Forslag til afgørelse fra generaladvokat Vilaça fremsat den 12. maj 1987. - MARCO CASTAGNOLI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - ADVISNING. - SAG 329/85.



Samling af Afgørelser 1987 side 03281



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Sagsoegeren, Marco Castagnoli, blev den 20 . februar 1984 ansat som hjaelpeansat paa Det Faelles Forskningscenter i Ispra, der er omfattet af Kommissionens virksomhed . Sagsoegeren skulle bestride en stilling som ufaglaert arbejder i kategori D, gruppe IX, klasse*3 . Ansaettelseskontrakten gjaldt for fire maaneder og blev senere to gange forlaenget for et tilsvarende tidsrum .

2 . Foer udloebet af den sidste ansaettelsesperiode meddelte kontorchefen for Kommissionens afdeling for personale og administration ved skrivelse af 22 . januar 1985 sagsoegeren, at hans ansaettelseskontrakt i medfoer af artikel 52 i Ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber ( i det foelgende benaevnt "AOEA ") ikke kunne forlaenges for tiden efter den 21 . februar 1985 .

3 . Den 15 . februar 1985 tilstillede sagsoegeren i anledning af denne skrivelse Kommissionen en note i henhold til artikel 90 i Vedtaegten for Tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten "), hvori han bestred at han tjenesteretligt skulle have den status som hjaelpeansat, han havde faaet tildelt . I noten anfoerte sagsoegeren endvidere, at han for nylig var blevet bekendt med, at han var blevet ansat for at erstatte en midlertidigt ansat, der havde vaeret ansat paa ubestemt tid, Augusto Zappatini, der var blevet invalidepensioneret med virkning fra den 1 . januar 1982, og at han derfor selv maatte anses som midlertidigt ansat og ikke som anfoert som hjaelpeansat .

4 . Sagsoegerens note blev af Kommissionen anset for en klage i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, og blev som saadan afvist . Sagsoegeren har derefter anlagt naervaerende sag med paastand om, at han kendes berettiget til status som midlertidigt ansat "med virkning fra den 22 . februar 1984 eller fra en anden dato ( tidligere eller senere ) efter Domstolens bestemmelse, samt til erstatning fra den dato, hvor sagsoegeren anerkendes at have ret til den naevnte status, og til den dato, hvor han udnaevnes ". Til stoette for sine paastande har sagsoegeren anfoert, at ansaettelsesmyndighedens beslutning om at afskedige ham er ulovlig, idet den er i strid med italiensk lovgivning ( lov nr . 230 af 18 . april 1962 ) og med AOEA ( artiklerne 3, 51 og 52 ).

5 . Kommissionen har paastaaet sagen afvist . Jeg begynder derfor med at gennemgaa formalitetsspoergsmaalet, idet jeg naturligvis kun vil omtale Kommissionens anbringende om, at klagen blev indgivet for sent, da dette er det eneste anbringende, som Kommissionen har fastholdt til det sidste .

I - Formaliteten

6 . Kommissionen har gjort gaeldende, at sagsoegerens klage blev indgivet mere end tre maaneder efter indgaaelsen af ansaettelseskontrakten eller senere forlaengelser, af hvilke den sidste skete den 17 . oktober 1984 . Sagen maa derfor naturligvis afvises som for sent anlagt .

7 . En afgoerelse af dette spoergsmaal forudsaetter en klar afgraensning af sagens genstand og af genstanden for den klage, der blev indgivet forud for sagsanlaegget .

8 . Her maa det dog fastslaas, at sagsoegeren i baade klagen og staevningen flere gange har formuleret sig uklart, baade naar det gaelder bestemmelsen af, hvilken retsakt, der paaklages, og hvad hans paastande gaar ud paa .

9 . Lad mig forsoege at sprede disen og se klart .

10 . Sagsoegeren anfaegtede i sin klage af 15 . februar 1985 udtrykkeligt det "ansaettelseskriterium", som "ansaettelsesmyndigheden" havde anvendt paa ham, men som han foerst ad omveje var blevet bekendt med kort tid forinden . Da der er tale om en anfaegtelse af ansaettelseskriteriet, maa det naturligvis vaere den kontrakt, ved hvilken sagsoegeren oprindelig blev ansat som hjaelpeansat, der bliver genstand for kritik .

