Forståelsen af den nærmere sammenhæng, der har givet anledning til et således formuleret spørgsmål, kræver indledningsvis en kort gennemgang af de faktiske omstændigheder, der har givet anledning til den foreliggende sag. Léon Bodson, der er luxembourgsk statsborger, blev efter ansættelse i den private sektor i sit hjemland ansat som tjenestemand ved Europa-Parlamentet. Han fremsatte i medfør af ovennævnte bestemmelse over for Caisse de pension des employés privés de Luxembourg begæring om overførsel til De europæiske Fællesskabers pensionsordning af den aktuarmæssige modværdi af de pensionsrettigheder, han havde erhvervet i den nationale pensionsordning. Da pensionskassens forretningsudvalg afslog denne begæring, indgav han klage til Conseil arbitral des assurances sociales (voldgiftsretten for social forsikring), der imidlertid afslog begæringen med den begrundelse, at der ikke i luxembourgsk lov findes bestemmelser om betaling af den aktuarmæssige modværdi af erhvervede pensionsrettigheder. Léon Bodson indankede herefter voldgiftsrettens afgørelse for Conseil supérieur des assurances sociales, der ved dom af 1. december 1977 anerkendte hans ret til overførsel af den aktuarmæssige modværdi. I tilslutning hertil skal det fremhæves, at afgørelsen fra Conseil supérieur er baseret på en fortolkning af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd, hvorefter den pensionsberettigede har adgang til at vælge, om det er den aktuarmæssige modværdi af de tidligere erhvervede pensionsrettigheder eller den fastsatte tilbagekøbsværdi, som han har krav på ved sin fratræden, der skal overføres til Fællesskaberne.

På baggrund heraf måtte det nu være Caisse de pension's opgave at beregne det beløb, der i overensstemmelse med den omtalte afgørelse for Bodson skulle overføres til Fællesskaberne. Men henved tyve måneder senere var der endnu ikke truffet nogen afgørelse i så henseende. I mellemtiden har storhertugdømmet Luxembourg med henblik på gennemførelse i den nationale retsorden af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd, vedtaget lov af 14. marts 1979 (der ændrer artikel 18 i lov af 16.12.1963 om koordinering af pensionsordningerne) og har herved fastsat regler for adgangen for tjenestemænd i Fællesskaberne og i internationale organisationer til overførsel fra den luxembourgske pensionsordning af et beløb svarende til summen af de af den forsikrede og arbejdsgiveren betalte bidrag med tillæg af rente 4 % p.a. På grundlag af disse regler fastsatte forretningsudvalget for Caisse de pension des employés privés omsider ved afgørelse af 17. juli 1979 det til de af Bodson erhvervede pensionsrettigheder svarende beløb, der skulle overføres til Fællesskabernes pensionsordning, idet dette beløb blev beregnet som summen af de af den forsikrede — Bodson — og af hans arbejdsgiver indbetalte bidrag med tillæg af rente og rentes rente 4 % p.a. fra 31. december i hvert medlemsår. I begrundelsen til denne afgørelse anfører forretningsudvalget specielt, at begrebet »den aktuarmæssige modværdi af pensionsrettigheder« er ukendt i luxembourgsk lovgivning.

Léon Bodson indankede derefter endnu en gang sagen til Conseil supérieur des assurances sociales, hvis dom i mellemtiden var blevet formelt retskraftig. Conseil supérieur annullerede afgørelsen fra Caisse de pension og pålagde denne i medfør af nævnte dom af 1. december 1977»at beregne den aktuarmæssige modværdi af de pensionsrettigheder, som Bodson havde erhvervet, og som han ønskede overført til De europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber«.

Caisse de pension har til Cour de cassation indgivet kassationsbegæring mod denne sidste dom. Sagsøgeren har herved lagt til grund, at de gældende luxembourgske regler er i overensstemmelse med fællesskabsrettens krav og har gjort gældende, at den beregningsmetode, der følger disse regler, og som er blevet anvendt i afgørelsen af 17. juli 1979 ikke kan antages at give den fastsatte tilbagekøbsværdi — idet dette begreb, således som det er defineret i luxembourgsk lovgivning, alene omfatter de af arbejdstageren indbetalte bidrag — og derfor nødvendigvis er en realisering af den anden af de i nævnte artikel 11, stk. 2, nævnte muligheder, dvs. det samme som den aktuarmæssige modværdi. Det spørgsmål, der er omtvistet drejer sig faktisk om, hvorvidt den luxembourgske overførselsordning omfattes af den ene eller den anden af de to i nævnte regel anerkendte løsninger. Cour de cassation ønsker derfor med det spørgsmål, der er stillet Domstolen, og under en almindelig holdt henvisning til særegenhederne ved den overførselsordning, der er fastlagt ved luxembourgsk lov af 14. marts 1979, en afgørelse af, om en således indrettet ordning kan anses for en overførsel af den fastsatte tilbagekøbsværdi eller af den aktuarmæssige modværdi af de pensionsrettigheder, der er erhvervet på nationalt plan, således at der hermed bliver tale om en realisering af en af de i den omhandlede fællesskabsbestemmelse anførte muligheder.