Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje - foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse - Rettens bedømmelse af de svar, parterne har afgivet, og af de fremlagte dokumenter

(Rettens procesreglement, art. 64, stk. 2)

2. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - bedømmelse af lovligheden - hensyntagen til Fællesskabets retsinstansers praksis vedrørende statsstøtte omfattet af EF-traktaten - grænser

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c)]

3. Annullationssøgsmål - sag anlagt i medfør af EKSF-traktatens artikel 33, stk. 1 - søgsmålsgrunde - Kommissionens åbenbare tilsidesættelse af bestemmelserne i traktaten eller en retsregel vedrørende dens gennemførelse - begreb - Fællesskabets retsinstansers skøn - grænser

(EKSF-traktaten, art. 33, stk. 1)

4. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - begreb - kriteriet vedrørende den private investor - udsigt til rentabilitet

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c); femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien, art. 1, stk. 2]

5. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - forskellige virksomheder, der udgør en økonomisk enhed - Kommissionens skøn

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c)]

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 64, stk. 2, i Rettens procesreglement, at foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse navnlig har til formål at præcisere indholdet af parternes påstande, anbringender og argumenter og at afklare, hvilke spørgsmål der er omtvistede mellem parterne.

For så vidt angår en foranstaltning, der består i at stille skriftlige spørgsmål til parterne og at opfordre dem til at fremlægge visse dokumenter, der er omtalt i indlæggene, tilkommer det Retten inden for rammerne af parternes anbringender at vurdere relevansen af parternes svar på Rettens spørgsmål og de dokumenter, de fremlægger. I forbindelse med denne vurdering skal Retten tillige tage hensyn til fællesskabsinstitutioners bemærkninger til, i hvilket omfang disse svar og dokumenter kan inddrages ved prøvelsen af lovligheden af den anfægtede beslutning.

( jf. præmis 65, 66 og 67 )

2. Præciseringen i fællesskabsretspraksis af de begreber, der er anført i EF-traktatens bestemmelser om statsstøtte, er af betydning for anvendelsen af de tilsvarende bestemmelser i EKSF-traktaten, for så vidt de ikke er uforenelige med denne traktat. Der kan således i den anførte udstrækning henvises til retspraksis vedrørende statsstøtte omfattet af EF-traktaten med henblik på bedømmelsen af lovligheden af beslutninger vedrørende støtte omfattet af EKSF-traktaten.

( jf. præmis 115 )

3. Det følger af EKSF-traktatens artikel 33, stk. 1, andet punktum, at i sager om annullation af Kommissionens beslutninger omfatter prøvelsesretten for Fællesskabets retsinstanser ikke vurderingen af den situation, der er en følge af de faktiske omstændigheder eller de økonomiske kendsgerninger, på basis af hvilke de nævnte beslutninger er blevet til, medmindre det påstås, at Kommissionen har gjort sig skyldig i magtfordrejning eller åbenbart har tilsidesat bestemmelserne i denne traktat eller en retsregel vedrørende dens gennemførelse.

I den forbindelse forudsætter udtrykket »åbenbart« en vis grovere tilsidesættelse af retsreglerne, såsom at tilsidesættelsen åbenbart fremstår som en følge af en åbenbart urigtig vurdering i henhold til traktatens bestemmelser af den situation, med henblik på hvilken beslutningen blev truffet.

Endelig kan Fællesskabets retsinstanser under et søgsmål til prøvelse af lovligheden af en beslutning efterprøve, om den anfægtede beslutning er behæftet med en af de ovennævnte mangler, der medfører, at retsakten er ulovlig, men de kan ikke sætte deres skøn med hensyn til faktiske forhold, navnlig på det økonomiske område, i stedet for det, der er anlagt af den institution, der har vedtaget beslutningen.

( jf. præmis 116, 117, 118 og 146 )

4. Med henblik på at fastslå, hvorvidt en foranstaltning, der er truffet af en offentlig myndighed - som erhvervsdrivende eller gennem en erhvervsdrivende - til fordel for en virksomhed udgør statsstøtte i betydningen i EKSF-traktaten, artikel 4, litra c), er Kommissionen berettiget til at anvende kriteriet vedrørende den private investor for at fastslå, om den virksomhed, den pågældende foranstaltning blev truffet til fordel for, ville have kunnet opnå de samme økonomiske fordele fra en privat investor, der opererede på markedsvilkår.

Den private investor, hvis adfærd den offentlige investors adfærd med et økonomisk-politisk sigte skal sammenlignes med, er ikke nødvendigvis en almindelig investor, som anbringer sin kapital med henblik på en mere eller mindre langsigtet forrentning, men skal mindst være et privat holdingselskab eller en privat koncern af virksomheder, som følger en global eller sektorbestemt strukturpolitik, og adfærden skal være ledet af mere langsigtede rentabilitetsudsigter.

Som følge heraf er det rimeligt, at en privat selskabsdeltager skal kunne fremskaffe den nødvendige kapital for at sikre, at en virksomhed, der er kommet i forbigående vanskeligheder, men som - eventuelt efter omstrukturering - på ny kan blive rentabel, overlever. Et moderselskab kan ligeledes i et begrænset tidsrum påtage sig at dække tabene i et af dets datterselskaber, således at datterselskabet kan standse driften på de bedst mulige betingelser. Når en offentlig investors kapitalindskud foretages uden hensyn overhovedet til selv langsigtede rentabilitetsmuligheder, må der imidlertid antages at være tale om statsstøtte.

( jf. præmis 119, 120 og 121 )

5. Når forskellige fysiske og juridiske personer udgør en økonomisk enhed, skal de behandles som en enkelt virksomhed for så vidt angår anvendelsen af de fællesskabsretlige konkurrenceregler. På statsstøtteområdet opstår spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en økonomisk enhed, navnlig, når støttemodtageren skal identificeres. Med hensyn hertil har Kommissionen en vid skønsbeføjelse ved afgørelsen af, om selskaber i samme koncern skal anses for at være en økonomisk enhed eller for at udgøre juridisk og økonomisk uafhængige selskaber for så vidt angår anvendelsen af statsstøtteordningen.

( jf. præmis 124 )