DOMSTOLENS DOM (FEMTE AFDELING) AF 29 JANUAR 1985. - HENRI CULLET OG CHAMBRE SYNDICALE DES REPARATEURS AUTOMOBILES ET DETAILLANTS DE PRODUITS PETROLIERS MOD CENTRE LECLERC (TOULOUSE) ET CENTRE LECLERC (SAINT ORENS DE GAMEVILLE). - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE, INDGIVET AF TRIBUNAL DE COMMERCE DE TOULOUSE. - NATIONAL PRISORDNING FOR BRAENDSTOFFER. - SAG 231/83.



Samling af Afgørelser 1985 side 00305

spansk specialudgave side 00109

svensk specialudgave side 00017

finsk specialudgave side 00017



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Konkurrence _ faellesskabsregler _ medlemsstaternes forpligtelser

( EOEF-traktaten , art . 5 , stk . 2 , og art . 85 , stk . 1 )

2 . Konkurrence _ faellesskabsregler _ national prisordning for braendstoffer _ forenelighed

( EOEF-traktaten , art . 3 , litra f ), art . 5 , 85 og 86 )

3 . Frie varebevaegelser _ kvantitative restriktioner _ foranstaltninger med tilsvarende virkning _ prisfastsaettelsesordning _ lovlighed _ betingelser

( EOEF-traktaten , art . 30 )

4 . Frie varebevaegelser _ kvantitative restriktioner _ foranstaltninger med tilsvarende virkning _ prisordning for braendstoffer _ forbud _ kriterier

( EOEF-traktaten , art . 30 )

Sammendrag

1 . Selv om konkurrencereglerne i traktatens artikel 85 , stk . 1 , vedroerer virksomheders adfaerd og ikke de af medlemsstaterne ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser , er staterne ikke desto mindre i henhold til traktatens artikel 5 , stk . 2 , forpligtet til ikke ved national lovgivning at skade den ensartede anvendelse _ i hele faellesmarkedet _ af faellesskabsreglerne og den fulde virkning af de retsakter , som udstedes i henhold til disse regler , samt til ikke ved lov eller administrativt at indfoere eller opretholde foranstaltninger , som kan ophaeve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gaeldende konkurrenceregler .

2 . Traktatens artikel 3 , litra f ), og artikel 5 samt artiklerne 85 og 86 er ikke til hinder for en national ordning , hvorefter de nationale myndigheder fastsaetter en mindstepris for detailsalg af braendstoffer .

3 . Prisfastsaettelsesordninger , der gaelder uden forskel for indenlandsk fremstillede og importerede varer , er ikke i sig selv foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner , men kan fremkalde en saadan virkning , naar priserne ligger paa et saadan niveau , at de indfoerte varer bliver stillet ugunstigt i forhold til tilsvarende indenlandske varer , enten fordi de ikke vil kunne afsaettes med fortjeneste under de fastsatte vilkaar , eller fordi en konkurrencefordel , som skyldes lavere kostpriser , bliver udlignet .

4 . En national ordning , hvorefter de nationale myndigheder fastsaetter en mindstepris for detailsalg af braendstoffer , er i strid med traktatens artikel 30 , naar mindsteprisen udelukkende fastsaettes paa grundlag af de nationale raffinaderiers overtagelsespris , og denne er afhaengig af den officielle listepris , som udelukkende beregnes paa grundlag af de nationale raffinaderiers kostpris , saafremt braendstofpriserne paa de europaeiske markeder afviger mere end 8% fra denne kostpris .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 1 . august 1983 , indgaaet til Domstolen den 11 . oktober 1983 , har praesidenten for Tribunal de commerce de Toulouse i en sag om foreloebige forholdsregler i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal om fortolkningen af en raekke faellesskabsretlige bestemmelser , herunder EOEF-traktatens artikel 3 , litra f ), og artikel 5 , for at kunne afgoere , hvorvidt en national ordning med mindstepriser paa braendstoffer ved salg til forbruger er forenelig med faellesskabsretten .

