RETTENS DOM (Anden Afdeling)

13. februar 2007

Sag T-354/04

Gaetano Petralia

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – videnskabelig medarbejder – indplacering i lønklasse«

Angående: Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. oktober 2003 om endelig indplacering af sagsøgeren i lønklasse B5, løntrin 3, og af afgørelsen af 13. maj 2004 om afslag på sagsøgerens klage.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Her part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – ansat i henhold til artikel 2, litra d), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne [Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 2, litra d), og art. 8, stk. 4]

2. Tjenestemænd – vedtægten – ansættelsesvilkår for de øvrige ansatte i Fællesskaberne – kriterier for indplacering i lønklasse ved ansættelse af en tjenestemand – anvendelse på midlertidigt ansatte

(Tjenestemandsvedtægten, art. 31)

3. Tjenestemænd – ansættelse – udnævnelse i lønklasse – udnævnelse i den højeste lønklasse i stillingsgruppen

(Tjenestemandsvedtægten, art. 5 og art. 31, stk. 2; bilag I)

4. Tjenestemænd – ansættelse – udnævnelse i lønklasse – udnævnelse i den højeste lønklasse i stillingsgruppen

(Tjenestemandsvedtægten, art. 31, stk. 2)

5. Tjenestemænd – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – betingelser

6. Tjenestemænd – ligebehandling

1. Det fremgår klart af ordlyden af artikel 8, stk. 4, første og andet afsnit, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, at midlertidigt ansatte kan ansættes som såvel videnskabelig og teknisk medarbejder som administrativ medarbejder. Det er således ikke tilstrækkeligt at være midlertidigt ansat som omhandlet i vilkårenes artikel 2, litra d), i en fast stilling, som aflønnes over forsknings- og investeringsbevillingerne, for uden videre at være videnskabelig medarbejder.

(jf. præmis 65)

2. Selv om vedtægtens artikel 31, stk. 2, vedrørende kriterierne for tjenestemænds indplacering i lønklasse ved ansættelsen ikke ifølge bestemmelserne i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte udtrykkeligt gælder for midlertidigt ansatte, kan denne bestemmelse med rimelighed anvendes på midlertidigt ansatte i henhold til princippet om god forvaltningsskik.

(jf. præmis 5 og 85)

Henvisning til: Retten, 17. november 1998, sag T-217/96, Fabert-Goossens mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 607, og II, s. 1841, præmis 41; Retten, 6. juli 1999, sag T-203/97, Forvass mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 129, og II, s. 705, præmis 42; Retten, 17. december 2003, sag T-133/02, Chawdhry mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 329, og II, s. 1617, præmis 35.

3. Vedtægtens artikel 31, stk. 2, giver ansættelsesmyndigheden og for så vidt angår midlertidigt ansatte den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, mulighed for at udnævne en tjenestemand eller ansat i den højeste lønklasse inden for stillingsgruppen uden fastsættelse af særlige betingelser herfor. Anvendelsen af denne mulighed skal dog forenes med de krav, som følger af begrebet stillingsgruppe i henhold til vedtægtens artikel 5 og dens bilag I. Følgelig skal de betingelser, der berettiger til en sådan indplacering, fortolkes indskrænkende, hvorfor der kun undtagelsesvist kan foretages ansættelse i den højeste lønklasse inden for stillingsgruppen.

Herved bemærkes, at når et internt direktiv, som regulerer udøvelsen af det skøn, der er tillagt i henhold til vedtægtens artikel 31, stk. 2, som alternative situationer, der kan tages i betragtning ved udnævnelse i den højeste lønklasse i stillingsgruppen, nævner den pågældendes særlige kvalifikationer eller tjenestens særlige behov, der kræver ansættelse af en særligt kvalificeret tjenestemand, er ansættelsesmyndigheden eller den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, forpligtet til at foretage en konkret vurdering af, om dette er tilfældet for en nyansat tjenestemand eller midlertidigt ansat, der anmoder om anvendelsen af vedtægtens artikel 31, stk. 2. Når myndigheden fastslår, at en af disse situationer foreligger i den konkrete sag, har den pligt til at foretage en konkret vurdering den eventuelle anvendelse af denne bestemmelse. Myndighederne kan på dette tidspunkt endnu afgøre, henset til tjenestens generelle interesse, om den pågældende skal eller ikke skal indplaceres i den højeste lønklasse i stillingsgruppen. Brugen af verbet »kan« i vedtægtens artikel 31, stk. 2, indebærer nemlig, at myndighederne ikke er forpligtet til at anvende denne bestemmelse, og at de nyansatte ansatte eller tjenestemænd ikke har en individuel ret til en sådan indplacering.

