ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/20

Sag anlagt den 29. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien

(Sag C-94/08)

(2008/C 107/32)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Spanien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold fællesskabsretten, herunder navnlig artikel 39 EF, idet det i sin lovgivning har bibeholdt et krav om spansk statsborgerskab for at kunne udøve erhvervet som kaptajn og førstestyrmand på alle skibe, som sejler under spansk flag, med undtagelse af handelsskibe med en lasteevne under 100 BRT, der transporterer fragtgods eller færre end 100 passagerer, og som udelukkende sejler mellem havne eller lokaliteter, der er beliggende i zoner, hvor Spanien har territorial højhedsret, overhøjhed eller jurisdiktion.

— Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I henhold til den spanske lovgivning skal erhvervet som kaptajn og førstestyrmand på alle skibe, som sejler under spansk flag bortset fra handelsskibe med en lasteevne under 100 BRT, der transporterer fragtgods eller færre end 100 passagerer, som udelukkende sejler mellem havne eller lokaliteter, der er beliggende i zoner, hvor Spanien har territorial højhedsret, overhøjhed eller jurisdiktion, bestrides af spanske statsborgere.

Det er Kommissionens opfattelse, at kravet om spansk statsborgerskab for de nævnte erhverv generelt er i strid med artikel 39 EF, og ikke kan anses for begrundet i undtagelsen i artikel 39, stk. 4, EF. Kommissionens fortolkning er navnlig blevet bekræftet af dommen i sagen C-405/01 (1), hvor Domstolen fastslog, at rækkevidden af denne undtagelse bør begrænses til, hvad der er absolut nødvendigt for at tilgodese den pågældende medlemsstats almene interesser, og hvad angår de nævnte erhverv kommer de nævnte interesser ikke i fare, hvis de offentligretlige beføjelser kun sporadisk, eller snarere undtagelsesvis udøves af andre medlemsstaters statsborgere. Kongeriget Spanien har ikke ændret lovgivningen i den af Kommissionen angivne retning til trods for i sit svar på den begrundede udtalelse at have afgivet løfter om at gennemføre de relevante ændringer.

(1) Dom af 30.9.2003, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (Sml. I, s. 10391).
1)

Skal artikel 2, stk. 1, i direktiv 98/59/EF (1) fortolkes således, at den forpligtelse til at iværksætte konsultationer, »når arbejdsgiveren påtænker at foretage kollektive afskedigelser« og »i tilstrækkelig god tid«, fordrer, at konsultationerne påbegyndes, når det er konstateret, at der som følge af strategiske afgørelser eller ændringer vedrørende driften er et behov for kollektiv afskedigelse? Eller skal den pågældende bestemmelse fortolkes således, at forpligtelsen til at påbegynde konsultationer opstår allerede på det tidspunkt, hvor arbejdsgiveren overvejer sådanne tiltag eller ændringer vedrørende driften, som f.eks. ændringer af produktionskapaciteten eller centralisering af produktionen, som følge af hvilke der kan forventes at opstå et behov for kollektiv afskedigelse?
—

Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/33/EF af 6. juli 2005 om ændring af direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
1)

Kan en antagelse om, at en person har »bopæl« eller »opholder sig« i en medlemsstat som omhandlet i artikel 4, nr. 6, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (1), ikke opretholdes, såfremt den berørte person: a) ikke uden afbrydelse har opholdt sig i den pågældende medlemsstat b) ikke opholder sig i medlemsstaten på grundlag af en opholdsret c) udøver kriminel virksomhed i den pågældende medlemsstat og/eller d) er fængslet i den pågældende medlemsstat?
2)

Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, opstår spørgsmålet, om den nævnte bestemmelse skal fortolkes således, at hvis betalingsanmodningen efter artikel 47, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 allerede skal fremsættes i »i dokumentet, der skal anvendes for at for at opnå restitutionen« (her udførselsangivelsen), skal den differentierede del af restitutionen, der ansøges om, da beregnes på grundlag af de oplysninger, der fremgår af udførselsangivelsen, således at der også ansøges om den differentierede del af restitutionen i udførelsesangivelsen?
4)

Skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, der forbyder foranstaltning og formidling af offentlige hasardspil via internettet, især når foranstaltning og formidling via internettet og under overholdelse af ungdoms- og ludomanibestemmelserne samtidigt — om end kun for en overgangsperiode på et år — muliggøres med henblik på at gøre det muligt for en i størrelsesmæssig henseende anden kommerciel spilformidler, der hidtil udelukkende har været aktiv via internettet, at omstille sig til de forhandlingskanaler, der er tilladte efter statstraktaten?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/22

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil nr. 7 i Madrid (Spanien) den 4. marts 2008 — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) og Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE) mod Sogecable, S.A. og Canal Satélite Digital S.L.

