ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til muligheden for væsentlige fordrejninger i et bestemt land eller en bestemt sektor i det pågældende land.
—

EUIPO og Doosan Machine Tools Co., Ltd tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
2.

Det andet anbringende om tilsidesættelse af udbudsbetingelsernes artikel 3.13, tilsidesættelse af dekretet af 21. februar 2019 om styrkelse af kvaliteten af og adgangen til det franske fællesskabs børnepasningsordning og bekendtgørelse af 2. maj 2019 fra regeringen for det franske fællesskab om fastsættelse af ordningen for tilladelser og støtte til vuggestuer, børnepasningsordninger og selvstændige dagplejeordninger og/eller bekendtgørelse af 22. november 2013 fra regeringen for det flamske fællesskab om betingelserne for godkendelse og kvalitetspolitik vedrørende familiepleje og grupper af spædbørn og små børn, tilsidesættelse af almindelige retsprincipper, og navnlig af princippet om omhu og princippet patere legem ipse fecisti samt et åbenbart urigtigt skøn.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, litra a), i bilag IX til vedtægten for så vidt som i) sanktionen ikke står i et rimeligt forhold til arten af den hævdede fejl (vedrørende de ydelser, som sagsøgeren har modtaget som følge af, at dennes moder sidestilles med et barn, over for hvem der består forsørgerpligt) eller til de omstændigheder, hvorunder den hævdede fejl blev begået, ii) den anfægtede afgørelse ikke er tilstrækkelig begrundet, iii) den anfægtede afgørelse tilsidesætter uskyldsformodningen og iv) den anfægtede afgørelse er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til integritet og værdighed og om anlæggelsen af flere åbenbart urigtige skøn. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke har opfyldt sin forpligtelse til at bevare og beskytte sagsøgerens værdighed og integritet i forbindelse med de voldelige handlinger, som sikkerhedspersonalet udsatte den pågældende for, og i hvilken forbindelse vurderingen af de voldelige handlinger er behæftet med åbenbart urigtige skøn.
—

I det tilfælde, at Domstolen ikke giver medhold i nærværende søgsmål, er sagsøgeren — når der henses til omfanget af de uregelmæssigheder, der med tiden er begået af PMO, den omstændighed, at »skattenedslaget ikke nemt kan identificeres på en lønseddel«, de forsikringer, som PMO har afgivet til sagsøgeren, sagsøgerens gode tro, som administrationen har tilladt og det forhold, at sagsøgeren (som ikke har haft nogen grund til at betvivle sit lønniveau) har engageret sig økonomisk i forhold til et sådant niveau i løbet af disse år (såsom at indgå en låneaftale om fast ejendom til køb af et hus til sin familie) — af den opfattelse, at Retten ud fra et retfærdighedshensyn skal tilpligte Kommissionen i det mindste at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 135.
—

sagsøgte tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for appelkammeret, jf. artikel 190 i procesreglementet for Den Europæiske Unions Ret.
C 95/44

Sag anlagt den 17. januar 2022 — Canai Technology mod EUIPO — WE Brand (HE&ME)

(Sag T-25/22)

(2022/C 95/62)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Canai Technology Co. Ltd (Guangzhou, Kina) (ved advokaterne J. Gallego Jiménez, E. Sanz Valls, P. Bauzá Martínez, Y. Hernández Viñes og C. Marí Aguilar)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: WE Brand Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Canai Technology Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af EU-figurmærket HE&ME — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 1 426 777

