ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 86/4

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 31. januar 2013 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene

(Sag C-301/11) (1)

(Skattelovgivning - flytning af skattemæssigt hjemsted - etableringsfrihed - artikel 49 TEUF - beskatning af ikke-realiserede avancer - umiddelbar exitbeskatning)

2013/C 86/05

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Roels, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels, J. Langer og M. de Ree, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte i sagen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og K. Petersen, som befuldmægtigede), Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González, som befuldmægtiget) og Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — fortolkning af artikel 49 TEUF — udflytningsafgift for virksomheder, der ophører med at have deres skattemæssige hjemsted i Nederlandene — beskatning af en virksomheds ikke-realiserede avancer i tilfælde af, at virksomheden ændrer hjemsted, flytter sit faste driftssted eller overfører sine aktiviteter til en anden medlemsstat

Konklusion

1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 TEUF, idet det har vedtaget og opretholdt en national lovgivning, som foreskriver beskatning af ikke-realiserede avancer i tilfælde af flytning af en virksomhed eller overflytning af en virksomheds hovedkontor eller dens faste driftssted til en anden medlemsstat.

2) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.

3) Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
2)

EU-retten skal fortolkes således, at artikel 167 og artikel 168, litra a), i direktiv 2006/112 samt princippet om afgiftsneutralitet, retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet ikke er til hinder for, at modtageren af en faktura nægtes retten til at fradrage indgående merværdiafgift som følge af, at der ikke har fundet en faktisk afgiftspligtig transaktion sted, selv om der ikke i den berigtigede afgiftsansættelse, som er rettet til udstederen af denne faktura, er foretaget en berigtigelse af den merværdiafgift, som nævnte udsteder har angivet. Hvis der imidlertid, henset til svig eller uregelmæssigheder begået af udstederen eller et tidligere omsætningsled i forbindelse med den transaktion, der tjener som grundlag for at støtte fradragsretten, må anlægges det synspunkt, at denne transaktion ikke faktisk er blevet gennemført, skal det på grundlag af objektive forhold godtgøres, uden at det hermed kræves, at modtageren af fakturaen foretager kontroller, som ikke påhviler ham, at denne modtager vidste eller burde have vidst, at nævnte transaktion var led i merværdiafgiftssvig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 86/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 31. januar 2013 — Valeri Hariev Belov mod CHEZ Elektro Balgaria AD m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Komisia za zashtita ot diskriminatsia — Bulgarien)

(Sag C-394/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 267 TEUF - begrebet »national ret« - Domstolen ikke kompetent)

2013/C 86/06

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Komisia za zashtita ot diskriminatsia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valeri Hariev Belov

Sagsøgte: CHEZ Elektro Balgaria AD, Lidia Georgieva Dimitrova, Roselina Dimitrova Kostova, Kremena Stoyanova Stoyanova, CHEZ Razpredelenie Balgaria AD, Ivan Kovarzhchik, Atanas Antonov Dandarov, Irzhi Postolka, Vladimir Marek og Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Komisia za zashtita ot diskriminatsia — fortolkning af artikel 2, stk. 1, litra a) og b), artikel 3, stk. 1, litra h), og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (EFT L 180, s. 22) og artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt 29. betragtning til og artikel 1 og artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/32/EF af 5. april 2006 om energieffektivitet i slutanvendelserne og om energitjenester samt om ophævelse af Rådets direktiv 93/76/EØF (EUT L 114, s. 64), og artikel 3, stk. 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF — erklæringer vedrørende nedluknings- og affaldsforvaltningsaktiviteter (EUT L 176, s. 37), samt artikel 3, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211, s. 55) — administrativ praksis bestående i at tillade elforsyningsvirksomheden at installere el-målere på el-master i gaden i en højde som er utilgængelig for brugerne, således at forbrugerne i disse kvarterer ikke kan aflæse deres el-måler, mens el-målere installeres i en tilgængelig højde uden for de kvarterer, hvor der bor romaer — den endelige elforbrugers ret til eller interesse i regelmæssigt at kunne aflæse elmålerens stand — bevisbyrde på området for forskelsbehandling

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, som Komisia za zashtita ot diskriminatsia har forelagt i sin forelæggelsesafgørelse af 19. juli 2011.