(Sag C-98/08)

(2008/C 128/39)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil nr. 7, i Madrid

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) og Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)

Sagsøgte: Sogecable, S.A. og Canal Satélite Digital S.L.

Præjudicielt spørgsmål

Giver fællesskabsretten og navnlig Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (1) medlemsstaterne mulighed for at indføre en bestemmelse, såsom artikel 109, stk. 1, i lov nr. 22/1987 af 11. november om ophavsret, hvorved fonogramfremstillere, hvis fonogrammer er udgivet i kommercielt øjemed, tillægges eneret til at give tilladelse til offentlig gengivelse af disse fonogrammer og kopier heraf?

(1) EFT L 346, s. 61.
—

Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2135/98, som ændret ved forordning (EØF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006, idet Den Hellenske Republik ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at køretøjer, som tages i brug for første gang efter den 1. maj 2006, er forsynet med kontrolapparat i henhold til forskrifterne i bilag 1 I B til forordning (EF) 3821/85 og heller ikke har sikret udstedelsen af de hertil svarende kørekort.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Thüringer Finanzgericht, Gotha (Tyskland) den 25. februar 2008 — Glückauf Brauerei GmbH mod Hauptzollamt Erfurt

(Sag C-83/08)

(2008/C 128/35)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Thüringer Finanzgericht, Gotha

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Glückauf Brauerei GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Erfurt

Præjudicielt spørgsmål

Skal kriterierne juridisk og økonomisk uafhængighed som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (1) i forbindelse med anvendelsen af de reducerede afgiftssatser henset til direktivets betragtninger fortolkes således, at der kun skal antages at foreligge en økonomisk afhængighed mellem i øvrigt juridisk uafhængige bryggerier, såfremt de pågældende bryggerier ikke kan optræde som konkurrenter på markedet uden indbyrdes indflydelse, eller er alene den reelle mulighed for, at der kan udøves indflydelse på bryggeriernes forretningstransaktioner, tilstrækkelig til, at uafhængighedskriteriet ikke er opfyldt?

(1) EFT L 316, s. 21.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/24

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 17. marts 2008 — C. Meerts mod Proost NV

(Sag C-116/08)

(2008/C 128/43)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C. Meerts

Sagsøgt: Proost NV

Præjudicielt spørgsmål

Skal § 2, stk. 4, 5, 6 og 7, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov indgået mellem de generelle tværfaglige organisationer UNICE, CEEP og EFS, som findes i bilaget til Rådets direktiv 96/34/EF (1) af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, fortolkes således, at den fratrædelsesgodtgørelse, som en arbejdstager har krav på — såfremt arbejdsgiveren, uden skellig grund og uden at respektere det ved lov fastsatte opsigelsesvarsel, ensidigt opsiger ansættelsesforholdet i den periode, som er omfattet af ordningen for nedsat arbejdstid — skal beregnes på grundlag af grundlønnen som om arbejdstageren ikke havde fået nedsat sin arbejdstid for at kunne udnytte denne form for forældreorlov i henhold til rammeaftalens § [2], stk. 3, litra a)?

(1) EFT 1996 L 145, s. 4.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/20

Appel iværksat den 25. februar 2008 af Miguel Cabrera Sánchez til prøvelse af dom afsagt den 13. december 2007 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-242/06, Miguel Cabrera Sánchez mod KHIM og Industrias Cárnicas Valle, SA

(Sag C-81/08 P)

(2008/C 128/34)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Miguel Cabrera Sánchez (ved abogados J.A. Calderón Chavero og T. Villate Consonni)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Industrias Cárnicas Valle, SA

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Ophævelse af dom afsagt den 13. december 2007 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-242/06, vedrørende en påstand om annullation af den omhandlede afgørelse, idet appellanten gør gældende, at varemærkerne EL CHARCUTERO (appellanten) og EL CHARCUTERO ARTESANO (indstævnte) er åbenbart uforenelige.

