Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – kontraktansatte – indplacering

(Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 80, stk. 2, og art. 82, stk. 2)

2. Tjenestemænd – kontraktansatte – løn

(Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, bilag, art. 2, stk. 2)

3. Tjenestemænd – kontraktansatte – løn

(Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, bilag, art. 2, stk. 2)

1. Det fremgår af artikel 82, stk. 2, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, at de minimumskrav til uddannelse og erhvervserfaring, der skal være opfyldt for at opnå ansættelse som kontraktansat i ansættelsesgruppe II og III er identiske: Den pågældende skal være i besiddelse af et eksamensbevis for en videregående uddannelse eller bevis for en uddannelse på gymnasialt niveau, der giver adgang til en videregående uddannelse, samt i sidstnævnte tilfælde mindst tre års relevant erhvervserfaring, eller en erhvervsuddannelse eller erhvervserfaring på tilsvarende niveau, hvis det er påkrævet i tjenestens interesse.

De præciseringer, der tilføres hertil ved artikel 2, stk.1, litra b) og c), i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de procedurer, der regulerer ansættelse og beskæftigelse af kontraktansatte i Kommissionen, kan ikke ændre denne konstatering, navnlig for så vidt angår kravet om en uddannelse på gymnasialt niveau, der er afsluttet med et eksamensbevis, der giver adgang til en videregående uddannelse. Dette sidstnævnte bevis giver nemlig, hvis indehaveren har en relevant erhvervserfaring på tre år, adgang til såvel en stilling, der henhører under ansættelsesgruppe II, som til én, der henhører under ansættelsesgruppe III.

Under disse omstændigheder kan det forhold, at de berørte ansatte har et eksamensbevis, der giver adgang til en videregående uddannelse, ikke i sig selv begrunde, at de ansættes i ansættelsesgruppe III frem for i ansættelsesgruppe II.

Kommissionen har desuden vedtaget almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de gennemførelsesforanstaltninger, der finder anvendelse på personale, der er ansat i vuggestuer og børnehaver af Kontoret for Infrastruktur i Bruxelles med henblik på at opstille rammer for dens skønsbeføjelse under anvendelse af artikel 80, stk. 2, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, hvilken bestemmelse definerer de arbejdsopgaver, der henhører under de forskellige ansættelsesgrupper. Det fremgår klart af de almindelige gennemførelsesbestemmelsers artikel 1, stk. 2, litra b) og litra c), at personer, der ansættes som barneplejersker, henhører under ansættelsesgruppe II, medmindre de har status som »administrativ personalekoordinator efter belgisk ret«, i hvilket tilfælde de henhører under ansættelsesgruppe III.

Det er korrekt, at de almindelige gennemførelsesbestemmelsers artikel 5, stk. 1, giver Kommissionen adgang til at ansætte en kontraktansat i ansættelsesgruppe III, hvis den pågældende er i besiddelse af et eksamensbevis som barneplejerske. Der er dog herved kun tale om en simpel mulighed for institutionen, hvilket fremgår af anvendelsen af verbet »kan« i denne bestemmelse. Forskellen mellem den engelske version af artikel 5, stk. 1, der indeholder en henvisning til de almindelige gennemførelsesbestemmelsers artikel 1, og den franske version, der ikke indeholder en sådan henvisning, kan ikke give anledning til tvivl om den fakultative karakter af institutionens indplacering af kontraktansatte med et eksamensbevis som barneplejerske i ansættelsesgruppe III.

(jf. præmis 47-50, 53 og 54)

2. Det fremgår klart af artikel 2, stk. 2, i bilaget til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, at udbetalingen af et supplerende beløb, såfremt en arbejdstager, der tidligere var tilknyttet institutionen i kraft af en ansættelseskontrakt efter national ret, oplever en lønnedgang efter ansættelse som kontraktansat i forhold til, hvad han tjente i henhold til denne kontrakt, har karakter af en simpel mulighed for institutionen. Ved artikel 2, stk. 2, indrømmes institutionen endvidere et vidt skøn ved fastsættelsen af det supplerende beløb, for så vidt som den pålægges at tage hensyn til de forskelle, der er mellem skatte-, socialsikrings- og pensionslovgivningen i ansættelsesmedlemsstaten og de relevante bestemmelser, som gælder for den kontraktansatte.

