Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – grænser – spørgsmål, der er åbenbart irrelevante, og hypotetiske spørgsmål, som er forelagt i en sammenhæng, der udelukker et hensigtsmæssigt svar

(Art. 267 TEUF)

2. Etableringsfrihed – frie kapitalbevægelser – anvendelsesområde – skattelovgivning – selskabsskat – beskatning af udbytte – skattemæssig behandling af det til hjemmehørende personer udloddede udbytte, der hidrører fra kapitalandele i et selskab med hjemsted i en anden medlemsstat, og som ikke giver en afgørende indflydelse på selskabet – manglende anvendelighed af bestemmelserne om etableringsfrihed – anvendelighed af bestemmelserne om de frie kapitalbevægelser

(Art. 49 TEUF og 63 TEUF)

3. Frie kapitalbevægelser – restriktioner – national lovgivning vedrørende fastlæggelsen af det maksimale beløb for i udlandet opkrævet kildeskat, der kan modregnes i den nationale indkomstskat – manglende hensyntagen til de personlige udgifter, som er knyttet til privat livsførelse – ikke tilladt – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 63 TEUF)

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 19)

2. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 26-31)

3. Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter – når fuldt skattepligtige personers udenlandske indtægter i den stat, hvorfra indtægterne stammer, er underlagt en skat, der svarer til den indkomstskat, der opkræves i nævnte medlemsstat – den udenlandske skat i forbindelse med en ordning, der har til formål at begrænse dobbeltbeskatning, modregnes i indkomstskatten i denne medlemsstat ved at gange den skat, der skyldes i henhold til de indkomster, der er skattepligtige i samme medlemsstat, herunder udenlandske indtægter, med forholdet mellem nævnte udenlandske indtægter og summen af de samlede indtægter, idet sidstnævnte sum ikke tager hensyn til særlige eller ekstraordinære udgifter som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold.

Selv om en sådan lovgivning for det første ganske vist tager hensyn til de fradrag, der svarer til de særlige eller ekstraordinære udgifter, som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold, ved beregningen af den teoretiske skat af hele den skattepligtiges indkomst, fører den nemlig imidlertid i praksis til, at de i nævnte medlemsstat hjemmehørende skattepligtige, der i udlandet har oppebåret en del af deres indtægter, kun bliver indrømmet fradragene for nævnte særlige eller ekstraordinære udgifter i forhold til de indtægter, som de har oppebåret i deres bopælsmedlemsstat. Ved beregningen af disse skattepligtiges indkomstskat tager sidstnævnte medlemsstat således ikke hensyn til en del af disse fradrag. Det følger heraf, at de i en medlemsstat hjemmehørende skattepligtige, der har oppebåret en del af deres indtægter i udlandet, er dårligere stillet end de i samme medlemsstat hjemmehørende skattepligtige, som har oppebåret alle deres indtægter i sidstnævnte stat, og som følgelig indrømmes samtlige de fradrag, der svarer til de særlige eller ekstraordinære udgifter, som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold.

Selv om opretholdelsen af fordelingen af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne for det andet rigtignok kan udgøre et tvingende alment hensyn, som kan begrunde en restriktion for udøvelsen af en fri bevægelighed inden for Unionen, kan en sådan begrundelse ikke påberåbes af en skattepligtigs bopælsstat som begrundelse for at unddrage sig det ansvar, der i princippet påhviler denne stat, for at indrømme de fradrag af personlig og familiemæssig art, som den skattepligtige har ret til, medmindre de lande, hvor en del af indkomsten er oppebåret, frivilligt eller i henhold til særlige internationale overenskomster selv indrømmer sådanne fradrag. Bopælsstaten skal i princippet fuldt ud tage hensyn til disse fradrag. Det følger heraf, at de i princippet fuldt ud skal henføres til den del af den skattepligtiges indkomst, der er oppebåret i sidstnævnte stat.

(jf. præmis 41, 42, 51, 53, 56, 60 og 63)