DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 1 DECEMBER 1983. - CHRISTOS MICHAEL MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - KARRIERE - OMPLACERING I LOENKLASSE. - SAG 343/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 04023



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Tjenestemaend _ ansaettelse _ indplacering i loenklasse _ indplacering paa loentrin _ internt direktiv fra en institution vedroerende kriterier , som skal anvendes _ retsvirkninger

Sammendrag

En beslutning fra en faellesskabsinstitution , som meddeles det samlede personale , og som har til formaal at sikre samme betingelser for ansaettelse og karriere for tjenestemaend , som hoerer til samme kategori eller tjenestegruppe , for saa vidt angaar fastsaettelse af loenklasse og indplacering paa loentrin paa ansaettelsestidspunktet , maa betragtes som et internt direktiv , selv om den ikke kan betragtes som en generel gennemfoerelsesbestem melse , jfr . vedtaegtens artikel 110 , og den skal som saadan anses for vejledende for administrationens praksis , som denne ikke kan tilsidesaette uden begrundelse , idet princippet om ligebehandling ellers ville blive kraenket .

Der kan naturligvis ikke i et saadant internt direktiv fastsaettes regler , der fraviger vedtaegtens bestemmelser .

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens justitskontor den 28 . december 1982 har Christos Michael , oversaetter og tjenestemand ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afvisning den 1 . oktober 1982 af sagsoegerens ansoegning om aendring af den loenklasse , han blev indplaceret i ved ansaettelsen i sprogtjenesten , samt at Kommissionen tilpligtes at omplacere sagsoegeren i overensstemmelse med bestemmelserne i »beslutning vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin« af 6 . juni 1973 .

2 Sagsoegeren , som den 16 . april 1980 blev ansat ved Kommissionen som midlertidigt ansat i loenklasse LA 7/3 , blev pr . 1 . januar 1981 ansat som tjenestemand paa proeve i egenskab af oversaetter i den graeske oversaettelsesafdeling , ligeledes i loenklasse LA 7/3 .

3 I marts 1981 besluttede Kommissionen at tilstille samtlige ansatte samt alle de ansoegere , som efter denne dato bestod en ny udvaelgelsesproeve , ovennaevnte beslutning af 6 . juni 1973 , hvis hovedformaal er at goere det muligt for Kommissionen at ansaette de ansoegere , som kan dokumentere at have en vis faglig erfaring , enten i andre stillingsgrupper end de laveste eller i den oeverste loenklasse i en stillingsgruppe .

4 Efter at sagsoegeren under henvisning til denne beslutning den 9 . juni 1981 havde anmodet personalechefen om at tage hans sag op til fornyet overvejelse blev han ved skrivelse af 3 . november 1981 oplyst om , at indplaceringsudvalget ved et moede den 15 . oktober 1981 havde skoennet , at der ikke var grundlag for at aendre den tidligere afgivne udtalelse om indplacering . Sagsoegeren henvendte sig herefter ved skrivelse af 4 . februar 1982 til generaldirektoeren for personale og administration , som han anmodede om at tage hans indplacering op til fornyet overvejelse paa grundlag af Kommissionens ovennaevnte »beslutning« af 6 . juni 1973 .

5 Ved skrivelse af 27 . maj 1982 bekraeftede generaldirektoeren , at Kommissionen havde vaeret berettiget til at indplacere sagsoegeren i loenklasse LA 7 .

6 Herefter indbragte sagsoegeren den 28 . juni 1982 i medfoer af vedtaegtens artikel 90 , stk . 2 , en klage over ovennaevnte beslutning af 27 . maj 1982 .

7 Ved beslutning af 1 . oktober 1982 afviste ansaettelsesmyndigheden klagen med den begrundelse , at det fremgaar af bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973 og af bilaget , at det for almindelige oversaettere kun er egentlig oversaettererfaring , som kan anses for »relevant for arbejdet« , og at sagsoegeren ikke havde dokumenteret at have en saadan faglig erfaring af en varighed paa mindst 5 aar .

8 Sagsoegeren har anlagt den foreliggende sag med paastand om annullation af denne afvisning .

Paastanden om annullation af den anfaegtede afvisning

9 Sagsoegeren har til stoette for sin paastand anfoert , at den anfaegtede afvisning tilsidesaetter dels bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973 , dels forbudet mod forskelsbehandling .

Anbringendet om tilsidesaettelse af bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973

10 Sagsoegeren har til stoette for sit foerste anbringende anfoert , dels at »beslutningen« af 6 . juni 1973 er en retsakt , som skal respekteres af ansaettelsesmyndigheden , dels at han opfylder de i »beslutningen« fastlagte betingelser om faglig erfaring .

