ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - kompetence i sager om forbrugerkontrakter - kontrakt om levering af en tjenesteydelse eller af løsøregenstande - søgsmål anlagt af en forbruger, som har bopæl i en medlemsstat, med det formål at få tilpligtet et postordrefirma, som har hjemsted i en anden medlemsstat, at udbetale en gevinst, som tilsyneladende er vundet i forbindelse med bestilling af varer - en sag om en kontrakt, som omhandlet i konventionens artikel 13, stk. 1, nr. 3

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 13, stk. 1, nr. 3)

Sammendrag

$$Kompetencereglerne i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse, ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 29. november 1996 om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse, skal fortolkes således, at en retssag om udbetaling af en gevinst, som en forbruger anlægger i den kontraherende stat, hvor han har bopæl, og under anvendelse af denne stats lovgivning mod et postordrefirma, som har hjemsted i en anden kontraherende stat, er en sag om en kontrakt som omhandlet i konventionens artikel 13, stk. 1, nr. 3, når postordrefirmaet har tilsendt forbrugeren en personlig forsendelse, som har givet ham indtryk af at have vundet en gevinst på den ene betingelse, at han bestiller varer for et bestemt beløb, og når forbrugeren faktisk har foretaget en sådan bestilling uden dog at modtage gevinsten.

( jf. præmis 60 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - sagens genstand - afgrænsning under den administrative procedure - omformulering i stævningen af klagepunktet for at tage yderligere bevismateriale i betragtning - lovligt

(Art. 226 EF)

2. Miljø - luftforurening - kommunale affaldsforbrændingsanlæg - direktiv 89/369 - medlemsstaternes gennemførelse - resultatforpligtelse

(Rådets direktiv 89/369)

3. Traktatbrudssøgsmål - bevis for traktatbruddet - bevisbyrde, der påhviler Kommissionen - formodninger - ulovligt

(Art. 226 EF)

Sammendrag

1. Selv om genstanden for en sag anlagt i medfør af artikel 226 EF afgrænses af den administrative procedure, der er foreskrevet i denne bestemmelse, og de klagepunkter, der fremføres til støtte for Kommissionens begrundede udtalelse og sagsanlægget, følgelig skal være de samme, kan dette krav imidlertid ikke indebære, at der under alle omstændigheder skal være fuldstændigt sammenfald mellem klagepunkterne i åbningsskrivelsen, konklusionen i den begrundede udtalelse og de i stævningen nedlagte påstande, når sagsgenstanden ikke er blevet udvidet eller ændret, men derimod blot er blevet begrænset.

I denne sag har omformuleringen i stævningen af et klagepunkt, hvorved Kommissionen udelukkende har taget det yderligere bevismateriale i betragtning, der ifølge Kommissionen er blevet fremlagt, efter at Kommissionen havde fremsat den begrundede udtalelse, ikke ført til, at sagens genstand, således som den var fastlagt i den begrundede udtalelse, er blevet udvidet, ændret eller endda begrænset.

( jf. præmis 18-21 )

2. Direktiv 89/369 om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg pålægger medlemsstaterne nogle klare og entydige resultatforpligtelser, som skal sikre, at deres forbrændingsanlæg opfylder detaljerede og præcise krav inden for de fastsatte frister. Derfor har en medlemsstat kun opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktiv 89/369 og således nået det resultat, der påhviler den, såfremt der både er foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets bestemmelser i national ret, og de forbrændingsanlæg, der befinder sig på medlemsstatens område, også er taget i drift og drives i overensstemmelse med kravene i bestemmelserne i direktiv 89/369. Heraf følger, at en korrekt gennemførelse af bestemmelserne i direktiv 89/369 i national ret ikke er tilstrækkelig til at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktivet.