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. november 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1390/2020-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO (og den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO, såfremt sidstnævnte intervenerer i sagen) tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har begået retlige og faktiske fejl i fortolkningen og anvendelsen af samt begrundelsen for de retlige krav for vedtagelse af afgørelsen i henhold til EU-fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra a). — Der ses i afgørelsen fejlagtigt bort fra, at adskillelsestilsagnene, som Illumina har truffet og meddelt Kommissionen efter Illuminas erhvervelse af aktierne i GRAIL Inc., forhindrede parterne i at gennemføre fusionen som omhandlet i EU-fusionsforordningens artikel 7. — Afgørelsen indeholder ikke nogen meningsfuld redegørelse for de konkurrencevilkår, der gjorde sig gældende på tidspunktet for dens vedtagelse, og godtgør ikke hvordan Illuminas erhvervelse af aktierne i GRAIL Inc. begrænsede den effektive konkurrence eller ville begrænse den effektive konkurrence inden Kommissionen kunne vedtage en endelig afgørelse om realiteten. — Afgørelsen angiver ikke nogen uopsættelighed, der kunne begrunde vedtagelsen af foreløbige foranstaltninger, idet ikke noget væsentligt med hensyn til virkningerne for konkurrencen på de berørte markeder kunne ske i løbet af de få måneder mellem vedtagelsen af afgørelsen og vedtagelsen af den materielle afgørelse om fusionen. — Afgørelsen er behæftet med en retlig fejl, idet det antages, at Kommissionen i henhold til EU-fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra a), har ret til at vedtage foreløbige foranstaltninger for at sikre, at en hypotetisk fremtidig afgørelse i henhold til EU-fusionsforordningens artikel 8, stk. 4, er effektiv. — Det er uforeneligt med EU-fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra a), at pålægge GRAIL en særskilt forpligtelse; det er hverken nødvendigt eller forholdsmæssigt.
Sag anlagt den 10. januar 2022 — Motel One mod EUIPO — Apartment One (APART MENT ONE SLEEP CLEVER.)

(Sag T-15/22)

(2022/C 84/73)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Motel One GmbH (München, Tyskland) (advokaterne M. Hartmann, S. Fröhlich og H. Lerchl)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Apartment One GbR (Grasbrunn, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Apartment One GbR

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket APART MENT ONE SLEEP CLEVER — registreringsansøgning nr. 18 009 642

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. oktober 2021 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 564/2021-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
—

Den anfægtede afgørelse ændres således, at indsigelsesafdelingens afgørelse af 19. november 2020 ophæves, for så vidt som indsigelsen dermed blev forkastet med hensyn til varerne ginsenglikør; japanske likører med smagsstilsætning i form af japansk blommeekstrakt; likør af rød ginseng; likør baseret på afskallet byg; stimulerende likør indeholdende japansk blommeekstrakt [umeshu]; alkoholholdige cocktailblandinger; alkoholholdige cocktails indeholdende mælk; alkoholholdige cocktails i form af afkølet gelatine; alkoholholdige cocktaildrikke med frugt; alkoholholdige drikke indeholdende frugter; alkoholholdige drikke baseret på te; færdigblandede alkoholholdige drikkevarer, andre end sådanne baseret på øl; færdigblandede alkoholholdige drikkevarer; aperitiffer; søde japanske druevine indeholdende ekstrakter af ginseng og cinchona-bark; vin af sort hindbær [bokbunjaju]; alkoholiske frugtdrikke; wine coolers [alkoholholdige drikkevarer]; frugtekstrakter, alkoholiske, og at EU-varemærkeansøgning nr. 18 136 261 også afslås for disse varer.
1.

Første anbringende om, at ECDC undlod at overholde væsentlige processuelle krav, herunder dets egne interne regler og kodeks for god forvaltningsskik. Det gøres gældende, at ECDC bortså fra anerkendt risikovurderingsmetode, ikke opfyldte nødvendige standarder, herunder standarder for videnskabelig ekspertise og uafhængighed, og undlod at opfylde dets lovbestemte forpligtelser ved udarbejdelsen og offentliggørelsen af de anfægtede retsakter. Det gøres endvidere gældende, at de omtvistede risikovurderingsrapporter er groft vildledende og overdrevne pessimistiske, idet retsvirkningerne heraf var forudsigelige for ECDC og på forhånd givet henset til den tillid, som både Unionens institutioner og medlemsstater havde til disse reporter.
—

ECHA tilpligtes at betale sagsomkostningerne samt at betale appellantens omkostninger i sagen for klageudvalget og at refundere de udgifter, der blev betalt under disse sager.
—

Den del af den anfægtede afgørelse, som vedrører klagen i sag R-1952/2020-1, ændres, dvs., for så vidt angår punkt 2, 3, 4 og 6 i den anfægtede afgørelses konklusion: klagen i sag R 1952/2020-1 afslås, det fastslås, at varemærket »SYRENA« (EU-varemærke nr. 9 262 767) forbliver registreret for »biler« i klasse 12, og Polfarmex S.A. tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med klagesagen i sag R 1952/2020-1
2.

