ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/12

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 15. november 2017 — Rochus Geissel, som likvidator for RGEX GmbH i.L. mod Finanzamt Neuss (sag C-374/16), og Finanzamt Bergisch Gladbach mod Igor Butin (sag C-375/16) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Forenede sager C-374/16 og C-375/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 168, litra a), artikel 178, litra a), og artikel 226, nr. 5) - fradrag for indgående afgift - oplysninger, som obligatorisk skal anføres på fakturaen - den afgiftspligtige persons berettigede forventning om en fradragsret))

(2018/C 022/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Rochus Geissel, som likvidator for RGEX GmbH i.L. (sag C-374/16) og Finanzamt Bergisch Gladbach (sag C-375/16)

Sagsøgte: Finanzamt Neuss (sag C-374/16) og Igor Butin (sag C-375/16)

Konklusion

Artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med dette direktivs artikel 226, nr. 5), skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der gør udøvelsen af retten til at fradrage den indgående moms betinget af, at der på fakturaen anføres adressen på det sted, hvor fakturaudstederen udøver sin økonomiske aktivitet.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/11

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. november 2017 — Kozuba Premium Selection sp. z o.o.mod Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-308/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 12, stk. 1 og 2 - artikel 135, stk. 1, litra j) - afgiftspligtige transaktioner - fritagelse i forbindelse med levering af bygninger - begrebet »første indflytning« - begrebet »ombygning«))

(2018/C 022/14)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

Konklusion

Artikel 12, stk. 1 og 2, og artikel 135, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EØF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, som gør fritagelse for merværdiafgift vedrørende levering af bygninger betinget af, at den første indflytning heri kan anses for at være sket under gennemførelse af en afgiftspligtig transaktion. De samme bestemmelser skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en sådan national bestemmelse, som gør samme fritagelse betinget af, at de afholdte udgifter ikke har oversteget 30 % af bygningens nyværdi, såfremt nævnte begreb »forbedring« skal fortolkes på samme måde som begrebet »ombygning«, der findes i artikel 12, stk. 2, i direktiv 2006/112, dvs. således at den omhandlede bygning skal have undergået væsentlige ændringer med henblik på at ændre anvendelsen heraf eller at ændre betingelserne for anvendelsen heraf betydeligt.

(1) EUT C 335 af 12.9.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/9

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. november 2017 — Enzo Di Maura mod Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Siracusa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria provinciale di Siracusa — Italien)

(Sag C-246/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - beskatningsgrundlag - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 11, punkt C, stk. 1, andet afsnit - begrænsning af retten til nedsættelse af beskatningsgrundlaget i tilfælde af medkontrahentens manglende betaling - medlemsstaternes skønsmargen ved gennemførelsen - proportionaliteten med hensyn til varigheden af den erhvervsdrivendes forfinansiering))

(2018/C 022/10)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione tributaria provinciale di Siracusa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Enzo Di Maura

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Siracusa

Konklusion

Artikel 11, punkt C, stk. 1, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke kan gøre en nedsættelse af beskatningsgrundlaget for momsen betinget af en forgæves gennemførelse af en insolvensprocedure, når en sådan procedure kan vare mere end ti år.

(1) EUT C 260 af 18.7.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/12

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 9. november 2017 — AZ mod Minister Finansów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-499/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 98 - medlemsstaternes mulighed for at anvende en nedsat sats på levering af visse varer og ydelser - bilag III, punkt 1 - levnedsmidler - bagværk og kager - dato for mindste holdbarhed og sidste anvendelsesdato - princippet om afgiftsneutralitet))

(2018/C 005/16)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AZ

Sagsøgt: Minister Finansów

Konklusion

Artikel 98 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den ikke — forudsat at princippet om afgiftsneutralitet er overholdt, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve — er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter anvendelsen af den nedsatte merværdiafgiftssats på friskt bagværk og kager udelukkende sker ud fra kriteriet »dato for mindste holdbarhed«, henholdsvis »sidste anvendelsesdato«.