11 . Sagsoegeren har imidlertid i replikken forklaret, at hans klage i sidste ende var rettet mod afgoerelsen af 22 . januar 1985, ved hvilken han fik afslag paa en forlaengelse af kontrakten og saaledes ikke kunne forblive i den stilling, han havde bestridt i over et aar .

12 . I klagen bad sagsoegeren om at faa "status som midlertidigt ansat paa ubestemt tid" uden herved at angive, fra hvilket tidspunkt han oenskede at opnaa denne tjenesteretlige stilling .

13 . Derimod er det i staevningen de kriterier, ansaettelsesmyndigheden har lagt til grund for, at sagsoegeren med virkning fra den 21 . februar 1985 defintitivt blev fjernet fra sin stilling som hjaelpeansat, der anfaegtes .

14 . Sagsoegeren paastaar sig i sagen kendt "berettiget til at faa status som midlertidigt ansat med virkning fra den 22 . februar 1984 eller fra en anden dato ( tidligere eller senere ) efter Domstolens bestemmelse ".

15 . Hvorledes skal man nu forholde sig over for denne usikkerhed?

16 . Sagsoegerens hovedargument gaar ud paa, at det er utilstedeligt, at en hjaelpeansat ansaettes for at erstatte en midlertidigt ansat, der definitivt er ude af stand til at bestride sin stilling . Dersom dette argument laegges til grund, maa det vaere den oprindelige ansaettelseskontrakt af 20 . februar 1984, der fra begyndelsen maa betragtes som den retsakt, der paastaas at vaere retsstridig og muligvis skadeforvoldende for sagsoegeren .

17 . Under alle omstaendigheder kan der ikke goeres krav paa tilkendelse af status som midlertidigt ansat fra kontraktsforholdets begyndelse med alt, hvad dette indebaerer, uden klart at bestride den retsakt, ved hvilken en anden tjenesteretlig stilling er blevet tildelt .

18 . Naar henses til bestemmelserne i artikel 52, i AOEA, kan kontraktsforholdet paa den anden side kun opretholdes efter udloebet af den anden forlaengelsesperiode, saafremt der ved kontrakten blev tildelt sagsoegeren status som midlertidigt ansat paa ubestemt tid, og ikke som hjaelpeansat, idet denne sidste tjenesteretlige stilling ikke efter vedtaegten kan bevares i mere end et aar . Dette maatte noedvendigvis foelge af den oprindelige ansaettelseskontrakt, idet dennes oprindelige kontraktsvilkaar blev opretholdt ved de to fornyelser, saaledes at der kun skete en forlaengelse af kontraktens gyldighedstid .

19 . Paa baggrund heraf maatte tremaanedersfristen ifoelge artikel 90, stk . 2, i vedtaegten regnes fra datoen for indgaaelsen af den oprindelige ansaettelseskontrakt, dvs . den 20 . februar 1984, og det maatte derfor i princippet vaere aabenbart, at sagen er for sent anlagt .

20 . Det samme ville blive resultatet, selv om man - ved at se paa hver enkelt forlaengelse af den oprindelige kontrakt og opfatte den som en ny kontrakt - antog at sagsoegeren kun kan anfaegte den sidste af disse akter, der blev meddelt ham den 17 . oktober 1984 . Sagsoegeren tiltraadte jo ansaettelseskontrakten den 24 . oktober 1984, og tremaanedersfristen for indgivelse af klage udloeb saaledes den 24 . januar 1985, hvorefter klagen af 15 . februar 1985 er for sent indgivet .

21 . Dette var sagsoegeren ogsaa klar over, og han har utvivlsomt derfor i replikken anfoert, at klagen ikke var rettet "mod afgoerelsen fra oktober 1984, ved hvilken hans ansaettelse paa bestemt tid blev forlaenget med fire maaneder, men mod afgoerelsen af 22 . januar 1985, ved hvilken det blev afvist at forlaenge kontrakten endnu en gang ".

22 . Det forekommer mig imidlertid af de tidligere anfoerte grunde meningsloest at bestride en af disse retsakter uden ogsaa at anfaegte den oprindelige ansaettelseskontrakt og den tjenesteretlige stilling, sagsoegeren fik tildelt ved denne .

