ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – godtgørelse af udgifter – bosættelsespenge – midlertidigt ansatte

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 5, stk. 1; ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 24)

2. Tjenestemænd – godtgørelse af udgifter – dagpenge – betingelser for tildeling – tjenestemand på prøve, der oppebar bosættelsespenge som midlertidigt ansat – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 71; bilag VII, art. 5 og10; ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 24, stk. 1)

1. Fællesskabslovgiver fastsætter i artikel 24 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte en udbetaling af bosættelsespenge til midlertidigt ansatte ud fra den forudsætning, at selv uden den sikkerhed, som udnævnte tjenestemænd har, kan midlertidigt ansatte, hvis forventede tjenesteperiode strækker sig over mindst et år, have et ønske om at integrere sig på fast og varig vis på tjenestestedet. For at kunne afholde de udgifter, som er et resultat af denne integrationsindsats, udbetales bosættelsespengene til midlertidigt ansatte, dog kun delvist i tilfælde af, at den fastsatte ansættelsesperiode er under tre år.

(jf. præmis 20)

2. En umiddelbar sammenligning af artikel 5 og 10 i vedtægtens bilag VII viser, at disse er til hinder for, at en person, som i medfør af artikel 24, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte har oppebåret bosættelsespenge som midlertidigt ansat, senere kan gøre krav på dagpenge, når vedkommende udnævnes til tjenestemand på prøve, uanset overgangen til en ny vedtægtsordning. For så vidt som tildelingen af bosættelsespenge er betinget af, at vedkommende flytter bopælen til den pågældendes tjenestested, kan den pågældende for at få en økonomisk fordel nemlig ikke med føje efterfølgende hævde, at vedkommendes flytning til tjenestestedet er midlertidig i modsætning til den »reelle« bopæl, som befinder sig i dennes hjemland.

Når den pågældende med henblik på at få bosættelsespenge har underskrevet en erklæring på tro og love for at godtgøre beliggenheden af sin bopæl ved tjenestestedet, og til denne erklæring har vedlagt den relevante dokumentation herfor, har administrationen som følge af det tillidsforhold, som skal bestå mellem en institution og dens tjenestemænd, og som følge af almindelig fornuftig forvaltning, ret til at undlade at foretage en ny undersøgelse af den pågældendes bopæl, når den pågældende anmoder om at få tildelt dagpenge.

(jf. præmis 27 og 30)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver – adgangsbetingelser – fremlagte eksamensbeviser eller dokumenteret erhvervserfaring

(Tjenestemandsvedtægtens bilag III, art. 1og 5)

Udvælgelseskomitéen for en udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver har ansvaret for i hvert enkelt tilfælde at vurdere, om den enkelte ansøgers eksamensbeviser og dokumenterede erhvervserfaring svarer til det niveau, der kræves i vedtægten og i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Selv om udvælgelseskomitéen er bundet af ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, således som den er blevet offentliggjort, råder den herved over et vidt skøn, og Fællesskabets retsinstanser skal begrænse sig til at efterprøve, at dette skøn ikke er udøvet på grundlag af en åbenbar vildfarelse.

(jf. præmis 34 og 35)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: 11. februar 1999, sag T-244/97, Mertens mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 23, og II, s. 91, præmis 44; 13. marts 2002, sag T-139/00, Bal mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 33, og II, s. 139, præmis 35; 28. november 2002, sag T-332/01, Pujals Gomis mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 233, og II, s. 1155, præmis 39-41; 11. maj 2005, sag T-25/03, De Stefano mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 125, og II, s. 573, præmis 34.

Personaleretten: 11. juli 2006, sag F-12/05, Tas mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 79, og II-A-1, s. 285, præmis 39 og 43.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelseskomité – afslag på deltagelse i prøverne

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2)

2. Tjenestemænd – institutionernes ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse

1. Pligten til at begrunde en bebyrdende afgørelse har til formål dels at give afgørelsens adressat oplysninger, der er tilstrækkelige til at fastslå, om afgørelsen er korrekt, dels at muliggøre en retslig kontrol. Hvad navnlig angår afgørelser om ikke at give en ansøger adgang til en udvælgelsesprøve skal udvælgelseskomitéen præcist angive, hvilke af betingelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven ansøgeren ikke anses for at have opfyldt.