Det følger heraf, at ansættelsesmyndigheden eller den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, råder over et vidt skøn inden for rammerne af vedtægtens artikel 31 til at afgøre, om den pågældende stilling kræver ansættelse af en særligt kvalificeret medarbejder, eller om sidstnævnte besidder helt særlige kvalifikationer. Myndigheden råder ligeledes over et vidt skøn, når den efter at have fastslået, at et af disse to forhold gør sig gældende, tager stilling til konsekvenserne heraf.

(jf. præmis 88-90, 92 og 93)

Henvisning til: Domstolen, 28. marts 1968, sag 33/67, Kurrer mod Rådet, Sml. 1965-1968, s. 473, org.ref.: Rec. s. 187, på s. 202; Domstolen, 6. juni 1985, sag 146/84, De Santis mod Revisionsretten, Sml. s. 1723, præmis 9 og 11; Domstolen, 1. juli 1999, sag C-155/98 P, Alexopoulou mod Kommissionen, Sml. I, s. 4069, præmis 32 og 33; Retten, 5. oktober 1995, sag T-17/95, Alexopoulou mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 227, og II, s. 683, præmis 21; Retten, 13. februar 1998, sag T-195/96, Alexopoulou mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 51, og II, s. 117, præmis 43; Chawdhry mod Kommissionen, præmis 37 og 44; Retten, 26. oktober 2004, sag T-55/03, Brendel mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 311, og II, s. 1437, præmis 61; Retten, 15. november 2005, sag T-145/04, Righini mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 349, og II, s. 1547, præmis 43, 44 og 52; Retten, 15. marts 2006, sag T-44/04, Kimman mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 28 og 94; Retten, 10. maj 2006, sag T-331/04, R mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 18, 19, 23 og 24.

4. Domstolskontrollen af en afgørelse om indplacering i lønklasse kan ikke træde i stedet for det af ansættelsesmyndigheden eller den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, foretagne skøn. Fællesskabets retsinstanser bør følgelig alene efterprøve, om der er sket tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, om myndigheden har lagt ukorrekte eller ufuldstændige faktiske oplysninger til grund for sin afgørelse, eller om afgørelsen er behæftet med magtfordrejning, en retlig vildfarelse eller er utilstrækkeligt begrundet. Det bør desuden efterprøves, at myndigheden ikke har anvendt sine beføjelser åbenbart fejlagtigt.

(jf. præmis 94)

Henvisning til: Retten, 3. oktober 2002, sag T-6/02, Platte mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 189, og II, s. 973, præmis 36; Chawdhry mod Kommissionen, præmis 45; Brendel mod Kommissionen, præmis 60; R mod Kommissionen, præmis 26.

5. Retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som er et af Fællesskabernes grundlæggende principper, tilkommer enhver borger, som befinder sig i en situation, hvoraf det fremgår, at fællesskabsadministrationen ved at afgive præcise løfter har givet anledning til en berettiget forventning hos vedkommende. Hvad angår et ansættelsesforhold til en institution skal disse løfter under alle omstændigheder være i overensstemmelse med bestemmelserne i vedtægten eller i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.

(jf. præmis 115)

Henvisning til: Retten, 23. februar 2006, sag T-471/04, Karatzoglou mod AER, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 33 og 34 og den deri nævnte retspraksis.

6. Overholdelsen af ligebehandlingsprincippet må ses i sammenhæng med overholdelsen af legalitetsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre. Hvis det fastslås, at den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, har begået en fejl ved at indplacere midlertidigt ansatte som videnskabelig eller teknisk medarbejder, kan en administrativt ansat, som befinder sig i nøjagtigt samme faktiske og retlige situation som de førstenævnte ansatte derved, at vedkommende har deltaget i samme udvælgelsesprocedure og udfører de samme arbejdsopgaver, ikke drage fordel heraf ved at gøre gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om ligebehandling.

(jf. præmis 134)

Henvisning til: Domstolen, 9. oktober 1984, sag 188/83, Witte mod Parlamentet, Sml. s. 3465, præmis 15; Domstolen, 4. juli 1985, sag 134/84, Williams mod Revisionsretten, Sml. s. 2225, præmis 14; Domstolen, 14. marts 2002, sag C-340/98, Italien mod Rådet, Sml. I, s. 2663, præmis 87-93.