I spørgsmål ét spørger Commissioner Domstolen, om »en person, som opfylder en medlemsstats bidragsbetingelser (her Det forenede Kongeriges) for ret til moderskabsydelse (her med et nedsat beløb) i hele det tidsrum, for hvilket hun i denne stat har anmodet om moderskabsydelse [er] »arbejdstager« i den i a) forordning (EØF) nr. 1408/71 og b) forordning (EØF) nr. 574/72 angivne betydning, skønt hun i denne periode ikke har betalt bidrag og ikke har været forpligtet til at betale bidrag?«

Det bør i denne forbindelse bemærkes, at Walsh ansøgte om moderskabsydelser i Det forenede Kongerige med hensyn til fødslen, som fandt sted i Irland, på grundlag af det forhold, at hun tidligere havde arbejdet i Det forenede Kongerige og således havde betalt et tilstrækkeligt antal ugentlige bidrag til at have ret til moderskabsydelse, omend med et nedsat beløb (hvilket bl.a. fremgår af afgørelsen fra Secretary of State for Social Services af 24. 8. 1978, som er optaget som bilag til henvisningskendelsen). Tilbage står imidlertid afgørelsen af, hvorvidt en person i denne situation har status som arbejdstager i de ovennævnte fællesskabsforordningers forstand for så vidt angår den periode, i hvilken hun ikke har betalt og ikke var forpligtet til at betale forsikringsbidrag.

Ordet »arbejdstager« er defineret i artikel 1, a), ii), i forordning nr. 1408/71 som bl.a. enhver person, »der inden for rammerne af en social sikringsordning for samtlige indbyggere eller for hele den erhvervsmæssigt beskæftigede del af befolkningen er tvungent forsikret mod én eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, på hvilke denne forordning finder anvendelse, når det efter vedkommende sikringsordnings administrations- eller finansieringsmetode er muligt at identificere den pågældende som arbejdstager ...«. Det samme gælder for forordning nr. 574/72, jf. denne forordnings artikel 1, c), i hvilken det siges, at »de i forordningens (nr. 1408/71) artikel 1 fastlagte udtryk [har] den betydning, der er tillagt dem i den nævnte artikel«. I Kommissionens og de britiske forsikringsmyndigheders indlæg er det korrekt blevet understreget, at det når henses til ovennævnte definition ikke er nødvendigt, at personen er tvungent forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden. Herudaf kan udledes, at også den, som har betalt tvungne forsikringsbidrag før tidspunktet for forsikringsbegivenheden, har status som arbejdstager, hvilket var tilfældet i den foreliggende sag.

Til støtte for denne fortolkning kan man anføre artikel 2 i forordning nr. 1408/71 vedrørende »personkredsen«. I denne artikels stk. 1 bestemmes det, at forordningen »finder anvendelse på arbejdstagere, som er eller har været omfattet af lovgivningen i én eller flere medlemsstater ...«. Brugen af fortid (»har været«) betyder, at også de, som ikke betaler tvungne bidrag på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, kan anses for arbejdstagere, naturligvis under forudsætning af, at de har betalt bidrag i en tidligere periode. Jeg skal tilføje, at hvis man ville lægge en snævrere fortolkning af ordet »arbejdstager« ved at gøre denne status betinget af, at personen stadig betaler tvungne bidrag, ville forordning nr. 1408/71 ikke finde anvendelse på pensionister og arbejdsløse. Dette resultat er klart uacceptabelt, da begge kategorier udtrykkeligt er omfattet af forordningen (artikel 25 ff).

Denne problemstilling ændres ikke af, at der tillige henses til bilag V til forordning nr. 1408/71 (Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning) som ændret og suppleret ved tiltrædelsesakten og navnlig litra I (Det forenede Kongerige) stk. 1. Det bestemmes dér, »at enhver person, som skal betale bidrag som arbejdstager skal anses for arbejdstager i den i artikel 1, a), ii), angivne betydning«. I sin dom af 29. september 1976 i sag 17/76, Brack mod Insurance Officer, Sml. 1976, s. 1429, har Domstolen allerede haft lejlighed til at udtale, at denne bestemmelse »således sigter... mod at give artikel 1, litra a), underafsnit ii) et bredt anvendelsesområde, idet den præciserer, at det i henhold til første led af dette underafsnit er muligt efter den engelske sikringsordnings administrations- eller finansieringsmetode at identificere enhver person, som arbejdstager, som er pligtig at svare bidrag i denne egenskab« (afgørelsens præmis 11). For mig at se er dette præjudikat ikke på mindste måde i strid med den fortolkning, jeg har fremført tidligere; faktisk har Domstolen ikke tillagt den nævnte bestemmelse i bilag V en snæver fortolkning som en undtagelse til forordningens artikel 1, a), ii), men anset den for alene at være en klargøring af indholdet af det sidstnævnte stykke.

Det forhold, at begrebet arbejdstager som defineret i forordning nr. 1408/71 ikke kræver, at der på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden stadig betales tvungne bidrag støttes indirekte af Domstolens dom af 12. oktober 1978 i sag 10/78, Belbouab mod Bundesknappschaft, Sml. 1978, s. 1915. I denne dom siges det, at status som statsborger i en medlemsstat skal bestå i de perioder, i hvilken den pågældende person faktisk var beskæftiget og betalte de ydelser, hvorved der erhvervedes de hertil svarende rettigheder, og ikke på det tidspunkt, på hvilket der blev rejst krav om udbetaling af forsikringssummen. Efter min opfattelse giver denne udtalelse udtryk for det samme ræsonnement som den fortolkning af arbejdstagerbegrebet, som jeg i begge situationer mener bør lægges til grund, nemlig at spørgsmålet er, hvorvidt betingelserne for retten til forsikringsydelser er opfyldte, og at det afgørende herved er den periode, i hvilken den pågældende faktisk var beskæftiget, og ikke det tidspunkt, hvor den pågældende fremsætter sit krav.