(jf. præmis 22)

Henvisning til:

Domstolen: 21. juni 1984, sag 69/83, Lux mod Revisionsretten, Sml. s. 2447, præmis 36.

Retten i Første Instans: 21. maj 1992, sag T-55/91, Fascilla mod Parlamentet, Sml. II, s. 1757, præmis 32; 25. marts 2004, sag T-145/02, Petrich mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 101, og II, s. 447, præmis 54; 5. april 2005, sag T-376/03, Hendrickx mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 83, og II, s. 379, præmis 68.

2. Flere betingelser skal være opfyldt, for at Fællesskabet kan ifalde ansvar. For det første skal de handlinger, institutionerne foreholdes at have begået, være ulovlige, for det andet skal der være lidt et tab, og for det tredje skal der være årsagsforbindelse mellem handlingerne og det påberåbte tab.

En sådan årsagssammenhæng foreligger i princippet, hvis der kan fremlægges bevis for, at der med sikkerhed består en direkte forbindelse mellem den fejl, som den pågældende fællesskabsinstitution har begået, og det påståede tab.

I det særlige tilfælde af en udvælgelsesprøve er den krævede grad af sikkerhed for, at der består en årsagssammenhæng, opfyldt, når en fællesskabsinstitutions fejl med sikkerhed har medført, at en person er blevet frataget ikke nødvendigvis tildelingen af den omhandlede stilling, hvilket den pågældende aldrig ville kunne bevise at have haft ret til, men en reel chance for at blive udnævnt til stillingen, med den følge, at den pågældende har lidt et økonomisk tab i form af tabt arbejdsfortjeneste.

(jf. præmis 38, 40 og 41)

Henvisning til:

Domstolen: 16. december 1987, sag 111/86, Delauche mod Kommissionen, Sml. s. 5345, præmis 30.

Retten i Første Instans: 9. februar 1994, sag T-3/92, Latham mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 23, og II, s. 83, præmis 63; 15. februar 1996, sag T-589/93, Ryan-Sheridan/FEACVT, Sml. Pers. I-A, s. 27, og II, s. 77, præmis 141; 5. oktober 2004, sag T-45/01, Sanders m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 3315, præmis 149 og 150; 12. september 2007, sag T-250/04, Combescot mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 0000, og II-A-2, s. 0000, præmis 95 og 96.

Personaleretten: 22. oktober 2008, sag F-46/07, Tzirani mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 0000, og II-A-1, s. 0000, præmis 215.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – udtrædelsesgodtgørelse – sammenhæng med retten til alderspension

(Tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 11, stk. 1, og art. 12)

2. Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – udtrædelsesgodtgørelse – beregning

1. Selv om udtrædelsespenge ikke som sådan har samme karakter som alderspension, fremgår det af artikel 12 i bilag VII til den tidligere vedtægt, at udtrædelsespenge udbetales til de tjenestemænd eller øvrige ansatte, der ved et månedligt bidrag, som fratrækkes deres løn, er begyndt at optjene alderspensionsrettigheder, men som ikke har ret til at få udbetalt alderspension fra Fællesskaberne, da de ikke har opnået en tjenestetid på mindst ti år eller ikke kan påberåbe sig bestemmelserne i artikel 11, stk. 1, i bilag VIII til vedtægten i den affattelse, der var gældende indtil den 30. april 2004. Et beløb, der udbetales i henhold til artikel 12, litra b), i bilag VIII til vedtægten, og som udgør et af de to elementer i udtrædelsespengene til midlertidigt ansatte, beregnes i øvrigt på grundlag af de beløb, der indeholdes i disse ansattes grundløn som pensionsbidrag med renter på 3,5% p.a. Det kan derfor ikke hævdes, at udtrædelsespengene ikke har nogen sammenhæng med alderspensionsrettigheder.

(jf. præmis 51-56)

2. Den omstændighed, at udtrædelsespengene udbetales som en godtgørelse til de ansatte, der er begyndt at optjene alderspensionsrettigheder, men som ikke har ret til at få udbetalt sådanne pensionsrettigheder, indebærer ikke nødvendigvis, at udtrædelsespengenes størrelse skal svare til den aktuarmæssige modværdi af de optjente alderspensionsrettigheder.

