ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/14

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. marts 2014 — FIRIN OOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bulgarien)

(Sag C-107/13) (1)

((Det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag for indgående afgift - forudbetaling - nægtelse af fradrag - svig - berigtigelse af momsfradrag, når den afgiftspligtige ydelse ikke leveres - betingelser))

2014/C 135/15

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Veliko Tarnovo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FIRIN OOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Veliko Tarnovo — fortolkning af artikel 168, litra a), sammenholdt med artikel 65, artikel 90, stk. 1, artikel 185, stk. 1, samt artikel 205, sammenholdt med artikel 168, litra a), og artikel 193 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — princippet om momsens neutralitet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet — fradrag for indgående afgift — akontobetaling for varer, der er klart bestemt inden leveringen — nægtelse af fradrag ved akontoopkrævning når der ikke er sket levering af varer — leverandørens mulighed for at berigtige det oprindeligt foretagne fradrag og indvirkningen på nægtelse af at indrømme et sådant fradrag — nægtelse af momsfradrag for adressaten for en levering på grund af det solidariske ansvar hvorefter en anden person end den afgiftspligtige pålægges afgiftsskylden — udpegelse af den solidarisk ansvarlige person på grundlag af formodninger baseret på civilretlige retsinstitutter

Konklusion

Artikel 65, artikel 90, stk. 1, artikel 168, litra a), artikel 185, stk. 1, og artikel 193 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de kræver, at det fradrag for merværdiafgift, som modtageren af en faktura udstedt med henblik på forudbetaling for levering af varer kan foretage, skal reguleres, når denne levering under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke gennemføres, skønt leverandøren fortsat er pligtig at betale denne afgift og ikke har tilbagebetalt forudbetalingen.

(1) EUT C 129 af 4.5.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/13

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 13. marts 2014 — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint mod Autorità garante della concorrenza e del mercato og Presidenza del Consiglio dei Ministri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-52/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/114/EF - begreberne »vildledende reklame« og »sammenlignende reklame« - national lovgivning om fastsættelse af vildledende reklame og ulovlig sammenlignende reklame som to forskellige ulovlige handlinger))

2014/C 135/14

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint

Sagsøgte: Autorità garante della concorrenza e del mercato og Presidenza del Consiglio dei Ministri

Procesdeltagere: Cg srl og Tacoma srl

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/114/EF af 12. december 2006 om vildledende og sammenlignende reklame (EUT L 376, s. 21) — urimelig handelspraksis mellem erhvervsdrivende — begrebet »vildledende og sammenlignende reklame« — national lovgivning, der ikke blot forbyder reklamer, der både er vildledende og sammenlignende, men ligeledes anser vildledende reklame og sammenlignende reklame for to særskilte overtrædelser

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/114/EF af 12. december 2006 om vildledende og sammenlignende reklame skal for så vidt angår beskyttelse af erhvervsdrivende fortolkes således, at det omhandler vildledende reklame og ulovlig sammenlignende reklame som to selvstændige overtrædelser, og at det for at forbyde og sanktionere en vildledende reklame ikke er nødvendigt, at denne vildledende reklame ligeledes udgør en ulovlig sammenlignende reklame.

(1) EUT C 123 af 27.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/16

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. marts 2014 — Società Italiana Commercio e Servizi srl, i likvidation (SICES) m.fl. mod Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria regionale di Mestre-Venezia — Italien)

(Sag C-155/13) (1)

((Landbrug - forordning (EF) nr. 341/2007 - artikel 6, stk. 4 - toldkontingenter - hvidløg fra Kina - importlicenser - den uoverdragelige karakter af rettigheder afledt af visse importlicenser - omgåelse - misbrug af rettighed))

2014/C 135/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione tributaria regionale di Mestre-Venezia

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Società Italiana Commercio e Servizi srl (SICES), i likvidation, Agrima KG D. Gritsch Herbert & Gritsch Michael & Co., Agricola Lusia srl, Romagnoli Fratelli SpA, Agrimediterranea srl, Parini Francesco, Duoccio srl, Centro di Assistenza Doganale Triveneto Service srl, Novafruit srl og Evergreen Fruit Promotion srl