(1) EUT C 298 af 8.10.2011.
1)

Artikel 23, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat under overholdelse af de grundlæggende principper og garantier i samme direktivs kapitel II underkaster behandlingen af visse kategorier af asylansøgninger, der defineres på grundlag af et kriterium om ansøgerens nationalitet eller oprindelsesland, en prioriteret eller fremskyndet procedure.
2)

Artikel 5, stk. 1, litra b), og artikel 9 i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at i tilfælde af, at en flyafgang aflyses som følge af »usædvanlige omstændigheder« af tilsvarende varighed som de i hovedsagen omhandlede, skal forpligtelsen til at sørge for forplejning til og indkvartering af passagerer som omhandlet i disse bestemmelser opfyldes, uden at bestemmelsernes gyldighed påvirkes. En flypassager kan imidlertid — som kompensation for luftfartsselskabets manglende overholdelse af sin forpligtelse til at sørge for forplejning og indkvartering som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra b), og artikel 9 i forordning nr. 261/2004 — alene opnå godtgørelse for beløb, som, i lyset af hver enkelt sags faktiske omstændigheder, var nødvendige, passende og rimelige med henblik på at kompensere luftfartsselskabets manglende forplejning til og indkvartering af nævnte passagerer, hvilket det tilkommer den nationale dommer at vurdere.
2)

Artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, sammenholdt med nævnte direktivs artikel 10, stk. 1, sidste led, skal fortolkes således, at den ikke indebærer en pligt til at give meddelelse om et forslag til en national lovgivning, der forpligter olieselskaber, som markedsfører benzin og/eller dieselolie, til i samme kalenderår også at markedsføre en vis procentdel biobrændstoffer, når dette forslag efter i henhold til nævnte artikel 8, stk. 1, første afsnit, at være blevet meddelt er blevet ændret med henblik på at tage hensyn til Kommissionens bemærkninger til dette forslag, og når det således ændrede forslag dernæst er blevet meddelt Kommissionen.
1)

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF er under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder ikke til hinder for en national lovgivning, der udelukker, at et hjemmehørende moderselskab, som fusionerer med et datterselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, og som har ophørt sin virksomhed, har mulighed for i sin skattepligtige indkomst at fradrage dette datterselskabs underskud i de skatteår, som ligger forud for fusionen, når denne nationale lovgivning indrømmer en sådan mulighed, når fusionen gennemføres med et hjemmehørende datterselskab. En sådan national lovgivning er ikke desto mindre uforenelig med EU-retten, hvis den ikke giver moderselskabet mulighed for at bevise, at dets ikke-hjemmehørende datterselskab har udtømt alle muligheder for at tage hensyn til dette underskud, og hvis der ikke foreligger nogen mulighed for, at enten datterselskabet eller en tredjepart kan tage hensyn til det i forbindelse med de fremtidige skatteår i datterselskabets hjemstat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/15

Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. februar 2013 — Fédération Cynologique Internationale mod Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Spanien)

(Sag C-561/11) (1)

(EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9, stk. 1 - begrebet »tredjemand« - indehaver af et yngre EF-varemærke)

2013/C 114/21

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil de Alicante

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fédération Cynologique Internationale

Sagsøgt: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Præjudiciel — Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Spanien) — fortolkning af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (kodificeret version) (EUT L 78, s. 1) — krænkelse eller fare for krænkelse af et EF-varemærke — eneret på grundlag af EF-varemærket — begrebet tredjemand

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker skal fortolkes således, at en EF-varemærkeindehavers eneret til at forbyde tredjemand at gøre erhvervsmæssig brug af tegn, der er identiske med eller ligner varemærket, udstrækker sig til en tredjemand, der er indehaver af et yngre EF-varemærke, uden at det er nødvendigt, at sidstnævnte varemærke forinden er blevet erklæret ugyldigt.