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem benzinforhandler Henri Cullet , Toulouse , og Chambre syndicale des réparateurs automobiles et détaillants de produits pétroliers , Toulouse , paa den ene side , og selskaberne SA Sodinord og SA Sodirev ( herefter benaevnt Sodinord og Sodirev ), som i Toulouse og i Saint-Orens-de-Gameville under navnet paa den forening , som de er tilsluttet »Centre Leclerc« , driver supermarkeder med tilhoerende benzinstationer , paa den anden side . Sagen vedroerer overholdelsen af den af de franske myndigheder fastsatte mindstepris for salg til forbruger af braendstoffer ( normal- og superbenzin samt dieselolie ).

3 I Frankrig findes der dels en ordning for forhandling af olieprodukter , jfr . lov af 30 . marts 1928 om importordning for olie , dels en ordning for fastsaettelse af salgsprisen i engros- og detailleddet indfoert ved foelgende anordninger : 45.1483 af 30 . juni 1945 , 82.10 A , 82.11 A , 82.12 A og 83.13 A af 29 . april 1982 .

4 Efter den foerstnaevnte ordning , saaledes som den er tilpasset med Kommissionens samtykke inden for rammerne af EOEF-traktatens artikel 37 , kraeves der en saerlig tilladelse fra staten , den saakaldte A3-tilladelse , for at importere og indkoebe olieprodukter hos franske raffinaderier med henblik paa salg til forbruger . Den enkelte indehaver af en A3-tilladelse er forpligtet til at foretage 80% af sine indkoeb paa det franske marked eller Faellesskabets marked paa grundlag af mellemfristede kontrakter indgaaet med franske eller andre raffinaderier inden for Faellesskabet , men er for de oevrige 20% ' s vedkommende frit stillet med hensyn til indkoeb , herunder paa det saakaldte spotmarked .

5 Engrossalgsprisen , den saakaldte »overtagelsespris« , for olieprodukter fastsaettes principielt frit af det raffinaderi eller den importoer , som er indehaver af A3-tilladelsen . Mindst én gang om maaneden skal de indsende en liste over deres overtagelsespriser til de kompetente myndigheder ; der kan ydes rabat paa de i listen anfoerte priser . Overtagelsesprisen kan imidlertid ikke overstige en »officiel listepris« , som hver maaned fastsaettes af de kompetente myndigheder . I praksis svarer de af raffinaderierne offentliggjorte overtagelsespriser normalt til den officielle listepris . Myndighederne fastsaetter denne listepris dels ud fra de franske raffinaderiers kostpris , som fastsaettes paa grundlag af prisen for raaolie og dollarkursen paa valutamarkedet samt omkostningerne ved skibsfragt og raffinering , som fastsaettes til et fast beloeb paa grundlag af statistiske oplysninger , dels ud fra priserne paa de europaeiske markeder . Ifoelge ordningen fastsaettes den officielle listepris paa grundlag af de europaeiske priser , for saa vidt disse ikke afviger mere end 8% fra de franske raffinaderiers kostpris ; hvis de europaeiske priser derimod ligger uden for denne margen , er det de franske raffinaderiers kostpris , der laegges til grund ved beregningen af den officielle listepris .

6 Der findes saavel en oevre som en nedre graense for detailsalgsprisen . Opad begraenses den af »maksimumprisen i detailleddet« , som svarer til overtagelsesprisen med tillaeg af forretningsmaessige omkostninger og fortjenester samt skatter og afgifter . Maksimumprisen i detailleddet er for den enkelte detailhandler afhaengig af leverandoerens overtagelsespris . Nedad begraenses detailsalgsprisen af »mindsteprisen« , som fastsaettes hver maaned for hvert enkelt prisomraade ( kanton ) under anvendelse af en reduktionssats , som paa det relevante tidspunkt var 0,09 FF pr . liter for normalbenzin og 0,10 FF pr . liter for superbenzin , paa maksimumprisen for salg til forbruger beregnet paa grundlag af de franske raffinaderiers gennemsnitlige overtagelsespris den foregaaende maaned . Saafremt maksimumprisen herved bliver lavere end mindsteprisen , forhoejes den tilsvarende .

