ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. februar 2022 — XXXX mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-483/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles asylpolitik - fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse - direktiv 2013/32/EU - artikel 33, stk. 2, litra a) - afvisning af en ansøgning om international beskyttelse, der er blevet indgivet i en medlemsstat af en tredjelandsstatsborger, som har opnået flygtningestatus i en anden medlemsstat, når denne tredjelandsstatsborgers mindreårige barn, der har subsidiær beskyttelsesstatus, opholder sig i den første medlemsstat - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 7 - ret til respekt for familieliv - artikel 24 - barnets tarv - ingen tilsidesættelse af artikel 7 og 24 i chartret om grundlæggende rettigheder som følge af afvisningen af ansøgningen om international beskyttelse - direktiv 2011/95/EU - artikel 23, stk. 2 - medlemsstaternes forpligtelse til at sikre opretholdelsen af familiens enhed for personer med international beskyttelse)

(2022/C 165/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XXXX

Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Konklusion

Artikel 33, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, sammenholdt med artikel 7 og artikel 24, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en medlemsstat udøver den ved bestemmelsen indrømmede mulighed for at afvise en ansøgning om international beskyttelse med den begrundelse, at ansøgeren allerede er blevet tildelt flygtningestatus af en anden medlemsstat, hvis denne ansøger er far til et uledsaget mindreårigt barn, der har opnået subsidiær beskyttelsesstatus i den første medlemsstat, uden at dette dog udelukker en anvendelse af artikel 23, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse.

(1) EUT C 9 af 11.1.2021.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 24. februar 2022 — SC Cridar Cons SRL mod Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Rumænien)

(Sag C-582/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 167 og 168 - ret til fradrag - afslag - afgiftssvig - bevisoptagelse - udsættelse af behandlingen af en administrativ klage over en afgiftsansættelse, hvorved der nægtes ret til fradrag, indtil der er truffet afgørelse i en straffesag - medlemsstaternes procesautonomi - princip om afgiftens neutralitet - ret til god forvaltning - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2022/C 165/20)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Cridar Cons SRL

Sagsøgte: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der tillader de nationale skatte- og afgiftsmyndigheder at udsætte behandlingen af en administrativ klage over en afgiftsansættelse, hvorved en afgiftspligtig person nægtes ret til fradrag af indgående merværdiafgift på grund af denne afgiftspligtige persons medvirken i afgiftssvig, for at der kan fremkomme yderligere objektive forhold vedrørende denne medvirken, forudsat for det første, at en sådan udsættelse ikke bevirker, at udfaldet af den administrative klagesag forsinkes ud over en rimelig frist, for det andet, at afgørelsen om denne udsættelse er faktisk og retligt begrundet og kan gøres til genstand for domstolsprøvelse, og, for det tredje, at den afgiftspligtige person, hvis det i sidste instans viser sig, at retten til fradrag er blevet nægtet i strid med EU-retten, kan opnå tilbagebetaling af det pågældende beløb inden for en rimelig frist og i givet fald morarenter. Under disse omstændigheder kræves det ikke, at den afgiftspligtige person i den periode, hvor klagebehandlingen er udsat, får udsat fuldbyrdelsen af afgiftsansættelsen, medmindre det i tilfælde af alvorlig tvivl med hensyn til afgiftsansættelsens lovlighed er nødvendigt at anordne en udsættelse af afgiftsansættelsen for at undgå, at den afgiftspligtige person lider et alvorligt og uopretteligt tab.

(1) EUT C 53 af 15.2.2021.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. februar 2022 — PJ mod Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana og Ministero dell'Economia e delle Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-452/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 2014/40/EU - artikel 23, stk. 3 - WHO-rammekonventionen om bekæmpelse af tobaksrygning - forbud mod salg af tobaksvarer til mindreårige - sanktionsordning - effektive, rimelige og afskrækkende sanktioner - forpligtelse for sælgere af tobaksvarer til at kontrollere køberens alder ved salget af disse varer - bøde - drift af en tobaksforretning - suspension af driftsbevillingen i en periode på 15 dage - proportionalitetsprincippet - forsigtighedsprincippet)

(2022/C 165/14)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PJ

Sagsøgte: Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana og Ministero dell'Economia e delle Finanze

Konklusion

Proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der i tilfælde af en første overtrædelse af forbuddet mod salg af tobaksvarer til mindreårige ud over at pålægge en administrativ bøde fastsætter en suspension af den bevilling, der tillader den erhvervsdrivende, som har overtrådt dette forbud, at sælge sådanne varer i en periode på 15 dage, for så vidt som en sådan lovgivning ikke overskrider de grænser, der er passende og nødvendige for at nå målet om at beskytte menneskers sundhed og navnlig at nedbringe rygeprævalensen blandt unge.

