ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sag C-81/17: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. april 2018 — Zabrus Siret SRL mod Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Suceava — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — direktiv 2006/112/EF — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — fradrag for indgående afgift — ret til tilbagebetaling af moms — transaktioner omfattet af en afgiftsperiode, der allerede har været genstand for en afsluttet afgiftskontrol — national lovgivning — den afgiftspligtige persons mulighed for at berigtige afgiftsangivelser, der allerede har været genstand for en afgiftskontrol — udelukket — effektivitetsprincippet — afgiftsneutralitet — retssikkerhed)

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. april 2018 — Zabrus Siret SRL mod Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Suceava — Rumænien)

(Sag C-81/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — direktiv 2006/112/EF — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — fradrag for indgående afgift — ret til tilbagebetaling af moms — transaktioner omfattet af en afgiftsperiode, der allerede har været genstand for en afsluttet afgiftskontrol — national lovgivning — den afgiftspligtige persons mulighed for at berigtige afgiftsangivelser, der allerede har været genstand for en afgiftskontrol — udelukket — effektivitetsprincippet — afgiftsneutralitet — retssikkerhed)«

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Suceava

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Zabrus Siret SRL

Sagsøgt: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

Konklusion

Artikel 167, 168, 179, 180 og 182 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, og effektivitetsprincippet, princippet om afgiftsneutralitet samt proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der som en undtagelse fra forældelsesfristen på fem år, som er indført i national ret for berigtigelse af angivelser af merværdi (moms), under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede nægter en afgiftspligtig person at foretage en sådan berigtigelse med henblik på at gøre sin ret til fradrag gældende alene af den grund, at berigtigelsen vedrører en periode, som allerede har været genstand for en afgiftskontrol.

( 1 ) – EUT C 161 af 22.5.2017.
Sag C-323/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. april 2018 — People Over Wind og Peter Sweetman mod Coillte Teoranta (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland) (Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 92/43/EØF — bevaring af naturtyper — særlige bevaringsområder — artikel 6, stk. 3 — screening med henblik på at afgøre nødvendigheden af at foretage en vurdering af en plans eller et projekts virkninger på et særligt bevaringsområde — foranstaltninger, der kan tages i betragtning med henblik herpå)

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. april 2018 — People Over Wind og Peter Sweetman mod Coillte Teoranta (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland)

(Sag C-323/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 92/43/EØF — bevaring af naturtyper — særlige bevaringsområder — artikel 6, stk. 3 — screening med henblik på at afgøre nødvendigheden af at foretage en vurdering af en plans eller et projekts virkninger på et særligt bevaringsområde — foranstaltninger, der kan tages i betragtning med henblik herpå)«

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: People Over Wind og Peter Sweetman

Sagsøgt: Coillte Teoranta

Konklusion

Artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at der med henblik på at afgøre, om det er nødvendigt efterfølgende at foretage en vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en berørt lokalitet, i screeningsfasen ikke er anledning til at tage foranstaltninger med henblik på at undgå eller reducere denne plans eller dette projekts skadelige virkninger på denne lokalitet i betragtning.

( 1 ) – EUT C 277 af 21.8.2017.
Sag C-152/17: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 19. april 2018 — Consorzio Italian Management og Catania Multiservizi SpA mod Rete Ferroviaria Italiana SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) Præjudiciel forelæggelse — fremgangsmåder ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester — direktiv 2004/17/EF — forpligtelse til prisrevision efter tildeling af kontrakten — ingen forpligtelse hertil i direktiv 2004/17/EF eller som følge af de generelle principper, der ligger til grund for artikel 56 TEUF og direktiv 2004/17/EF — rengørings- og renovationsydelser i forbindelse med jernbanetransportvirksomhed — artikel 3, stk. 3, TEU — artikel 26 TEUF, 57 TEUF, 58 TEUF og 101 TEUF — manglende tilstrækkelig præcisering af den faktiske baggrund for tvisten i hovedsagen samt manglende begrundelse for nødvendigheden af at besvare de præjudicielle spørgsmål — afvisning — artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — nationale lovbestemmelser, der ikke gennemfører EU-retten — manglende kompetence)

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 19. april 2018 — Consorzio Italian Management og Catania Multiservizi SpA mod Rete Ferroviaria Italiana SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-152/17) ( 1 )

