Forslag til afgørelse fra generaladvokat Vilaça fremsat den 18. juni 1987. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN HELLENSKE REPUBLIK. - IMPORTRESTRIKTIONER FOR BANANER. - FORENEDE SAGER 194/85 OG 241/85.



Samling af Afgørelser 1988 side 01037



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Domstolen har faaet forelagt to traktatbrudssager, anlagt af Kommissionen mod Den Hellenske Republik, og som er forenede paa grund af sammenhaengen mellem de to sagsgenstande . I den foerste sag har Kommissionen nedlagt paastand om at det statueres, at en medlemsstat, sagsoegte, har overtraadt EOEF-Traktatens artikel 30 ved at underkaste import af bananer med oprindelse i eller i fri omsaetning i andre medlemsstater en ordning med udstedelse af importlicenser, som det i oevrigt systematisk er blevet afslaaet at udstede; i den anden sag har Kommissionen ligeledes nedlagt paastand om, at det statueres, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser ifoelge Lomé-konventionen ved at have forbudt import af bananer fra AVS-staterne .

2 . Indledningsvis skal jeg goere opmaerksom paa, at Domstolens afgoerelse i sagen om Graekenlands overtraedelse af Lomé-konventionens artikel 3, stk . 1, dvs . forbudet mod import af bananer med oprindelse i AVS-staterne - sag 241/85 - afhaenger af den afgoerelse, der traeffes om lovligheden af de graeske foranstaltninger vedroerende import af bananer med oprindelse i eller i fri omsaetning i andre medlemsstater - sag 194/85 - da AVS-staterne ifoelge Lomé-konventionen ikke kan behandles gunstigere end EOEF' s medlemsstater .

3 . Derfor behandler jeg foerst sag 194/85 .

4 . I - Til indledning skal jeg dog gennemgaa spoergsmaalet om, hvad sagernes genstand egentlig er .

5 . Kommissionen begrunder isaer spoergsmaalene med overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 30, og Lomé-konventionens artikel 3, stk . 1 . Klagepunkterne, som de blev angivet under den administrative procedure, har samme grundlag .

6 . Traktatbrudsproceduren blev indledt og sagsanlaegget udformet i loebet af den overgangsperiode, der fremgik af akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber . Kommissionen har imidlertid under den mundtlige forhandling, der har fundet sted efter overgangsperiodens udloeb ( dvs . efter den 31 . december 1985 ), erklaeret, at man oenskede at udvide sagen til ogsaa at vedroere perioden efter denne dato .

7 . Selv om et sagsanlaeg ville have haft samme grundlag baade foer og efter udloebet af overgangsperioden, der fulgte efter tiltraedelsen, mener jeg ikke, at Kommissionens krav kan imoedekommes .

8 . Den graeske regering har, efter at vaere blevet sagsoegt for at have tilsidesat sine forpligtelser, med rette forsvaret sig baade i den administrative fase og i svarskriftet ved at henvise til artikel 65, stk . 2, i tiltraedelsesakten, dvs . den gaeldende ret paa det paagaeldende tidspunkt .

9 . Saafremt traktatbrudsproceduren var blevet afsluttet i loebet af overgangsperioden efter Graekenlands tiltraedelse, ville problemet ikke vaere opstaaet, og alene den retlige situation i perioden ville have vaeret til behandling . Det er derfor meningsloest at anmode Domstolen om at vurdere en fremtidig situation, der ville vaere fuldstaendig foregrebet .

10 . Den kendsgerning, at traktatbrudsproceduren, som allerede blev indledt, da overgangsbestemmelserne i tiltraedelsesakten var gaeldende, har strakt sig ind i den foelgende periode, kan ikke have indflydelse paa sagsoegtes processuelle situation .

11 . For sagsoegte laa den retlige ramme fast, og man kan ikke nu efter aendring heraf paalaegge sagsoegte at tilpasse sine indsigelser til den nye retlige situation, saa desto mere som skriftvekslingen var afsluttet, da aendringen fandt sted ( duplikken blev indgivet den 5 . december 1985 ).

