PERSONALERETTENS DOM (Første Afdeling)

30. november 2010

Sag F-97/09

Christine Taillard

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag — tjenestemænd — successive sygeorlove — uafhængig lægeundersøgelse — konklusion om arbejdsdygtighed — afvisning af en ny, forskriftsmæssigt udfærdiget lægeattest — ingen lægeundersøgelse — fratrækning af sygeorloven i den årlige ferie — ikke tilladt — annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Christine Taillard bl.a. har nedlagt påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 15. januar 2009 om at afvise en lægeerklæring om, at hun var uarbejdsdygtig i fire dage, og om at fratrække fire dage i hendes årlige ferie, samt en påstand om erstatning for den skade, hun hævder at have lidt.

Udfald: Europa-Parlamentets afgørelse af 15. januar 2009, hvorved Parlamentet afviste at acceptere lægeerklæringen af 5. januar 2009 og fratrak sagsøgerens fravær fra den 6. til den 9. januar 2009 i hendes årlige ferie, annulleres. I øvrigt frifindes Parlamentet. Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd — afgørelse, der indeholder et klagepunkt — begrundelsespligt — rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25)

2. Tjenestemænd — sygeorlov — dokumentation for sygdommen — fremlæggelse af lægeattest — formodning om lovligt fravær

(Tjenestemandsvedtægten, art. 59)

3. Tjenestemænd — sygeorlov — dokumentation for sygdommen — fremlæggelse af lægeattest — afvisning på grund af manglende lægeundersøgelse — ikke tilladt

(Tjenestemandsvedtægten, art. 59, stk. 1, og art. 3)

4. Tjenestemænd — administrationens bistandspligt — gennemførelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 24)

1. Forpligtelsen efter vedtægtens artikel 25 til at begrunde bebyrdende afgørelser tilsigter at gøre det muligt for Unionens retsinstanser at udøve deres prøvelsesret med hensyn til afgørelsens lovlighed og at give den pågældende et tilstrækkeligt grundlag til at kunne vurdere, om afgørelsen er retmæssig, eller om den er behæftet med en mangel, som gør det muligt at anfægte dens lovlighed. Dette krav er opfyldt, når den akt, der gøres til genstand for et søgsmål, er udstedt i en sammenhæng, som tjenestemanden har kendskab til, og som giver ham mulighed for at forstå rækkevidden af en foranstaltning, der berører ham personligt. Med henblik på at afgøre, om den i vedtægten fastsatte begrundelsespligt er overholdt, må der således tages hensyn ikke blot til de dokumenter, hvorved afgørelsen blev meddelt, men ligeledes til de omstændigheder, hvorunder afgørelsen blev truffet og bragt til den pågældendes kundskab. Det skal i denne henseende bl.a. undersøges, om den berørte allerede havde kendskab til de oplysninger, som institutionen baserede sin afgørelse på.

(jf. præmis 33)

Henvisning til:

Retten: 16. december 1993, sag T-80/92, Turner mod Kommissionen, Sml. II, s. 1465, præmis 62; 27. november 1997, sag T-20/96, Pascall mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 361, og II, s. 977, præmis 44; 8. juli 1998, sag T-130/96, Aquilino mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 351, og II, s. 1017, præmis 45

Personaleretten: 30. november 2009, sag F-80/08, Wenig mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 479, og II-A-1, s. 2609, præmis 41

2. Det fremgår af vedtægtens artikel 59, at når en tjenestemand godtgør, at han som følge af sygdom eller ulykke er forhindret i at gøre tjeneste, skal han snarest muligt give sin institution meddelelse om sin uarbejdsdygtighed og samtidig angive sit opholdssted. Tjenestemanden skal endvidere efter tre dages fravær fremlægge en lægeattest, der begrunder fraværet. Administrationen kan kun anfægte gyldigheden af en sådan lægeattest og fastslå, at den berørte tjenestemands fravær har været uberettiget, såfremt administrationen tidligere har ladet tjenestemanden underkaste en lægeundersøgelse, der indebærer konklusioner, som først får administrative virkninger fra og med tidspunktet for denne undersøgelse.

Vedtægtens artikel 59, der ikke giver administrationen beføjelse til at afvise at tage en lægeattest i betragtning, selv om denne ikke anfører de lægelige grunde til den pågældende ansattes uarbejdsdygtighed, hjemler til gengæld administrationen mulighed for at lade den pågældende ansatte undersøge af en af administrationen udpeget læge.

(jf. præmis 50 og 51)

Henvisning til:

Domstolen: 19. juni 1992, sag C-18/91 P, V. mod Parlamentet, Sml. I, s. 3997, præmis 33 og 34

Retten: 26. januar 1995, sag T-527/93, O mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 9, og II, s. 29, præmis 36; 20. november 1996, sag T-135/95, Z mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 519, og II, s. 1413, præmis 32; 11. juli 1997, sag T-29/96, Schoch mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 219, og II, s. 635, præmis 38

3. Det følger af vedtægtens artikel 59, stk. 3, at en tjenestemands sygefravær kun kan fratrækkes i tjenestemandens årlige ferie, såfremt institutionen i henhold til betingelser i vedtægtens artikel 59, stk. 1, behørigt har fastslået, at tjenestemandens fravær har været uberettiget.

En afgørelse om at afvise en lægeattest, der begrunder tjenestemandens fravær i de tilfælde, hvor tjenestemanden ikke har været underkastet en lægeundersøgelse for den periode, som lægeattesten vedrører, er følgelig ulovlig. Dette gælder endvidere, selv om tjenestemanden har været underkastet en uafhængig lægeundersøgelse i en umiddelbart forudgående periode.

Selv om det ikke fremgår af lægeattesten, at tjenestemanden lider af nye sygdomme, eller at der er sket en forværring af den sygdom, der gav anledning til at underkaste den berørte en uafhængig lægeundersøgelse, kan det ikke udelukkes, at den berørtes helbredstilstand adskiller sig fra, hvad der blev konstateret i forbindelse med den uafhængige lægeundersøgelse, og at den berørte er uarbejdsdygtig i en kort periode, selv om denne uarbejdsdygtighed skyldes den samme sygdom som den, der blev undersøgt i forbindelse med den uafhængige lægeundersøgelse, eller en forværring af den pågældendes helbredstilstand, som kun en læge kan foretage en vurdering af.

(jf. præmis 48, 53 og 57)

Henvisning til:

Personaleretten: 9. december 2008, sag F-106/05, T mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 419, og II-A-1, s. 2315, præmis 116

4. Det påhviler i princippet den berørte tjenestemand at ansøge om bistand i henhold til vedtægtens artikel 24 fra den institution, hvor han er ansat. Såfremt der ikke foreligger særlige omstændigheder, er institutionen ikke forpligtet til af egen drift at yde den pågældende bistand. Kun sådanne særlige omstændigheder kan medføre en pligt for institutionen til af egen drift at yde en vis bistand uden en forudgående anmodning fra den pågældende.

(jf. præmis 65)

Henvisning til:

Domstolen: 12. juni 1986, sag 229/84, Kolivas mod Kommissionen, Sml. s. 1805, præmis 20

Retten: 31. maj 2006, sag F-91/05, Frankin m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 25, og II-A-1, s. 83, præmis 23 og 24; 13. januar 2010, forenede sager F-124/05 og F-96/06, A og G mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000, præmis 217