Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – modpartens anfægtelse af den anfægtede afgørelse i sit indlæg

(Kommissionens forordning nr. 216/96, art. 8, stk. 3)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. Det fremgår af ordlyden artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 216/96 om fastsættelse af forretningsordenen for appelkamrene ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), som ændret, at modparten i forbindelse med sagen for appelkammeret i sit indlæg kan udøve sin ret til at anfægte den afgørelse, der er anfægtet. Den pågældende kan således alene i sin egenskab af modpart anfægte gyldigheden af indsigelsesafdelingens afgørelse. Artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 216/96 begrænser desuden ikke denne ret til de anbringender, der allerede er nævnt i klagen. I henhold til denne bestemmelse vedrører anmodningen nemlig et punkt, som ikke er nævnt i klagen. Bestemmelsen henviser i øvrigt heller ikke til den omstændighed, at modparten selv kunne have indgivet en klage over den anfægtede afgørelse. Begge disse retsmidler findes for at give mulighed for at anfægte en afgørelse om at tage en indsigelse til følge og om at give afslag på EF-varemærkeansøgningen.

(jf. præmis 23)

2. I forbindelse med undersøgelsen af en indsigelse, der er rejst af indehaveren af et ældre varemærke i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, er der intet til hinder for, at det kan godtgøres, at der består en visuel lighed mellem et ordmærke og et figurmærke, eftersom disse to typer af mærker har en grafisk ydre form, som er i stand til at fremkalde et visuelt indtryk.

(jf. præmis 37)

3. For de tyske gennemsnitsforbrugere er der en risiko for forveksling mellem ordmærket COMIT, der er ansøgt registreret som EF-varemærke for tjenesteydelser i klasse 35, 36, 41 og 42 i Nicearrangementet, og figurmærket Comet, der tidligere er registreret i Tyskland for tjenesteydelser af samme art.

Eftersom der er stærke ligheder mellem de omhandlede tegn, navnlig visuelle og fonetiske ligheder, og eftersom det er blevet fastslået, at de omhandlede tjenesteydelser er af samme art, er det nemlig sandsynligt, at kundekredsen forveksler de omhandlede varemærker, henset til at gennemsnitsforbrugeren kun sjældent har mulighed for at foretage en direkte sammenligning mellem de forskellige mærker, men må stole på det ufuldstændige billede af dem, han har i erindringen. Til trods for en vis begrebsmæssig forskel og de tyske gennemsnitsforbrugeres opmærksomhedsniveau, er der således en risiko for, at denne kundekreds kan antage, at de pågældende tjenesteydelser hidrører fra den samme virksomhed eller i givet fald fra økonomisk forbundne virksomheder.

(jf. præmis 33, 34 og 45-47)