(jf. præmis 60)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – søgsmål til prøvelse af en almengyldig retsakt

(Art. 236 EF; tjenestemandsvedtægten, art. 90)

2. Tjenestemænd – ligebehandling – grænser – ulovligt tildelt fordel – afslag på at tildele et fast beløb til en tjenestemand til trods for, at dette faste beløb oppebæres af andre tjenestemænd i en tilsvarende situation

1. Fællesskabets retsinstanser på personaleområdet har ikke beføjelse til at træffe afgørelse vedrørende påstande om, at det direkte fastslås, at en almengyldig bestemmelse, som f.eks. en bestemmelse i tjenestemandsvedtægten, er ulovlig.

(jf. præmis 20)

2. En institutions afgørelse om ikke at tildele et fast beløb til en tjenestemand til trods for, at andre tjenestemænd i en tilsvarende situation oppebærer dette beløb, hvilken afgørelse er baseret på, at udbetalingen af dette faste beløb til sidstnævnte er ulovlig, er i strid med ligebehandlingsprincippet, når institutionen ikke i tilstrækkelig grad kan bevise, at udbetalingen af det faste beløb til disse tjenestemænd savner retligt grundlag, idet der er en formodning for, at fællesskabsinstitutionernes retsakter i det foreliggende tilfælde er lovlige.

(jf. præmis 28-30, 32, 36 og 42)

Henvisning til:

Domstolen: 9. oktober 1984, sag 188/83, Witte mod Parlamentet, Sml. s. 3465, præmis 13-15.

Retten i Første Instans: 14. maj 1991, sag T-30/90, Zoder mod Parlamentet, Sml. II, s. 207, præmis 26, 19. november 1996, sag T-272/94, Brulant mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 513, og II, s. 1397, præmis 35, 22. februar 2000, sag T-22/99, Rose mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 27, og II, s. 115, præmis 39, 13. juli 2000, sag T-157/99, Griesel mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 151, og II, s. 699, præmis 25, 8. juli 2003, sag T-65/02, Chetaud mod Parlamentet, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 44, 16. november 2006, sag T-120/04, Peróxidos Orgánicos mod Kommissionen, Sml. II, s. 4441, præmis 77, 30. november 2006, sag T-379/04, J mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 313, og II-A-2, s. 1575, præmis 79.

Personaleretten: 21. februar 2008, sag F-4/07, Skoulidi mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 81.
PERSONALERETTENS DOM (Anden Afdeling)

14. juli 2011

Sag F-98/07

Nicole Petrilli

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag – kontraktansatte til varetagelse af hjælpefunktioner – tidsbegrænset kontrakt – regler vedrørende den maksimale varighed for benyttelse af ikke-permanent personale i Kommissionens tjenestegrene – afslag på forlængelse af kontrakten – ulovlighed – rækkevidden af erstatningen for skaden – fastsættelse efter ret og billighed«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Nicole Petrilli har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 20. juli 2007 om afslag på hendes ansøgning om forlængelse af hendes kontrakt som kontraktansat til varetagelse af hjælpefunktioner, samt om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning.

Udfald: Den økonomiske godtgørelse, som Kommissionen skylder sagsøgeren i henhold til Personalerettens dom af 29. januar 2009 i sag F-98/07, Petrilli mod Kommissionen, fastsættes til 12 097,43 EUR, med tillæg af morarenter, der beregnes med den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner i den relevante periode, forhøjet med to procentpoint. Kommissionen bærer samtlige omkostninger, der vedrører den fase af proceduren, der ligger forud for afsigelsen af dommen af 29. januar 2009, samt sine egne omkostninger, og betaler halvdelen af sagsøgerens omkostninger, der vedrører den efterfølgende fase. Sagsøgeren bærer halvdelen af sine egne omkostninger, der vedrører fasen efter afsigelsen af dommen af 29. januar 2009.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – erstatningssøgsmål – annullation af anfægtet ulovlig retsakt – passende erstatning af ikke-økonomisk skade

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Annullation af en anfægtet retsakt kan i sig selv udgøre en passende og i princippet tilstrækkelig erstatning for den ikke-økonomiske skade, som retsakten kan have forvoldt, medmindre sagsøgeren godtgør at have lidt en ikke-økonomisk skade, som kan adskilles fra den ulovlighed, der danner grundlag for annullationen, og som ikke kan erstattes fuldt ud ved denne annullation.