7 Det fremgaar af sagen , at butikskaeden Centre Leclerc , som Sodinord og Sodirev er medlemmer af , er indehaver af en A3-tilladelse . Butikskaeden er kendt for i en raekke supermarkeder under navnet »Centres Leclerc« at drive lavprispolitik for forskellige varegrupper . I 1983 besluttedes man at udvide lavprispolitikken til at omfatte detailsalg af braendstoffer . Ligesom andre Centres Leclerc solgte Sodinord og Sodirev saaledes braendstoffer til priser , som laa under de af myndighederne i henhold til ovennaevnte ordning fastsatte mindstepriser .

8 Herefter indstaevnede en konkurrent Sodinord og Sodirev for Tribunal de commerce de Toulouse med paastand om forbud mod denne politik og idoemmelse af tvangsbod , saafremt forbudet ikke overholdtes , idet konkurrenten paaberaabte sig , at den foerte lavprispolitik var ulovlig og udtryk for illoyal konkurrence samt paafoerte konkurrenten tab . Sodinord og Sodirev anfoerte heroverfor , at prisordningen for salg af braendstoffer var i strid med traktatens artikel 3 , litra f ), samt artiklerne 85 og 86 , samt at den ikke kunne begrundes i artiklerne 30 og 36 .

9 For at afgoere tvisten fandt praesidenten for Tribunal de commerce de Toulouse det noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

Skal artikel 3 , litra f ), og artikel 5 i traktaten af 25 . marts 1957 om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab fortolkes saaledes , at de indeholder et forbud mod , at en medlemsstat administrativt eller ved lov fastsaetter mindstepriser for salg fra tankstationer til forbrugere af braendstoffer ( normal- og superbenzin samt dieselolie ), saaledes at enhver detailhandler , som er statsborger i en af Faellesskabets medlemsstater , er forpligtet til at overholde den fastsatte mindstepris?

10 Traktatens artikel 3 , litra f ), som spoergsmaalet henviser til , er et af de generelle principper for det faelles marked , som anvendes i forbindelse med de kapitler i traktaten , som har til formaal at foere principperne ud i livet . Ifoelge bestemmelsen skal der ske en »gennemfoerelse af en ordning , der sikrer , at konkurrencen inden for faellesmarkedet ikke fordrejes« ; dette generelle formaal uddybes navnlig under konkurrencereglerne i afsnit I , kapitel 1 , i traktatens tredje del . Ifoelge traktatens artikel 5 , stk . 2 , »afholder [medlemsstaterne] sig fra at traeffe foranstaltninger , der er egnede til at bringe virkeliggoerelsen af denne Traktats maalsaetning i fare« . Den nationale ret har saaledes forelagt det praejudicielle spoergsmaal , om en lovgivning af ovennaevnte art er forenelig med disse bestemmelser , for at faa afgjort , om lovgivningen er i overensstemmelse med traktatens principper og maal og med de bestemmelser i traktaten , som konkret skal virkeliggoere dem .

11 Det bemaerkes , at traktatens artikler 2 og 3 vedroerer oprettelsen af et marked , hvor varerne kan bevaege sig frit under frie konkurrencevilkaar . Dette formaal sikres dels af artiklerne 30 ff . vedroerende forbudet mod handelsrestriktioner inden for Faellesskabet , dels af artiklerne 85 ff . vedroerende konkurrencereglerne , som vil blive gennemgaaet foerst .

Anvendelse af traktatens artikel 3 , litra f ), artikel 5 og artikel 85

12 Ifoelge Sodinord og Sodirev finder principperne i EOEF-traktatens artikler 85 og 86 , sammenholdt med artikel 3 , litra f ), og artikel 5 , anvendelse paa en statslig ordning som den her omhandlede . Artikel 85 indeholder et forbud mod direkte eller indirekte fastsaettelse af salgsprisen eller andre forretningsbetingelser , og det er ikke muligt at ophaeve den tilsigtede virkning af faellesskabsretlige bestemmelser , som skal sikre , at konkurrencevilkaarene inden for det faelles marked ikke fordrejes .

