2

Sagens baggrund er gengivet på følgende måde i den appellerede doms præmis 1-31: »1 Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, repræsenteret ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, indgik den 6. juli 1990 en støttekontrakt med [SEMEA], som Commune de Millau (Frankrig) ejede 50% af kapitalen i. 2 Denne kontrakt vedrørte lokaludvikling bestående i udførelse af forberedende arbejder og påbegyndelse af et europæisk center for lokal virksomhed i Millau [herefter »kontrakten«]. 3 Kontraktens artikel 2 har følgende ordlyd: »Arbejdet skal udføres over en periode på 18 måneder regnet fra tidspunktet for denne kontrakts undertegnelse.« 4 I henhold til kontraktens artikel 4 skulle SEMEA udføre forskellige ydelser og aflægge regnskab til Kommissionen ved fremlæggelse af løbende rapporter, mens Kommissionen skulle yde økonomisk støtte til udførelsen af disse arbejder med et maksimalt beløb svarende til 135000 [ecus], begrænset til 50% af de dokumenterede udgifter til arbejdet. 5 Kontraktens artikel 6 bestemmer: »Denne kontrakt er undergivet fransk ret.« 6 Kontraktens artikel 10 er affattet som følger: »I tilfælde af manglende eller utilstrækkelige bevillinger til gennemførelse af denne kontrakt forbeholder Kommissionen sig ret til at opsige kontrakten uden rettens mellemkomst eller at tilpasse kontrakten til den nye budgetbevilling.« 7 Artikel 9, stk. 1, i kontraktens almindelige vilkår bestemmer: »Opfylder en part ikke sine forpligtelser ifølge denne kontrakt, kan kontrakten, uanset de retsvirkningerne, der måtte være fastsat i den lovgivning, der finder anvendelse på kontraktforholdet, uden videre ophæves eller opsiges af Kommissionen, uden at rettens mellemkomst hertil er nødvendig, når påkrav, fremsendt til kontrahenten ved anbefalet skrivelse, ikke senest en måned herefter er efterkommet.« 8 Artikel 10 i kontraktens almindelige vilkår bestemmer: »Kan der ikke opnås en forligsmæssig ordning, er Domstolen for De Europæiske Fællesskaber enekompetent til at påkende enhver tvist, der måtte opstå mellem parterne i forbindelse med overenskomsten.« 9 Ved skrivelse af 16. maj 1991 anmodede SEMEA Kommissionen om, at kontrakten skulle udføres af en anden struktur, Det Europæiske Fællesskabs Erhvervsfremme og Innovationscenter (herefter »organisationen CE1 12«), hvilket Kommissionen accepterede ved skrivelse af 2. juli 1991 med den præcisering, at denne aftale ikke fritog SEMEA fra sine forpligtelser. Ved skrivelse af 22. oktober 1991 bekræftede SEMEA, at den garanterede en korrekt udførelse af kontraktens ydelser. 10 I juni og juli 1992 foretog Kommissionens tjenestegrene en kontrol af, hvor langt arbejdet var skredet frem, hvorved det blev konstateret, at de samlede dokumenterede udgifter beløb sig til 187977 EUR, og at Kommissionens bidrag derfor skulle fastsættes til 50% af dette beløb, dvs. et beløb svarende til 93988 EUR. 11 Eftersom SEMEA allerede havde modtaget et beløb svarende til 135000 EUR i henhold til kontrakten, krævede Kommissionen ved skrivelse af 27. april 1993, at SEMEA skulle tilbagebetale 41012 EUR [herefter »den omtvistede fordring«]. SEMEA efterkom ikke dette krav. 12 Den 17. februar 1997 besluttede den ekstraordinære generalforsamling for SEMEA frivilligt at opløse SEMEA før tid med virkning fra den 31. marts 1997 og at udpege en likvidator. 13 Ved anbefalet skrivelse med modtagelsesbevis af 18. november 2005 anmodede Kommissionen på ny SEMEA om at betale den omtvistede fordring. 14 Den 11. januar 2006 fremsendte Kommissionen en debetnota på 41012 EUR til SEMEA. 15 I svarskrivelse af 31. januar 2006 oplyste likvidator for den frivillige likvidation af SEMEA, at selskabet ikke rådede over midler til betaling af et sådant beløb, at det var nødvendigt at indgive konkursbegæring, og at den omtvistede fordring måtte anses for forældet i henhold til fransk ret, hvorefter det ikke er muligt at tilbagesøge beløb, der ikke er krævet tilbagebetalt i mere end fire år, og at det sidste påkrav fra Kommissionen var dateret den 27. april 1993, dvs. mere end 12 år tidligere. 