Domstolens Dom (Anden Afdeling) af 16. december 1998. - Florian Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Bielefeld. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Finanzgericht Düsseldorf - Tyskland. - Tillægsafgift på mælk - Specifik referencemængde - Endelig tildeling - Betingelser. - Sag C-374/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-08385



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug - faelles markedsordning - maelk og mejeriprodukter - tillaegsafgift paa maelk - tildeling af afgiftsfrie referencemaengder - producenter, som har indstillet leverancerne i henhold til ordningen med praemier for ikke-markedsfoering og for omstilling - endelig tildeling af en specifik referencemaengde - betingelse vedroerende en skaeringsdag for den faktiske genoptagelse af leveringerne - gennemfoerelsesbefoejelse tildelt Kommissionen - overskridelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 43, stk. 3, og art. 145; Raadets forordning nr. 804/68, art. 5c, og nr. 857/84, art. 3a, stk. 3, foerste punktum; Kommissionens forordning nr. 1546/88, art. 3a, stk. 3, foerste afsnit)

Sammendrag

Artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift paa maelk, der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68, er ikke ugyldig paa grund af Kommissionens manglende kompetence, for saa vidt som det heri - i forbindelse med tildelingen af en endelig specifik garantimaengde til producenter, som har indgaaet en forpligtelse til ikke-markedsfoering i henhold til forordning nr. 1078/77 - i tillaeg til betingelserne i artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i Raadets forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, kraeves, at de beroerte producenter faktisk har genoptaget leverancerne inden den 29. marts 1990.

Kommissionen er nemlig i henhold til den kompetencefordelingsordning, som er fastlagt i traktatens artikel 145, i medfoer af artikel 5c, stk. 7, i forordning nr. 804/68 befoejet til at stille yderligere betingelser for tildeling af referencemaengder, i det omfang disse for det foerste overholder de af Raadet selv ved forordning nr. 857/84 fastsatte regler for anvendelsen og for det andet sikrer, at ordningen med referencemaengder fungerer gnidningsloest. Den omtvistede lovgivning opfylder disse betingelser.

Parter

I sag C-374/96,

angaaende en anmodning, som Finanzgericht Duesseldorf (Tyskland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Florian Vorderbrueggen

mod

Hauptzollamt Bielefeld,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12), som indsat ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989 (EFT L 110, s. 27),

har

DOMSTOLEN

(Anden Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, G. Hirsch (refererende dommer), og dommerne G.F. Mancini og R. Schintgen,

generaladvokat: P. Léger

justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved ledende juridisk konsulent Dierk Booss, som befuldmaegtiget, bistaaet af advokaterne Hans-Juergen Rabe, Georg M. Berrisch og Marco Núñez Mueller, Bruxelles,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 11. juni 1998 af Florian Vorderbrueggen ved advokat Mechtild Duesing, Muenster, og af Kommissionen ved advokat Marco Núñez Mueller,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 17. september 1998,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 13. november 1996, indgaaet til Domstolen den 26. november 1996, har Finanzgericht Duesseldorf i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12), som indsat ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989 (EFT L 110, s. 27).

2 Dette spoergsmaal er rejst i en sag mellem maelkeproducent Florian Vorderbrueggen og Hauptzollamt Bielefeld vedroerende sidstnaevntes naegtelse af at tildele Vorderbrueggen en endelig specifik referencemaengde med henvisning til, at han ikke havde genoptaget maelkeproduktionen rettidigt.

De relevante retsregler

3 Da sektoren for maelk og mejeriprodukter, som er reguleret af Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169), var praeget af overskudsproduktion, blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1) med henblik paa at reducere udbuddet navnlig fastsat en praemieordning for landmaend, som enten afstaar fra at markedsfoere maelk og mejeriprodukter eller omstiller deres malkekvaegsbesaetning til koedproduktion.

4 Paa baggrund af den fortsatte uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel i sektoren for maelk og mejeriprodukter blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om aendring af forordning nr. 804/68 (EFT L 90, s. 10) og ved Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13) indfoert en tillaegsafgiftsordning for maelk. Ifoelge den naevnte artikel 5c i forordning nr. 804/68, som indsat ved forordning nr. 856/84, skal der erlaegges en afgift for de maengder maelk, som overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes, enten for de maengder maelk eller maelkeaekvivalenter, som er leveret af en producent, eller for den samme maengde koebt af en opkoeber i et referenceaar. Ifoelge den af Tyskland valgte formel er det koeberen, der er pligtig at erlaegge afgiften.

