ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 15. maj 2009 — I. SGS Belgium NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV og Centraal Beheer Achmea NV samt II. Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV mod SGS Belgium NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

(Sag C-218/09)

2009/C 220/31

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

I. SGS Belgium NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau Firme Derwa NV Centraal Beheer Achmea NV

II. Firme Derwa NV Centraal Beheer Achmea NV mod SGS Belgium NV Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

Præjudicielt spørgsmål

Skal udtrykket »force majeure« i artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (1) fortolkes således, at den omstændighed, at oksekød, der under forsendelsen opbevares i en passende emballage og i en kølecontainer under konstant overholdelse af den foreskrevne temperatur, fordærves, i princippet udgør et tilfælde af force majeure?

(1) EFT L 351, s. 1.
1)

Er bestemmelserne i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) til hinder for anvendelse af en national lov, hvorefter der ikke er adgang til at indgå tidsubegrænsede ansættelseskontrakter med professorer, der er fyldt 65 år? I denne sammenhæng og mere konkret spørges: Er de i artikel 7, stk. 1, nr. 6, i lov om beskyttelse mod diskrimination nævnte foranstaltninger, hvorved der indføres aldersgrænser for beskæftigelse i en konkret stilling, henset til direktivets artikel 6, stk. 1, objektive og rimeligt begrundet i et legitimt formål, og er de begrundet i et legitimt formål samt forholdsmæssige henset til den omstændighed, at direktivet fuldt ud er blevet gennemført i bulgarsk ret?
2)

Er den omstændighed at artikel 224, stk. 4, i den lettiske handelslov tillader at afskedige et medlem af et kapitalselskabs styrelseskomité uden nogen begrænsninger, navnlig uden hensyn til det pågældende medlems graviditet, uforenelig med artikel 10 i direktiv 92/85/EØF (1) og Domstolens praksis?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/18

Sag anlagt den 19. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland

(Sag C-226/09)

2009/C 220/33

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis og A.-A. Gilly, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Irland ved at foretage vægtning af tildelingskriterierne efter den dato, der var sidste frist for indgivelse af bud, og ved efterfølgende at ændre dem til en indledende undersøgelse af de afgivne bud har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet som fortolket af EF-Domstolen.

— Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I forbindelse med den pågældende udbudsprocedure udarbejdede den ordregivende myndighed et udbudsdokumentet, hvor det med rimelighed blev antaget, at tildelingskriterierne ville blive anvendt, ordnet efter den betydning de ville blive tillagt med de vigtigste først. Efter den dato, der var sidste frist for indgivelse af bud, besluttede den ordregivende myndighed at foretage relativ vægtning af tildelingskriterierne. Efterfølgende drøftede den ordregivende myndigheds evalueringsudvalg ved en indledende undersøgelse af de afgivne bud muligheden for at variere denne vægtning og eventuelt ændre den.

Den relative vægtning af tildelingskriterierne, der blev foretaget efter indgivelsen af bud, og den indledende undersøgelse ændrede vægten mellem tildelingskriterierne og tillagde det, som en bydende med rimelighed ville have opfattet ud fra udbudsbetingelserne, en væsentlig forskellig relativ betydning.

Da den pågældende udbudsprocedure drejede sig om levering af tjenesteydelser, som ikke er anført i bilag II A til direktiv 2004/18/EF (1), finder de udførlige procedureregler i direktivet ikke anvendelse. Følgelig fandt direktivets artikel 40, i henhold til hvilken ordregivende myndigheder senest i opfordringen til at afgive tilbud skal specificere den relative vægtning af tildelingskriterierne eller den orden efter den betydning kriterierne tillægges med de vigtigste først, heller ikke anvendelse. Ikke desto mindre skal de ordregivende myndigheder på grundlag af EF-Domstolens retspraksis overholde traktatens grundlæggende principper, herunder ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet.

