Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tjenestemænd - disciplinærordning - sanktion - suspension af en tjenestemand i henhold til vedtægtens artikel 88 - betingelser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25 og art. 88, stk. 1)

2 Tjenestemænd - disciplinærordning - offentliggørelse af et værk uden forudgående samtykke - ansættelsesmyndighedens bedømmelse heraf, såvel i forhold til vedtægtens artikel 17 som vedtægtens artikel 11 og 12 - forskel

(Tjenestemandsvedtægten, art. 11, 12, 17 og 88)

3 Tjenestemænd - disciplinærordning - disciplinærsag - domstolsprøvelse - appel - Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurdering af de for Retten forelagte beviser - udelukket, medmindre de er gengivet forkert - ligebehandling af tjenestemænd - rækkevidde

(EF-statutten for Domstolen, art. 51; tjenestemandsvedtægten, art. 17; bilag IX)

Sammendrag

1 Det fremgår klart af vedtægtens artikel 88, stk. 1, at den eneste betingelse, som skal være opfyldt for, at ansættelsesmyndigheden kan suspendere en tjenestemand fra tjenesten, indtil disciplinærsagen mod ham er afsluttet, er, at han skal påstås at have begået en alvorlig forseelse.

Retten kan derfor fastslå, at en afgørelse om suspension af tjenestemanden i overensstemmelse med vedtægtens artikel 25 indeholder en tilstrækkelig begrundelse med hensyn til grovheden af den forseelse, som tjenestemanden påstås at have begået. Ansættelsesmyndigheden er ikke forpligtet til foruden denne begrundelse yderligere at redegøre for grundene til straks at suspendere tjenestemanden, og Retten har så meget desto mere heller ikke pligt til efterfølgende at undersøge, hvorvidt disse grunde er berettigede.

(jf. præmis 26, 28 og 29)

2 Det simple forhold, at en tjenestemand offentliggør et værk, hvis genstand vedrører den virksomhed, som udøves af Fællesskaberne, uden at anmode om et forudgående samtykke fra ansættelsesmyndigheden, udgør en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 17, hvilket kan gøres til genstand for en faktisk konstatering.

Derimod kræver en undersøgelse af, om der foreligger overtrædelse af vedtægtens artikel 11 og 12, en vurdering af faktiske omstændigheder, som ikke kan foretages, eller der i det mindste ikke kan være endelig på det trin, hvor der træffes en afgørelse i henhold til vedtægtens artikel 88.

(jf. præmis 37)

3 Når beviser er blevet forskriftsmæssigt tilvejebragt, og de almindelige retsgrundsætninger og de processuelle regler om bevisbyrde og bevisførelse er blevet overholdt, er det alene Retten, der har kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt. Rettens vurdering af de beviser, der er fremført for den, udgør ikke - medmindre de er gengivet forkert - et retsspørgsmål og er dermed ikke undergivet Domstolens prøvelsesret.

Når en tjenestemand under en disciplinærsag om offentliggørelse uden forudgående samtykke ikke har fremlagt tilstrækkelige indicier eller oplysninger til, at en anden sag har kunnet identificeres, som institutionen hævdes at have behandlet anderledes, kan Retten med rette undlade at opfordre Kommissionen til at redegøre for sin praksis på området og godtgøre, at den hverken havde overskredet sine beføjelser eller tilsidesat princippet om ligebehandling af tjenestemænd.

Princippet om ligebehandling af tjenestemænd kan under alle omstændigheder ikke fortolkes således, at en tjenestemand, som er blevet pålagt sanktioner for at have tilsidesat forpligtelserne i henhold til vedtægtens artikel 17, stk. 2, for at undgå den sanktion, som han var blevet pålagt, kan gøre gældende, at en anden tjenestemand, som havde tilsidesat de samme forpligtelser, ikke var blevet pålagt sanktioner.

(jf. præmis 41-43)