Sag C-599/13

Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

mod

Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene))

»Præjudiciel forelæggelse — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — artikel 4 — Unionens almindelige budget — forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 — artikel 53b, stk. 2 — beslutning 2004/904/EF — Den Europæiske Flygtningefond for perioden 2005-2010 — artikel 25, stk. 2 — retsgrundlag for forpligtelsen til at inddrive et tilskud i tilfælde af uregelmæssigheder«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. december 2014

Den Europæiske Unions budget – finansforordning – gennemførelse af budget – gennemførelse under delt forvaltning – medlemsstaternes forpligtelse til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte Unionens finansielle interesser – artikel 53b, stk. 2, i forordning nr. 1605/2002 – retsgrundlaget for nationale myndigheders afgørelse, der nedsætter et tilskudsbeløb ydet af Den Europæiske Flygtningefond og inddriver en del af dette tilskudsbeløb – iagttagelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – den nationale rets vurdering

[Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 53b, stk. 2, litra c)]

Artikel 53b, stk. 2, litra c), i Rådets forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget skal fortolkes således, at denne bestemmelse – i tilfælde af manglende retsgrundlag i henhold til national ret – udgør et retsgrundlag for, at de nationale myndigheder til ugunst for modtageren kan ændre et tilskudsbeløb ydet af Den Europæiske Flygtningefond inden for rammerne af delt forvaltning mellem Kommissionen og medlemsstaterne og inddrive dette tilskudsbeløb hos modtageren. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyn til støttemodtagerens og den nationale myndigheds handlinger at vurdere, om retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, således som disse principper fortolkes i EU-retten, er blevet iagttaget i forbindelse med kravet om tilbagebetaling.

Artikel 53b i forordning nr. 1605/2002 indfører nemlig en metode til gennemførelse af Unionens almindelige budget ved delt forvaltning. Ifølge samme bestemmelses stk. 1 overdrages der gennemførelsesopgaver til medlemsstaterne, når Kommissionen gennemfører budgettet ved delt forvaltning i henhold til samme forordnings artikel 53, stk. 1, litra b).

I henhold til artikel 53b, stk. 2, litra c), i nævnte forordning træffer medlemsstaterne alle de lovgivningsmæssige og administrative eller andre foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte Unionens finansielle interesser, inddrive beløb, der er udbetalt uretmæssigt eller ikke er anvendt korrekt, og beløb, der er gået tabt på grund af uregelmæssigheder eller fejl.

Den utvetydige og ubetingede ordlyd af denne forordnings artikel 53b, stk. 2, litra c), skal heller ikke fortolkes således, at den overlader medlemsstaterne et skøn med hensyn til, om det er hensigtsmæssigt at foretage finansielle korrektioner af de konstaterede uregelmæssigheder.

Med vedtagelsen af artikel 53b i forordning nr. 1605/2002 har EU-lovgiver i de almindelige bestemmelser tilsigtet at opstille en forpligtelse for medlemsstaterne til i forbindelse med deres gennemførelse af budgettet ved delt forvaltning at foretage finansielle korrektioner, bl.a. gennem inddrivelse af midler, der er gået tabt som følge af misbrug eller forsømmelighed, uden at der kræves hjemmel i national ret, eller at der er vedtaget sektorspecifikke bestemmelser.

Heraf følger, at den indledende sætning i nævnte forordnings artikel 53b, stk. 2, udgør et retsgrundlag for ændringen af tilskuddet til ugunst for modtageren, når formålet med ændringen er at beskytte Unionens finansielle interesser. Bestemmelsens litra c) udgør ligeledes et retsgrundlag for vedtagelsen af foranstaltninger til inddrivelse af beløb, der er udbetalt uretmæssigt eller ikke er anvendt korrekt, og beløb, der er gået tabt på grund af uregelmæssigheder eller fejl.

(jf. præmis 41, 42, 45, 46, 49 og 55 samt domskonkl.)

