ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Toldunion overgang til fri omsætning af varer, som føres ind i Fællesskabets toldområde overskridelse af frister for angivelse salg af varer eller opkrævning af en tillægsafgift for fortoldning efter fristens udløb lovlighed

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 6, stk. 3, art. 53 og 243)

2. Fiskale bestemmelser harmonisering af lovgivningerne omsætningsafgifter det fælles merværdiafgiftssystem sjette direktiv anvendelsesområde sanktion for manglende overholdelse af toldformaliteterne ikke omfattet

(Rådets direktiv 77/388, art. 2)

Sammendrag

1. Hverken artikel 6, stk. 3, i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, hvorefter toldmyndighederne er forpligtet til at begrunde afgørelser, der er bebyrdende for afgørelsernes adressater, eller samme forordnings artikel 53, som udtrykkeligt bestemmer, at toldmyndighederne straks skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at få afklaret situationen vedrørende varer, for hvilke toldbehandlingen ikke er blevet påbegyndt inden for de fastsatte frister, eller samme forordnings artikel 243, hvori der hjemles adgang til klage mod afgørelser, der træffes af toldmyndighederne, er til hinder for den automatiske anvendelse af en procedure, der er indført ved en national ordning, der foreskriver salg af varer, for hvilke fristen for angivelse til fri omsætning eller for indgivelse af anmodning om en anden toldmæssig bestemmelse eller anvendelse er overskredet, hvilken procedure de berørte parter kan bringe til ophør ved at betale alle skyldige skatter og afgifter, forhøjet med en vis procentdel af varernes værdi.

Anvendelsen af en procedure, hvorefter de nævnte varer enten sælges, eller der opkræves et tillæg ad valorem for at afklare situationen vedrørende disse varer, er ikke i sig selv i strid med proportionalitetsprincippet. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om opkrævningen af en afgift på 5% af de for sent fortoldede varers værdi overholder dette princip.

( jf. præmis 11-13, 25 og 33 samt domskonkl. 1-3 )

2. Et tillæg ad valorem, der opkræves af toldmyndighederne for at fortolde varer, når fristen for anvendelse til en toldmæssig bestemmelse er overskredet, kan ikke pålægges merværdiafgift. En sådan afgift har til formål at straffe de erhvervsdrivende, som ikke har overholdt de fastsatte formaliteter og frister. Der er derfor tale om en sanktion og ikke om en modydelse for levering af goder, en tjenesteydelse eller indførsel af goder i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter.

( jf. præmis 21 og 36-38 samt domskonkl. 4 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konkurrence aftaler konkurrencebegrænsning kontrakter om tankstationer kriterier ved vurderingen heraf mærkbar virkning begrænsning af den manglende retsvirkning af den pågældende leverandørs kontrakter ved opdeling af hans net antagelse gyldigheden af kontrakter om tankstationer, der kan opsiges på ethvert tidspunkt med et års varsel, og som alene udgør en meget lille andel af de eksklusive købsaftaler, leverandøren har indgået

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF))

Sammendrag

$$Forbuddet i traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF), finder ikke anvendelse på en eksklusiv købsaftale, som en brændstofleverandør har indgået, og som videreforhandleren når som helst kan opsige med et års varsel, når samtlige eksklusive købsaftaler, som denne leverandør har indgået, enten i sig selv eller sammen med det net af ensartede aftaler, som samtlige leverandører har indgået, har en mærkbar indvirkning på afskærmningen af markedet, men hvor de aftaler, der på grund af deres gyldighedsperiode er af samme art som den i hovedsagen omhandlede, kun udgør en meget lille andel af samtlige de eksklusive købsaftaler, der er indgået af samme leverandør, hvoraf hovedparten er tidsbegrænsede kontrakter indgået for mere end et år.

I denne forbindelse er den omstændighed, at én leverandørs aftalenet undtagelsesvist opdeles, ikke vilkårligt og bringer ikke retssikkerhedsprincippet i fare. En sådan opdeling foretages ud fra en konkret vurdering af den pågældende erhvervsdrivendes stilling på det relevante marked, idet vurderingen, der er baseret på et objektivt kriterium, som er særlig relevant, for så vidt som det tager hensyn til markedets egenart, tilsigter at begrænse den manglende retsvirkning til de af leverandørens kontrakter, der samlet set har en væsentlig indvirkning på den samlede virkning af afskærmningen af markedet.