Andet anbringende om, at den administrative direktør var inkompetent, da han traf den anfægtede afgørelse, som følge af dennes situation med interessekonflikt, som følge af dennes manglende upartiskhed over for sagsøgeren, eller i det mindste tilsyneladende manglende upartiskhed, og som følge af tilsidesættelsen af reglerne om erstatning af en ansættelsesmyndighed i tilfælde af manglende kompetence til at handle.
—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/2020 af 17. november 2021 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1) annulleres, for så vidt angår den del, som vedrører Ungarn, som udelukker den finansielle støtte for regnskabsåret 2018-2019, og som omfatter mangler i gennemførelsen af hovedkontrollerne »[k]ontrol med henblik på at fastslå adgangen til den støtte, der ansøges om« og »[k]orrekt beregning af støtten, inklusive administrative nedsættelser og sanktioner«, fra EU-finansiering.
—

Der gives medhold i klagen over annullationsafdelingens afgørelse i sag 36 243 C.
1.

Det første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 3 og 4 i grundforordningen (2), har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved ikke at tage hensyn til oplysninger fremlagt af de sammenslutninger, der repræsenterer producenter af krydsfiner i Unionen, i forbindelse med fastlæggelsen af varedækningen, sammensætningen og definitionen af EU-erhvervsgrenen, og at den har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik. Som en upartisk undersøgelsesmyndighed skulle Kommissionen nemlig have lagt vægt på beviser, som de sammenslutninger, der repræsenterer producenter af krydsfiner i Unionen, havde indgivet på eget initiativ, kontrolleret disse og givet en passende faktisk og retlig vurdering i forbindelse med varedækningen, hvilket er et grundlæggende element i en antidumpingundersøgelse, som gælder for alle konklusioner. Kommissionen afviste eller så ligeledes faktisk bort fra alle beviser eller argumenter fra sagsøgeren vedrørende oplysningerne fra de sammenslutninger, der repræsenterer producenter af krydsfiner i Unionen.
4.

Det fjerde anbringende, hvorefter det ikke i den anfægtede afgørelse er godtgjort, at omstruktureringsplanen er realistisk, sammenhængende og vidtrækkende og er egnet til at sikre, at Condor inden for et rimeligt tidsrum igen bliver levedygtigt på lang sigt uden yderligere statsstøtte.
—

Den anfægtede afgørelse om tilbagebetaling af fordringer, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 25. november 2021, hvorved Kommissionen tilbagesøgte et beløb på 22 139,05 EUR ud af et beløb på 417 234,68 EUR, der er overført i forbindelse med et projekt finansieret af Den Europæiske Union og som anses for at kunne inddrives som følge af uregelmæssigheder, der angiveligt skulle have fundet sted i forbindelse med regnskabsaflæggelsen, annulleres.
3.

Det tredje anbringende, hvorefter Kommissionen har tilsidesat artikel 101 TEUF og ikke har givet en tilstrækkelig forklaring for anvendelsen af begrebet samlet og vedvarende overtrædelse. Navnlig: — Kommissionen har ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for, at der forelå en samlet plan med et fælles mål, som CS havde til hensigt at bidrage til, eller som disse selskaber havde kendskab til eller kunne have forudset. — Kommissionen har begået en retlig fejl ved at konkludere, at den tilgrundliggende forståelse udgør et element i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
—

EUIPO tilpligtes at betale de omkostninger, der er forbundet med dette søgsmål og andre omkostninger, idet, subsidiært, såfremt den anden part i sagen for EUIPO intervenerer, sidstnævnte og sagsøgte tilpligtes solidarisk at betale disse omkostninger.
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen anvendte artikel 4, stk. 3 i forordning (EF) nr. 1049/2001 urigtigt, idet den vurderede, at offentlig udbredelse af de ønskede dokumenter ville være til alvorlig skade for institutionens igangværende beslutningsproces.
—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale Siemens SAS et beløb på 1 967 994 EUR som erstatning for den skade, som er lidt for tabet af muligheden for at vinde del 1 og 2 af den omtvistede kontrakt.
—