23 . Sagsoegeren har dog i replikken gjort gaeldende, at man ikke har kunnet kraeve, at han anfaegtede den tjenesteretlige stilling, han havde faaet ifoelge kontrakten, paa et tidligere tidspunkt, eftersom dette ville have betydet, at han straks var blevet afskediget .

24 . Lad os se bort fra, at denne opfattelse er i strid med den opfattelse, sagsoegeren gav udtryk for i sin klage af 15 . februar 1985, hvori det anfoeres, at han ville have handlet foer, saafremt han paa et tidligere tidspunkt havde vidst, at han var blevet ansat for at erstatte en midlertidigt ansat, hvis ansaettelsesforhold ikke var tidsbegraenset .

25 . Jeg vil ogsaa se bort fra, at en imoedekommelse af sagsoegerens krav paa grundlag af en eventuel klage fra ham umiddelbart efter den oprindelige kontrakt ville have betydet, at der fra begyndelsen tilkendtes ham status som midlertidigt ansat paa ubestemt tid, hvilket ville have medfoert, at han kun kunne afskediges paa de betingelser, der er fastsat i vedtaegten .

26 . Til gengaeld maa det uden tvivl tages i betragtning, at sagsoegeren ikke ville have kunnet risikere noget, hvis han rettidigt havde indgivet klage efter den sidste forlaengelse af kontrakten, mens denne endnu var i kraft, eftersom kontrakten absolut ikke - hvis der da ikke maa gives sagsoegeren medhold i realiteten - kunne forlaenges som foelge af bestemmelserne i artikel 52, litra b ), i AOEA .

27 . Paa den anden side er det her paa sin plads at henvise til Domstolens praksis i lignende sager, hvor der har vaeret tale om for sen indgivelse af ansoegninger fra EF-tjenestemaend om aendret indplacering efter fastsansaettelsen . Domstolen har i en dom af nyere dato ( 1 ) - der bekraefter en praksis, der i hovedtraek allerede aftegnede sig ud fra enkelttilfaelde i tidligere domme ( 2 ) - fastslaaet, at det uden hensyn til, at en tjenestemand, der er ansat paa proeve, befinder sig i en usikker situation, er udnaevnelsen til tjenestemand paa proeve og ikke indplaceringen ved udnaevnelsen til fastansat tjenestemand, som udgoer den akt, der i forbindelse med ansoegninger om aendret indplacering indeholder et klagepunkt, og at klagefristerne loeber fra datoen for denne foerste udnaevnelse .

28 . Sagsoegeren har imidlertid yderligere gjort gaeldende, at han foerst blev bekendt med, at han var blevet ansat for at erstatte en midlertidigt ansat, der var blevet invalidepensioneret endeligt, kort tid foer han fik at vide, at hans kontrakt udloeb .

29 . Efter sammenhaengen i sagsoegerens anbringender, hvorefter den anfaegtede akt er meddelelsen af 22 . januar 1985, er der her tale om et fuldkomment irrelevant forhold .

30 . Paa den anden side er dette argument vanskeligt foreneligt med den betydning, sagsoegeren ogsaa tillaegger frygten for at blive afskediget, saafremt han havde taget noget initiativ, mens han endnu var kontraktsansat paa bestemt tid .

31 . Hvordan det nu end forholder sig, kan man med udgangspunkt i sagsoegerens anbringende om, at han foerst paa for sent et tidspunkt blev bekendt med den eventuelle sammenhaeng mellem sin egen ansaettelse og pensioneringen af den midlertidigt ansatte Augusto Zappatini, hvilket Kommissionen ikke har bestridt - antage, at der foreligger en ny omstaendighed, der kan bringe klagefristerne i henhold til artikel 90, stk . 2, andet led, i vedtaegten til at loebe paa ny ( 3 ). Under alle omstaendigheder er der grundlag for at anvende bestemmelserne i artikel 90, stk . 2, andet led in fine, i vedtaegten, idet fristen foerst begynder at loebe den dag, sagsoegeren fik kendskab til de omstaendigheder, der kunne begrunde hans klage . Hermed vil sagsoegeren inden fristens udloeb have bestridt den tjenesteretlige stilling, han fik tildelt ved den oprindelige kontrakt, saaledes at sagen kan antages til realitetsbehandling .

