ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 17 og 18)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærkerne PRIMA KLIMA og PRIMAGAZ [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22, 23 og 94-100)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de berørte varer eller tjenesteydelser – varer eller tjenesteydelser, der supplerer hinanden [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 24, 31 og 34)

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – bedømmelseskriterier – sammensat varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 38-43 og 50)

5. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – det ældre varemærkes svage grad af særpræg – indvirkning [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 94 og 97)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2304/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA og Gerhard Reeh.

Afgørelse

Konklusion

1) Den afgørelse, der blev truffet den 7. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2304/2012-1), annulleres, for så vidt som appelkammeret afslog den klage, som det skulle behandle, vedrørende varerne »apparater til belysning, opvarmning, tørring og ventilation; filtre med aktivt kul til ventilation«.

2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.

3) Hver part bærer sine egne omkostninger.
1)

Afgørelsen, der blev truffet den 16. juni 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 359/2014-5), annulleres, for så vidt som den afslog klagen over undersøgerens afgørelse om afslag på ansøgningen om registrering af EF-varemærket PerfectRoast for »vandvarmere«, »dyppekogere« og »æggekogere«.
3.

EF-varemærker — afkald, fortabelse og ugyldighed — undersøgelse af ansøgningen — bevis for brug af det ældre varemærke — reel brug — begreb — registreret varemærke udelukkende brugt som bestanddel i at sammensat varemærke eller sammen med et andet varemærke — tredimensionalt varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 15, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 30-37)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 24, 25 og 45)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærkerne NEW MAX og MAX [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26 og 46)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 37)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2035/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG og Warenhandelszentrum Ltd.

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Warenhandelszentrum Ltd betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – Rettens kompetence – pålæg til Harmoniseringskontoret – udelukket (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 65, stk. 6) (jf. præmis 9)

2. EF-varemærker – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – Rettens kompetence – prøvelse af lovligheden af appelkamrenes afgørelser – fornyet undersøgelse af faktiske omstændigheder i lyset af beviser, der ikke tidligere har været forelagt Harmoniseringskontorets instanser – udelukket (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 65) (jf. præmis 10)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – begreb [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 16)

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – formål – friholdelsesbehov [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 17)

5. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – figurmærket BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18-21 og 23)

6. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – separat efterprøvelse af de forskellige registreringshindringer i forhold til hver enkelt af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af registreringsansøgningen – pligt til at begrunde afslaget på registreringsansøgningen – rækkevidde (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, og art. 75) (jf. præmis 22)

7. EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – ligebehandlingsprincippet – princippet om god forvaltningsskik – Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis – legalitetsprincippet – krav om en streng og fuldstændig undersøgelse i hvert enkelt konkret tilfælde (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 25)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1749/2013-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION som EF-varemærke.

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Laverana GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 14)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – formål – friholdelsesbehov [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 15)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – figurmærket BIO organic [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 16-18, 20 og 24)

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – separat efterprøvelse af de forskellige registreringshindringer i forhold til hver enkelt af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af registreringsansøgningen – pligt til at begrunde afslaget på registreringsansøgningen – rækkevidde (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, og art. 75) (jf. præmis 19)

5. Annullationssøgsmål – anbringender – magtfordrejning – begreb (art. 263 TEUF) (jf. præmis 26)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. juni 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 301/2014-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet BIO organic som EF-varemærke.

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Laverana GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme – beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art – betingelser – utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé – ordmærket LEXDELL og figurmærket DELL (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 16-27)

2. Retslig procedure – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – generel henvisning til omstændigheder, som er gjort gældende i forbindelse med et anbringende, til støtte for et andet – afvisning [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 30)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. juni 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 966/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Dell, Inc. og Alexandra Dellmeier.

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Alexandra Dellmeier betaler sagens omkostninger.
6.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — varemærke, der er sammensat af flere bestanddele — den kompetente myndigheds mulighed for at foretage en undersøgelse af hver af varemærkets bestanddele — hensyntagen til den relevante kundekreds’ helhedsindtryk af sammensætningen nødvendig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — lighed mellem de pågældende varemærker — visuel lighed mellem et figurmærke og et ordmærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31)
Selv om Rådet har en vid skønsbeføjelse for så vidt angår de generelle kriterier, der skal tages i betragtning med henblik på vedtagelsen af restriktive foranstaltninger, indebærer den effektive domstolsprøvelse, som er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, at Unionens retsinstanser i forbindelse med prøvelsen af, om begrundelsen for afgørelsen om at opføre eller opretholde en bestemt persons navn på en liste over personer, der er genstand for restriktive foranstaltninger, er lovlig, skal sikre sig, at denne afgørelse, hvis rækkevidde er individuel for denne person, er baseret på et tilstrækkeligt solidt faktisk grundlag. Dette indebærer en efterprøvelse af de faktiske omstændigheder, der indgår i begrundelsen for nævnte afgørelse, og domstolsprøvelsen skal således ikke begrænses til en vurdering af, om den anførte begrundelse er sandsynlig i abstrakt forstand, men skal indebære en stillingtagen til, om der er belæg for disse grunde, eller i det mindste én af dem, som i sig selv anses for at kunne begrunde nævnte afgørelse, på en tilstrækkelig præcis og konkret måde.