Sagsøgte tilpligtes at erstatte det tab, der er forvoldt sagsøgeren, med et beløb, der skal fastsættes i henhold til den formel, der er henvist til under paragraf 74 (i stævningen), eller med et hvilket som helst andet beløb, som Retten finder rimeligt og retfærdigt (i det helt usandsynlige tilfælde, at Retten ikke giver medhold i punkt 2, 3 og 4 ovenfor).
2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn hvad angår de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag, for så vidt som den anfægtede afgørelse hviler på en urigtig forståelse af indholdet af de faktiske omstændigheder, der er en forudsætning for kvalificeringen som SMV, selv om ECHA rådede over alle de nødvendige elementer for vurderingen af sagsøgerens størrelse.
—

EUIPO og LULU’S FASHION LOUNGE LLC tilpligtes at bære deres egne omkostninger og in solidum at betale de af Ugo Bensoussan afholdte omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.
Sag anlagt den 3. januar 2022 — Loutsou mod EUIPO (POLIS LOUTRON)

(Sag T-13/22)

(2022/C 138/25)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Alexandra Loutsou (Thessaloniki, Grækenland) (ved advokat S. Psomakakis)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket POLIS LOUTRON — registreringsansøgning nr. 18 144 809

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. oktober 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 544/2020-1)

Påstande

— Sagen antagelse til realitetsbehandling.

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Det fastslås, at søgsmålet anlagt til prøvelse af afgørelsen truffet af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 544/2020-1) vedrørende EU-varemærkeansøgning nr. 18 144 809 er begrundet og kan antages til realitetsbehandling.

— Retsakt nr. L 110 af 8. november 2019 med begrundelsen for afslaget på varemærkeandsøgning nr. 18 144 809 annulleres delvist, og følgelig efterkommes den omhandlede ansøgning i sin helhed, og det omhandlede varemærke registreres i de påberåbte klasser som kendetegn for sagsøgerens virksomheds varer og tjenesteydelser på Den Europæiske Unions område.

— Retsakt nr. L 123 af 20. januar 2020 om afslag på varemærkeansøgning nr. 18 144 809 annulleres delvist, og følgelig efterkommes den omhandlede ansøgning i sin helhed, og det omhandlede varemærke registreres i de påberåbte klasser som kendetegn for sagsøgerens virksomheds varer og tjenesteydelser på Den Europæiske Unions område.

— Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret tilpligtes at registrere varemærket POLIS LOUTRON i alle de påberåbte klasser og for samtlige påberåbte varer og tjenesteydelser.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

I den anfægtede afgørelse er bestemmelserne i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker fortolket og anvendt fejlagtigt, for så vidt som det omhandlede varemærke hverken er beskrivende eller savner fornødent særpræg, og der derfor ikke foreligger nogen begrundelse for at give afslag på at registrere varemærket i de omhandlede klasser for de varer og tjenesteydelser, der henhører under disse klasser.
—

Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning, som omhandlet i artikel 11 i AXA’s forsikringspolice, for varig invaliditet, med den maksimale sats, samt den ydelse, der er fastsat i artikel 9.1.13 i de administrative bestemmelser, og et beløb på 24 000 EUR for det forvoldte ikke-økonomiske tab.
5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 85 og om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn hvad angår børnetilskuddet til C, i) henset til den omstændighed, at det er godtgjort på tilfredsstillende vis over for administrationen, at C »aktuelt passes« af sagsøgeren, og ii) og at det ikke er godtgjort, at sagsøgeren bevidst havde til hensigt at vildlede administrationen.
—

Subsidiært, for så vidt som påstanden om fuldstændig annullation af den anfægtede beslutning forkastes, annulleres den pågældende beslutning delvist, dvs. litra »Y«, som er affattet således »[under henvisning] til, at en fundamentalistisk organisation med navnet Ordo Iuris, som er tæt knyttet til den regerende koalition, har været en drivkraft bag kampagner, der undergraver menneskerettighederne og ligestillingen mellem kønnene i Polen, herunder forsøgene på at forbyde abort, opfordringerne til, at Polen trækker sig ud af Istanbulkonventionen, og opfordringerne til oprettelse af såkaldte »LGBTI-frie områder«; der henviser til, at kulturelle og religiøse værdier i Polen således misbruges som begrundelse for at hindre fuld gennemførelse af kvinders rettigheder, ligestilling for kvinder og deres ret til at træffe beslutninger om deres egne kroppe«
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at der foreligger magtfordrejning. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at Rådet i mangel af oplysninger, der ville have kunnet støtte hans opførelse som person, der »finansiere[r]« Wagner Group, alene kunne udpege ham indirekte i begrundelsen for opførelsen af Wagner Group og således forvride det mål, der oprindeligt blev forfulgt med foranstaltningen.
—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, idet der er anlagt en fejlagtig vurdering ved sammenligningen af tegnene og af risikoen for, at der antages at være en forbindelse med det ældre varemærke.
—