5 En producent, som for en periode, der omfatter referenceaaret, havde indgaaet en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, havde ingen produktion i referenceaaret og kunne saaledes ikke opnaa en referencemaengde efter den oprindelige ordning.

6 I domme af 28. april 1988 (sag 120/86, Mulder, Sml. s. 2321, og sag 170/86, Von Deetzen, Sml. s. 2355) kendte Domstolen for ret, at forordning nr. 857/84, som suppleret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), er ugyldig i det omfang, den ikke bestemmer, at der tildeles en referencemaengde til de producenter, som ikke har leveret maelk i det referenceaar, som den paagaeldende medlemsstat har lagt til grund.

7 Med henblik paa at efterkomme disse to domme indfoertes ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 857/84 (EFT L 84, s. 2) en ny artikel 3a i forordning nr. 857/84, hvorefter en saerlig referencemaengde paa visse betingelser ville blive tildelt denne producentkategori, der almindeligvis benaevnes »SLOM-producenter«.

8 Med hensyn til tildelingen af en endelig specifik referencemaengde var det oprindeligt i artikel 3a, stk. 3, i Raadets forordning nr. 857/84, saaledes som den var affattet ved forordning nr. 764/89, bestemt:

»Saafremt producenten senest to aar fra den 29. marts 1989 paa en for den kompetente myndighed tilfredsstillende maade kan godtgoere, at han faktisk har genoptaget direkte salg og/eller levering, og saafremt dette direkte salg og/eller denne levering i de sidste tolv maaneder er lig med eller stoerre end 80% af den foreloebige referencemaengde, tildeles den saerlige referencemaengde endeligt ...«

9 Idet artikel 3a, stk. 1 og 2, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/189, var blevet kendt ugyldige ved domme af 11. december 1990 (sag C-189/89, Spagl, Sml. I, s. 4539, og sag C-217/89, Pastaetter, Sml. I, s. 4585), blev forordning nr. 857/84 som foelge deraf aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1639/91 af 13. juni 1991 (EFT L 150, s. 35). I denne forbindelse blev ogsaa artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 857/84 aendret ved artikel 1, punkt II, litra c), i forordning nr. 1639/91 og blev herved affattet saaledes:

»Hvis producenten inden for en frist paa to aar at regne fra den 29. marts 1989 eller, i det i stk. 1, sidste afsnit, omhandlede tilfaelde, fra den 1. juli 1991, saafremt tillaegsafgiftsordningen viderefoeres, paa den for den kompetente myndighed tilfredsstillende maade kan godtgoere, at han faktisk har genoptaget direkte salg og/eller levering, og saafremt dette direkte salg og/eller denne levering i de sidste tolv maaneder er lig med eller stoerre end 80% af den foreloebige referencemaengde, tildeles den specifikke referencemaengde endeligt ...«

10 Forordning nr. 1546/88, som blev udstedt med henblik paa at erstatte forordning nr. 1371/84, blev selv aendret ved forordning nr. 1033/89 som foelge af de ovennaevnte domme i Mulder og Von Deetzen-sagerne.

11 Det blev i artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, for saa vidt angaar SLOM-producenterne, bestemt:

»Producenten skal inden den 29. marts 1991 efter bestemmelser, som fastsaettes af medlemsstaten, over for den kompetente myndighed fremlaegge bevis for, at han for mindst tolv maaneder siden faktisk genoptog direkte salg og/eller leverancer af maelk.

Omfanget af det direkte salg af maelk og mejeriprodukter og/eller omfanget af maelkeleverancerne i de sidste tolv maaneder forud for fremlaeggelse af beviset fastsaettes af den kompetente myndighed under hensyntagen til udviklingen i produktionsrytmen paa producentens bedrift, saesonbetingede forhold og usaedvanlige omstaendigheder ...«

Tvisten i hovedsagen

12 Florian Vorderbrueggen paatog sig i sin egenskab af maelkeproducent en forpligtelse til ikke-markedsfoering af maelk, jf. forordning nr. 1078/77, for en periode, som udloeb den 25. september 1985.

