B —

Subsidiært fremfører sagsøgeren en anden søgsmålsgrund om krænkelse af vedtægtens artikel 29, stk. 2. Såfremt denne bestemmelse skulle blive anset som anvendelig også i tilfælde af intern ansættelse og på trods af vedtægtens artikel 45, stk. 2, forudsætter dens anvendelse, at visse formelle og materielle krav er opfyldt, hvilket hverken har været eller er tilfældet i den foreliggende sag. For det første kan vedtægtens artikel 29, stk. 2 kun anvendes, hvis stillingsopslaget eller i det mindste en senere offentliggjort retsakt har nævnt denne mulighed. Imidlertid udtalte stillingsopslag nr. 84/72, der navnlig vedrørte stillingen som fuldmægtig i lønklasse A 6, som Charles Goetz blev udnævnt til, ikke, at artikel 29, stk. 2 kunne komme på tale. Den afsluttende bemærkning om, at »de ovenfor omtalte stillinger vil blive besat efter den i vedtægten fastsatte fremgangsmåde (se artiklerne 4 og 29)« er klart utilstrækkelig, når overskriften kun henviser til vedtægtens artikler 4, stk. 2 og 29, stk. 1 a). For det andet bør beslutningen om at anvende artikel 29, stk. 2 begrundes (dom af 26 maj 1971, sagerne nr. 45 og 49/70, Bode, Recueil 1971, s. 476-477). Sagsøgerinden anmoder Domstolen om at undersøge, om denne afgørelse, som må være gået forud for ansættelsen, men som hun ikke har noget kendskab til, indeholder en begrundet udtalelse, uden hvilken der ikke kan foretages nogen form for legalitetskontrol med anvendelsen af proceduren i artikel 29, stk. 2. For det tredje er anvendelsen af stk. 2 i artikel 29 kun hjemlet »i særlige tilfælde for ansættelse til stillinger, der kræver specielle kvalifikationer«, hvorved de to dele af sætningen udgør en enkelt betingelse (generaladvokat Dutheillet de Lamothe's forslag til afgørelse i de forenede sager nr. 45 og 49/70, Bode, Recueil 1971, s. 482-483). Imidlertid viser stillingsopslag nr. 84/72 ved de kvalifikationer, det kræver: at ansøgere a) skal have fuldført fuldstændige universitetsstudier afsluttet med et eksamensbevis eller besidde faglig erfaring på tilsvarende niveau; b) skal have et indgående kendskab til et af sprogene inden for Fællesskaberne og et tilfredsstillende kendskab til et andet sprog inden for Fællesskaberne; at det ikke drejede sig om en stilling, som krævede specielle kvalifikationer, fordi det drejede sig om normale kvalifikationer for stillingerne som fuldmægtig i lønklasse A 6. I sit svarskrift gør Rådet gældende, ar det faktisk drejede sig om overførelse af en stilling i kategori B til kategori A. Goetz havde gennem næsten 15 år i generalsekretariatet udført opgaver, der var meget specielle, fordi de ikke svarede til nogen af de opgaver, der eksisterede i andre administrative organer, og de gik navnlig ud på koordinering af de tjenester, der var ansvarlige for udarbejdelse, maskinskrivning, mangfoldiggørelse, oversættelse og distribution, alt sammen inden for meget korte frister og vedrørende et stort antal dokumenter. Den meget betydelige stigning i Rådets arbejde havde gennem længere tid fået generalsekretæren til at overveje, om ikke stillingen i realiteten svarede til en stilling i kategori A. Således var det netop Goetz's stilling, som havde udviklet sig så meget, at den havde forvandlet sig fra en stilling »med gennemførelses- og rammeopgaver« til en »stilling med ledelses-, planlægnings- og undersøgelsesopgaver«. Selv om det er sandt, at ændringen af stillingen er en handling af butgetmæssig karakter, bør ansatte, som på tilfredsstillende måde udfører opgaverne i den ændrede stilling, alligevel ved passende vedtægtsmæssige midler forblive ansvarlige for opgaver, som — uforandrede i deres væsen — ændres i den måde, hvorpå de gennemføres. Disse vedtægtsmæssige midler kan i tilfælde af kategoriskifte kun være et af de i vedtægtens artikel 29 nævnte, dvs. udvælgelsesprøve eller anvendelse af stk. 2 i artikel 29. En udvælgelsesprøve ville ikke have nogen mening, fordi Goetz antages at have været den bedste til at udføre disse opgaver, og det omstridte arbejde kræver specielle kvalifikationer, da der ikke eksisterer nogen uddannelse svarende til denne slags arbejde. I øvrigt ville, de krav, der stilles fra Rådets side til kvalitet, hurtighed og præcision have hindret en effektiv funktion, hvis det havde været nødvendigt at sætte en anden ansøger ind i arbejdet. Således viser