(1) EUT C 22 af 23.1.2017.
2)

Direktiv 2006/112, navnlig dets artikel 168, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den obligatoriske slettelse fra momsregistret af et selskab, hvis opløsning er blevet bestemt ved en retsafgørelse, medfører en forpligtelse til — selv når dette selskab fortsætter med at foretage økonomiske transaktioner under dets likvidation — at beregne den indgående moms, som skal betales eller er betalt af eksisterende aktiver på datoen for denne opløsning, og at indbetale momsen til staten, og som derved gør fradragsretten betinget af, at denne forpligtelse overholdes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/14

Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. november 2017 — Tünkers France og Tünkers Maschinenbau GmbH mod Expert France (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-641/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - insolvensbehandling - forordning (EF) nr. 1346/2000 - kompetent ret - søgsmål med påstand om illoyal konkurrence anlagt i forbindelse med en insolvensbehandling - søgsmål anlagt af et selskab med hjemsted i en anden medlemsstat mod erhververen af en aktivitetsgren af selskabet, der er under insolvensbehandling - søgsmål uden forbindelse med insolvensbehandlingen eller søgsmål, som følger direkte af denne behandling og træffes i nær forbindelse hermed))

(2018/C 005/18)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Tünkers France og Tünkers Maschinenbau GmbH

Sagsøgt: Expert France

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at det ikke er den ret, der har indledt en insolvensbehandling, der har kompetence til at afgøre et søgsmål med påstand om illoyal konkurrence, hvorved erhververen af en aktivitetsgren, der er erhvervet i forbindelse med en insolvensbehandling, med urette har fremstillet sig selv som eneforhandler af de varer, der fremstilles af debitoren.

(1) EUT C 70 af 6.3.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. november 2017 — HX mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-423/16 P) (1)

((Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - restriktive foranstaltninger over for en person, som er opført i bilaget til en afgørelse - forlængelse af gyldigheden af denne afgørelse under sagen for Den Europæiske Unions Ret - anmodning om tilpasning af stævningen under retsforhandlingernes mundtlige del og ikke ved særskilt procesdokument - artikel 86 i Rettens procesreglement - bulgarsk sprogversion - Rettens annullation af den oprindelige afgørelse, hvorved den pågældende blev opført på listen over personer, der er genstand for restriktive foranstaltninger - forlængelsesafgørelsens ophør - anmodning om tilpasning af stævningen stadig relevant)

(2018/C 005/14)

Processprog: bulgarsk

Parter

Appellant: HX (ved advokat S. Koev)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved I. Gurov og S. Kyriakopoulou, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Domskonklusionens punkt 2 i Den Europæiske Unions Rets dom af 2. juni 2016, HX mod Rådet (T-723/14, EU:T:2016:332), ophæves.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om den anmodning om tilpasning af stævningen, som HX har fremsat for Den Europæiske Unions Ret.

3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som HX har afholdt såvel i første instans som i forbindelse med den foreliggende appelsag.

(1) EUT C 350 af 26.9.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. november 2017 — Teodor Ispas og Anduţa Ispas mod Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Cluj — Rumænien)

(Sag C-298/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - EU-rettens generelle principper - retten til en god forvaltning og retten til forsvar - national skatte- og afgiftslovgivning, hvori er fastsat retten til at blive hørt og retten til information under en administrativ afgiftsprocedure - afgørelse om pålæggelse af merværdiafgift truffet af de nationale afgiftsmyndigheder uden at give den afgiftspligtige person adgang til de oplysninger og dokumenter, som udgør grundlaget for denne afgørelse))

(2018/C 005/12)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Teodor Ispas og Anduţa Ispas

Sagsøgt: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

Konklusion

Det generelle EU-retlige princip om retten til forsvar skal fortolkes således, at en person i nationale administrative procedurer til kontrol og fastsættelse af grundlaget for merværdiafgift skal have mulighed for på begæring at få meddelt de oplysninger og dokumenter, der er indeholdt i de administrative sagsakter, og som den offentlige myndighed tog i betragtning, da den traf sin afgørelse, medmindre almene hensyn begrunder en begrænsning af adgangen til disse oplysninger og disse dokumenter.