13 Paa grundlag af hans ansoegning af 28. juni 1989 attesterede den kompetente myndighed ved erklaering af 1. august 1989, at han opfyldte betingelserne for at faa tildelt den foreloebige specifikke referencemaengde, som han havde ansoegt om.

14 Efter at han den 23. august 1990 havde genoptaget maelkeproduktionen gav vedkommende andelsmejeri ved brev af 29. august 1990 ham meddelelse om stoerrelsen af hans foreloebige specifikke referencemaengde.

15 Den 12. juli 1991 meddelte Hauptzollamt Bielefeld ham, at det i henhold til artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, var en betingelse for fastsaettelsen af en endelig specifik referencemaengde, at han havde genoptaget maelkeproduktionen inden den 29. marts 1990.

16 Paa denne baggrund gav Hauptzollamt Bielefeld ved afgoerelse af 25. september 1991 Florian Vorderbrueggen afslag paa hans ansoegning af 27. august 1991 om tildeling af en endelig specifik referencemaengde, med henvisning til, at han ikke havde genoptaget maelkeproduktionen rettidigt.

17 Efter at sagsoegeren i hovedsagen havde faaet afslag paa sin klage over denne afgoerelse, indbragte han den 5. marts 1992 sagen for Finanzgericht Duesseldorf.

18 Til stoette for sit soegsmaal gjorde han hovedsagelig gaeldende, at artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, ikke fastlaegger nogen bestemt skaeringsdag for den foerste levering. Da denne bestemmelse ikke fastsaetter yderligere betingelser for tildeling af en endelig specifik referencemaengde, har artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 1546/88, som aendret ved forordning nr. 1033/89, ikke nogen hjemmel.

19 Sagsoegeren i hovedsagen gjorde endvidere gaeldende, at EF-traktatens artikel 155 ikke giver Kommissionen kompetence til at udstede artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89.

20 Endelig fandt sagsoegeren i hovedsagen, at hans ret til en endelig specifik referencemaengde foelger af artikel 1, punkt II, litra c), i forordning nr. 1639/91, som traadte i kraft den 28. marts 1991, og som derfor ogsaa finder anvendelse paa ham.

21 Hauptzollamt Bielefeld har heroverfor gjort gaeldende, at artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er gyldig, idet Kommissionen ifoelge EF-traktatens artikel 189 har kompetence til at udstede de forordninger, der er noedvendige til udfoerelsen af dens opgaver, og at det ifoelge EF-traktatens artikel 155 tilkommer den at soerge for, at de bestemmelser, som Faellesskabets institutioner har truffet i henhold til traktaten, finder anvendelse.

22 Kommissionen har saaledes faaet overdraget kompetence fra Raadet som foelge af hensigten bag og formaalet med artikel 3a, stk. 4, andet afsnit, foerste led, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91. Selv om artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, skulle vaere ugyldig, foelger det af artikel 3a, stk. 3, sidste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret, at den paagaeldende producent, med henblik paa at forhindre misbrug, skal have haft et produktionsforloeb over en periode paa tolv maaneder.

Det praejudicielle spoergsmaal

23 Idet Finanzgericht Duesseldorf fandt, at en endelig specifik referencemaengde kun kunne tildeles, saafremt artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, var ugyldig, besluttede den at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»Er artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning (EOEF) nr. 1546/88, som aendret ved forordning (EOEF) nr. 1033/89, gyldig, for saa vidt det ud over betingelserne i artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning (EOEF) nr. 857/84, som aendret ved forordning (EOEF) nr. 764/89 og (EOEF) nr. 1639/91, kraeves, at producenten faktisk har genoptaget direkte salg og/eller leverancer af maelk for mindst tolv maaneder siden?«

24 Med dette spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er ugyldig, idet retten finder det tvivlsomt, om Kommissionen har befoejelse til at stille krav om, at producenten, som betingelse for at faa tildelt en endelig specifik referencemaengde, faktisk skal have genoptaget direkte salg og/eller leverancer af maelk mindst tolv maaneder foer.

