Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Konkurrence ° administrativ procedure ° sprogordning ° meddelelse af klagepunkter og den endelige beslutning ° affattelse paa det sprog, hvorpaa sagen behandles ° bilag til meddelelsen af klagepunkter ° fremsendes paa originalsproget

(Raadets forordning nr. 1, art. 3, og Raadets forordning nr. 17, art. 19, stk. 1 og 2; Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 2, stk. 1)

2. Konkurrence ° administrativ procedure ° kommissionsbeslutning, hvorved der fastslaas en overtraedelse ° udelukkelse af bevismateriale, der ikke er fremsendt til den paagaeldende virksomhed

(EOEF-traktaten, art. 85, stk. 1)

3. Konkurrence ° karteller ° samordnet praksis ° begreb ° informationsudveksling som led i en aftale eller forberedelse heraf

(EOEF-traktaten, art. 85, stk. 1)

4. Konkurrence ° karteller ° skadelig virkning paa konkurrencen ° kriterier ° konkurrencebegraensende formaal ° tilstraekkeligt

(EOEF-traktaten, art. 85, stk. 1)

5. Konkurrence ° karteller ° paavirkning af handelen mellem medlemsstater ° kriterier

(EOEF-traktaten, art. 85, stk. 1)

6. Konkurrence ° faellesskabsregler ° anvendelse ° konkurrencebegraensende adfaerd, som myndighederne i en medlemsstat fremmer ° uden betydning

(EOEF-traktaten, art. 85 og 86)

7. Faellesskabsret ° principper ° force majeure ° begreb

8. Konkurrence ° faellesskabsregler ° overtraedelse ° Kommissionens undladelse af at skride ind over for andre overtraedelser ° ingen begrundelse

(EOEF-traktaten, art. 85, 86 og 155)

9. Konkurrence ° boeder ° Kommissionens kriterier for boedeudmaaling ° angivelse under den administrative procedure ° ingen pligt hertil ° oplysninger om fremgangsmaaden for boedeudmaalingen oenskelige

(Raadets forordning nr. 17, art. 15)

10. Konkurrence ° boeder ° stoerrelse ° sanktioner paalagt af Faellesskabet og sanktioner paalagt af en medlemsstats myndigheder for overtraedelse af den nationale konkurrencelovgivning ° kumulering ° tilladt ° Kommissionen forpligtet til at tage hensyn til nationale sanktioner, der er paalagt for de samme forhold

(Raadets forordning nr. 17, art. 15)

Sammendrag

1. Baade Kommissionens endelige beslutning og meddelelsen af klagepunkter i en konkurrencesag er sagsakter, hvorved Kommissionens standpunkt fastlaegges i forhold til modtageren, og som saadanne omfattet af artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 99/63 om udtalelser i henhold til artikel 19 i forordning nr. 17. De maa derfor anses for "dokumenter" i henhold til artikel 3 i forordning nr. 1, saaledes at de skal fremsendes til modtageren paa det sprog, sagen behandles paa. Bilag til meddelelsen af klagepunkter, som ikke stammer fra Kommissionen, maa derimod anses for belastende materiale, som Kommissionen tillaegger betydning, og maa derfor fremsendes til modtageren, som de er, saaledes at modtageren kan faa kendskab til Kommissionens fortolkning af det materiale, paa grundlag af hvilket den har udfaerdiget meddelelsen af klagepunkter og beslutningen.

2. I en beslutning, som i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 1, rettes til en virksomhed, kan der ikke som bevismateriale over for den paagaeldende virksomhed anvendes dokumenter, som ikke er fremsendt til denne i forbindelse med meddelelsen af klagepunkter, saaledes at virksomheden med rette kunne gaa ud fra, at de ikke havde betydning for sagen.

3. Der er tale om samordnet praksis i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, naar virksomheder som led i en aftale, som er omfattet af denne bestemmelse, udveksler oplysninger om deres leverancer, der ikke kun vedroerer allerede foretagne leverancer, men som ogsaa skal muliggoere en permanent kontrol med igangvaerende leverancer med henblik paa at sikre, at aftalen fungerer hensigtsmaessigt.

