Ved indførslen af nævnte apparat T 50 udbad Telefunken sig en bindende tariferingsudtalelse fra Oberfinanzdirektion, som denne afgav den 14. april 1982 og hvori apparatet blev tariferet under pos. 85.15 A III b 2 i den fælles toldtarif, som omfatter»Modtagere, også kombineret med lydoptagere eller lydgengivere«. For varer i denne position opkræves en autonom toldsats på 22% eller en bundet toldsats på 14%.

Tariferingen blev foretaget under anvendelse af den almindelige tariferingsbestemmelse 3, litra b), vedrørende nomenklaturen i den fælles toldtarif. Denne bestemmelse lyder som følger:

»3) I de tilfælde, hvor henførsel under to eller flere positioner kan komme på tale, gælder følgende : ... b) Skønnes den foran under a) nævnte regel ikke tilstrækkelig vejledende ved tariferingen af blandinger og sammensatte varer, bestående af forskellige materialer eller forskellige bestanddele samt varer i sæt, tariferes de pågældende varer, som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende, for så vidt udøvelsen af et skøn herover forekommer mulig ...«

Jeg skal i den forbindelse erindre om bestemmelse 3, litra a), hvorefter

»En position med mere specificeret varebeskrivelse skal foretrækkes for positioner med mere almindelig varebeskrivelse.«

Den forelæggende ret har understreget, at Oberfinanzdirektion ved tariferingen lagde til grund, at farvefjernsynsmodtageren udgjorde den karaktergivende bestanddel i nævnte bestemmelse 3, litra b)'s forstand.

Telefunken anfægtede imidlertid tariferingsafgørelsen under henvisning til, at apparatet T 50 ikke opfylder nogen selvstændig funktion og følgelig ikke kan betragtes som en fjernsynsmodtager. Apparatet kan navnlig ikke foretage nogen direkte gengivelse af de opfangede signaler og kan derfor ikke sidestilles med en fjernsynsmodtager. Efter Telefunkens opfattelse bør apparatet tariferes under pos. 92.13 D i den fælles toldtarif, der lyder således:

»Andet tilbehør samt dele til de under pos. 92.11 hørende apparater m.v.:

...

D) Andre varer«.

Ifølge Telefunken bør apparatet T 50 betragtes som et tilbehør til de »Billed- og lydoptagere eller billed- og lydgengivere til fjernsyn«, som henhører under pos. 92.11 B i den fælles toldtarif. Den autonome og bundne toldsats i henhold til denne position erhhv. 18 og 9%.

Til støtte herfor anfører Telefunken, at apparatet ikke har den funktion at gengive billeder, men derimod at viderelede signaler til videobåndoptageren VR 510, der optager dem. Teknisk set bør der ifølge Telefunken sondres mellem markedet for radioteknik og for fjernsynsteknik. Modtageapparater (tunere) til radioudsendelser er selvstændige moduler, som kan tilsluttes forstærkere og højttalere af ethvert mærke, hvilket gør det muligt at tarifere dem som selvstændige varer. For modtageapparater (tunere) til fjernsynsudsendelser gælder derimod, at de er indbygget i de komplette apparater og muliggør billedmodtagelsen, hvorfor de ikke kan sælges som selvstændige artikler.

Teknikken i videobåndoptagere befinder sig ifølge Telefunken i sin udvikling mellem fjernsyns- og radioteknikken. Mens videobåndoptagere først blev fremstillet med en indbygget tuner (»kompakt videoapparat«), ligesom det var tilfældet med fjernsynsapparater, har efterspørgslen fra forbrugerne medført, at der nu fremstilles to moduler, nemlig dels en tuner/timer dels en videobåndoptager. Som følge af denne adskillelse er det imidlertid ikke muligt at anvende apparatet T 50 med andre videobåndoptagere end nævnte VR 510. Apparatet T 50 må derfor ifølge Telefunken tariferes som tilbehør til en videobåndoptager og dermed henføres til pos. 92.13 D i den fælles toldtarif.

Subsidiært har Telefunken gjort gældende, at der endvidere er mulighed for at tarifere timertuneren under pos. 92.11 B i den fælles toldtarif, fordi den udgør et nødvendigt tilbehør til videobåndoptageren, men blot på grund af efterspørgslen markedsføres som et særskilt modul, der dog ikke desto mindre må anses for en med videobåndoptageren VR 510 hørende bestanddel. Telefunken har i den forbindelse henvist til den almindelige tariferingsbestemmelse A, 2, litra a), vedrørende nomenklaturen i den fælles toldtarif, som har følgende ordlyd :

»2 a) Når en bestemt vare nævnes i en positionstekst, omfatter positionen også ukomplette eller ufærdige varer af den omhandlede art, for så vidt de fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer. Positionen omfatter endvidere varer af den pågældende art (herunder ukomplette eller ufærdige varer, som efter nærværende bestemmelse tariferes som komplette eller færdige varer), når de foreligger i adskilt eller ikke samlet stand«.

En tarifering under denne position vil medføre forpligtelse til betaling af en told på 13 eller 8% efter hhv. den autonome og bundne toldsats.