Denne løsning er ikke i strid med dom af 28. februar 1991, sag C-234/89, Delimitis, hvorefter det hvis denne dom har præciseret kriterierne for vurdering af betydningen af det bidrag, som én leverandørs »kontrakter«, uden nærmere præcisering, yder til den samlede virkning af afskærmningen af markedet ikke er udelukket at foretage en vurdering, hvor dette bidrag opdeles på de forskellige grupper af kontrakter, som en bestemt leverandør kunne have indgået.

( jf. præmis 37-39 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - forsikring ved alderdom og dødsfald - ydelser - ændring af beregningsreglerne ved forordning nr. 1248/92 - anvendelse af nye beregningsregler - overgangsbestemmelser - anvendelsesområde - pensionsberettigede, der inden ikrafttrædelsen af de nye bestemmelser havde anlagt sag med henblik på anfægtelse af nationale antikumulationsregler - omfattet

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 95a, som ændret ved forordning nr. 1248/92)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - forsikring ved alderdom og dødsfald - ydelser - ændring af beregningsreglerne ved forordning nr. 1248/92 - anvendelse af nye beregningsregler - overgangsbestemmelser - betingelser for anvendelse - den berørtes begæring om revision - den nationale rets forpligtelse til efterprøvelse - omfang

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 95a, som ændret ved forordning nr. 1248/92)

Sammendrag

1. Artikel 95a i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92, der indeholder overgangsbestemmelser med henblik på anvendelse af forordning nr. 1248/92, finder anvendelse på pensionsberettigede, der allerede før ikrafttrædelsen af ændringerne i sidstnævnte forordning havde anlagt en sag ved en national ret med henblik på at opnå ret til pension ved anfægtelse af anvendelsen af nationale antikumulationsregler, selv om denne sag endnu ikke var endeligt afgjort på tidspunktet for de nye bestemmelsers ikrafttræden.

( jf. præmis 26 og domskonkl. 1 )

2. Hvad angår den form, som den begæring om revision skal have, der indgives af den berørte i henhold til artikel 95a i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92, der indeholder overgangsbestemmelser for anvendelse af forordning nr. 1248/92, påhviler det den forelæggende ret først at undersøge, om den nationale lovgivning kræver, at der skal indgives begæring om revision enten over for den kompetente sociale sikringsinstitution inden for den fastsatte frist og under de krævede former eller over for retten selv i henhold til de processuelle regler, der skal anvendes. For det andet påhviler det denne ret at efterprøve, at sådanne krav ikke er mindre gunstige end dem, der er anvendelige i lignende situationer, der henhører under den nationale retsorden, og at de i praksis ikke gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der ved forordning nr. 1408/71, som ændret, er tillagt de berørte.

( jf. præmis 42 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - samhandel med tredjelande - ordning med aktiv forædling - artikel 11 i forordning nr. 1999/85 - rækkevidde - betingelser for meddelelse af bevilling og betingelser for anvendelsen af ordningen - toldmyndighedernes mulighed for ensidigt at ændre den udbyttesats, der er fastsat i bevillingen

(Rådets forordning nr. 1999/85, art. 11)

Sammendrag

$$Artikel 11 i forordning nr. 1999/85 om aktiv forædling skal fortolkes således, at den ikke kun finder anvendelse på betingelser og krav for meddelelse af bevilling til aktiv forædling, men også på de betingelser for anvendelsen eller virkemåden af proceduren for aktiv forædling, som i bevillingen fastsættes over for bevillingshaveren. Toldmyndigheden kan derfor ensidigt ændre den udbyttesats, den fastsatte ved meddelelsen af bevillingen, når den faktiske udbyttesats under procedurens gennemførelse viser sig at være højere end den i bevillingen fastsatte. Hverken den ovennævnte forordning eller retssikkerhedsprincippet er til hinder for en sådan ensidig ændring, selv om det godtgøres, at toldmyndigheden førte tilsyn med og kontrollerede bevillingshaverens aktiviteter inden udstedelsen af bevillingen.

