DOMSTOLENS DOM AF 11. OKTOBER 1990. - STRAFFESAG MOD ENZO NESPOLI OG GIUSEPPE CRIPPA. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: PRETURA DI MILANO - ITALIEN. - FRIE VAREBEVAEGELSER - NATIONAL ORDNING FOR OSTEPRODUKTER. - SAG C-196/89.



Samling af Afgørelser 1990 side I-03647



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - national ordning for ost med krav om et vist mindsteindhold af fedt - anvendt paa ost importeret fra en anden medlemsstat - ulovligt

( EOEF-Traktaten, art . 30 og 36 )

Sammendrag

EOEF-Traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at naar bortses fra de saerregler, som kan anvendes paa osteprodukter, der nyder en saerlig beskyttelse, saasom den beskyttelse, der er knyttet til en oprindelses - eller herkomstbetegnelse, er disse traktatbestemmelser til hinder for, at en medlemsstat over for osteprodukter importeret fra en anden medlemsstat generelt anvender nationale retsforskrifter, som stiller krav om et vist mindsteindhold af fedt, naar osteprodukterne er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat, og der er sikret forbrugerne passende information .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 9 . juni 1989, indgaaet til Domstolen den 19 . juni s.aa ., har pretore di Milano i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 30 og 36 .

2 Spoergsmaalet er stillet under en straffesag mod Enzo Nespoli og Giuseppe Crippa, som er tiltalt for at have overtraadt de italienske lovregler vedroerende oste .

3 Det fremgaar af oplysningerne i forelaeggelseskendelsen, at det efter italiensk lov er forbudt at fremstille, importere og saelge ost med et lavere fedtindhold end foreskrevet i loven . Det foreskrevne mindsteindhold varierer efter ostetype og udgoer 45% for oste af den schweiziske type, saasom Emmentaler .

4 Af de to tiltalte i hovedsagen er Nespoli tiltalt for at have importeret en ost af navnet "Predor Light" fra Frankrig og bragt den i omsaetning i Italien, mens Crippa er tiltalt for at have frembudt naevnte ost til salg i et supermarked i Milano . Ifoelge forelaeggelseskendelsen er "Predor Light" en ost af typen Emmentaler, hvis indhold af fedt i forhold til toerstoffet udgoer 30 %. Den saelges i sin originale indpakning, hvorpaa der paa fransk er anfoert "halvfed ost" (" fromage demi-gras ") og paaklistret en etikette, hvorpaa der paa italiensk er angivet : "osteprodukt" (" prodotto caseario ").

5 Pretore di Milano, hvor straffesagen verserer, er kommet i tvivl om, hvorvidt de italienske lovregler er i overensstemmelse med Traktatens artikler 30 og 36, idet de muligt udgoer en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, der er forbudt efter Traktatens artikel 30, og hverken er begrundet i tvingende hensyn til beskyttelse af forbrugerne eller til god handelsskik og heller ikke er noedvendige til beskyttelse af den offentlige sundhed .

6 Af disse grunde har pretore di Milano besluttet at udsaette sagen, indtil Domstolen har truffet en praejudiciel afgoerelse vedroerende foelgende spoergsmaal :

"Skal EOEF-Traktatens artikler 30 og 36 fortolkes saaledes, at den italienske lovgivning om oste, som ikke beskytter typiske produkter eller produkter med oprindelsesbetegnelse, er uforenelig med naevnte traktatbestemmelser og dermed retsstridig, naermere betegnet for saa vidt angaar de af lovreglerne, der for almindelige ostes vedkommende fastsaetter et vist mindsteindhold - selv om dette er hoejt fastsat - at fedtstoffer ved en henvisning til det indeholdte toerstof, naar det fremgaar, at naevnte ordning udgoer en hindring for det paagaeldende naeringsmiddels frie bevaegelighed inden for EF og hverken er begrundet i hensyn til beskyttelse af den offentlige sundhed eller tvingende hensyn til beskyttelse af forbrugerne eller til god handelsskik?"

7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg ved Domstolen, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

8 Indledningsvis bemaerkes, at Domstolen under en praejduciel sag efter Traktatens artikel 177 er afskaaret fra at udtale sig om, hvorvidt en national retsforskrift er forenelig med Traktaten, men har kompetence til at forsyne den nationale ret med alle de fortolkningselementer vedroerende faellesskabsretten, som giver den mulighed for med henblik paa sin afgoerelse af sagen selv at bedoemme, om retsforskriften er forenelig med Traktaten .

9 Det bemaerkes endvidere, at den nationale ret udtrykkeligt har gjort opmaerksom paa, at det praejudicielle spoergsmaal udelukkende vedroerer "almindelig oste" og hverken "typiske produkter eller produkter med oprindelsesbetegnelse ".

