ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål - administrativ procedure - begrundet udtalelse - indhold - Kommissionens undladelse af at tage stilling til angivelige fortolkningsvanskeligheder med hensyn til et direktiv - medlemsstaten kan ikke påberåbe sig disse vanskeligheder med henblik på at udsætte dets gennemførelse

(Art. 226 EF)

Sammendrag

$$I forbindelse med et traktatbrudssøgsmål med hensyn til manglende gennemførelse af et direktiv påhviler det principielt Kommissionen i den begrundede udtalelse at redegøre for sin stillingtagen til de bemærkninger, som den berørte medlemsstat har fremsat i svaret på åbningsskrivelsen.

Kommissionen skaber imidlertid ikke ved at undlade at redegøre for sin stillingtagen til de fortolkningsvanskeligheder, der angiveligt knytter sig til et begreb, der findes i en bestemmelse i det direktiv, medlemsstaten ikke har gennemført, og ved under alle omstændigheder ikke at have defineret dette begreb under den administrative procedure, tvivl om omfanget af medlemsstatens forpligtelser, og den forhindrer derfor ikke medlemsstaten i at bringe det påtalte traktatbrud til ophør.

Kommissionen har nemlig ikke beføjelse til ved en udtalelse efter artikel 226 EF eller ved anden form for stillingtagen under denne procedure at foretage en endelig fastlæggelse af en medlemsstats rettigheder og forpligtelser eller at give medlemsstaten garantier vedrørende en nærmere bestemt handlemådes forenelighed med fællesskabsretten. En medlemsstat kan desuden ikke henvise til vanskeligheder ved fortolkningen af et direktiv for derved at udsætte gennemførelsen til efter den fastsatte frist.

( jf. præmis 22-25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - tilnærmelse af lovgivningerne om veterinærpoliti - veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med levende dyr og produkter af animalsk oprindelse inden for Fællesskabet - hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati - Kommissionens forpligtelse til at foretage inspektioner forud for ophævelsen af embargoen mod kvægprodukter fra Portugal - beslutning om fastsættelse af datoen for genoptagelse af eksporten af nævnte produkter vedtaget uden forudgående foretagelse af den krævede kontrol

[Kommissionens beslutning 2001/376, art. 11, art. 21, litra b), c) og d), og art. 22, stk. 2, samt beslutning 2001/577]

Sammendrag

$$Kommissionen har ved at vedtage beslutning 2001/577 om fastsættelse af datoen for, hvornår forsendelse af kvægprodukter fra Portugal under den datobaserede eksportordning kan begynde i henhold til artikel 22, stk. 2, i beslutning 2001/376 uden forudgående at have foretaget den krævede kontrol for at sikre, at ordningen, som finder anvendelse på de i artikel 11 i beslutning 2001/376 om foranstaltninger som følge af forekomsten af bovin spongiform encephalopati i Portugal og om en datobaseret eksportordning omhandlede produkter, fungerer tilstrækkeligt sikkert, tilsidesat sidstnævnte beslutnings artikel 21 sammenholdt med artikel 22.

Kommissionen kan således ikke forud for fastsættelsen af datoen for genoptagelsen af eksporten af de i artikel 11 i beslutning 2001/376 omhandlede kvægprodukter fra Portugal indskrænke sig til at foretage den inspektion, der er nævnt i beslutningens artikel 21, litra b), som specielt vedrører produkterne i nævnte artikel 11, men bør ligeledes, i hvert fald hvad angår de elementer, som er væsentlige for sikkerheden i forbindelse med den datobaserede eksportordning, foretage de i artikel 21, litra c) og d), omhandlede mere almindelige inspektioner, som især gør det muligt at kontrollere, om forbuddet mod anvendelse af kød- og benmel i dyrefoder overholdes, og om systemerne til identifikation og sporing af kvæg fungerer hensigtsmæssigt, idet disse forhold fortsat er nødvendige elementer for den sikkerhed, som ordningen skal garantere.