(jf. præmis 28)

Henvisning til:

Domstolen: 9. juli 1987, forenede sager 44/85, 77/85, 294/85 og 295/85, Hochbaum og Rawes mod Kommissionen, præmis 22; 7. februar 1990, sag C-343/87, Culin mod Kommissionen, præmis 27 og 28

Retten: 9. november 2004, sag T-116/03, Montalto mod Rådet, præmis 127; 6. juni 2006, sag T-10/02, Girardot mod Kommissionen, præmis 131

Retten: 9. december 2010, sag T-526/08 P, Kommissionen mod Strack, præmis 58

Personaleretten: 8. maj 2008, sag F-6/07, Suvikas mod Rådet, præmis 151.
PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

13. december 2007

Sag F-27/07

Asa Sundholm

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesperioden 2001/2002 – fravær på grund af sygdom – fuldbyrdelse af dom afsagt af Retten i Første Instans – artikel 233 EF«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Asa Sundholm har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 2. juni 2006, hvorved hendes karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 blev vedtaget til fuldbyrdelse af dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 20. april 2005, Sundholm mod Kommissionen (sag T-86/04, ikke trykt i Samling af Afgørelser).

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – domstolskontrol – grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

2. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – begrundelsespligt – rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

1. Det tilkommer ikke Retten at sætte sin vurdering i stedet for den vurdering, som er foretaget af de personer, der har til opgave at vurdere den bedømte persons arbejde. Fællesskabets institutioner har således et vidt skøn med hensyn til at bedømme det af tjenestemændene udførte arbejde. Den værdibedømmelse, tjenestemanden er genstand for i karriereudviklingsrapporterne, er udelukket fra domstolsprøvelse, hvilken prøvelse kun vedrører eventuelle formfejl, åbenbare faktiske fejl, som påvirker administrative vurderinger, eller eventuelt magtfordrejning.

(jf. præmis 39)

Henvisning til:

Retten, 13. juli 2006, sag T-285/04, Andrieu mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 161, og II-A-2, s. 775, præmis 99; 12. september 2007, sag T-249/04, Combescot mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 0000, og II-A-2, s. 0000, præmis 78.

2. I visse tilfælde skal karriereudviklingsrapporten begrundes med særlig omhu, bl.a. når appelbedømmeren ikke følger Det Paritetiske Bedømmelsesudvalgs anbefalinger, når karriereudviklingsrapporten indeholder en bedømmelse, der er ringere end den, der fremgår af den forudgående karriereudviklingsrapport, eller når udfærdigelsen af bedømmelsesrapporten finder sted med forsinkelse, og bedømmeren ikke længere er den overordnede, der gjorde tjeneste i den pågældende bedømmelsesperiode.

(jf. præmis 47)

Henvisning til:

Retten, 30. september 2004, sag T-16/03, Ferrer de Moncada mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 261, og II, s. 1163, præmis 49, 50, 53 og 54; Combescot mod Kommissionen, præmis 84.
PERSONALERETTENS DOM (Anden Afdeling)

29. november 2007

Sag F-19/07

Georgi Kerelov

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – almindelig udvælgelsesprøve – udvælgelseskomité – kontakt med medlemmer af udvælgelseskomitéen – udelukkelse fra udvælgelsesprøven – ikke opført på reservelisten«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og artikel 152 EA, hvorved Georgi Kerelov har nedlagt påstand om annullation af de af udvælgelseskomitéen vedrørende den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/43/06 trufne afgørelser af henholdsvis 6. december 2006 og 2. februar 2007 om ikke at opføre ham på reservelisten og om at udelukke ham fra udvælgelsesprøven samt om, at Kommissionen tilpligtes at udbetale ham en fast godtgørelse, der efter billighed fastsættes til 120 491,28 EUR.

Udfald: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – søgsmålsgrunde

2. Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelseskomité – afgørelse om at udelukke en ansøger

(Tjenestemandsvedtægten, art. 30)

1. Inden for rammerne af et søgsmål, hvorved det gøres gældende, at en afgørelse om at udelukke en ansøger fra en udvælgelsesprøve er ugyldig, på grund af at den pågældende har tilsidesat ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven derved, at han har kontaktet medlemmerne af udvælgelseskomitéen, påhviler det den pågældende, når der foreligger beviser, der er tilstrækkeligt præcise og overensstemmende til støtte for dette faktum, at bevise det modsatte eller i hvert fald at fremkomme med en forklaring eller en begrundelse, der kan rejse tvivl om sandsynligheden af det hævdede faktum for at Retten kan træffe en afgørelse.

