ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser – fællesskabsforsendelse – ekstern fællesskabsforsendelse – varernes midlertidige opbevaring – ikke-fællesskabsvarer – antagelse af toldangivelsen – tidspunktet for placering under proceduren for ekstern fællesskabsforsendelse og angivelse af den toldmæssige bestemmelse – tidspunktet for varernes frigivelse

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 4, nr. 20),art. 37, stk. 2, art. 50, 67, 73 og art. 82, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 50, 67 og 73 i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved forordning nr. 648/2005, skal fortolkes således, at ikke-fællesskabsvarer, der har været genstand for en toldangivelse, der er blevet antaget af toldmyndighederne med henblik på varernes henførsel under toldproceduren for ekstern fællesskabsforsendelse, og som har status af varer under midlertidig opbevaring, henføres under denne procedure og opnår således en toldmæssig bestemmelse på tidspunktet for varernes frigivelse.

Kodeksens artikel 67 foreskriver ganske vist, at det, medmindre der er fastsat andre særlige bestemmelser, er datoen for toldmyndighedernes antagelse af angivelsen, der lægges til grund for anvendelsen af alle de bestemmelser, der gælder for den toldprocedure, som varerne angives til. Imidlertid er antagelsen af angivelsen ikke tilstrækkelig i sig selv til at bringe den midlertidige opbevaring til ophør. Toldkodeksens artikel 37, stk. 2, bestemmer således, at varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde, forbliver under toldtilsyn, så længe det er nødvendigt for at fastslå deres toldmæssige status, og for ikke-fællesskabsvarers vedkommende og med forbehold af artikel 82, stk. 1, indtil de skifter toldmæssig status.

Hvad angår den omhandlede forsendelse kan varerne kun være under ekstern fællesskabsforsendelse, når alle betingelserne for denne forsendelse er opfyldt. Nødvendigheden eller muligheden for toldmyndighederne for at anvende verificerings-, identificerings- eller garantiforanstaltninger gør det ikke muligt at fastslå, at alle betingelserne for proceduren med ekstern fællesskabsforsendelse kan opfyldes blot ved antagelsen af toldangivelsen i sig selv. Den omstændighed, at varer som de i hovedsagen omhandlede først kan henføres under proceduren for ekstern fællesskabsforsendelse ved deres frigivelse, fremgår i øvrigt af den definition, der er fastsat i toldkodeksens artikel 4, nr. 20), hvori det understreges, at toldmyndighedernes frigivelse af en vare sker »til de formål, der er fastsat under den toldprocedure, som varen er henført under«.

(jf. præmis 40-42, 46 og 53-55 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – Domstolens dom, der fastslår traktatbrud – frist for opfyldelse – det relevante tidspunkt for bedømmelsen af, om der foreligger et traktatbrud

(Art. 260, stk. 2, TEUF)

2. Medlemsstater – forpligtelser – traktatbrud – begrundet i interne forhold – ikke tilladt

(Art. 260 TEUF)

3. Traktatbrudssøgsmål – Domstolens dom, der fastslår traktatbrud – tilsidesættelse af pligten til at opfylde dommen – økonomiske sanktioner – fast beløb – fastsættelse af beløbet – kriterier – den pågældende medlemsstats holdning, overtrædelsens varighed og dens grovhed

(Art. 260, stk. 2, TEUF)

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 23)

2. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 48)

3. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 50-55)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Toldunion – den fælles toldtarif – toldpositioner – klassificering af varer – kriterier – varens objektive karakteristika og egenskaber

2. Toldunion – den fælles toldtarif – klassificering af varer – kriterier – objektive karakteristika – rækkevidde – varens bestemmelse – omfattet

3. Toldunion – den fælles toldtarif – toldpositioner – produkt, som består af lysinsulfat og urenheder, som stammer fra fremstillingsprocessen – tariferes i pos. 2309 i den kombinerede nomenklatur

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I, pos. 2309)

4. Landbrug – fælles markedsordning – sukker – tildeling af produktionsrestitutioner for visse produkter, der anvendes i den kemiske industri – det fremstillede produkt henhører ikke under den toldposition, der er angivet i restitutionsbeviset – de nationale toldmyndigheders krav om tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte produktionsrestitutioner, som producenten allerede har modtaget – samme myndigheders nægtelse af at udbetale produktionsrestitutioner for dette produkt – tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – foreligger ikke

(Kommissionens forordning nr. 1265/2001)

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 27)

2. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 41)

3. Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, skal fortolkes således, at et produkt, som består af lysinsulfat og urenheder, som stammer fra fremstillingsprocessen, skal tariferes i pos. 2309 som en tilberedning af den art, der anvendes som dyrefoder.

