Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - forordning om indfoerelse af antidumpingtold - importoer og bruger af produktet

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4)

2 Annullationssoegsmaal - annullationsdom - retsvirkninger - foelger af annullationen af en forordning om indfoerelse af antidumpingtold - ugyldighed af retsakter i forbindelse med den administrative procedure, som ikke er blevet beroert af annullationsdommen - foreligger ikke - fortsaettelse af undersoegelsen - lovlighed - periode, der skal tages i betragtning - institutionernes skoensbefoejelse

(EF-traktaten, art. 176)

3 Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingprocedure - aktindsigt - meddelelse af ikke fortrolige sammenfatninger - uregelmaessigheder, der ikke har forhindret vedkommende i at faa kendskab til indholdet af dokumenter med henblik paa at kunne fremfoere sine bemaerkninger

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 4, litra a), og art. 8]

4 Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - skade - den beroerte faellesskabsproduktion - samme vare - institutionernes skoensbefoejelse - basisprodukter - hensyntagen til de endelige brugeres praeferencer - hensyntagen til konkurrencesituationen mellem de produkter, hvori basisproduktet indgaar - ingen skoensfejl

(Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 12, og art. 4, stk. 1 og 4)

5 Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - institutionernes vurdering af Faellesskabets interesser - domstolskontrol - graenser - elementer, der skal tages i betragtning - situation, som ligger efter vedtagelsen af forordningen om fastsaettelse af antidumpingtold - udelukket - ikke fordrejet konkurrence inden for faellesmarkedet

[EF-traktaten, art. 3, litra g); Raadets forordning nr. 2423/88, art. 12, stk. 1)

6 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - forordninger om indfoerelse af antidumpingtold

(EF-traktaten, art. 190)

7 Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - anvendelse af Faellesskabets retsforskrifter - importoer fritaget for betaling af antidumpingtold - betingelser - ikke forskelsbehandling

(Raadets forordning nr. 2423/88)

Sammendrag

1 Selv om forordninger om antidumpingtold bedoemt i forhold til traktatens artikel 173, stk. 2, efter deres art og raekkevidde er almengyldige, idet de finder anvendelse paa de paagaeldende erhvervsdrivende i al almindelighed, kan det ikke udelukkes, at bestemmelserne beroerer visse erhvervsdrivende individuelt.

Som umiddelbart beroert skal anses den erhvervsdrivende, der - idet vedkommende er den vigtigste importoer og endelig bruger af det produkt, der er genstand for antidumpingforanstaltningen - desuden godtgoer, at hans erhvervsmaessige aktiviteter i meget vidt omgang afhaenger af importen, og at de i vaesentlig grad paavirkes af den anfaegtede forordning paa grund af det begraensede antal producenter af det paagaeldende produkt og det forhold, at han har vanskeligheder ved at opnaa forsyninger hos den eneste faellesskabsproducent, som er hans hovedkonkurrent, for saa vidt angaar det forarbejdede produkt.

Alle disse omstaendigheder skaber nemlig en saadan saerlig situation, at vedkommende i forhold til den paagaeldende foranstaltning adskiller sig fra alle andre erhvervsdrivende.

2 Ifoelge traktatens artikel 176 skal den paagaeldende institution drage passende konsekvenser af en annullationsdom. For at efterkomme dommen og opfylde den fuldt ud, skal institutionen ikke blot tage hensyn til dommens konklusion, men ogsaa til de praemisser, som har foert til domskonklusionen, og som danner det fornoedne grundlag for denne.

For saa vidt angaar en retsakt, hvorved en administrativ procedure, der omfatter flere faser, afsluttes, indebaerer dens annullation ikke noedvendigvis annullation af hele den procedure, der gik forud for vedtagelsen af den anfaegtede retsakt, uafhaengigt af annullationsdommens begrundelse, materielt eller proceduremaessigt.

I forbindelse med en antidumpingprocedure, hvor annullationen af en forordning om fastsaettelse af den paalagte told er baseret paa den konstatering, at institutionerne ikke har foretaget en korrekt fastsaettelse af den skade, som faellesskabsproducenten har lidt, beroeres de forudgaaende foranstaltninger, som har foert til annullation af naevnte forordning, og herunder indledningen af proceduren i henhold til artikel 7, stk. 1, i grundforordning om antidumping nr. 2423/88, ikke af den ulovlighed, som Domstolen har konstateret.

Under disse omstaendigheder kan Kommissionen lovligt genoptage proceduren paa grundlag af samtlige de retsakter vedroerende proceduren, der ikke beroeres af annullationsdommen, og naar dumpingen fortsaetter, kan Kommissionen samtidig gennemfoere en ny undersoegelse vedroerende en anden referenceperiode. Kommissionen overskrider herved ikke den vide skoensbefoejelse, som institutionerne raader over ved fastsaettelsen af den periode, der skal tages i betragtning, med henblik paa konstateringen af en skade i forbindelse med en antidumpingprocedure.

3 I forbindelse med en antidumpingprocedure kan uregelmaessigheder i forbindelse med Kommissionens meddelelse af ikke fortrolige sammenfatninger i henhold til artikel 8 i grundforordning om antidumping nr. 2423/88 kun udgoere en saadan kraenkelse af processuelle rettigheder, som kan begrunde annullation af forordningen om fastsaettelse af antidumpingtold, saafremt vedkommende ikke har haft et tilstraekkeligt kendskab til dokumentets eller dokumenternes vaesentlige indhold, og derfor ikke paa effektiv maade har kunnet give udtryk for sit synspunkt vedroerende deres rigtighed eller relevans.

