ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Er EU-retten, og navnlig artikel 56 TEUF, 101 TEUF, 102 TEUF og 106 TEUF, artikel 9 i direktiv 2002/21/EF (rammedirektivet), artikel 3, 5 og 7 i direktiv 2002/20/EF (tilladelsesdirektivet), artikel 2 og 4 i direktiv 2002/77/EF (konkurrencedirektivet), princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet, effektivitetsprincippet og princippet om alsidig information, til hinder for en national bestemmelse, som med henblik på fastlæggelse af antallet af digitale net, som skulle tildeles operatører i forbindelse med omlægning af de analoge net, i lige så høj grad tog højde for alle de analoge net, som indtil det pågældende tidspunkt blev drevet — selv om dette skete i strid med de antitrust-grænser, som er fastlagt i de omhandlede nationale bestemmelser, som allerede har været genstand for kritik fra Domstolen eller Kommissionen, eller under alle omstændigheder blev drevet uden koncession — og som i praksis har medført, at en operatør med flere net er blevet tildelt færre digitale net i forhold til det antal, som vedkommende drev på markedet for analog spredning, og at den pågældende reduktion er forholdsmæssigt større end den reduktion, som har omfattet konkurrenterne?
1)

Kan artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (1) af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, sammenholdt med retten til sociale sikringsydelser og sociale fordele, som fastlagt i artikel 34, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder, fortolkes uden at tage højde for uddybningen i artikel 14 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (2) af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og dermed uden at kunne anvende proceduren i den nævnte forordnings artikel 16, således at arbejdstidens korte varighed eller arbejdstagerens begrænsede løn ikke påvirker fastlæggelsen af, hvilken national lovgivning der skal finde anvendelse i tilfælde af kumulation af lønnet beskæftigelse og selvstændig virksomhed, dvs. at den nævnte artikel 14 i gennemførelsesforordningen ikke finder anvendelse på fortolkningen af artikel 13, stk. 3, i grundforordningen?
b)

Andet anbringende: Retten begik en fejl ved at konkludere, at den af Europa-Kommissionen anvendte metode til beregning af Toshibas bøde ikke tilsidesatte ligebehandlingsprincippet, navnlig for så vidt som Kommissionen anvendte det udgangsbeløb, der blev beregnet for joint venturet TM T&D, som grundlag for beregningen af Toshibas bøde og ikke omsætningen for Toshiba i modsætning til, hvad Kommissionen gjorde for de europæiske adressater for den beslutning, der blev vedtaget i 2007, og
2.

Appellanten har fremført tre appelanbringender, to vedrørende den første statsstøtteforanstaltning og et vedrørende den anden statsstøtteforanstaltning. Nærmere: — Vedrørende den første statsstøtteforanstaltning: Appellanten har gjort gældende, at den appellerede doms bedømmelse af eksistensen af en fordel er behæftet med retlige fejl samt begrundelsesmangler og rettergangsfejl med hensyn til minernes værdi. — Vedrørende den første statsstøtteforanstaltning: Appellanten har gjort gældende, at den appellerede doms bedømmelse af eksistensen af en fordel er behæftet med retlige fejl og begrundelsesmangler med hensyn til grundværdien. — Vedrørende den anden statsstøtteforanstaltning: Appellanten har gjort gældende, at den appellerede doms bedømmelse af eksistensen af en fordel er behæftet med retlige fejl.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/5

Appel iværksat den 29. januar 2016 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 18. november 2015 i sag T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP mod KHIM

(Sag C-56/16 P)

(2016/C 175/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Mondéjar Ortuño og E. Zaera Cuadrado, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP og Bruichladdich Distillery Co.Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Appellanten gives medhold fuldt ud.

— Den appellerede dom ophæves.

— Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retten tilsidesatte artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), sammenholdt med artikel 8, stk. 4, og artikel 53, stk. 2, litra d), i forordning (EF) nr. 207/2009, idet den fandt, at den beskyttelse, som forordning (EF) nr. 491/2009 (2) yder registrerede oprindelsesbetegnelser, kan suppleres af Decreto-Lei No 173/2009 og Decreto-Lei No 212/2004 og den portugisiske lov om intellektuel ejendomsret.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 491/2009 af 25.5.2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1234/2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (EUT L 154, s. 1).
1.