( jf. præmis 27 )

3. Under en traktatbrudssag i medfør artikel 226 EF påhviler det Kommissionen at godtgøre, at det påståede traktatbrud foreligger. Det er Kommissionen, som skal fremføre de omstændigheder, som er nødvendige for, at Domstolen kan efterprøve, om der foreligger et traktatbrud, og Kommissionen kan ikke påberåbe sig nogen formodning herfor.

( jf. præmis 45 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser - spørgsmål, som er åbenbart irrelevante, og hypotetiske spørgsmål, som er forelagt i en sammenhæng, der udelukker en hensigtsmæssig besvarelse - spørgsmål, som er uden forbindelse med hovedsagens genstand

(Art. 234 EF)

2. Landbrug - ensartede lovgivninger - beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler - forordning nr. 2081/92 - undtagelsesordning efter artikel 13, stk. 2 - anvendelsesområde - produkter med oprindelse i det land, som har opnået registrering af den beskyttede oprindelsesbetegnelse - ikke omfattet

(Rådets forordning nr. 2081/92, art. 13, stk. 2)

Sammendrag

1. Inden for rammerne af det samarbejde, der i henhold til artikel 234 EF er indført mellem Domstolen og de nationale retter, tilkommer det udelukkende den nationale ret, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen. Når de stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af fællesskabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom.

I særlige tilfælde er Domstolen dog af hensyn til efterprøvelsen af sin egen kompetence beføjet til at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen. Domstolen kan kun afslå at træffe afgørelse vedrørende et præjudicielt spørgsmål fra en national ret, når det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af fællesskabsretten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, når problemet er af hypotetisk karakter, eller når Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan foretage en saglig korrekt besvarelse af de stillede spørgsmål.

( jf. præmis 18 og 19 )

2. Artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, som ændret ved forordning nr. 535/97, skal fortolkes således, at undtagelsesordningen i denne bestemmelse ikke omfatter produkter hidrørende fra den medlemsstat, der har opnået registrering af den beskyttede oprindelsesbetegnelse, hvis beskyttelse i henhold til artikel 13, stk. 1, første afsnit, litra a) og b), i forordning nr. 2081/92, med senere ændringer, er omtvistet, og hvis varespecifikation produkterne ikke opfylder.

( jf. præmis 34 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - anbringende, der fremsættes første gang under appellen - afvisning

(Domstolens procesreglement, art. 42, stk. 2, første afsnit)

2. Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - afvisning

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Under en appel har Domstolen kun kompetence til at tage stilling til den retlige afgørelse, der er blevet truffet vedrørende de anbringender, der er blevet behandlet i første instans. En parts adgang til først for Domstolen at fremføre et anbringende, der ikke er blevet fremført for Retten, er ensbetydende med en adgang til at forelægge Domstolen en mere omfattende tvist end den, der blev forelagt Retten.

( jf. præmis 39 )

2. I henhold til artikel 225 EF og artikel 51 i statutten for Domstolen er appel begrænset til retsspørgsmål. Retten er omvendt alene kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når bortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af akterne i den sag, den behandler, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder er følgelig ikke - medmindre de er gengivet forkert - et retsspørgsmål og dermed ikke undergivet Domstolens prøvelsesret i forbindelse med appel.

En prøvelse af troværdigheden af de argumenter, som Kommissionen har fremført under retsforhandlingerne, udgør en del af vurderingen af de faktiske omstændigheder og falder således uden for Domstolens prøvelsesret i forbindelse med appel.

( jf. præmis 44, 46 og 47 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø - beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget - direktiv 91/676 - anvendelsesområde - definitionen af »vand, der er berørt af forurening« - kriterier

(Rådets direktiv 91/676, art. 3, stk. 1 og 2)

Sammendrag

$$En begrænsning af anvendelsesområdet for direktiv 91/676 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, som udelukker visse kategorier af vand på grund den påståede væsentlige rolle, som fosfor har i forureningen af det pågældende vand, er uforenelig med direktivets opbygning og formål.