13 Den franske , italienske og graeske regering har gjort gaeldende , at traktatens artikel 3 , litra f ), og artikel 5 udgoer en del af traktatens generelle principper og kun giver mening , hvis de sammenholdes med andre bestemmelser , som naermere fastlaegger betingelser og gennemfoerelsesbestemmelser . I denne henseende kan artiklerne 85 og 86 ikke danne grundlag for en vurdering af en statslig prisordning , da de kun vedroerer virksomheders adfaerd .

14 Ifoelge Kommissionen kan statslige foranstaltninger kun undtagelsesvis anses for at vaere i strid med forpligtelsen efter traktatens artikel 5 til ikke at ophaeve den tilsigtede virkning af de i artiklerne 85 og 86 fastsatte konkurrenceregler . Det gaelder saaledes en statslig ordning , som begunstiger eller fremmer virksomheders retsstridige adfaerd , eller som klart har til formaal at goere det muligt for virksomhederne at unddrage sig konkurrencereglerne . Det er imidlertid ikke tilfaeldet i den foreliggende sag .

15 I overensstemmelse med maalsaetningen efter traktatens artikel 3 , litra f ), er alle aftaler mellem virksomheder , alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis , der kan paavirke handelen mellem medlemsstater , og som har til formaal eller til foelge at hindre , begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet , ifoelge artikel 85 , stk . 1 , uforenelige med faellesmarkedet og forbudt , navnlig saadanne som bestaar i direkte eller indirekte fastsaettelse af koebs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser . Bestemmelserne vedroerer saaledes konkurrencebegraensende aftaler , vedtagelser og samordnet praksis mellem virksomheder , idet Kommissionen imidlertid i visse undtagelsestilfaelde kan erklaere dem uanvendelige , jfr . traktatens artikel 85 , stk . 3 .

16 Selv om disse regler ganske vist vedroerer virksomheders adfaerd og ikke de af medlemsstaterne ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser , er staterne ikke desto mindre , som fastslaaet af Domstolen for nylig i dom af 10 . januar 1985 ( Leclerc , 229/83 , Sml . 1985 , s . 1 ) i henhold til traktatens artikel 5 , stk . 2 , forpligtet til ikke ved national lovgivning at skade den ensartede anvendelse _ i hele faellesmarkedet _ af faellesskabsreglerne og den fulde virkning af de retsakter , som udstedes i henhold til disse regler , samt til ikke ved lov eller administrativt at indfoere eller opretholde foranstaltninger , som kan ophaeve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gaeldende konkurrenceregler , ( jfr . dommene af 13 . februar 1969 , Walt Wilhelm m.fl ., 14/68 , Sml . 1969 , s . 1 , og 16 . november 1977 , Inno / ATAB , 13/77 , Sml . 1977 , s . 2115 ).

17 En ordning som den omtvistede har imidlertid ikke til formaal at paalaegge leverandoerer og detailhandlere at indgaa aftaler eller udvise andre former for adfaerd , jfr . traktatens artikel 85 , stk . 1 . Den overlader det tvaertimod til de offentlige myndigheder at fastsaette priserne paa grundlag af en raekke faktorer af forskellig art . Den omstaendighed , at en af de faktorer , som laegges til grund ved beregningen af detailsalgsprisen , er den af leverandoererne fastsatte overtagelsespris , som i oevrigt ikke kan overstige den af myndighederne fastsatte officielle listepris , indebaerer ikke i sig selv , at en ordning som den omtvistede ikke kan anses for en statslig ordning , og kan heller ikke ophaeve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gaeldende konkurrenceregler .

18 Foelgelig forbyder traktatens artikel 5 , sammenholdt med artikel 3 , litra f ), og artikel 85 , ikke medlemsstaterne at regulere fastsaettelsen af detailsalgsprisen for en vare paa grundlag af en ordning som den i hovedsagen omtvistede . Tilbage bliver herefter at gennemgaa de omtvistede bestemmelser paa baggrund af traktatens bestemmelser om frie varebevaegelser .

