DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 28 SEPTEMBER 1983. - ENRICO ANGELINI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - FRITAGELSE FOR STILLINGEN. - SAG 131/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 02801



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Tjenestemaend _ fritagelse for stillingen _ administrationens frie skoensbefoejelse _ raekkevidde

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 50 )

2 . Tjenestemaend _ organisation af tjenestegrene _ administrationens skoen

3 . Tjenestemaend _ fritagelse for stillingen _ administrationens frie skoensfoejelse _ raekkevidde _ beslutning om ikke at udnaevnte den tjenestemand , som er fritaget for sin stilling , i en anden stilling _ den paagaeldendes mulighed for at forsvare sine interesser

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 50 )

Sammendrag

1 . Der tilkommer Faellesskabets institutioner en vid skoensbefoejelse med hensyn til at fritage tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 for deres stilling . En saadan befoejelse forudsaetter en vidtgaaende beslutningsfrihed saavel med hensyn til tjenestens objektive krav som til bedoemmelsen af tjenestemaendenes individuelle egenskaber , men samtidig en omhyggelig undersoegelse af sagens omstaendigheder .

2.Faellesskabets institutioner kan efter behov indrette og aendre organisationen af deres tjenestegrene .

3.Der tilkommer Faellesskabets institutioner en vid skoensbefoejelse ved afgoerelsen af , om en tjenestemand skal udnaevnes i en anden stilling i samme loenklasse . De tjenestemaend , som institutionerne beslutter at fritage for deres stilling , har ingen forret frem for de oevrige tjenestemaend , der kan komme i betragtning til stillingen . De boer dog i rimeligt omfang have mulighed for at forsvare deres interesser .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indleveret til Domstolens justitskontor den 23 . april 1982 , har Angelini , fhv . tjenestemand i loenklasse A 2 ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 8 . juli 1981 om at fritage ham for hans stilling , samt paastand om annullation af beslutningen om ikke at ansaette ham i en anden stilling i samme loenklasse inden for hans kategori .

2 Sagsoegeren var fra 1970 til 1980 direktoer for direktoratet »Almindelige anliggender og inventar« under generaldirektorat IX »Personale og administration« . I forbindelse med en reorganisering af generaldirektoratet blev antallet af direktorater nedsat , hvorefter sagsoegeren blev udnaevnt til ledende konsulent og tildelt andre sagsomraader , som ikke henhoerte under de oevrige tjenestegrene , nemlig tilrettelaeggelse af praktikantophold og udveksling af tjenestemaend samt forbindelserne til Europaskolerne .

3 Et aar senere , den 28 . juli 1981 , foretog Kommissionen en ny reorganisering af generaldirektoratet for »Personale og administration« , som blandt andet havde til formaal at overfoere tilrettelaeggelsen af praktikantopholdene til generalsekretariatet og udvekslingen af tjenestemaend til afdelingen »Ansaettelse , udnaevnelse og forfremmelse« . Der blev endvidere oprettet en saerlig afdeling for forbindelser til Europaskolerne .

4 Ved skrivelse af 4 . maj 1981 meddelte Kommissionens formand sagsoegeren , at Kommissionen paataenkte at fritage ham for hans stilling i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 50 . Efter at have givet ham lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger , besluttede Kommissionen den 8 . juli 1981 at fritage ham for stillingen af tjenstlige grunde med virkning fra den 1 . november 1981 . Da sagsoegeren ikke fik tildelt en anden stilling i samme loenklasse inden for sin kategori , fik han udbetalt den i artikel 50 omhandlede godtgoerelse .

5 Til stoette for sit krav om annullation har Angelini gjort gaeldende , at beslutningen ikke var tilstraekkeligt begrundet og endvidere var behaeftet med magtfordrejning . Begrundelsen var alt for generelt affattet og helt uden konkret indhold . Naar det tages i betragtning , at Kommissionen allerede et aar foer havde foretaget en reorganisering af naevnte generaldirektorat , var det saa meget mere vaesentligt at give en praecis begrundelse . Beslutningen om at fritage sagsoegeren for hans stilling blev truffet som et led i en generel anvendelse af vedtaegtens artikel 50 , som havde til formaal , i forbindelse med nyansaettelse af nogle af Kommissionens mandater , at lette udskiftningen af visse hoejtstaaende tjenestemaend , saaledes som det er praksis efter det amerikanske »spoil system« , hvor et praesidentskifte medfoerer udskiftning af en raekke hoejtstaaende tjenestemaend . I den foreliggende sag blev beslutningen netop truffet paa et tidspunkt , hvor kommissionsmedlemmernes mandater blev fornyet eller nybesat .

6 Efter Domstolens praksis ( dom af 11 . 5 . 1978 i sag Oslizlok mod Kommissionen , sag 34/77 , Sml ., s . 1099 ) tilkommer der Kommissionen en vid skoensbefoejelse med hensyn til at fritage tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 for deres stilling . En saadan befoejelse forudsaetter en vidtgaaende beslutningsfrihed , saavel med hensyn til tjenestens objektive krav som bedoemmelsen af tjenestemaendenes individuelle egenskaber , men samtidig en omhyggelig undersoegelse af sagens omstaendigheder .

7 Det er endvidere fast praksis ved Domstolen , at institutionerne alt efter deres behov kan indrette og aendre organisationen af deres tjenestegrene , som de oensker .