12 . Paa den anden side ville det heller ikke vaere rimeligt, at man - som Kommissionen synes at goere det - kraevede, at sagsoegte allerede fra sagens start tog stilling til en fremtidig situation ved at skulle forsvare sig i forhold til en mulig retlig situation, hvor forudselig den end maatte vaere .

13 . Sagsoegte har altid ret til at imoedegaa hver klagepunkt med alle de indsigelser, som han er garanteret ved en fuldstaendig procedure .

14 . I modsat fald er der tale om en ulovlig udvidelse af sagens genstand, hvilket er forbudt ifoelge procesreglementets artikler 38, stk . 1, litra c ), og 42, og fastslaaet i Domstolens praksis ( 1 ).

15 . Lad mig tilfoeje, at i forhold til den klassiske situation ved aendring af sagens genstand ( der drejer sig om en formodet ulovlig handling i forhold til uaendret lovgivning ), er den foreliggende sag et symmetrisk tilfaelde, hvortil der knytter sig de samme retlige virkninger .

16 . Sagen skal herefter behandles paa grundlag den faktiske og retlige situation, der forelaa, da sagen blev paabegyndt ( inklusive den administrative fase ), saaledes som det foelger af princippet om retten til kontradiktion .

17 . At Kommissionen har fremsat endnu en begrundet udtalelse til den graeske regering aendrer intet heri .

18 . Kommissionen fremsatte nemlig endnu en begrundet udtalelse, fordi den blev tvunget til at aendre sine argumenter paa grund af Den Hellenske Republiks forsvar og isaer de oplysninger vedroerende tiltraedelsesaktens artikel 65, stk . 2, som blev givet i besvarelsen af den foerste begrundede udtalelse .

19 . Dette er grunden til, at den anden udtalelse falder i traad med en argumentation, der klart angaar artikel 65, stk . 2 i tiltraedelsesakten .

20 . Sagens genstand forbliver centreret der, da hverken udvidelse eller aendring heraf er mulig .

21 . II - Lad mig gennemgaa de spoergsmaal, der angaar sag 194/85 .

22 . Sagen angaar en graesk handelsministeriel bekendtgoerelse af 24 . december 1980, senere forlaenget flere gange, som fra den 1 . januar 1981 har betinget import af bananer til Graekenland af udstedelse af en licens . Yderligere har Kommissionen fastslaaet - uden at dette bestrides af den graeske regering - at ansoegninger om udstedelse af importlicenser systematisk bliver afslaaet .

23 . Kommissionen anser saavel kravet om en importlicens som de systematiske afslag paa udstedelse heraf som vaerende i strid med EOEF-Traktatens artikel 30 .

24 . Men som jeg allerede har naevnt, har den graeske regering gjort gaeldende, at der findes en national markedsordning for produktion og afsaetning af bananer, og da der ikke findes en faelles markedsordning for dette omraade, indebaerer den nationale ordning, at der i henhold til artikel 65, stk . 2, i tiltraedelsesakten kan ske fravigelse af reglerne om frie varebevaegelser .

25 . Lad mig citere artikel 65, stk . 2 :

"For produkter, der ikke ved tiltraedelsen omfattes af faelles markedsordninger, finder bestemmelserne i afsnit II vedroerende den gradvise afskaffelse af afgifter med tilsvarende virkning som told, kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning, ikke anvendelse paa disse afgifter, restriktioner og foranstaltninger, naar de paa datoen for tiltraedelsen udgoer en del af en national markedsordning .

Denne bestemmelse finder kun anvendelse indtil ivaerksaettelsen af faelles markedsordninger for disse produkter, dog senest indtil 31 . december 1985, og kun i det omfang, det er strengt noedvendigt for opretholdelsen af den nationale ordning ."

