RETTENS KENDELSE (Anden Afdeling)

24. juli 1997

Sag T-573/93 (129)

Manuel Francisco Caballero Montoya

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Domme — fortolkning«

Fuldstændig gengivelse på spansk II-761

Angående:

Begæring om fortolkning af Rettens dom af 19. juni 1996 i sagen Caballero Montoya mod Kommissionen (sag T-573/93, Smi. Pers. II, s. 909).

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Ved dom af 19. juni 1996 i sagen Caballero Montoya mod Kommissionen (sag T-573/93, Smi. Pers. II, s. 909) annullerede Retten Kommissionens afgørelse af 12. februar 1993, for så vidt som det ved demie afgørelse — samtidig med at det anerkendes, at sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, for perioden fra den 1. december 1992 til den 30. november 1993 har ret til tilskud til personer, der er ligestillet med et forsørgelsesberettiget barn, for så vidt angår den ældste af hans to sønner — afvises at give ham et sådant tilskud til hans yngste søn.

Retten annullerede Kommissionens afgørelse med den begrundelse, at afgørelsen, for så vidt som den er baseret på, at sagsøgerens to sønner bor »hos« sagsøgeren, hviler på en retlig fejl ved fortolkningen af bestemmelserne i artikel 6 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende personer, der er ligestillet med et forsørgelsesberettiget barn (jf. dommens præmis 56-67), som blev vedtaget af Kommissionen den 28. september 1989 og trådte i kraft den 1. oktober 1989.

Retten fandt således, at det påhviler Kommissionen at træffe en ny, behørigt begrundet afgørelse vedrørende spørgsmålet, om sagsøgeren har ret til at få ligestillet begge sine sønner med et forsørgelsesberettiget barn eller kun den ene (dommens præmis 67).

Ved skrivelse af 11. juli 1996 anmodede sagsøgeren Kommissionen om at træffe de nødvendige foranstaltninger »med henblik på i medfør af Rettens bemærkninger i [dommens præmis] 67 at træffe en ny afgørelse, som er retligt mere korrekt, i overensstemmelse med [dommens] konklusion, i den sag, der på [sagsøgerens begæring] blev indledt i december 1992, og hvori sagsøgeren havde ansøgt om. tilskud til personer, der er ligestillet med et forsørgelsesberettiget barn, til sine to sønner, Manuel Javier og Jaime José«. Han anmodede tillige Kommissionen om at foretage »en automatisk prøvelse af det nævnte krav ... for så vidt angår de efterfølgende år, 1993, 1994 og 1995«.

Ved skrivelse af 10. september 1996 meddelte Generaldirektoratet for Personale og Administration (GD IX) sagsøgeren, at det var besluttet at give ham to tilskud for perioden fra den 1. december 1992 til den 30. november 1993 til hans to sønner Manuel Javier og Jaime José. Sagsøgerens anden ansøgning vedrørende årene 1993, 1994 og 1995 blev afvist med følgende begrundelse: »Da den nævnte dom ikke berører spørgsmålet om tildeling af et andet tilskud for så vidt angår de senere perioder, er de afgørelser, der er blevet meddelt Dem, fortsat gældende.«

Sagsøgeren fandt, at Kommissionens ovennævnte afgørelse af 10. september 1996 ikke er behørigt begrundet, og opfordrede derfor ved skrivelse af 17. september 1996 Kommissionen til at tage afgørelsen op til fornyet overvejelse for at undgå »en ny tidskrævende retssag«.

Ved skrivelse af 15. oktober 1996 afviste GD IX at imødekomme sagsøgerens anmodning med den begrundelse, at Rettens dom kun vedrører lovligheden af afgørelsen om ikke at give sagsøgeren et tilskud til hans yngste søn, og derfor ikke kan rejse tvivl om lovligheden af »afgørelserne vedrørende et sådant tilskud til [sagsøgeren] for senere perioder«.

Ved stævning registreret på Rettens Justitskontor den 4. december 1996 indgav sagsøgeren i medfør af procesreglementets artikel 129 nærværende begæring om fortolkning.

Rettens bemærkninger

Retten bemærkede, at en begæring om fortolkning af en dom for at kunne antages til realitetsbehandling skal vedrøre domskonklusionen og de væsentligste præmisser, der ligger til grund for den, og tage sigte på at fjerne en uklarhed eller tvetydighed, som eventuelt berører dommens betydning og rækkevidde, i den udstrækning den skulle afgøre den bestemte tvist, som var forelagt. En begæring om fortolkning af en dom kan ikke antages til realitetsbehandling, såfremt den vedrører spørgsmål, der ikke er afgjort i dommen, eller såfremt der søges indhentet en udtalelse fra den pågældende retsinstans vedrørende dommens anvendelse, opfyldelse eller virkning (præmis 27).

Henvisning til: Domstolen, 28. juni 1955, sag 5/55, Assider mod Den Høje Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 17, org. réf.: Rec. s. 263; Domstolen, 7. april 1965, sag 70/63 a, Den Høje Myndighed mod Collotti og Domstolen, Sml. 1965-1968, s. 53, org. réf.: Rec. s. 353; Domstolen, 29. september 1983, sag 9/81 — Fortolkning, Revisionsrettenmod Williams, Sml. s. 2859; Domstolen, 29. september 1983, sag 206/81 a, Alvarez mod Parlamentet, Sml. s. 2865; Domstolen, 11. december 1986, sag 25/86, Suss mod Kommissionen, Sml. s. 3929; Domstolen, 20. april 1988, forenede sager 146/85 og 431/85 — Fortolkning, Maindiaux m.fl. mod ØSU m.fl., Sml. s. 2003; Retten, 14. juli 1993, sag T-22/91 INT, Raiola-Denti m.fl. mod Rådet, Sml. II, s. 817; Retten, 5. oktober 1995, sag T-165/89 (129), Plug mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser.

Da der ikke foreligger en uklarhed eller tvetydighed omkring betydningen og rækkevidden af den dom, der skal fortolkes, og da der søges indhentet en udtalelse fra Retten vedrørende dommens opfyldelse og virkning, opfylder begæringen om fortolkning ikke de i henhold til ovennævnte retspraksis gældende betingelser for at lainne antages til realitetsbehandling (præmis 34).

Konklusion:

Begæringen om fortolkning afvises.