ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/14

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 6. december 2012 — Société d’Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA) mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-562/11) (1)

(Landbrug - forordning (EØF) nr. 3665/87 - artikel 11 - eksportrestitutioner - anmodning om restitution for en udførsel, hvorefter der ikke består nogen restitutionsret - administrativ sanktion)

2013/C 26/25

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société d’Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 495/97 af 18. marts 1997 (EFT L 77, s. 12) og navnlig dens artikel 11, stk. 1 — anmodning om eksportrestitution i en situation, hvor der ikke er fastsat restitution — mulighed for i den forbindelse at pålægge ansøgeren en sanktion.

Konklusion

Artikel 11, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2945/94 af 2. december 1994 og ved Kommissionens forordning (EF) nr. 495/97 af 18. marts 1997, skal fortolkes således, at med forbehold for undtagelserne i artikel 11, stk. 1, tredje afsnit, skal nedsættelsen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), anvendes, bl.a. når det viser sig, at de varer, som der er ansøgt om restitutioner for, ikke var af sund og sædvanlig handelskvalitet, og det uanset det forhold, at eksportøren var i god tro og gav en korrekt beskrivelse disse varers karakter og oprindelse.

(1) EUT C 39 af 11.2.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. november 2012 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Kommissionen

(Sag C-416/11 P) (1)

(Appel - direktiv 92/43/EØS - bevaring af naturtyper - liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i den biogeografiske region i middelhavsområdet - optagelse på listen af en lokalitet foreslået af Kongeriget Spanien - lokalitet, som angiveligt omfatter et område af det britisk gibraltariske søterritorium og et åbent havområde - annullationssøgsmål - rent bekræftende retsakt)

2013/C 26/22

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Ossowski, som befuldmægtiget, bistået af D. Wyatt, QC, og barrister V. Wakefield)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for Kommissionen: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad og A. Rubio González, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 24. maj 2011 i sag T-115/10, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2010/45/EU af 22. december 2009 om vedtagelse af tredje ajourførte liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF (meddelt under nummer K(2009) 10406), for så vidt som den fastholder optagelsen på listen af en lokalitet benævnt »Estrecho Oriental« (ES6120032), foreslået af Spanien, som omfatter et område af det britisk gibraltariske søterritorium og et åbent havområde.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.

3) Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 298 af 8.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/7

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. november 2012 — Econord Spa mod Comune di Cagno (sag C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (sag C-183/11) og Comune di Varese (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Forenede sager C-182/11 og C-4183/11) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - direktiv 2004/18/EF - ordregivende myndigheder, der i forhold til en af dem juridisk uafhængig enhed, som er tilslagsmodtager, udøver en kontrol svarende til den, de fører med deres egne tjenestegrene - ingen pligt til at afholde en tildelingsprocedure efter EU-retlige regler (en såkaldt tildeling »in house«) - enhed, som er tilslagsmodtager og kontrolleret af flere lokale myndigheder i fællesskab - betingelser for at foretage en »in house«-tildeling)

2013/C 26/12

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Econord Spa

Sagsøgte: Comune di Cagno (sag C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (sag C-183/11) og Comune di Varese

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato– fortolkning af artikel 49 TEUF og artikel 56 TEUF — fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler — tildeling uden udbud — overdragelse af den offentlige tjenesteydelse renovation af byaffald tildelt af to offentlige myndigheder, uden anvendelse af en formel procedure til indgåelse af offentlige kontrakter, til et aktieselskab, hvorved de overdragende myndigheder har kapitalandele — fravær af effektiv kontrol hos en af de nævnte myndigheder i relation til det selskab, der er blevet tildelt kontrakten

Konklusion

Når flere offentlige myndigheder i deres egenskab af ordregivende myndigheder sammen opretter en enhed til varetagelse af en af deres offentlige tjenesteydelsesopgaver, eller når en offentlig myndighed tilslutter sig en sådan enhed, er den i Den Europæiske Unions Domstols retspraksis fastsatte betingelse, hvorefter disse myndigheder for at være fritaget for deres pligt til at iværksætte en offentlig udbudsprocedure i henhold til EU-retten i fællesskab skal udøve en kontrol med denne enhed, der svarer til den kontrol, de fører med deres egne tjenestegrene, opfyldt, når hver af disse myndigheder har en andel i nævnte enheds kapital og ledelsesorganer.