Skal forordningens artikel 2, litra g), og artikel 3, stk. 2, litra a) (1), fortolkes således, at en passager skal have en reserveret siddeplads (dvs. ret til sin egen plads i flyet), eller er det tilstrækkeligt, at passageren har modtaget en bekræftet reservation til flyafgangen (dvs. ret til at blive transporteret med flyet) for, at der skal udbetales kompensation?
1)

Skal artikel 101 TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse såsom den i artikel 83a, stk. 10, i lovdekret nr. 112/2008 fastsatte for så vidt angår den del, hvor det foreskrives, at prisen for tjenesteydelser med vejtransport af varer for tredjemands regning ikke kan være lavere end de mindstedriftsomkostninger, som fastsættes af Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, således at fastsættelsen af vederlaget ikke overlades til parternes frie forhandling?
1)

Udgør den beslutning, hvormed generalforsamlingen godkendte indfrielsen af en gæld på 28 709 475,13 RON, som SC ELECTROCENTRALE GRUP SA havde til COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, gennem datio in solutum af et aktiv, bestående af goder registreret under nr. 70301 i tingbogen for Chișcani kommune, Brăila distrikt, og hvormed det samtidigt blev besluttet at overføre differencen mellem aktivets markedsværdi og værdien af COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA’s tilgodehavende til SC ELECTROCENTRALE GRUP SA, og som blev truffet ved stemmeretten udøvet af den rumænske stat, repræsenteret ved Ministerul Economiei — Departamentul pentru Energie (Økonomiministeriet — Energidepartementet), i sin egenskab af indehaver af 77,17 % af selskabskapitalen i COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde? Med andre ord: (i) Er der tale om en foranstaltning, som er finansieret af staten eller ved hjælp af statsmidler, (ii) har selektiv karakter og (iii) kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne?
5)

Hvornår skal forskellen i de takster, der undersøges med henblik på at vurdere, om de udgør urimelige priser i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 102, [stk. 2,] litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, anses for at være væsentlig, således at det påhviler den økonomiske aktør, som har en dominerende stilling, at godtgøre, at vedkommendes takster er rimelige?
2)

Skal artikel 1 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at de således beskrevne sammenslutninger, bl.a. for så vidt angår de sammenslutninger, der opkræver obligatoriske bidrag, opfylder kriteriet om offentlige myndigheders kontrol af disse sammenslutningers drift for at blive kvalificeret som et offentligretligt organ, når denne økonomiske og finansielle statslige kontrol har karakter af en ekstern kontrol af de økonomiske aktiviteter og den økonomiske drift af de selskaber og organer, der er omfattet heraf, og har til formål at foretage en risikovurdering og at vurdere disse virksomheders og organers resultater for at sikre statens formueinteresser, og når den myndighedsperson, der har til opgave at foretage kontrollen, i forbindelse med udførelsen af denne opgave er fuldt bemyndiget til at foretage undersøgelse af dokumenter på stedet, når den kontrollerede virksomhed eller det kontrollerede organ har pligt til at give myndighedspersonen alle de oplysninger, der er nødvendige for, at den pågældende kan udføre sine opgaver, herunder oplysninger, der vedrører de datterselskaber, som indgår i virksomhedens konsolidering, når den pågældende i givet fald kan anmode om supplerende oplysninger, når den pågældende kan deltage med taleret i bestyrelses- eller tilsynsmøder eller møder, der afholdes af de besluttende organer, der træder i stedet herfor, samt af de udvalg og komitéer, som dette organ kan oprette, når den pågældende kan deltage i møder, der afholdes af de udvalg, komitéer og andre rådgivende organer, der måtte findes inden for virksomheden eller organet, samt i generalforsamlinger, og når den pågældende på de samme betingelser som dem, der gælder for medlemmerne, har krav på at modtage indkaldelser, dagsordener og alle de dokumenter, der fremsendes før hvert enkelt møde?
4.