Anvendelse af traktatens artikler 30 og 36

19 Sodinord og Sodirev har anfoert , at beregningen af mindsteprisen ifoelge den omtvistede ordning har en konkurrencebegraensende virkning over for varer fra andre medlemsstater , naar disse varers kostpris er mere end 8% lavere end de franske raffinaderiers , idet importoerernes konkurrencefordel som foelge af de lavere omkostninger herved udlignes . Ordningen udgoer saaledes en importbegraensning , som er forbudt efter traktatens artikel 30 .

20 Yderligere giver den omtvistede prisfastsaettelsesordning de nationale myndigheder mulighed for at gribe ind i prisfastsaettelsen ved at gaa ud fra for lavt satte fiktive kostpriser , hvorved importoererne hindres i at traenge ind paa et marked , som traditionelt er domineret af de franske raffinaderier , da de i saa fald ikke kan afsaette deres varer til rentable priser . Denne virkning forstaerkes yderligere derved , at indehavere af en A3-tilladelse er forpligtet til at foretage 80 % af deres indkoeb paa grundlag af mellemfristede kontrakter . En saadan ordning har saaledes til foelge at afskaerme det nationale marked , hvilket er i strid med artikel 30 .

21 Den franske regering , stoettet af den italienske og den graeske regering , har gjort gaeldende , at en prisordning som den her omhandlede ikke paavirker importen fra andre medlemsstater . Formaalet er at opnaa en harmonisk spredning af forsyningen af braendstoffer paa hele det nationale omraade ved at sikre samtlige forhandlere en tilstraekkelig fortjenstmargen . Da importpriserne kan fastsaettes frit , har en udenlandsk erhvervsdrivende , hvis kostpriser er lavere end de i Frankrig gaeldende priser , lettere ved at traenge ind paa markedet , da han frit kan lade denne fordel komme detailhandlerne til gode . Saaledes er importen af olieprodukter til Frankrig steget under den gaeldende ordning . Heraf foelger ifoelge den franske regering , at artikel 30 ikke kan fortolkes som vaerende til hinder for en saadan prisfastsaettelsesordning .

22 Kommissionen har anfoert , at en mindsteprisordning kan skade afsaetningen af importerede varer , for saa vidt prisen er til hinder for , at de importerede varers lavere kostpris slaar igennem i detailsalgsprisen . En ordning som den omtvistede maa saaledes anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner , for saa vidt den indebaerer , at varernes pris fastsaettes paa grundlag af de indenlandsk fremstillede varers kostpris , hvorved en eventuel prisfordel for de importerede varer udlignes .

23 Det bemaerkes foerst , at forbudet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner , jfr . artikel 30 , ifoelge Domstolens faste praksis rammer enhver foranstaltning , som direkte eller indirekte , aktuelt eller potentielt , kan hindre indfoersel fra en medlemsstat til en anden . Naar der er tale om at anvende disse principper paa statslige prisfastsaettelsesordninger , har Domstolen gentagne gange fastslaaet , at saadanne ordninger , der gaelder uden forskel for indenlandsk fremstillede og importerede varer , ikke i sig selv er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner , men kan fremkalde en saadan virkning , naar priserne ligger paa et saadant niveau , at de indfoerte varer bliver stillet ugunstigt i forhold til tilsvarende indenlandske varer , enten fordi de ikke vil kunne afsaettes med fortjeneste under de fastsatte vilkaar , eller fordi en konkurrencefordel , som skyldes lavere kostpriser , bliver udlignet ( jfr . dommene af 26 . november 1976 , Tasca , 65/75 , Sml . 1976 , s . 291 , af 24 . januar 1978 , van Tiggele , 82/77 , Sml . 1978 , s . 25 , af 6 . november 1979 , Danis , 16-20/79 , Sml . 1979 , s . 3327 og af 29 . november 1983 , Roussel Laboratoria , 181/82 , Sml . 1983 , s . 3849 ).