( jf. præmis 27 og 36 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport - søtransport - fri udveksling af tjenesteydelser - regelmæssig cabotagesejlads - krav om en forudgående administrativ godkendelse - krav om mulighed for kontrol af rederens betalingsdygtighed en af betingelserne for meddelelse og opretholdelse af godkendelsen - lovligt - betingelser

(Rådets forordning nr. 3577/92, art. 1 og 4)

2. Transport - søtransport - fri udveksling af tjenesteydelser - regelmæssig cabotagesejlads - forpligtelser til offentlig tjeneste og indgåelse af kontrakter om offentlig tjeneste - samtidig anvendelse af disse to klausuler - lovlig - betingelser

(Rådets forordning nr. 3577/92, art. 2, nr. 3, og art. 4, stk. 1)

Sammendrag

1. Efter artikel 4, sammenholdt med artikel 1, i forordning nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads), er det ikke muligt at kræve forudgående administrativ godkendelse til præstering af tjenesteydelser i forbindelse med ø-cabotage, medmindre

- det godtgøres, at der som følge af utilstrækkelige faste søtransportforbindelser i en situation med fri konkurrence er et reelt behov for offentlig tjeneste

- det tillige godtgøres, at denne ordning med forudgående administrativ godkendelse er nødvendig og forholdsmæssig efter det tilstræbte formål

- en sådan ordning bygger på objektive kriterier, der ikke er udtryk for forskelsbehandling, og som i forvejen er de berørte virksomheder bekendt.

I øvrigt afskærer fællesskabsretten ikke en medlemsstat fra ved meddelelse og opretholdelse af forudgående administrativ godkendelse, hvorigennem der pålægges en EF-reder forpligtelser til offentlig tjeneste, bl.a. at stille krav, der gør det muligt at vurdere den pågældendes betalingsdygtighed - såsom et krav om, at han skal have betalt skatter og socialsikringsbidrag - og hvorved den pågældende medlemsstat får mulighed for at kontrollere denne reders »kapacitet«. Et sådant krav skal dog anvendes uden forskelsbehandling.

( jf. præmis 40 og 51 samt domskonkl. 1-2 )

2. Artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) skal fortolkes således, at en medlemsstat efter denne bestemmelse på samme rute eller samme distance kan pålægge rederier forpligtelser til offentlig tjeneste og samtidig med andre virksomheder indgå kontrakter om offentlig tjeneste, som omhandlet i artikel 2, nr. 3, i denne forordning, vedrørende varetagelsen af den samme regelmæssige trafik til, fra og mellem øer, såfremt der kan godtgøres et reelt behov for offentlig tjeneste, og såfremt denne samtidige anvendelse sker på en måde, der ikke er udtryk for forskelsbehandling og er begrundet efter det tilstræbte almennyttige formål.

( jf. præmis 71 samt domskonkl. 3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fællesskabsret - fortolkning - hensyntagen til erklæringer - Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands erklæringer vedrørende definitionen af udtrykket »statsborgere«

(Tiltrædelsesakten af 1972, erklæring fra regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland vedrørende definitionen af udtrykket »statsborgere« erstattet ved 1982-erklæringen)

Sammendrag

1.erklæringen fra regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland vedrørende definitionen af udtrykket »statsborgere«, som er optaget som bilag til slutakten til traktaten vedrørende Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, skal tages i betragtning som et instrument, der har forbindelse med traktaten, med henblik på fortolkning af traktaten og særligt med henblik på at fastlægge dens personelle anvendelsesområde.

Selv om denne erklæring var ensidig, skulle den afklare et spørgsmål, der var særligt væsentligt for de øvrige kontraherende parter, idet den havde til formål at afgrænse de statsborgere i Det Forenede Kongerige, som skulle omfattes af traktatens bestemmelser og navnlig af bestemmelserne om den frie bevægelighed for personer. De øvrige kontraherende parter havde fuldt kendskab til indholdet af erklæringen, og tiltrædelsesvilkårene blev fastsat på grundlag heraf. I øvrigt har erklæringen ikke bevirket, at en person, der ikke falder ind under definitionen af Det Forenede Kongeriges statsborgere, er blevet berøvet rettigheder, den pågældende ville have kunnet påberåbe sig i medfør af fællesskabsretten, men den har haft til følge, at der aldrig er opstået sådanne rettigheder for den pågældendes vedkommende.

1982-erklæringen fra regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland vedrørende definitionen af udtrykket »statsborgere« udgjorde en tilpasning af 1972-erklæringen, der blev nødvendig på grund af vedtagelsen af en ny lov om statsborgerskab i 1981. 1982-erklæringen omfattede i det væsentlige de samme kategorier af personer som 1972-erklæringen og er ikke blevet anfægtet af de øvrige medlemsstater. Heraf følger, at afgørelsen af, om en person er statsborger i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland i fællesskabsrettens forstand, skal træffes på grundlag af 1982-erklæringen.