Uanset den rolle, som fosfor muligvis spiller i eutrofieringen, kan plantearter, hvis vækstudvikling fremskyndes på grund af kvælstof, for det første forekomme i sådant vand, hvilket medfører en forstyrrelse af den balance, der er mellem de forskellige organismer i vandet. I betragtning af den omstændighed, at forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1 og 2, er nært forbundne, fører en begrænset kortlægning af det vand, der ifølge artikel 3, stk. 1, er berørt eller kan blive berørt af forurening, desuden til en ufuldstændig udpegelse af sårbare zoner i henhold til artikel 3, stk. 2. Selv om medlemsstaterne er blevet indrømmet et vidt skøn med hensyn til kortlægningen af vand som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1, på grund af de komplicerede vurderinger, de skal foretage i denne sammenhæng, forholder det sig endelig ikke desto mindre således, at medlemsstaterne, når de foretager denne kortlægning, er forpligtet til at overholde direktivets formål, nærmere bestemt begrænsningen af vandforurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget.

( jf. præmis 45, 50, 51 og 53 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte - Kommissionens undersøgelse - beføjelse til at udstede retningslinjer - foranstaltninger foreslået af medlemsstaterne under den løbende undersøgelse af de støtteordninger, som retningslinjerne vedrører - medlemsstaternes accept - bindende virkning - beslutninger vedrørende støtteloftet, der udgør en del af retningslinjerne vedrørende regionalstøtte

(Art. 87 EF og 88 EF)

Sammendrag

$$Kommissionen kan under udøvelse af de beføjelser, den råder over i henhold til artikel 87 EF og 88 EF, udstede retningslinjer, hvis formål er at angive, hvorledes Kommissionen i henhold til disse traktatbestemmelser tilsigter at udøve sin skønsbeføjelse med henblik på ny støtte eller over for eksisterende støtteordninger.

Når retningslinjerne er udstedt på grundlag af artikel 88, stk. 1, EF omfattes de af det faste og regelmæssige samarbejde, hvorunder Kommissionen sammen med medlemsstaterne foretager en løbende undersøgelse af de støtteordninger, som findes i disse stater, og foreslår dem sådanne foranstaltninger, som fællesmarkedets funktion eller gradvise udvikling kræver. Som det også fremgår af artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 659/1999, er de foreslåede foranstaltninger, såfremt den pågældende medlemsstat accepterer dem, bindende over for denne medlemsstat.

Navnlig for så vidt angår retningslinjer vedrørende regionalstøtte udgør beslutninger, som fastsætter støtteloftet og konkretiserer det, en etape i den procedure, hvorved de almindelige betingelser for en fællesskabsundersøgelse af støtteordninger med regionalt sigte skal fastsættes. Under disse omstændigheder udgør disse beslutninger en del af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte og er derfor kun bindende, såfremt de er blevet accepteret af medlemsstaterne.

( jf. præmis 27-29 og 33-35 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø - beskyttelse af vilde fugle - direktiv 79/409 - udlægning som særligt beskyttet område efter datoen for iværksættelsen af direktiv 92/43 - virkninger

(Rådets direktiv 79/409, art. 4, stk. 4, og 92/43, art. 6, stk. 2, og art. 7)

Sammendrag

$$Da Owenduff-Nephin Beg Complex siden oktober 1996 er udlagt som særligt beskyttet område, finder artikel 6, stk. 2, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter og ikke artikel 4, stk. 4, første punktum, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, anvendelse på dette område. For så vidt angår de områder, der er udlagt som særligt beskyttede områder, bestemmer artikel 7 i direktiv 92/43 nemlig, at forpligtelserne i artikel 4, stk. 4, første punktum, i direktiv 79/409 bl.a. erstattes af forpligtelserne i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 92/43 fra datoen for sidstnævnte direktivs iværksættelse eller fra den dato, hvor der er sket udlæggelse efter direktiv 79/409, hvis denne dato er senere.

