ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nævnte forordnings artikel 7 med overskriften »Forsigtighedsprincippet« har følgende ordlyd:

»1. I de særlige tilfælde, hvor det på baggrund af en vurdering af eksisterende oplysninger påvises, at der er mulighed for skadelige virkninger for sundheden, men hvor der stadig er videnskabelig usikkerhed, kan der vedtages sådanne midlertidige risikostyringsforanstaltninger, som er nødvendige for at sikre det høje sundhedsbeskyttelsesniveau, som Fællesskabet ønsker, medens det afventes, at der fremskaffes yderligere videnskabelige oplysninger med henblik på en mere fuldstændig risikovurdering.

2. Foranstaltninger vedtaget i henhold til stk. 1 må ikke være mere vidtgående end nødvendigt og ikke hindre handelen mere end nødvendigt for at sikre det høje sundhedsbeskyttelsesniveau, som Fællesskabet ønsker, idet der tages hensyn til, hvad der er teknisk og økonomisk muligt og andre legitime aspekter i den pågældende situation. En revurdering af sådanne foranstaltninger foretages inden for en rimelig tid under hensyn til arten af den risiko, der er konstateret for liv eller sundhed, og den type videnskabelige oplysninger, der er nødvendige for, at der kan ske en afklaring af den videnskabelige usikkerhed, og for, at der kan foretages en mere omfattende risikovurdering.«
5

Nævnte forordnings artikel 6 er affattet således: »Forsinkelser 1. Hvis et transporterende luftfartsselskab med rimelighed forventer, at en flyafgang bliver forsinket ud over tidspunktet for den planlagte afgang a) med to timer eller mere for alle flyvninger på 1500 km eller mindre eller b) med tre timer eller mere for alle flyvninger inden for Fællesskabet på mere end 1500 km og for alle andre flyvninger på mellem 1500 km og 3500 km eller c) med fire timer eller mere for alle flyvninger, som ikke falder ind under a) eller b), tilbyder det transporterende luftfartsselskab passagererne i) den bistand, der er specificeret i artikel 9, stk. 1, litra a), og artikel 9, stk. 2 ii) den bistand, der er specificeret i artikel 9, stk. 1, litra b) og c), når det nye afgangstidspunkt med rimelighed kan forventes at være senest dagen efter det planlagte afgangstidspunkt iii) den bistand, der er specificeret i artikel 8, stk. 1, litra a), når forsinkelsen er på mindst fem timer. 2. Bistand skal under alle omstændigheder tilbydes inden for de tidsfrister, der er anført ovenfor i forbindelse med hver enkelt afstandskategori.«
7

Følgende fremgår af artikel 285 i codigo do trabalho (lov om arbejdsretlige forhold), godkendt ved lov nr. 7/2009 af 12. februar 2009: »1. I tilfælde af overførsel, uanset på hvilket grundlag, af ejerskabet til en virksomhed eller bedrift eller en del af en virksomhed eller bedrift, som udgør en økonomisk enhed, indtræder erhververen i stillingen som arbejdsgiver i arbejdskontrakterne med de pågældende arbejdstagere og får overført ansvaret for at betale bøder, der er pålagt for overtrædelser af arbejdsretten. 2. I en periode på et år efter overførslen hæfter overdrageren solidarisk for forpligtelser, der er opstået inden datoen for overførslen. 3. Det i de foregående stykker fastsatte finder også anvendelse på overførsel, overdragelse eller overtagelse af driften af virksomheden, bedriften eller den økonomiske enhed, idet den solidariske hæftelse i tilfælde af overdragelse eller overtagelse af driften påhviler den part, som umiddelbart forinden varetog driften. 4. Det i de foregående stykker fastsatte finder ikke anvendelse for så vidt angår arbejdstagere, der, forud for overførslen, af overdrageren er blevet overført til en anden bedrift eller økonomisk enhed i henhold til artikel 194 og samtidig fortsat er i dennes tjeneste, undtagen for så vidt angår erhververens ansvar for at betale bøder, der er pålagt for overtrædelser af arbejdsretten. 5. Ved økonomisk enhed forstås en helhed af midler, der er organiseret med henblik på udøvelse af en økonomisk aktivitet, uanset om det er en hoved- eller biaktivitet. 6. Manglende overholdelse af reglerne i stk. 1 og i første del af stk. 3 udgør en meget grov overtrædelse.«
LOCM’s artikel 14 med overskriften »Forbud mod salg med tab« bestemmer i stk. 1 og 2:

»1. Uanset bestemmelserne i den foregående artikel[, som opstiller et princip om fri prisdannelse,] forbydes udbud til salg eller salg med tab til offentligheden, bortset fra de tilfælde, som er reguleret i kapitel IV [vedrørende udsalg] og V [vedrørende ophørsudsalg] i afsnit II i denne lov, medmindre sælgeren har til hensigt at tilpasse sine priser til en eller flere konkurrenter, som er i stand til at have en væsentlig indvirkning på den pågældendes salg, eller salget vedrører letfordærvelige varer, som inden for et kort tidsrum vil være uegnet til brug.

