Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - invalideforsikring - tilkendelse af ydelser - vandrende arbejdstager med bopael i beskaeftigelsesmedlemsstaten paa det tidspunkt, hvor uarbejdsdygtigheden med paafoelgende invaliditet indtraeder - ret til ydelser fra den stat, hvor arbejdstageren senest var beskaeftiget

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 39, stk. 1 og 5, og art. 71, stk. 1, litra b), nr. ii)]

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - indgivelse og behandling af ansoegninger om ydelser - ansoegning om invaliditetsydelser indgivet til institutionen i bopaelsmedlemsstaten - forpligtelse til at fremsende ansoegningen til institutionen i den kompetente medlemsstat - forpligtelse for institutionen i bopaelsmedlemsstaten til at udbetale invaliditetsydelser til ansoegeren - ingen

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 86, og nr. 574/72, art. 35)

Sammendrag

1. Den foerste forudsaetning for, at artikel 71 i forordning nr. 1408/71 overhovedet kan finde anvendelse, er, at den paagaeldende er bosat i en anden medlemsstat end den, hvis lovgivning han eller hun var omfattet af under sin seneste beskaeftigelse. Artikel 71, stk. 1, litra b), nr. ii), foerste punktum, i forordning nr. 1408/71 finder derfor ikke anvendelse paa en arbejdstager, som flytter med sin familie til en medlemsstat, hvor han eller hun har bopael, udoever beskaeftigelse og bliver uarbejdsdygtig med paafoelgende invaliditet, som derefter flytter til en anden medlemsstat uden dér at udoeve nogen beskaeftigelse, og som endelig tager bopael i en tredje medlemsstat, hvor han eller hun som foelge af invaliditeten hverken er beskaeftiget eller lader sig registrere som arbejdssoegende.

En saadan arbejdstager er foelgelig ikke omfattet af forordningens artikel 39, stk. 5, men af hovedreglen i artikel 39, stk. 1, hvorefter den kompetente medlemsstat hvad angaar invaliditetsydelser er den, hvis lovgivning fandt anvendelse paa det tidspunkt, hvor uarbejdsdygtigheden med paafoelgende invaliditet indtraadte, dvs. i saadanne tilfaelde den medlemsstat, i hvilken den paagaeldende senest var beskaeftiget.

2. Det fremgaar af artikel 86 i forordning nr. 1408/71 og af artikel 35 i forordning nr. 574/72, at indgiver den paagaeldende ansoegning om invaliditetsydelser til institutionen i bopaelsmedlemsstaten, er denne institution forpligtet til at fremsende ansoegningen til institutionen i den kompetente medlemsstat, dvs. til institutionen i den medlemsstat, hvis lovgivning fandt anvendelse paa det tidspunkt, hvor den paagaeldende blev uarbejdsdygtig med paafoelgende invaliditet.

Derimod - og i modsaetning til den ordning, der gaelder andre former for ydelser - opstiller forordning nr. 1408/71 ikke nogen forpligtelse for institutionerne i bopaelsmedlemsstaten til at udbetale invaliditetsydelser til den paagaeldende, heller ikke selv om disse vil kunne blive refunderet af den kompetente medlemsstat, jf. dog bestemmelsen i artikel 114 i forordning nr. 574/72 om fremgangsmaaden i tilfaelde af uenighed mellem institutionerne. Faellesskabsretten er dog paa ingen maade til hinder for, at institutionen i bopaelsmedlemsstaten bistaar ansoegeren med at faa dennes sag fremmet hos institutionen i den kompetente medlemsstat.