Fortolkningen af artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91

25 Foer der tages stilling til, om artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er ugyldig paa grund af Kommissionens manglende kompetence, maa det foerst undersoeges, om bestemmelsen i det foreliggende tilfaelde kan fortolkes paa en maade, der er i overensstemmelse med artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91 (jf. dom af 27.1.1994, sag C-98/91, Herbrink, Sml. I, s. 223, praemis 9).

26 Saaledes har Kommissionen navnlig gjort gaeldende, at artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som aendret, ikke foejer noget materielt til artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret, og at disse bestemmelser har samme normative indhold for saa vidt angaar fastsaettelsen af en skaeringsdag for den foerste levering.

27 Med henblik paa den endelige tildeling af en specifik referencemaengde opstilles der i artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, to betingelser. For det foerste skal producenten godtgoere, at han har genoptaget leveringerne mellem den 29. marts 1989 og den 29. marts 1991. For det andet skal leveringerne i de sidste tolv maaneder vaere lig med eller stoerre end 80% af den foreloebige referencemaengde.

28 Som generaladvokaten har anfoert i punkt 41 i forslaget til afgoerelse, udgoer det sidstnaevnte krav om, at salget i de sidste tolv maaneder skal have naaet et vist niveau, paa ingen maade et krav om, at leveringerne senest skal genoptages i begyndelsen af denne periode, dvs. senest den 29. marts 1990. Saaledes er formaalet med tolvmaanedersperioden at sikre, at der kan foretages en vurdering af omfanget af den faktiske maelkeproduktion hos den producent, som anmoder om tildeling af en endelig specifik referencemaengde, i forhold til den tilladte produktion.

29 Paa denne baggrund vedroerer artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, ikke leveringernes begyndelsestidspunkt i forbindelse med tildelingen af en specifik referencemaengde og kan ikke fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at leveringerne genoptages efter dette tidspunkt.

30 Eftersom artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, ikke kan fortolkes saaledes, at det med denne bestemmelse paalaegges producenten at overholde en skaeringsdag for genoptagelsen af salget, efter hvilken han ikke laengere kan modtage en endelig specifik referencemaengde, kan det efter denne fortolkning heller ikke antages, at denne bestemmelse bemyndiger Kommissionen til at fastsaette saadan dato for genoptagelse i artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89.

Kommissionens kompetence

31 I den forbindelse bemaerkes, at selv om EF-traktatens artikel 43, stk. 3, med henblik paa indfoerelse af en faelles markedsordning henlaegger kompetencen til Raadet, kan dette i medfoer af EF-traktatens artikel 145 enten tildele Kommissionen befoejelser til at gennemfoere de af Raadet udfaerdigede forskrifter eller forbeholde sig retten til selv direkte at udoeve gennemfoerelsesbefoejelser.

32 Saaledes er Raadet og efter bemyndigelse Kommissionen i henhold til traktatens artikel 145 befoejet til at udfaerdige bestemmelser af samme art med henblik paa at sikre anvendelsen af en bestemt lovgivning.

33 Foelgelig fastsaetter Raadet i medfoer af artikel 5c, stk. 6, i forordning nr. 804/68, som indsat ved forordning nr. 856/84, »de almindelige regler for anvendelsen af denne artikel, navnlig regler for fastsaettelse af referencemaengderne og stoerrelsen af [de i stk. 1 og 2 omhandlede] afgifter«, hvorimod Kommissionen i medfoer af artikel 5c, stk. 7, fastsaetter »gennemfoerelsesbestemmelserne ... efter fremgangsmaaden i artikel 30«.

34 I henhold til denne kompetencefordelingsordning og paa baggrund af de af Raadet udfaerdigede almindelige regler for anvendelse af forordning nr. 857/84 har Kommissionen fastsat gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 1546/88, idet disse forordninger senest er blevet aendret som foelge af dommene i Mulder og Von Deetzen-sagerne, med henblik paa at inddrage SLOM-producenter under tillaegsafgiftsordningen.