Sagsøgt: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia — fortolkning af artikel 6 i Kommissionens forordning (EF) nr. 341/2007 af 29. marts 2007 om åbning og forvaltning af toldkontingenter og om indførelse af en ordning med importlicenser og oprindelsescertifikater for hvidløg og visse andre landbrugsprodukter importeret fra tredjelande (EUT L 90, s. 12) — ingen overdragelse af rettigheder i henhold til A-licenser — selskaber, der er indehavere af importlicenser, og som før enhver indførelse har købt kinesisk hvidløg af et selskab, der ikke er indehaver af sådanne licenser, og som efter betaling af den skyldige told har videresolgt hvidløget til selvsamme selskab

Konklusion

Artikel 6, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 341/2007 af 29. marts 2007 om åbning og forvaltning af toldkontingenter og om indførelse af en ordning med importlicenser og oprindelsescertifikater for hvidløg og visse andre landbrugsprodukter importeret fra tredjelande skal fortolkes således, at bestemmelsen i princippet ikke er til hinder for transaktioner, hvorved en importør, som er indehaver af importlicenser med nedsat told, uden for Den Europæiske Union køber en vare hos en erhvervsdrivende, som selv er en traditionel importør som omhandlet i denne forordnings artikel 4, stk. 2, men som har opbrugt sine egne importlicenser med nedsat told, og derpå videresælger varen til den erhvervsdrivende efter at have indført den til Unionen. Sådanne transaktioner udgør imidlertid et misbrug af rettigheder, såfremt de i det væsentlige med det formål at opnå præferencetolden er blevet konstrueret kunstigt. Undersøgelsen af, om der foreligger misbrug, kræver, at den forelæggende ret tager hensyn til alle de faktiske omstændigheder og forhold i sagen, herunder alle kommercielle transaktioner forud for eller efter den pågældende indførsel.

(1) EUT C 178 af 22.6.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/18

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. marts 2014 — Finanzamt Saarlouis mod Heinz Malburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-204/13) (1)

((Afgifter - merværdiafgift - fradragsrettens indtræden og omfang - en selskabsdeltagers opløsning af et selskab - erhvervelse af en del af dette selskabs klientgrundlag - apportindskud i et andet selskab - betaling af indgående afgift - mulighed for fradrag))

2014/C 135/19

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finanzamt Saarlouis

Sagsøgt: Heinz Malburg

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 4, stk. 1 og 2, og af artikel 17, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (EFT L 145, s. 1) — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag — fradragsrettens indtræden og omfang — et opløst selskabs selskabsdeltagers erhvervelse af en del af selskabets klientgrundlag med henblik på at indskyde det som naturalapport i et nyt selskab — mulighed for fradrag for indgående afgift

Konklusion

Artikel 4, stk. 1 og 2, samt artikel 17, stk. 2, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal, henset til princippet om merværdiafgiftens neutralitet, fortolkes således, at en selskabsdeltager i et privatretligt skatterådgivningsselskab, der af dette selskab erhverver en del af dets klientgrundlag med det ene formål direkte derefter at stille klientgrundlaget vederlagsfrit til rådighed for et nystiftet privatretligt skatterådgivningsselskab, som han ejer den afgørende andel i, med henblik på det nye selskabs erhvervsmæssige udnyttelse heraf, uden at dette klientgrundlag dog herved indgår i det nystiftede selskabs formue, ikke har ret til at fradrage den indgående merværdiafgift på erhvervelsen af det omhandlede klientgrundlag.

(1) EUT C 178 af 22.6.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/6

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. marts 2014 — Cruciano Siragusa mod Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Italien)

(Sag C-206/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - almindelige principper i EU-retten - gennemførelse af EU-retten - EU-rettens anvendelsesområde - tilstrækkelig tilknytning - foreligger ikke - Domstolen ikke kompetent))

2014/C 129/07

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cruciano Siragusa

Sagsøgt: Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — fortolkning af artikel 17, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — proportionalitetsprincippet — national lovgivning, der betinger enhver ændring, der ønskes foretaget af ejeren af fast ejendom beliggende i et område af særlig landskabsmæssig værdi, af en forudgående tilladelse — forpligtelse, såfremt der ikke er opnået tilladelse, til nedrivning af bygningen, selv hvor ejeren efterfølgende godtgør, at den gennemførte ændring ikke er i strid med den landskabsmæssige interesse

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Italien) har forelagt.