26 . Kommissionen bestrider den graeske regerings argument, idet den fastholder, at selv om der fandtes en national markedsordning - hvilket Kommissionen bestrider - ville det generelle forbud mod import af bananer vaere i strid med faellesskabsretten, fordi kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning kun er tilladt "i det omfang, det er strengt noedvendigt for opretholdelsen af den nationale ordning" jfr . artikel 65, stk . 2, i tiltraedelsesakten .

27 . Herefter er der to spoergsmaal, der skal besvares : for det foerste findes der en national markedsordning for bananer i Graekenland? For det andet og i bekraeftende fald, hvilken sammenhaeng er der mellem de vedtagne foranstaltninger og opretholdelsen af den nationale markedsordning med henblik paa en vurdering af, om foranstaltningerne er strengt noedvendige for at naa dette formaal?

1 . Den nationale markedsordning

28 . For at imoedegaa anbringendet om, at produktion og afsaetning af bananer i Graekenland er underkastet en national markedsordning, tager Kommissionen udgangspunkt i den af Domstolen fastlagte definition, hvorefter en saadan ordning defineres som "en helhed af retsmidler, der underlaegger reguleringen af markedet for de paagaeldende produkter offentlig kontrol for, gennem foroegelse af produktiviteten og bedst mulig anvendelse af produktionsfaktorerne, isaer arbejdskraften, at sikre producenterne en rimelig levestandard, stabilisere markederne og sikre forsyningerne samt rimelige priser for forbrugerne" ( 2 ).

29 . Ifoelge Kommissionen er det ubestrideligt, at de graeske myndigheder har truffet en raekke foranstaltninger til beskyttelse af den nationale bananavl ( som i praksis er begraenset til oeen Kreta ) og regulering af afsaetningen heraf .

30 . Det er imidlertid Kommissionens opfattelse, at disse foranstaltninger ikke er tilstraekkelige til at give den gaeldende ordning i Graekenland karakter af national markedsordning .

31 . Kommissionen henviser til, at bananerne er smaa og af daarlig kvalitet, at de alligevel forsvinder fra markedet i lange perioder, at bananer under disse forhold bliver genstand for spekulation, da salgsprisen er meget hoej, og endelig at dette er resultatet af ekstremt hoeje produktionsomkostninger for en utilstraekkelig produktion samt de graeske myndigheders manglende evne til at kontrollere afsaetningskredsloebene .

32 . De foranstaltninger vedroerende produktion og afsaetning af bananer, der er truffet af de graeske myndigheder, er saaledes ikke egnet til at virkeliggoere formaalene med en national markedsordning : stabilisering af markederne, sikring af forsyningerne til rimelige priser for forbrugerne, bedst mulig anvendelse af produktionsfaktorerne, etc .

33 . Det er Kommissionens opfattelse, at meget store beloeb anvendes til at opretholde en bekostelig og utilstraekkelig produktion af daarlig kvalitet til fordel for et ubetydeligt antal producenter og handlende og til skade for de mange, nemlig forbrugerne .

34 . Den graeske regering er naturligvis ikke enig i denne opfattelse; den fastholder, at der i Graekenland i nogle aar har vaeret en egentlig national markedsordning for bananer, bestaaende af et vist antal foranstaltninger med de noedvendige instrumenter til at virkeliggoere de maal, som Domstolen har opstillet i sin definition af en saadan ordning i Charmasson-dommen .