»Præjudiciel forelæggelse — fremgangsmåder ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester — direktiv 2004/17/EF — forpligtelse til prisrevision efter tildeling af kontrakten — ingen forpligtelse hertil i direktiv 2004/17/EF eller som følge af de generelle principper, der ligger til grund for artikel 56 TEUF og direktiv 2004/17/EF — rengørings- og renovationsydelser i forbindelse med jernbanetransportvirksomhed — artikel 3, stk. 3, TEU — artikel 26 TEUF, 57 TEUF, 58 TEUF og 101 TEUF — manglende tilstrækkelig præcisering af den faktiske baggrund for tvisten i hovedsagen samt manglende begrundelse for nødvendigheden af at besvare de præjudicielle spørgsmål — afvisning — artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — nationale lovbestemmelser, der ikke gennemfører EU-retten — manglende kompetence)«

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Consorzio Italian Management og Catania Multiservizi SpA

Sagsøgt: Rete Ferroviaria Italiana SpA

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1251/2011 af 30. november 2011, og de generelle principper, der ligger til grund herfor, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for nationale regler som de i hovedsagen omhandlede, der ikke foreskriver regelmæssig prisrevision efter tildeling af kontrakter i de sektorer, som er omfattet af dette direktiv.

( 1 ) – EUT C 213 af 3.7.2017.
1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser: — i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som ændret ved Rådets direktiv 2013/17/EU af 13. maj 2013, idet den har vedtaget et bilag til skovforvaltningsplanen for skovdistriktet Białowieża uden at have sikret sig, at dette bilag ikke ville skade integriteten af lokaliteten af fælleskabsbetydning og det særligt beskyttede område PLC200004 Puszcza Białowieska — i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 92/43, som ændret ved direktiv 2013/17, og artikel 4, stk. 1 og 2, i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, som ændret ved direktiv 2013/17, idet den ikke har iværksat de nødvendige bevaringsforanstaltninger, som opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I til direktiv 92/43, som ændret ved direktiv 2013/17, for arter i bilag II til samme direktiv, for fuglearter, som er anført i bilag I til direktiv 2009/147, som ændret ved direktiv 2013/17, og for regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i dette bilag, for hvilke lokaliteten af fællesskabsbetydning og det særligt beskyttede område PLC200004 Puszcza Białowieska er blevet udpeget — i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a) og d), i direktiv 92/43, som ændret ved direktiv 2013/17, idet den ikke har sikret en streng beskyttelse af de i bilag IV til dette direktiv anførte saproxyliske billearter Buprestis splendens, Cucujus cinnaberinus, Phryganophilus ruficollis og Pytho kolwensis, dvs. ikke har forbudt forsætligt drab på og forstyrrelse af disse billearter eller beskadigelse eller ødelæggelse af deres yngle- eller rasteområder i skovdistriktet Białowieża, og — i henhold til artikel 5, litra b) og d), i direktiv 2009/147, som ændret ved direktiv 2013/17, idet den ikke har sikret beskyttelsen af fuglearter, der er omhandlet i dette direktivs artikel 1, navnlig spurveuglen (Glaucidium passerinum), perleuglen (Aegolius funereus), den hvidryggede flagspætte (Dendrocopos leucotos) og den tretåede spætte (Picoides tridactylus), dvs. ikke har sikret, at disse arter ikke dræbes eller forstyrres i yngletiden, og at deres reder og æg ikke forsætligt ødelægges, beskadiges eller fjernes i skovdistriktet Białowieża.
Sag C-65/17: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 19. april 2018 — Oftalma Hospital Srl mod C.I.O.V. — Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi og Regione Piemonte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — offentlige tjenesteydelsesaftaler — sundheds- og socialvæsen — tildeling uden om reglerne for indgåelse af offentlige aftaler — behovet for at overholde gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet — begrebet »klar grænseoverskridende interesse« — direktiv 92/50/EØF — artikel 27)

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 19. april 2018 — Oftalma Hospital Srl mod C.I.O.V. — Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi og Regione Piemonte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-65/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — offentlige tjenesteydelsesaftaler — sundheds- og socialvæsen — tildeling uden om reglerne for indgåelse af offentlige aftaler — behovet for at overholde gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet — begrebet »klar grænseoverskridende interesse« — direktiv 92/50/EØF — artikel 27)«

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oftalma Hospital Srl

Sagsøgte: C.I.O.V. — Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi og Regione Piemonte

Procesdeltager: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

Konklusion

1) Når en ordregivende myndighed tildeler en tjenesteydelsesaftale, der er omfattet af artikel 9 i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997, og som derfor i princippet alene er underlagt direktivets artikel 14 og 16, skal denne imidlertid ligeledes overholde de grundlæggende regler og almindelige principper i EUF-traktaten, herunder navnlig ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet samt det krav om gennemsigtighed, der følger heraf, forudsat at aftalen på det tidspunkt, hvor den blev tildelt, havde en klar grænseoverskridende karakter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

2) Artikel 27, stk. 3, i direktiv 92/50 skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på de offentlige tjenesteydelsesaftaler, som er omfattet af direktivets bilag I B.

