På det sundhedsmæssige område nødvendiggør gennemførelsen af et enhedsmarked ligeledes harmonisering og samarbejdeise af nationale regler om beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed.

Som tilfældet er med hensyn til mål og vægt, kan en harmonisering af veterinærområdet kun opnås ved gennemførelse og ensartet anvendelse af fællesskabsforanstaltninger. Disse fællesskabsregler skal især muliggøre en stigende smidiggørelse af kontrolforanstaltningerne ved samhandelen mellem medlemsstaterne.

Med dette formål vedtog Rådet allerede den 12. marts 1968 en resolution, som bestemte, at Kommissionen snarest muligt skulle udarbejde forslag om hygiejne vedrørende fremstilling af mælkeprodukter i virksomhederne og først og fremmest sundhedspolitimæssige foranstaltninger mod følgende smittefarlige sygdomme: mund- og klovsyge, svinepest, tuberkulose, brucellose.

Den 24. februar 1971 forelagde Kommissionen Rådet et forslag til forordning i henhold til artikel 43 »om sundhedsmæssige og sundhedspolitimæssige betingelser for ubearbejdet sødmælks anvendelse som råstof ved fremstillingen af varmebehandlet mælk og heraf afledede produkter« samt et forslag til forordning, ligeledes i henhold til artikel 43 »om sundhedsmæssige spørgsmål vedrørende fremstilling og salg af varmebehandlet mælk«.

Forsamlingen tiltrådte disse forslag den 13. marts 1972. Kommissionen tilsluttede sig forsamlingens opfattelse og ændrede sit forslag på visse punkter, førend den på ny forelagde det for Rådet den 1. august 1972.

Det er vigtigt at bemærke sig, at medlemsstaterne i henhold til sidstnævnte forslag indtil den 31. december 1978 kunne modsætte sig anvendelsen på deres område af bestemmelserne i punkt 1 a) i bilag 1, kapitel 1, i den førstnævnte af disse forordninger med hensyn til brucellose (det forudsattes dog herved, at dyr, som fra den 1. januar 1976, og indtil denne dato anvendtes i mælkeproduktionen skulle tilhøre en brucellosefri besætning), og at varmebehandlet mælk, som sendtes til en anden medlemsstats område, fra den 31. december 1978 under transporten til bestemmelseslandet skulle ledsages af et officielt dokument, der var i overensstemmelse med bilag I, kapitel IX, i den sidstnævnte af disse forordninger.

Det viste sig imidlertid, at den i 1968 vedtagne tidsplan ikke kunne overholdes. Derfor forpligtede Rådet sig i sin resolution af 22. juli 1974 om veterinære og fysiosanitære spørgsmål og om foder til før den 1. januar 1975»… at gøre alt for at træffe afgørelse« vedrørende »veterinære og veterinærpolitimæssige betingelser vedrørende ubearbejdet sødmælk og varmebehandlet mælk.«

Det må konstateres, at 10 år efter skabelsen af den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (29. juli 1968) og mere end seks år efter de nye medlemsstaters tiltrædelse er visse nationale ordninger stadig virksomme, også sådanne, som indebærer et principielt forbud mod indførsel.

Det stadium, behandlingen af Kommissionens seneste forslag (1. august 1972) er kommet til, gør det ikke muligt at forudse, hvor lang tid der vil hengå, førend de kan vedtages. Man kan imidlertid forudsige, at de, såfremt de virkeliggøres, vil blive vedtaget i form af »direktiver«, og at de vil blive udstedt ikke alene i henhold til artikel 43, men også i henhold til artikel 100.

På det tilgrænsende område, fremstilling og salg af konserveret mælk beregnet til menneskeføde, har Kommissionen, som oprindelig havde valgt forordningsformen, efterfølgende besluttet sig for et direktiv, og under denne form er dets forslag endelig blevet vedtaget af Rådet (direktiv 76/118 af 18. december 1975). Spørgsmålet om formen er vigtig, idet gennemførelsen i medlemsstaterne af direktiver ikke nødvendigvis sker straks og åbner mulighed for fortolkningsforskelle. Fremfor alt kræver et direktiv i henhold til artikel 100 enstemmighed i Rådet, medens artikel 43 åbner mulighed for vedtagelse med kvalificeret flertal.