(1) EUT C 211 af 16.7.2011.
1)

Artikel 167 og 168 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede fortolkes således, at et selskab, der har erhvervet en grund og derpå opførte bygninger med henblik på at nedrive disse bygninger og gennemføre en udstykning af grunden for at opføre boliger, har ret til at fradrage merværdiafgiften vedrørende erhvervelsen af nævnte bygninger.
2)

Artikel 27 i forordning nr. 1346/2000, som ændret ved forordning nr. 788/2008, skal fortolkes således, at den giver mulighed for at indlede en sekundær insolvensbehandling i den medlemsstat, hvor skyldneren har et forretningssted, selv om hovedinsolvensbehandlingen forfølger et beskyttelsesformål. Det påhviler den ret, som har kompetence til at indlede en sekundær insolvensbehandling, at tage hovedinsolvensbehandlingens formål i betragtning og at tage hensyn til forordningens opbygning under overholdelse af princippet om loyalt samarbejde.
1)

Den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20. september 2007, Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 og Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, skal fortolkes således, at et modem, der giver adgang til internettet, med henblik på tariferingen af en vare i underposition 8528 71 13 må anses for udstyr, der af egen kraft, og uden at der anvendes et andet apparat eller en anden mekanisme, kan give adgang til internettet og sikre en interaktivitet og en tovejsudveksling af informationer. Med henblik på tariferingen i nævnte underposition er alene kapaciteten til at give adgang til internettet relevant, ikke den teknik, der anvendes for at nå dertil.
2)

Artikel 8, stk. 2, sammenholdt med del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007, og artikel 5, sammenholdt med bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/49/EF af 29. april 2004, skal fortolkes således, at infrastrukturforvalteren har pligt til uden forskelsbehandling at stille realtidsdata vedrørende tog, der drives af andre jernbanevirksomheder, til rådighed, såfremt disse tog er de vigtigste tilslutningsforbindelser som omhandlet i del II i bilag II til forordning nr. 1371/2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/7

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. november 2012 — Brain Products GmbH mod BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek og Alexander Coenraad Metting van Rijn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-219/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - medicinsk udstyr - direktiv 93/42/EØF - anvendelsesområde - fortolkning af begrebet »medicinsk udstyr« - produkt, der sælges med henblik på anvendelse til ikke-medicinske formål - undersøgelse af en fysiologisk proces - frie varebevægelser)

2013/C 26/13

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Brain Products GmbH

Sagsøgte: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek og Alexander Coenraad Metting van Rijn

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra a), tredje led, i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (EFT L 169, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/47/EF af 5. september 2007 (EUT L 247, s. 21) — fortolkning af begrebet »medicinsk udstyr« — anvendelse af direktivet på et produkt bestemt til diagnostiske formål i en fysiologisk proces, som sælges til ikke-medicinske formål.

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, litra a), tredje led, i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/47/EF af 5. september 2007, skal fortolkes således, at begrebet »medicinsk udstyr« kun omfatter et produkt, som af fabrikanten er udviklet til anvendelse på mennesker med henblik på undersøgelse af en fysiologisk proces, såfremt produktet skal opfylde et medicinsk formål.

(1) EUT C 232 af 6.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/12

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 22. november 2012 — Isabel Elbal Moreno mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social de Barcelona — Spanien)

(Sag C-385/11) (1)

(Artikel 157 TEUF - direktiv 79/7/EØF - direktiv 97/81/EF - rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde - direktiv 2006/54/EF - bidragspligtig alderspension - ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere - indirekte forskelsbehandling på grund af køn)

2013/C 26/20

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Isabel Elbal Moreno

Sagsøgte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Social de Barcelona — fortolkning af § 4, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 (EFT 1998 L 14, s. 9), af artikel 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24) og af artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning) (EUT L 204, s. 23) — begrebet ansættelsesvilkår — alderspension, der er baseret på bidragsbetaling, og som beregnes på grundlag af den spanske lovbestemte ordning og bidrag betalt af og til fordel for arbejdstageren — forskelsbehandling af deltidsansatte.

