Forslag til afgørelse fra generaladvokat Jacobs fremsat den 14. november 2002. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg. - Traktatbrud - artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - patentagenter - valg af bopæl hos en anerkendt fuldmægtig - artikel 10 EF - medlemsstaternes pligt til at samarbejde - Sag C-478/01.



Samling af Afgørelser 2003 side I-02351



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1. I denne sag har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF nedlagt påstand om en summarisk afgørelse, som efter min opfattelse rejser to separate, om end tilknyttede spørgsmål.

2. Med det første klagepunkt har Kommissionen først og fremmest anfægtet forpligtelsen ifølge luxembourgsk lovgivning for patentagenter til ved levering af tjenesteydelser enten at have bopæl på luxembourgsk territorium eller, i mangel heraf, at vælge adresse hos en anerkendt fuldmægtig. Kommissionen har gjort gældende, at forpligtelsen er i strid med artikel 49 EF.

3. Det andet klagepunkt vedrører den omstændighed, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har givet oplysninger om de nærmere betingelser for anvendelsen af visse bestemmelser i luxembourgsk lovgivning, nemlig artikel 85, stk. 2, i lov af 20. juli 1992 om patenter (Mémorial A nr. 42 af 20.7.1992, s. 1530) samt artikel 19 og 20 i lov af 28. december 1988 om adgangen til erhvervene inden for håndværk, handel og industri samt til visse liberale erhverv (Mémorial A nr. 72 af 28.12.1988, s. 1494). Ifølge Kommissionen er dette i strid med artikel 10 EF.

4. For så vidt angår det første klagepunkt har den luxembourgske regering i svarskriftet påberåbt sig visse lovændringer af nyere dato, og som følge heraf har Kommissionen i replikken begrænset rækkevidden af den afgørelse, den ønsker truffet. Den har herefter nedlagt påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 49 EF, idet det har opretholdt forpligtelsen for patentagenter til at vælge adresse hos en anerkendt fuldmægtig ved levering af tjenesteydelser.

5. Storhertugdømmet Luxembourg har faktisk anerkendt, at Kommissionen er berettiget til at få medhold i denne påstand. I svarskriftet har Storhertugdømmet anført, at i den relevante passus i ændringen blev kravet om en faktisk adresse i Storhertugdømmet opretholdt (»avec domicile réel au Grand-Duché de Luxembourg«), samt tilføjet, at »fejlen« ville blive rettet i to lovforslag, som er under udarbejdelse.

6. Som følge heraf bør Domstolen give Kommissionen medhold i det første klagepunkt, således som dette er ændret i Kommissionens replik.

7. Med hensyn til Kommissionens andet klagepunkt har Storhertugdømmet ikke specifikt forholdt sig til det af Kommissionen anførte om, at den kombinerede virkning af de relevante bestemmelser i den luxembourgske lovgivning fra 1992 og 1988 er uklar, og om, at Storhertugdømmet ikke har givet de nødvendige oplysninger.

8. Ifølge fast retspraksis er medlemsstaterne i medfør af artikel 10 EF forpligtet til at samarbejde loyalt ved enhver undersøgelse, Kommissionen iværksætter i henhold til artikel 226 EF samt til at give Kommissionen alle de oplysninger, som den anmoder om i denne forbindelse . Storhertugdømmet har imidlertid hverken besvaret den supplerende åbningsskrivelse, der gik forud for den begrundede udtalelse, eller selve udtalelsen; hertil kommer, at det ikke under sagsforløbet er fremkommet med nogen forklaringer på lovgivningen.

9. Som følge heraf skal Kommissionen også have medhold i sit andet klagepunkt.