35 . Den graeske regering henviser til foelgende foranstaltninger :

a ) ydelse af forskellige typer finansiel stoette til bananavl, herunder kreditter, direkte subsidier og indkomststoette;

b ) andre former for produktionsstoette, herunder gennemfoerelse af teknisk-oekonomiske undersoegelser og forskning samt indsamling og bearbejdelse af statistiske oplysninger;

c ) fastsaettelse af en maksimal salgspris paa et fornuftigt niveau i forbrugerleddet under hensyn til produktions - og transportomkostningerne, sikkerhed for en rimelig avance i omsaetningsleddet, samt under hensyn til forbrugerne;

d ) fastsaettelse af kvalitetsnormer og andre kriterier, som skal vaere opfyldt af de bananer, der sendes paa markedet;

e ) sanering af afsaetningskredsloebene og distributionsstoette ved udstedelse af licenser til mindre naeringsdrivende;

f ) kontrol med udenrigshandelen ved at kraeve importtilladelse til import af froeplanter og plantebeskyttelse; et siden 1969 gaeldende forbud mod import af bananer, som undtagelsesvis og i korte perioder har vaeret afloest af tilladelser til import af begraensede maengder mod paalaeggelse af en udligningsafgift; som jeg har naevnt, er import af bananer for naervaerende betinget af en tilladelse, som paa systematisk vis ikke udstedes .

36 . Disse foranstaltninger gennemfoeres af forskellige institutioner, herunder Landbrugsministeriet, andelsselskaberne og den graeske Landbrugsbank .

37 . Efter den graeske regerings opfattelse medvirker disse foranstaltninger til at stabilisere markedet og fastlaegge priserne paa et for forbrugerne fornuftigt niveau . Sammen med forbruget af andre former for frugt, som der findes store maengder af i Graekenland, giver de en forsyningssikkerhed, idet man i et vist omfang daekker efterspoergslen efter bananer i Graekenland, hvor produktionen er i stoerrelsesorden 4 000 til 5 000 tons pr . aar . Derudover viser begraensningen af produktionen til oeen Kreta, at der er taget hensyn til den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, fordi det er paa Kreta, at de klimatiske forhold er de bedste til bananavl .

38 . Den graeske regering foregiver ikke, at disse maal opnaas samtidig og i samme grad . Regeringen fastholder dog med henvisning til Domstolens domme i sagerne Balkan Import-Export ( 3 ) og Beus ( 4 ), at - som det var tilfaeldet ved etableringen af den faelles landbrugspolitik - en passende prioritering af maalene har givet regeringen mulighed for foerst at fremme udviklingen af bananavlen samt at garantere avlerne en rimelig levestandard, uden at det medfoerer overdrevne ofre for forbrugerne .

39 . Hvorledes skal situationen vurderes ud fra disse synspunkter?

40 . Jeg skal indledningsvis med en henvisning til Domstolens dom i Charmasson-sagen ( 5 ) paapege, at maalene for en national markedsordning, jfr . EOEF-Traktatens artikel 43 ff ., paa nationalt plan er analoge med de maal, som en faelles markedsordning forfoelger, saaledes som de er angivet i Traktatens artikel 39, som artikel 40, stk . 2, henviser til . Foranstaltningerne skal i oevrigt generelt medvirke til at virkeliggoere Traktatens maal, der er udtrykt i artikel 38, stk . 2 .

41 . Man kan efter min opfattelse med rimelighed spoerge, om de af den graeske regering ivaerksatte foranstaltninger er de bedste til virkeliggoerelse af de i artikel 39 beskrevne generelle maal . Isaer er der ingen indikationer af i hvilket omfang de medvirker til "rationalisering af landbrugsproduktionen" og til "den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne ". Den graeske regering indroemmer selv, at den nationale bananavl ikke er ioejnefaldende konkurrencedygtig - for saa vidt angaar kvalitet og udbytte - i forhold til importerede bananer fra de andre medlemsstater eller tredjelande ( hvor der netop er indfoert importforbud ). Og det i et saadant omfang, at den graeske regering, som det kom frem under den mundtlige forhandling, synes at vaere indstillet paa at give afkald paa den indtil nu fulgte kurs, da man er i faerd med at gennemfoere undersoegelser med henblik paa sektorens omstilling til en anden type afgroede .

42 . Hertil kommer at den graeske regering ikke med overbevisning har forsvaret systemets effektivitet, specielt dets egnethed til at modarbejde spekulation .