det sig klart, at den omstændighed, at artikel 29, stk. 2 blev anvendt, skyldtes tekniske årsager eller stillingens særegenheder, som bevirker, at »alene et begrænset antal personer, som allerede er specialiseret i høj grad, som har kundskaber og erfaring, som er lidet udbredte, kan komme i betragtning« (forslag til afgørelse fra generaladvokat Dutheillet de Lamothe, de forenede sager nr. 45 og 49/70, Bode, Recueil 1971, s. 482 og 483). Anvendelsen af artikel 29, stk. 2 synes således fuldt ud holdbar. På den anden side præciserede stillingsopslaget, at der ville blive gjort anvendelse af artikel 29, og vedtægten kræver ikke, at det anføres, at der vil blive gjort brug af denne bestemmelses stk. 2. Domstolen har i øvrigt heller ikke i sine domme i sagerne nr. 45 og 49/70 Bode (Recueil 1971, s. 465) fulgt generaladvokaten, som stillede sig positivt over for nævnte opfattelse. Selv om det ikke syntes nødvendigt at begrunde udnævnelsesretsakten, da det drejede sig om en omdannelse af en stilling, som vedrørte den samme ansatte og de samme opgaver, har Rådet alligevel taget hensyn til de regler, der er opstillet af vedtægten, idet der i ansættelsesbeslutningen findes følgende begrundelse: »i betragtning af, at den stilling, der skal besættes, kræver specielle kvalifikationer, og at den udvalgte ansøger har bevist, at han besidder disse kvalifikationer«. I sin replik gør sagsøgerinden gældende, at tesen om omdannelsen af stillingen, således som den fremføres af Rådet, kan anfægtes på to punkter. For det første har »omdannelsen« af stillingen i hvert fald bevirket, at der er skabt en ny stilling, således som det fremgår af stillingsopslag nr. 84/72. Betingelserne i artikel 29, stk. 2 burde — både formelt og materielt — have været overholdt, hvad enten der har været tale om omdannelse af stillingen eller ej. For det andet viser de argumenter, som Rådet har anført til støtte for tesen om omdannelse af stillingen, at udnævnelsen af Goetz var besluttet på forhånd, og at sagsøgte derefter har søgt efter en vedtægtsregel, som efter dens opfattelse indeholdt hjemmel til gennemførelse af dette mål. På dette punkt har sagsøger fremført et klagepunkt om magtfordrejning. For så vidt angår de formelle betingelser i artikel 29, stk. 2, er dét et ufravigeligt krav, at det i et stillingsopslag eller i en retsakt, som er offentliggjort senere, skal anføres, at artikel 29, stk. 2 vil blive anvendt. Forslag til afgørelse fra generaladvokat Dutheillet de Lamothe i de forenede sager nr. 45 og 49/70 (Bode, Recueil 1971, s. 483-484) efterlader overhovedet ikke nogen tvivl herom. Det er ikke korrekt at sige, at Domstolen ikke har fulgt generaladvokaten på dette punkt; Domstolen har ikke udtalt sig, da den manglende begrundelse var tilstrækkelig til at bevirke annullation af de anfægtede retsakter. Forpligtelsen til formelt at begrunde anvendelsen af artikel 29, stk. 2 foreligger, også hvor det drejer sig om »omdannelse« af en stilling, i det øjeblik, hvor institutionen gør brug af undtagelsesproceduren i artikel 29, stk. 2. Det er ikke tilstrækkeligt at udtale i beslutningen om udnævnelse, at den stilling, der skal besættes, kræver specielle kvalifikationer, og at den valgte ansøger har bevist, at han besidder disse kvalifikationer. Det er tillige nødvendigt at angive grundene hertil (dom af 26 maj 1971, de forenede sager nr. 45 og 49/70, Bode, Recueil 1971, s. 477) og forklare, hvorfor den omtvistede stilling ikke er blevet besat ved udvælgelsesprøve. For sa vidt angår de materielle betingelser i artikel 29, stk. 2, bør udtrykkene »særlige tilfælde« og »stillinger, der kræver specielle kvalifikationer«, fortolkes snævert og efterprøves meget nøje. Det fremgår imidlertid af ordlyden af stillingsopslag nr. 84/72, at de krævede kvalifikationer samt opgavernes karakter er helt almindelige' og normale for en fuldmægtig i lønklasse A 6. Hvis man antog, at de faldt ind under den art kvalifikationer og opgaver, der sigtes til i vedtægtens artikel 29, stk. 2, ville dette betyde, at undtagelsen er reglen, og det ses ikke, hvornår der overhovedet kunne blive brug for den normale fremgangsmåde efter artikel 29, stk. 1. Sagsøgeren bemærker, at hr. Goetz efter Rådets opfattelse var den mest kvalificerede til at udføre opgaverne i den »omdannede« stilling. Artikel 29, stk. 2 har imidlertid