24 Sodinord og Sodirev ' s argument , hvorefter beregningen af maksimumprisen for salg til forbruger paa grund af en for lavt sat fiktiv kostpris medfoerer en afskaermning af markedet , idet de udenlandske raffinaderier hindres i at afsaette deres varer til rentable priser , kan ikke behandles under denne sag . Fastsaettelsen af en maksimumpris for salg til forbruger er nemlig lige saa lidt som de begraensninger for indkoeb , som gaelder for indehavere af en A3-tilladelse , anfoert af Tribunal de commerce de Toulouse , da hovedsagen udelukkende vedroerer overtraedelse af mindsteprisen for salg til forbruger af braendstoffer .

25 For saa vidt angaar fastsaettelse af en mindstepris , bemaerkes , at Domstolen i ovennaevnte dom af 24 . januar 1978 ( van Tiggele , 82/77 ) fastslog , at en national bestemmelse , som fastsaetter en nedre graense for fortjenstmargenen , som uden forskel gaelder for indenlandsk fremstillede og indfoerte varer , ikke kun kan have skadelige virkninger for afsaetningen af indfoerte varer . Derimod forholder det sig anderledes , for saa vidt angaar den mindstepris , som er fastsat til et bestemt beloeb , idet den ganske vist gaelder uden forskel for indenlandske og indfoerte varer , men kan vanskeliggoere afsaetningen af sidstnaevnte , i det omfang den forhindrer , at en lavere kostpris faar virkning for detailsalgsprisen .

26 Som det fremgaar af ovennaevnte gennemgang , fastsaettes mindsteprisen for salg i detailleddet ifoelge den her omtvistede ordning rent praktisk paa grundlag af overtagelsesprisen , som ikke kan overstige den af de nationale myndigheders fastsatte listepris . Selv om den enkelte importoer frit kan fastsaette en lavere overtagelsespris end den officielle listepris , hindrer det forhold , at mindsteprisen beregnes paa grundlag af gennemsnittet af de nationale raffinaderiers overtagelsespriser , importoererne i at udnytte den eventuelle konkurrencefordel , som skyldes en lavere kostpris . Det kan ganske vist ikke anfaegtes , at en medlemsstat anvender generelle kriterier ved fastsaettelsen af en pris for en ensartet vare , hvis oprindelse vanskeligt kan fastslaas , naar foerst den er bragt paa markedet . For at undgaa uheldige virkninger for afsaetningen af indfoerte varer paa dette marked , er det imidlertid noedvendigt , at der ved fastsaettelsen af kriterierne tages hensyn til samtlige erhvervsdrivendes overtagelsespriser , uanset varens oprindelse .

27 De uheldige virkninger , som en ordning som den omtvistede har for indfoerte varer , forstaerkes yderligere af beregningsmetoden for den officielle listepris , som danner oeverste graense for overtagelsesprisen , og som ifoelge det for Domstolen oplyste normalt anvendes af de nationale raffinaderier som overtagelsespris . Selv om listeprisen principielt beregnes dels paa grundlag af de franske raffinaderiers kostpriser , dels paa grundlag af braendstofpriserne paa de europaeiske markeder , er det nemlig udelukkende de nationale raffinaderiers kostpriser , som laegges til grund , saafremt priserne paa det europaeiske marked afviger mere end 8 % fra disse kostpriser . Naar konkurrencefordelen for de importerede varer overskrider denne graense , kan importoerernes lavere kostpriser ikke laengere danne grundlag for den officielle listepris . En saadan ordning skader afsaetningen af importerede varer , da konkurrencefordelen over for forbrugeren udlignes , naar denne margen overstiger 8 % .

28 At en mindstepris har uheldige virkninger for afsaetningen af indfoerte varer , hvis kostpris er lavere end indenlandsk fremstillede varers , kan ikke afvises under paaberaabelse af , at importpriserne frit kan fastsaettes , og at importoererne saaledes kan yde detailhandlerne en stoerre fortjenstmargen som incitament til at koebe importerede braendstoffer . I denne forbindelse bemaerkes , at distributionsnettets opbygning er til hinder for , at importoerer af braendstoffer kan udnytte en saadan fordel fuldt ud , da et betydeligt antal detailhandlere ikke har mulighed for frit at skifte leverandoer . I en saadan situation udgoer prisen i detailleddet et afgoerende konkurrencemoment for saa ensartede produkter som braendstoffer . En mindstepris som den her omhandlede kan saaledes vaere til hinder for et foroeget salg af de importerede varer paa det nationale marked , naar deres kostpris er mere fordelagtig . Under disse omstaendigheder er en eventuel importstigning under en saadan ordning ikke som haevdet af den franske regering tilstraekkelig til at godtgoere , at mindsteprisen ikke har haft en negativ virkning paa afsaetningen af de importerede varer .