35 Paa grundlag af sondringen i artikel 5c, stk. 6 og 7, i forordning nr. 804/68, som aendret, mellem henholdsvis almindelige regler for anvendelsen, som navnlig omfatter reglerne i forordning nr. 857/84 om fastsaettelsen af referencemaengder og specifikke referencemaengder, og de gennemfoerelsesbestemmelser, der fastsaettes af Kommissionen, bemaerkes, at det foelger af Domstolens praksis, at Kommissionen ved udoevelsen af de befoejelser, som er tillagt den af Raadet med henblik paa gennemfoerelsen af en faelles markedsordning paa landbrugsomraadet, kan udstede alle de gennemfoerelsesbestemmelser, der er noedvendige for den foreskrevne stoetteordnings gnidningsloese funktion, for saa vidt som disse bestemmelser ikke er i strid med Raadets grund- eller gennemfoerelsesbestemmelser (jf. dom af 2.5.1990, sag C-358/88, Hopermann, Sml. I, s. 1687, praemis 8).

36 Inden for disse graenser kan Raadet, naar det i sin grundforordning har fastsat grundreglerne paa det paagaeldende omraade, tillaegge Kommissionen den generelle befoejelse til at traeffe gennemfoerelsesforanstaltningerne dertil uden at skulle angive hovedlinjerne i den delegerede befoejelse. I den forbindelse er en bestemmelse affattet i generelle vendinger tilstraekkeligt grundlag for en saadan delegation (dom af 27.10.1992, sag C-240/90, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5383, praemis 41).

37 Foelgelig er Kommissionen efter artikel 5c, stk. 7, i forordning nr. 804/68, som indsat ved forordning nr. 856/84, befoejet til at stille yderligere betingelser, i det omfang disse for det foerste overholder de af Raadet selv ved forordning nr. 857/84 fastsatte regler for anvendelsen og for det andet sikrer, at ordningen med referencemaengder fungerer gnidningsloest.

38 Eftersom intet tyder paa, at de betingelser, som Raadet har opregnet i artikel 3a, stk. 3, foerste punktum, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 1639/91, er udtoemmende, udelukker denne bestemmelse ikke Kommissionen fra at supplere dem og fastsaette andre krav, som er forenelige med disse. Den skaeringsdag, som i henhold til artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er fastsat til den 29. marts 1991, er i overensstemmelse med det sidstnaevnte forenelighedskriterium, saaledes som generaladvokaten har anfoert i punkt 71 i forslaget til afgoerelse.

39 Et saadant yderligere krav om en mindsteperiode for genoptagelsen af leveringerne er endvidere noedvendigt med henblik paa at sikre, at maelkekvoteordningen fungerer gnidningsloest.

40 Det foelger af fjerde betragtning til forordning nr. 1033/89, at der boer fastsaettes procedureregler, herunder regler om fastsaettelse af frister, paa en saadan maade, at artikel 3a i forordning nr. 857/84 ivaerksaettes paa vilkaar, der sikrer, at alle involverede parters rettigheder og forpligtelser overholdes.

41 Kravet om en skaeringsdag goer det muligt at forene den uundgaaelige udvidelse af maelkeproduktionen som foelge af, at SLOM-producenterne omfattes af tillaegsafgiftsordningen, med det i femte betragtning til forordning nr. 764/89 udtrykte oenske om ikke at gribe ind i den skroebelige stabilitet paa markedet for maelk og mejeriprodukter.

42 En skaeringsdag som den i hovedsagen omhandlede, der har til formaal at forhindre spekulationer bestaaende i at genoptage produktionen for at opnaa en endelig specifik referencemaengde alene med henblik paa markedsfoering gennem salg til tredjemand, giver saaledes en vis garanti for, at den berettigede i henhold til SLOM-ordningen reelt har vilje og evne til at genoptage produktionen.

43 Paa baggrund af de ovenstaaende betragtninger skal spoergsmaalet besvares saaledes, at gennemgangen af det stillede spoergsmaal intet har frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, for saa vidt som denne bestemmelse stiller krav om, at maelkeleverancerne faktisk genoptages foer den 29. marts 1990.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

44 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Anden Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Duesseldorf ved kendelse af 13. november 1996, for ret:

Gennemgangen af det stillede spoergsmaal har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, foerste afsnit, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, som indsat ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989, for saa vidt som denne bestemmelse stiller krav om, at maelkeleverancerne faktisk genoptages foer den 29. marts 1990.