(1) EUT C 207 af 20.7.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. februar 2014 — Cartier parfums — lunettes SAS og Axa Corporate Solutions Assurance SA mod Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja og Groupama transport (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-1/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 27, stk. 2 - litispendens - artikel 24 - udvidelse af kompetence - kompetencen for den ret, ved hvilken en sag først er anlagt, fastslås på grundlag af parternes fremmøde uden indsigelse eller ved en afgørelse, der er endelig))

2014/C 112/14

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Cartier parfums — lunettes SAS og Axa Corporate Solutions Assurance SA

Sagsøgte: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja og Groupama transport

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 27, nr. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område — litispendens — konstatering af kompetencen for den ret, hvorved sagen først er anlagt, enten fordi parterne ikke har gjort indsigelse mod rettens kompetence eller ved at denne ret har truffet retskraftig afgørelse herom, uanset anledningen hertil

Konklusion

Artikel 27, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at med forbehold for tilfælde, hvor den ret, ved hvilken sagen sidst er anlagt, har enekompetence i henhold til denne forordning, skal kompetencen for den ret, ved hvilken en sag først er anlagt, betragtes som fastslået i denne bestemmelses forstand, når denne ret ikke på embeds vegne har erklæret sig inkompetent, og når ingen af parterne har anfægtet rettens kompetence før eller frem til tidspunktet for den stillingtagen, der efter national procesret anses for det første forsvar vedrørende realiteten indgivet for den pågældende ret.

(1) EUT C 63 af 2.3.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/15

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 27. februar 2014 — HaTeFo GmbH mod Finanzamt Haldensleben (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-110/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - regler for virksomhederne - henstilling 2003/361/EF - definition af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder - typer af virksomheder, som tages i betragtning ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser - tilknyttede virksomheder - begrebet »gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab«))

2014/C 112/17

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HaTeFo GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Haldensleben

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EUT L 124, s. 36) — typer af virksomheder, som tages i betragtning ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser — tilknyttede virksomheder — begrebet »gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab«

Konklusion

Artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder skal fortolkes således, at virksomheder kan anses for at være »tilknyttede« som omhandlet i denne artikel, når det på baggrund af en undersøgelse af såvel de retlige som økonomiske forbindelser, der består mellem virksomhederne, fremgår, at de udgør en enkelt økonomisk enhed via en fysisk person eller en gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab, selv om der ikke formelt mellem dem består en af de forbindelser, der er omhandlet i bilagets artikel 3, stk. 3, første afsnit.

Fysiske personer anses for at handle i fællesskab som omhandlet i dette bilags artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, når de arbejder sammen med henblik på at udøve indflydelse på de forretningsmæssige beslutninger i de omhandlede virksomheder, hvilket udelukker, at disse virksomheder kan anses for at være økonomisk uafhængige af hinanden. Om denne betingelse er opfyldt, afhænger af omstændighederne i den enkelte sag og er ikke nødvendigvis underlagt et krav om, at der findes aftalemæssige forbindelser mellem disse personer, eller at det fastslås, at de har til hensigt at omgå definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder som omhandlet i henstillingen.

(1) EUT C 147 af 25.5.2013.
2)

Afgiftspligtige kan påberåbe sig artikel 90, stk. 1, i direktiv 2006/112 over for medlemsstaten for de nationale retter for at opnå nedsættelse af deres grundlag for merværdiafgiften. Selv om medlemsstaterne kan fastsætte, at udøvelsen af retten til nedsættelse af et sådant afgiftsgrundlag er underlagt opfyldelsen af visse formkrav, der bl.a. gør det muligt at bevise, at den afgiftspligtige definitivt ikke har modtaget en del af eller hele modydelsen efter, at transaktion har fundet sted, og at denne kan påberåbe sig et af de tilfælde, der er nævnt i artikel 90, stk. 1, i direktiv 2006/112, bør de foranstaltninger, som dermed vedtages, ikke overstige, hvad der er nødvendigt for at bevise dette, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. maj 2014 — 1. garantovaná a.s.mod Europa-Kommissionen

(Sag C-90/13 P) (1)

((Appel - konkurrence - forordning (EF) nr. 1/2003 - karteller - beregning af bødens størrelse - den samlede omsætning i det foregående regnskabsår))

2014/C 212/08

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: 1. garantovaná a.s. (ved K. Lasok, QC, barristers J. Holmes og B. Hartnett samt Rechtsanwalt O. Geiss)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved T. Vecchi og N. Khan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2012 i sag T-392/09, 1. garantovaná mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 5791 endelig af 22. juli 2009 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/39 396 — Kalcium- og magnesium-reagenser til stålindustrien) vedrørende et kartel på markedet for calciumcarbidpulver- og granulater samt på markedet for granulater af magnesium i en vigtig del af EØS vedrørende prisfastsættelse, markedsopdeling og udveksling af oplysninger, samt en subsidiær påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt — beregning af bøden — loft på 10 % af omsætningen — relevant omsætning