(jf. præmis 45 og domskonkl. 1)

4. Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at de nationale toldmyndigheder for det første kræver tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte produktionsrestitutioner for lysinsulfat, som producenten allerede har modtaget, og for det andet nægter at udbetale produktionsrestitutioner for dette produkt, som myndighederne havde forpligtet sig til at udbetale til den pågældende producent.

Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning kan således ikke påberåbes over for en klar bestemmelse i en EU-retsakt, og den omstændighed, at en national myndighed, der har til opgave at anvende EU-retten, har handlet i strid hermed, kan ikke skabe en berettiget forventning hos en erhvervsdrivende om en behandling, der strider mod EU-retten.

En erhvervsdrivende kan kun have en berettiget forventning om tildeling af produktionsrestitutioner, hvis det produkt, virksomheden fremstiller, kan henføres under den position eller det kapitel i den kombinerede nomenklatur, der er angivet i restitutionsbeviset.

(jf. præmis 52, 54 og 57 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag

Nøgleord Harmonisering af afgiftslovgivningerne – det fælles merværdiafgiftssystem – tjenesteydelser – identifikation af leverandøren og modtageren – mulighed for at forkaste kontraktvilkår, hvis de udgør et rent kunstigt arrangement, som alene har til formål at opnå en afgiftsmæssig fordel – den nationale rets afgørelse (Rådets direktiv 77/388, art. 2, stk. 1, og art. 6, stk. 1) Sammendrag Kontraktvilkår er – skønt de udgør et forhold, der skal tages i betragtning – ikke afgørende for identifikationen af leverandøren og modtageren i forbindelse med en »levering af tjenesteydelser« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, nr. 1), og artikel 6, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter. De kan særligt forkastes, når det viser sig, at de ikke afspejler den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed, men udgør et rent kunstigt arrangement, som ikke hænger sammen med den økonomiske virkelighed og alene er gennemført med henblik på at opnå en afgiftsmæssig fordel, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge. (jf. præmis 52 og domskonkl.)

Sag C-653/11

Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

mod

Paul Newey

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber))

»Præjudiciel forelæggelse — sjette momsdirektiv — artikel 2, nr. 1), og artikel 6, stk. 1 — begrebet »levering af tjenesteydelser« — levering af reklameydelser og låneformidlingsydelser — fritagelser — transaktionernes økonomiske og forretningsmæssige virkelighed — misbrug — transaktioner, der alene har til formål at opnå en afgiftsmæssig fordel«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. juni 2013

Harmonisering af afgiftslovgivningerne – det fælles merværdiafgiftssystem – tjenesteydelser – identifikation af leverandøren og modtageren – mulighed for at forkaste kontraktvilkår, hvis de udgør et rent kunstigt arrangement, som alene har til formål at opnå en afgiftsmæssig fordel – den nationale rets afgørelse

(Rådets direktiv 77/388, art. 2, stk. 1, og art. 6, stk. 1)

Kontraktvilkår er – skønt de udgør et forhold, der skal tages i betragtning – ikke afgørende for identifikationen af leverandøren og modtageren i forbindelse med en »levering af tjenesteydelser« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, nr. 1), og artikel 6, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter. De kan særligt forkastes, når det viser sig, at de ikke afspejler den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed, men udgør et rent kunstigt arrangement, som ikke hænger sammen med den økonomiske virkelighed og alene er gennemført med henblik på at opnå en afgiftsmæssig fordel, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.

(jf. præmis 52 og domskonkl.)
I stedet for at harmonisere listen over sådanne begivenheder er direktiv 89/552 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed således baseret på en forudsætning om, at der inden for Unionen socialt og kulturelt er stor forskel på, hvad der har betydning for offentligheden. Henset til disse relativt upræcise kriterier tilkommer det hver medlemsstat at give dem en konkret karakter og vurdere offentlighedens interesse i de pågældende begivenheder i forhold til de sociale og kulturelle særegenheder i dens samfund.