Kommissionen gør gældende, at den ordregivende myndighed, som var forpligtet til at overholde EF-traktatens grundlæggende regler og principper, ved at ændre tildelingskriterierne i løbet af udbudsproceduren tilsidesatte ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet som fortolket af EF-Domstolen.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).
3)

Dersom det første spørgsmål besvares bekræftende, skal bilag IV, kapitel 5, punkt 1, i tiltrædelsesakten til Den Europæiske Union fortolkes således, at når en vare, som er i fri omsætning inden for det udvidede fællesskab, ikke — efter at have været gjort til genstand for eksportformaliteter — bringes i fri omsætning, er denne vare ikke fritaget fra told og andre toldafgifter, også selv om det er ubestridt, at den pågældende vare har fællesskabsstatus? Er det med andre ord i det foreliggende tilfælde afgørende, om toldbehandlingen om overgang til fri omsætning er blevet afsluttet?
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af nedennævnte direktiv, ved i regionen Wallonien at have godkendt driften af bestående anlæg, der ikke opfyldte kravene i artikel 3, 7, 9, 10, 13, 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2, uanset at fristen den 30. oktober 2007 var overskredet, som foreskrevet i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Den Polske Republik) den 18. juni 2009 — Kronospan Mielec sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

(Sag C-222/09)

2009/C 220/32

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Kassationsappellant: Kronospan Mielec sp. z o.o.

Kassationsindstævnt: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 9, stk. 2, litra e), tredje led, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1, som ændret, herefter »sjette direktiv«) — som nu modsvares af artikel 56, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1, som ændret, herefter »direktiv 2006/112«) — fortolkes således, at de heri omhandlede ydelser fra ingeniører, som udføres for en afgiftspligtig person, som udfører en opgave, der omfatter disse ydelser, for en aftager med hjemsted i en anden medlemsstat i Fællesskabet, pålægges afgift på det sted, hvor aftageren (ordregiveren) har etableret hjemstedet for sin erhvervsmæssige virksomhed eller har et fast forretningssted, eller skal det lægges til grund, at disse tjenesteydelser, som virksomhed inden for videnskab i henhold til sjette direktivs artikel 9, stk. 2, litra c), første led (som nu modsvares af artikel 52, litra a), i direktiv 2006/112), pålægges afgift på det sted, hvor de faktisk udføres, hvis man går ud fra den antagelse, at der for så vidt angår disse tjenesteydelser er tale om arbejde, der omfatter undersøgelser og målinger af emissioner som omhandlet i miljøbeskyttelseslovgivningen, herunder gennemførelse af undersøgelser i forbindelse med emission af kuldioxid (CO2) og handel med CO2-emissioner, udarbejdelse og kontrol af dokumentation for nævnte arbejde samt analyse af potentielle forureningskilder, og som gennemføres med henblik på at indhente nye erfaringer og opnå ny teknologisk viden, der er rettet mod fremstilling af nye stoffer, produkter og anlæg samt anvendelse af nye teknologiske fremgangsmåder i produktionsprocessen?
2)

Er bestemmelser i fællesskabsretten eller den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukters almindelige principper til hinder for en bestemmelse i national ret, hvorefter den i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1788/2003 fastsatte udligning af den uudnyttede del af den nationale referencemængde med merleveringer i forhold til denne referencemængde udformes således, at producenten, i et tilfælde som det i spørgsmål 1 omhandlede, der har overtaget bedriften under tolvmånedersperioden, også kan deltage i fordelingen af denne uudnyttede del med den del af referencemængden, som den anden producent allerede har leveret?
1)