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) 1. garantovaná a.s. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 114 af 20.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/7

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. maj 2014 — Technische Universität Hamburg-Harburg og Hochschul-Informations-System GmbH mod Datenlotsen Informationssysteme GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-15/13) (1)

((Offentlige indkøb - direktiv 2004/18/EF - tildeling af kontrakten uden indledning af en offentlig udbudsprocedure - såkaldt »in house«-tildeling - ordremodtageren juridisk forskellig fra den ordregivende myndighed - betingelse om »tilsvarende kontrol« - den ordregivende myndighed og ordremodtageren ikke i et indbyrdes kontrolforhold - ekstern offentlig myndighed, som udøver en delvis kontrol med den ordregivende myndighed og med ordremodtageren, som vil kunne kvalificeres som »tilsvarende« - »horisontal in house-tildeling«))

2014/C 202/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Technische Universität Hamburg-Harburg og Hochschul-Informations-System GmbH

Sagsøgt: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — fortolkning af begrebet »offentlig kontrakt« i artikel 1, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — hvorvidt en kontrakt mellem et selskab og et universitet, der er underlagt kontrol fra det samme offentligretlige organ, som er ordregiver i direktivets forstand (horisontal in house-aftale), er omfattet — rækkevidden af dette offentligretlige organs kontrol

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at en kontrakt, hvis formål er levering af varer, og som er indgået mellem på den ene side et universitet, der er en ordregivende myndighed, og som inden for området for sine erhvervelser af varer og tjenesteydelser kontrolleres af en tysk delstat, og på den anden side en privatretlig virksomhed, som ejes af forbundsstaten og tyske delstater — herunder den nævnte delstat — udgør en offentlig kontrakt i denne bestemmelses forstand, der som sådan er omfattet af de i direktivet fastlagte regler i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter

(1) EUT C 114 af 20.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/9

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. maj 2014 — Idrodinamica Spurgo Velox m.fl. mod Acquedotto Pugliese SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Italien)

(Sag C-161/13) (1)

((Offentlige kontrakter - vandsektoren - direktiv 92/13/EØF - effektive og hurtige klageprocedurer - klagefrister - tidspunktet, fra hvilket disse frister begynder at løbe))

2014/C 202/10

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Idrodinamica Spurgo Velox, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl og Sceap srl

Sagsøgt: Acquedotto Pugliese SpA

Procesdeltagere: Tundo srl og Giovanni XXIII Soc. coop. arl

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — fortolkning af artikel 1, 2a, 2c og 2f i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 76, s. 14) — frist for indgivelse af klage — udgangspunkt — national lovgivning, hvorefter fristen for indgivelse af klage begynder at løbe fra datoen for forkyndelsen for klageren af beslutningen om endelig tildeling af kontrakten — situation, hvor klageren fik kendskab til en tilsidesættelse af bestemmelserne om indgåelse af offentlige kontrakter efter nævnte forkyndelse

Konklusion

Artikel 1, stk. 1 og 3, og artikel 2a, stk. 2, sidste afsnit, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at fristen for indgivelse af klage med påstand om annullation af en beslutning om tildeling af en kontrakt skal begynde at løbe på ny, når ordregiveren har truffet en ny beslutning efter denne tildelingsbeslutning, men før undertegnelsen af kontrakten, som kan have betydning for lovligheden af beslutningen om tildeling. Denne frist begynder at løbe fra den dato, hvor tilbudsgiverne meddeles den senere beslutning, eller i mangel heraf fra den dato, hvor de sidstnævnte har fået kendskab hertil.

Hvis en tilbudsgiver efter udløbet af den frist for indgivelse af en klage, som er fastsat i de nationale bestemmelser, får kendskab til en uregelmæssighed, som angiveligt er blevet begået før beslutningen om tildeling af en kontrakt, er vedkommende kun sikret en ret til at indgive en klage til anfægtelse af denne beslutning inden for denne frist, medmindre national ret indeholder en udtrykkelig bestemmelse, der sikrer en sådan ret i overensstemmelse med EU-retten

(1) EUT C 189 af 29.6.2013