Kommissionens beføjelse til at kontrollere lovligheden af de nationale foranstaltninger, som udpeger begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse i henhold til direktiv 89/552 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed, skal, henset til betydningen af medlemsstaternes skønsbeføjelser på dette område, begrænses til en undersøgelse af de åbenbart urigtige skøn, som medlemsstaterne har anlagt ved udpegelsen af begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse.

Hvad nærmere bestemt angår spørgsmålet, om udpegelsen af den pågældende begivenhed som en begivenhed af væsentlig samfundsmæssig interesse er forenelig med de almindelige principper i EU-retten, såsom proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, med de grundlæggende rettigheder, med principperne om fri udveksling af tjenesteydelser og etableringsfrihed samt med reglerne om fri konkurrence, kan der ikke ses bort fra, at den gyldige udpegelse af en begivenhed som en begivenhed af væsentlig samfundsmæssig interesse uundgåeligt skaber hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser, etableringsfriheden, den frie konkurrence og ejendomsretten, der er blevet taget i betragtning af EU-lovgiver, og som denne har anset for at være begrundet i et tvingende alment hensyn til at beskytte retten til information og sikre borgerne bred adgang til tv-dækning af de nævnte begivenheder.

Med henblik på at sikre den effektive virkning af artikel 3a i direktiv 89/552 er Kommissionen, hvis en begivenhed er gyldigt udpeget af den pågældende medlemsstat som en begivenhed af væsentlig samfundsmæssig interesse, kun forpligtet til at undersøge de virkninger af denne udpegelse for den frie udveksling af tjenesteydelser, etableringsfriheden, den frie konkurrence og ejendomsretten, som rækker ud over de virkninger, der er uundgåeligt forbundet med denne begivenheds optagelse på den liste, der er nævnt i artikel 3a.

(jf. præmis 17, 18 og 20-22)
Inden for konkurrenceområdet har Kommissionen en skønsmargen hvad angår valget af, om den vil pålægge en virksomhed, der har begået en overtrædelse af artikel 101 TEUF, en bøde. De mulige grænser for de skønsbeføjelser, Kommissionen er tildelt i denne henseende, er udelukkende reguleret i EU-retten, eftersom artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 ikke indeholder henvisninger til medlemsstaternes nationale ret. Hvad angår disse grænser er Kommissionen i henhold til artikel 105, stk. 1, TEUF forpligtet til at påse, at de i bl.a. artikel 101 TEUF fastlagte principper anvendes.

Det følger ubestrideligt af disse principper, at virksomheder, der har indgået en konkurrencebegrænsende aftale, i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 pålægges en bøde, hvorved Kommissionen, når den undtagelsesvis beslutter ikke at pålægge en virksomhed en bøde, selv om virksomheden har overtrådt Unionens konkurrenceregler, skal støtte denne beslutning på objektive årsager, der kan begrunde en sådan undtagelse til de principper, der er fastsat i artikel 101 TEUF. En sådan objektiv årsag kan bestå i, at Kommissionen i en bestemt sag ikke retligt fyldestgørende kan bevise, at moderselskabet har udøvet afgørende indflydelse på sit datterselskab, da dette deltog direkte i overtrædelsen. Dette bevis er endvidere lettet betydeligt, hvis moderselskabet ejede hele datterselskabets kapital.

Endvidere finder Kommissionens forpligtelse til, når den beslutter, om den vil pålægge en bøde, i henhold til artikel 105, stk. 1, TEUF at påse, at de i bl.a. artikel 101 TEUF fastsatte principper anvendes på samme måde i forhold til det pågældende moderselskab og dets datterselskab, uanset om der er tale om moderselskabet eller dets datterselskab. Der findes nemlig ingen prioritet for, om Kommissionen skal pålægge den ene eller den anden virksomhed en bøde. Endvidere bør Kommissionen, når den for et kartel vedtager en bestemt metode for at afgøre, om der er grundlag for at gøre de omhandlede moderselskaber ansvarlige for deres datterselskabers overtrædelse, basere sig på de samme kriterier i forhold til alle moderselskaberne, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Kommissionen har kun grund til ikke at pålægge et selskab en bøde, såfremt der foreligger objektive grunde, der kunne begrunde en afvigelse fra de principper, der er fastlagt i artikel 101 TEUF, og såfremt en sådan beslutning ikke medfører positiv forskelsbehandling af et moderselskab i forhold til andre moderselskaber.