Konklusion

Artikel 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, er til hinder for en medlemsstats retsforskrift, der af deltidsansatte, som hovedsageligt udgøres af kvinder, kræver en forholdsmæssigt længere bidragsperiode i forhold til fuldtidsansatte for i givet fald at få adgang til en bidragspligtig alderspension, hvis størrelse er forholdsmæssigt nedsat i forhold til de deltidsansattes arbejdstid.

(1) EUT C 290 af 1.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. november 2012 — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo og Pedro Espada Oviedo mod Iberia Líneas Aéreas de España SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Barcelona — Spanien)

(Sag C-410/11) (1)

(Luftfart - Montrealkonventionen - artikel 22, stk. 2 - luftfartselskabers ansvar for bagage - begrænsning i tilfælde af ødelæggelse, bortkomst, beskadigelse eller forsinkelse af bagage - flere passagerers fælles bagage - indcheckning foretaget af en enkelt af disse passagerer)

2013/C 26/21

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo og Pedro Espada Oviedo

Sagsøgt: Iberia Líneas Aéreas de España SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Audiencia Provincial de Barcelona — fortolkning af artikel 3, stk. 3, og artikel 22, stk. 2, i konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring (Montréalkonventionen) (Rådets afgørelse 2001/539/EF, EFT L 194, s. 38) — luftfartsselskabers erstatningsansvar for så vidt angår luftbefordring af passagerer og deres bagage — begrænsning af erstatningsansvar i tilfælde af ødelæggelse, bortkomst eller beskadigelse af bagage.

Konklusion

Artikel 22, stk. 2, i konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring indgået i Montreal den 28. maj 1999, undertegnet af Det Europæiske Fællesskab den 9. december 1999 og godkendt på dettes vegne ved Rådets afgørelse 2001/539/EF af 5. april 2001, sammenholdt med dens artikel 3, stk. 3, skal fortolkes således, at retten til erstatning og begrænsningen af luftfartselskabets ansvar i tilfælde af bortkomst af bagage ligeledes finder anvendelse på den passager, der fremsætter krav om denne erstatning for bortkomst af bagage, som er checket ind i en anden passagers navn, når denne bagage faktisk indeholdt den første passagers genstande.

(1) EUT C 290 af 1.10.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. november 2012 — Bericap Záródástechnikai bt mod Plastinnova 2000 kft (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék (tidligere Fővárosi Bíróság) — Ungarn)

(Sag C-180/11) (1)

(Direktiv 2004/48/EF - bestemmelser om bevisbedømmelsen inden for rammerne af en tvist for den nationale ret, hvorved der er nedlagt påstand om annullation af beskyttelsen af en brugsmodel - den nationale rets kompetence - Pariserkonventionen - TRIPs-aftalen)

2013/C 9/19

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék (tidligere Fővárosi Bíróság)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bericap Záródástechnikai bt

Sagsøgt: Plastinnova 2000 kft

Procesdeltager: Magyar Szabadalmi Hivatal

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Bíróság — fortolkning af den aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, der er indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, af konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, undertegnet i Paris den 20. marts 1883 samt af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EUT L 157, s. 45) — bestemmelser om bevisbedømmelsen inden for rammerne af en tvist for den nationale ret, hvorved der er nedlagt påstand om annullation af beskyttelsen af en brugsmodel — den nationale rets kompetence

Konklusion

For så vidt som bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, fortolket i lyset af artikel 2, stk. 1, i konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, undertegnet i Paris den 20. marts 1883, senest revideret i Stockholm den 14. juli 1967 og ændret den 28. september 1979, og artikel 41, stk. 1 og 2, i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, der er indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO), undertegnet i Marrakech den 15. april 1994 og godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), ikke finder anvendelse på en ugyldighedsprocedure som den, der er omhandlet i hovedsagen, skal disse bestemmelser ikke anses for at være til hinder for, at en national ret i forbindelse med en sådan retssag:

— ikke er bundet af parternes påstande og øvrige erklæringer og ex officio kan træffe bestemmelse om fremlæggelse af de beviser, som den finder nødvendige

— ikke er bundet af en administrativ afgørelse, der er truffet vedrørende en ugyldighedsbegæring, eller af de faktiske omstændigheder, der er lagt til grund for denne afgørelse, og

— ikke på ny kan bedømme de beviser, der allerede blev fremlagt i forbindelse med en tidligere ugyldighedsbegæring.

