Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - lovlig eller ulovlig handling - tab - aarsagssammenhaeng - bevisbyrde

(EF-traktaten, art. 215)

2 Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - forordning om indfoerelse af en handelsembargo mod et tredjeland - tab som foelge af, at landets regering traeffer gengaeldelsesforanstaltninger - aarsagssammenhaeng - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 113 og 215; Raadets forordning nr. 2340/90)

3 Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - forordning om indfoerelse af en handelsembargo mod et tredjeland - lovlig retsakt - ikke et usaedvanligt og saerligt tab - ansvar for Faellesskabet - udelukket

(EF-traktaten, art. 215; Raadets forordning nr. 2340/90)

Sammendrag

4 Faellesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold som foelge af en retsstridig eller lovlig handling forudsaetter, at det godtgoeres, at det paastaaede tab foreligger, og at der er aarsagssammenhaeng mellem tabet og handlingen. Det paahviler sagsoegeren over for Faellesskabets retsinstanser at foere bevis for, at det tab, der haevdes at vaere lidt, faktisk er indtraadt.

5 Faellesskabets erstatningsansvar som foelge af udstedelsen af Raadets forordning nr. 2340/90 om forhindring af Faellesskabets samhandel for saa vidt angaar Irak og Kuwait forudsaetter - med hensyn til et tab, der er opstaaet ved, at en virksomhed i en medlemsstat ikke har kunnet inddrive sine krav over for den irakiske regering, paa grund af vedtagelsen af en lov om indefrysning af formuegoder, der tilhoerer virksomheder i stater, der baerer ansvaret for embargoen, som svar paa embargoforanstaltningerne - at der foreligger en direkte aarsagssammenhaeng mellem udstedelsen af forordningen og tabet. I den forbindelse skal den virksomhed, som kraever et tab erstattet, godtgoere, at vedtagelsen af loven som en gengaeldelsesforanstaltning, under et normalt begivenhedsforloeb udgoer en objektivt forudsigelig foelge af udstedelsen af forordningen.

Under alle omstaendigheder er en direkte aarsagssammenhaeng mellem udstedelsen af forordning nr. 2340/90 og det naevnte tab udelukket, eftersom handelsembargoen mod Irak blev indfoert ved resolution fra De Forenede Nationers Sikkerhedsraad. Selv om det ifoelge FN-pagtens artikel 25 kun er organisationens medlemsstater, som er forpligtet til at acceptere og anvende resolutioner fra Sikkerhedsraadet, og i denne egenskab er forpligtet til at traeffe enhver foranstaltning, som er noedvendig for at ivaerksaette en af dette indfoert handelsembargo, maa det ikke desto mindre laegges til grund, at de af FN's medlemsstater, som ogsaa er medlemmer af Faellesskabet, for at opfylde denne forpligtelse alene kunne handle inden for rammerne af traktaten, eftersom enhver foranstaltning inden for den faelles handelspolitik, saasom indfoerelse af en handelsembargo, hoerer ind under Faellesskabets enekompetence i medfoer af traktatens artikel 113.

Forordning nr. 2340/90 blev udstedt paa grundlag af disse betragtninger, for at sikre en ensartet gennemfoerelse i Faellesskabet af de foranstaltninger vedroerende samhandelen med Irak og Kuwait, som FN's Sikkerhedsraad havde truffet beslutning om. Det tab, der paastaas at foelge af de af den irakiske regering trufne modforanstaltninger, kan saaledes ikke tilskrives udstedelsen af forordning nr. 2340/90, men derimod Sikkerhedsraadets resolution, hvorved embargoen blev indfoert.

6 For det tilfaelde, at princippet om Faellesskabets erstatningsansvar som foelge af en lovlig handling maa antages at vaere anerkendt i faellesskabsretten, kan et saadant erstatningsansvar kun paalaegges, hvis det paaberaabte tab, som forudsaettes at vaere »indtruffet og aktuelt«, rammer en saerlig kategori af erhvervsdrivende uforholdsmaessigt haardt i forhold til andre erhvervsdrivende (saerligt tab) og overskrider graenserne for, hvilke risici der knytter sig til oekonomisk virksomhed inden for det paagaeldende omraade (usaedvanligt tab), uden at den retsakt, som ligger til grund for den paaberaabte skade, er begrundet i en almindelig oekonomisk interesse.

En virksomhed i Faellesskabet, hvis fordringer paa en regering i et tredjeland ikke har kunnet indfris som foelge af indfoerelsen, ved en faellesskabsforordning, af en handelsembargo over for denne stat, kan ikke anses for at have lidt et saerligt tab, naar ikke blot denne virksomheds fordringer, men ogsaa fordringer tilhoerende enhver anden virksomhed i Faellesskabet, hvis fordringer ikke var betalt ved embargoens indfoerelse, er blevet beroert.

Desuden kan et tab, som foelge af, at et tredjeland, der betragtes som et »hoejrisikoland«, har afbrudt sine betalinger, ikke betragtes som et usaedvanligt tab i den forstand, at det overskrider graenserne for de forudsigelige risici, der knytter sig til enhver virksomhed, der bestaar i levering af tjenesteydelser til landet.

Selv om det er korrekt, at en regulering, som soeger at opretholde den internationale fred og sikkerhed gennem indfoerelse af en handelsembargo mod et tredjeland, ifoelge sin natur har virkninger, der beroerer den frie erhvervsudoevelse, og derved skader parter, der paa ingen maade er ansvarlige for den situation, der har foert til vedtagelsen af sanktionerne, maa det ikke desto mindre laegges til grund, at disse regler har saa vaegtige formaal, at det kan berettige selv betydelige negative foelger for visse erhvervsdrivende. Saadanne tab kan saaledes ikke foere til, at Faellesskabet ifalder et erstatningsansvar.