( jf. præmis 23-27 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål - den administrative procedure - åbningsskrivelse - udførlig begrundet udtalelse i henhold til direktiv 83/189 - undladelse af at fremsende forskriftsmæssig åbningsskrivelse - sagen afvist

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF); Rådets direktiv 83/189, art. 9, stk. 1)

Sammendrag

$$Det fremgår af formålet med traktatbrudsprocedurens administrative fase, at åbningsskrivelsen har til formål dels at afgrænse tvistens genstand og give den medlemsstat, der opfordres til at fremsætte sine bemærkninger, de fornødne oplysninger til, at den kan forberede sit forsvar, og dels at give denne lejlighed til at opfylde sine forpligtelser, før sagen indbringes for Domstolen. I øvrigt forudsætter fremsendelse af en åbningsskrivelse, at det først hævdes, at den pågældende medlemsstat har undladt at opfylde en forpligtelse, der påhviler den.

På det tidspunkt, hvor der blev fremsat en udførlig udtalelse i henhold til direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, kunne den medlemsstat, som var adressat for denne udtalelse, imidlertid ikke have gjort sig skyldig i en tilsidesættelse af fællesskabsretten, da den pågældende retsakt kun fandtes som udkast. Den modsatte opfattelse ville føre til, at den udførlige udtalelse er en betinget åbningsskrivelse, hvis beståen ville være afhængig af, hvorledes den pågældende medlemsstat reagerede på den nævnte udtalelse. Kravene til retssikkerheden, som er uadskilleligt forbundet med enhver procedure, der kan føre til en retssag, er til hinder for en sådan uvished.

Da en sådan begrundet udtalelse ikke udgør en åbningsskrivelse, der opfylder kravene i henhold til traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF), skal det af Kommissionen anlagte traktatbrudssøgsmål derfor afvises.

( jf. præmis 31-35 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 93/37 - ordregivende myndigheder - offentligretlige organer - begreb - almennyttige boligselskaber - omfattet - betingelser

[Rådets direktiv 93/37, art. 1, litra b)]

Sammendrag

$$I henhold til artikel 1, litra b), andet afsnit, i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter er et offentligretligt organ et organ, der er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter, som er en juridisk person, og som er nært tilknyttet staten, lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer. Hvad angår denne tredje betingelse, der karakteriserer et offentligretligt organ, og som er indeholdt i direktivets artikel 1, litra b), andet afsnit, dvs. kontrollen med driften, skal den, eftersom den er et af de tre alternative kriterier i bestemmelsen, skabe en tilknytning til det offentlige, der er sammenlignelig med den, der består, når et af de to andre alternative kriterier er opfyldt, dvs. når finansieringen i det væsentligste hidrører fra de offentlige myndigheder, eller når det offentlige udpeger mere end halvdelen af medlemmerne til det pågældende organs styrende organer.

Almennyttige boligselskaber opfylder således de tre kumulative betingelser, der karakteriserer et offentligretligt organ som omhandlet i direktiv 93/37, og er ordregivende myndigheder, når de imødekommer almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter, og er en juridisk person, hvor driften er underlagt de offentlige myndigheders kontrol, som giver disse mulighed for at udøve indflydelse på selskabernes afgørelser på området for offentlige kontrakter.

( jf. præmis 39, 40, 44, 49, 59 og 60 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - anvendelsesområde - en virksomheds overtagelse af virksomhed, der hidtil har været drevet af en anden virksomhed, som følge af en procedure for tildeling af offentlige tjenesteydelsesaftaler i henhold til direktiv 92/50 - omfattet

(Rådets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

2. Socialpolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - anvendelsesområde - overdragelse - begreb - ingen direkte aftalemæssig forbindelse mellem de to virksomheder - omfattet - en virksomheds overtagelse af virksomhed, der hidtil har været drevet af en anden virksomhed, uden overførsel af væsentlige fysiske elementer mellem de to virksomheder - ikke omfattet

(Rådets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

Sammendrag

1. En virksomheds overtagelse af offentlig transport, der ikke omfatter søtransport - såsom drift af lokale regulære busruter - der hidtil har været drevet af en anden virksomhed, som følge af en procedure for tildeling af offentlige tjenesteydelsesaftaler i henhold til direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, kan være omfattet af det materielle anvendelsesområde for direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, som fastlagt ved dets artikel 1, stk. 1.