(1) EUT C 423 af 7.12.2020.
3)

Bestemmelserne i forordning 2016/679 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstats skatte- og afgiftsmyndighed pålægger en udbyder af annoncer på internettet at fremsende oplysninger til myndigheden om de skatteydere, der har indrykket annoncer i en af rubrikkerne på denne internetportal, bl.a. for så vidt som disse oplysninger er nødvendige, henset til de særlige formål, hvortil de indsamles, og for så vidt som den periode, som indsamlingen af de nævnte data vedrører, ikke overskrider den varighed, der er strengt nødvendig for at nå det forfulgte mål af almen interesse.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 24. februar 2022 — Alstom Transport SA mod Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG — Sucursala Bucureşti og Swietelsky AG Linz — Sucursala Bucureşti (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien)

(Sag C-532/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 92/13/EØF - fremgangsmåderne for indgåelse af offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - artikel 1, stk. 1 og 3 - adgang til klageprocedurer - artikel 2c - tidsfrister for indgivelse af klage - beregning - klage over en beslutning om en tilbudsgivers adgang)

(2022/C 165/17)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alstom Transport SA

Sagsøgte: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG — Sucursala Bucureşti og Swietelsky AG Linz — Sucursala Bucureşti

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, fjerde afsnit, artikel 1, stk. 3, samt artikel 2c i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EF af 26. februar 2014, skal fortolkes således, at den frist, inden for hvilken den tilbudsgiver, der har fået tildelt en kontrakt, kan indgive klage over en beslutning fra ordregiveren, hvorved det som led i beslutningen om tildeling af denne kontrakt fastslås, at en fravalgt tilbudsgivers bud kan indgå i udbuddet, kan beregnes ved som referencepunkt at anvende datoen for denne valgte tilbudsgivers modtagelse af denne beslutning om tildeling, selv om den fravalgte tilbudsgiver på denne dato endnu ikke havde indgivet klage over denne beslutning. Derimod gælder det, at hvis den nævnte valgte tilbudsgiver som led i meddelelsen eller offentliggørelsen af den nævnte beslutning ikke i overensstemmelse med denne artikel 2c er blevet fremsendt en kort redegørelse for de relevante grunde i forbindelse med denne beslutning, såsom oplysninger vedrørende fremgangsmåden for vurdering af det nævnte bud, skal denne frist beregnes ved som referencepunkt at anvende fremsendelsen til denne valgte tilbudsgiver af en sådan redegørelse.

(1) EUT C 53 af 15.2.2021.
1)

Artikel 23 og artikel 32, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF skal fortolkes således, at det ikke følger af disse bestemmelser, at medlemsstaterne er forpligtede til at vedtage en lovgivning, hvorefter, for det første, enhver endelig kunde kan vælge at blive tilsluttet enten transmissionssystemet eller distributionssystemet for naturgas, og, for det andet, den pågældende systemoperatør skal give denne kunde mulighed for at tilslutte sig det nævnte system.
1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet skal fortolkes således, at en afgørelse, der er vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, hvorved en bygherre indrømmes en undtagelse fra de foranstaltninger, der finder anvendelse på området for beskyttelse af arter, med henblik på at gennemføre et projekt som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), i direktiv 2011/92, er omfattet af proceduren for tilladelse af dette projekt som omhandlet i dette direktivs artikel 1, stk. 2, litra c), såfremt for det første gennemførelsen af det nævnte projekt ikke kan ske, uden at bygherren har opnået denne afgørelse, og for det andet den myndighed, der har kompetence til at give tilladelse til et sådant projekt, bevarer muligheden for at vurdere indvirkningerne på miljøet deraf strengere, end dette skete i den nævnte afgørelse.
2)

