Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte - ingen angivelse af den retlige fejl, der påberåbes - afvisning

[EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF), EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Ansvar uden for kontraktforhold - Fællesskabets ansvar i henhold til traktatens artikel 215 (nu artikel 288 EF) - medlemsstaternes ansvar for tilsidesættelse af fællesskabsretten - samme betingelser for at ifalde ansvar - tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af fællesskabsretten

(EF-traktaten, art. 215 (nu art. 288 EF))

3. Tilnærmelse af lovgivningerne - kosmetiske midler - direktiv 76/768 - liste over stoffer, som ikke må forekomme i kosmetiske midler - ændringsprocedure - Kommissionens forelæggelse for tilpasningsudvalget - udtalelse ikke afgivet - Kommissionens tilbagetrækning af sit forslag - lovlig

(Rådets direktiv 76/768)

Sammendrag

1. Det fremgår af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF), artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og artikel 112, stk. 1, litra c), i procesreglementet, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. Dette krav er ikke opfyldt, når appelskriftet - endog uden at indeholde en argumentation, der har til formål præcist at angive den retlige fejl, den appellerede dom angiveligt er behæftet med - blot gentager de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført for Retten. En sådan appel har i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen for Retten fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket ligger uden for Domstolens kompetence.

( jf. præmis 34 og 35 )

2. Betingelserne for Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold for skader forvoldt af dets institutioner eller ansatte under udøvelsen af deres hverv må - medmindre der er særlig grund hertil - ikke afvige fra betingelserne for statens ansvar for skade, der er forvoldt borgerne som følge af tilsidesættelse af fællesskabsretten. Beskyttelsen af borgernes rettigheder i henhold til fællesskabsretten kan nemlig ikke variere, alt efter om den myndighed, der har forårsaget skaden, er en national myndighed eller en fællesskabsmyndighed.

Fællesskabsretten anerkender en ret til erstatning, såfremt tre betingelser er opfyldt, nemlig at den bestemmelse, der er tilsidesat, har til formål at tillægge borgerne rettigheder, at tilsidesættelsen er tilstrækkelig kvalificeret, og endelig, at der er en direkte årsagsforbindelse mellem tilsidesættelsen og de skadelidtes tab.

Hvad angår betingelsen om, at en tilsidesættelse af fællesskabsretten er tilstrækkelig kvalificeret, er det afgørende kriterium for, om betingelsen er opfyldt - både med hensyn til Fællesskabets ansvar i henhold til traktatens artikel 215 (nu artikel 288 EF) og medlemsstaternes ansvar for tilsidesættelser af fællesskabsretten - om en medlemsstat eller en fællesskabsinstitution åbenbart og groft har overskredet grænserne for sine skønsbeføjelser. Såfremt den pågældende medlemsstat eller institution råder over et stærkt begrænset eller intet skøn, kan selve den omstændighed, at der er begået en overtrædelse af fællesskabsretten, være tilstrækkelig til at bevise, at der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse. Om en retsakt udstedt af en institution er generel eller individuel, er i denne forbindelse ikke et kriterium, der er afgørende for fastlæggelsen af grænserne for det skøn, den pågældende institution råder over.

( jf. præmis 41-44 og 46 )

3. Når det tilpasningsudvalg, der er nedsat ved direktiv 76/768 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler, ikke har afgivet udtalelse om foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse den maksimalt tilladte koncentration af et stof, der anvendes ved fremstilling af kosmetiske produkter, har Kommissionen ikke pligt til at forelægge Rådet de samme foranstaltninger uden ændringer. Kommissionen bør i følsomme og kontroversielle sager råde over et rimeligt skøn og en rimelig frist, og den har derfor ret til på mødet i tilpasningsudvalget at trække sit forslag om, hvilke foranstaltninger der skal træffes, tilbage.

( jf. præmis 65 og 66 )