( 1 ) – EUT C 144 af 8.5.2017.
Sag C-110/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. april 2018 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien (Traktatbrud — frie kapitalbevægelser — artikel 63 TEUF — EØS-aftalens artikel 40 — indkomstskat for personer, som er hjemmehørende i Belgien — fastlæggelsen af indkomst af fast ejendom — anvendelse af to forskellige beregningsmetoder afhængigt af den faste ejendoms beliggenhed — beregning på grundlag af matrikelværdien for ejendom beliggende i Belgien — beregning på grundlag af den faktiske udlejningsværdi for ejendom beliggende i en anden medlemsstat i Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) — forskellig behandling — begrænsning af de frie kapitalbevægelser)

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. april 2018 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-110/17) ( 1 )

»(Traktatbrud — frie kapitalbevægelser — artikel 63 TEUF — EØS-aftalens artikel 40 — indkomstskat for personer, som er hjemmehørende i Belgien — fastlæggelsen af indkomst af fast ejendom — anvendelse af to forskellige beregningsmetoder afhængigt af den faste ejendoms beliggenhed — beregning på grundlag af matrikelværdien for ejendom beliggende i Belgien — beregning på grundlag af den faktiske udlejningsværdi for ejendom beliggende i en anden medlemsstat i Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) — forskellig behandling — begrænsning af de frie kapitalbevægelser)«

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved W. Roels og N. Gossement, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved P. Cottin, M. Jacobs og L. Cornelis, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, idet det har opretholdt bestemmelser, hvorefter beskatningsgrundlaget ved ansættelse af indtægt af ejendom, der ikke er udlejet, eller ejendom, der enten er udlejet til fysiske personer, som ikke anvender ejendommen erhvervsmæssigt, eller til juridiske personer, som stiller ejendommen til rådighed for fysiske personer til private formål, beregnes på grundlag af matrikelværdien for så vidt angår ejendom beliggende på det nationale område, men på grundlag af den faktiske udlejningsværdi for så vidt angår ejendom beliggende i udlandet.

2) Kongeriget Belgien betaler sagsomkostningerne.

( 1 ) – EUT C 121 af 18.4.2017.
Sag C-148/17: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. april 2018 — Peek & Cloppenburg KG, Hamborg mod Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — varemærkeret — direktiv 2008/95/EF — artikel 14 — efterfølgende konstatering af et varemærkes ugyldighed eller fortabelse — den dato, hvor betingelserne for fortabelse eller ugyldighed skal være opfyldt — forordning (EF) nr. 207/2009 — EU-varemærker — artikel 34, stk. 2 — påberåbelse af et ældre nationalt varemærkes anciennitet — denne påberåbelses retsvirkninger på det ældre nationale varemærke)

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. april 2018 — Peek & Cloppenburg KG, Hamborg mod Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-148/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — varemærkeret — direktiv 2008/95/EF — artikel 14 — efterfølgende konstatering af et varemærkes ugyldighed eller fortabelse — den dato, hvor betingelserne for fortabelse eller ugyldighed skal være opfyldt — forordning (EF) nr. 207/2009 — EU-varemærker — artikel 34, stk. 2 — påberåbelse af et ældre nationalt varemærkes anciennitet — denne påberåbelses retsvirkninger på det ældre nationale varemærke)«

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Peek & Cloppenburg KG, Hamborg

Sagsøgt: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

Konklusion

Artikel 14 i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med artikel 34, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om [EU]-varemærker, skal fortolkes således, at den er til hinder for en fortolkning af den nationale lovgivning, hvorefter ugyldigheden eller fortabelsen af et ældre nationalt varemærke, hvis anciennitet påberåbes for et EU-varemærke, alene kan konstateres efterfølgende, såfremt betingelserne for denne ugyldighed eller denne fortabelse var opfyldt ikke alene på det tidspunkt, hvor der blev givet afkald på dette nationale ældre varemærke, eller det tidspunkt, hvor dette bortfaldt, men også på det tidspunkt, hvor den retslige afgørelse, hvori denne konstatering foretages, træffes.