Artikel 63 TEUF, sammenholdt med proportionalitetsprincippet, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter beskatning i form af kildeskat af fiktive renter, som et hjemmehørende datterselskab, der er blevet ydet et rentefrit lån af sit ikke-hjemmehørende moderselskab, på markedsvilkår ville have været forpligtet til at betale til moderselskabet, såfremt denne indeholdelse af kildeskat finder anvendelse på bruttobeløbet af disse renter, uden mulighed for på dette trin at fradrage omkostninger i forbindelse med lånet, idet det er nødvendigt efterfølgende at indgive en anmodning herom med henblik på, at der foretages en fornyet beregning af nævnte indeholdelse, og med henblik på eventuel tilbagebetaling, for så vidt som varigheden af den procedure, der i denne lovgivning er fastlagt med henblik herpå, for det første ikke er for lang, og der for det andet påløber renter af det beløb, der tilbagebetales.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. marts 2022 — Presidenza del Consiglio dei Ministri m.fl. mod UK m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-590/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser vedrørende lægevirksomhed - direktiv 75/363/EØF og 82/76/EØF - speciallægeuddannelse - aflønning med et passende beløb - anvendelse af direktiv 82/76/EØF på uddannelser, der er påbegyndt inden datoen for dets ikrafttrædelse, og som fortsætter efter datoen for udløbet af gennemførelsesfristen)

(2022/C 165/21)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Presidenza del Consiglio dei Ministri m.fl.

Sagsøgt: UK m.fl.

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 3, stk. 1 og 2, i samt bilaget til Rådets direktiv 75/363/EØF af 16. juni 1975 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som læge, som ændret ved Rådets direktiv 82/76/EØF af 26. januar 1982, skal fortolkes således, at enhver speciallægeuddannelse på heltids- eller deltidsbasis, der blev påbegyndt før ikrafttrædelsen af direktiv 82/76 den 29. januar 1982 og fortsatte efter udløbet af gennemførelsesfristen for dette direktiv den 1. januar 1983, for perioden for denne uddannelse fra og med den 1. januar 1983 og indtil afslutningen af uddannelsen skal aflønnes med et passende beløb som omhandlet i dette bilag, forudsat at denne uddannelse vedrører et lægespeciale, som er fælles for alle medlemsstaterne eller for to eller flere medlemsstater, og som er nævnt i artikel 5 eller 7 i Rådets direktiv 75/362/EØF af 16. juni 1975 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for læger omfattende foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser.

(1) Dato for indlevering: 10/11/2020.
1)

Artikel 3, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet skal fortolkes således, at en national foranstaltning, der har til formål at beskytte natur og landskab, og som med henblik herpå fastsætter generelle forbud og krav om tilladelse uden at indføre tilstrækkeligt detaljerede bestemmelser om indholdet, udarbejdelsen og iværksættelsen af de projekter, der er omhandlet i bilag I og II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, ikke er omfattet af denne bestemmelses anvendelsesområde.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. februar 2022 — Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-605/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, stk. 1, litra c) - anvendelse ratione temporis - momspligtige ydelser - levering af ydelser mod vederlag - kriterier - forhold inden for en koncern - tjenesteydelser, der består i at reparere eller udskifte vindmøllekomponenter under garanti og i at udarbejde rapporter om manglende overensstemmelse - debetnotaer udstedt af tjenesteyderen uden angivelse af moms - det af tjenesteyderen foretagne fradrag for den moms, der er blevet pålagt de varer og tjenesteydelser, som den pågældende er blevet faktureret af sine underleverandører for leveringerne heraf)

(2022/C 165/22)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Suzlon Wind Energy Portugal — Energia Eólica Unipessoal, Lda

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at transaktioner — der finder sted som led i et aftaleforhold, der identificerer en leverandør af tjenesteydelser, erhververen af disse og arten af de pågældende ydelser — som den afgiftspligtige person behørigt har bogført, hvorpå der er angivet en betegnelse, der bekræfter deres karakter af tjenesteydelser, og som har givet anledning til et af tjenesteyderen modtaget vederlag, der udgør den faktiske modværdi af de nævnte ydelser i form af debetnotaer, udgør en levering af ydelser, som foretages mod vederlag i denne bestemmelses forstand, uanset om den afgiftspligtige person for det første eventuelt ikke har oppebåret nogen fortjeneste, og der for det andet foreligger en garanti vedrørende de varer, som har været genstand for de nævnte tjenesteydelser.

(1) EUT C 44 af 8.2.2021.
C 165/11

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. februar 2022 — CJ mod Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo — Spanien)

(Sag C-389/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring - direktiv 79/7/EØF - artikel 4, stk. 1 - forbud mod enhver form for forskelsbehandling på grundlag af køn - hushjælp - beskyttelse ved arbejdsløshedsforsikring - udelukkelse - situation, der stiller kvindelige arbejdstagere særlig ufordelagtigt - legitime socialpolitiske formål - proportionalitet)

(2022/C 165/12)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CJ

Sagsøgt: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter de ydelser, der i henhold til en lovbestemt social sikringsordning tildeles hushjælpsansatte, ikke omfatter arbejdsløshedsydelser, eftersom denne bestemmelse stiller særligt kvindelige arbejdstagere ufordelagtigt i forhold til mandlige arbejdstagere, og eftersom den ikke er begrundet i objektive forhold, som intet har at gøre med forskelsbehandlingen på grundlag af køn.