Bestemmelserne i loven om illoyal konkurrence skal under alle omstændigheder overholdes.

2. I medfør af det foregående stykke anses der at være tale om salg med tab, når salgsprisen for et produkt er lavere end købsprisen på fakturaen, fratrukket den forholdsmæssige andel af de rabatter, som fremgår af den samme faktura, lavere end genanskaffelsesværdien, såfremt denne er lavere, eller lavere end de faktiske produktionsomkostninger, såfremt produktet blev fremstillet af den forretningsdrivende selv, med tillæg af beløbet for eventuelle indirekte skatter, der pålægges transaktionen.«
38

Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
44

Under disse omstændigheder skal det forelagte spørgsmål besvares med, at bestemmelserne i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, som gør ansøgernes adgang til optagelsesprøven til denne medlemsstats politiskole betinget af et krav om, at de, uanset deres køn, har en højde på mindst 1,70 m, når denne lovgivning stiller langt flere kvinder end mænd ufordelagtigt, og når den nævnte lovgivning ikke synes egnet til eller nødvendig for at nå det legitime formål, som den forfølger, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
38

Idet den mulighed for en person, som anser sig for krænket, for at anlægge søgsmål for retten i den medlemsstat, hvor centrum for denne persons interesser er, med henblik på den samlede påståede skade, begrundes i interessen for en forsvarlig retspleje og ikke for specifikt at beskytte den, der anlægger sag, er den omstændighed, at denne sidstnævnte er en fysisk eller en juridisk person, for det andet heller ikke afgørende.
34

Det fremgår af samtlige ovenstående betragtninger, at det forelagte spørgsmål skal besvares med, at artikel 3 i direktiv 2010/64 skal fortolkes således, at en retsakt, såsom en kendelse, der er fastsat i national ret med henblik på at pålægge sanktioner for mindre lovovertrædelser og afsagt af en ret under den ensidige forenklede procedure, udgør et »væsentligt dokument« som omhandlet i denne artikels stk. 2, hvis skriftlige oversættelse i overensstemmelse med denne bestemmelses formkrav skal sikres for en mistænkt eller tiltalt, der ikke forstår det sprog, der anvendes i den pågældende sag, for at vedkommende er i stand til at udøve retten til forsvar og for således at garantere en retfærdig rettergang.
25

I denne henseende har den forelæggende ret anført, at sagsøgeren i hovedsagen har gjort gældende, at denne artikel opstiller en udtømmende liste over de betingelser, under hvilke en medlemsstat kan udelukke landbrugere fra standardsatsordningen, da momsdirektivet ikke giver medlemsstaterne nogen skønsbeføjelse til at udelukke en bestemt person. Ifølge sagsøgeren i hovedsagen skal standardsatsordningen forvaltes på en sådan måde, at der opnås afgiftsneutralitet med hensyn til moms, under anvendelse af de relevante bestemmelser i momsdirektivet. Sagsøgeren i hovedsagen har blandt disse bestemmelser anført, at dette direktivs artikel 296, stk. 2, fastsætter muligheden for at udelukke ikke bestemte landbrugere, men kategorier af landbrugere samt landbrugere, for hvilke anvendelsen af den almindelige momsordning ikke frembyder administrative vanskeligheder. Endelig har sagsøgeren i hovedsagen præciseret, at momsdirektivets artikel 299 kun omhandler fastsættelsen af standardsatser for godtgørelse for at sikre, at standardsatsordningen samlet set er afgiftsneutral, og at denne artikel ikke gør det muligt at udelukke en bestemt landbruger fra denne ordning.
Artikel 1 i Kommissionens forordning (EU) nr. 1072/2012 af 14. november 2012 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af bordservice og køkkenartikler af keramisk materiale med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT 2012, L 318, s. 28) bestemmer:

»1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af bordservice og køkkenartikler af keramisk materiale, eksklusive knive, med oprindelse i Kina henhørende under KN-kode ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 og ex 6912 00 90 (Taric-kode 6911 10 00 90, 6912 00 10 11, 6912 00 10 91, 6912 00 30 10, 6912 00 50 10 og 6912 00 90 10).