(1) EUT C 232 af 6.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. november 2012 — Pfeifer & Langen KG mod Hauptzollamt Aachen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-131/11) (1)

(Landbrug - forordning (EØF) nr. 1443/82 - artikel 3, stk. 4 - anvendelse af kvoteordningen for sukker - en overskydende mængde sukker konstateret af en medlemsstats myndigheder i forbindelse med en efterfølgende kontrol foretaget hos producenten - hensyntagen til dette overskud ved fastslåelsen af den endelige produktion i det produktionsår, hvori overskuddet konstateres)

2013/C 9/16

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pfeifer & Langen KG

Sagsøgt: Hauptzollamt Aachen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 3, stk. 4, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982 om gennemførelsesbestemmelser for kvotaordningen for sukker (EFT L 158, s. 17) — overskydende isoglukosemængder konstateret efterfølgende af en medlemsstats myndigheder i forbindelse med en kontrol — eventuel hensyntagen til dette overskud ved fastslåelsen af den endelige produktion i det produktionsår, hvori overskuddet konstateres.

Konklusion

Artikel 3, stk. 4, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982 om gennemførelsesbestemmelser for kvotaordningen for sukker, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 392/94 af 23. februar 1994, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på den situation, hvor en overskydende mængde sukker konstateres af de nationale myndigheder i forbindelse med en efterfølgende kontrol hos producenten, såfremt denne overskydende mængde udgør C-sukker.

(1) EUT C 179 af 18.6.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/18

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. november 2012 — Rådet for Den Europæiske Union mod Nadiany Bamba og Europa-Kommissionen

(Sag C-417/11 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Elfenbenskysten - indefrysning af midler - artikel 296 TEUF - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsprøvelse - ret til respekt for ejendomsretten)

2013/C 9/28

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop, B. Driessen og E. Dumitriu-Segnana, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Nadiany Bamba, Abidjan (først ved avocat P. Haïk, derefter ved avocat P. Maisonneuve) og Europa-Kommissionen (ved E. Cujo og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og E. Ranaivoson, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 8. juni 2011 i sag T-86/11, Bamba mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011 om ændring af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire og Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire (EUT L 11, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører Nadiany Bamba — indefrysning af midler — begrundelsespligt — retlig fejl.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 8. juni 2011, Bamba mod Rådet (sag T-86/11), ophæves.

2) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

3) Nadiany Bamba bærer sine egne omkostninger og betaler derudover Rådets omkostninger i forbindelse med den foreliggende appelsag og sagen i første instans.

4) Den Franske Republik og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 311 af 22.10.2011.
1)

Artikel 13, punkt B, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at begrebet bortforpagtning og udlejning af fast ejendom omfatter udlejning af en husbåd, med dertilhørende fortøjningsareal og anløbsbro, som er gjort stationær ved hjælp af fortøjningsanordninger, der ikke let kan demonteres og er fastgjort til en flods bred og bund, som ligger på en afgrænset og identificerbar fortøjningsplads i floden, og som i henhold til lejeaftalen udelukkende er beregnet til varig drift af restaurant og diskotek på denne fortøjningsplads. Denne udlejning udgør én enkelt ydelse, som er fritaget for afgift, og der skal ikke sondres mellem udlejningen af husbåden og udlejningen af anløbsbroen.
2)

Artikel 32 og 33 i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at den ret, for hvilken der påberåbes anerkendelse af en afgørelse, hvorved en ret i en anden medlemsstat på grundlag af en aftale om værneting har afvist at have kompetence, er bundet af en konstatering vedrørende denne aftales gyldighed, som er indeholdt i præmisserne til en dom, som er blevet endelig, hvori det blev fastslået, at søgsmålet ikke kunne antages til realitetsbehandling.
2)

Irland betaler Europa-Kommissionen til kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter« en tvangsbøde på 12 000 EUR for hver dag gennemførelsen af de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme ovennævnte dom i sagen Kommissionen mod Irland forsinkes, at regne fra datoen for nærværende doms afsigelse indtil fuldstændig opfyldelse af førnævnte dom i sagen Kommissionen mod Irland.