Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – foranstaltninger, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning, hvorved det fastslås, at en støtte er forenelig med fællesmarkedet, uden iværksættelse af en formel undersøgelsesprocedure – søgsmål anlagt af en sammenslutning, der er oprettet til at varetage de kollektive interesser for en gruppe af borgere, og hvori visse medlemmer er direkte konkurrenter til støttemodtagerne – afvisning

(Art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 230, stk. 4, EF)

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – foranstaltninger, der berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning om godkendelse af en støtteordning med de ændringer heri, som er indført efter vedtagelse af en første beslutning, hvorved støtteordningen blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet ved afslutningen af en formel undersøgelsesprocedure – søgsmål anlagt af en sammenslutning, som har spillet en aktiv rolle under undersøgelsesproceduren, men som ikke er gået videre end udøvelsen af de processuelle rettigheder, som tilkommer de interesserede parter ifølge artikel 88, stk. 2, EF – afvisning

(Art. 88, stk. 2 og 3, EF)

Sammendrag

1. Ifølge artikel 230, stk. 4, EF kan en fysisk eller juridisk person kun anlægge sag til prøvelse af en beslutning, som er rettet til en anden person, såfremt beslutningen berører ham umiddelbart og individuelt. Andre personer end en beslutnings adressat kan kun gøre gældende, at de berøres individuelt, hvis beslutningen rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som adressaten.

Hvad angår en beslutning fra Kommissionen om statsstøtte, som er truffet i forbindelse med proceduren i henhold til artikel 88 EF for kontrol med statsstøtte, er det først i den undersøgelsesfase, som er omhandlet i artikel 88, stk. 2, og som skal give Kommissionen mulighed for at opnå fuldstændige oplysninger om alle sagens momenter, at Kommissionen i henhold til traktaten er forpligtet til at give de berørte adgang til at fremsætte deres bemærkninger

Når Kommissionen, uden at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF, ved en beslutning truffet i medfør af artikel 88, stk. 3, fastslår, at en støtte er forenelig med fællesmarkedet, kan de berørte parter, der er indrømmet disse processuelle garantier, kun opnå, at de respekteres, hvis de har adgang til at indbringe Kommissionens beslutning for Fællesskabets retsinstanser. Fællesskabets retsinstanser skal derfor realitetsbehandle et annullationssøgsmål vedrørende en sådan beslutning, som er anlagt af en interesseret part i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 88, stk. 2, EF, når denne med søgsmålet ønsker at beskytte de processuelle rettigheder, der tilkommer ham ifølge denne bestemmelse. De retssubjekter, der har status som interesserede parter i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 88, stk. 2, EF, og som dermed i medfør af artikel 230, stk. 4, EF kan anlægge annullationssøgsmål, er personer, virksomheder eller sammenslutninger, hvis interesser er berørt af den tildelte støtte, dvs. navnlig virksomheder, som er i konkurrence med støttemodtagerne, og erhvervsorganisationer.

Hvis sagsøgeren derimod anfægter berettigelsen af beslutningen om vurderingen af støtten som sådan, er den omstændighed alene, at sagsøgeren kan anses for interesseret part i artikel 88, stk. 2’s forstand, ikke tilstrækkelig til at realitetsbehandle sagen. Det må i så fald godtgøres, at sagsøgeren har en særlig stilling, nemlig at beslutningen rammer ham på grund af visse egenskaber, som er særlige for ham, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller ham fra alle andre og derfor individualiserer ham på lignende måde som adressaten. Det gælder bl.a., når sagsøgerens stilling på markedet i væsentligt omfang påvirkes af den støtteforanstaltning, som den anfægtede beslutning vedrører.

En sammenslutning, der er oprettet for at varetage de kollektive interesser for en gruppe af borgere, kan ikke anses for at være individuelt berørt, medmindre dens medlemmers stilling på markedet er væsentlig påvirket af den støtteordning, som er omhandlet i den anfægtede beslutning. Dette er ikke tilfældet – selv om visse af sammenslutningens medlemmer er erhvervsdrivende, der kan anses for direkte konkurrenter til modtagerne af den pågældende støtte, hvorved de uundgåeligt berøres i deres konkurrencemæssige stilling af den anfægtede beslutning – når det må antages, at alle aktører inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union kan anses for at være konkurrenter til dem, der har modtaget støtten.

(jf. præmis 32-37 og 70-72)

2. Den omstændighed, at en sammenslutning har deltaget aktivt i den formelle procedure for undersøgelsen af en støtteordning og i de uformelle drøftelser om gennemførelsen af den beslutning, der blev truffet ved procedurens afslutning – og hvorved støtteordningen blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet – og den omstændighed, at denne deltagelse havde en mangeartet karakter og var støttet af sagkyndige udtalelser, samt at sammenslutningen havde en vigtig rolle som samtalepartner under proceduren, og at den anfægtede beslutning – hvorved støtteordningen blev godkendt efter ændringer, men uden iværksættelse af en ny formel undersøgelsesprocedure – har direkte sammenhæng med den første beslutning, og at Kommissionen selv har erkendt, at denne sammenslutning har påvirket beslutningsprocessen og udgjort en interessant informationskilde, kan ikke give sammenslutningen en status som forhandlingspartner, der er individuelt berørt af den anfægtede beslutning, når den rolle, som sammenslutningen har spillet under den formelle undersøgelsesprocedure, ikke går videre end udøvelsen af de processuelle rettigheder, som tilkommer de interesserede parter ifølge artikel 88, stk. 2, EF. En sådan sammenslutning har derfor ikke søgsmålsret over for den anfægtede beslutning, som Kommissionen har truffet i medfør af artikel 88, stk. 3, EF, og som er rettet til en anden end sammenslutningen.

(jf. præmis 55-58)