Der er ligeledes tale om en ulovlig samordnet praksis, naar en virksomhed giver sine konkurrenter oplysninger som led i forberedelsen af en aftale.

4. Det er ikke i relation til traktatens artikel 85, stk. 1, noedvendigt at tage hensyn til en aftales faktiske foelger, naar det fremgaar, at aftalen har til formaal at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet. Det forhold, at en virksomhed, som sammen med andre virksomheder deltager i moeder, hvorunder der traeffes beslutninger om priser, ikke overholder de aftalte priser, fratager ikke moederne deres konkurrencebegraensende formaal, ligesom det ikke indebaerer, at virksomheden ikke deltager i aftalerne, men denne omstaendighed vil kun kunne vise, at den ikke gennemfoerer de omhandlede aftaler.

5. For at en vedtagelse, en aftale eller en praksis kan anses for at paavirke handelen mellem medlemsstater, jf. traktatens artikel 85, stk. 1, skal det paa grundlag af alle faktiske og retlige omstaendigheder kunne forudsiges med en tilstraekkelig grad af sandsynlighed, at de vil kunne oeve en direkte eller indirekte, aktuel eller potentiel indflydelse paa handelen mellem medlemsstater, saaledes at de vil kunne hindre, at der skabes et indre marked mellem medlemsstater.

Det kraeves ikke efter traktatens artikel 85, stk. 1, at de fastslaaede konkurrencebegraensninger faktisk har paavirket handelen mellem medlemsstater maerkbart, men kun, at det er bevist, at aftalerne kan have haft en saadan virkning.

6. Den omstaendighed, at de nationale myndigheder kendte eller godkendte virksomhedernes konkurrencebegraensende adfaerd eller maaske ligefrem tilskyndede hertil, er uden betydning for, om traktatens artikel 85 og i givet fald artikel 86 finder anvendelse.

7. Ved force majeure forstaas usaedvanlige og uforudsigelige omstaendigheder, som den, der paaberaaber sig force majeure, ikke har nogen indflydelse paa, og som han ikke har mulighed for at afvaerge, ogsaa selv om han udviser den stoerste mulige paapasselighed.

8. Selv om Kommissionen ikke maatte have opfyldt sine forpligtelser efter EOEF-traktatens artikel 155, idet den ikke har sikret, at visse virksomheder overholder konkurrencereglerne, goer dette ikke eventuelle overtraedelser heraf fra andre virksomheders side berettigede.

9. Kommissionen er ikke forpligtet til under den administrative procedure i en konkurrencesag at angive, efter hvilke kriterier den paataenker at udmaale boeden.

Det er imidlertid oenskeligt, at virksomhederne ° paa en maade, som Kommissionen finder hensigtsmaessig ° kan faa et detaljeret indblik i, hvorledes den boede, der paalaegges dem, er beregnet, saaledes at de kan tage stilling med fuldt kendskab til sagen uden at vaere forpligtet til at anlaegge sag ved Faellesskabets retsinstanser til proevelse af Kommissionens beslutning, hvilket er i strid med god forvaltningsskik.

10. Selv om det saerlige system for kompetencefordelingen mellem Faellesskabet og medlemsstaterne paa det kartelretlige omraade indebaerer, at der kan ske kumulering af sanktioner, saafremt der findes to sideloebende procedurer, der tjener forskellige formaal, kraever et almindeligt billighedshensyn, at Kommissionen ved udmaalingen af boeden i henhold til artikel 15 i forordning nr. 17 skal tage hensyn til sanktioner, som allerede maatte vaere paalagt den samme virksomhed for det samme forhold, naar der er tale om sanktioner for overtraedelse af en medlemsstats kartelregler, og overtraedelsen saaledes er sket paa Faellesskabets omraade.