Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Annullationssoegsmaal ° fysiske eller juridiske personer ° retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt ° forordninger om indfoerelse af antidumpingtold ° importoerer, som er forbundne med eksportoeren, og hvis videresalgspriser anvendes til fastsaettelse af eksportprisen

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4)

2. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° dumpingmargen ° fastsaettelse af den normale vaerdi ° indfoersler fra lande, som ikke har markedsoekonomi ° institutionernes skoen ° begrundelsespligt ° Rettens kontrol ° graenser

(EF-traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 5)

3. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° skade ° den beroerte faellesskabsproduktion ° udelukkelse af visse producenter, som importerer det produkt, der er genstand for dumping ° virkningerne af indfoersler fra andre tredjelande ° institutionernes skoen ° begrundelsespligt

(EF-traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 2423/88, art. 4)

4. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° fastsaettelse af antidumpingtold ° institutionernes skoen ° indfoerelse af en variabel told lig med forskellen mellem en mindstepris og prisen netto frit graense ° lovligt

(Raadets forordning nr. 2423/88, art. 13, stk. 2)

5. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° indledning af undersoegelsen ° Kommissionens forpligtelse til at underrette repraesentanter for eksportlandet ° forpligtelse til at gentage underretningen i tilfaelde af statssuccession ° ingen

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 1, litra b), art. 7, stk. 4 og 5]

6. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° procedurens forloeb ° varighed over et aar ° lovligt ° betingelse ° rimelig varighed

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 9, litra a)]

7. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° undersoegelsens forloeb ° periode omfattet af undersoegelsen ° institutionernes skoen ° valg af en anden periode end de seneste seks maaneder foer ivaerksaettelsen af proceduren ° lovligt ° begrundelsespligt ° graenser

[EF-traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1. Forordninger om indfoerelse af en antidumpingtold beroerer, skoent de efter deres art og raekkevidde er almengyldige, bl.a. de importoerer umiddelbart og individuelt, hvis videresalgspriser for de paagaeldende varer anvendes til fastsaettelse af eksportprisen.

2. Det fremgaar af opbygningen og ordlyden af artikel 2, stk. 5, i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping, som bestemmer, at "i tilfaelde af indfoersel fra lande uden markedsoekonomi ... fastsaettes den normale vaerdi paa en hensigtsmaessig og ikke urimelig maade ...", og navnlig af anvendelsen af udtrykket "ikke urimelig", at fastsaettelsen af den normale vaerdi sker inden for rammerne af det vide skoen, som institutionerne har, naar de analyserer komplicerede oekonomiske forhold.

Faellesskabets retsinstanser kan ikke gribe ind i den vurdering, som er forbeholdt faellesskabsmyndighederne, men skal begraense deres proevelse til at undersoege, om formforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstaendigheder, som er lagt til grund ved det anfaegtede valg, er materielt rigtige, samt om der foreligger en aabenbar fejl i vurderingen af de faktiske omstaendigheder, eller om der er begaaet magtfordrejning, og maa foelgelig begraense sig til at sikre, at institutionerne har taget hensyn til alle de relevante omstaendigheder, og at de har vurderet oplysningerne i sagen med al den omhu, som er noedvendig, for at det kan laegges til grund, at den normale vaerdi er blevet fastsat paa en hensigtsmaessig og ikke urimelig maade.

Det tilkommer saaledes hverken retsinstanserne at proeve valget af referenceland eller anvendelse udelukkende af oplysninger afgivet af en producent, der er knyttet til faellesskabsproducenterne, eller anvendelse under ét, uden at det meddeles ved undersoegelsens paabegyndelse, af de metoder til fastsaettelse af den normale vaerdi, som er foreskrevet i den ovennaevnte artikels stk. 5, litra a), nr. i) og ii), saafremt denne fremgangsmaade ° som under den administrative procedure er blevet forklaret for de virksomheder, som formodes at praktisere dumping, uden at fremkalde indsigelser fra deres side, og som findes gengivet, om end ikke detaljeret, hvilket skal ses paa baggrund af de beroerte parters manglende indsigelse, i forordningen om indfoerelse af antidumpingtolden ° i betragtning af de foreliggende vanskeligheder og de afgivne forklaringer kan anses for hensigtsmaessig og ikke urimelig.

3. Naar institutionerne undersoeger, i hvilket omfang dumping forvolder faellesskabsproduktionen skade, har de et vidt skoen, saavel ved afgoerelsen af, om de skal udelukke de producenter fra faellesskabsproduktionen, som selv er importoerer af dumpingvaren, som ved vurderingen af, i hvilket omfang andre indfoersler end dem, der er genstand for den antidumpingprocedure, som de gennemfoerer, har bidraget til den skade, som faellesskabserhvervsgrenen har lidt.

De er ganske vist forpligtet til at give den forordning, som udstedes ved afslutningen af den administrative procedure, og hvorved der indfoeres en antidumpingtold, en begrundelse, som specificerer de relevante retlige og faktiske omstaendigheder, men denne skal ikke noedvendigvis praecisere alle detaljer i deres raesonnement, naar de beroerte virksomheder ikke har rejst indsigelser mod dette under proceduren.

4. Det fremgaar af selve ordlyden af artikel 13, stk. 2, i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping, at institutionerne inden for graenserne af deres skoen frit kan vaelge mellem forskellige typer told. De kan navnlig lovligt vaelge en variabel told, som er lig med forskellen mellem en mindstepris, som de fastsaetter, og prisen netto frit Faellesskabets graense foer fortoldning.

5. Skoent artikel 7, stk. 1, litra b), i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping bestemmer, at Kommissionen er forpligtet til at underrette repraesentanter for eksportlandet om, at der er indledt en antidumpingprocedure, er der ikke nogen bestemmelse i grundforordningen eller noget almindeligt princip, som kraever, at Kommissionen skal gentage underretningen til de stater, som eventuelt efterfoelger dette land. Disse stater, som indtraeder i den stats rettigheder og pligter, som de efterfoelger, overtager antidumpingproceduren paa det trin, som den befinder sig, og har bl.a. ret til at faa kendskab til de oplysninger, som er stillet til raadighed for Kommissionen, og ret til at blive hoert i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 4 og 5.

6. Fristen paa et aar i artikel 7, stk. 9, litra a), i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping for procedurernes forloeb er vejledende og ikke bindende. Det foelger dog af denne bestemmelse, at antidumpingproceduren ikke maa forlaenges ud over en rimelig frist, som skal vurderes under hensyntagen til de saerlige omstaendigheder i hvert enkelt tilfaelde. Det fremgaar herved ikke, at et tidsrum paa naesten to aar er for langt, naar Kommissionen er stoedt paa vanskeligheder ved i referencelandet at finde virksomheder, som er villige til at medvirke til proceduren.

7. Det fremgaar af selve ordlyden af artikel 7, stk. 1, litra c), i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping, at denne bestemmelse ikke forbyder Kommissionen at vaelge en anden undersoegelsesperiode end de seks maaneder, der gaar umiddelbart forud for ivaerksaettelsen af proceduren.

Den kan derfor lovligt inden for rammerne af sit skoen vaelge en let forskydning af denne periode, uden at dette valg, naar det ikke bestrides af de beroerte virksomheder, skal begrundes i den forordning, der udstedes ved afslutningen af den administrative procedure, og hvorved der indfoeres en antidumpingtold.