Anbringendets foerste del

11 Sagsoegeren har anfoert , at »beslutningen« af 6 . juni 1973 har til formaal at sikre nyansatte tjenestemaend ensartede regler for deres indplacering og ensartede betingelser for deres ansaettelse og karriereforloeb . Der er derfor tale om en retsakt , som skal respekteres af ansaettelsesmyndigheden , og hvis bestemmelser har bindende retsvirkninger , hvorfor de automatisk og objektivt skal finde anvendelse .

12 Heroverfor har Kommissionen gjort gaeldende , at sagsoegeren kun kan stoette sin paastand paa en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 31 , idet bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973 ikke skaber nogen ret for Kommissionens tjenestemaend , som de med foeje kan paaberaabe sig . Ifoelge Kommissionen fastslaar bestemmelserne udelukkende , at ansaettelsesmyndigheden i saertilfaelde og under hensyntagen til noedvendigheden af at foretage ansaettelser kan ansaette en ansoeger i oeverste loenklasse i en stillingsgruppe . Kommissionen bevarer saaledes »det frie skoen« .

13 Det skal bemaerkes , at Kommissionens »beslutning« af 6 . juni 1973 ikke blot vedroerer kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin med henblik paa at lette ansaettelsesmyndighedens valg , men desuden ifoelge praeamblens ordlyd ogsaa har til formaal »at garantere , at der gaelder samme betingelser for ansaettelse og karriere for tjenestemaend , som hoerer til samme kategori eller tjenestegruppe« . Yderligere fandt Kommissionen i marts 1981 det hensigtsmaessigt officielt at bringe »beslutningen« til samtlige ansattes kendskab i form af en individuel meddelelse .

14 Det fremgaar heraf , at selv om den omhandlede beslutning ikke kan betragtes som en generel gennemfoerelsesbestemmelse , jfr . vedtaegtens artikel 110 , maa den betragtes som et internt direktiv . Som fastslaaet af Domstolen ( dom af 30 . 1 . 1974 , sag 148/73 , Louwage mod Kommissionen , Sml . 1974 , s . 81 ), indeholder et saadant internt direktiv retningslinjer for administrationens praksis , som denne ikke kan tilsidesaette uden begrundelse , idet princippet om ligebehandling ellers ville blive kraenket .

15 Kommissionen har i sin besvarelse af Domstolens spoergsmaal erkendt , at den havde til hensigt strengt at overholde gennemfoerelsen af bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973 og sikre alle tjenestemaend , som opfylder de i »beslutningen« indeholdte betingelser , de deri hjemlede fordele . Domstolen skal herefter bemaerke , dels at sagsoegeren var berettiget til alene i medfoer af bestemmelserne i »beslutningen« af 6 . juni 1973 at indgive en ansoegning om indplacering i en anden loenklasse , dels at han med foeje kan paaberaabe sig en eventuel overtraedelse af dette interne direktivs bestemmelser .

16 Det skal dog bemaerkes , at der naturligvis ikke i saadanne interne direktiver , som udstedes af faellesskabsinstitutionerne , kan fastsaettes regler , der fraviger vedtaegtens bestemmelser .

Anbringendets anden del

17 Sagsoegeren har for det andet anfoert , at han kan dokumentere at have en faglig erfaring i det interne direktivs forstand paa mindst 11 aar og 6 maaneder , hvorfor han fuldt ud opfylder betingelserne i det interne direktivs artikel 3 .

18 Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende , at alene egentlig beskaeftigelse som oversaetter kan anses for »relevant for arbejdet« og tages i betragtning ved beregningen af den faglige erfaring , som er afgoerende for , om en oversaetter kan omfattes af bestemmelserne i det interne direktivs artikel 3 .

19 Reglerne vedroerende ansaettelse i en loenklasse og indplacering paa et loentrin , jfr . vedtaegtens artikler 31 og 32 , hviler paa det princip , at ansoegere , som udnaevnes til tjenestemaend i kategori A eller i sprogtjenesten , ansaettes i laveste loenklasse i deres kategori eller tjenestegruppe og indplaceres paa foerste loentrin i deres loenklasse . Artiklerne hjemler imidlertid mulighed for , at ansaettelsesmyndigheden kan fravige reglerne under hensyn til ansoegernes faglige erfaring , saafremt erfaringen kan betegnes som »saerlig« i forhold til den stilling , der skal besaettes .