32 . Det maa erkendes, at sagsoegeren ikke har bidraget til en klar afgoerelse paa dette punkt, idet han under sagen har begaaet forskellige fejl, naar det gaelder fastlaeggelsen af sagens genstand .

33 . Jeg har imidlertid tidligere i dette forslag anerkendt, at sagsoegeren, naar han formulerer sit krav som et krav om, at der tilkendes ham status som midlertidigt ansat med virkning fra den 22 . februar 1984, noedvendigvis forudsaetter en anfaegtelse af den oprindelige kontrakt, hvorefter han havde status som hjaelpeansat . Det maa derfor kunne anerkendes, at naar sagsoegeren foerst efterfoelgende fik kendskab til omstaendigheder, der kunne begrunde hans klage, var hans klage rettidig, saaledes at sagen kan antages til realitetsbehandling .

34 . Jeg vil herefter gennemgaa sagens realitet .

II - Sagsoegerens realitetspaastande

35 . Sagsoegeren har i foerste raekke anfaegtet den ham tildelte tjenesteretlige stilling paa grundlag af italiensk lovgivning ( lov nr . 230 af 18 . april 1962 ), hvorefter det ikke er tilladt at indgaa "mere end to ansaettelseskontrakter paa bestemt tid ".

36 . Dette anbringende, som sagsoegeren i replikken har erkendt at have paaberaabt sig som eksempel paa en lovgivning, der i saerlig grad er udtryk for almindelige retsgrundsaetninger, der er faelles for medlemsstaternes ret om arbejdsaftaler, er imidlertid ikke relevant .

37 . Ansaettelseskontrakter indgaaet af Faellesskabets institutioner og deres midlertidigt ansatte eller hjaelpeansatte reguleres udelukkende af faellesskabsretten, herunder navnlig Vedtaegten for Tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og Ansaettelsesvilkaarene for oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber ( AOEA ) ( 4 ).

38 . Vi maa derfor se naermere paa bestemmelserne i vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte .

39 . I artikel 3 i AOEA forstaas ved en hjaelpeansat den, der ansaettes :

- for at erstatte en tjenestemand eller en midlertidigt ansat, der midlertidigt er ude af stand til at udoeve sine funktioner (( litra b )*))

- for at udoeve et hverv i en institution ... med de i artikel 52 fastsatte begraensninger uden at vaere ansat i den stilling i den liste over stillinger, der findes som bilag til den afdeling i budgettet, der vedroerer denne institution (( litra a )*)).

40 . I naervaerende sag har bestemmelsen i litra b ) ingen interesse . Den ansatte, hvis funktioner sagsoegeren skulle have udoevet, var ikke midlertidigt forhindret i at goere tjeneste, men havde tvaertimod definitivt fratraadt sin stilling .

41 . Sagsoegeren kan altsaa kun vaere blevet ansat som hjaelpeansat paa grundlag af bestemmelsen i litra a ).

42 . Det er ogsaa Kommissionens synspunkt, og den har herved fremhaevet, at sagsoegerens ansaettelseskontrakt ikke angav de hverv, der paahvilede ham, og at han skulle bestride en stilling som ufaglaert arbejder, som ikke fandtes i listen over stillinger .

43 . Kommissionen har saaledes gjort gaeldende, at man ved pensioneringen af Augusto Zappatini kunne frigoere den stilling, han hidtil havde bestridt og henfoere den til en faelles pulje af ledige stillinger, der senere - uden hensyn til det arbejde, den tidligere omfattede - kunne fordeles af ledelsen ved Forskningscentret i Ispra helt afhaengigt af prioriteringen af tjenestens krav . Kommissionen har anfoert, at det er denne personaleforvaltning, der anvendes paa centret i Ispra, og derfor blev der opslaaet en meddelelse om ledig stilling med henblik paa besaettelen af den ledige stilling i samme afdeling (" infrastruktur "), men i en anden sektor, nemlig sektoren for "rensningsanlaeg for spildevand" og ikke i "sektionen for varme og luftkonditionering ".

44 . Samme procedure blev anvendt paa samme tidspunkt med henblik paa besaettelsen af en stilling, der var blevet ledig i en anden afdeling ved pensionering af en anden ansat i samme kategori som Augusto Zappatini .

