FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

PHILIPPE LÉGER

fremsat den 27. maj 2004 ( )

Sag C-366/02

Gerd Gschoßmann

mod

Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd

(anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt af Verwaltungsgericht Halle (Tyskland))

»Fælles landbrugspolitik – støtteordning for producenter af markafgrøder – ydelse af godtgørelse for arealer, der anvendes til markafgrøder eller er udtaget – udelukkelse for arealer, der anvendes til »flerårige afgrøder« – begreb«

1. Nærværende sag vedrører fortolkningen af begrebet »arealer, som […] anvendtes til […] flerårige afgrøder« i den betydning, hvori det er anvendt i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder ( ) og Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder ( ).

I – De relevante retsregler

2. Inden for rammerne af reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992 indførte fællesskabslovgiver en ny støtteordning for producenter af markafgrøder. Med ordningen tilstræbes at undgå overproduktion i sektoren, at sikre en bedre markedsligevægt ved at tilnærme Fællesskabets priser til verdensmarkedspriserne og at kompensere for det indkomsttab, der følger af nedsættelsen af Fællesskabets priser, ved at yde en godtgørelse til producenterne ( ).

3. De principper, der gælder for tildelingen af støtte til markafgrøder, er således ændret. Siden 1992 er ydelsen af godtgørelse ikke længere knyttet til produktionsmængden, men til jordens areal og til udbyttekapaciteten i de forskellige regioner i Fællesskabet ( ). Fællesskabslovgiver har endvidere betinget ydelsen af godtgørelse af, at producenterne udtager en del af deres areal.

4. I henhold til grundforordningen fra 1992 kan der ydes godtgørelse for arealer, hvor der dyrkes markafgrøder, eller som er udtaget. Artikel 9 i forordningen udelukker imidlertid visse arealer fra godtgørelsen. Bestemmelsen har følgende ordlyd:

»Ansøgninger [vedrørende] godtgørelsen og […] jordudtagningsforpligtelsen kan ikke indgives for arealer, som permanent anvendtes til græsning eller til flerårige afgrøder eller til skovbrug eller ikke landbrugsmæssige formål pr. 31. december 1991.«

5. I forordning (EØF) nr. 2780/92 ( ), som ændret ved forordning (EF) nr. 1959/94 ( ), defineres begrebet »flerårige kulturer« ( ) på følgende måde:

»kulturer uden for omdriften (bortset fra vedvarende græs), der beslaglægger arealerne i fem år og derover og giver gentagne høstudbytter, undtagen de flerårige markafgrøder, der er omhandlet i bilag II«.

6. Denne retsakt er blevet erstattet ved forordning (EF) nr. 658/96 ( ), men begrebet »flerårige kulturer« er forblevet uforandret, idet det i den sidstnævnte forordning hedder ( ):

»kulturer uden for omdriften (bortset fra vedvarende græs), der beslaglægger arealerne i fem år og derover og giver gentagne høstudbytter, undtagen flerårige markafgrøder«.

7. Efterfølgende er grundforordningen fra 1992 og forordning nr. 658/1999 blevet erstattet af henholdsvis forordning nr. 1251/1999 og forordning (EF) nr. 2316/1999 ( ). Disse forordninger har imidlertid opretholdt udelukkelsen fra godtgørelse for arealer, som den 31. december 1991 anvendtes til flerårige afgrøder, eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse ( ), såvel som definitionen af begrebet »flerårige kulturer« som gengivet ovenfor i punkt 6 ( ).

II – Den præjudicielle forelæggelse

8. I nærværende sag ønsker Verwaltungsgericht Halle (Tyskland) at få præciseret begrebet »arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder […] eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse«. Den forelæggende ret skal træffe afgørelse i en sag mellem Gerd Gschoßmann, landmand, og Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (kontor for forvaltning af landbrug og jordsammenlægning) ( ) vedrørende en anmodning om tilbagebetaling af ydet godtgørelse.