(1) EUT C 314 af 29.8.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/7

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 9. november 2017 — SolarWorld AG mod Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rådet for den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Sag C-204/16 P) (1)

((Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) nr. 1238/2013 - artikel 3 - import af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Kina - endelig antidumpingtold - fritagelse af import omfattet af et godtaget tilsagn - spørgsmålet, om en bestemmelse kan udskilles))

(2018/C 005/08)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: SolarWorld AG (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (ved avocat L. Ruessmann og solicitor M.J. Beck), Rådet for Den Europæiske Union (ved H. Marcos Fraile, som befuldmægtiget, bistået af Avocată N. Tuominen), Europa-Kommissionen (ved A. Demeneix, T. Maxian Rusche og J.-F. Brakeland, som befuldmægtiget) og China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (ved avocats J.-F. Bellis og A. Scalini samt avvocato F. Di Gianni)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) SolarWorld AG betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 232 af 27.6.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. november 2017 — António Fernando Maio Marques da Rosa mod xx (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação do Porto — Portugal)

(Sag C-306/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 2003/88/EF - artikel 5 - ugentlig hviletid - national lovgivning, som fastsætter mindst én hviledag for hver syvdagesperiode - perioder på mere end seks på hinanden følgende arbejdsdage))

(2018/C 005/13)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação do Porto

Parter i hovedsagen

Sagsøger: António Fernando Maio Marques da Rosa

Sagsøgt: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA

Konklusion

Artikel 5 i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000, og artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at de ikke kræver, at den sammenhængende ugentlige minimumshvileperiode på 24 timer, som en arbejdstager har ret til, tildeles senest dagen efter en periode på seks på hinanden følgende arbejdsdage, men påbyder, at denne tildeles inden for hver syvdagesperiode.

(1) EUT C 326 af 5.9.2016.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3-5 i Kommissionens afgørelse 2014/539/EU af 27. marts 2014 om statsstøtte SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) tildelt af Grækenland til Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. og til EUF-traktaten, idet den nævnte medlemsstat ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre denne afgørelse, og idet den ikke har underrettet Europa-Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet i henhold til afgørelsen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/7

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 9. november 2017 — SolarWorld AG mod Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Sag C-205/16 P) (1)

((Appel - subsidieret indførsel - gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 - artikel 2 - import af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Kina - endelig udligningstold - fritagelse for import, der er genstand for et godtaget tilsagn - spørgsmålet, om en bestemmelse kan udskilles))

(2018/C 005/09)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: SolarWorld AG (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck), Rådet for Den Europæiske Union (ved H. Marcos Fraile, som befuldmægtiget, bistået af Avocată N. Tuominen), Europa-Kommissionen (ved A. Demeneix, J.-F. Brakeland og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede) og China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (ved avocats J.-F. Bellis og A. Scalini samt avvocato F. Di Gianni)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) SolarWorld AG betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 232 af 27.6.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/9

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. november 2017 — Jan Theodorus Arts mod Veevoederbedrijf Alpuro BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden — Nederlandene)

(Sag C-227/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - landbrug - fælles landbrugspolitik - forordning (EF) nr. 73/2009 - enkeltbetalingsordning - kalveopdrætter, der har indgået en integrationskontrakt - et aftalevilkår, hvorefter engangsbetalingen tilflyder integrationsvirksomheden - lovlighed))

(2018/C 005/11)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jan Theodorus Arts

Sagsøgt: Veevoederbedrijf Alpuro BV

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006 og (EF) nr. 378/2007 samt om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for et aftalevilkår, hvorefter størrelsen af den støtte, som en kalveopdrætter kan gøre krav på i henhold til enkeltbetalingsordningen, tilflyder en integrationsvirksomhed, såfremt overførslen af denne støtte indgår i et arrangement med gensidige rettigheder og forpligtelser, som er aftalt mellem parterne i integrationsaftalen.