16 Ved anbefalet skrivelse med modtagelsesbevis af 16. februar 2006 anmeldte Kommissionen formelt den omtvistede fordring i likvidationsboet og [anmodede om], at kravet blev opført som passiv. 17 Ved skrivelse af 20. september 2006 meddelte SEMEA Kommissionen, at den ekstraordinære generalforsamling for selskabet havde besluttet at udsætte indgivelsen af konkursbegæringen og henviste til et referat fra organisationen CE1 12, hvoraf fremgik, at Kommissionen havde givet endeligt afkald på den omtvistede fordring. 18 Ved skrivelse af 29. november 2006 fremsendte Kommissionen via sin advokat et påkrav til SEMEA med krav om betaling af den omtvistede fordring. Kommissionen anførte i denne skrivelse, at den ikke på noget tidspunkt havde givet afkald på fordringen. 19 Ved skrivelse af 30. januar 2007 fremsendte Kommissionen et nyt påkrav med henblik på at opnå betaling af den omtvistede fordring og udledte deraf, at SEMEA var gået i betalingsstandsning, da selskabet ikke imødekom påkravet. 20 Ved skrivelse af 5. februar 2007 oplyste SEMEA, at selskabet ikke var gået i betalingsstandsning. 21 Ved skrivelse af 12. februar 2007 sendte SEMEA en kopi af referatet fra organisationen CE1 12, hvoraf fremgik, at Kommissionen havde givet afkald på at modtage betaling af den omtvistede fordring. 22 Den 26. oktober 2007 afleverede Kommissionen gennem en stævningsmand betalingspåkrav på bopælen hos likvidatoren for SEMEA. 23 Den 10. december 2007 afleverede Kommissionen et betalingspåkrav gennem en stævningsmand på likvidators virksomhedsadresse. 24 Ved skrivelse af 14. december 2007 til den stævningsmand, der havde afleveret betalingspåkravet, gentog likvidator for SEMEA sin anmodning om at modtage oplysninger om Kommissionens afgørelse om at give afkald på den omtvistede fordring. Likvidator oplyste i denne skrivelse, at de nye aktionærer og likvidator ikke var bekendt med, at der påhvilede SEMEA og organisationen CE1 12 forpligtelser. 25 Ved skrivelse af 7. januar 2008 bestred Kommissionens advokat de påstande, som likvidatoren for SEMEA havde fremsat, fremsatte på ny påkrav om betaling af den omtvistede fordring og fremsendte en kopi af denne skrivelse til den offentlige anklager med henblik på, at anklageren kunne foretage en vurdering af, om den adfærd, som likvidatoren for SEMEA havde udvist, indebar en overtrædelse af bl.a. bedrageribestemmelsen. 26 Som svar på det seneste påkrav oplyste likvidatoren for SEMEA, at den omtvistede fordring var forældet. Likvidatoren henviste i denne skrivelse til den omstændighed, at han i begyndelsen af 2007 under en samtale med Kommissionens advokat havde forpligtet sig til at betale den omtvistede fordring, når spørgsmålet om, hvorvidt fordringen bestod, var besvaret. 27 Ved skrivelse af 21. februar 2008 fremsatte Kommissionen et sidste påkrav til SEMEA om betaling af den omtvistede fordring. 28 Den 21. november 2008 tog den ekstraordinære generalforsamling for SEMEA den afgørelse, som Commune de Millau, der var hovedaktionær i SEMEA, traf om at tilbagetage sine aktiver og passiver, til efterretning, og besluttede at betale 82719,76 EUR, svarende til SEMEA’s disponible likviditet, til Commune de Millau. Ifølge likvidatorens likvidationsrapport, der nævnte den omtvistede fordring, blev alle de nævnte fordringer anset for likvideret. 29 Den 9. december 2008 afsluttede likvidatoren likvidationen og afmeldte SEMEA i handels- og selskabsregisteret. 30 Den 18. december 2008 godkendte kommunalbestyrelsen for Commune de Millau overtagelsen af SEMEA’s formue. Tvisten mellem SEMEA og Kommissionen fremgik udtrykkeligt blandt selskabets passiver. 31 På Kommissionens begæring udpegede Tribunal de commerce de Rodez den 12. februar 2010 en ad hoc-mandatar, der skulle repræsentere SEMEA.«