2. Den midlertidige antidumpingtold på nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af nedenstående virksomheder fastsættes til følgende:

3. Anvendelsen af de midlertidige antidumpingtoldsatser, der er fastsat for de virksomheder, som er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for alle andre virksomheder.

4. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.«
7

Ordningen med egenberigtigelse er fastsat i § 49 i adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. Törvény (lov nr. XCII af 2003 om beskatningsordningen), hvis stk. 1 og 3 har følgende ordlyd: »(1) Den afgiftspligtige kan ved sin momsangivelse selv berigtige afgiften og afgiftsgrundlaget – undtagen for så vidt angår stempelafgifter og offentlige afgifter – samt budgetstøttebeløbene, uanset om disse allerede er blevet fastsat eller afventer fastsættelse. Såfremt den afgiftspligtige, inden skattemyndigheden påbegynder en kontrol, meddeler, at vedkommende ikke har beregnet afgiften, afgiftsgrundlaget eller budgetstøttebeløbene i henhold til loven, eller der er fejl i momsangivelsen med hensyn til afgiftsgrundlaget, afgiftsbeløbet eller budgetstøttebeløbene som følge af en regne- eller trykfejl, kan den afgiftspligtige foretage ændringer i sin momsangivelse ved egenberigtigelse. Egenberigtigelse tages ikke i betragtning i tilfælde, hvor den afgiftspligtige har indgivet sin momsangivelse for sent og ikke kan begrunde dette, eller når skattemyndigheden afslår den afgiftspligtiges anmodning om fristforlængelse. Der kan ikke foretages egenberigtigelse i tilfælde, hvor den afgiftspligtige i henhold til loven har anvendt de valgmuligheder, som indrømmes ved lov, og vil foretage en ændring af disse ved egenberigtigelse. Den afgiftspligtige kan efterfølgende udøve ret til eller påberåbe sig skattefordele ved egenberigtigelse. […] (3) I henhold til de retsforskrifter, der var gældende på tidspunktet, hvor forpligtelsen opstod, kan afgiftsgrundlaget, afgiften og budgetstøttebeløbene ændres ved egenberigtigelse inden for den forældelsesfrist, der er fastsat ved lov, for at fastsætte afgiften og med hensyn til afgiftsperioden for den afgift, som skal berigtiges. Egenberigtigelse omfatter fastsættelsen af afgiftsgrundlaget, afgiften eller de støttebidragsbeløb, som efterfølgende kommer til kendskab, og af ekstragebyret for egenberigtigelse, når dette er fastsat ved lov, momsangivelsen og den samtidige betaling af det berigtigede afgiftsgrundlag, den berigtigede afgift, støttebidragsbeløbene eller ekstragebyret eller i givet fald anmodningen om støttebidragsbeløbene eller en nedsættelse af afgiften. Den omstændighed, at merværdiafgiften skal berigtiges som følge af en ændring af en afgørelse fra skattemyndigheden, hvormed afgiften på importerede varer fastsættes, anses ikke for at være egenberigtigelse. Såfremt skattemyndigheden efterfølgende ændrer sin afgørelse om fastsættelse af afgift på indførsel af en vare, skal ændringen foretages i momsangivelsen for den måned, hvor betalingen blev foretaget.«
3