— Der træffes afgørelse vedrørende sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

I modsætning til den appellerede dom påstår appellanten, at EF-varemærket »El chacutero Artesano« er omfattet af hindringen i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 (1), eftersom det ansøgte varemærke efter indsigelse rejst af indehaveren af et ældre varemærke, i dette tilfælde det spanske varemærke »El Chacutero«, er udelukket fra registrering, såfremt der i offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet — i dette tilfælde Spanien — er risiko for forveksling, fordi det yngre mærke er identisk med eller ligner det ældre varemærke, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art. Risikoen for forveksling indbefatter risikoen for, at der antages at være en forbindelse med det ældre varemærke.

(1) Rådets forordning af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/18

Sag anlagt den 12. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik

(Sag C-50/08)

(2008/C 128/31)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-P. Keppenne og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Franske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, herunder navnlig artikel 43 EF og 45 EF, idet den har opstillet en betingelse om statsborgerskab for adgang til notarerhvervet.

— Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har med sit søgsmål foreholdt sagsøgte, at denne i uforholdsmæssig grad har begrænset etableringsfriheden fastsat i artikel 43 EF, idet sagsøgte har opstillet en betingelse om statsborgerskab med henblik på adgangen til og udøvelsen af notarerhvervet. Artikel 45 EF undtager ganske vist virksomhed, som er direkte og særligt forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, fra anvendelsesområdet for kapitlet om etableringsfriheden. Ifølge Kommissionen repræsenterer de opgaver, som notarer varetager i henhold til fransk ret, imidlertid en deltagelsesgrad, som er så svagt forbundet med denne udøvelse, at disse opgaver ikke falder inden for anvendelsesområdet for denne bestemmelse, og ikke kan begrunde en sådan begrænsning af etableringsfriheden.

For det første giver disse opgaver ikke reelt notarerne kompetence til at foretage et tvangsindgreb, og en dommers og en notars funktioner og status er meget forskellige.

For det andet kan den nationale lovgiver indføre mindre restriktive foranstaltninger end en betingelse om statsborgerskab, som f.eks. at de pågældende personer underlægges strenge krav med hensyn til adgangen til erhvervet, specifikke faglige krav og/eller en særlig kontrol.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 128/19

Sag anlagt den 12. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg

(Sag C-51/08)

(2008/C 128/32)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-P. Keppenne og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, herunder navnlig artikel 43 EF og 45 EF og direktiv 89/48/EØF om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (1), idet det har opstillet en betingelse om statsborgerskab for adgangen til notarerhvervet, og idet det ikke har gennemført direktivet for så vidt angår notarvirksomhed.

— Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved sit søgsmål har Kommissionen for det første foreholdt sagsøgte, at denne i uforholdsmæssig grad har begrænset etableringsfriheden fastsat i artikel 43 EF, idet sagsøgte har opstillet en betingelse om statsborgerskab med henblik på adgangen til og udøvelsen af notarerhvervet. Artikel 45 EF fritager ganske vist virksomhed, som er direkte og særligt forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, fra anvendelsesområdet for kapitlet om etableringsfriheden. Ifølge Kommissionen repræsenterer de opgaver, som notarer varetager i henhold til luxembourgsk ret, imidlertid en deltagelsesgrad, som er så svagt forbundet med denne udøvelse, at disse opgaver ikke falder inden for anvendelsesområdet for denne bestemmelse og ikke kan begrunde en sådan begrænsning af etableringsfriheden. Disse opgaver giver således ikke notarerne nogen kompetence til at foretage et tvangsindgreb, og den nationale lovgiver kan indføre mindre restriktive foranstaltninger end en betingelse om statsborgerskab, som f.eks. at de pågældende personer underlægges strenge krav med hensyn til adgangen til erhvervet, specifikke faglige krav og/eller en særlig kontrol.

Med sit andet klagepunkt har Kommissionen desuden foreholdt sagsøgte, at sagsøgte har tilsidesat sine forpligtelser, idet det ikke har gennemført direktiv 89/487EØF for så vidt angår notarerhvervet. Hvad angår lovregulerede erhverv, finder direktivet fuldt ud anvendelse på dette erhverv, og det høje kvalifikationsniveau, som kræves for notarer, kan let sikres ved en egnethedsprøve eller gennemførelse af en prøvetid.