Skal direktiv 2001/23/EF (1) fortolkes således, at der kun sker en overgang af rettigheder og forpligtelser til erhververen som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1, første punktum, såfremt overdrageren af den virksomhed, der overføres, også er den formelle arbejdsgiver for de omhandlede arbejdstagere, eller følger det af den med direktivet tilsigtede beskyttelse af arbejdstagerne, at der ved overførsel af et produktionsselskab, der indgår i en koncern også sker en overgang af rettigheder og forpligtelser til erhververen for så vidt angår de arbejdstagere, der er beskæftiget i dette selskab, når samtlige beskæftigede i koncernen er ansat i et (også til koncernen hørende) personaleselskab, der fungerer som den centrale arbejdsgiver?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/29

Appel iværksat den 9. juli 2009 af Calvin Klein Trademark Trust til prøvelse af dom afsagt den 7. maj 2009 af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) i sag T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust mod KHIM og Zafra Marroquineros, S.L.

(Sag C-254/09 P)

2009/C 205/50

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Calvin Klein Trademark Trust (ved abogado T. Andrade Boué)

De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Zafra Marroquineros, S.L.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Annullation af dom afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 7. maj 2009 i sag T-185/07.

— KHIM og Zafra Marroquineros, S.L. tilpligtes at betaler sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Tilsidesættelse af retspraksis vedrørende fortolkning af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 40/94 (1) om EF-varemærker, hvorefter der skal tages hensyn til alle de faktorer, der karakteriserer den foreliggende sag: Den omstændighed, at ansøgeren om EF-varemærket har gjort brug af dette varemærke for at kopiere renomméet for varemærkerne CK, har ikke været genstand for en retlig bedømmelse og ansøgerens egne handlinger viser uomtvisteligt, at bogstaverne CK er den del af det anfægtede EF-varemærke, der har den største grad af særpræg.

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, idet de omtvistede varemærkers renommé ikke er blevet undersøgt i forbindelse med denne artikel.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/28

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Bruxelles (Belgien) den 3. juli 2009 — Fluxys SA mod Commission de régulation de l’électricié et du gaz (Creg)

(Sag C-241/09)

2009/C 205/48

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fluxys SA

Sagsøgt: Commission de régulation de l’électricié et du gaz (Creg)

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 1, 2 og 18 i direktiv 2003/55/EF (1) og artikel 3 i forordning nr. 1775/2005/EF (2) til hinder for, at nationale lovgivninger skaber en særskilt tarifordning for transitvirksomhed, som afviger fra de regler, der regulerer transmissionsvirksomheden, idet der inden for transmissionsvirksomheden skabes en sondring mellem »befordring« og »transit«?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26.6.2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF (EUT L 176, s. 57).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1775/2005 af 28.9.2005 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet (EUT L 289, s. 1).
1)

Skal bestemmelserne i direktiv 2004/18/EF (1) — om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter — som angivet i afsnit 10 fortolkes således, at en midlertidig sammenslutning af virksomheder, hvorunder indgår en statslig myndighed som den i punkt 12 beskrevne, ikke må deltage i et udbud af tjenesteydelser som dokumentation, offentliggørelse og gennemførelse af »Ensartet system indrettet med henblik på den visuelle identitet af til kultursteder ens steders og kulturinstitutioners visuelle identitet: Sardiniens kulturarv«, der er genstand for udbuddet iværksat af Regione Sardegna?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 233/9

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte d’appello di Roma (Italien) den 24. juli 2009 — Luigi Ricci mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Sag C-286/09)

2009/C 233/14

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte d’appello di Roma

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Luigi Ricci

Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 17 EF, 39 EF og 42 EF og de relevante bestemmelser i forordning nr. 1408/71 fortolkes således, at princippet om sammenlægning af alle forsikringsperioder med henblik på erhvervelse og bevarelse af retten til ydelser — hvilket princip Rådet har udmøntet i forordning nr. 1408/71 — finder anvendelse i alle tilfælde, hvor det er nødvendigt at gøre brug af ordningen med sammenlægning og pro rata-beregning med henblik på anerkendelse af ret til en given ydelse, med den virkning, at der i dette øjemed skal tages hensyn til såvel forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter hver medlemsstats nationale lovgivning, som forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter den sociale sikringsordning, der gælder for ansatte ved fællesskabsinstitutionerne?
1)