43 . Det kan dog ikke naegtes, at foranstaltningerne - i lyset af de graeske myndigheders tidligere trufne politisk-oekonomiske beslutninger - harmonerer med de tilsigtede maal paa en sammenhaengende maade .

44 . Selv om det dernaest ikke kan medgives, at alle maalene i den faelles landbrugspolitik - dvs . de fleste af dem - som de er angivet i Traktatens artikel 39, er opnaaet eller effektivt forsoegt opnaaet med den paagaeldende ordning, mener jeg, at det er muligt at sige, at ordningen ikke desto mindre opfylder de noedvendige minimumsbetingelser for at kunne anerkendes som en national markedsordning i artikel 65, stk . 2, i tiltraedelsesaktens forstand . Det er klart, at Balkan - og Beus-dommene som fortilfaelde ikke kan anvendes automatisk, da disse domme for saa vidt angaar en indbyrdes afpasning af maalene for den faelles landbrugspolitik, og det ene eller andet maals eventuelle konjunkturpolitiske forrang indeholder en anbefaling til Faellesskabets institutioner og ikke medlemsstaterne . Den filosofi, der ligger bag Domstolens overvejelser i de naevnte domme, kan dog sagtens overfoeres til en sag, hvor der er spoergsmaal om en national markedsordning, som ikke beror paa en EF-Traktat, og som administreres af en medlemsstat .

45 . I oevrigt befinder samtlige de af Graekenland trufne foranstaltninger sig inden for rammerne af artikel 40, stk . 3, i Traktaten, og visse af dem svarer til de i bestemmelsen udtrykkeligt naevnte .

46 . Det er min opfattelse, at omfanget af Domstolens kontrol i forbindelse med gennemgangen af foranstaltningernes betydning for opnaaelsen af de forfulgte maal indebaerer en vurdering af deres hensigtsmaessighed og effektivitet, som normalt ikke er omfattet af en legalitetskontrol .

47 . I oevrigt maa der tages hensyn til, at der ikke findes en faelles markedsordning paa dette omraade, hvilket maa vaere udtryk for, at formaalene med den faelles landbrugspolitik synes mindre vaesentlige paa omraadet .

48 . Under alle omstaendigheder er det klart, at artikel 65, stk . 2, i akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse tilsigtede en gradvis tilpasning af en ufuldstaendig gennemfoerelse af Traktatens landbrugspolitiske maal ved i overgangsperioden at opretholde bestemmelser, som under normale omstaendigheder ville have vaeret uforenelige med anvendelsen af Faellesskabets retsregler .

49 . Markedsordningen for bananer i Graekenland berettiger bestemt ikke til en kvalitetsmaessig foerstepraemie, men det maa erkendes, at dens elementer goer det muligt at anse den som en national markedsordning med henblik paa anvendelse af artikel 65 i akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber .

50 . Anvendelsen af denne bestemmelse betyder saaledes, at Den Hellenske Republik inden for bestemmelsens frister i sin udenrigshandel kan opretholde afgifter med tilsvarende virkning som told, kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning i det omfang disse afgifter, restriktioner og foranstaltninger paa datoen for tiltraedelsen udgoer en del af en national markedsordning .

51 . Denne mulighed er dog ikke automatisk til stede, da den afhaenger af de i artikel 65, stk . 2, opstillede betingelser, hvorefter "denne bestemmelse (( kun )) finder ... anvendelse ... i det omfang, det er strengt noedvendigt for opretholdelsen af den nationale ordning ".

2 . Strengt noedvendig foranstaltning

52 . Jeg vil nu gennemgaa denne betingelse, dvs . spoergsmaalet om, hvorvidt kravet om licens til import af bananer med oprindelse i eller i fri omsaetning i de andre medlemsstater, og endnu mere de systematiske afslag paa udstedelse af licenser, hvilket indebaerer et absolut importforbud, kan anses som vaerende strengt noedvendige foranstaltninger for opretholdelsen af en national markedsordning for bananer i Graekenland .

