ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Er det med henblik på direktivets sociale formål tilstrækkeligt, at de nationale regler blot anvender arbejdstagerens oprindelige lønfordring som et sammenligningselement, i forhold til hvilket man per relationem skal fastsætte den ydelse, der skal garanteres af garantiinstitutionen, eller kræves det, at arbejdstagerens lønkrav over for den insolvente arbejdsgiver, takket være garantiinstitutionen, beskyttes ved at sikre det samme indhold, garantier, frister og nærmere vilkår for gennemførelsen som for de krav, der anerkendes for ethvert andet lønkrav i samme retssystem?
3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, må det da antages, at det er en betingelse for at anvende insiderhandeldirektivets artikel 2, at der træffes en bevidst beslutning om at gøre brug af intern viden? Såfremt en sådan beslutning ikke behøver fremgå skriftligt, er det da en betingelse, at den fremgår af omstændigheder, som ikke kan fortolkes på anden måde, eller er det tilstrækkeligt, at omstændighederne kan opfattes på denne måde?
1)

Er det for brugen af tegnet som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra a), og artikel 9, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (1) nødvendigt, at en tredjemand som omhandlet i forordningens artikel 9, stk. 1, litra a), a) bruger tegnet for egen regning? b) bruger tegnet som part i en handel med varer, hvori denne selv er aftalepart?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/15

Sag anlagt den 12. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik

(Sag C-52/08)

(2008/C 107/22)

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Støvlbæk og P. Andrade, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Portugisiske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 2005/36/EF (1), idet den ikke med hensyn til erhvervet som notar har gennemført direktiv 2005/36/EF, der ophævede og erstattede direktiv 89/48/EØF (2).

— Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen er af den opfattelse, at den portugisiske stat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 i direktiv 2005/36/EF, idet den ikke tillader notarer fra andre medlemsstater at udøve erhvervet i Portugal, når de har ret til udøve erhvervet i en medlemsstat, hvor erhvervet er lovreguleret, eller når de har udøvet erhvervet i henhold til bestemmelserne i en medlemsstat, hvor erhvervet ikke er lovreguleret.

Den portugisiske stat har under alle omstændigheder heller ikke opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 13 og 14, idet den kræver, at notarkandidater har en juridisk kandidatgrad fra et portugisisk universitet eller en tilsvarende akademisk kvalifikation i henhold til portugisisk lovgivning.

Den portugisiske stat har på den anden side også tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 3, og artikel 3, litra h), i direktiv 2005/36/EF, idet den af notarkandidater kræver, at de, før de gennemgår en prøvetid, består offentlige prøver, der har til formål at teste deres almindelige juridiske kundskaber.

Kommissionen er derfor af den opfattelse, at den portugisiske stat ikke har gennemført direktiv 2005/36/EF for så vidt angår notarerhvervet.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7.9.2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255, s. 22).

(2) EFT L 19, s. 16.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 25. januar 2008 — BIOS Naturprodukte GmbH mod Saarland

(Sag C-27/08)

(2008/C 92/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BIOS Naturprodukte GmbH

Sagsøgt: Saarland

Præjudicielt spørgsmål

Skal lægemiddelbegrebet i artikel 1, nr. 2, i direktiv 2001/83/EF (1), som ændret ved direktiv 2004/27/EF (2) fortolkes således, at et produkt bestemt til konsum og betegnet som et kosttilskud er et funktionslægemiddel, når det indeholder stoffer, der, såfremt den på pakningen påtrykte anbefalede mængde overholdes, er sundhedsfarlige i den i produktet indeholdte lave dosering, uden at der opnås en terapeutisk virkning, men som har terapeutisk virkning i en højere dosering?

(1) EFT L 311, s. 67.

(2) EUT L 136, s. 34.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/23

Sag anlagt den 25. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Malta

(Sag C-76/08)

(2008/C 92/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Recchia og D. Lawunmi, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Malta

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle (1) med hensyn til jagt på vagtler (coturnix coturnix) og turtelduer (streptopelia turtur) på forårstræk, idet den ikke har opfyldt betingelserne i direktivets artikel 9.