De græske myndigheder meddelte Kommissionen følgende i deres seneste besvarelse af 23. marts 2015: — Der er fremlagt et nyt forlag til ændring af afgørelsen om godkendelse af miljøvilkårene for affaldsdeponeringsanlægget med specificering af de arbejder, det er nødvendigt at foretage, for at affaldsdeponeringsanlægget kan fungere korrekt. — Efter den kontrol, der blev foretaget den 8. august 2014 (og konstateringen af nye overtrædelser), har de lokale myndigheder på ny indledt en administrativ sanktionsprocedure mod den driftsansvarlige. — En række vigtige arbejder er igangværende, såsom det arbejde, der relaterer sig til håndteringen af biogas (Kommissionen har påpeget, at de græske myndigheder nu og for første gang har oplyst, at en ændring af miljøvilkårene for affaldsdeponeringsanlægget er en nødvendig forudsætning for at kunne fuldføre dette arbejde). — Arbejdet med at finde et nyt sted, hvor der kan opføres et nyt affaldsdeponeringsanlæg på øen, er endnu ikke afsluttet.
2.

Kan et tegn af denne beskaffenhed anses for at være et tegn vedrørende geografisk oprindelse, for så vidt som varen eller tjenesteydelsen altid er koncentreret inden for et bestemt fysisk område?
1)

I henseende til artikel 49 TEUF (etableringsfriheden) og i lyset af den forfatningsmæssige forbindelse mellem Gibraltar og Det Forenede Kongerige 1.1 Skal Gibraltar og Det Forenede Kongerige behandles, som om de er en del af en enkelt medlemsstat a) i EU-retlig henseende, og har det i bekræftende fald den konsekvens, at artikel 49 TEUF ikke finder anvendelse mellem Det Forenede Kongerige og Gibraltar, undtagen i det omfang at den kan finde anvendelse på en intern foranstaltning, eller subsidiært b) i henseende til artikel 49 TEUF individuelt set, således at denne bestemmelse ikke finder anvendelse, medmindre den kan finde anvendelse på en rent intern foranstaltning? 1.2 Subsidiært, er Gibraltars forfatningsmæssige status henset til artikel 355, stk. 3, TEUF at betragte som et separat område i forhold til Det Forenede Kongerige inden for EU således, at enten a) udøvelsen af etableringsfriheden mellem Gibraltar og Det Forenede Kongerige skal behandles som samhandel inden for EU i henseende til artikel 49 TEUF, eller b) artikel 49 TEUF forbyder restriktioner for udøvelsen af etableringsretten for statsborgere i Det Forenede Kongerige i Gibraltar (som en separat enhed)? 1.3 Subsidiært, skal Gibraltar betragtes som et tredjeland eller tredjelandsområde med den virkning, at EU-retten kun finder anvendelse for så vidt angår transaktioner mellem de to under omstændigheder, hvor EU-retten har virkning mellem en medlemsstat og et tredjeland? 1.4 Subsidiært, skal den forfatningsmæssige forbindelse mellem Gibraltar og Det Forenede Kongerige behandles på en anden måde i henseende til artikel 49 TEUF?
ii.

undlod at anerkende, at artikel 17, stk. 1-3, TEU ikke udgør et tilstrækkeligt retsgrundlag for at antage, at der foreligger en sådan generel formodning
1)

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 og 56 TEUF, henholdsvis artikel 4, sammenholdt med artikel 11-37 i direktiv 92/50/EØF (1) og artikel 14, 20 og 23-55 i direktiv 2004/18/EF (2), for så vidt som — den har tildelt tjenesteydelseskontrakter vedrørende fremstilling af visse dokumenter, såsom pas med chips, nødpas, opholdstilladelser, identitetskort, pyrotekniske tilladelser, kørekort i kreditkortformat og registreringsattester i kreditkortformat under og over de i direktiv 92/50/EØF og direktiv 2004/18/EF gældende tærskler i perioden før og efter gennemførelsen af direktiv 2004/18/EF direkte til Österreichische Staatsdruckerei GmbH, og — den har opretholdt nationale bestemmelser, navnlig § 2, stk. 3, i forbundslov om ændring af Österreichische Staatsdruckereis retsforhold, som forpligter de ordregivende myndigheder til udelukkende at tildele disse tjenesteydelseskontrakter udelukkende til Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
1.