(jf. præmis 44, 46, 47 og 49-51)
Artikel 27 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs), der er indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO), godkendt ved afgørelse 94/800 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguayrundens regi, for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence, er omfattet af den fælles handelspolitik.

Artikel 207, stk. 1, TEUF er i høj grad forskellig fra de bestemmelser, som den i det væsentlige er trådt i stedet for, hvorfor spørgsmålet om fordelingen af kompetencen mellem Unionen og medlemsstaterne skal undersøges på grundlag af den nugældende traktat.

I denne henseende fremgår det dels af artikel 207, stk. 1, TEUF, at den fælles handelspolitik er omfattet af Unionens enekompetence og bl.a. omfatter handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret. Den omstændighed, at en EU-retsakt, såsom en aftale, der er indgået af Unionen, kan have en vis betydning for den internationale samhandel, er ikke i sig selv tilstrækkeligt til, at det fastslås, at denne retsakt er i kategori med dem, der er omfattet af den fælles handelspolitik. Derimod henhører en EU-retsakt under den fælles handelspolitik, hvis den særskilt vedrører den internationale samhandel derved, at den hovedsageligt har til formål at fremme, lette eller regulere samhandelen og har direkte og umiddelbare virkninger for denne. Det følger heraf, at blandt de regler, der er vedtaget af Unionen på området for intellektuel ejendomsret, er det kun de regler, der har en særskilt tilknytning til den internationale samhandel, der kan være omfattet af begrebet handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret som omhandlet i artikel 207, stk. 1, TEUF og dermed af området for den fælles handelspolitik.

Dels er den opfattelse, hvorefter normerne i TRIPs-aftalens artikel 27 om den patenterbare genstand må anses for at henhøre under området for den fælles handelspolitik og ikke området for det indre marked, således et korrekt udtryk for det forhold, at disse normer indgår i liberaliseringen af den internationale samhandel og ikke i harmoniseringen af lovgivningerne i Unionens medlemsstater.

(jf. præmis 46, 48, 49, 51, 52, 60 og 61 samt domskonkl. 1)
Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a), og artikel 13, punkt B, litra b), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at tilrådighedsstillelse af en del af en fast ejendom, som tilhører en juridisk person, til privat brug for bestyreren af dette selskab, uden at denne som modydelse for brugen af denne ejendom pålægges en byrde i form af leje, der skal betales, betragtes som udlejning af en ejendom, som er fritaget i dette direktivs forstand, og den omstændighed, at en sådan tilrådighedsstillelse i henhold til national lovgivning vedrørende indkomstskat betragtes som en fordel in natura, der udspringer af udførelsen af de begunstigedes opgaver i henhold til vedtægterne eller deres ansættelseskontrakt, har ikke betydning i denne forbindelse.

(jf. præmis 34 og domskonkl. 1)
Der kan kun gives medhold i et søgsmål, der har til formål at fastslå, at en medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til forordning nr. 1829/2003 om genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer, såfremt denne forordning pålagde medlemsstaten at iagttage visse forpligtelser inden ikrafttrædelsen af et nationalt forbud mod fremstilling, markedsføring eller anvendelse i dyrefoder af genetisk modificerede foderstoffer. Sådanne forpligtelser ville bl.a. indebære, at medlemsstaterne forpligtes til at afholde sig fra at vedtage bestemmelser, som kan have negative følger i strid med denne forordnings formål, selv inden de er trådt i kraft.

