I anledning af strejken i 1970 besluttede Kommissionen den 16. december 1970, at »det er et selvindlysende princip, at der ikke skal ydes betaling for strejkedage, og kun Kommissionen er kompetent med hensyn til anvendelse af dette princip«, og »at betaling under alle omstændigheder vil ophøre fra« den 11. januar 1971. Denne beslutning blev meddelt personalet. Ved tre skrivelser, udsendt henholdsvis i løbet af 1971, den 20. marts 1972 og den 29. november 1972 erindrede generaldirektøren for personale og administration de ansatte om Kommissionens beslutning af 16. december 1970.

Personalet ved institutionerne i De europæiske Fællesskaber indledte den 30. november om eftermiddagen og den 1. december 1972 en såkaldt »varslingsstrejke«. Den blev efterfulgt af en strejke, som fandt sted fra den 11. til den 15. december 1972. Årsagen til disse strejker var den holdning, Rådet indtog under forhandlingerne om og vedtagelsen af en forordning af 12. december 1972 om tilpasning af vederlagene med henblik på forøgelse af købekraften.

Kommissionen — der den 11. december først havde givet udtryk for sin solidaritet med personalet og derefter den 13. december havde opfordret dette til at genoptage arbejdet den følgende dag — indgav den 15. december 1972 stævning ved Domstolen med henblik på annullation af Rådets forordning af 12. december 1972. ( 1 )

Under Kommissionens møde den 20. december 1972 besluttede den, at man skulle søge enighed med de andre institutioner om at fastlægge en fælles holdning med hensyn til de arbejdslønninger, der svarede til strejkedagene. Kommissionen var af den opfattelse, at der skulle ske tilbageholdelse for hver enkelt strejkedag, idet det dog for det tilfælde, at Kommissionen skulle få medhold i den ved Domstolen rejste sag, forudsattes, at »der ville ske betaling for mandag den 11., tirdsdag den 12. og onsdag den 13. december«.

Efter at være blevet informeret om resultaterne af forhandlingerne med de andre institutioner, besluttede Kommissionen under sit møde den 28. februar 1973 at foranstalte tilbageholdelse i lønnen til de strejkende tjenestemænd, idet den dog indrømmede en »fritagelse« for tre strejkedage uafhængigt af deres dato.

Efter to møder den 1. og 7. marts 1973 mellem medlemmer af Kommissionen og repræsentanter fra fagforeningerne stadtfæstede Kommissionen beslutningen under sit møde den 21. marts 1973 og pålagde generaldirektoratet for personale og administration at foretage tilbageholdelsen.

Denne beslutning blev meddelt repræsentanterne for personalets fagforeninger og faglige sammenslutninger. Den 26. marts 1973 udsendte forbindelsesudvalget for disse organisationer en informationskrivelse til personalet, hvori man meddelte Kommissionens beslutning og anførte, at udvalget »principielt måtte udtage stævning ved Domstolen mod denne beslutning«.

Den 28. marts 1973 udsendte kommissionsmedlem Borschette over telefonavisen en meddelelse til personalet, hvori han henledte opmærksomheden på beslutningerne af 16. december 1970, 20. december 1972, 28. februar og 21. marts 1973 og forklarede grundene til dem. Denne meddelelse blev gengivet i Personaleposten af 12. april 1973.

Den 21. september 1973 blev følgende meddelelse fra generaldirektoratet for personale og administration udsendt i Personaleposten:

»Som følge af de strejker, der fandt sted i december måned sidste år, bekræftede Kommissionen i sit møde den 21. marts 1973 sin beslutning om at lade foranstalte en tilbageholdelse i lønnen til de tjenestemænd og andre ansatte, som deltog i denne aktion, og den har pålagt generaldirektoratet for personale og administration at iværksætte denne beslutning.

Kommissionen indrømmede dog en »fritagelse« for tre strejkedage uden hensyn til datoen.

Kommissionens beslutning blev, som enhver husker det, bekendtgjort for det samlede personale ved en meddelelse fra Borschette den 28. marts 1973.

Da arbejdet med iværksættelsen af beslutningen netop er blevet fuldendt, informeres det samlede personale om, at tilbageholdelsen vil blive foretaget i lønningerne for oktober måned 1973 for det berørte personale i Bruxelles og senest i lønningerne for november måned for det berørte personale i Luxembourg.

Denne tilbageholdelse, som foretages med 1/30 af lønnen pr. strejkedag, vil fremkomme på lønsedlen under følgende koder:

…«

Der fandt herefter faktisk individuelle løntilbageholdelser sted for det meget store antal tjenestemænd ved Kommissionen, der havde deltaget i strejkerne.