Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – særlig ordning for afgiftspligtige videreforhandlere – fortjenstmargenordning – anvendelsesområde

(Rådets direktiv 2006/112, art. 314)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – særlig ordning for afgiftspligtige videreforhandlere – en afgiftspligtig videreforhandlers indførsel af varer i Unionen – fortjenstmargenordningens uanvendelighed – udskydelse af fradragsret for afgift betalt ved indførslen – ikke tilladt

(Rådets direktiv 2006/112, art. 320, stk. 1, første og andet afsnit)

3. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – særlig ordning for afgiftspligtige videreforhandlere – fortjenstmargenordningen – bestemmelser, der afgrænser ordningens anvendelsesområde – bestemmelse, der fastsætter betingelserne for udskydelse af fradragsret for den betalte afgift i tilfælde af, at den almindelige ordning vælges – direkte virkning

(Rådets direktiv 2006/112, art. 314 og art. 320, stk. 1, første og andet afsnit )

Sammendrag

1. Artikel 314 i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at fortjenstmargenordningen ikke finder anvendelse på leveringer af varer såsom brugte dele til motorkøretøjer, som den afgiftspligtige videreforhandler selv har indført i Unionen under den almindelige merværdiafgiftsordning.

Det fremgår således af strukturen og den generelle opbygning af direktiv 2006/112, navnlig af klassifikationen af afgiftspligtige transaktioner i direktivets afsnit IV, at der navnlig skal sondres mellem begreberne »levering af varer« som omhandlet i direktivets artikel 314, og »indførsel af varer« i Unionen fra et tredjeland.

(jf. præmis 43 og 53 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 320, stk. 1, første afsnit, og artikel 320, stk. 2, i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national bestemmelse, der fastsætter, at den afgiftspligtige videreforhandlers ret i henhold til den almindelige merværdiafgiftsordning til fradrag for merværdiafgift, der er betalt ved indførsel af andre varer end kunstgenstande, samlerobjekter eller antikviteter, udskydes til den efterfølgende levering, der er undergivet den nævnte ordning.

Hvor anvendelsen af fortjenstmargenordningen er udelukket, og dermed følgelig også valget mellem anvendelsen af denne ordning og den almindelige merværdiafgiftsordning, er der ingen risiko for svig, der kan begrunde, at den almindelige fradragsordning ikke anvendes.

(jf. præmis 58 og 59 samt domskonkl. 2)

3. Artikel 314 og artikel 320, stk. 1, første afsnit, og artikel 320, stk. 2, i direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem har direkte virkning, der bevirker, at en borger kan påberåbe sig dem for en national domstol med henblik på at udelukke anvendelsen af en national lovgivning, som er uforenelig med disse bestemmelser.

For så vidt angår artikel 314 er afgrænsningen af de tilfælde, for hvilke afgiftsordningen vedrørende fortjenstmargenen finder anvendelse, affattet klart og er ikke betinget af yderligere foranstaltninger fra hverken EU-institutionerne eller medlemsstaterne. Med hensyn til artikel 320, stk. 1, første afsnit, fastlægger det på klar og ubetinget måde de indførte varer, hvis efterfølgende levering under den almindelige merværdiafgiftsordning giver den afgiftspligtige videreforhandler ret til at fradrage merværdiafgift, som skal betales eller er betalt ved indførslen. Artikel 320, stk. 2, afgrænser på samme måde anvendelsesområdet for reglen om udskudt fradragsret.

(jf. præmis 62, 63 og 65 samt domskonkl. 3)