(jf. præmis 34)

Henvisning til:

Domstolen, 7. januar 2004, forenede sager C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P og C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 123, præmis 79.

2. Udvælgelseskomitéen, der i medfør af vedtægtens artikel 30 har beføjelse til at opstille listen over egnede ansøgere, har kompetence til at fastslå, at en ansøger har udvist en adfærd i strid med forskrifterne, og til at udelukke ham fra udvælgelsesprøven i overensstemmelse med ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven. Herved kan den omstændighed, at den formelle afgørelse om at udelukke ansøgeren ikke blev meddelt den pågældende, før reservelisten, hvorpå den pågældendes navn fejlagtigt var opført, blev offentliggjort, ikke medføre, at den nævnte afgørelse er uforskriftsmæssig, da der ikke er fastsat en forældelsesfrist herfor i de relevante vedtægtsbestemmelser, og der ikke foreligger en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, der af denne årsag kunne foreholdes institutionen.

(jf. præmis 37)
PERSONALERETTENS DOM

(Tredje Afdeling)

11. december 2008

Sag F-93/07

Beatriz Acosta Iborra m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – forfremmelsesåret 2006 – evne til at arbejde på et tredje sprog«

Angående: Søgsmål indgivet i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Beatriz Acosta Iborra og ni andre tjenestemænd i Kommissionen har nedlagt påstand om bl.a. annullation af afgørelserne om ikke at forfremme dem i forfremmelsesåret 2006.

Udfald: Afgørelserne om ikke i forfremmelsesåret 2006 at forfremme sagsøgeren og ni andre tjenestemænd, der er ansat i Kommissionen, annulleres. Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger. Rådet for Den Europæiske Union, der er interveneret i sagen til støtte for Kommissionens påstande, bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Retspleje – stævning – formkrav – manglende fremlæggelse af den anfægtede akt

(Statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 3-6)

2. Tjenestemænd – forfremmelse – betingelser – påvisning af evne til at arbejde på et tredje sprog

(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 2; bilag III, art. 7, og bilag XIII, art. 11)

1. Når justitssekretæren, i strid med artikel 44, stk. 6, i procesreglementet for Retten i Første Instans, ikke har anmodet en sagsøger, der ikke har indleveret den anfægtede afgørelse sammen med stævningen, om at berigtige denne, kan Fællesskabets retsinstanser ikke afskære sagsøgeren fra muligheden for berigtigelse derved, at søgsmålet afvises med den begrundelse, at betingelserne i procesreglementets artikel 44, stk. 4, ikke er opfyldt.

(jf. præmis 18)

Henvisning til:

Personaleretten, 5. november 2008, sag F-48/06, Avanzata m.fl. mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 49 og 50.

2. Vedtægtens artikel 45, stk. 2, som affattet ved forordning nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, hvorefter der gælder en forpligtelse for tjenestemanden til før sin første forfremmelse at påvise, at vedkommende har evne til at arbejde på et tredje sprog, finder først anvendelse fra det tidspunkt, hvor de fælles gennemførelsesbestemmelser, der vedtages ved fælles aftale mellem institutionerne, træder i kraft.

Da lovgiver under alle omstændigheder i artikel 11 i bilag XIII til vedtægten har udelukket, at artikel 45, stk. 2, kan anvendes på forfremmelser, der finder sted inden den 1. maj 2006, kan bestemmelsen nemlig ikke anvendes, før de nævnte fælles gennemførelsesbestemmelser træder i kraft, under de af lovgiver fastsatte betingelser, dvs. at der foreligger en garanti for en ensartet anvendelse i de forskellige institutioner, og at denne nye vedtægtsforpligtelse knyttes til tjenestemændenes mulighed for at få undervisning i et tredje sprog. En institution kan således ikke anvende denne vedtægtsbestemmelse efter nærmere regler, som den selv fastsætter.

(jf. præmis 33-36)