( jf. præmis 46-49 og 60 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - søgsmålsfrister - udløb - undskyldelig vildfarelse - begreb - rækkevidde

Sammendrag

$$Fuldstændigt kendskab til en afgørelses endelige karakter og til den i henhold til artikel 230 EF gældende søgsmålsfrist udelukker ikke i sig selv, at en person kan påberåbe sig en undskyldelig vildfarelse, der kan retfærdiggøre, at hans søgsmål bliver anlagt for sent, idet en sådan vildfarelse navnlig kan indtræde, når den pågældende institution har udvist en adfærd, der i sig selv eller i afgørende omfang har været egnet til at fremkalde en undskyldelig vildfarelse hos en retsundergiven, der har handlet i god tro og med den omhu, som kræves af en normalt påpasselig person. Hvis disse betingelser er opfyldt, kan det ikke principielt udelukkes, at vildfarelsen kan vedrøre andre forhold end spørgsmålet, om den anfægtede afgørelse var endelig, og de regler, der gælder for indbringelse af de forskellige søgsmål, som er fastsat ved traktaten.

( jf. præmis 24 og 25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987 - den dato, på hvilken arbejdsgiverens insolvens er indtrådt - begreb - national bestemmelse, der fastsætter datoen, på hvilken insolvensen er indtrådt, som datoen for den afgørelse, hvorved der tages stilling til begæringen om indledning af insolvensproceduren - ulovligt

(Rådets direktiv 80/987, art. 3, stk. 2 og art. 4, stk. 2)

2. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987 - ansættelsesforhold - begreb

(Rådets direktiv 80/987, art. 3 og 4)

Sammendrag

$$1. Datoen, på hvilken arbejdsgiverens insolvens er indtrådt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, i direktiv 80/987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, er et fællesskabsretligt begreb, der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstater.

De nævnte bestemmelser skal fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse i national ret, der fastsætter datoen, på hvilken arbejdsgiverens insolvens er indtrådt, som datoen for den afgørelse, hvorved der tages stilling til begæringen om indledning af insolvensproceduren, og ikke datoen for indgivelse af denne begæring.

( jf. præmis 30, 48 og domskonkl. 1 )

2. Da begrebet ansættelsesforhold i den forstand, hvori det er anvendt i artikel 3 og 4 i direktiv 80/987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, er et nødvendigt element for fastsættelse af Fællesskabets minimumsgarantiperiode for betaling af tilgodehavender, kræver det en ensartet fortolkning og skal fortolkes således, at perioder, der i sagens natur ikke kan give anledning til løntilgodehavender, ikke er omfattet heraf. En periode, hvor ansættelsesforholdet er suspenderet som følge af, at arbejdstageren har børnepasningsorlov, og hvor der af denne årsag ikke erhverves noget lønkrav, er således ikke omfattet af begrebet.

( jf. præmis 41, 44 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anvendelsesområde - borgerlige sager, herunder handelssager - begrebet »borgerlige sager, herunder handelssager« - søgsmål iværksat af staten under henvisning til en kautionsaftale indgået med henblik på at opfylde en betingelse, der påhviler en sikret tredjemand - omfattet - betingelser - begrebet »sager [...] om told« - søgsmål iværksat af staten med henblik på at sikre betaling af en toldskyld - ikke omfattet - kriterier

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 1, stk. 1)

Sammendrag

$$Artikel 1, stk. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse, skal fortolkes på følgende måde:

- En sag, der anlægges af en kontraherende stat mod et privatretligt retssubjekt om opfyldelsen af en privatretlig aftale om kaution, som er indgået med henblik på at gøre det muligt for en anden at stille en af staten krævet og defineret sikkerhed, er omfattet af begrebet »borgerlige sager, herunder handelssager« som omhandlet i bestemmelsens første punktum under forudsætning af, at retsforholdet mellem kreditor og kautionisten, således som det følger af kautionsaftalen, ikke indebærer, at staten udøver beføjelser, der rækker ud over, hvad der gælder efter de retsregler, som finder anvendelse i forholdet mellem borgerne.

- En af en kontraherende stat anlagt sag om opfyldelse af en kautionsaftale, som er indgået for at garantere betalingen af toldskyld, skal ikke betragtes som en »sag [...] om told« som omhandlet i bestemmelsens andet punktum, når retsforholdet mellem staten og kautionisten, således som det følger af kautionsaftalen, ikke indebærer, at staten udøver beføjelser, der rækker ud over, hvad der gælder efter de retsregler, som finder anvendelse i forholdet mellem borgerne, og dette gælder også, selv om kautionisten kan gøre indsigelser gældende til sit forsvar, som gør det nødvendigt at undersøge, om den toldskyld, som denne aftale vedrører, består, og hvilket indhold den har.