Sag C-599/13

Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

mod

Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene))

»Præjudiciel forelæggelse — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — artikel 4 — Unionens almindelige budget — forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 — artikel 53b, stk. 2 — beslutning 2004/904/EF — Den Europæiske Flygtningefond for perioden 2005-2010 — artikel 25, stk. 2 — retsgrundlag for forpligtelsen til at inddrive et tilskud i tilfælde af uregelmæssigheder«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. december 2014

Den Europæiske Unions budget — finansforordning — gennemførelse af budget — gennemførelse under delt forvaltning — medlemsstaternes forpligtelse til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte Unionens finansielle interesser — artikel 53b, stk. 2, i forordning nr. 1605/2002 — retsgrundlaget for nationale myndigheders afgørelse, der nedsætter et tilskudsbeløb ydet af Den Europæiske Flygtningefond og inddriver en del af dette tilskudsbeløb — iagttagelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning — den nationale rets vurdering

[Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 53b, stk. 2, litra c)]

Artikel 53b, stk. 2, litra c), i Rådets forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget skal fortolkes således, at denne bestemmelse – i tilfælde af manglende retsgrundlag i henhold til national ret – udgør et retsgrundlag for, at de nationale myndigheder til ugunst for modtageren kan ændre et tilskudsbeløb ydet af Den Europæiske Flygtningefond inden for rammerne af delt forvaltning mellem Kommissionen og medlemsstaterne og inddrive dette tilskudsbeløb hos modtageren. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyn til støttemodtagerens og den nationale myndigheds handlinger at vurdere, om retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, således som disse principper fortolkes i EU-retten, er blevet iagttaget i forbindelse med kravet om tilbagebetaling.

Artikel 53b i forordning nr. 1605/2002 indfører nemlig en metode til gennemførelse af Unionens almindelige budget ved delt forvaltning. Ifølge samme bestemmelses stk. 1 overdrages der gennemførelsesopgaver til medlemsstaterne, når Kommissionen gennemfører budgettet ved delt forvaltning i henhold til samme forordnings artikel 53, stk. 1, litra b).

I henhold til artikel 53b, stk. 2, litra c), i nævnte forordning træffer medlemsstaterne alle de lovgivningsmæssige og administrative eller andre foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte Unionens finansielle interesser, inddrive beløb, der er udbetalt uretmæssigt eller ikke er anvendt korrekt, og beløb, der er gået tabt på grund af uregelmæssigheder eller fejl.

Den utvetydige og ubetingede ordlyd af denne forordnings artikel 53b, stk. 2, litra c), skal heller ikke fortolkes således, at den overlader medlemsstaterne et skøn med hensyn til, om det er hensigtsmæssigt at foretage finansielle korrektioner af de konstaterede uregelmæssigheder.

Med vedtagelsen af artikel 53b i forordning nr. 1605/2002 har EU-lovgiver i de almindelige bestemmelser tilsigtet at opstille en forpligtelse for medlemsstaterne til i forbindelse med deres gennemførelse af budgettet ved delt forvaltning at foretage finansielle korrektioner, bl.a. gennem inddrivelse af midler, der er gået tabt som følge af misbrug eller forsømmelighed, uden at der kræves hjemmel i national ret, eller at der er vedtaget sektorspecifikke bestemmelser.

Heraf følger, at den indledende sætning i nævnte forordnings artikel 53b, stk. 2, udgør et retsgrundlag for ændringen af tilskuddet til ugunst for modtageren, når formålet med ændringen er at beskytte Unionens finansielle interesser. Bestemmelsens litra c) udgør ligeledes et retsgrundlag for vedtagelsen af foranstaltninger til inddrivelse af beløb, der er udbetalt uretmæssigt eller ikke er anvendt korrekt, og beløb, der er gået tabt på grund af uregelmæssigheder eller fejl.

(jf. præmis 41, 42, 45, 46, 49 og 55 samt domskonkl.)