Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - begæring - formforskrifter - redegørelse for de omstændigheder, der umiddelbart kan begrunde, at de begærede foranstaltninger anordnes

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2 og 3)

2. Særlige rettergangsformer - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - realitetsbehandling af hovedsagen - uden betydning - grænser

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1, første afsnit)

3. Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - retsakter fra Parlamentet, som skal have retsvirkning over for tredjemand - begreb - akter, der udelukkende vedrører den interne tilrettelæggelse af Parlamentets arbejde - ikke omfattet

(Art. 230 EF)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 104, stk. 2 og 3, i Rettens procesreglement, at på grundlag af selve begæringen om foreløbige forholdsregler skal sagsøgte kunne forberede sine bemærkninger og Retten kunne træffe afgørelse vedrørende begæringen, om fornødent uden at råde over andre oplysninger. For at en sådan begæring kan fremmes til realitetsbehandling, er det ud fra retssikkerhedshensyn og retsplejehensyn nødvendigt, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som begæringen er baseret på, fremgår sammenhængende og forståeligt af selve begæringen. Selv om den på konkrete punkter kan underbygges og suppleres med henvisninger til nærmere angivne dele af dokumenter, der er vedlagt som bilag, kan en generel henvisning til andre dokumenter - selv om sådanne dokumenter måtte være vedlagt som bilag til begæringen om foreløbige forholdsregler - ikke afhjælpe, at de væsentlige omstændigheder ikke er indeholdt i begæringen.

En henvisning til anbringenderne og argumenterne i stævningen med påstand om annullation kan - uanset at stævningen er vedlagt som bilag til begæringen om foreløbige forholdsregler - ikke afhjælpe, at begæringen om foreløbige forholdsregler ikke indeholder nogen form for redegørelse vedrørende de anbringender i hovedsagen, som medfører fumus boni juris.

( jf. præmis 34 og 36 )

2. Spørgsmålet, om hovedsagen kan fremmes til realitetsbehandling, bør som hovedregel ikke behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, da afgørelsen i hovedsagen herved kan foregribes. Når spørgsmålet imidlertid går på, om begæringen om foreløbige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som åbenbart må afvises, er det nødvendigt, at der fremlægges omstændigheder, som godtgør, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan fremmes til realitetsbehandling.

( jf. præmis 42 )

3. Artikel 230, stk. 1, EF, som bestemmer, at Domstolen bl.a. prøver lovligheden af de af Europa-Parlamentets retsakter, der skal have retsvirkning over for tredjemand, har til formål, at der kan ske prøvelse ved Fællesskabets retsinstanser af de retsakter, som Parlamentet udsteder inden for rammerne af EF-traktaten, og som kunne gribe ind i medlemsstaternes eller andre institutioners kompetence eller overskride de grænser, som er sat for Parlamentets kompetence. Derimod kan der ikke anlægges annullationssøgsmål til prøvelse af retsakter, der udelukkende vedrører den interne tilrettelæggelse af Parlamentets arbejde. Til denne kategori hører de parlamentsakter, der enten ikke har retsvirkninger, eller som kun har retsvirkning inden for Parlamentet for så vidt angår den interne tilrettelæggelse af dettes arbejde, og som kan prøves ved de procedurer, der er fastsat i Parlamentets forretningsorden.

Rammeaftalen om forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen, som blot regulerer forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet, har således ikke umiddelbart ændret retsstillingen for det enkelte medlem for så vidt angår medlemmets rettigheder i henhold til artikel 197, stk. 3, EF, gør ikke indgreb i de rettigheder, der er sikret i henhold til denne bestemmelse, og fremkalder således ikke retsvirkninger over for det enkelte medlem.

( jf. præmis 43 og 51 )