( jf. præmis 36, 44 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tjenestemænd — ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte — lokalt ansatte — anvendelse af tjenestestedets nationale bestemmelser vedrørende repræsentation og varetagelse af arbejdstagernes interesser — ikke omfattet — (Tjenestemandsvedtægten, art. 9; bilag II; ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 7 og 79)

Sammendrag

De nærmere bestemmelser for repræsentation og varetagelse af interesserne for de lokalt ansatte i en fællesskabsinstitution figurerer ikke blandt »arbejdsvilkårene« ifølge definitionen i artikel 79 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, og er udtømmende reguleret i vedtægtens artikel 9, sammenholdt med dennes bilag II og med artikel 7 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. Følgelig kan den i artikel 79 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte indeholdte henvisning til de ordninger og sædvaner, der er gældende på det sted, hvor de lokalt ansatte gør tjeneste, ikke indbefatte dette steds nationale bestemmelser med hensyn til de ansattes deltagelse i driften af den virksomhed, hvori de er beskæftiget.

Bestemmelserne i vedtægtens artikel 9 og i dens bilag II samt bestemmelserne i artikel 79 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne er således til hinder for, at bestemmelserne i den østrigske lovgivning om virksomhedernes organisation, der foreskriver oprettelse af et samarbejdsudvalg, hvis opgave er at sikre repræsentation og varetagelse af personalets interesser, finder anvendelse på de lokalt ansatte ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers repræsentation i Østrig.

(jf. præmis 46, 47 og 52 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte — begreb — logistisk og forretningsmæssig bistand ydet af en virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, til et datterselskab — ikke omfattet — betingelser — dækning af de variable yderligere omkostninger — passende tilskud til de faste omkostninger, der følger af anvendelsen af det net, virksomheden har stillet til rådighed — passende egenkapitalforrentning knyttet til datterselskabets konkurrencemæssige aktiviteter — (EF-traktaten, art. 90, stk. 2 (nu art. 86, stk. 2, EF), og art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

Sammendrag

Da det ikke er muligt at sammenligne den situation for en virksomhed, som har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i den forstand, hvori begrebet anvendes i EF-traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), som f.eks. en virksomhed, der har et lovbeskyttet monopol på almindelig postbesørgelse, og hvis net aldrig ville være blevet oprettet af et privat selskab, med den situation, som en privat koncern på et ikke-monopoliseret område befinder sig i, skal de »sædvanlige markedsbetingelser«, som nødvendigvis er hypotetiske, og som gør det muligt at bestemme, hvorvidt en offentlig virksomheds ydelse af logistisk og forretningsmæssig bistand til privatretlige datterselskaber kan udgøre statsstøtte, bedømmes i forhold til de tilgængelige objektive oplysninger, der kan efterprøves.

De omkostninger, virksomheden har afholdt i forbindelse med ydelse af denne bistand, kan udgøre sådanne objektive oplysninger, der kan efterprøves. På denne baggrund kan det udelukkes, at datterselskabet er tildelt statsstøtte, hvis det for det første godtgøres, at det krævede vederlag dækker alle de variable yderligere omkostninger, der følger af ydelsen af bistanden, og et passende tilskud til de faste omkostninger, der følger af anvendelsen af postnettet, samt en passende egenkapitalforrentning, for så vidt som omkostningerne er knyttet til datterselskabets konkurrencemæssige aktiviteter, og hvis der for det andet ikke er noget, der tyder på, at disse faktorer er undervurderet eller vilkårligt fastsat.

(jf. præmis 34, 36 og 38-40)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - læger - anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationsbeviser - direktiv 93/16 - minimumskrav til den medicinske uddannelse - uddannelse i et tredjeland - lovligt - betingelser - certifikat, som ledsager et eksamensbevis, der ikke svarer til dem, der er nævnt i direktivet - værtsmedlemsstatens myndigheders skøn - udelukket - mulighed for at anmode om en bekræftelse fra myndighederne i den medlemsstat, hvor eksamensbeviset er udstedt - betingelser

(Rådets direktiv 93/16, art. 9, stk. 5, og art. 23, stk. 2)

Sammendrag

$$Den medicinske uddannelse, der er foreskrevet i artikel 23, stk. 2, i direktiv 93/16 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, kan bestå af en uddannelse, som - endog overvejende - er gennemført i et tredjeland, hvis den kompetente institution i den medlemsstat, der udsteder eksamensbeviset, er i stand til at godkende uddannelsen og dermed antage, at den på gyldig vis bidrager til at opfylde de krav til den medicinske uddannelse, der er fastsat ved nævnte direktiv.