(jf. præmis 48)
Forordning nr. 1931/2006 om fastsættelse af regler for lokal grænsetrafik ved medlemsstaternes ydre landgrænser og om ændring af Schengenkonventionen skal fortolkes således, at indehaveren af en tilladelse til lokal grænsetrafik, som er meddelt denne i medfør af den særlige ordning for lokal grænsetrafik, der er oprettet ved den nævnte forordning, inden for de grænser, som er fastsat i forordningen og den bilaterale aftale, der er indgået til gennemførelse heraf mellem det tredjeland, hvor den pågældende er statsborger, og nabomedlemsstaten, skal kunne dels færdes frit i grænseområdet i tre måneder, hvis den pågældendes ophold dér ikke afbrydes, dels opnå en ny ret til ophold i tre måneder efter hver afbrydelse af sit ophold.

Således lægger såvel ordlyden af som ånden bag forordning nr. 1931/2006 op til en selvstændig fortolkning af forordningen og ikke en fortolkning i lyset af Schengenreglerne. I medfør af denne forordnings artikel 5 anføres den højst tilladte varighed af »et uafbrudt ophold«, som ikke må overstige tre måneder, i de bilaterale aftaler. Denne præcisering og det ordvalg, hvormed den er formuleret, adskiller klart den tidsmæssige begrænsning for lokal grænsetrafik fra »Schengenbegrænsningen«, som på ingen måde refererer til uafbrudte ophold. Den omstændighed, at denne grænse, ligesom i Schengenreglerne, er fastsat til tre måneder, kan ikke rejse tvivl om dens særlige karakter i forhold til de almindelige regler for tredjelandsstatsborgere, der ikke er undergivet visumpligt, eftersom det ikke fremgår af nogen af bestemmelserne i forordning nr. 1931/2006, at disse tre måneder skulle ligge inden for en og samme seksmånedersperiode.

Det har desuden været EU-lovgivers hensigt at tilvejebringe regler for lokal grænsetrafik, som fraviger forordning nr. 562/2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage. Formålet med disse regler er at give befolkningerne i de berørte grænseområder, under hensyn til de lokale aktuelle eller historiske realiteter, mulighed for let, dvs. uden større administrative begrænsninger, af legitime økonomiske, sociale, kulturelle eller familiemæssige årsager hyppigt og regelmæssigt at passere Unionens ydre landgrænser.

(jf. præmis 23, 24 og 26 samt domskonkl. 1)
Artikel 20 TEUF og 21 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter tildeling, i en periode på over et år, af uddannelsesstøtte til et studium i en anden medlemsstat gøres betinget af et enkeltstående krav, der pålægger ansøgeren at have haft fast bopæl i denne lovs forstand på det nationale område i mindst tre år inden påbegyndelsen af nævnte studium.

Et sådant krav kan nemlig afskrække nationale statsborgere fra at udøve deres ret til at færdes og opholde sig frit i en anden medlemsstat, henset til den indvirkning, som udøvelsen af denne frihed kan have på retten til uddannelsesstøtte.

Det kan ganske vist være begrundet for en medlemsstat kun at tildele en sådan støtte til studerende, der har godtgjort en vis grad af integration i nævnte stats samfund. Det bevis, som en medlemsstat kræver for, at det kan gøres gældende, at der består en reel integration, må imidlertid ikke have en for ensidig karakter derved, at en omstændighed, som ikke nødvendigvis er udtryk for den reelle og faktiske grad af tilknytning mellem ansøgeren og denne medlemsstat, utilbørligt prioriteres, og alle andre relevante omstændigheder lades ude af betragtning. Det kan således anses for godtgjort, at der foreligger en vis grad af integration, når det kan konstateres, at en studerende i en bestemt periode har opholdt sig i den medlemsstat, hvor han ansøger om uddannelsesstøtte. Der er imidlertid en risiko for, at et enkeltstående bopælskrav udelukker studerende fra den pågældende støtte, der, selv om de ikke har haft uafbrudt bopæl i den medlemsstat, der tildeler støtten, i tre år umiddelbart før påbegyndelsen af et studium i udlandet ikke desto mindre har en tilstrækkelig tilknytning til nævnte medlemsstats samfund. Dette kan være tilfældet, når den studerende er statsborger i den pågældende medlemsstat og har gået i skole dér i en betydelig periode, eller som følge af andre forhold, såsom bl.a. den studerendes familie, beskæftigelse og sprogkundskaber eller andre sociale eller økonomiske bånd.

(jf. præmis 32, 36-38 og 41 samt domskonkl.)