1.

Den måde, hvorpå den franske regering imødegår Kommissionens beslutning, fremgår klart af fremstillingen af de faktiske forhold. Den er af den opfattelse, at traktaten klart skelner mellem på den ene side støtteordninger, som er undergivet særreglerne i artikel 92 og 94, og på den anden side nationale afgifter, der påvirker samhandelen, og som behandles i andre bestemmelser (artikel 12 og 95). Den franske regering udvikler herefter følgende ræsonnement. Artikel 92 og 93, hvis anvendelse her diskuteres, omhandler udelukkende støtte, dvs. favorisering af særlige virksomheder ved ydelse af særlige fordele. Ifølge artikel 93 er Fællesskabet kun med hensyn til støtte kompetent til at træffe beslutning om ophævelse eller ændring. Da der imidlertid ikke i denne sag kan gøres indsigelse mod formålet med den franske støtte, hvilket selv Kommissionen indrømmer, udelukker dette logisk Fællesskabet fra at gribe ind med hensyn hertil. I øvrigt kan der ikke blive tale om en intervention fra Kommissionens side på grundlag af traktatens fiskale bestemmelser, idet indenlandske og importerede produkter behandles på lige fod, hvorfor det umuligt kan hævdes, at betingelserne for disse bestemmelsers anvendelse er opfyldt. Men hvis det forholder sig således: hvis bestanddelene i det franske støttesystem — ydelsen af økonomiske fordele og opkrævning af nationale afgifter — forekommer forenelige med traktatens bestemmelser, når de betragtes særskilt, er det heller ikke muligt at erklære, at en af disse bestanddele strider mod traktaten, når de undersøges samlet, og — som foreslået af Kommissionen — med hjemmel i artikel 93 stille krav om, at der foretages en ændring, dvs. en ændring af afgiftsopkrævningen. Umiddelbart synes sagsøgers måde at præsentere sit argument på besnærende logisk. Imidlertid falder visse tvivlsomme punkter straks i øjnene. — Når man står over for en situation, hvor der er tale om at hjælpe en national erhvervsgren (mere nøjagtigt: en erhvervsgren, der er etableret på en medlemsstats territorium) med at forbedre dens strukturer ved modernisering og rationalisering heraf, for at den bedre (som det hedder i den franske regerings brev af 4. maj 1966) kan modstå »presset fra den internationale konkurrence«, og når man konstaterer, at midlet til at opnå denne forbedring af konkurrenceevne« over for andre består i pålæg-gelse af »parafiskale afgifter«, der opkræves ved importen, og hvis art lader antage, at de udgør en byrde for udenlandske konkurrenter med lignende strukturelle vanskeligheder, så kan man efter min mening næppe under hensyn til nævnte situation forestille sig, at traktaten ikke grundet den af den franske regering påberåbte sondring mellem områderne »støtte« og »afgifter« indeholder noget middel mod et åbenbart tilfælde af konkurrenceforvridning. Ved nærmere eftersyn viser det sig da også, at den franske regering har en alt for snæver opfattelse af rækkevidden af traktatens bestemmelser om støtte. For at danne sig et nøjagtigt indtryk af denne rækkevidde må man først og fremmest anstille følgende betragtninger: traktatens grundlæggende idé er et principielt forbud mod statsstøtte, idet vægten tydeligvis er lagt på dennes uforenelighed med fællesmarkedet. Traktaten anvender i dette øjemed et udtryk, som helt sikkert taler for et anvendelsesområde for forbudet, idet den benytter vendingen »støtte, der ydes under enhver tænkelig form«, og hertil føjer, at det er tilstrækkeligt, at støtten truer med at fordreje konkurrencevilkårene. Yderligere anvender artikel 93 ordet »støtteordninger« (régimes d'aides, regimi diaiuti, steunregelingen, Beihilferegelungen) og der tales om, at Kommissionen skal foreslå »sådanne foranstaltninger, som fællesmarkedets funktion eller gradvise udvikling kræver.« Allerede dette synes at retfærdiggøre en vid fortolkning af Kommissionens muligheder for indgriben og viser, at en snæver opfattelse af traktatens ordlyd ikke er rigtig. — Som Kommissionen med rette påpeger, bekræftes dette synspunkt af Domstolens afgørelse i sag 6/64 (dom af 15. 7. 1964 — Costa mod Enel — Sml. 1954 — 1964, s. 531), hvor Domstolen med henblik på støttebegrebet taler ikke blot om direkte, men også om indirekte »måder at begunstige bestemte virksomheder på. Bortset herfra forekommer det faktisk unaturligt, eller, som Kommissionen udtrykker det, kunstigt at sondre mellem selve begunstigelsen og dens kilder i tilfælde, hvor den nationale lovgivning udtrykkeligt forudsætter en forbindelse mellem disse to led. Det er utvivlsomt her rigtigere at gå ud fra, at systemet udgør en enhed, et sammenhængende hele, selv om Rådet aldrig til præcisering af anvendelsen af artikel 92 og 93 har omtalt afgiften som en integrerende del af støtten. Kommissionen sondrer med rette mellem et støttesystems forskellige virkninger. Et sådant system har naturligvis først og fremmest direkte begunstigende virkninger, når visse midler ydes til bestemte formål, i dette tilfalde udbetalingen — der som bekendt tolereres — af visse pengebeløb til to organer inden for fransk erhvervsliv og forskning. Imidlertid kan metoden til finansiering af en støtte også have indirekte virkninger, som ligeledes må betegnes som uafvendelige refleksvirkninger af støttesystemet. I denne sag består finansieringsmetodens virkninger i, at den belastning af udenlandske producenter, der (som det senere påvises) i hvert fald i et vist omfang og uden at opvejes af tilsvarende fordele resulterer i en yderligere styrkelse af de franske tekstilvirksomheders konkurrenceevne. Ikke at tage disse virkninger i betragtning ville egentlig blot betyde, at synsfeltet kunstigt blev indskrænket, og at anvendelsesområdet for traktatens bestemmelser om støtte blev urimeligt reduceret. Som afslutning af den første del af mit forslag til afgørelse kan det således fastslås, at Kommissionen ikke kan anses for med urette at have kritiseret det franske støttesystems finansieringsmetode i forhold til traktatens bestemmelser om støtte eller at have baseret den anfægtede beslutning på dette alene, dvs. begrænset sig til at betegne finansieringsmetoden som unødvendig for opnåelsen af støttesystemets formål.