I øvrigt har Kommissionen ved at vedtage den nævnte begrænsning ikke tilsidesat medlemsstaternes kompetence og skønsbeføjelser i forhold til at fastlægge de træarter, der kan plantes med henblik på at danne lavskov med kort omdriftstid. Forordning nr. 1307/2013 og navnlig artikel 4, stk. 1, litra k), og artikel 4, stk. 2, litra c), tildeler nemlig ikke medlemsstaterne en eksklusiv kompetence til at udvælge de træarter, der kan anvendes til at oprette miljømæssige fokusområder. Selv om medlemsstaterne kan oprette en liste over de træarter, der kan anvendes i lavskovsbeplantninger med kort omdriftstid, kan alene de træarter, der opfylder de betingelser, der er fastsat i forordning nr. 1307/2013, og som opfylder de yderligere kriterier, som Kommissionen har fastlagt i forbindelse med udøvelsen af sin beføjelse, tages i betragtning med henblik på at kvalificere landbrugsarealer som miljømæssige fokusområder.

Kommissionen har, ved at vedtage artikel 45, stk. 8, i forordning nr. 639/2014 om supplerende regler til forordning nr. 1307/2013, der fastsætter yderligere kriterier for at kvalificere et areal som et miljømæssigt fokusområde, og dermed udelukker lavskov med kort omdriftstid af træarter, der ikke er naturligt hjemmehørende, der er plantet på et areal, som er udset til at være et miljømæssigt fokusområde, ikke overskredet sin beføjelse i henhold til artikel 46, stk. 9, i forordning nr. 1307/2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger. Kommissionen har i overensstemmelse med sidstnævnte bestemmelse nemlig fastsat et nyt kriterium for fastlæggelsen af, hvilke typer af arealer i artikel 46, stk. 2 i forordning nr. 1307/2013 der kan betragtes som miljømæssige fokusområder. Hverken forordningens artikel 46, stk. 9, litra a), eller andre bestemmelser i samme forordning bestemmer, at det nævnte kriterium ikke må vedrøre den type træarter, der må plantes. Derudover bidrager den i artikel 45, stk. 8, i forordning nr. 639/2014 fastsatte begrænsning til fastlæggelsen af miljømæssige fokusområder på en effektiv og sammenhængende måde i betragtning af formålet om bevarelsen af biodiversiteten på disse arealer.

Som det fremgår af 44. betragtning til forordning nr. 1307/2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger bør der etableres miljømæssige fokusområder for at beskytte og forbedre især biodiversiteten på landbrug. I denne forbindelse har Kommissionen ved at tage hensyn til de træarter, som den vurderer er de økologisk set bedst egnede – dvs. de træarter, der er bedst egnede hvad angår hensyntagen til balancen i det naturgivne miljø eller hensyntagen til det pågældende areals økosystem – i artikel 45, stk. 8, i forordning nr. 639/2014 om supplerende regler til forordning nr. 1307/2013 valgt et kriterium, der favoriserer beskyttelsen af biodiversiteten. Beskyttelsen af balancen i arealets naturgivne miljø i forbindelse med udvælgelsen af træarter bidrager nemlig til at beskytte bedriftens biodiversitet, idet den forhindrer en ændring heraf. Kommissionen har følgelig ikke anlagt et åbenbart fejlskøn ved at tage hensyn til de økologisk set bedst egnede træarter med henblik på at definere et miljømæssigt fokusområde som omhandlet i forordning nr. 1307/2013. Hensyntagen til det nævnte kriterium er ikke i strid med den omtalte forordning eller dennes ånd.

Kommissionen kunne nemlig – uden at anlægge et åbenbart fejlskøn – vurdere, at beplantning af træarter, der tydeligvis ikke er naturligt hjemmehørende, til lavskov med kort omdriftstid, ikke gør det muligt at sikre, at denne lavskov vil beskytte eller forbedre biodiversiteten på de områder af bedrifterne, som de er plantet på. Det formål, der forfølges gennem de miljømæssige fokusområder, er at beskytte eller forbedre biodiversiteten af bedrifternes områder. Beskyttelsen af biodiversiteten af de nævnte områder indebærer beskyttelsen af deres naturgivne miljø. Den omstændighed, at Kommissionen har påbudt lavskov, der består af træarter, der er naturligt hjemmehørende, vil imidlertid bidrage til bevarelsen af det nævnte miljø og følgelig de pågældende områders biodiversitet. En træart anses nemlig for at være naturligt hjemmehørende, når den vokser naturligt i en region uden at være blevet importeret dertil. Modsat bidrager plantning af træarter, der tydeligvis ikke er naturligt hjemmehørende, ikke nødvendigvis til bevarelsen af det naturgivne miljø eller økosystemet af et landbrugsareal.

I denne henseende tilsigter den i artikel 45, stk. 8, i forordning nr. 639/2014 fastsatte begrænsning, at oprette miljømæssige fokusområder på grundlag af disses direkte indvirkning på biodiversiteten derved, at den påbyder anvendelsen af træarter, der er naturligt hjemmehørende, med henblik på at danne miljømæssige fokusområder beplantet med lavskov med kort omdriftstid. Dette valg fra Kommissionens side kan ikke anses for at være i strid med forordning nr. 1307/2013’s ånd, idet sidstnævnte giver mulighed for, at der træffes foranstaltninger, der har direkte indvirkning på biodiversiteten. Kommissionen kunne ved udøvelsen af sin skønsbeføjelse vælge en foranstaltning, der har direkte indvirkning på biodiversiteten. Derudover nødvendiggjorde det nævnte valg ikke en særlig forklaring i forhold til en begrænsning, der har en indirekte indvirkning, dels på grund af den manglende rangfølge mellem de to muligheder, og dels på grund af den omstændighed, at der i medlemsstaterne fandtes træarter, der er naturligt hjemmehørende, der kan danne lavskov med kort omdriftstid.

(jf. præmis 29-31, 34, 35)