DOMSTOLENS DOM AF 5. MAJ 1993. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD KONGERIGET BELGIEN. - TRAKTATBRUD - MANGLENDE OPFYLDELSE AF EN DOM AFSAGT AF DOMSTOLEN - BESKYTTELSE AF GRUNDVANDET. - SAG C-174/91.



Samling af Afgørelser 1993 side I-02275



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Traktatbrudssoegsmaal ° dom for traktatbrud ° manglende opfyldelse ° traktatbruddet ubestridt

(EOEF-traktaten, art. 171)

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 3. juli 1991 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 171, idet det trods Domstolens dom af 17. juni 1987 i sag 1/86, Kommissionen mod Belgien (Sml. s. 2797), fortsat ikke har truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere Raadets direktiv 80/68/EOEF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer (EFT 1980 L 20, s. 43) for den flamske og vallonske region.

2 Direktivet har til formaal at beskytte grundvandet mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer. Disse stoffer er opfoert paa liste I og II, der er optaget som eneste bilag til direktivet. I liste I er opregnet de stoffer, hvis tilfoersel til grundvandet medlemsstaterne skal forhindre, mens der i liste II er opregnet de stoffer, hvis tilfoersel til grundvandet medlemsstaterne skal begraense (direktivets artikel 3).

3 Direktivets artikel 4 angiver de foranstaltninger, medlemsstaterne skal traeffe for at forhindre direkte og indirekte udledning i grundvandet af de stoffer, der er naevnt i liste I. I artikel 5 er angivet, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne skal traeffe for at begraense direkte og indirekte udledning i grundvandet af de stoffer, der er naevnt i direktivets liste II.

4 I ovennaevnte dom i sag 1/86 fastslog Domstolen, at Kongeriget Belgien havde undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktaten, da det ikke inden for den fastsatte frist havde truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 80/68.

5 Da Kongeriget Belgien ikke underrettede Kommissionen om de foranstaltninger, det i henhold til EOEF-traktatens artikel 171 burde have truffet med henblik paa en korrekt gennemfoerelse af direktivet og saaledes ogsaa med henblik paa at opfylde Domstolens dom, indledte Kommissionen den i traktatens artikel 169 fastsatte procedure.

6 Som svar paa den begrundede udtalelse meddelte den belgiske regering Kommissionen, at Regionalstyret for Den Vallonske Region havde udstedt et dekret af 30. april 1990 om beskyttelse og udnyttelse af vandforekomster (Moniteur belge, 1990, s. 13 183, herefter benaevnt "dekretet"). Dekretets artikel 8 indeholder et principielt forbud mod "direkte og indirekte udledning af de stoffer, der er opfoert i bilag 1 til direktiv 80/68/EOEF ...", ligesom der henvises til bekendtgoerelser fra Regionalstyret med henblik paa gennemfoerelsen af beskyttelsen af vandforekomster, der er egnet til fremstilling af drikkevand, mod forurening.

7 Kommissionen fandt, at dekretet ikke var en tilstraekkelig gennemfoerelse af direktivet for den vallonske region, og da den ikke havde modtaget oplysninger om direktivets gennemfoerelse for den flamske region, anlagde Kommissionen denne traktatbrudssag.

8 I staevningen har Kommissionen fremfoert foelgende klagepunkter over for Belgien: a) anvendelsesomraadet for dekretet fra Regionalstyret for Den Vallonske Region er for snaevert, idet det ikke omfatter alle former for grundvand; b) dekretet indeholder kun rammebestemmelser, som skal udfyldes med yderligere bestemmelser; c) forbudsbestemmelsen i dekretets artikel 8 er ikke en tilstraekkelig gennemfoerelse af forbudsbestemmelserne i direktivets artikel 3, 4 og 5; d) den flamske region har ikke truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere direktivet tilfredsstillende.

9 Da Belgien efter indleveringen af staevningen har truffet en raekke foranstaltninger med henblik paa at gennemfoere direktivet for den vallonske og flamske region, har Kommissionen ved skrivelse af 15. december 1992 frafaldet de ovenfor under a), b) og d) angivne klagepunkter. For saa vidt angaar det under c) anfoerte klagepunkt erklaerede Kommissionen under den mundtlige forhandling, at den kun opretholdt den del af klagepunktet, hvorefter der i artikel 8 i det vallonske dekret, hvor der fejlagtigt henvises til i bilag 1 og ikke til direktivets liste I, ikke er angivet de stoffer i liste II, hvortil direktivets artikel 5 henviser, og at Kommissionen i oevrigt frafaldt klagepunktet.

10 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

11 Den belgiske regering har ikke bestridt det paastaaede traktatbrud med hensyn til det klagepunkt, Kommissionen har opretholdt, men har gjort opmaerksom paa, at man er i gang med at aendre dekretet som kraevet af Kommissionen.

12 Det maa herefter fastslaas, at Kongeriget Belgien ikke har efterkommet Domstolens dom af 17. juni 1987 i sag 1/86 og foelgelig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 171, idet der i artikel 8 i dekretet af 30. april 1990 for den vallonske region om beskyttelse og udnyttelse af vandforekomster, der er egnet til fremstilling af drikkevand, ikke er angivet de stoffer i liste II, hvortil der henvises i artikel 5 i Raadets direktiv 80/68/EOEF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

13 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Kongeriget Belgien har tabt sagen for saa vidt angaar det klagepunkt, Kommissionen har opretholdt, og boer derfor betale sagens omkostninger.

14 Med hensyn til de klagepunkter, Kommissionen har frafaldet, bemaerkes, at i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 5, paalaegges det den part, der haever sagen, at betale sagens omkostninger, saafremt den anden part har nedlagt paastand herom. I den foreliggende sag har Kongeriget Belgien ikke nedlagt en saadan paastand. Kongeriget Belgien boer derfor betale samtlige sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1) Kongeriget Belgien har ikke efterkommet Domstolens dom af 17. juni 1987 i sag 1/86 og har foelgelig tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 171, idet der i artikel 8 i dekretet af 30. april 1990 for den vallonske region om beskyttelse og udnyttelse af vandforekomster, der er egnet til fremstilling af drikkevand, ikke er angivet de stoffer i liste II, hvortil der henvises i artikel 5 i Raadets direktiv 80/68/EOEF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.