45 . Af AOEA foelger det imidlertid - som fastslaaet senere i Domstolens praksis ( 5 ) - at "kriteriet for sondringen mellem hjaelpeansatte og midlertidigt ansatte er, at den midlertidigt ansatte ansaettes i en fast stilling i listen over stillinger, mens den hjaelpeansatte, bortset fra situationen ved konstitution, udoever en administrativ virksomhed uden at vaere ansat i en stilling i listen over stillinger ".

46 . Som tidligere fastslaaet af Domstolen ( 6 ) paahviler det saaledes "den, som anmoder om, at en periode som hjaelpeansat ligestilles med en periode som midlertidigt ansat, foerst og fremmest at foere bevis for, at stillinger med de arbejdsopgaver han har udfoert, paa det paagaeldende tidspunkt var opfoert paa listen, og at de var ledige ".

47 . Saa vidt jeg kan se, har sagsoegeren ikke under sagen givet oplysninger eller fremlagt andet bevismateriale, der afkraefter Kommissionens gentagne erklaeringer om, at han ikke har bestridt nogen stilling, der findes paa listen over stillinger, idet de ledige stillinger var blevet fordelt med henblik paa udoevelse af andre hverv og besat i henhold til de vedtaegtsmaessige procedurer .

48 . Overfoerslen af en fast stilling til en anden tjenestegren var herefter begrundet i den paagaeldende institutions vurdering af tjenestens krav, og ledelsen ved centret i Ispra valgte denne loesning for besaettelsen af den stilling, som den midlertidigt ansatte Zappatini tidligere havde indtaget, idet den herved benyttede sine vedtaegsmaessige befoejelser for saa vidt angaar tjenestegrenenes organisation .

49 . Fra det tidspunkt, hvor der saaledes ikke laengere fandtes nogen ledig stilling i institutionens liste over stillinger, kunne ledelsen ved Forskningscentret i Ispra ikke ansaette en midlertidigt ansat til at udfoere de arbejdsopgaver, som A . Zappatini hidtil havde udfoert, heller ikke selv om der skulle have vaeret ledige stillinger i andre tjenestegrene i institutionen, hvilket ikke ses at vaere godtgjort under sagen .

50 . Herefter er det ikke muligt at ansaette sagsoegeren som midlertidigt ansat uden oprettelse af en ny stilling og optagelse af en tilsvarende stilling paa budgettet, og jeg er ikke bekendt med, om dette er muligt eller byder paa vanskeligheder .

51 . Ifoelge Domstolens faste praksis ( 7 ) er det utvivlsomt, "at det karakteristiske for (( kontrakten om hjaelpeansaettelse ))*... er den tidsmaessige usikkerhed, idet den kun kan anvendes for at sikre en midlertidig erstatning eller for at goere det muligt at udfoere administrative opgaver, der har foreloebig karakter, eller som opfylder et paatraengende krav, eller ikke er klart defineret", og at sagsoegerne "maa *... godtgoere, at de arbejdsopgaver, som de udfoerte som hjaelpeansatte, ikke var af midlertidig art, eller med andre ord, at det drejede sig om varige offentlige opgaver inden for Faellesskabet" ( 8 ).

52 . Efter Kommissionens opfattelse har dette ikke vaeret tilfaeldet i naervaerende sag; de opgaver, der paahvilede sagsoegeren, var nemlig ikke specificeret, og ansaettelse af hjaelpeansatte var efter Kommissionens opfattelse den bedste maade, hvorpaa man kunne indrette sig efter behovene i en tjenestegren, hvor antallet af ansatte ifoelge de oplysninger, der er blevet givet i retsmoedet, blev reduceret fra 15 eller 16 i 1982 til de nuvaerende 9 .

53 . Det kan dog vaere paa sin plads at henvise til - som Domstolen med foeje har fastslaaet ( 9 ) - at ordningen for hjaelpeansatte "ikke uden at faa karakter af misbrug, kan anvendes til i aarevis at overlade varige opgaver til et saadant personale (( dvs . hjaelpeansatte )), der saaledes ville blive anvendt paa unormal maade med lang tids usikkerhed ".

54 . Ganske vist var sagsoegerens ansaettelseskontrakt, de to forlaengelser indbefattet, ikke gyldig for et laengere tidsrum end bestemt i artikel 52, litra b ) i AOEA, dvs . i et aar .