Det gøres i denne henseende for det første gældende, at Europa-Kommissionen begik en fejl ved fastsættelsen af værdien af den afsætning, der skulle tages i betragtning ved beregningen af grundbeløbet for den sanktion, som sagsøgerne blev pålagt, idet den tog hensyn til værdien af afsætningen i hele EØS-området. For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at Europa-Kommissionens anvendelse af en andel på 18 % af afsætningens værdi er uberettiget i det foreliggende tilfælde. Europa-Kommissionen tilregnede desuden Conserve Italia en deltagelsesperiode svarende til hele overtrædelsens varighed, hvorved den undlod at lægge vægt på, at sidstnævntes deltagelse i hver enkelt aftale var meget begrænset og på ingen måde vedvarende, eftersom gennemførelsen af aftalerne blev afbrudt mange gange.
C 148/44

Sag anlagt den 21. februar 2022 — Kanyama mod Rådet

(Sag T-95/22)

(2022/C 148/59)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Célestin Kanyama (Kinshasa, Den Demokratiske Republik Congo) (ved advokaterne T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme og T. Payan)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2021/2181 af 9. december 2021 (1) annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opretholdt under nr. 4 i bilaget til denne afgørelse.

— Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2021/2177 af 9. december 2021 (2) annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opretholdt under nr. 4 i bilag I til denne gennemførelsesforordning.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til de anbringender, som er blevet fremsat inden for rammerne af sag T-90/22, Kande Mupompa mod Rådet.

(1) Rådets afgørelse (FUSP) 2021/2181 af 9.12.2021 om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2021, L 443, s. 75).

(2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2021/2177 af 9.12.2021 om gennemførelse af artikel 9 i forordning (EF) nr. 1183/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod personer, der bryder våbenembargoen over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2021, L 443, s. 3).
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den afslår at efterkomme begæringen om fortabelse af EU-varemærket STIWELL nr. 4 072 542 for varerne »neuromuskulære stimulationsapparater« i klasse 10, og for så vidt som den giver afslag på at fastsætte startdatoen for fortabelsen for samtlige varer til 5-årsdagen for offentliggørelsen af registreringen af dette varemærke i EU-Varemærketidende (den 21.2.2011).
2.

Andet anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn, som Rådet har anlagt for så vidt angår sagsøgerens involvering i handlinger, der udgør alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Den Demokratiske Republik Congo. Sagsøgeren har kritiseret omstændighederne omkring den fornyede behandling, der gik forud for den anfægtede forlængelse af de restriktive foranstaltninger, og har bestridt enhver aktuel involvering i de forhold, som begrunder beslutningen om at opføre ham på listen over de personer, der er omfattet af afgørelse 2010/788/FUSP.
C 148/45

Sag anlagt den 21. februar 2022 — Kampete mod Rådet

(Sag T-96/22)

(2022/C 148/60)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Ilunga Kampete (Kinshasa, Den Demokratiske Republik Congo) (ved advokaterne T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme og T. Payan)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2021/2181 af 9. december 2021 (1) annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opretholdt under nr. 1 i bilaget til denne afgørelse.

— Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2021/2177 af 9. december 2021 (2) annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opretholdt under nr. 1 i bilag I til denne gennemførelsesforordning.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til de anbringender, som er blevet fremsat inden for rammerne af sag T-90/22, Kande Mupompa mod Rådet.

(1) Rådets afgørelse (FUSP) 2021/2181 af 9.12.2021 om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2021, L 443, s. 75).

(2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2021/2177 af 9.12.2021 om gennemførelse af artikel 9 i forordning (EF) nr. 1183/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod personer, der bryder våbenembargoen over for Den Demokratiske Republik Congo (EUT 2021, L 443, s. 3).