3., 5., 22., 31. og 32. betragtning til forordning nr. 834/2007 har følgende ordlyd: »(3) De fællesskabsretlige rammer for økologisk produktion bør have som mål at skabe fair konkurrence og et velfungerende indre marked for økologiske produkter og at fastholde og retfærdiggøre forbrugernes tillid til produkter, der er mærket som økologiske. Endvidere bør de sigte mod at skabe vilkår for, at denne sektor kan udvikle sig i takt med produktions- og markedsudviklingen. […] (5) Derfor bør målene, principperne og reglerne for økologisk produktion fastlægges mere præcist, så de bliver mere gennemskuelige, og så forbrugernes tillid øges, og der ligeledes opnås en harmoniseret opfattelse af, hvad der forstås ved økologisk produktion. […] (22) Det er vigtigt at fastholde forbrugernes tillid til økologiske produkter. Der bør derfor kun dispenseres fra kravene til økologisk produktion i tilfælde, hvor det anses for berettiget at anvende særregler. […] (31) For at sikre, at økologiske produkter fremstilles i overensstemmelse med kravene i henhold til de fællesskabsretlige rammer for økologisk produktion, bør virksomhed, der udføres af erhvervsdrivende i alle faser af produktionen, tilberedningen og distributionen af økologiske produkter, kontrolleres efter en kontrolordning, der er indført og forvaltet i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes [(EUT 2004, L 165, s. 1)]. (32) Det kan i nogle tilfælde synes ude af proportioner at anvende kravene om meddelelse og kontrol på visse typer af detailhandlere, som f.eks. dem, der sælger produkter direkte til den endelige forbruger eller bruger. Derfor bør medlemsstaterne kunne fritage sådanne markedsdeltagere fra disse krav. For at undgå svig er det imidlertid nødvendigt, at de detailhandlere, der producerer, tilbereder eller oplagrer produkter på et andet sted end i forbindelse med salgsstedet, eller som importerer økologiske produkter, eller som har udlagt førnævnte aktiviteter til tredjemand, udelukkes fra undtagelsen.«
41

I denne henseende har den forelæggende ret særligt henvist til lovgivningen om EF-varemærker og understreget, at artikel 18 i forordning nr. 207/2009 bl.a. giver EU-varemærkedomstolene kompetence til at træffe afgørelse vedrørende en anmodning fra en indehaver af et varemærke om at få overdraget registreringen af dette varemærke, som er foretaget for en agent eller repræsentant. Denne bestemmelse vedrører imidlertid specifikt de eksisterende relationer mellem en agent eller repræsentant og indehaveren af et EU-varemærke, og det fremgår ikke, at den i hovedsagen omhandlede tvist, som angår et Benelux-varemærke, vedrører sådanne relationer.
3

Momsdirektivets artikel 14 har følgende ordlyd: »1. Ved »levering af varer« forstås overdragelse af retten til som ejer at råde over et materielt gode. 2. Ud over den i stk. 1 omhandlede transaktion anses følgende transaktioner for at være levering af varer: a) overdragelse af ejendomsretten til en vare mod betaling af en erstatningsydelse i henhold til pålæg fra det offentlige eller på dettes vegne eller ifølge loven b) faktisk overdragelse af et gode i henhold til en kontrakt, som vedrører udlejning af et gode for et bestemt tidsrum eller salg af et gode på afbetaling, med den klausul, at ejendomsretten under normale forhold erhverves senest ved betaling af det sidste afdrag c) overdragelsen af en vare i henhold til en kommissionsaftale med henblik på køb eller salg. 3. Medlemsstaterne kan anse aflevering af visse byggearbejder som levering af varer.«
26

På denne baggrund har Corte suprema di cassazione (kassationsdomstolen) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »Kan [momsdirektivets] artikel 144, sammenholdt med artikel 86, stk. 1, […] (svarende til artikel 14, stk. 1 og 2, samt artikel 11, punkt B, stk. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 [om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT 1977, L 145, s. 1)]) fortolkes således, at den eneste betingelse for momsfrihed for ydelser, der er tilknyttet indførsel af varer, som består i den såkaldte »inbound« (»ankommende«) indenlandske transport – fra lufthavnsområdet til det endelige bestemmelsessted i medlemsstaten og med klausulen »levering frit bestemmelsessted« – er, at ydelsernes værdi indgår i afgiftsgrundlaget, uanset om disse ydelser reelt er blevet afgiftsbelagt ved toldstedet i forbindelse med indførelsen af varerne, og at det således ikke er foreneligt med ovennævnte [EU-retlige bestemmelser], at fortolke de nationale bestemmelser i artikel 9, stk. 1, nr. 2, sammenholdt med artikel 69, stk. 1, i [dekret nr. 633/72], i den på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i sagen gældende affattelse, således at der under alle omstændigheder og således også i tilfælde af momsfri indførsel – således som det er tilfældet i den foreliggende situation, hvor der er tale om dokumenter og varer af ringe værdi – skal være opfyldt yderligere en betingelse om, at disse ydelser faktisk skal have været pålagt moms (og at afgiften konkret er blevet betalt ved toldstedet) i forbindelse med indførsel af de pågældende varer, og dette eventuelt også henset til transportydelsernes accessoriske karakter i forhold til hovedydelserne (indførsel af varer) og det forenklingsformål, der ligger til grund for begge transaktioner?«
76