Kommissionen har gennemført artikel 2, stk. 2, i bilaget til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte ved at vedtage artikel 7 og 8 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de gennemførelsesforanstaltninger, der finder anvendelse på personale, der er ansat i vuggestuer og børnehaver af Kontoret for Infrastruktur i Bruxelles, samt bilag I-III til disse bestemmelser. I medfør af disse sidstnævnte bestemmelser har Kommissionen rent faktisk forpligtet sig til at betale et supplerende beløb til visse kategorier af kontraktansatte efter de nærmere regler, der er fastsat i disse bestemmelser. Disse nærmere regler for anvendelse af artikel 2, stk. 2, i bilaget til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte kan imidlertid ikke gælde over for trinhøjere offentligretlige retsregler.

(jf. præmis 92, 93 og 95)

3. For at afgøre, om integrationen af familietillæggene i definitionen af nettovederlagene dels som kontraktansat, dels som arbejdstager efter national ret kan diskriminere de kontraktansatte, der på de tidspunkter, der er fastsat i artikel 7 og 8 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de gennemførelsesforanstaltninger, der finder anvendelse på personale, der er ansat i vuggestuer og børnehaver af Kontoret for Infrastruktur i Bruxelles, havde forsørgelsesberettigede børn, i forhold til dem, der på samme tidspunkt var barnløse, må det først fastslås, at disse to kategorier af kontraktansatte befinder sig i sammenlignelige situationer med hensyn til formålet med artikel 2, stk. 2, i bilaget til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, hvilken bestemmelse tilsigter at kompensere for en eventuel lønnedgang som følge af de berørtes overgang til status som kontraktansat.

Integrationen af familietillæggene i definitionen af nettovederlagene dels som kontraktansat, dels som arbejdstager efter national ret har for det andet en direkte indvirkning på fastsættelsen af det supplerende beløb, der følger af den sammenligning af nettovederlagene, der udføres efter de nærmere regler i bilag I til de almindelige gennemførelsesbestemmelser. Såfremt familietillæggene fra Fællesskaberne, der er integreret i første led af sammenligningen, er højere end de ydelser, der oppebæres i medfør af lovgivningen i den medlemsstat, hvori tjenesten udføres, og som er integreret i andet led af sammenligningen, reduceres det supplement, der udbetales personer, der allerede har ét eller flere forsørgelsesberettigede børn på tidspunktet for deres overgang til kontraktansatte.

Det følger heraf, at integrationen af familietillæggene i definitionen af vederlagene kan medføre lønforskelle afhængigt af, om den berørte kontraktansatte på de tidspunkter, der er fastsat i artikel 7 og 8 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser, havde eller ikke havde forsørgelsesberettigede børn på bekostning af den ansatte, der havde ét eller flere forsørgelsesberettigede børn på disse datoer. I denne forbindelse kan den omstændighed, at familietillæggene udgør en del af det vederlag, som Fællesskaberne skal udbetale til deres tjenestemænd og øvrige ansatte, imidlertid ikke berettige lønforskelle mellem kontraktansatte, når der udelukkende er tale om at tildele dem et løntillæg, der har til formål at kompensere for en lønnedgang som følge af overgangen fra en ordning efter national ret til en fællesskabsretlig ordning.

I mangel af enhver objektiv begrundelse er bilag I, punkt A og B, til de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de gennemførelsesforanstaltninger, der finder anvendelse på personale, der er ansat i vuggestuer og børnehaver af Kontoret for Infrastruktur i Bruxelles, som artikel 7 i de samme almindelige gennemførelsesbestemmelser henviser til, følgelig i strid med det almindelige ligebehandlingsprincip.

(jf. præmis 96-101)