En afgørelse vedrørende vedtagelse af restriktive foranstaltninger i henhold til artikel 29 TEU vedtages ikke efter anmodning fra myndighederne i det pågældende tredjeland, men udgør en selvstændig foranstaltning vedtaget med henblik på at gennemføre målene med Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det er EU’s kompetente myndighed, som i tilfælde, hvor den begrundelse, der foreholdes den berørte person, bestrides, skal godtgøre, at den er velbegrundet, og ikke sidstnævnte, der skal føre bevis for, at begrundelsen ikke er velbegrundet.

For at kunne opføre en persons navn på listen over personer, som er omfattet af de restriktive foranstaltninger med den begrundelse, at han af retsinstanser i et tredjeland var identificeret som ansvarlig for underslæb med offentlige midler, skal Rådet råde over oplysninger vedrørende de faktiske omstændigheder eller den særlige adfærd, som personen kritiseres for af disse myndigheder, dvs. et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag.

(jf. præmis 38, 45 og 48)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — vurdering af, om et tegn er beskrivende — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c), og stk. 2] (jf. præmis 18, 19, 23 og 38-40)
1.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — begreb [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 12-14)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-design – klagesag – prøvelse ved appelkamrene – suspendering af proceduren – betingelser (Rådets forordning nr. 6/2002, art. 68; Kommissionens forordning nr. 2245/2002, art. 32, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 216/96, art. 8) (jf. præmis 23-27)

2. EF-design – ugyldighedsgrunde – brug af et kendetegn i et senere design – brug af et tegn, der har et særligt kendetegn – omfattet [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 25, stk. 1, litra e)] (jf. præmis 44, 47, 83-85 og 97)

3. EF-design – bestemmelser om sagsbehandlingen – begrundelse for afgørelser (Rådets forordning nr. 6/2002, art. 62) (jf. præmis 68, 69 og 71)

4. EF-design – ugyldighedsgrunde – brug af et kendetegn i et senere design – kundekredsens opfattelse af designet som et kendetegn [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 25, stk. 1, litra e)] (jf. præmis 87)

5. EF-design – ugyldighedsgrunde – brug af et kendetegn i et senere design – sammenligning af det omtvistede design med kendetegnet – designet DIESEL og ordmærket DIESEL [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 25, stk. 1, litra e)] (jf. præmis 100-103)

Sagens genstand

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. februar 2014 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 855/2012-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Diesel SpA og Mansour Dairek Attoumi.

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Mansour Dairek Attoumi betaler sagens omkostninger.
3.

Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — ulovlighed — tilstrækkelig kvalificeret overtrædelse af EU-retten — krav om institutionernes åbenbare og grove tilsidesættelse af grænserne for deres skønsbeføjelse — undladelse af at fortsætte undersøgelser under antidumpingproceduren — fuldstændig tilsidesættelse af de forpligtelser, der udspringer af pligten til at udvise omhu — foreligger ikke — Unionens manglende ansvar [art. 340, stk. 2, TEUF; Rådets forordning nr. 384/96, som ændret ved forordning nr. 1225/2009, art. 2, stk. 7, litra a)] (jf. præmis 37, 39, 42-44, 46, 48, 50-53 og 55-58)
Når institutionerne råder over en skønsbeføjelse, er det afgørende kriterium for, om en tilsidesættelse af EU-retten kan anses for tilstrækkelig kvalificeret til at Unionen pådrager sig ansvar uden for kontraktforhold, en åbenbar og grov overskridelse af grænserne for skønnet.

Med henblik på at fastslå rækkevidden af den skønsmargen, som institutionerne råder over, skal den adfærd, der specifikt er foreholdt disse institutioner ved gennemførelsen af artikel 2, stk. 7, litra a), i forordning nr. 384/96 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, som ændret ved forordning nr. 1225/2009 først fastlægges. En sådan tilgang er begrundet i, at gennemførelsen af en bestemmelse kan medføre forskellige retsakter, for hvilke den institution, der har ansvaret for gennemførelsen, ikke nødvendigvis råder over den samme skønsmargen. Det er bl.a. tilfældet med bestemmelser, der fastsætter en metode for beregning af en værdi, såsom den normalværdi, der anvendes ved beregningen af dumpingmargenen.