— Republikken Malta tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Rådets direktiv om beskyttelse af vilde fugle vedrører beskyttelse af alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, hvor traktaten finder anvendelse. I medfør af direktivet skal medlemsstaterne træffe foranstaltninger til beskyttelse, forvaltning og overvågning af disse arter og fastsætte regler for jagt på dem. Siden Republikken Maltas tiltrædelse af Den Europæiske Union den 1. maj 2004, har de maltesiske myndigheder udøvet deres ret til at anvende undtagelsen i direktivets artikel 9, stk. 1, med henblik på at jage vagtler og turtelduer i forårsperioden, hvor de trækker til redebygningsstedet i en række lande nord for Middelhavet. Det spørgsmål, der rejses i denne sag, er, om de maltesiske myndigheder med rette kan anvende direktivets artikel 9, stk. 1, der gør det muligt at jage de pågældende arter på Malta under forårstrækket, under henvisning til, at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning.

(1) EFT L 103, s. 1.
1)

Skal artikel 10 og 12 i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (1), fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at den nationale lovgiver har fastsat frister for retten for en arbejdstager, som afskediges under sin graviditet, til at anlægge sag, såsom den frist på otte dage, som er nævnt i artikel 337, stk. 1, andet led i Code du Travail eller den frist på 15 dage, som er indeholdt i samme artikels stk. 1, fjerde led?
—

Det fastslås, at Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (1) og artikel 54 i akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, idet den ikke har vedtaget (alle) de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
—

Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 14. januar 2008 — Landbrugssag med parterne Erich Stamm, Anneliese Hauser og Regierungspräsidium Freiburg

(Sag C-13/08)

(2008/C 92/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Erich Stamm, Anneliese Hauser og Regierungspräsidium Freiburg

Præjudicielt spørgsmål

Følger det af artikel 15, stk. 1, i bilag I til aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer (1), at det kun er selvstændige som omhandlet i artikel 12, stk. 1, i bilag I til aftalen, som i værtslandet ikke må behandles mindre gunstigt end egne statsborgere med hensyn til adgangen til at optage og udøve en selvstændig aktivitet, eller gælder dette også for selvstændige grænsearbejdere som omhandlet i artikel 13, stk. 1, i bilag I til aftalen?

(1) EFT L 114, s. 6.
2)

Skal artikel 81 EF fortolkes således, at bevis for årsagssammenhængen mellem samordningen og adfærden på markedet ved den nationale rets anvendelse af denne bestemmelse skal føres og bedømmes i henhold til reglerne i national ret, såfremt disse regler ikke er mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret, og ikke i praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets retsorden?
—

Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som påhviler den i henhold til Rådets direktiv 2003/72/EF af 22. juli 2003 om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab for så vidt angår medarbejderindflydelse (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen herom.
1)

Er Rådets forordning (EØF) nr. 1788/2003 (1) af 29. september 2003 — der indfører en tillægsafgift af mælk og mejeriprodukter, som overskrider den tildelte nationale kvote, uden hensyntagen til den periodiske ajourføring af den mængde, som er tildelt det enkelte EF-land, inden forudgående konkret undersøgelse af de respektive produktionsmængder — forenelig med traktatens artikel 32 og med målsætningerne for den fælles landbrugspolitik som dér anført, såsom forøgelse af landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraften, eftersom denne mekanisme også bebyrder de italienske producenter af mælk og mejeriprodukter og således medfører risiko for, at de pågældende producenter ikke får en rimelig levestandard, eller en negativ udvikling som følge af den utilstrækkelige rentabilitet af produktionsfaktorerne, hvorved der nærmere bør henses til, at Italien er et underskudsland (jf. regeringsberetningens punkt 6.5, som nævnt ovenfor), og dermed tvunget til at importere råvarer for at støtte de industrier, der forarbejder og afsætter kvalitetsprodukter (jf. Landbrugsberetningen af 15.2.2004, nævnt ovenfor)?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/16

Sag anlagt den 31. januar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik

(Sag C-36/08)

(2008/C 92/29)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Zabbos og H. Støvlbæk)

Sagsøgt: Den Hellenske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 30, 31 og 36 i Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993 (1), idet den har vedtaget og opretholdt bestemmelser såsom artikel 29 (d.1) og (d.2) i lov 3209/03 (græsk lovtidende 304/A), som ikke er forenelige med direktivets artikel 30, 31 og 36, og ikke har tilbagetrukket eksamensbeviser, som var udstedt under tilsidesættelse af direktivets betingelser.

— Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det er Kommissionens opfattelse, at de læger, som der henvises til i artikel 29 (d.1) og (d.2) i lov 3209/03 har erhvervet rettigheder som omhandlet i artikel 36 i Rådets direktiv 93/16/EØF, og kan følgelig udøve virksomhed som læger inden for den nationale sociale sikringsordning og er berettiget til at opnå et certifikat for deres erhvervede rettigheder. At tildele dem kvalifikationsbevis som alment praktiserende læge, uden at de gennemgår den relevante særlige uddannelse, er imidlertid i strid med direktivets artikel 30 og 31. De græske myndigheder skal følgelig tilbagetrække de eksamensbeviser, som var udstedt under tilsidesættelse af direktivets supplerende betingelser.

(1) EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1.
2)

Skal udtrykkene »arbejdstager« og »arbejdsgiver« i EF-designforordningens artikel 14, stk. 3, fortolkes vidt, således at de også omfatter andre forhold end ansættelsesforhold, såsom forhold, hvor en person (designeren) i medfør af en privat- eller handelsretlig kontrakt (og dermed uden at der foreligger et afhængigheds- og underordnelsesforhold eller et længerevarende forhold) forpligter sig til at frembringe et mønster eller en model (et design) for en anden person for en bestemt pris, og det frembragte følgelig anses for at tilhøre den person, som afgiver bestillingen, medmindre noget andet bestemmes i kontrakten?
3)

Såfremt de to første spørgsmål besvares bekræftende, skal dette generelle fællesskabsretlige princip da, henset til den tidsmæssige udvikling i de henvisninger, der er anført i spørgsmål 1), anses for at have eksisteret og for at have været bindende i forholdet mellem majoritetsaktionærer og mindretalsaktionærer, i den i spørgsmål 2) forudsatte betydning, inden direktiv 2004/25/EF trådte i kraft, og inden de i sagen faktiske omstændigheder, der fandt sted i første halvår af 2001?
—

Det fastslås, at Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF (1) af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag, herunder navnlig direktivets artikel 17, 22-25, 30, 33, 35, 40, 41, 43, 44, 50, direktivets bilag I og II, bilag VII, idet det ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme nævnte direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen om disse bestemmelser.
—

Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som påhviler den i henhold til Kommissionens direktiv 2005/61/EF (1) af 30. september 2005 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/98/EF for så vidt angår sporbarhedskrav og indberetning af alvorlige bivirkninger og uønskede hændelser, idet Den Hellenske Republik ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen om de pågældende bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 116/14

Sag anlagt den 29. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg

(Sag C-95/08)

(2008/C 116/24)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og P. Oliver, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/9/EF af 11. februar 2004 om inspektion og verifikation af god laboratoriepraksis (GLP) (1), idet det ikke har oprettet myndigheder, der kan foretage kontrol af iværksættelsen af princippet om god laboratoriepraksis (GLP).

— Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Fristen for gennemførelse af direktiv 2004/9/EF udløb den 12. marts 2004. Sagsøgte har endnu ikke oprettet myndigheder, der råder over den fornødne kompetence til at inspicere laboratorierne og verificere de forsøg, som de udfører, med henblik på at vurdere, om de opfylder kravet om god laboratoriepraksis.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/9/EF af 11.02.2004 om inspektion og verifikation af god laboratoriepraksis (GLP) (EUT L 50, s. 28).
1)