20 Princippet om , at den udvalgte ansoeger ansaettes som tjenestemand paa proeve i laveste loenklasse i laveste stillingsgruppe i den paagaeldendes kategori eller tjenestegruppe , fastslaas ligeledes i artikel 1 i det interne direktiv af 6 . juni 1973 . Artikel 3 i det interne direktiv af 6 . juni 1973 om ansaettelse i hoejeste loenklasse i en stillingsgruppe bestemmer imidlertid , at »som undtagelse fra artikel 1 kan ansaettelsesmyndigheden i saertilfaelde og under hensyntagen til noedvendigheden af at foretage ansaettelser ansaette den udvalgte ansoeger i oeverste loenklasse i laveste stillingsgruppe og mellemste stillingsgruppe , saafremt han kan dokumentere , at han i den i artikel 2 anfoerte betydning har en faglig erfaring paa mindst . . . 5 aar , for saa vidt angaar loenklasse LA 6« .

21 Artikel 2 i det interne direktiv af 6 . juni 1973 indeholder foelgende almindelige definition af faglig erfaring : »Den faglige erfaring vurderes under hensyntagen til den stilling , der skal besaettes , og til ansoegerens beskaeftigelse forud for ansaettelsen« .

22 Naar henses til de samlede bestemmelser i vedtaegtens artikler 31 og 32 , kan bestemmelserne i direktivet af 6 . juni 1973 kun vedroere en faglig erfaring , som kan betegnes som »saerlig« i forhold til det arbejde , der skal udfoeres . Det er altsaa fuldt berettiget , at det i bilag II til beslutningen fastslaas , at alene en erfaring , der er relevant for arbejdet , godskrives for stillingsgruppen LA 7/LA 6 for oversaettere under den yderligere forudsaetning , at den er erhvervet paa kategori A-niveau , dvs . paa universitetsniveau .

23 Derimod er enhver praksis , som gaar ud paa at godskrive tidligere faglig erfaring , der ikke er relevant for den paagaeldende stilling , vedtaegtsstridig , hvilket fremgaar af udtrykket »erfaring som oversaetter , oekonom , jurist osv.« i pkt . 3 , litra c ), i bilag II . I denne forbindelse viser det sig i oevrigt , at visse bestemmelser i bilaget til det interne direktiv er tvetydigt affattet , hvilket Kommissionen har erkendt under den mundtlige forhandling , og derfor kan vaere vildledende for tjenestemaend , for saa vidt angaar deres ret til omplacering .

24 Da den stilling , som i den foreliggende sag skal besaettes , er en stilling som almindelig oversaetter , der skal arbejde med forskellige emneomraader , har Kommissionen ikke begaaet et klart fejlskoen , ligesom det heller ikke kan haevdes , at beslutningen ikke er truffet paa objektivt grundlag , idet Kommissionen har skoennet , at alene en egentlig tidligere faglig erfaring som oversaetter kunne anses for at vaere tilstraekkelig relevant for det paagaeldende arbejde .

25 Foelgelig kan det foerste anbringende ikke tages til foelge .

Anbringendet om tilsidesaettelse af forbudet mod forskelsbehandling

26 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at han har vaeret udsat for forskelsbehanding i forhold til sine kolleger , som ikke kan dokumentere at have samme kvalifikationer og samme faglige erfaring , men som ikke desto mindre ligesom sagsoegeren er blevet indplaceret i loenklasse LA 7 .

27 Dette anbringende kan heller ikke tages til foelge . Ifoelge Kommissionens forklaring under den mundtlige forhandling , som ikke er blevet bestridt , har det nemlig vaeret indplaceringsudvalgets og ansaettelsesmyndighedens faste praksis ved ansaettelse i hoejeste loenklasse af en almindelig oversaetter i sprogtjenesten alene at tage hensyn til den egentlige erfaring som oversaetter . Det er saaledes med foeje , at Kommissionen skoennede , at da sagsoegeren ikke havde en stoerre relevant erfaring end sine kolleger , kunne han ikke paaberaabe sig , at han var udsat for forskelsbehandling .

28 Det foelger heraf , at paastanden om annullation af den anfaegtede beslutning ikke kan tages til foelge , hvorfor der heller ikke kan gives sagsoegeren medhold i paastanden om omplacering . Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

29 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at betale sagens omkostninger .

30 Sagsoegeren har ikke faaet medhold i sine anbringender .

31 Da Kommissionen imidlertid har offentliggjort en beslutning , der indeholdt visse uklare bestemmelser , som kunne vildlede de beroerte tjenestemaend om raekkevidden af deres rettigheder , besluttes det i medfoer af procesreglementets artikel 69 , stk . 3 , 2 . pkt ., at paalaegge sagsoegte at betale samtlige sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( tredje afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Sagsoegte betaler samtlige sagens omkostninger .