( jf. præmis 25 og domskonkl. 1 )

2. Artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, skal fortolkes således, at direktivet kan finde anvendelse, når der ikke er en direkte aftalemæssig forbindelse mellem de to virksomheder, der efter hinanden i henhold til en procedure for tildeling af offentlige tjenesteydelsesaftaler i overensstemmelse med direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler har fået tildelt en offentlig transporttjenesteydelse, der ikke omfatter søtransport - såsom drift af lokale regulære busruter - af en offentligretlig juridisk person. Direktiv 77/187 finder dog ikke anvendelse i en sådan situation, når der ikke er sket en overførsel af væsentlige fysiske elementer mellem de to virksomheder.

( jf. præmis 44 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport - transport ad landevej - sociale bestemmelser - kontrol - andre arbejdsperioder end køretider i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 15 i forordning nr. 3821/85 - begreb

(Rådets forordning nr. 3821/85, art. 15)

Sammendrag

$$Artikel 15 i forordning nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport skal fortolkes således, at førerens forpligtelse til at optegne alle andre arbejdsperioder også omfatter tidsrum, som en fører anvender på den transport, der er nødvendig for at overtage et køretøj, der er omfattet af kravet om installation og anvendelse af et kontrolapparat, og som befinder sig på et andet sted end på førerens bopæl eller arbejdsgiverens driftssted, uanset om arbejdsgiveren har givet anvisninger med hensyn hertil, og om føreren har kunnet vælge tidspunktet og transportmåden. I disse perioder opfylder føreren en forpligtelse over for sin arbejdsgiver og disponerer således ikke frit over sin tid.

Den nævnte artikel 15 skal ligeledes fortolkes således, at den ovennævnte forpligtelse også vedrører de perioder, som en fører benytter til kørsel i forbindelse med en transportydelse, som falder uden for anvendelsesområdet for forordning nr. 3821/85, før overtagelsen af et køretøj, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.

( jf. præmis 23, 35 og 39 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - direktiv 69/335 - kapitaltilførselsafgift og afgift med samme kendetegn som en sådan afgift - begreb - mindsteskat på kapitalselskaber, der udgør en forskudsbetaling i det faktiske selskabsskattetilsvar - ikke omfattet

[Rådets direktiv 69/335, art. 4 og art. 10, litra a), b), og c)]

Sammendrag

$$Artikel 10 i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, der opregner de andre indirekte skatter, som har de samme kendetegn som kapitaltilførselsafgiften, og som det ikke er tilladt at opkræve, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at der af kapitalselskaber, der er gået konkurs eller trådt i likvidation, og som ikke har nogen indkomst, eller hvis årlige indkomst ikke overstiger et bestemt beløb, opkræves en mindsteskat for hvert kalenderkvartal, hvori selskaberne er ubegrænset skattepligtige, idet en sådan skat ikke har de samme kendetegn som de skatter eller afgifter, der i henhold til den pågældende bestemmelse ikke må opkræves.

En sådan mindsteskat på kapitalselskaber, der følger direkte af et kapitalselskabs ubegrænsede selskabsskattepligt, og som udgør en forskudsbetaling i forbindelse med et faktisk selskabsskattetilsvar for et bestemt skatteår, forudsætter ikke nogen disposition, der indebærer en bevægelse af kapital eller goder - hverken i form af overførsel eller i form af udvidelse - og svarer således ikke til nogen af de afgiftspligtige dispositioner, der er opregnet i direktivets artikel 4, som direktivets artikel 10, litra a) og b), henviser til. Skatten falder heller ikke ind under artikel 10, litra c), idet den for det første ikke har nogen formel forbindelse med registreringen af de selskaber, der er underlagt skattepligt, da registreringen af et selskab i selskabsregistret ikke er betinget af betalingen af den nævnte skat og manglende betaling af denne ikke medfører, at selskabet bliver slettet af selskabsregistret, og for det andet ikke har forbindelse med opfyldelsen af formelle krav, som går forud for udøvelsen af en virksomhed, og som disse selskaber kan være underlagt på grund af deres juridiske karakter.

( jf. præmis 19, 20, 22, 23, 26, 27 og 28 samt domskonkl. )