(1) EUT C 423 af 7.12.2020.
5)

Såfremt artikel 4, stk. 1, i direktiv 2014/40 ikke kan gøres gældende over for borgerne, skal den metode, der benyttes med henblik på anvendelsen af dette direktivs artikel 3, stk. 1, være passende — i relation til den videnskabelige og tekniske udvikling eller internationalt vedtagne standarder — til at måle indholdet af de emissioner, der frigives, når en cigaret anvendes efter hensigten, under hensyntagen til et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, navnlig for unge, idet nøjagtigheden af de målinger, der opnås ved hjælp af denne metode, skal kontrolleres af de i dette direktivs artikel 4, stk. 2, nævnte laboratorier, som er godkendt af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og overvåges af disse.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. februar 2022– Airhelp Limited mod Austrian Airlines AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Korneuburg — Østrig)

(Sag C-451/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 3, stk. 1 - anvendelsesområde - direkte tilsluttet flyforbindelse med afgangs- og bestemmelsessted i et tredjeland - samlet reservation hos et EF-luftfartsselskab - flytilslutning på en medlemsstats område - artikel 5, stk. 1, litra c), nr. iii), og artikel 7 - forsinket omlagt flyvning - hensyntagen til det faktiske ankomsttidspunkt med henblik på kompensation)

(2022/C 165/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Airhelp Limited

Sagsøgt: Austrian Airlines AG

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at denne forordning ikke finder anvendelse på en direkte tilsluttet flyforbindelse, der er blevet reserveret samlet, og som består af to delflyvninger, som skal udføres af et EF-luftfartsselskab, når både afgangslufthavnen for den første delflyvning og ankomstlufthavnen for den anden delflyvning er beliggende i et tredjeland, mens det kun er den lufthavn, hvor mellemlandingen finder sted, der er beliggende på en medlemsstats område.

(1) EUT C 433 af 14.12.2020.
C 165/11

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. februar 2022 — Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA og Cassandra Holding Company SIA mod Den Fælles Afviklingsinstans og Den Europæiske Centralbank

(Sag C-364/20 P) (1)

(Appel - Den Økonomiske og Monetære Union - bankunion - genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber - den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) - forordning (EU) nr. 806/2014 - artikel 18 - afviklingsprocedure - erklæring fra Den Europæiske Centralbank (ECB) om, at en enhed er nødlidende eller forventeligt nødlidende - Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse om ikke at vedtage nogen afviklingsordning - ingen offentlig interesse - likvidation i overensstemmelse med national ret - aktionærer - ikke umiddelbart berørt - afvisning)

(2022/C 165/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA og Cassandra Holding Company SIA (ved Rechtsanwalt O. Behrends)

De øvrige parter i appelsagen: Den Fælles Afviklingsinstans (først ved H. Ehlers, A. Valavanidou og E. Muratori, herefter ved H. Ehlers og E. Muratori, som befuldmægtigede, bistået af solicitor B. Heenan samt abogados J. Rivas Andrés og A. Manzaneque Valverde) og Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved E. Koupepidou og G. Marafioti, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA og Cassandra Holding Company SIA bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Fælles Afviklingsinstans.

3) Den Europæiske Centralbank bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 320 af 28.9.2020.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. februar 2022 — Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136 mod Finanzamt Hamburg-Oberalster (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-9/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 66, stk. 1, litra b) - momsens forfald - vederlagets indgang - artikel 167 - indtræden og omfang af retten til fradrag for indgående moms - artikel 167a - undtagelse - kasseregnskab - udlejning og fremleje af en bygning, der anvendes til industrielle eller kommercielle formål)

(2022/C 148/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136

Sagsøgt: Finanzamt Hamburg-Oberalster

Konklusion

Artikel 167 i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, som fastsætter, at retten til fradrag for indgående afgift allerede indtræder på tidspunktet for transaktionens udførelse, også selv om afgiften i medfør af en national undtagelse i henhold til dette direktivs artikel 66, stk. 1, litra b), først forfalder hos vareleverandøren eller tjenesteyderen, når vederlaget indgår, og vederlaget endnu ikke er blevet betalt.

(1) EUT C 137 af 27.4.2020.