53 . Dette er tilfaeldet efter den graeske regerings opfattelse, dvs . at saafremt det var tilladt at importere bananer i overgangsperioden, jfr . artikel 65 i tiltraedelsesakten, ville det medfoere vaesentlige fald i produktionen og indebaere, at flere tusinde bananavlere ville gaa konkurs, ligesom statens stoetteprogrammer og investeringer maatte afskrives .

54 . Kommissionen er ikke enig heri . Da den paagaeldende bestemmelse er en undtagelse fra reglen om frie varebevaegelser, skal den fortolkes indskraenkende .

55 . Dette foelger efter Kommissionens opfattelse af Domstolens dom af 29 . marts 1979 i sag 231/78, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige ( 6 ), og i oevrigt saa meget mere fordi ordet "strengt", der er anvendt i artikel 65, stk . 2, ikke findes i den tilsvarende bestemmelse ( artikel 60, stk . 2, i tiltraedelsesakten af 1972 ).

56 . Efter min opfattelse er det klart, at Kommissionen har ret . Bestemmelserne i tiltraedelsesakten maa fortolkes under hensyn til Faellesskabets grundlag og system ( 7 ), som det f.eks . fremgaar af artikel 35 i tiltraedelsesakten, som vedroerer afskaffelsen fra tiltraedelsen af kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning mellem Graekenland og de andre medlemsstater .

57 . Paa samme maade maa artikel 65 i akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse ligeledes, da den angaar handel med landbrugsprodukter, fortolkes i lyset af Traktatens bestemmelser om den faelles landbrugspolitik, til hvis gennemfoerelse bestemmelsen skal bidrage saa meget som muligt ( 7 ).

58 . Paa den anden side foelger det af Domstolens faste praksis vedroerende Traktatens overgangsperioder, at undtagelserne fra EOEF-Traktatens artikel 30 i tiltraedelsesakten kun er gyldige i den naevnte overgangsperiode . Efter udloebet af denne periode er artikel 30 umiddelbart anvendelig, ogsaa for saa vidt angaar landbrugsprodukter ( saa som bananer ), som endnu ikke er blevet undergivet en faelles markedsordning ( 8 ). Dette er tilfaeldet for Den Hellenske Republik fra den 1 . januar 1986, jfr . artikel 2 og artikel 9 i Graekenlands tiltraedelsesakt, og som det klart fremgaar af artikel 65, stk . 2, afsnit 2, hvis ordlyd aabenbart er formuleret med henblik paa at undgaa de vanskeligheder, som teksten til artikel 60, stk . 2, afsnit 2, i 1972-tiltraedelsesakten medfoerte ( 9 ).

59 . Bestemmelser som artikel 65 i Graekenlands tiltraedelsesakt er beregnet paa, at en tiltraedende stat gradvist i en fastsat overgangsperiode kan tilpasse produktionen og afsaetningen af et landbrugsprodukt, som har vaeret beskyttet af en national markedsordning, til kravene paa det faelles marked .

60 . Undtagelser i henhold til disse bestemmelser skal saaledes ivaerksaettes med henblik paa at lette gennemfoerelsen af Traktatens formaal og tillade en fuldstaendig anvendelse af dens regler . Dette foelger af tiltraedelsesaktens artikel 2 og artikel 9 sammenholdt, ligesom Domstolen har fastslaaet det i forbindelse med 1972-tiltraedelsesakten ( 10 ) og Traktatens overgangsperiode ( 11 ).

61 . Jeg kan imidlertid i dette tilfaelde konstatere, at det naermest fuldstaendige forbud mod import af bananer til Graekenland ikke blot ikke har medvirket til at lette anvendelsen af de faelles retsregler ved udloebet af overgangsperioden, men tvaertimod har vaeret en naesten fuldstaendig hindring for tilpasningen af de nationale regler .

