Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - invalideforsikring - betingelser for tilkendelse af ydelser - lovgivning i en medlemsstat, der fastsaetter en referenceperiode med henblik paa fastlaeggelsen af en mindsteforsikringsperiode - forpligtelse til at forlaenge referenceperioden med arbejdsloeshedsperioder tilbagelagt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning - foreligger ikke - lovgivning i den anden medlemsstat, der til forskel fra lovgivningen i den foerste medlemsstat anerkender forlaengelse ved arbejdsloeshedsperioder tilbagelagt paa det nationale omraade

[EF-traktaten, art. 48-51; Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71, art. 9a, og nr. 574/72, art. 15, stk. 1, litra f), nr. ii)]

2 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ligebehandling - lovgivning i en medlemsstat, der for saa vidt angaar erhvervelse af retten til invaliditetsydelser kun tager hensyn til de forsikringsperioder i anledning af arbejdsloeshed, der er tilbagelagt paa det nationale omraade - lovgivning, der bevirker, at arbejdstagere, der har vaeret erhvervsaktive i flere medlemsstater, stilles ringere - ulovlig - lovgivning i en medlemsstat, der ikke ved beregningen af mindsteforsikringsperioden tager hensyn til forsikringsperioder i anledning af arbejdsloeshed, der er tilbagelagt i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat ud over de perioder, hvortil der tages hensyn i dennes egen lovgivning - lovlig

(EF-traktaten, art. 48-51)

Sammendrag

3 Traktatens artikel 48-51, artikel 9a, i forordning nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og artikel 15, stk. 1, litra f), nr. ii), i forordning nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat herefter ikke er forpligtet til at forlaenge den ifoelge dens lovgivning for fastlaeggelse af den mindsteforsikringsperiode, der er en betingelse for tilkendelse af ydelser i anledning af invaliditet, fastsatte referenceperiode med en periode, der svarer til de arbejdsloeshedsperioder, den paagaeldende har tilbagelagt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, der til forskel fra lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat anerkender en saadan forlaengelse, naar arbejdsloeshedsperioderne er tilbagelagt paa dens omraade.

4 Traktatens artikel 48-51 er til hinder for en national lovgivning, der for erhvervelsen af retten til ydelser ved invaliditet kun tager hensyn til perioder med arbejdsloeshedsforsikring, som er tilbagelagt paa det nationale omraade med udelukkelse af hermed ligestillede perioder, der er tilbagelagt paa andre medlemsstaters omraade. En bestemmelse herom, hvorefter arbejdstagere, der ikke har udoevet deres ret til fri bevaegelighed, og vandrende arbejdstagere behandles forskelligt og de sidstnaevnte stilles ringere, maa, naar den ikke begrundes objektivt, antages at vaere et udtryk for forskelsbehandling, og dermed for tilsidesaettelse af de grundlaeggende bestemmelser i traktaten, der har til formaal at sikre fri bevaegelighed for arbejdstagerne.

Derimod er traktatens artikel 48-51 ikke til hinder for, at det ifoelge en medlemsstats lovgivning - ved afgoerelsen af, om mindsteforsikringsperioden for anerkendelse af ret til en ydelse i anledning af invaliditet er tilbagelagt - er udelukket at tage hensyn til arbejdsloeshedsforsikringsperioder, der er tilbagelagt i en bestemt periode forud for forsikringsbegivenhedens indtraeden i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, og som gaar ud over de perioder, som tages i betragtning i henhold til den foerste medlemsstats lovgivning.