Skal en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelsen af en dom, der af afsagt in absentia, uden at den dømte var blevet underrettet om tid og sted for retsmødet, og som den pågældende stadig har mulighed for at appellere, ikke anses for en arrestordre med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning i henhold til artikel 4, nr. 6, i Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (1), men for en arrestordre med henblik på retsforfølgning i henhold til samme rammeafgørelses artikel 5, nr. 3?
—

Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/89/EF af 18. januar 2006 om foranstaltninger til fremme af elforsyningssikkerhed og infrastrukturinvesteringer (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 233/9

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte d’appello di Roma (Italien) den 24. juli 2009 — Aduo Pisaneschi mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Sag C-287/09)

2009/C 233/15

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte d’appello di Roma

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aduo Pisaneschi

Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 17 EF, 39 EF og 42 EF og de relevante bestemmelser i forordning nr. 1408/71 fortolkes således, at princippet om sammenlægning af alle forsikringsperioder med henblik på erhvervelse og bevarelse af retten til ydelser — hvilket princip Rådet har udmøntet i forordning nr. 1408/71 — finder anvendelse i alle tilfælde, hvor det er nødvendigt at gøre brug af ordningen med sammenlægning og pro rata-beregning med henblik på anerkendelse af ret til en given ydelse, med den virkning, at der i dette øjemed skal tages hensyn til såvel forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter hver medlemsstats nationale lovgivning, som forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter den sociale sikringsordning, der gælder for ansatte ved fællesskabsinstitutionerne?
3)

Under hensyn til besvarelsen af spørgsmål 1 og 2 er fællesskabsrettens ækvivalens- og effektivitetsprincipper til hinder for, at der for, at de beløb, som betales for at sikre anvendelsen af den samme skattemæssige behandling af et moderselskabs videreudlodning af udbytte fra henholdsvis datterselskaber i Frankrig og i en anden medlemsstat i Det Europæiske Fællesskab, skal kunne tilbagebetales, kræves — i givet fald med forbehold af bestemmelser i den gældende bilaterale overenskomst mellem Frankrig og den medlemsstat, hvor datterselskaber er etableret, om udveksling af oplysninger — at den skattepligtige fremlægger oplysninger (som kun denne har adgang til) for hver enkel udlodning, som er genstand for en tvist, herunder blandt andet den skattesats, som er blevet anvendt, det faktisk indbetalte skattebeløb for udbytte fra datterselskaber i andre medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab end Frankrig, selv om oplysninger ikke kræves for franske datterselskaber, da myndighederne har adgang til dem?
—

Dom afsagt den 20. maj 2009 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) ophæves, for så vidt som den delvis frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked i de af sagsøgeren anlagte sager og stadfæstede dets afgørelser truffet den 10. juli 2007 (sag R 119/2007-1) og den 12. september 2007 (sag R-120/2007-1), for så vidt som de afslog EF-varemærkeansøgningerne PAYWEB CARD nr. 003861051 og P@YWEB CARD nr. 003861044 for følgende varer og tjenesteydelser:
3)

Udgør en lavere aflønning et forhold, der lægges til last som omhandlet i artikel 22, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, såfremt omplaceringen medfører, at omfanget af tjenesten på ubekvemme tidspunkter (nat eller søn- og helligdage) reduceres, og dermed også størrelsen af det ulempetillæg, der ydes for sådan tjeneste?
—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1), idet den ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
b)

Skal artikel 87, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (med senere ændringer og tilføjelser) fortolkes således, at bestemmelsen forbyder fremsættelsen af udsagn i en reklame for et lægemiddel, som er i uoverensstemmelse med de oplysninger, der er anført i resuméet af produktets egenskaber, men at den ikke kræver, at samtlige udsagn i en reklame for et lægemiddel skal indgå i resuméet af produktets egenskaber, eller at sådanne udsagn skal kunne udledes af oplysningerne i resuméet?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/29