55 . Foer ham havde der imidlertid for tidsrum af et aar vaeret ansat to andre hjaelpeansatte med de samme opgaver, og senere er tilsyneladende to andre ansaettelseskontrakter blevet afsluttet paa de samme vilkaar .

56 . Foreligger der ikke hermed et forhold, der peger i retning af, at institutionen har handlet retsstridigt, saaledes at hjaelpeansaettelse benyttes i strid med det egentlige formaal og med henblik paa udfoerelsen af opgaver der, naar alt kommer til alt, er af varig karakter, og maa den tjenesteretlige status, sagsoegeren fik, saaledes siges at vaere uretmaessig?

57 . Dette er efter min mening et afgoerende punkt med henblik paa besvarelsen af det stillede spoergsmaal .

58 . I den forbindelse bemaerkes, at :

- sagsoegeren gentagne gange har gjort gaeldende, at baade han selv og de andre hjaelpeansatte, der blev ansat paa samme vilkaar, efterhinanden har bestridt samme stilling som den ansatte Augusto Zappatini, nemlig som medhjaelper for den ansvarlige for koeleanlaeggene;

- Kommissionen under sagen kun har gjort gaeldende, at sagsoegerens indplacering ( som hjaelpeansat i kategori D, gruppe IX; klasse 3, svarende til loenklasse D*4, loentrin 1 eller 2, for midlertidigt ansatte ) samt at hans faglige kvalifikationer ( ufaglaert arbejder uden erfaring vedroerende industrikoeleanlaeg ) ikke satte ham i stand til 100% at erstatte den Augusto Zappatini, der var vaerkfoerer i loenklasse C*2 og havde stor erhvervserfaring;

- Kommissionen, imidlertid, har erkendt, at sagsoegeren blev ansat for midlertidigt og delvis at udfylde tomrummet efter Zappatini, hvis hverv fra begyndelsen var blevet udfoert af hjaelpeansatte; Kommissionen har selv under retsmoedet erkendt, at man ved at ansaette midlertidigt ansatte efter Zappatini' s fratraeden ville undgaa en blokering og midlertidig standsning af arbejdet og dermed ogsaa, at det arbejde, der skulle udfoeres af den ansatte, var en noedvendighed;

- sagsoegerens overordnede i noter af 3 . oktober 1984 og 21 . januar 1985 oplyste, at sagsoegeren arbejdede "som afloeser for Zappatini", og at hans stilling "svarede ( svarer ) til den stilling, Zappatini havde ".

59 . At der har vaeret tale om en varig stilling - i al fald i fem aar - forekommer mig saaledes tilstraekkeligt godtgjort under sagen .

60 . At de omhandlede arbejdsopgaver muligvis var uopsaettelige, aendrer ikke deres karakter og kan kun tjene som retsgrundlag for oprettelse af en kontrakt om ansaettelse som hjaelpeansat, hvis det godtgoeres, at der ikke (( netop )) paa det paagaeldende tidspunkt var passende ledige stillinger paa budgettet . ( 10 )

61 . Sagsoegeren har faktisk i et aar, i det tredje aar, der er gaaet efter Zappatini' s fratraeden bestridt den samme stilling som denne, og har altsaa udfoert tilsvarende arbejde, selv om han ikke kunne goere det paa samme maade paa grund af sin mangel paa erfaring . Ansaettelsesmyndigheden mente ganske enkelt, at det samme arbejde nu kunne udfoeres af en almindelig medhjaelper, der endnu var i laere og ikke som tidligere af en vaerkfoerer .

62 . Der maa derfor virkelig herske tvivl om retmaessigheden af den fremgangsmaade, sagsoegte her har anvendt .

63 . Jeg mener imidlertid ikke, at dette er nok til fuldstaendig at give sagsoegeren medhold i hans paastande .

64 . For jeg mener ikke, at Domstolen kan statuere, at sagsoegeren har krav paa tjenesteretlig stilling som midlertidigt ansat i stedet for som hjaelpeansat allerede fra datoen for indgaaelsen af hans ansaettelseskontrakt med alle heraf foelgende virkninger, bl.a . fornyelse af kontraktsforholdet efter den 21 . februar 1985,

65 . Dels kan Domstolen ikke saette sig i administrationens sted, naar det gaelder valget af ansatte .