ikke til formål at muliggøre det for indehaveren af en stilling at forblive indehaver af denne, selv om nævnte stilling omdannes således, at den bliver til en ny stilling og derfor skal opslås ledig. I øvrigt gør artikel 29, stk. 2 ikke med hensyn til de stillinger, der svarer til andre lønklasser end A 1 og A 2, muligheden for at give afkald på udvælgelsesprøven afhængig af ansøgernes kvalifikationer til den ledige stilling men ifølge selve vedtægtens ordlyd af de specielle kvalifikationer, som stillingen kræver. Nødvendigheden af sådanne kvalifikationer forekommer ikke i det pågældende tilfælde. I sin duplik henviser Rådet til, at stillingsopslaget tydeligt præciserede, at artikel 29 ville finde anvendelse, at vedtægten ikke kræver henvisning til anvendelsen af bestemmelsens stk. 2, og at omdannelsen af stillingen berettiger udnævnelsesakten, idet Rådet har undersøgt, om betingelserne i artikel 29, stk. 2 var opfyldt og har nævnt dette i begrundelsen til selve afgørelsen. På grund af henvisningen til Domstolens dom af 26. maj 1971 (de forenede sager nr. 45 og 49/70, Bode, Recueil 1971, s. 465) har Rådet fremhævet, at gennemførelsesbestemmelserne til vedtægten, for så vidt angår betingelserne for besættelse af en stilling, er helt forskellige ved Kommissionen og ved Rådet og dette på følgende to fundamentale punkter. Hos Kommissionen findes der en »organisationsplan«, som for hver enkelt stilling, besat eller ledig, beskriver de hertil hørende opgaver. I henhold til ordlyden i »Fremgangsmåder«, som blev fastsat ved Kommissionens afgørelse af 14. februar 1968 og suppleret ved afgørelser af 25. november 1970 og af 20. februar 1971, offentliggjort i personaleposten nr. 175 a i 1971, præciserede stillingsopslaget »generelt den karriere og den tilgrundliggende lønklasse, som tjenestemanden kan udnævnes til, den administrative enhed, som stillingen hører under, stillingens placering, beskrivelsen af opgavernes art og af de vigtigste kvalifikationer, som udkræves, samt en opfordring til at indgive ansøgning«. Stillingsbeskrivelserne i Rådets generalsekretariat var derimod meget vagt beskrevne, og der fandtes ikke nogen organisationsplan. Ansættelser og forfremmelser sker generelt lønklasse for lønklasse. En anden forskel skyldes den kendsgerning, at Kommissionens stillingsopslag indeholder en opfordring til at indgive ansøgning, mens Rådets opslag kun har til formål at konstatere, at en stilling, der findes i oversigten over de ansatte, erklæres ledig af ansættelsesmyndigheden og derfor kan besættes. Dette forklarer, hvorfor der kun er meget få nuanceforskelle mellem vedtægtens bilag I (overensstemmelse mellem stillingsbetegnelserne og karriererne) og beskrivelsen af Rådets stillinger. Det forklarer ligeledes den forenklede affattelse af Rådets stillingsopslag. Således nævner stillingsopslag nr. 84/72, som udgør det formelle udtryk for ansættelsesmyndighedens vilje til at besætte stillingen, artikel 29 i selve vedtægten for således at angive, at besættelsen af stillingen kan ske pa en af de to måder, som der er åbnet mulighed for i artikel 29. Vedrørende de specielle kvalifikationer, som stillingen kræver, er Rådet af den opfattelse, at den stilling, Goetz har, og som er omdannet til kategori A, ved en sammenligning med tilsvarende opgaver i andre institutioner synes så specialiseret, at det ikke ville have været muligt at finde en anden ansat, som kunne påtage sig den, uden at dette ville bringe institutionens gnidningsløse funktion i fare. Det kan sammenfattende siges, at den anfægtede udnævnelse: — har fået en særlig karakter på grund af omdannelsen af stillingen, — skete i henhold til artikel 29, stk. 2, da ingen retsforskrift forbød anvendelsen af denne bestemmelse på ansatte, der allerede gjorde tjeneste, — blev besluttet på grundlag af et stillingsopslag, der var udarbejdet som led i den særlige fremgangsmåde ved besættelsen af stillinger i Rådet, — tager hensyn til den »undtagelsesmæssige« karakter af anvendelsen af stk. 2 i artikel 29, både fordi det drejer sig om et tilfælde ud af over 2000 stillingsbesættelser i henhold til artikel 29, stk. 1, og fordi stillingens art er meget speciel«. Parterne har afgivet indlæg i retsmødet den 24. oktober 1974. Generaladvokaten har fremsat sit forslag til afgørelse i retsmødet den 20. november 1974.