9. Sagen drejer sig om, hvorvidt G. Gschoßmann er berettiget til at modtage godtgørelse for arealer, hvor der tidligere var æbletræer, og som har været dyrket som frugtplantage. I henhold til forelæggelseskendelsen er arealet inddelt i tre områder:

– Det første område var den 31. december 1991 endnu beplantet med æbletræer, som ikke længere blev sprøjtet, og hvis æbler ikke var blevet høstet i 1991. Rydningen af de omhandlede arealer var allerede besluttet og blev derpå også gennemført.

– I det andet område var træerne allerede fældet på skæringsdagen. De befandt sig imidlertid endnu på arealet, hvilket forhindrede enhver dyrkning af området. Oprydningen fandt først sted efterfølgende.

– I det tredje område var træerne fældet og fjernet, men arealerne var endnu ikke overgået til anden benyttelse.

10. Den forelæggende ret har anført, at hvis disse arealer betragtes som »arealer, der pr. 31. december 1991 […] anvendtes til flerårige afgrøder […] eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse« i grundforordningernes forstand, var G. Gschoßmann ikke berettiget til den godtgørelse, han har modtaget fra forvaltningen. Såfremt arealerne derimod ikke var arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse på skæringsdagen, kan G. Gschoßmann beholde den godtgørelse, han har modtaget.

11. Da Verwaltungsgericht Halle imidlertid er i tvivl om fortolkningen af de omhandlede bestemmelser, har retten besluttet at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:

»1) Kræver en anvendelse til flerårig afgrøde efter betydningen i artikel 9 i [grundforordningen fra 1992] eller i artikel 7 i [grundforordningen fra 1999], at der arbejdes med planterne på arealerne, her æbletræer?

2) Anvendes arealet endnu til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren under vækstsæsonen ikke anvender sprøjtemidler, og træerne derefter ikke bliver høstet?

3) Såfremt spørgsmål 2 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren beslutter først at fælde æbletræerne på arealet, men dog ikke virkeliggør hensigten før skæringsdagen? Bliver svaret på spørgsmålet et andet, såfremt en anden virksomhed før skæringsdagen får til opgave at foretage rydning?

4) Såfremt også spørgsmål 3 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren har fældet æbletræerne uden at opfølge hensigten til at plante nye træer. Er, med andre ord, i et sådant tilfælde rydningsgrænsen pr. 31. december 1991 samtidig den grænse, der skal tages i betragtning i forbindelse med støtteordningen?

5) Såfremt da også spørgsmål 4 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde ved, at arealet tømmes for de fældede træer før skæringsdagen, for at dette kan forberedes til en anvendelse til agerbrug?

6) Såfremt en af de ovennævnte omstændigheder bringer anvendelsen til flerårig afgrøde til ophør, opstår følgende spørgsmål: Skal arealet ─ efter indholdet af de ovennævnte forordninger ─ efter opgivelsen af anvendelsen på skæringsdagen rubriceres som et areal, der ikke skal anvendes landbrugsmæssigt? Såfremt dette spørgsmål skal besvares bekræftende, er det et spørgsmål, om en af de ovennævnte omstændigheder er i stand til at bringe en sådan rubricering til ophør?«

III – Vurdering af de præjudicielle spørgsmål

12. Jeg er af den opfattelse, at de af Verwaltungsgericht Halle forelagte spørgsmål kan inddeles i tre grupper, som skal behandles efter hinanden.

13. Den første gruppe spørgsmål vedrører den driftsform, som er omfattet af begrebet »arealer, der […] anvendtes til flerårige afgrøder«. Den forelæggende ret har spurgt om, hvorvidt dette begreb kræver, at de omhandlede arealer dyrkes, nærmere bestemt, at de drives med et indtjeningsmæssigt formål (første spørgsmål), at der anvendes sprøjtemidler, eller at der høstes (andet spørgsmål).

