DA Den Europæiske Unions Tidende C 167/16

Sag anlagt den 28. april 2009 — Dunamenti Erőmű mod Kommissionen

(Sag T-179/09)

2009/C 167/32

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Dunamenti Erőmű Zrt. (Százhalombatta, Ungarn), (ved solicitors J. Lever, QC, A. Nourry og R. Griffith)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af beslutningen og hver af konklusionens dispositive bestemmelser, for så vidt de finder anvendelse på sagsøgeren;

— subsidiært annullation af beslutningens artikel 2 og 5, for så vidt de giver pålæg om, at støtte, ud over den støtte, der af Kommissionen skulle have været erklæret uforenelig med fællesmarkedet, skal tilbagebetales fra sagsøgeren;

— anordning af bevisoptagelse i henhold til procesreglementets artikel 65 ved at anmode Kommissionen om at udlevere kopier af al skreven kommunikation mellem Kommissionen og de ungarske myndigheder samt alle optegnelser om møder og diskussioner mellem disse som fastsat i den anfægtede beslutnings afsnit 466;

— anordning af bevisoptagelse ved indledning af en undersøgelse eller undersøgelser fra en sagkyndig eller sagkyndige, såfremt Retten måtte finde det passende, at den bistås af disse, eller anden form for anordning af bevisoptagelse, som Retten måtte finde passende;

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 2223 endelig udg. af 4. juni 2008, der erklærer den støtte tildelt af de ungarske myndigheder til visse elektricitetsproducenter i form af aftaler med lang løbetid (herefter »PPA«) om køb af elektricitet, der blev indgået mellem netoperatøren Magyar Villamos Müvek Rt (herefter »MVM«), der ejes af den ungarske stat, og disse producenter på et tidspunkt forud for Republikken Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union (statsstøtte C 41/2005 (ex NN 49/2005) — »Strandede omkostninger« i Ungarn) uforenelig med fællesmarkedet. Sagsøgeren er i den anfægtede beslutning udpeget som modtager af den påstående statsstøtte, og beslutningen pålægger Ungarn at kræve støtten tilbagebetalt, inklusive renter, fra sagsøgeren.

Sagsøgeren har til støtte for påstanden fremsat fire anbringender.

Med sit første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 1, EF, for så vidt som den har betegnet sagsøgerens PPA som støtteforanstaltning, selv om Kommissionen anerkendte, at den udgjorde en »væsentlig« før-privatiseringsaftale. Efter sagsøgernes opfattelse handlede de ungarske myndigheder således i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen urigtigt anvendte tiltrædelsestraktaten for Ungarn og artikel 1, litra b), nr. v), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (1).

For det andet hævder sagsøgeren, at selv om PPA’en, hvilket ikke er tilfældet, havde bevilget statsstøtte til sagsøgeren i 1995, kunne sagsøgeren have en berettiget forventning om, at en sådan støtte ville blive behandlet som foreliggende støtte i henhold til fællesskabsretten.

For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at ved at betegne sagsøgerens PPA som uforenelig statsstøtte er beslutningen i strid med proportionalitetsprincippet, idet støtten fejlagtigt blev klassificeret som driftsstøtte og ikke skulle have været anset for uforenelig, også for så vidt som den kompenserede sagsøgeren for dennes strandede omkostninger. Endvidere har sagsøgerne gjort gældende at denne konklusion er behæftet med ufuldstændig og/eller manglende begrundelse samt tilsidesætter artikel 87, stk. 3, litra a), EF ved ikke at anerkende sagsøgerens PPA som fremmende for den økonomiske udvikling.

For det fjerde påstår sagsøgeren, at pålægget om tilbagebetaling er i strid med artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning nr. 659/1999 og almindelige fællesskabsretlige grundsætninger såsom princippet om legitime interesser og beskyttelse af den berettigede forventning. Endvidere finder sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte væsentlige formforskrifter såsom sagsøgerens processuelle ret til at blive hørt.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).