8 De grunde , som Kommissionen har paaberaabt sig i skrivelsen af 4 . maj 1980 og i den anfaegtede beslutning , har relation til de retningslinjer , som den vedtog under sit moede den 26 . marts 1980 , og som navnlig blev truffet paa grundlag af Spierenburg- og Ortoli-rapporterne . Ifoelge Kommissionen kom aendringerne navnlig til at ramme de hoejere stillinger og indebar , at et vist antal stillinger som ledende konsulent , herunder sagsoegerens , blev nedlagt .

9 Saaledes fremgaar det af de dokumenter , som er offentliggjort af Kommissionen , at der paa grundlag af Kommissionens droeftelser i september 1978 blev nedsat et udvalg i januar 1979 , som skulle undersoege Kommissionens struktur og funktion . Udvalget var sammensat af fem uafhaengige personer . Udvalgets formand var ambassadoer Dirk Spierenburg , som er fhv . fast repraesentant for Nederlandene . Gruppen afgav rapport den 24 . september 1979 . Den blev gjort til genstand for megen omtale i pressen og blev ogsaa behandlet i Europa-Parlamentet . I rapportens tredje del anbefales visse aendringer i Kommissionens organisatoriske opbygning og administrative politik , og der foreslaas en indskraenkning af antallet af administrative basisenheder . Under et moede i oktober 1979 besluttede Kommissionen at foretage en saadan indskraenkning . Efter dette moede afgav Kommissionens formand . Jenkins , en erklaering til pressen . Kommissionen nedsatte ogsaa en arbejdsgruppe under formandskab af Ortoli , som afgav rapport i marts 1980 .

10 De naevnte omstaendigheder viser , at reorganiseringen af Kommissionens tjenestegrene havde vaeret genstand for indgaaende droeftelser igennem laengere tid og ikke blot skyldtes nyudnaevnelsen af nogle kommissionsmedlemmer . Den omstaendighed , at et ret stort antal hoejtstaaende tjenestemaend blev fritaget for deres stilling paa samme tidspunkt som sagsoegeren , indebaerer ikke i sig selv magtfordrejning . Da sagsoegeren i saa henseende ikke har anfoert andre forhold til stoette for sine paastande , maa anbringendet om magtfordrejning derfor forkastes .

11 Endelig bemaerkes , at sagsoegeren har haft lejlighed til at forsvare sine interesser , idet han ved skrivelsen af 4 . maj 1981 blev underrettet om de af Kommissionen paataenkte foranstaltninger . I denne skrivelse erklaerede Kommissionen , at den ikke laengere ansaa sagsoegerens stilling for noedvendig . Denne begrundelse var tilstraekkelig til , at sagsoegeren havde mulighed for at forsvare Kommissionens eventuelle interesse i at opretholde en stilling som ledende konsulent med henblik paa udfoerelsen af de opgaver , der hidtil havde vaeret knyttet til stillingen .

12 Foelgelig maa sagsoegte frifindes for paastanden om annullation af beslutningen , hvorved sagsoegeren blev fritaget for sin stilling .

13 Sagsoegeren har subsidiaert gjort gaeldende , at han paa baggrund af sin erfaring burde vaere tildelt en anden stilling , enten stillingen som direktoer for »Personale« eller stillingen som direktoer for »Generelle administrative spoergsmaal« . Kommissionen havde ikke undersoegt hans kvalifikationer til de to stillinger og begrundede ikke sine beslutninger om ikke at imoedekomme hans ansoegning . Stillingen som direktoer for »Personale« blev besat med en tjenestemand i loenklasse A 3 . Efter sagsoegerens opfattelse har en tjenestemand i loenklasse A 2 , som er fritaget for sin stilling forret til en ledig stilling frem for en tjenestemand i loenklasse A 3 , saafremt vedkommende har de noedvendige kvalifikationer dertil . Endelig er det sagsoegerens opfattelse , at han burde vaere udnaevnt i stillingen som assisterende generaldirektoer ved generaldirektoratet for »Personale og administration« .

14 Herom bemaerkes , at der tilkommer Kommissionen en vid skoensbefoejelse ved afgoerelsen af , om en tjenestemand skal udnaevnes i en anden stilling i samme loenklasse . De tjenestemaend , som Kommissionen beslutter at fritage for deres stilling , har ingen forret frem for de oevrige tjenestemaend , der kan komme i betragtning hertil . De boer dog i rimeligt omfang have mulighed for at forsvare deres interesser .

15 Det fremgaar af sagens akter , at sagsoegeren havde lejlighed til at indgive ansoegning til de to ledige stillinger som direktoer for »Personale« og som direktoer for »Generelle administrative spoergsmaal« . Kommissionen har ved besaettelse af begge disse to stillinger foretaget en sammenligning af ansoegerne og besluttet paa dette grundlag at besaette den ledige stilling med en anden end sagsoegeren . Beslutningerne blev foelgelig truffet i overensstemmelse med de herom gaeldende bestemmelser i tjenestemandsvedtaegten .

16 Ej heller sagsoegerens subsidiaere paastand om annullation af beslutningen om ikke at tildele ham en anden stilling kan derfor tages til foelge .

Afgørelse om sagsomkostninger

Vedroerende sagens omkostninger

17 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , idoemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger .

18 I sager med de ansatte maa institutionerne ifoelge procesreglementets artikel 70 imidlertid selv afholde deres egne udgifter .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( tredje afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Hver part baerer sine omkostninger .