14. I denne forbindelse har den forelæggende ret henvist til en dom afsagt af Oberverwaltungsgericht Sachsen-Anhalt (Tyskland) i september 2001, hvorefter begrebet »arealer, der […] anvendtes til flerårige afgrøder«, forudsætter, at arealerne dyrkes med et indtjeningsmæssigt formål, og at anvendelsen af arealerne til flerårige afgrøder uden pasning ikke i sig selv var tilstrækkeligt til, at arealerne faldt ind under artikel 9 i grundforordningen fra 1992. Ved den første gruppe spørgsmål ønsker den forelæggende ret således rigtigheden af appelrettens definition bekræftet.

15. I denne forbindelse finder jeg i lighed med Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ikke, at begrebet »arealer, der […] anvendtes til flerårige afgrøder«, indeholder en forudsætning om, at arealerne dyrkes, men at det, at arealerne ikke dyrkes og ikke undergives nogen særlig pasning, er tilstrækkeligt til, at de falder ind under undtagelsen i grundforordningen.

16. Artikel 9 i grundforordningen fra 1992 og artikel 7 i grundforordningen fra 1999 forudsætter således blot, at arealerne anvendtes (»ont été consacrées«) til flerårige afgrøder på skæringsdagen.

17. Bogstaveligt betyder verbet »consacrer« at »forudbestemme (noget) til en anvendelse« (destiner (quelque chose) à un usage) ( ). Tillægsordet »consacrées«, som er anvendt i grundforordningerne, forudsætter således, at arealerne er underkastet en særlig anvendelse eller en særlig bestemmelse, i dette tilfælde flerårige afgrøder. Tillægsordet udtrykker derimod ikke, at arealerne derudover skal være genstand for dyrkning eller en særlig pasning.

18. Udtrykket »arealer, der […] anvendtes til flerårige afgrøder«, kan således indeholde et krav om, at der på et givent tidspunkt er truffet de nødvendige foranstaltninger til, at arealet kunne anvendes til flerårige afgrøder, og at de faktisk var udlagt til sådanne afgrøder. Udtrykket indeholder derimod intet krav om, at arealet, når det én gang er udlagt til flerårige afgrøder, opdyrkes. De øvrige sprogversioner af de omhandlede bestemmelser indeholder i øvrigt udtryk, der leder tanken hen på en manglende opdyrkning af arealerne og ikke på en aktiv dyrkning (»tierras dedicadas« på spansk, »Flächen genutzt wurden« på tysk (o.a.: Det tilsvarende udtryk i de tyske sprogversioner er snarere »Flächen […] die […] genutzt wurden«), »land which was under« på engelsk og »terreni destinati« på italiensk).

19. Denne ordlydsfortolkning synes at blive bekræftet af logikken i artikel 9 i grundforordningen fra 1992 og artikel 7 i grundforordningen fra 1999. Det er nemlig således, at ud over arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder, er andre arealer også undtaget fra at modtage godtgørelse: Det drejer sig om arealer, som permanent anvendtes til græsning eller til skovbrug. Som Kommissionen har understreget, kræver græsning og skovbrug imidlertid ikke en særlig drift af jorden: Det kan sagtens bestå i en helt naturlig produktion af græs (i det første tilfælde) og træer (i det andet tilfælde) ( ). Det ville således ikke være logisk at opstille en sådan betingelse for flerårige afgrøder, som er udelukket fra at modtage godtgørelse på samme måde som permanent græsning og skovbrug.

20. Endelig finder jeg ikke, at et krav om en opdyrkning af arealerne er foreneligt med formålene med artikel 9 i grundforordningen fra 1992 og artikel 7 i grundforordningen fra 1999.