Myndighederne i værtsmedlemsstaten er desuden bundet af et certifikat, som er udstedt i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i direktiv 93/16, hvorved det attesteres, at det omhandlede eksamensbevis sidestilles med dem, der er nævnt i samme direktivs artikel 3, 5 og 7, samt at det er udstedt som bevis for afslutning af en uddannelse, som er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktivets afsnit III. Såfremt der fremkommer nye momenter, der rejser alvorlig tvivl om, hvorvidt det forelagte eksamensbevis er ægte, eller om, hvorvidt det er i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, er de berettigede til på ny at anmode om en bekræftelse fra myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt det omhandlede eksamensbevis.

( jf. præmis 70, 81 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser — kvantitative restriktioner — foranstaltninger med tilsvarende virkning — nationale bestemmelser, der betinger markedsføring af næringsstofberigede levnedsmidler af dokumentation for et ernæringsmæssigt behov i befolkningen — ulovlige — berettigelse — beskyttelse af folkesundheden — foreligger ikke — tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet — (Art. 28 EF og 30 EF)

Sammendrag

En medlemsstat, der anvender en administrativ praksis, som medfører, at vitamin- og mineralberigede levnedsmidler, som lovligt produceres og markedsføres i andre medlemsstater, kun kan markedsføres på dens område, hvis der er et dokumenteret behov for næringsstofberigelsen hos denne medlemsstats befolkning, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF.

Selv om fællesskabsretten i princippet ikke er til hinder for, at en medlemsstat forbyder markedsføring af levnedsmidler uden forudgående tilladelse, når de er tilført næringsstoffer såsom vitaminer og mineraler ud over dem, hvis anvendelse er erklæret lovlig ved fællesskabsbestemmelserne, da det tilkommer medlemsstaterne, når der ikke er sket en harmonisering, og i det omfang der på den videnskabelige forsknings nuværende udviklingstrin består en vis usikkerhed, at afgøre, hvor langt de vil strække beskyttelsen af menneskers sundhed og liv, skal denne skønsbeføjelse imidlertid udøves under overholdelse af proportionalitetsprincippet. Det påhviler desuden de nationale myndigheder i hvert enkelt tilfælde, og under hensyntagen til nationale kostvaner og internationale forskningsresultater, at godtgøre, at deres bestemmelser er nødvendige for at beskytte folkesundheden, og navnlig, at forhandlingen af de pågældende produkter frembyder en reel fare herfor.

I denne forbindelse gør den systematiske karakter af et forbud mod markedsføring af berigede produkter, der ikke opfylder et ernæringsmæssigt behov i befolkningen, det ikke muligt ved fastlæggelsen og evalueringen af en reel risiko for folkesundheden at overholde fællesskabsretten, som kræver en grundig evaluering fra sag til sag af de virkninger, som den pågældende tilsætning af mineraler og vitaminer kan have.

(jf. præmis 42, 44-46, 56 og 57 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie kapitalbevægelser — begrænsninger med hensyn til erhvervelse af land- og skovbrugsarealer for statsborgere i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdes medlemsstater — vurdering i henhold til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde — retlige indhold identisk med fællesskabsbestemmelserne — (EF-traktaten, art. 73 B (nu art. 56 EF), EØS-aftalen, art. 40 og bilag XII)

2. Frie kapitalbevægelser — begrænsninger med hensyn til erhvervelse af fast ejendom — forudgående tilladelsesordning vedrørende erhvervelse af landbrugsarealer — lovlig — grænser — betingelser om personlig bopæl og opdyrkning ulovlige — (EF-traktaten, art. 73 B, 73 C, 73 D, 73 F og 73 G (nu art. 56 EF, 57 EF, 58 EF, 59 EF og 60 EF))

Sammendrag

1. Nationale ordninger, hvorefter handel med land- og skovbrugsarealer er undergivet begrænsninger fra forvaltningsmyndighedernes side ved transaktioner mellem statsborgere i stater, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), skal vurderes i henhold til aftalens artikel 40 og bilag XII, hvilke bestemmelser har samme retlige indhold som de hovedsagelig identiske bestemmelser i EF-traktatens artikel 73 B (nu artikel 56 EF).

Det følger af disse bestemmelser, at de regler, der forbyder restriktioner for kapitalbevægelser og forskelsbehandling, som bestemmelserne omtaler – med hensyn til relationerne mellem de stater, der er parter i EØS-aftalen, hvad enten det drejer sig om EF-medlemsstater eller EFTA-stater – er identiske med de regler, der i fællesskabsretten gælder for relationerne mellem medlemsstaterne. De nationale foranstaltninger vedrørende erhvervelse af land- og skovbrugsarealer er derfor som i fællesskabsretten undergivet nævnte regler.