62 . Under disse omstaendigheder har forsyningen af bananer til det graeske marked kun medfoert et meget lavt forbrug pr . indbygger ( 0,44 - 0,55 kg pr . indbygger mod et gennemsnit paa 7 kg i de andre medlemsstater ), og situationen er ikke blevet bedre med tiden .

63 . Den graeske regerings foregivelse af, at foranstaltningen er berettiget paa grund af muligheden for at anvende andre frugter, saaledes at det totale forbrug naar et acceptabelt niveau, ligner et forsoeg paa at retfaerdiggoere en fremgangsmaade, som Domstolen allerede har afvist ( 12 ), for saa vidt angaar konkurrenceforhold mellem varer, der kan opfylde samme behov hos forbrugerne .

64 . Det er derfor berettiget, at Kommissionen haevder, at den graeske regerings maal kan opnaas ved andre foranstaltninger, der er langt mindre indgribende over for de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet . En liberalisering af importen, ledsaget af et kontrol - eller kvotasystem, ville vaere et mere fleksibelt middel til paa samme tid at beskytte den indenlandske produktion og til at opnaa den noedvendige tilpasning til den fuldstaendige liberalisering, som skal vaere gennemfoert den 1 . januar 1986 . I oevrigt ville en kontrolleret aabning af markedet give en mulighed for at afproeve samt tilpasse det paa en passende maade til de vedtagne foranstaltninger .

65 . Da artikel 65, stk . 2, afsnit 1, i tiltraedelsesakten saaledes er uanvendelig, er det den almindelige regel om forbud mod kvantitative indfoerselsrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning, som affattet i artikel 35, der er anvendelig .

66 . De gaeldende regler i Graekenland, herunder ogsaa i overgangsperioden, som medfoerer hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet, samt deres praktiske anvendelse, som bevirker et fuldstaendigt importforbud, er saaledes i strid med tiltraedelsesakten ( artikel 35 ) og EOEF-Traktaten ( artikel 30 ), jfr . Domstolens faste praksis efter Dassonville-dommen ( 13 ).

67 . III - Jeg vil nu gennemgaa det klagepunkt, som er rejst imod Den Hellenske Republik i sag 241/85, om at den har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til artikel 3, stk . 1, i Lomé-konventionen, i det omfang, Graekenland har indfoert forbud mod import af bananer med oprindelse i AVS-staterne .

68 . Den omtalte artikel 3, stk . 1, forbyder anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning over for import til Faellesskabet af varer med oprindelse i disse lande, hvilket klart er en bestemmelse af samme indhold som EOEF-Traktatens artikel 30 .

69 . Den graeske regering begrunder sine indsigelser med de samme argumenter som i sag 194/85, og paaberaaber sig isaer bestemmelsen i tiltraedelsesaktens artikel 65, stk . 2, samt Lomé-konventionens artikel 6, som forbyder, at AVS-staterne behandles gunstigere end EOEFs medlemsstater .

70 . Jeg har allerede peget paa, at Den Hellenske Republiks argumenter i sag 194/85 manglede saglighed . Det samme gaelder dens argumentation i sag 241/85, og af de samme grunde, ligesom paaberaabelsen af Lomé-konventionens artikel 6 mister enhver mening .

71 . IV - Jeg skal her som afslutning naevne et aspekt vedroerende det af den graeske regering fremsat argument om, at det graeske Statsraad allerede har behandlet den paagaeldende ordning og har fastslaaet de anfaegtede foranstaltningers lovlighed .

72 . Paa dette punkt er Domstolens praksis meget klar . Naar det drejer sig om direkte anvendelige faellesskabsregler, kan muligheden for at anvende retsmidler ved de national domstole ikke beroere sagsanlaeg i henhold til EOEF-Traktatens artikel 169, da de to retsskridt forfoelger forskellige maal og har forskellige virkninger ( 14 ).