4 Institutionerne har et vidt skoen, naar de skal afgoere, hvad der er »samme vare« i henhold til artikel 2, stk. 12, i grundforordning om antidumping nr. 2423/88. De kan saaledes laegge til grund, at et faellesskabsprodukt og et produkt, der er genstand for dumping, udgoer samme vare, selv om der findes fysiske, tekniske eller andre forskelle, der begraenser de endelige koeberes anvendelsesmuligheder.

Basisprodukters ensartethed, dvs. deres substituerbarhed, skal maales under saerlig hensyntagen til de endelige brugeres praeferencer.

Til gengaeld er det ikke tilstraekkeligt at undersoege praeferencerne hos forarbejdningsvirksomhederne, der af tekniske eller oekonomiske grunde kan foretraekke ét basisprodukt frem for et andet, men der skal ligeledes ske en undersoegelse af, om de produkter, hvori basisproduktet indgaar, er i indbyrdes konkurrence eller ej.

I et saadant tilfaelde kan nemlig en foroegelse af efterspoergslen af det importerede basisprodukt som foelge af dumping bevirke et fald i prisen paa det forarbejdede produkt paa Faellesskabets marked. Denne situation kan medfoere en formindskelse af efterspoergslen af det produkt, der er forarbejdet paa grundlag af basisproduktet med oprindelse i Faellesskabet, hvilken formindskelse kan fremprovokere en skade for faellesskabsproducenten.

5 Saafremt der foreligger en skade som foelge af dumping, forudsaetter afgoerelsen af spoergsmaalet om, hvorvidt Faellesskabets interesser goer handling paakraevet, en bedoemmelse af komplekse oekonomiske forhold, og den judicielle kontrol af denne vurdering maa begraenses til en kontrol af, at procedurereglerne er overholdt, at de faktiske omstaendigheder, der er lagt til grund for det anfaegtede valg, er rigtige, at der ikke foreligger et aabenbart urigtigt skoen, og at der ikke foreligger magtfordrejning. Denne kontrol skal kun vedroere de oplysninger, som institutionerne er i besiddelse af ved vedtagelsen af den anfaegtede forordning.

Naar der foreligger dumping med hensyn til et basisprodukt, der er forarbejdet inden for Faellesskabet, og naar institutionerne paa grundlag af de oplysninger, som de er i besiddelse af, har fundet, at paalaeggelsen af antidumpingtold ikke i sig selv har til virkning at forhindre importen af dette produkt, har de ikke overskredet deres skoensmaessige befoejelser ved at antage, at den omtvistede antidumpingtold ikke paa Faellesskabets marked kan skabe en situation, der er i strid med konkurrenceretten.

Paalaeggelsen af en saadan told kan ikke anfaegtes alene med den begrundelse, at den vil have til foelge, at de forarbejdningsvirksomheder, som konkurrerer med faellesskabsproducenten paa omraadet for forarbejdede produkter, vil forsvinde, eftersom den konkurrencemaessige ulempe, som disse virksomheder lider, er afhaengig af deres hoejere fremstillingsomkostninger.

Eftersom gennemfoerelsen af en ordning, der som anfoert i traktatens artikel 3, litra g), sikrer, at konkurrencen inden for faellesmarkedet ikke fordrejes, har som vaesentligste formaal at muliggoere en rigtig allokering af de oekonomiske ressourcer, kan man ikke begrunde fjernelsen af oekonomisk levedygtige virksomheder for at sikre opretholdelsen af en virksomhed, der har hoejere produktionsomkostninger. Desuden er formaalet med antidumpingreglerne at opretholde loyale konkurrencevilkaar for de forskellige produktionssektorer, naar de lider skade som foelge af dumpet import.

6 Den begrundelse, som kraeves i henhold til traktatens artikel 190, skal klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den faellesskabsmyndighed, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, saaledes at de beroerte personer kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, og saaledes at Faellesskabets retsinstanser kan udoeve deres kontrol.

Det kraeves dog ikke, at begrundelsen for forordningerne specificerer de ofte meget talrige og komplicerede faktiske og retlige detaljer, som omfattes af forordningerne, naar de falder inden for systematikken i den helhed, hvori de indgaar.

For saa vidt naermere angaar begrundelserne til forordninger, hvorved der indfoeres antidumpingtold, har institutionerne som udgangspunkt ikke pligt til at besvare klager, som er indgivet i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 af importoerer af det produkt, der er genstand for antidumpingtolden, og som er stoettet paa faellesskabsproducenters eventuelle overtraedelse af traktatens konkurrenceregler. Det er tilstraekkeligt, at institutionernes tankegang i forordningerne fremgaar klart og utvetydigt.

7 Ingen bestemmelser i grundforordning om antidumping nr. 2423/88 forbyder udtrykkeligt, at en bestemt importoer fritages for at betale antidumpingtold. Imidlertid er saavel reglerne i artikel 8, stk. 2, i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT som faellesskabsrettens almindelige principper til hinder for, at der sker forskelsbehandling i forbindelse med opkraevningen af antidumpingtold. Den vide skoensmargen, institutionerne har, kan ikke fritage dem for at overholde dette princip.