Første anbringende om, at Retten begik en retlig fejl, idet den anvendte begrebet ultra petita til at begrænse sin handlefrihed, selv om Retten af egen drift havde fastslået, at Europa-Kommissionens afgørelse var behæftet med grundlæggende mangler af ordre public-karakter, som gjorde den ugyldig i sin helhed. Retten traf ikke afgørelse ultra petita ved af egen drift at undersøge et spørgsmål af ordre public-karakter og træffe afgørelse i sagen på det grundlag. Derfor begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at den var begrænset af ultra petita ved fastlæggelsen af konsekvenserne af dens konstatering i dommens dispositive del.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) den 21. marts 2016 — Toufik Lounes mod Secretary of State for the Home Department

(Sag C-165/16)

(2016/C 191/21)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Toufik Lounes

Sagsøgt: Secretary of State for the Home Department

Præjudicielle spørgsmål

Såfremt en spansk statsborger og unionsborger:

i) flytter til Det Forenede Kongerige og dermed har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed i henhold til direktiv 2004/38/EF (1) og

ii) opholder sig i Det Forenede Kongerige og dermed har gjort brug af sine rettigheder i henhold til artikel 7 eller 16 i direktiv 2004/38/EF og

iii) efterfølgende opnår britisk statsborgerskab i tillæg til hendes spanske statsborgerskab i form af dobbelt statsborgerskab og

iv) adskillige år, efter at hun har opnået britisk statsborgerskab, gifter sig med en tredjelandsstatsborger, som hun opholder sig sammen med i Det Forenede Kongerige,

er hun og hendes ægtefælle da begge berettigede i henhold til direktiv 2004/38/EF som omhandlet i artikel 3, stk. 1, mens hun opholder sig i Det Forenede Kongerige og har både spansk og britisk statsborgerskab?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).
1)

Skal artikel 14, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 (1) om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet, som senest ændret ved Rådets direktiv 2004/75/EF af 29. april 2004 (2), fortolkes således, at punktafgift ikke kan pålægges leveringen af energiprodukter under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor disse produkter leveres som brændstof til et skib med henblik på sejlads i [EU]-farvande, der har til formål uden vederlag at sejle dette skib for egen kraft fra det sted, hvor det blev bygget, til en havn i en anden medlemsstat med henblik på dér at blive lastet med dets første kommercielle last?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italien) den 2. marts 2016 — Stanleybet Malta Ltd og Mario Stoppani mod Agenzia delle dogane e dei Monopoli

(Sag C-141/16)

(2016/C 191/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Regionale di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stanleybet Malta Ltd og Mario Stoppani

Sagsøgt: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 26 og 52 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, bl.a. henset til Domstolens egen praksis på området for væddemål og hasardspil i dommene Gambelli, Placanica og Costa og Cifone og på området for afgiftsmæssig forskelsbehandling i dommene Lindman, Kommissionen mod Spanien og Bianco og Fabretti, samt til de EU-retlige principper om ligebehandling, forbud mod forskelsbehandling og beskyttelse af den berettigede forventning, til hinder for en national lovgivning som den italienske lovgivning, der er omhandlet i nærværende tvist, hvorefter nationale mellemled, der overfører spilledata for spiludbydere med hjemsted i andre EU-medlemsstater, navnlig spiludbydere med samme kendetegn som selskabet Stanleybet Malta Ltd., og eventuelt også spiludbyderne selv, solidarisk med deres nationale mellemled, pålægges en enhedsafgift, også med tilbagevirkende kraft, af væddemål og tipning i medfør af artikel 1-3, i lovdekret nr. 504 af 23. december 1998, som ændret ved artikel 1, stk. 66, litra b), i stabilitetsloven af 2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/20

Appel iværksat den 23. marts 2016 af Proforec Srl til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 21. januar 2016 i sag T-120/15, Proforec mod Kommissionen

(Sag C-176/16 P)

(2016/C 191/25)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Proforec Srl (ved avvocati G. Durazzo, M. Mencoboni og G. Pescatore)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Kendelsen nr. 704600 afsagt den 21. januar 2016 i sag T-120/15, hvorved søgsmålet blev afvist, ophæves af de grunde, der fuldt ud henvises til nedenfor.