( jf. præmis 25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - udarbejdelse af beslutninger - skriftlig meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om resultaterne af dens efterforskning - indhold - betingelser - ikke overholdt - virkning

[Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2, litra c); Kommissionens forordning nr. 1663/95, art. 8, stk. 1, første afsnit]

Sammendrag

$$I henhold til artikel 8, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1663/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, skal Kommissionen, når den finder, at interventionerne ikke er afholdt efter EF-reglerne, meddele den pågældende medlemsstat sine resultater. Meddelelsen skal angive de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at de pågældende regler fremtidig overholdes, indeholde en vurdering af eventuelle udgifter, som Kommissionen påtænker at udelukke, og henvise til forordning nr. 1663/95. Medlemsstaterne skal have to måneder til at besvare meddelelsen. Kommissionen er i den forbindelse i sine relationer til medlemsstaterne forpligtet til at overholde de betingelser, som den i gennemførelsesforordninger har pålagt sig selv. Manglende overholdelse af disse betingelser kan nemlig - afhængig af grovheden - medføre, at de proceduremæssige garantier gøres illusoriske, som medlemsstaterne har i henhold til artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70, hvori der er fastsat en tidsbegrænsning for, hvilke udgifter der kan afvises fra EUGFL-finansiering.

En skrivelse fra Kommissionen, der ikke indeholder nogen henvisning til nævnte forordning eller nogen vurdering af de udgifter, der eventuelt skal gøres til genstand for en afvisning af finansiering, og som fastsætter en svarfrist på seks uger, opfylder ikke de betingelser, der er fastsat i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1663/95. Kommissionen har ved disse tre uregelmæssigheder på væsentlig vis tilsidesat de regler, der er fastsat i ovennævnte artikel 8, stk. 1, og har skadet den proceduremæssige garanti, som medlemsstaterne har i medfør af artikel 5, stk. 2, litra c), femte afsnit, i forordning nr. 729/70. En sådan skrivelse kan derfor ikke udgøre en skrivelse i medfør af artikel 8 eller være udgangspunkt for den frist på 24 måneder, der fremgår af forordning nr. 729/70.

( jf. præmis 23, 24, 26 og 27 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - beskatningsgrundlag - tjenesteydelser - betaling i form af tilskud, der er en del af modværdien til en virksomhed i forbindelse med en tjenesteydelse, som leveres til visse grupper af modtagere - betaling - omfattet af beskatningsgrundlaget

[Rådets direktiv 77/388, art. 11, punkt A, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

$$Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at et beløb, der inden for rammerne af en tilskudsordning betales af en offentlig organisation til en virksomhed i forbindelse med energirådgivning, som denne sidstnævnte leverer til visse grupper af beboere, er en del af modværdien for en tjenesteydelse og er omfattet af denne transaktions beskatningsgrundlag i merværdiafgiftsmæssig henseende.

( jf. præmis 28 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse - grunde til nægtelse heraf - uforenelige afgørelser - afgørelser om foreløbige retsmidler, hvoraf den ene pålægger en forpligtelse til at undlade at foretage bestemte handlinger, mens den anden afslår et sådant retsmiddel

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 3)

2. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse - grunde til nægtelse heraf - uforenelige afgørelser - forpligtelse til at nægte anerkendelse

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 3)

Sammendrag

1. Artikel 27, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse, skal fortolkes således, at en udenlandsk afgørelse om foreløbige retsmidler, hvorved rekvisitus pålægges en forpligtelse til at undlade at foretage bestemte handlinger, er uforenelig med en afgørelse om foreløbige retsmidler, hvorved et sådant retsmiddel er blevet afslået, og som er truffet i fuldbyrdelsesstaten vedrørende de samme parter.

( jf. præmis 47 og domskonkl. 1 )

2. Hvis retten i fuldbyrdelsesstaten finder, at en retsafgørelse truffet af en ret i en anden kontraherende stat er uforenelig, som omhandlet i artikel 27, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968, med en retsafgørelse, der er truffet mellem de samme parter af en ret i fuldbyrdelsesstaten, skal retten afslå at anerkende den udenlandske afgørelse.

