DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:T:2010 :543 1RETTENS DOM (Appelafdelingen)
16. december 2010
Sag T-52/10 P
Giorgio Lebedef
mod
Europa-Komm issionen
»Appel — personalesag — tjenestemænd — årlig ferie — udstationering på halv tid me d henblik på 
faglig repræsentation — ubeføjet udeblivelse — nedsættelse af de årlige ferierettigheder — 
vedtægtens artikel 60«
Angående:Appel af kendelse afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 30. november 2009 i s ag 
F-54/09, Lebedef mod Kommissionen (Sml. Pers. I-A-1, s. 505, og II-A-1, s. 2735 ), me d 
påstand om ophævelse af denne kendelse.
Udfald: Appellen f orkastes. G iorgio L ebedef bærer sine e gne o mkostninger o g b etaler 
Europa-Kommissionens omkostninger i appelsagen.
Samm endrag
1. Appel — anbringender — anbringende r ettet mo d en doms præmis, der ikke er nødvendig som 
begrundelse for domskonklusionen — anbringende u den betydning
(Art. 257 TEUF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 9)
2. Appel — anbringender — ingen identificering af den påberåbte retlige fejl — afvisning
[Art. 257 TEUF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 11; Rettens procesreglement, art. 138, stk. 1, første 
afsnit, litra c)]
3. Appel — anbringender — urigtig bedømmelse a f faktiske om stændigheder — afvisning — 
Rettens prøvelse af bevisbedømmelsen — udelukket, medmindre beviserne er gengivet forkert
(Art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 11)
4. Appel — anbringender — utilstrækkelig begrundelse — Personalerettens indirekte begrundelse — 
lovlig — betingelser
(Statutten for Domstolen, art. 36 o g bilag I, art. 7, stk. 1)
1. Et anbringende under en appelsag, hvorved præmisser i e n af Personeleretten afsagt dom anfægtes, 
hvilke p ræmisser er uden betydning for dennes kon klusion, er irrelevant.
2 ECLI:EU:T:2010 :543SAMM ENDR AG—SAG T-52/10P
LEBEDEFMODKOMM ISSIONEN
(jf. præmis 34)
Henvisning til:
Retten, 19. januar 2010 , sag T-355/08 P, De Fays mod Kommissionen, endnu ikke t rykt i S amling af Afgørelser, 
præmis 56 o g den deri nævnte retspraksis
2. Det følger af artikel 11 i b ilag I til statutten for Domstolen samt af artikel 138, stk. 1, litra c), i 
Rettens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke e lementer der anfægtes i d en 
dom, som p åstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand appel. Et 
appelskrift, som ikke i ndeholder no gen argumentation, der specifikt tilsigter at identificere den retlige 
fejl, som den pågældende dom eller kendelse er behæftet me d, opfylder ikke d ette kra v.
Desuden skal påstande, som e r for generelle og upræcise til at ku nne være genstand for en retlig 
bedømme lse, afvises fra realitetsbehandling.
(jf. præmis 35)
Henvisning til:
Domstolen, 10. februar 2009 , sag C-290/08 P, Correia d e M atos m od K ommissionen, ikke t rykt i S amling af 
Afgørelser, præmis 18 o g den deri nævnte retspraksis
Retten, 6. maj 2010 , sag T-100/08 P, Kerelov m od K ommissionen, endnu ikke t rykt i S amling af Afgørelser, 
præmis 39 o g den deri nævnte retspraksis
3. I henhold til artikel 11 i b ilag I til statutten for Domstolen er appel til Retten begrænset til 
retsspørgsmål. Det er alene Personaleretten, der har ko mpe tence til at fastlægge sagens faktiske 
omstændigheder, når b ortses fra tilfælde, hvor den faktiske u rigtighed af Rettens kon stateringer 
fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, og til at tage stilling til disse faktiske o mstændigheder. 
Bedømme lsen af de faktiske o mstændigheder udgør således ikke s om sådan et retsspørgsmål, der er 
undergivet Rettens prøvelsesret, me dmindre der er tale om e n u rigtig gengivelse af de for 
Personaleretten fremlagte beviser.
(jf. præmis 73)
Henvisning til:
Domstolen, 2. oktober 2001 , sag C-449/99 P, EIB m od Hautem, Sml. I, s. 6733 , præmis 44; Domstolen, 5. juni 2003 , 
sag C-121/01 P, O’Hannrachain m od Parlamentet, Sml. I, s. 5539 , præmis 35; Domstolen, 27. april 2006 , L m od 
Kommissionen, sag C-230/05 P, ikke t rykt i S amling af Afgørelser, præmis 45
4. Forpligtelsen til at begrunde domme f ølger af artikel 36 i s tatutten for Domstolen, som i h enhold til 
artikel 7, stk. 1, i b ilag I til samme s tatut finder anvendelse på EU-Personaleretten. Personalerettens 
domme s kal være tilstrækkeligt begrundede, således at Retten er i s tand til at udøve sin prøvelsesret. 
Denne forpligtelse kan imidlertid ikke f ortolkes således, at Personaleretten er forpligtet til detaljeret at 
besvare hvert eneste anbringende, som påberåbes af sagsøgeren, navnlig hvis dette ikke e r tilstrækkeligt 
klart og præcist og ikke e r underbygget af udførlige beviser. Begrundelsen ka n fremgå indirekte, 
forudsat at den gør det muligt for den berørte part at kende begrundelsen for, at førsteinstansretten 
ikke h ar tiltrådt hans ar gumenter, og forudsat at appelretten råd er over de oplysninger, der er 
nødvendige for, at den ka n udøve sin prøvelsesret.
ECLI:EU:T:2010 :543 3SAMM ENDR AG—SAG T-52/10P
LEBEDEFMODKOMM ISSIONEN
(jf. præmis 82-84)
Henvisning til:
Retten, 2. marts 2010 , sag T-248/08 P, Doktor mod Rådet, endnu ikke t rykt i S amling af Afgørelser, præmis 64 o g 
den deri nævnte retspraksis; Retten, 1. september 2010 , sag T-91/09 P, Skareby m od Kommissionen, endnu ikke 
trykt i S amling af Afgørelser, præmis 36 o g den deri nævnte retspraksis