29 Heraf foelger , at en national mindsteprisordning for braendstoffer i detailleddet , hvorefter prisen fastsaettes alene paa grundlag af de nationale raffinaderiers overtagelsespriser , som er afhaengig af den officielle listepris , som udelukkende beregnes paa grundlag af de nationale raffinaderiers kostpris , saafremt braendstofpriserne paa det europaeiske marked afviger mere end 8% fra sidstnaevnte , stiller de importerede varer mindre fordelagtigt , idet den hindrer importoererne i at udnytte konkurrencefordelen ved at lade forbrugerne nyde godt af den lavere kostpris .

30 Til stoette for den i hovedsagen omtvistede ordning har den franske regering yderligere paaberaabt sig bydende hensyn til beskyttelse af forbrugernes interesser . Efter regeringens opfattelse kan en oedelaeggende priskonkurrence for braendstoffer medfoere nedlaeggelse af et stort antal tankstationer og dermed en utilstraekkelig forsyning af hele det nationale omraade .

31 I denne forbindelse bemaerkes , at en national ordning , hvorefter detailhandlerne skal overholde visse detailsalgspriser , som haemmer afsaetningen af importerede varer paa markedet , kun kan begrundes i de i traktatens artikel 36 anfoerte hensyn .

32 Til stoette for en anvendelse af artikel 36 har den franske regering henvist til forstyrrelser af den offentlige orden og den offentlige sikkerhed fremkaldt af de voldsomme reaktioner , som maatte forventes fra detailhandlere , som blev ramt af en ubegraenset konkurrence .

33 Det skal her blot fastslaas , at den franske regering ikke har godtgjort , at en aendring af den anfaegtede ordning i overensstemmelse med ovennaevnte principper ville paavirke den offentlige orden og den offentlige sikkerhed i en saadan grad , at regeringen ikke ville kunne imoedegaa forstyrrelserne med de til raadighed staaende midler .

34 Det af Tribunal de commerce de Toulouse forelagte spoergsmaal maa derfor besvares , saaledes

_ at EOEF-traktatens artikel 3 , litra f ), og artikel 5 samt artiklerne 85 og 86 ikke er til hinder for en national ordning , hvorefter de nationale myndigheder fastsaetter en mindstepris for detailsalg af braendstoffer ,

_ og at en saadan ordning er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 , naar mindsteprisen udelukkende fastsaettes paa grundlag af de nationale raffinaderiers overtagelsespris , og denne er afhaengig af den officielle listepris , som udelukkende beregnes paa grundlag af de nationale raffinaderiers kostpris , saafremt braendstofpriserne paa de europaeiske markeder afviger mere end 8% fra denne kostpris .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

35 De udgifter , der er afholdt af den franske , italienske og graeske regering samt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser kender

DOMSTOLEN ( femte afdeling )

vedroerende det spoergsmaal , som er forelagt den af praesidenten for Tribunal de commerce de Toulouse ved kendelse af 1 . august 1983 , for ret :

1 ) EOEF-traktatens artikel 3 , litra f ), og artikel 5 samt artiklerne 85 og 86 er ikke til hinder for en national ordning , hvorefter de nationale myndigheder fastsaetter en mindstepris for detailsalg af braendstoffer .

2 ) En saadan ordning er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 , naar mindsteprisen udelukkende fastsaettes paa grundlag af de nationale raffinaderiers overtagelsespris , og denne er afhaengig af den officielle listepris , som udelukkende beregnes paa grundlag af de nationale raffinaderiers kostpris , saafremt braendstofpriserne paa de europaeiske markeder afviger mere end 8 % fra denne kostpris .