21. Bestemmelserne tilsigter nemlig at undgå, at arealer, der ikke var opdyrket med flerårige afgrøder før ikrafttrædelsen af grundforordningen fra 1992, blev det med det ene formål at opnå godtgørelse ( ). Hvis man opstillede den omstridte betingelse, ville man imidlertid tillade, at arealer, der først blev anvendt til flerårige afgrøder efter den 31. december 1991, kunne falde uden for undtagelsen i artikel 7 og 9 i grundforordningerne, fordi de ikke var genstand for dyrkning eller en særlig pasning. Sagt på en anden måde ville arealer, der ikke var støtteberettigede i henhold til tankegangen i grundforordningerne, kunne modtage støtte, fordi de ikke var genstand for en drift med et indtjeningsmæssigt formål, for anvendelse af sprøjtemidler eller for høst.

22. Den anden gruppe spørgsmål vedrører de omstændigheder, der kan bringe anvendelsen af arealerne til flerårige afgrøder til ophør. Den forelæggende ret har spurgt om, hvorvidt denne anvendelse ophører på det tidspunkt, hvor landmanden træffer beslutning om at fælde æbletræerne eller lade en anden virksomhed gøre dette (tredje spørgsmål), på det tidspunkt, hvor æbletræerne faktisk bliver fældet (fjerde spørgsmål), eller på det tidspunkt, hvor de fældede æbletræer fjernes (femte spørgsmål).

23. Disse spørgsmål burde ikke give anledning til særlige vanskeligheder. For så vidt som artikel 9 i grundforordningen fra 1992 og artikel 7 i grundforordningen fra 1999 således alene stiller krav om, at der er flerårige afgrøder på arealerne, og ikke omhandler arealernes drift, må arealerne betragtes som værende ophørt med at være anvendt til flerårige afgrøder på tidspunktet, hvor disse afgrøder uigenkaldeligt forsvinder. Beslutningen om at fælde træerne, uden at gennemføre beslutningen, er således ikke i sig selv tilstrækkeligt. Modsat kan det ikke kræves, at de fældede træer fjernes, idet træerne ud fra et biologisk synspunkt er forsvundet på det tidspunkt, hvor de blev fældet.

24. Endelig vedrører den sidste gruppe spørgsmål kvalifikationen af arealerne efter, at de ophører med at blive anvendt til flerårige afgrøder. Den forelæggende ret har spurgt om, hvorvidt arealerne, når træerne er fældet, og arealerne er ophørt med at være anvendt til flerårige afgrøder, skal betragtes som værende anvendt til »ikke-landbrugsmæssige formål« i den betydning, hvori udtrykket anvendes i artikel 9 og 7 i grundforordningerne (sjette spørgsmål).

25. I henhold til den almindelige forståelse af ordene betegner udtrykket »agricole« (landbrug) alt arbejde bestemt til at producere planter og dyr ( ). Arealer anvendt til landbrugsmæssige formål er således arealer bestemt til produktion af dyr eller planter. I nærværende sag har de omhandlede arealer imidlertid ikke været undergivet nogen bestemt anvendelse efter fældningen af æbletræerne. Da de ikke er bestemt til produktion af dyr eller planter, udgør de således arealer, der »anvendes til ikke-landbrugsmæssige formål« i henhold til grundforordningerne.

IV – Forslag til afgørelse

26. På baggrund af de ovenstående betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare de af Verwaltungsgericht Halle forlagte spørgsmål således:

»Artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder og artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder, skal fortolkes på følgende måde:

– Udtrykket »arealer, som […] anvendtes til […] flerårige afgrøder«, indebærer ikke et krav om opdyrkning af arealet og navnlig ikke om en drift med et indtjeningsmæssigt formål, eller om anvendelse af sprøjtemidler eller høst.

– Arealer ophører med at være anvendt til flerårige afgrøder i de nævnte bestemmelsers forstand på tidspunktet for fældningen af beplantningen på arealerne.

– Arealer, der efter den ovenfor nævnte fældning af beplantningen ikke er bestemt til produktion af andre planter eller produktion af dyr, udgør »arealer, der anvendtes til […] ikke-landbrugsmæssige formål«, i henhold til de omhandlede bestemmelser.«