( jf. præmis 52 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - specielle kompetenceregler - kompetence »i sager om erstatning uden for kontrakt« - begreb - præventivt foreningssøgsmål rejst af en forbrugerbeskyttelsesorganisation med påstand om, at en erhvervsdrivende tilpligtes at undlade at anvende urimelige kontraktvilkår i forbrugerkontrakter - omfattet

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 5, nr. 3)

Sammendrag

$$Kompetencereglerne i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse, ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 29. november 1996 om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse, skal fortolkes således, at et præventivt søgsmål, som er rejst af en forbrugerbeskyttelsesorganisation med påstand om, at en erhvervsdrivende tilpligtes at undlade at anvende vilkår, der anses for urimelige, i kontrakter med privatpersoner, er en sag om erstatning uden for kontrakt i konventionens artikel 5, nr. 3's forstand.

( jf. præmis 50 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - specielle kompetenceregler - kompetence »i sager om erstatning uden for kontrakt« - begreb - sag om ansvar forud for kontraktindgåelse som følge af tilsidesættelse retsregler i forbindelse med forhandlinger med henblik på indgåelse af en kontrakt - omfattet

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 5, nr. 3)

Sammendrag

$$Under omstændigheder, som er karakteriseret ved, at en part ikke frivilligt har påtaget sig forpligtelser over for en anden part i forbindelse med forhandlinger om indgåelse af en kontrakt, og ved, at der eventuelt er sket en tilsidesættelse af retsregler, navnlig regler om loyalitetsforpligtelser for parterne i kontraktforhandlinger, er en sag, hvorunder det gøres gældende, at sagsøgte har pådraget sig et ansvar forud for kontraktindgåelse, en sag om ansvar uden for kontrakt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse.

( jf. præmis 27 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fællesskabsret - direkte virkning - nationale afgifter i strid med fællesskabsretten - tilbagesøgning - nærmere regler - anvendelse af national ret - forældelsesfrist - ændring til en præklusiv frist og nedsættelse med tilbagevirkende kraft - ulovligt i mangel af en passende overgangsperiode - bestemt tilfælde

Sammendrag

$$Fællesskabsretten er til hinder for, at en kortere præklusiv frist - og i givet fald også en frist, der er mere restriktiv for den afgiftspligtige end den søgsmålsfrist, der tidligere fandt anvendelse på krav om tilbagebetaling af nationale afgifter, der er i strid med fællesskabsretten - anvendes med tilbagevirkende kraft, i det omfang der ikke er indført en tilstrækkelig overgangsperiode, hvorunder tilbagebetalingskrav vedrørende beløb, der er betalt, før den bestemmelse, hvorved den nye frist indføres, træder i kraft, stadig kan fremsættes i henhold til ordningen med den gamle frist. En sådan overgangsordning er nødvendig, for så vidt som den øjeblikkelige anvendelse på disse krav af en forældelsesfrist, der er kortere end den tidligere gældende, ville medføre, at visse borgere med tilbagevirkende kraft ville blive frataget deres ret til tilbagebetaling eller havde en for kort frist til at gøre denne ret gældende.

Overgangsperioden skal være tilstrækkelig lang til, at de afgiftspligtige, der oprindeligt forventede at kunne råde over den gamle søgsmålsfrist, sikres rimelig tid til at gøre deres tilbagebetalingskrav gældende, hvis deres sagsanlæg allerede er forsinket i forhold til den nye frist.

I et tilfælde, hvor en præklusiv frist på tre år erstatter en forældelsesfrist på fem år, må en overgangsperiode på 90 dage anses for at være utilstrækkelig, og den mindste overgangsperiode, der sikrer, at udøvelse af retten til en sådan tilbagebetaling ikke gøres uforholdsmæssig vanskelig, kan anslås til seks måneder.

( jf. præmis 37 og 38, 42 samt domskonkl. )