Sag C-183/16 P

Tilly-Sabco SAS

mod

Europa-Kommissionen

»Appel – landbrug – fjerkrækød – frosne kyllinger – eksportrestitutioner – gennemførelsesforordning (EU) nr. 689/2013, hvorved restitutionen fastsættes til 0 EUR – lovlighed – forordning (EF) nr. 1234/2007 – artikel 162 og 164 – restitutionernes formål og art – kriterier for fastsættelse af restitutionsbeløbet – generaldirektøren for Generaldirektorat for Landbrug og Udvikling af Landdistrikters kompetence til at undertegne den omtvistede forordning – magtfordrejning – »komitologi« – forordning (EU) nr. 182/2011 – artikel 3, stk. 3 – høring af Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter – forelæggelse af udkast til gennemførelsesforordninger under møder i denne komité – overholdelse af fristerne – tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter – annullation med opretholdelse af virkningerne«

Sammendrag – Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. september 2017

EU-institutionerne–udøvelse af beføjelser–gennemførelsesbeføjelser, som er tildelt Kommissionen–kontrol foretaget af et udvalg, der er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne–høringsprocedure–frist for indgivelse af udkast til gennemførelsesretsakt–manglende overholdelse–konsekvenser–den pågældende retsakts ugyldighed

EU-institutionerne–udøvelse af beføjelser–gennemførelsesbeføjelser, som er tildelt Kommissionen–kontrol foretaget af et udvalg, der er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne–høringsprocedure–frist for indgivelse af udkast til gennemførelsesretsakt–manglende overholdelse–begrundelse vedrørende en forudgående praksis, som er udviklet i forbindelse med komitologiprocedurer–uanvendelighed

Det følger af ordlyden af artikel 39 TEUF og 40 TEUF, sammenholdt med 65. og 77. betragtning til forordning nr. 1234/2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) samt denne forordnings artikel 164, stk. 3, litra b), at hovedformålet med tildeling af eksportrestitutioner i givet fald er at stabilisere det indre marked. I denne henseende giver artikel 162 i forordning nr. 1234/2007 Kommissionen en skønsbeføjelse til eventuelt at indføre eksportrestitutioner og til følgelig at fjerne enhver indført restitution. (jf. præmis 49 og 50)

Idet navnlig artikel 164, stk. 3, i forordning nr. 1234/2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) med hensyn til fastsættelse af eksportrestitutioner ikke fastsætter noget specifikt beløb eller nogen særlig beregningsmetode, er der ikke noget til hinder for, at Kommissionens vurdering af aspekterne i denne bestemmelse kan resultere i, at beløbene midlertidigt fastsættes til nul. Eftersom forordningens artikel 164, stk. 2, endvidere foreskriver, at Kommissionen enten kan fastholde restitutionerne på samme niveau i mere end tre måneder eller ændre dem inden for tidsintervallet, kan det ikke antages, at bestemmelsen pålægger Kommissionen at indkalde til møder i Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter hver tredje måned alene med henblik på at gøre opmærksom på forlængelser af tidligere fastsatte restitutioner. En sådan fortolkning, hvorefter Kommissionen og forvaltningskomitéen ville være forpligtede til at afholde unødige møder, ville være uforenelig med princippet om god forvaltningsskik. Eftersom Kommissionen endelig i henhold til selve ordlyden af artikel 164, stk. 3, i forordning nr. 1234/2007 kan fastsætte eksportrestitutionerne på grundlag af et eller flere af de i denne bestemmelse opregnede aspekter, må det antages, at en forordning, som er vedtaget i henhold til denne bestemmelse, ikke er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn, hvis skønsvurderingen gyldigt kunne baseres på mindst et af disse aspekter. (jf. præmis 54-56)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 64, 66 og 67)

For så vidt angår proceduren for Kommissionens vedtagelse af gennemførelsesretsakter skal den første tidsfrist, som fastsættes ved artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 182/2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser, gøre det muligt for medlemmerne af Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter, som er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne, at foretage en objektiv gennemgang af udkastet til gennemførelsesretsakten inden ethvert møde, og den anden frist skal gøre det muligt for medlemmerne at give udtryk for deres synspunkter i forhold til udkastet. Eftersom artikel 291, stk. 3, TEUF udtrykkeligt foreskriver, at medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er blevet den tillagt i medfør af artikel 291, stk. 2, TEUF, skal endvidere lægges til grund, at den første frist ligeledes tilsigter at sikre, at medlemsstaternes regeringer gennem deres medlemmer af forvaltningskomitéen modtager oplysning om Kommissionens forslag, således at disse regeringer gennem interne og eksterne konsultationer kan definere et standpunkt med henblik på i forvaltningskomitéen hver især at sikre deres egne interesser. Således som det fremgår af artikel 3, stk. 7, i forordning nr. 182/2011 er medlemmerne af forvaltningskomitéen de nævnte regeringers repræsentanter, hvilke regeringer det tilkommer at træffe bestemmelse om et passende niveau for deres repræsentation på procedurens forskellige stadier. Under disse omstændigheder er en praksis, hvorefter udkast til gennemførelsesretsakter kun forelægges forvaltningskomitéen under møder, der er indkaldes til med henblik på en gennemgang af retsakten, uforenelig med såvel ordlyden af som de mål, der forfølges i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 182/2011. Ved denne fremgangsmåde overholder Kommissionen således ikke den første tidsfrist på 14 dage. En sådan praksis strider endvidere imod opbygningen af forordning nr. 182/2011, idet artikel 8 heri giver Kommissionen mulighed for om nødvendigt at vedtage forordninger, der finder umiddelbar anvendelse uden forudgående forelæggelse for forvaltningskomitéen. Endelig er praksissen, som hindrer forvaltningskomitéens medlemmer i at give udtryk for deres synspunkter og foreslå ændringer på andre tidspunkter end under det pågældende møde, i strid med forordningens artikel 3, stk. 4, første afsnit, hvorefter medlemmerne skal være i stand hertil på ethvert tidspunkt inden vedtagelsen af retsakten. Selv om Kommissionens faste praksis var i overensstemmelse med de retlige rammer, der lå forud for vedtagelsen af den nævnte forordning, dvs. de rammer, som komitologi-afgørelserne fastlagde, er ændringen af den primære ret i form af vedtagelsen af EUF-traktaten såvel som de heraf følgende ændringer af den afledte ret i form af vedtagelsen af forordning nr. 182/2011 i øvrigt til hinder for, at Kommissionen fortsat kan følge denne praksis. (jf. præmis 102-107 og 113)

De krav, der følger af artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 182/2011, og som fastsætter de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser – med hensyn til fristerne for, hvornår et udkast til en gennemførelsesretsakt, der skal vedtages, skal forelægges det udvalg, som er sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne – udgør væsentlige procedureregler, der er fastsat i EUF-traktaten, og som omfatter væsentlige formforskrifter med hensyn til procedurens lovlighed, hvis tilsidesættelse medfører, at den pågældende retsakt er ugyldig. (jf. præmis 114)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 115 og 116)