Kommissionen råder inden for rammerne af en antidumpingprocedure over en skønsmargen både for så vidt angår analysen af de oplysninger, der leveres af Eurostat, som for så vidt angår yderligere undersøgelser på grundlag af denne analyse med henblik på at udfinde et tredjeland med markedsøkonomi i henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i forordning nr. 384/96.

I tilfælde af en forordning, hvorved der indføres en antidumpingtold, som er blevet erklæret ugyldig med den begrundelse, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at udvise omhu, idet den ikke har fortsat sine undersøgelser, som den skulle have gjort, er den adfærd, som er foreholdt Kommissionen, ikke at have leveret en tilstrækkelig seriøs indsats og følgelig at have foretaget en fejlvurdering af rækkevidden af de forpligtelser, der udspringer af dens pligt til at udvise omhu. Herved foretog Kommissionen derimod ikke en fuldstændig tilsidesættelse af dens pligter, som følger af pligten til at udvise omhu, eftersom den ikke afholdt sig fra at foretage undersøgelsesforanstaltninger, men på eget initiativ foretog en undersøgelse under antidumpingproceduren takket være hvilken, Kommissionen blev bekendt med to producenter med oprindelse i tredjelande af det omhandlede produkt, som Kommissionen fremsendte spørgeskemaer.

Institutionerne kan på denne baggrund ikke foreholdes nogen handling eller adfærd, der kan medføre, at Unionen ifalder ansvar, og Unionen kan således ikke ifalde ansvar uden for kontraktforhold.

(jf. præmis 36, 38, 41-43, 45, 47, 49-52 og 54-57)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retslig procedure – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – anbringende, der støttes på bestemmelser, som er fejlagtigt fastsat – formaliteten [statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 48-52)

2. Landbrug – ensartede lovgivninger – sortsbeskyttelse – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – EF-Sortsmyndighedens processuelle rolle – EF-Sortsmyndighedens adgang til at støtte sagsøgerens påstande, selv om myndigheden er sagsøgt for Retten (Rettens procesreglement, art. 172) (jf. præmis 70 og 71)

3. Institutionernes retsakter – tidsmæssig anvendelse – regler om proceduren – materielle bestemmelser – sondring – tilbagevirkende gyldighed for en materielretlig regel – betingelser (jf. præmis 75)

4. Landbrug – ensartede lovgivninger – sortsbeskyttelse – teknisk undersøgelse – EF-Sortsmyndighedens skønsbeføjelse – rækkevidde – EF-Sortsmyndighedens afgørelser vedrørende afprøvningsprincipperne – retlig karakter – EF-Sortsmyndighedens begrænsning af sin egen skønsbeføjelse (Rådets forordning nr. 2100/94, art. 7, stk. 1 og 2, og art. 56, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 1239/95, art. 22, 23 og 27) (jf. præmis 81 og 83-86)

5. Landbrug – ensartede lovgivninger – sortsbeskyttelse – teknisk undersøgelse – hensyntagen til et kendetegn, der ikke er fastsat af de gældende afprøvningsprincipper – afvisning fra realitetsbehandling – tilladelse med tilbagevirkende kraft til at anvende et sådan kendetegn af Sortsmyndighedens præsident – afvisning fra realitetsbehandling (Rådets forordning nr. 2100/94, art. 56, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 1239/95, art. 22 og 23) (jf. præmis 87, 92 og 93)

6. Annullationssøgsmål – formål – afgørelse, der støttes på flere begrundelser, som hver især udgør et tilstrækkeligt grundlag for konklusionen – afgørelse om sortsbeskyttelse – anbringender vedrørende en fejl eller en anden ulovlighed, der kun påvirker en enkelt af disse begrundelser – anbringende, der ikke kan føre til annullation af afgørelsen (art. 263 TEUF) (jf. præmis 98 og 99)

Sagens genstand

Angående

To søgsmål anlagt til prøvelse af to afgørelser truffet den 20. september 2013 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (sag A 004/2007 og A 003/2007) vedrørende meddelelse af EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Schnitzer.

Afgørelse

Konklusion

1) EF-Sortsmyndigheden (CPVO) frifindes.

2) Schniga GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er blevet afholdt af Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC. EF-Sortsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.