(1) EUT C 25 af 28.1.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. februar 2013 — Concepción Salgado González mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien)

(Sag C-282/11) (1)

(Artikel 48 TEUF - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EF) nr. 883/2004 - forsikring ved alderdom og dødsfald - særregler for anvendelsen af national lovgivning vedrørende forsikring ved alderdom - beregning af ydelser)

2013/C 114/14

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Concepción Salgado González

Sagsøgte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — fortolkning af artikel 48 TEUF, artikel 3 og bilag VI, rubrik D, punkt 4 (nu rubrik G) i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), og artikel 87, stk. 5, og bilag XI, punkt 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådes forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004, om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1) — forsikring ved alderdom og dødsfald — beregning af ydelser — national lovgivning der fastsætter ydelsen på grundlag af et gennemsnitligt bidrag i en referenceperiode på femten år

Konklusion

Artikel 48 TEUF, artikel 3, artikel 46, stk. 2, litra a), og artikel 47, stk. 1, litra g), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 629/2006 af 5. april 2006, samt rubrik H, stk. 4, i bilag VI til denne forordning skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den teoretiske ydelse for en selvstændig erhvervsdrivendes alderspension, uanset om den pågældende er vandrende eller indenlandsk arbejdstager, altid beregnes på grundlag af den pågældendes bidragsbasis i en fast referenceperiode, som ligger forud for indbetalingen af det sidste bidrag i denne medlemsstat, hvorpå anvendes en fast divisor, uden at hverken varigheden af denne periode eller denne divisor kan tilpasses for at tage hensyn til den omstændighed, at den pågældende har udøvet sin ret til fri bevægelighed.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/8

Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. februar 2013 — Air France mod Heinz-Gerke Folkerts og Luz-Tereza Folkerts (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-11/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 6 og 7 - direkte tilsluttede flyforbindelser - konstatering af en forsinkelse ved ankomsten til det endelige bestemmelsessted - forsinkelse på tre timer eller derover - passagerers ret til kompensation)

2013/C 114/09

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Air France

Sagsøgt: Heinz-Gerke Folkerts og Luz-Tereza Folkerts

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 6 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1) — international flyvning sammensat af flere delstrækninger — situation hvor ankomsten til det endelige bestemmelsessted sker med seks timers forsinkelse, selv om den forsinkede afgang ligger inden for de grænser, som er fastlagt ved artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 261/2004 — eventuel ret til kompensation

Konklusion

Artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en passager, der havde reserveret en flyvning med direkte tilsluttede flyforbindelser, har ret til et kompensationsbeløb i henhold til denne bestemmelse, når afgangen forsinkedes i et tidsrum, der er kortere end de i forordningens artikel 6 fastsatte tidsgrænser, men ankomsten til det endelige bestemmelsessted fandt sted mindst tre timer efter det planlagte ankomsttidspunkt, idet nævnte ret til kompensation ikke er betinget af, at afgangen blev forsinket, og følgelig ikke er underlagt betingelserne i nævnte artikel 6.

(1) EUT C 95 af 26.3.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 18. april 2013 — L mod M (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Tyskland)

(Sag C-463/11) (1)

(Direktiv 2001/42/EF - vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet - artikel 3, stk. 4 og 5 - fastlæggelse af de typer af planer, som kan få væsentlig indvirkning på miljøet - bebyggelsesplaner til »indre udvikling« fritaget for miljøvurdering i medfør af national lovgivning - fejlagtig vurdering af den kvalitative betingelse for »indre udvikling« - ingen indflydelse på bebyggelsesplanens gyldighed - til skade for direktivets effektive virkning)

2013/C 164/06

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: L

Sagsøgt: M

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — fortolkning af artikel 3, stk. 4 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30) — anvendelsesområde — national lovgivning, der foreskriver en fremskyndet procedure, der ikke omfatter en miljøvurdering, for vedtagelse af lokale bebyggelsesplaner for mindre arealer, der opfylder visse kvalitative og kvantitative kriterier — ukorrekt vurdering af de kvalitative kriterier

Konklusion

Artikel 3, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, sammenholdt med direktivets artikel 3, stk. 4, skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsforskrifter som de i hovedsagen omhandlede, hvorefter tilsidesættelse af en kvalitativ betingelse, der er fastsat i en bestemmelse, som gennemfører dette direktiv, for at fritage vedtagelsen af en bebyggelsesplan af en bestemt type fra kravet om en miljøvurdering i henhold til direktivet, er uden betydning for planens gyldighed.

