Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskaberne ° Spanien ° Portugal ° frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° patentret ° farmaceutiske produkter ° ret for indehaveren af et patent paa et farmaceutisk produkt til i en overgangsperiode at modsaette sig indfoersel og forhandling af produkter, som er bragt i omsaetning i Spanien eller i Portugal af indehaveren selv eller med hans samtykke ° overgangsperiodernes udloeb

(Tiltraedelsesakten af 1985, art. 47 og 209)

2. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° patentret ° beskyttelse ° graenser ° de i dommen af 14. juli 1981, sag 187/80, opstillede principper ° farmaceutisk produkt, som er patentbeskyttet i en medlemsstat, og som af patenthaveren markedsfoeres foerste gang i en anden medlemsstat efter dens tiltraedelse af Faellesskaberne, men forud for, at der gives adgang til patentbeskyttelse i denne stat ° tilfaelde, hvor lovgivningen i den medlemsstat, der har udstedt patentet, giver patenthaveren ret til at modsaette sig, at en tredjemand indfoerer produktet til medlemsstaten ° ikke tilladt ° begrundelse i en juridisk forpligtelse for patenthaveren til at markedsfoere produktet i eksportmedlemsstaten ° tilladt ° begrundelse i en moralsk forpligtelse til at levere paa markedet i medlemsstaten eller i en af denne indfoert priskontrol ° ikke tilladt

(EF-traktaten, art. 30 og 36)

Sammendrag

1. Overgangsperioderne i henhold til artikel 47 og 209 i akten vedroerende Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne ° hvori det bestemmes, at indehaveren af et patent paa et farmaceutisk produkt indtil udgangen af det tredje aar efter, at de nye medlemsstater har indfoert adgang til patentering af disse produkter, kan paaberaabe sig den ret, som patentet giver, med henblik paa at forhindre indfoersel og forhandling af farmaceutiske produkter, der er bragt i omsaetning i Spanien eller i Portugal af indehaveren selv eller med hans samtykke ° udloeb for Kongeriget Spaniens vedkommende den 6. oktober 1995 og for Republikken Portugals vedkommende den 31. december 1994.

Da der ved de naevnte artikler blev indfoert en undtagelse fra princippet om frie varebevaegelser, skal artiklerne fortolkes strengt, og en saadan fortolkning foerer i det foreliggende tilfaelde til, at overgangsperioden udloeber paa saa tidligt et tidspunkt som muligt, dvs. noejagtigt tre aar efter, at der er indfoert adgang til patentering, og ikke tre aar efter udloebet af det kalenderaar, hvori der er indfoert adgang til patentering. Adgangen til patentering blev indfoert den 7. oktober 1992 i Spanien og den 1. januar 1992 i Portugal.

2. Traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for at anvende en national lovgivning, som giver indehaveren af et patent paa et farmaceutisk produkt ret til at modsaette sig, at en tredjemand indfoerer produktet fra en anden medlemsstat, i tilfaelde hvor indehaveren har markedsfoert produktet foerste gang i denne stat efter dens tiltraedelse af Det Europaeiske Faellesskab, men paa et tidspunkt, hvor produktet ikke kunne patentbeskyttes i denne stat, medmindre patenthaveren kan bevise, at han har en reel og aktuel juridisk forpligtelse til at markedsfoere produktet i den naevnte medlemsstat.

Der kan hverken rejses tvivl om den argumentation, der er lagt til grund for dommen af 14. juli 1981 i sag 187/80, Merck, eller de i dommen fastlagte principper med hensyn til parallelimport af patentbeskyttede produkter som foelge af den udvikling, der har fundet sted i retsforskrifterne i retning af, at en adgang til at patentere farmaceutiske produkter nu er blevet hovedreglen i national ret, og at man i faellesskabsretten yder indehavere af patenter paa farmaceutiske produkter stoerre beskyttelse. I henhold til Merck-dommen bestaar den vaesentlige kerne i patentretten isaer i, at der tildeles opfinderen en eneret til som den foerste at bringe produktet i omsaetning. Denne ret, hvormed der forbeholdes opfinderen et monopol paa udnyttelsen af produktet, tillader ham at opnaa beloenning for sin kreative anstrengelse, uden at det dog herved garanteres ham, at han under alle forhold opnaar en saadan beloenning. Det tilkommer patenthaveren under fuldt kendskab til omstaendighederne at fastsaette de vilkaar, hvorunder han vil markedsfoere sit produkt, herunder muligheden for at goere dette i en medlemsstat, hvor lovgivningen ikke hjemler patentbeskyttelse for det paagaeldende produkt. Hvis han beslutter sig hertil, maa han tillige acceptere konsekvenserne af sit valg, hvad angaar produktets frie bevaegelser inden for faellesmarkedet, idet dette grundlaeggende princip er en del af de juridiske og oekonomiske forhold, som patenthaveren maa tage i betragtning ved fastsaettelsen af vilkaarene for anvendelsen af eneretten.

Kun i det omfang patenthaveren i henhold til national ret eller faellesskabsretten er juridisk forpligtet til at markedsfoere sine produkter i en medlemsstat, kan han ikke antages at have givet samtykke til markedsfoeringen i den forstand, der foelger af praksis i henhold til Merck-dommen, og har dermed ret til at modsaette sig indfoersel til og markedsfoering af produkterne i den stat, hvor produktet er beskyttet.

Det kan derimod ikke begrunde en saadan fravigelse af princippet om frie varebevaegelser, at patenthaveren anser sig for moralsk forpligtet til at opfylde efterspoergslen efter produktet i en medlemsstat ° ogsaa selv om denne ikke giver adgang til patentering af laegemidler ° idet en saadan forpligtelse kan vaere vanskelig at fastlaegge og adskille fra kommercielle overvejelser. En fravigelse kan heller ikke begrundes med, at patenthaveren ikke frit har kunnet fastsaette salgsprisen for sit produkt paa grund af offentlige myndigheders priskontrol. Konkurrencefordrejninger, som en saadan kontrol kan foere til i samhandelen mellem medlemsstaterne, skal afhjaelpes ved foranstaltninger truffet af faellesskabsinstitutionerne og ikke ved hjaelp af ensidige nationale foranstaltninger, der er uforenelige med reglerne om varernes frie bevaegelighed.