Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning nr. 44/2001 – anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser – formålet med de pågældende artikler i nævnte forordning (Rådets forordning nr. 44/2001) (jf. præmis 32)

2. Retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning nr. 44/2001 – anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser – appel af en afgørelse, hvorved en kendelse om beslaglæggelse blev erklæret eksigibel – appel, der udgør en gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – mulighed for at påberåbe sig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse, der er fastslået i chartrets artikel 47 (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47 og 51; Rådets forordning nr. 44/2001, art. 43) (jf. præmis 31, 33-35, 37 og 43 samt konkl.)

3. EU-retten – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – fastslået i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – national ordning, som betinger sagsanlæg af betaling af et forskud på retsafgift og/eller advokatbistand – udelukkelse af en juridisk person, som ikke er i stand til at tilvejebringe dette forskud, fra bevilling af fri proces – lovlig – betingelser – den nationale rets vurdering (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47) (jf. præmis 38-42 og 44-47 samt konkl.)

Sagens genstand

Angående

Afgørelse

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Landesgericht Salzburg – fortolkning af artikel 51, stk. 1, første punktum, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, subsidiært af artikel 43, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1), og af artikel 6, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder – anvendelsesområdet for chartret om grundlæggende rettigheder – procedure med henblik på gennemførelse af en retsafgørelse, afsagt i en anden medlemsstat – ret til retshjælp – lovligheden af en national lovgivning, der ikke indrømmer en sådan ret til juridiske personer.

Konklusion

Appellen, der er iværksat i henhold til artikel 43 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område om anfægtelse af en afgørelse, hvorved en kendelse om beslaglæggelse blev erklæret for eksigibel, udgør en gennemførelse af EU-retten som omhandlet i artikel 51 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Princippet om effektiv domstolsbeskyttelse som fastslået i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder kan omfatte retten til fritagelse for betaling af retsomkostninger og/eller gebyrer for advokatbistand i sager i forbindelse med en sådan appel.

Det påhviler imidlertid den nationale ret at undersøge, om betingelserne for bevilling af en sådan hjælp udgør en begrænsning af retten til adgang til domstolsprøvelse, som gør denne ret indholdsløs, om disse betingelser har et lovligt formål, og om der er rimelig forholdsmæssighed mellem de anvendte midler og det forfulgte mål.

I forbindelse med denne vurdering kan den nationale ret tage hensyn til tvistens genstand, om sagsøgeren har rimelig udsigt til at få medhold, sagens betydning for sagsøgeren, det gældende retsgrundlags og procedurens kompleksitet samt sagsøgerens mulighed for effektivt at forsvare sin sag. Med henblik på at vurdere forholdsmæssigheden kan den nationale ret ligeledes tage hensyn til størrelsen af de sagsomkostninger, der skal betales i forskud, og til, hvorvidt disse eventuelt udgør en uoverstigelig hindring for adgangen til domstolsprøvelse eller ej.

Hvad særligt angår juridiske personer kan den nationale ret tage hensyn til disses situation. Retten kan således bl.a. tage hensyn til den pågældende juridiske persons selskabsform og til, om der er tale om en erhvervsdrivende juridisk person eller en juridisk person uden gevinst for øje, samt til selskabsdeltagernes eller kapitalejernes økonomiske styrke og disses mulighed for at fremskaffe de beløb, der er nødvendige for at anlægge et søgsmål.