabotageområdet ikke længere vil bestå, hvis en transportvirksomhed forpligtes til at registrere køretøjer i værtsmedlemsstaten, idet udøvelsen af denne frihed forudsætter, at køretøjet er registreret i etableringsmedlemsstaten. På samme måde vil en forpligtelse for en transportvirksomhed til at betale motorkøretøjsafgift i værtsmedlemsstaten, når virksomheden i forvejen har betalt en sådan afgift i etableringsmedlemsstaten, være i strid med formålet med forordning nr. 3118/93, som er at fjerne enhver restriktion over for den virksomhed, der udfører tjenesteydelsen, på grundlag af nationalitet eller som følge af, at virksomheden er etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen skal udføres.

( jf. præmis 54-56 og 59 samt domskonkl. 1 )

2. Artikel 5 i direktiv 93/89 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer - hvorefter en medlemsstat »[kun kan opkræve [...] afgifter på køretøjer, der er registreret i medlemsstaten selv« - er til hinder for nationale retsforskrifter i en værtsmedlemsstat i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 3118/93 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vejgodstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende, som fører til, at denne opkræver afgifter for benyttelse af motorkøretøjer til godstransport med den begrundelse, at køretøjerne har deres sædvanlige stationeringssted på værtsmedlemsstatens område og derfor bør være registreret der, selv om de er registreret i etableringsmedlemsstaten, hvor den i direktivets artikel 3, stk. 1, omhandlede afgift betales, og køretøjerne anvendes i værtsmedlemsstaten til cabotagekørsel i overensstemmelse med tilladelser, der er lovligt udstedt af etableringsmedlemsstaten.

Direktiv 93/89, som har harmoniseret de nationale afgiftsordninger for visse erhvervskøretøjer, indeholder ganske vist ingen kollisionsnorm, hvorefter det kan fastslås, hvilken medlemsstat der er kompetent til at foretage registreringen og dermed til at opkræve afgifter, men formålet med forordning nr. 3118/93, som er at fremme udviklingen af tjenesteydelser på cabotageområdet, sammenholdt med den harmonisering af afgifterne, som er foretaget ved direktiv 93/89, vil ikke kunne opfyldes, såfremt værtsmedlemsstaten under henvisning til, at et køretøj omfattes af anvendelsesområdet for dens lovgivning om opkrævning af afgifter for køretøjer, kunne tvinge en transportvirksomhed, som benytter dette køretøj til cabotagekørsel, til at betale en af de i direktivet omhandlede afgifter for køretøjet, selv om der i forvejen er betalt en sådan afgift i etableringsmedlemsstaten.

( jf. præmis 67, 70-72 og domskonkl. 2 )