(1) EUT C 279 af 1.8.2016.
1)

Artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at en meddelelse om procedurens afslutning udstedt af referencemedlemsstaten i overensstemmelse med artikel 28, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret for så vidt angår lægemiddelovervågning ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/84/EU af 15. december 2010, inden udløbet af grundpatentet, som er omhandlet i artikel 1, litra c), i forordning nr. 469/2009, ikke kan svare til en tilladelse til markedsføring som omhandlet i denne artikel 3, litra b), således at der ikke kan udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat på grundlag af en sådan meddelelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/8

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2017 — Soufiane El Hassani mod Minister Spraw Zagranicznych (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-403/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - forordning (EF) nr. 810/2009 - artikel 32, stk. 3 - fællesskabskodeks for visa - afslag på visum - ansøgerens ret til at påklage denne afgørelse - en medlemsstats forpligtelse til at sikre adgangen til retsmidler for en domstol))

(2018/C 052/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Soufiane El Hassani

Sagsøgt: Minister Spraw Zagranicznych

Konklusion

Artikel 32, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at den pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at foreskrive et retsmiddel mod afgørelser om visumafslag, for hvilket de nærmere bestemmelser henhører under hver enkelt medlemsstats retsorden under overholdelse af ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet. Dette retsmiddel skal på et vist tidspunkt under proceduren sikre et retsmiddel for en domstol.

(1) EUT C 383 af 17.10.2016.
2)

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en aftalebestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter de autoriserede forhandlere i et selektivt distributionssystem for luksusvarer, der hovedsageligt har til formål at bevare disse varers image af luksus, forbydes at benytte tredjepartsplatforme i forbindelse med internetsalg af aftalevarerne på en måde, som er synlig udefra, når denne aftalebestemmelse har til formål at bevare de nævnte varers image af luksus, når den er fastsat ens for alle og anvendes uden forskelsbehandling, og når den er forholdsmæssig i forhold til det forfulgte formål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — Antonio Miravitlles Ciurana m.fl. mod Contimark SA og Jordi Socias Gispert (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona — Spanien)

(Sag C-243/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - selskabsret - direktiv 2009/101/EF - artikel 2 og 6-8 - direktiv 2012/30/EU - artikel 19 og 36 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 20, 21 og 51 - inddrivelse af fordringer, der følger af en ansættelseskontrakt - ret til ved samme retsinstans at anlægge sag mod selskabet og dets direktør som værende ansvarlig og solidarisk hæftende for selskabets gæld))

(2018/C 052/07)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García og Juan Gregorio Benito García

Sagsøgt: Contimark SA og Jordi Socias Gispert

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16. december 2009 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i artikel 48, stk. 2, [EF] nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og navnlig dets artikel 2 og 6-8, samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/30/EU af 25. oktober 2012 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 54, stk. 2, TEUF nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og navnlig dets artikel 19 og 36, skal fortolkes således, at arbejdstagere, som er kreditorer i et aktieselskab som følge af ophævelsen af deres ansættelseskontrakt, ikke på grundlag af disse bestemmelser har ret til ved samme arbejdsret som den, der har kompetence til at påkende søgsmålet om anerkendelse af deres lønkrav, at anlægge et erstatningssøgsmål mod selskabets direktør for at have undladt at indkalde til selskabets generalforsamling til trods for, at selskabet havde lidt betydelige tab, med henblik på, at denne direktør pålægges solidarisk hæftelse for nævnte lønkrav.

(1) EUT C 279 af 1.8.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) mod Giant (China) Co. Ltd, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-61/16 P) (1)

((Appel - dumping - forordning (EU) nr. 502/2013 - import af cykler med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 18, stk. 1 - samarbejde - begrebet »nødvendige oplysninger« - artikel 9, stk. 5 - anmodning om individuel behandling - risiko for omgåelse))

(2018/C 052/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Giant (China) Co. Ltd (ved avocat P. De Baere), Rådet for Den Europæiske Union (ved H. Marcos Fraile, som befuldmægtiget, bistået af solicitor B. O’Connor og avocat S. Gubel) og Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland, M. França og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) bærer sine egne omkostninger og betaler Giant (China) Co. Ltd’s omkostninger.

3) Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 106 af 21.3.2016.