66 . Og dels vil ogsaa enhver af de oevrige ansatte, som har udfoert det naevnte arbejde kunne paaberaabe sig de grunde, sagsoegeren har fremfoert, idet flere af dem endnu kan vaere i en saadan situation, at de kan klage eller anlaegge sag rettidigt . Det er imidlertid umuligt samtidig at lade flere personer vaere ansat i samme stilling som midlertidigt ansatte .

67 . Hertil kommer at det ikke er muligt at fastslaa, at sagsoegerens indplacering ville goere det muligt for ham at bestride den stilling, der ville blive oprettet med henblik herpaa .

68 . Jeg finder det imidlertid rimeligt, at der tilkendes sagsoegeren en godtgoerelse som paastaaet for det tidsrum, han har fungeret som hjaelpeansat, og svarende i al fald til forskellen mellem det vederlag, der blev udbetalt ham, og det vederlag, han ville have modtaget, hvis han var blevet ansat som midlertidigt ansat, nemlig som oplyst af Kommissionen henholdsvis 44*016 BFR og 44*172 BFR maanedligt .

69 . Den omstaendighed, at det ikke er muligt at sige, at der i listen over stillinger var en ledig stilling, som sagsoegeren kunne indplaceres i som midlertidigt ansat, er, ikke til hinder herfor, da ledelsen paa Ispra selv har anset det for noedvendigt at overfoere den stilling, Zappatini tidligere beklaedte, til en anden tjenestegren, uden at der samtidig blev frigivet en anden stilling, der svarede til den, sagsoegeren bestred .

70 . III - Mit forslag til afgoerelse gaar herefter ud paa foelgende :

- Kommissionen tilpligtes at udbetale sagsoegeren en godtgoerelse svarende til forskellen mellem hans vederlag som hjaelpeansat i et aar og det beloeb, han ville have modtaget, saafremt han i samme tidsrum havde vaeret ansat som midlertidigt ansat i den tilsvarende kategori, hvilken godtgoerelse forhoejes med de tillaeg, han ville have haft krav paa, saafremt han havde haft den sidstnaevnte og ikke den foerstnaevnte status, baade i den kontraktmaessige ansaettelsesperiode og i medfoer af kontraktens opsigelse;

- i oevrigt frifindes sagsoegte;

- Kommissionen betaler sine egne omkostninger samt halvdelen af sagsoegerens omkostninger, mens sagsoegeren, der har tabt sagen paa nogle punkter, selv betaler resten .

(*) Oversat fra portugisisk .

( 1 ) Dom af 7 . maj 1986, 191/84, Jean-Pierre Barcellz m.fl . mod Kommissionen, Sml . s.*1541, praemis 11 .

( 2 ) Dom af 18 . juni 1981, 173/80, Blasig mod Kommissionen, Sml . s.*1649, 1658, dom af 1 . december 1983, 190/82, Blomefield mod Kommissionen, Sml . s.*3981, praemis 10 .

( 3 ) Dom af 15 . maj 1985, 127/84, Erwin Esly mod Kommissionen, Sml . s.*1437, praemisserne 9 til 13 .

( 4 ) Jfr . dom af 1 . april 1987, 257/85, Duffet mod Europa-Parlamentet, Sml . s.*0000, praemis 12, jfr . ogsaa dom af 25 . juni 1981, 105/80, Desmedt mod Kommissionen, Sml . s.*1701, se navnlig s.*1711, hvoraf det fremgaar, at forholdet mellem tjenestemaend og institutionerne

( 5 ) Dom af 23 . februar 1983 i de forenede sager 225 og 241/81, Toledano Laredo og Garilli mod Kommissionen, Sml . s.*347, praemis 6; endvidere dom af 1 . februar 1979, 17/78, Deshormes mod Kommissionen, Sml . s.*189, praemis 51; dom af 19 . november 1981, 106/80, Fournier mod Kommissionen, Sml . s.*2759, 2769 .

( 6 ) Naevnte dom Toledano Laredo, s.*360 .

( 7 ) Jfr . de naevnte domme .

( 8 ) Naevnte dom Toledano Laredo, s.*361, praemis 12 .

( 9 ) Naevnte dom Deshormes, s.*201, praemis 38; Naevnte dom Fournier, s.*2768, praemis 5 .

( 10 ) Naevnte dom Toledano Laredo, s.*363, praemis 17 .