Hvad angår rækkevidden af begrebet »citatøjemed« som omhandlet i artikel 20, stk. 1, litra c), i forordning nr. 6/2002 skal det bemærkes dels, at denne bestemmelse har til formål at begrænse EF-designets retsvirkninger til fordel for eftergørelseshandlinger, der tjener som grundlag for forklaringer eller egne kommentarer til den, der ønsker at påberåbe sig denne begrænsning. Dels – henset til formålet med forordning nr. 6/2002, der er nævnt i denne doms præmis 73 – at den omstændighed at forhindre en virksomhed, som skaber nye produkter, der skal være kompatible med eksisterende produkter, som svarer til EF-design, hvis indehaver er et andet selskab, i at anvende billeder af disse eksisterende produkter i forbindelse med lovligt salg af sine egne produkter med henblik på at forklare eller vise den samlede anvendelse af disse to kategorier af produkter vil kunne hæmme innovationen, hvilket nævnte forordning har til formål at undgå, således som generaladvokaten ligeledes har anført i punkt 75 i sit forslag til afgørelse.
76

På baggrund af alle ovenstående betragtninger skal det første spørgsmål besvares med, at chartrets artikel 47 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, der gør gennemførelsen af et søgsmål af en person, der hævder, at hans ret til beskyttelse af personoplysninger, der er sikret ved direktiv 95/46, er blevet krænket, betinget af en forudgående udtømning af de tilgængelige administrative retsmidler, på betingelse af, at de konkrete nærmere bestemmelser for udøvelse af disse retsmidler ikke i uforholdsmæssig grad berører retten til effektive retsmidler for en domstol som omhandlet i denne bestemmelse. Det er bl.a. vigtigt, at den forudgående udtømning af de tilgængelige retsmidler ikke medfører en væsentlig forsinkelse for anlæggelse af et søgsmål, at den medfører en suspension af forældelsesfristen for de pågældende rettigheder, og at den ikke medfører uforholdsmæssige omkostninger.
26

Den maltesiske regering har i sit skriftlige indlæg gjort gældende, at den forelæggende rets spørgsmål må afvises, for så vidt som de for det første er blevet forelagt på et for tidligt trin i den nationale retsforhandling, og parterne derved er blevet forhindret i at fremlægge deres beviser, for det andet, at de hviler på en fejlagtig antagelse om fraværet af risiko for menneskers sundhed forbundet med kliniske tandteknikeres virksomhed, og for det tredje, at de tager udgangspunkt i en fejlagtig konstatering, hvorefter det skulle være umuligt for kliniske tandteknikere fra andre medlemsstater at udøve deres erhvervsvirksomhed i Malta.
I den affattelse, som den forelæggende ret har henvist til, fastsætter denne lovs artikel 4c med overskriften »Afgiftsmæssig sikkerhedsstillelse« følgende:

»(1) Den afgiftspligtige person, som har indgivet en anmodning om afgiftsmæssig registrering i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, har pligt til at stille en afgiftsmæssig sikkerhed ved at indsætte et beløb på skattemyndighedens konto eller stille en ubetinget bankgaranti for en periode på 12 måneder til fordel for skattemyndigheden for det krævede beløb […], såfremt

[…]

c) den administrerende direktør for eller anpartshaver i denne afgiftspligtige person er en fysisk eller juridisk person, som er eller har været administrerende direktør for eller anpartshaver i en anden juridisk person 1. der har eller ved sit ophør havde skatterestancer for et beløb svarende til eller over 1000 EUR, som var påløbet i den periode, hvor den pågældende fysiske eller juridiske person var administrerende direktør eller anpartshaver, og som endnu ikke er betalt på tidspunktet for indgivelse af anmodningen om afgiftsmæssig registrering […]

(2) Ved afgørelse fastsætter skattemyndigheden over for registreringsansøgeren i medfør af stk. 1 størrelsen af den afgiftsmæssige sikkerhedsstillelse, der ikke må være mindre end 1000 EUR og ikke større end 500000 EUR. Ved fastsættelsen af størrelsen af den afgiftsmæssige sikkerhedsstillelse tager skattemyndigheden højde for risikoen for, at der opstår ubetalt skat for den afgiftspligtige person. Registreringsansøgeren skal stille den afgiftsmæssige sikkerhed inden for 20 dage fra meddelelse af afgørelsen om sikkerhedsstillelse.«