10 Det praejudicielle spoergsmaal maa herefter forstaas paa den maade, at det oenskes oplyst, om Traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at en medlemsstat over for osteprodukter importeret fra en anden medlemsstat generelt anvender nationale retsforskrifter, som stiller krav om et vist mindsteindhold af fedt, naar osteprodukterne er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat, og der er sikret forbrugerne passende information, hvorved bortses fra saerregler, som kan anvendes paa osteprodukter, der nyder en saerlig beskyttelse, saasom den beskyttelse, der er knyttet til en oprindelses - eller herkomstbetegnelse .

11 Der findes ikke paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin nogen faelles eller harmoniserede regler om fremstilling og salg af ost, hvorfor det tilkommer hver enkelt medlemsstat selv at udstede regler for sit omraade vedroerende fremstilling og salg af dette produkt .

12 Ved udoevelsen af deres befoejelse hertil er medlemsstaterne dog forpligtet til at holde sig inden for de graenser, der blandt andet foelger af Traktatens bestemmelser om de frie varebevaegelser .

13 I den forbindelse bemaerkes, at nationale lovregler for salg af produkter paa grund af deres indbyrdes forskelle kan udgoere en hindring for samhandelen inden for EF, naar de bringes i anvendelse paa produkter, som er importeret fra en anden medlemsstat, hvor de er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning .

14 For at opfylde Traktatens krav skal saadanne lovregler enten gaelde uden forskel for indenlandske og importerede produkter og vaere bestemt til at skulle sikre visse tvingende hensyn, saasom beskyttelsen af forbrugerne eller god handelsskik, jf . herved Traktatens artikel 30, eller vaere begrundet i et af de almene hensyn, som er naevnt i Traktatens artikel 36, saasom hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed .

15 Desuden skal de vaere noedvendige for at opfylde det tilstraebte formaal, ligesom formaalet ikke maa kunne tilgodeses ved andre foranstaltninger, som i mindre grad begraenser EF' s samhandel .

16 Ud fra disse betragtninger findes en national ordning som den i forelaeggelseskendelsen beskrevne at udgoere en hindring for samhandelen, da den umuliggoer import af ost med et lavere fedtindhold end foreskrevet i de medlemsstater, hvor produkterne er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning .

17 En saadan ordning kan i forhold til artikel 30 ikke antages at vaere begrundet i tvingende hensyn til beskyttelse af forbrugerne eller til god handelsskik .

18 Den italienske regering har i den forbindelse gjort gaeldende, at det vil stride mod forbrugernes berettigede forventninger, hvis det under betegnelsen "ost" var tilladt at saelge produkter, som paa grund af forskellige landes forskrifter har vidt forskellige egenskaber .

19 Denne argumentation kan ikke godtages . For at undgaa den ulempe, som den italienske regering har omtalt, er det nemlig tilstraekkeligt, at de nationale myndigheder foreskriver en passende maerkning, som garanterer, at der gives korrekte oplysninger om produkternes reelle fedtindhold, saaledes at forbrugerne har den fornoedne viden til at kunne traeffe deres valg .

20 Endelig kan en national foranstaltning som den her i sagen omhandlede ikke omfattes af den undtagelsesbestemmelse vedroerende beskyttelsen af den offentlige sundhed, som er indeholdt i Traktatens artikel 36, hvortil den forelaeggende ret har henvist .

21 Oste med et lavt fedtindhold kan nemlig ikke antages at frembyde nogen risiko for den offentlige sundhed .

22 EOEF-Traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at naar bortses fra de saerregler, som kan anvendes paa osteprodukter, der nyder en saerlig beskyttelse, saasom den beskyttelse, der er knyttet til en oprindelses - eller herkomstbetegnelse, er disse traktatbestemmelser til hinder for, at en medlemsstat over for osteprodukter importeret fra en anden medlemsstat generelt anvender nationale retsforskrifter, som stiller krav om et vist mindsteindhold af fedt, naar osteprodukterne er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat, og der er sikret forbrugerne passende information .

23 Hvad angaar den anmodning, der er fremsat af intervenienten i hovedsagen, Associazione italiana lattiero-casearia - som har afgivet indlaeg ved Domstolen, hvori denne opfordres til at udtale sig om fortolkningen af Traktatens artikel 40, stk . 3, andet afsnit - er det tilstraekkeligt at konstatere, at den nationale ret ikke har forelagt noget spoergsmaal vedroerende fortolkningen af naevnte traktatbestemmelse, hvorfor en fortolkning heraf er ufornoeden .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

24 De udgifter, der er afholdt af regeringen for Den Franske Republik, regeringen for Den Italienske Republik og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg ved Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt af pretore di Milano ved kendelse af 9 . juni 1989, for ret :

EOEF-Traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at naar bortses fra de saerregler, som kan anvendes paa osteprodukter, der nyder en saerlig beskyttelse, saasom den beskyttelse, der er knyttet til en oprindelses - eller herkomstbetegnelse, er disse traktatbestemmelser til hinder for, at en medlemsstat over for osteprodukter importeret fra en anden medlemsstat generelt anvender nationale retsforskrifter, som stiller krav om et vist mindsteindhold af fedt, naar osteprodukterne er lovligt fremstillet og bragt i omsaetning i den anden medlemsstat, og der er sikret forbrugerne passende information .