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Paris (Frankrig) den 16. juli 2009 — Olivier Martinez og Robert Martinez mod Société MGN

(Sag C-278/09)

2009/C 220/56

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Olivier Martinez og Robert Martinez

Sagsøgt: Société MGN

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2 og artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1), fortolkes således, at de giver en ret i en medlemsstat kompetence til at træffe afgørelse i en sag, på grund af en skade på personlige rettigheder, der kan være opstået ved onlineoplysninger og/eller fotografier på et websted, som udgives i en anden medlemsstat af et selskab med hjemsted i den anden medlemsstat — eller i en anden medlemsstat, som under alle omstændigheder adskiller sig fra den første —:

a) Forudsat enten, at der er adgang til dette websted fra den første medlemsstat,

b) eller alene når der foreligger en tilstrækkelig, væsentlig eller klar tilknytning mellem skadetilføjelsen og den første medlemsstats område, og i det andet tilfælde, hvis denne tilknytning kan følge af: i) betydningen af forbindelser til det omtvistede websted fra den første medlemsstat, i absolutte tal eller relativt i forhold til samtlige forbindelser til det pågældende websted. ii) bopælen, eller endog nationaliteten, af den person, der påberåber sig en tilsidesættelse af personlige rettigheder, eller mere generelt de berørte personer. iii) det sprog, som de omtvistede oplysninger formidles på, eller andre forhold, der kan godtgøre redaktøren for webstedets hensigt om specifikt at henvende sig til befolkningen i den første medlemsstat. iv) det sted, hvor de fremførte faktiske omstændigheder har fundet sted, og/eller hvor de negativer, som eventuelt bliver lagt på nettet, blev taget. v) andre kriterier?

(1) EFT L 12, s. 1.
1.

I henhold til artikel 14 i den spanske lov om beskatning af fysiske personers indkomst og om delvis ændring af lov om selskabsbeskatning, lov om beskatning af ikke-hjemmehørende personers indkomst samt lov om formuebeskatning beskattes indkomst det år, hvor den er oppebåret. Nævnte bestemmelses stk. 2 indeholder imidlertid nogle særbestemmelser, som gør det muligt at henføre visse former for indkomst til forskellige beskatningsperioder. For så vidt angår tilfælde, hvor den skattepligtige flytter sin bopæl til udlandet, er det dog i samme artikels stk. 3 fastsat, at al indkomst, som ikke er blevet beskattet, skal medregnes i beskatningsgrundlaget vedrørende det seneste skatteår, hvor den pågældende skattepligtige er blevet anset for at være hjemmehørende i Spanien.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Antwerpen (Belgien) den 26. juni 2009 — G.A. Dijkman og M.A. Dijkman-Lavaleije mod Belgische Staat

(Sag C-233/09)

2009/C 220/38

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: G.A. Dijkman og M.A. Dijkman-Lavaleije

Sagsøgt: Belgische Staat

Præjudicielt spørgsmål

Foreligger der en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 56, stk. 1, derved, at i Belgien bosatte personer, der investerer eller foretager pengeanbringelser i udlandet, eksempelvis i Nederlandene, og som vil undgå at betale den supplerende kommunale afgift omhandlet i artikel 465 i WIB92, er nødt til at benytte en belgisk mellemmand ved udbetaling af udenlandsk kapitalindkomst, hvorimod i Belgien bosatte personer, der investerer eller foretager pengeanbringelser i Belgien, altid er omfattet af reglerne om betaling af kildeskat med frigørende virkning, jf. ordningen efter artikel 313 i WIB92, hvorved de undgår at betale den supplerende kommunale afgift efter artikel 465 i WIB92, idet den skyldige skat af kapitalindkomst allerede er blevet indeholdt ved kilden?