(jf. præmis 28, 32 og domskonkl. 1)

2. Traktatens artikel 73 B (nu artikel 56 EF) og traktatens artikel 73 C, 73 D, 73 F og 73 G (nu artikel 57 EF-60 EF) er ikke til hinder for, at erhvervelse af landbrugsarealer gøres afhængig af meddelelse af en forudgående tilladelse. Bestemmelserne er imidlertid til hinder for, at denne tilladelse i alle tilfælde afslås med den begrundelse, at erhververen ikke selv dyrker de pågældende arealer i forbindelse med en landbrugsbedrift og ikke har bopæl på bedriften.

(jf. præmis 54 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Toldunion — Fællesskabets toldområde — Gibraltar — ikke omfattet — følge — traktatens bestemmelser og afledt ret vedrørende de frie varebevægelser finder ikke anvendelse — skader for sammenhængen af andre fællesskabspolitikker — uden betydning — (Art. 94 EF og 95 EF, tiltrædelsesakten af 1972)

Sammendrag

Den omstændighed, at Gibraltar i henhold til akten vedrørende Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse ikke er omfattet af Fællesskabets toldområde, medfører, at hverken traktatens bestemmelser om frie varebevægelser eller den afledte fællesskabsret, der med hensyn til de frie varebevægelser tilsigter at sikre en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser i overensstemmelse med artikel 94 EF og 95 EF, finder anvendelse på Gibraltar.

Denne fortolkning afkræftes ikke af den ordning, der finder anvendelse på Ceuta og Melilla, og som indeholder en bestemmelse, der udtrykkelig bestemmer, at varer med oprindelse i disse områder er fritaget for told ved overgang til fri omsætning på Fællesskabets toldområde. Derimod bekræfter denne ordning, at den pågældende fortolkning, hvorefter udelukkelse fra Fællesskabets toldområde medfører, at traktatens bestemmelser og afledt ret vedrørende samhandelen ikke finder anvendelse, medmindre andet er bestemt, er velbegrundet.

Ganske vist kan den omstændighed, at direktiver, der er vedtaget i henhold til artikel 94 EF eller 95 EF, ikke finder anvendelse på Gibraltar, bringe sammenhængen af andre fællesskabspolitikker, såsom miljøbeskyttelse, i fare, når disse politikker forfølges accessorisk med de pågældende direktiver. Imidlertid kan denne omstændighed ikke føre til, at det territoriale anvendelsesområde for de omtvistede direktiver går ud over de grænser, der er fastsat i traktaten og i akten vedrørende Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse.

(jf. præmis 59, 60 og 63)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne — fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater — direktiv 90/435 — udgifter, der vedrører kapitalandele, som et moderselskab med hjemsted i en medlemsstat har i sine datterselskaber med hjemsted i andre medlemsstater — fradragsret betinget af at sådanne udgifter tjener til erhvervelse af overskud, der er skattepligtigt i den første medlemsstat — ikke tilladt under hensyn til traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) — (EF-traktaten, art. 52 (efter ændring nu art. 43 EF); Rådets direktiv 90/435)

Sammendrag

Direktiv 90/435 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater, som fortolket på baggrund af EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), er til hinder for en national bestemmelse, der ved fastsættelsen af skatten af overskuddet i et moderselskab med hjemsted i en medlemsstat gør fradragsretten for udgifter, der vedrører moderselskabets kapitalandele i et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, betinget af, at sådanne udgifter indirekte tjener til erhvervelse af overskud, der er skattepligtigt i den medlemsstat, hvor moderselskabet har hjemsted.

(jf. præmis 43 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne — teletjenester — ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser — direktiv 97/13 — gebyrer og afgifter for virksomheder med individuelle tilladelser — pålæggelse af økonomiske byrder ud over dem, der i henhold til direktivet lovligt kan pålægges — ikke tilladt — (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF, art. 11)

Sammendrag

Bestemmelserne i direktiv 97/13 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester og navnlig direktivets artikel 11 forbyder medlemsstaterne at pålægge virksomheder med individuelle tilladelser for teletjenester økonomiske byrder som et bidrag, der beregnes som en procentsats af deres omsætning, der adskiller sig fra og opkræves ud over dem, der i henhold til direktivet lovligt kan pålægges, alene fordi virksomhederne er i besiddelse af disse tilladelser.

(jf. præmis 42 og domskonkl.)