— Det fastslås, at søgsmålet kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, medmindre der bliver truffet en mere fordelagtig afgørelse.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Såfremt nærværende appel utænkeligvis forkastes, tilpligtes Kommissionen at betale de indtil dette tidspunkt afholdte sagsomkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende tre anbringender vedrørende afvisningen af søgsmålet:

FØRSTE ANBRINGENDE: Fejlagtig begrundelse, som er behæftet med retlige og faktuelle fejl for så vidt angår den manglende søgsmålsinteresse. Den Europæiske Unions Ret fastslog fejlagtigt i kendelsens præmis 28-31, at sagsøgeren ikke havde nogen interesse i at påstå forordningen annulleret på grundlag af en ulogisk argumentation, idet den alene identificerede forhandlere af tredjemands varemærker som dem, der ville drage fordel af en annullation af forordningen og ikke direkte Proforec.

ANDET ANBRINGENDE: Den Europæiske Unions Ret undlod at anvende artikel 263, stk. 4, TEUF, idet den afviste, at appellanten havde søgsmålsinteresse.

DET TREDJE ANBRINGENDE: I præmis 32-35 i kendelsen om afvisning undlod Den Europæiske Unions Ret i tilstrækkelig grad at begrunde appellantens manglende søgsmålsinteresse, idet den urigtigt gengav de faktiske omstændigheder vedrørende den manglende risiko for, at Proforec ville blive retsforfulgt, henset til, at den ikke anså denne risiko for at være opstået og aktuel på tidspunktet for sagens anlæggelse, og eftersom den ikke tog stilling til den omstændighed, at forordningen er ulovlig, fordi den ikke fastlægger en overgangsperiode til bortskaffelse af lager og emballage.
3)

Er det tilladt for forvaltningsmyndigheden eller en ret ved undersøgelsen af en sag vedrørende en tilsidesættelse af konkurrencereglerne, der består i anvendelse af priser, der er udtryk for forskelsbehandling, på en statslig virksomheds kunder/handelspartnere, at fastslå, at en erhvervsdrivendes adfærd indebærer en overtrædelse af artikel 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvis overtrædelsen følger af en tildeling af statsstøtte, uden at den procedure med forudgående undersøgelse, der er fastsat i artikel 108, stk. 3, TEUF, er overholdt?
3)

Kan de maltesiske sundhedsmyndigheders forbud, der er anfægtet i denne sag, tjene til at sikre formålet om at have et højt beskyttelsesniveau for den offentlige sundhed, når enhver defekt tandprotese kan udskiftes uden risiko for patienten?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'Etat (Belgien) den 31. marts 2016 — Sadikou Gnandi mod État belge

(Sag C-181/16)

(2016/C 191/26)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'Etat

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sadikou Gnandi

Sagsøgt: État belge

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (1), der pålægger medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af direktivet at respektere princippet om non-refoulement og retten til effektive retsmidler i samme direktivs artikel 13, stk. 1, og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for, at der træffes afgørelse om tilbagesendelse, således som det fremgår af artikel 6 i direktiv 2008/115/EF og artikel 52/3, stk. 1, i loi du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, l'établissement, le séjour et l'éloignement des étrangers (lov af 15.12.1980 om udlændinges indrejse, etablering og ophold på samt udvisning fra statens område) og artikel 75, stk. 2, i arrêté royal du 8 octobre 1981 sur l'accès au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers (kongelig bekendtgørelse af 8.10.1981 om udlændinges indrejse, etablering og ophold på samt udvisning fra statens område), straks når Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides har givet afslag på en ansøgning om asyl, og dermed inden retsmidlerne til prøvelse af denne afgørelse er udtømt, og inden asylproceduren er endelig afsluttet?

(1) EUT L 348, s. 98.
1)

Skal begrebet »ansættelsesvilkår«, der er omhandlet i § 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der indgår i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF (1) af 28. juni 1999 om tidsbegrænset ansættelse, fortolkes således, at det omfatter den retlige situation, hvor en arbejdstager i et tidsbegrænset ansættelsesforhold, der er blevet valgt til et repræsentativt politisk hverv, i lighed med en fastansat arbejdstager kan anmode om og opnå, at ansættelsesforholdet sættes i bero, med henblik på at vende tilbage til stillingen, når det pågældende parlamentariske hverv er udløbet?
—

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Compagnie générale des établissements Michelin tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er opstået for appellanten.