73 . Dette er forklaringen paa, at det graeske Statsraads beslutning er uden betydning for loesningen i de foreliggende sager baade vedroerende anvendelse af faellesskabsretten og Domstolens udoevelse af de befoejelser, som Traktaten giver den .

74 . V - Sammenfattende skal jeg foreslaa Domstolen at statuere, at Den Hellenske Republik, ved at underkaste importen af bananer med oprindelse i eller i fri omsaetning i de andre medlemsstater udstedelsen af licenser, som systematisk afslaas, har tilsidesat bestemmelserne i artiklerne 35 og 65, stk . 2, afsnit 2, i akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber, og i artikel 30 i EOEF-Traktaten, og ved at underkaste import med oprindelse i AVS-stater en tilsvarende ordning, ligeledes bestemmelserne i artikel 3, stk . 1, i Lomé-konventionen .

75 . Afgoerelsen af, at Graekenland har tilsidesat sine forpligtelser, vedroerer kun den overgangsperiode, der er forudset i akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, da Kommissionen foerst under den mundtlige forhandling har omtalt den efterfoelgende periode, som begyndte ved afslutningen af skriftvekslingen .

76 . I medfoer af artikel 69, stk . 2, i procesreglementet skal den part, der taber sagen, betale sagsomkostningerne . Jeg mener ikke, at den netop naevnte omstaendighed vedroerende perioden efter afslutningen af tiltraedelsesperioden kan begrunde, at den naevnte hovedregel om fordeling af sagens omkostninger ikke skal finde anvendelse .

(*) Oversat fra portugisisk .

( 1 ) Se f.eks . dommene af 25 . september 1979 i sag 232/78, Kommissionen mod Den Franske Republik, Sml . s . 2729 ff ., af 9 . december 1981 i sag 193/80, Kommissionen mod Den Italienske Republik, Sml . s . 3019 ff ., af 8 . februar 1983 i sag 124/81, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml . s . 203 ff ., af 22 . marts 1983 i sag 42/82, Kommissionen mod Den Franske Republik, Sml . s . 1013 ff ., af 27 . marts 1984 i sag 50/83, Kommissionen mod Den Franske Republik, Sml . s . 1640, og a 15 . januar 1986 i sag 121/84, Kommissionen mod Den Italienske Republik, Sml . s . 107 .

( 2 ) Dom af 10 . december 1974 i sag 48/74, Charmasson, Sml . s . 1383, 1396 og 1397 .

( 3 ) Dom af 24 . oktober 1973 i sag 5/73, Sml . s . 1091 .

( 4 ) Dom af 13 . marts 1968 i sag 5/67, Sml . 1965-1968, s . 469 .

( 5 ) Sml . 1974, s . 1395, praemis 24 .

( 6 ) Sml . 1979, s . 1447, 1460, praemis 13 .

( 7 ) Den i fodnote 6 naevnte dom, s . 1460, praemis 12 .

( 7 )

( 8 ) Dom af 16 . marts 1977 i sag 68/76, Kommissionen mod Den Franske Republik, Sml . s . 515, 531; se ogsaa dommene Charmasson, naevnt ovenfor, praemis 15, samt Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, naevnt ovenfor, praemis 15 .

( 9 ) Ovennaevnte dom Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemisserne 16 og 17 .

( 10 ) Ovenfor naevnte sag Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemisserne 10 og 11 .

( 11 ) Ovenfor naevnte Charmasson-dom, praemisserne 16 og 17 .

( 12 ) Dom af 12 . juli 1983 i sag 170/78, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml . s . 2265 .

( 13 ) Dom af 11 . juli 1974 i sag 8/74, Sml . s . 837, 852, praemis 5 .

( 14 ) Se f.eks . dom af 7 . februar 1970 i sag 31/69, Kommissionen mod Den Italienske Republik, Sml . 1970, s . 3 .