Skal artikel 12, stk. 1, og artikel 18, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab sammenholdt med samme traktats artikel 149, stk. 1, og stk. 2, andet led, og artikel 150, stk. 2, tredje led, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at et selvstændigt fællesskab i en medlemsstat, som har kompetence vedrørende undervisningen ved højere læreanstalter, og som står over for en tilstrømning af studerende fra en nabomedlemsstat på flere uddannelser af medicinsk karakter, der hovedsagelig finansieres af offentlige midler, efter at denne nabomedlemsstat har ført en restriktiv politik, træffer sådanne foranstaltninger som opstillet i det franske fællesskabs dekret af 16. juni 2006 om regulering af antallet af studerende på visse studiers første del ved højere læreanstalter, når dette fællesskab påberåber sig en gyldig begrundelse for, at denne situation risikerer at veje tungt på de offentlige finanser og bringe den udbudte undervisnings kvalitet i fare?
—

Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/72/EF af 22. juli 2003 om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab for så vidt angår medarbejderindflydelse (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller ikke har sikret sig, at arbejdsmarkedets parter fastsætter de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, eller idet det under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 116/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta domstolen (Sverige) den 12. marts 2008 — SCT Industri AB i likvidation mod Alpenblume AB

(Sag C-111/08)

(2008/C 116/28)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta domstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SCT Industri AB i likvidation

Sagsøgt: Alpenblume AB

Præjudicielt spørgsmål

Skal undtagelsen i artikel 1, stk. 2, litra b), i Bruxelles I-forordningen vedrørende konkurs, akkord og andre lignende ordninger fortolkes således, at den omfatter en afgørelse truffet af en domstol i en medlemsstat (A) om registrering af ejendomsretten til andele i et selskab med hjemsted i medlemsstat A, i det tilfælde, at ejendomsretten til andelene er blevet overdraget af en kurator i et konkursramt selskab i en anden medlemsstat (B), når domstolen ved sin afgørelse har lagt til grund, at medlemsstat A, i mangel af en mellemstatlig aftale om gensidig anerkendelse af konkursbehandlinger, ikke anerkender kurators kompetence til at råde over ejendom i medlemsstat A?
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/72/EF af 22. juli 2003 om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab for så vidt angår medarbejderindflydelse (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller idet det ikke har sikret sig, at arbejdsmarkedets parter har indført de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, eller idet det under alle omstændigheder ikke har meddelt bestemmelserne til Kommissionen.
4.

Såfremt spørgsmål 1-3 besvares benægtende, skal der da foreligge en national lovgivning, hvorefter det for at undgå konkurrenceforvridning kan påhvile de nationale myndigheder ex officio at anlægge en sag om ugyldighed af ældre varemærker, der er ulovligt registreret?
4)

Såfremt spørgsmål 1-3 besvares benægtende, skal der da foreligge en national lovgivning, hvorefter det for at undgå konkurrenceforvridning kan påhvile de nationale myndigheder ex officio at anlægge en sag om ugyldighed af ældre varemærker, der er ulovligt registreret?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. februar 2008 — Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd mod Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

(Sag C-58/08)

(2008/C 107/25)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Ltd

Sagsøgt: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

Procesdeltagere: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited

Intervenient: GSM Association

Præjudicielle spørgsmål

1) Er forordning (EF) nr. 717/2007 (1) helt eller delvis ugyldig grundet det utilstrækkelige retsgrundlag i artikel 95 EF?

2) Er artikel 4 i forordning (EF) nr. 717/2007 (sammenholdt med artikel 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, for så vidt som de henviser til eurotarif og forpligtelser, der vedrører eurotariffen), ugyldig, fordi fastsættelsen af et prisloft med hensyn til taksterne for detailroaming tilsidesætter proportionalitetsprincippet og/eller subsidiaritetsprincippet?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27.6.2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EUT L 171, s. 32).
1.

Skal medlemsstater i medfør af artikel 4 i Rådets direktiv 85/337/EØF (1), som ændret ved direktiv 97/11/EF (2) og 2003/35/EF (3) (herefter »direktivet«), stille begrundelsen for en afgørelse om, at der i forbindelse med et bilag II-projekt ikke er krav om, at projektet vurderes i overensstemmelse med direktivets artikel 5-10, til rådighed for offentligheden?