( 1 ) – EUT C 231 af 17.7.2017.
Sag C-227/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 12. april 2018 — Medtronic GmbH mod Finanzamt Neuss (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EØF) nr. 2658/87 — toldunion og fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — underposition 9021 10 10, 9021 10 90 og 9021 90 90 — rygsøjlefikseringssystem — gennemførelsesforordning (EU) nr. 1214/2014)

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 12. april 2018 — Medtronic GmbH mod Finanzamt Neuss (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-227/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — forordning (EØF) nr. 2658/87 — toldunion og fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — underposition 9021 10 10, 9021 10 90 og 9021 90 90 — rygsøjlefikseringssystem — gennemførelsesforordning (EU) nr. 1214/2014)«

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Medtronic GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Neuss

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6. oktober 2015, skal fortolkes således, at tarifering af rygsøjlefikseringssystemer som de i hovedsagen omhandlede i underposition 9021 90 90 i den kombinerede nomenklatur er udelukket, såfremt disse systemer kan tariferes i en anden underposition under pos. 9021 i den kombinerede nomenklatur. En eventuel tarifering af disse systemer i underposition 9021 10 10 eller i underposition 9021 10 90 i den kombinerede nomenklatur afhænger af den hovedfunktion, der kendetegner dem, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre under hensyntagen til systemernes objektive karakteristika og egenskaber samt deres bestemmelse og den konkrete anvendelse heraf.

( 1 ) – EUT C 249 af 31.7.2017.
2)

Artikel 10, stk. 2, i forordning nr. 1223/2009 skal fortolkes således, at den tillægger hver medlemsstat kompetence til at fastlægge, hvilke discipliner, der kan anses for »lignende« i forhold til farmakologi, toksikologi eller medicin, og hvilke kvalifikationsniveauer, der opfylder kravene i denne forordning, forudsat, at medlemsstaten tager hensyn til de formål, der er fastsat i den nævnte forordning, som navnlig består i at sikre, at den person, der er ansvarlig for sikkerhedsvurdering af kosmetiske produkter, er i besiddelse af kvalifikationer, som gør det muligt at sikre et højt niveau for beskyttelse af menneskers sundhed.
Sag C-302/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. april 2018 — PPC Power a.s. mod Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Bratislave — Slovakiet) (Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — formål — gratis tildeling af kvoter — national lovgivning, som gør overførte og ubrugte kvoter afgiftspligtige)

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. april 2018 — PPC Power a.s. mod Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Bratislave — Slovakiet)

(Sag C-302/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — formål — gratis tildeling af kvoter — national lovgivning, som gør overførte og ubrugte kvoter afgiftspligtige)«

Den forelæggende ret

Krajský súd v Bratislave

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PPC Power a.s.

Sagsøgte: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der lægger en afgift på 80 % på gratis tildelte kvoter for drivhusgasemissioner, som er blevet solgt eller ikke er blevet brugt af virksomheder, der er underlagt ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner.

( 1 ) – EUT C 269 af 14.8.2017.
Sag C-8/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. april 2018 — Biosafe — Indústria de Reciclagens SA mod Flexipiso — Pavimentos SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — direktiv 2006/112/EF — artikel 63, 167, 168, 178-180, 182 og 219 — princippet om afgiftsneutralitet — ret til fradrag af moms — frist fastsat i den nationale lovgivning for udøvelse af denne ret — fradrag af supplerende moms, der er betalt til staten og er genstand for dokumenter, der efter en efteropkrævning berigtiger de oprindelige fakturaer — det tidspunkt, hvor fristen begynder at løbe)

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. april 2018 — Biosafe — Indústria de Reciclagens SA mod Flexipiso — Pavimentos SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça — Portugal)

(Sag C-8/17) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — direktiv 2006/112/EF — artikel 63, 167, 168, 178-180, 182 og 219 — princippet om afgiftsneutralitet — ret til fradrag af moms — frist fastsat i den nationale lovgivning for udøvelse af denne ret — fradrag af supplerende moms, der er betalt til staten og er genstand for dokumenter, der efter en efteropkrævning berigtiger de oprindelige fakturaer — det tidspunkt, hvor fristen begynder at løbe)«

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Biosafe — Indústria de Reciclagens SA

Sagsøgt: Flexipiso — Pavimentos SA

Konklusion

Artikel 63, 167, 168, 178-180, 182 og 219 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt princippet om afgiftsneutralitet skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter retten til fradrag af merværdiafgift (moms) under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor supplerende moms efter en efteropkrævning er blevet betalt til staten og har været genstand for dokumenter til berigtigelse af de oprindelige fakturaer flere år efter leveringen af de pågældende varer, nægtes indrømmet med den begrundelse, at den frist, der er fastsat i nævnte lovgivning, for udøvelse af denne ret, begyndte at løbe fra datoen for udstedelse af de nævnte oprindelige fakturaer og var udløbet.

( 1 ) – EUT C 95 af 27.3.2017.