(1) EUT C 355 af 3.12.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. april 2013 — Edgard Mulders mod Rijksdienst voor Pensioenen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-548/11) (1)

(Social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 1, litra r) - begrebet »forsikringsperioder« - artikel 46 - beregning af alderspension - forsikringsperioder, der skal tages i betragtning - grænsearbejder - uarbejdsdygtighedsperiode - kumulation af tilsvarende ydelser, som udbetales af to medlemsstater - manglende hensyntagen til denne periode som en forsikringsperiode - bopælskrav - nationale antikumulationsregler)

2013/C 164/07

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Arbeidshof te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Edgard Mulders

Sagsøgt: Rijksdienst voor Pensioenen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Arbeidshof te Antwerpen — fortolkning af artikel 1, litra r), og artikel 46 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, L 149, s. 366) — alderdomsforsikring og forsikring ved dødsfald — beregning af ydelserne — spørgsmålet om, hvilke forsikringsperioder der skal tages hensyn til

Konklusion

Artikel 1, litra r), og artikel 46 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, sammenholdt med denne forordnings artikel 13, stk. 2, litra a), og artikel 45 TEUF og 48 TEUF, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en uarbejdsdygtighedsperiode, hvorunder der er blevet udbetalt en sygeforsikringsydelse, på grundlag af hvilken der er indeholdt bidrag til aldersforsikring, i en anden medlemsstat til en vandrende arbejdstager, i forbindelse med beregningen af en alderspension i en medlemsstat af denne anden medlemsstats lovgivning ikke anses for en »forsikringsperiode« som omhandlet i disse bestemmelser med den begrundelse, at den pågældende ikke er bosat i sidstnævnte medlemsstat og/eller har fået udbetalt en tilsvarende ydelse i henhold til lovgivningen i den første medlemsstat, som ikke kunne kumuleres med denne sygeforsikringsydelse.

(1) EUT C 25 af 28.1.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. april 2013 — Europa-Kommissionen mod Systran SA og Systran Luxembourg SA

(Sag C-103/11 P) (1)

(Appel - artikel 225, stk. 1, EF samt artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF - søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold mod Det Europæiske Fællesskab - vurdering af tvistens ikke-kontraktlige karakter - Fællesskabets retsinstansers kompetence)

2013/C 164/03

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. van Rijn, E. Montaguti og J. Samnadda, som befuldmægtigede, bistået af advocaat A. Berenboom og avocat M. Isgour)

De andre parter i appelsagen: Systran SA og Systran Luxembourg SA (ved avocats J.-P. Spitzer og E. De Boissieu)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. december 2010 i sag T-19/07 — Systran og Systran Luxembourg mod KHIM, angående en påstand om erstatning for det tab, sagsøgerne i første instans hævder at have lidt som følge af retsstridigheder begået efter Kommissionens udbud vedrørende vedligeholdelse og lingvistisk forbedring af Kommissionens maskinoversættelsessystem — fejlskøn og selvmodsigelser med hensyn til, om tvisten vedrører forhold uden for kontrakt — tilsidesættelse af retten til forsvar — tilsidesættelse af reglerne om bevisførelse — åbenlys urigtig vurdering af, om den påståede fejl fra Kommissionens side udgør en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse — manglende begrundelse

Konklusion

1) Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. december 2010, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen (sag T-19/07), ophæves.

2) Det af Systran SA og Systran Luxembourg SA i sag T-19/07 anlagte søgsmål afvises.

3) Systran SA og Systran Luxembourg SA betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger for Den Europæiske Unions Domstol og for Den Europæiske Unions Ret.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 164/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. april 2013 — Mariana Irimie mod Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Sibiu — Rumænien)

(Sag C-565/11) (1)

(Tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten - national ordning, der begrænser de renter, som nævnte stat skal betale af den tilbagebetalte afgift - renter beregnet fra dagen efter datoen for fremsættelsen af kravet om tilbagebetaling af afgiften - uforeneligt med EU-retten - effektivitetsprincippet)

2013/C 164/08

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Sibiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mariana Irimie

Sagsøgte: Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunalul Sibiu — fortolkning af principperne om effektivitet, ækvivalens og proportionalitet i artikel 6 TEU og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — lovligheden af nationale bestemmelser, der begrænser størrelsen af den erstatning, der kan tildeles private, som følge af medlemsstatens tilsidesættelse af EU-retten — betaling af renter efter loven i tilknytning til tilbagebetaling af en afgift

Konklusion

EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning som den i hovedsagen omhandlede, der begrænser de renter, som ydes i forbindelse med tilbagebetalingen af en afgift, der er opkrævet i strid med EU-retten, til de renter, som påløber fra dagen efter datoen for fremsættelse af kravet om tilbagebetaling af denne afgift.

(1) EUT C 25 af 28.1.2012.