(1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16).
—

Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
1)

Tillader direktiv 2004/38/EF (1), at der i en medlemsstat gælder et generelt krav om, at en tredjelandsstatsborger, som er ægtefælle til en unionsborger, skal have opholdt sig lovligt i en anden medlemsstat, inden han eller hun indrejser i værtsmedlemsstaten, for at kunne drage fordel af bestemmelserne i direktiv 2004/38/EF?
—

Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF og 56 EF samt EØS-aftalens artikel 36 og 40, idet den ved at beskatte rentebetalinger til udlandet hårdere end rentebetalinger, der på det portugisiske område foretages til hjemmehørende enheder, pålægger restriktioner for ydelse af realkreditlån og andre kreditydelser foretaget af finansielle institutioner, der er hjemmehørende i andre medlemsstater og i stater, der er part i EØS-aftalen
4.

I sin stævning har Kommissionen nedlagt påstand om, dels at det fastslås, at Den Hellenske Republik ikke har opfyldt Domstolens dom af 26. oktober 2006 i sag C-65/05 og følgelig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, artikel 43 EF og artikel 49 EF samt artikel 8 i direktiv 98/34/EF, dels at Den Hellenske Republik pålægges at betale Kommissionen — en bøde på 31 798,80 EUR for hver dags forsinkelse med opfyldelsen af dommen i sag C-65/05 fra den dag, hvor der afsiges dom i nærværende sag, indtil den dag, hvor dommen i sag C-65/05 er blevet opfyldt, og — et fast beløb på 9 636 EUR pr. dag fra domsafsigelsen i sag C-65/05 indtil den dag, hvor der afsiges dom i nærværende sag, eller indtil opfyldelsen af dommen i sag C-65/05, hvis denne indtræffer tidligere.
3)

Kan anvendelsen af andelsselskabsformen, selv i andre tilfælde end svig og bedrag, anses for at udgøre retsmisbrug, når denne selskabsform udelukkende og hovedsageligt anvendes med henblik på at opnå en skattebesparelse, uanset om de omhandlede foranstaltninger anses for at udgøre statsstøtte?
2)

Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück«)?
5.

I betragtning af, at — OLW's artikel 6, stk. 2 og 5 (2), indeholder bestemmelser, som ligestiller personer, der ikke er nederlandske statsborgere, men har en nederlandsk opholdstilladelse på ubestemt tid, med nederlændere og — disse bestemmelser medfører, at overgivelse skal afslås for de pågældende persongruppers vedkommende, såfremt den europæiske arrestordre vedrører fuldbyrdelsen af en ubetinget frihedsstraf, udgør bestemmelserne i OLW's artikel 6, stk. 2 og 5, da en ulovlig forskelsbehandling efter artikel 12 EF, fordi denne ligestilling ikke gælder på samme måde for statsborgere fra en anden medlemsstat, som har opholdsret på grundlag af artikel 18, stk. 1, EF, og som ikke mister denne opholdsret på grund af en ubetinget frihedsstraf, som de er idømt, men som ikke råder over en nederlandsk opholdstilladelse på ubestemt tid?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 25. marts 2008 — I. Distillerie Smeets Hasselt NV mod 1. Belgische Staat, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidator for Transterminal Logistics NV, 4. D. Van den Langenbergh og 5. Firma De Vos NV, II. Belgische Staat mod Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidator for Transterminal Logistics NV og III. L.S.C. De Vos mod Belgische Staat

(Sag C-126/08)

(2008/C 142/25)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger:

I. Distillerie Smeets Hasselts NV

II. Belgische Staat

III. L.S.C. De Vos

Sagsøgt:

I. 1. Belgische Staat 2. L.S.C. De Vos 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidator for Transterminal Logistics NV 4. D. Van den Langenbergh 5. Firma De Vos NV

II. Bollen, Mathay & Co. BVBA, likvidator for Transterminal Logistics NV

III. Belgische Staat

Præjudicielt spørgsmål

Skal EF-toldkodeksens (1) artikel 217, stk. 1, og artikel 221, stk. 1, fortolkes således, at den deri omhandlede bogføring af en toldskyld også retsgyldigt kan foretages ved, at beløbet i henhold til AWDA (2) optages i en rapport, der udfærdiges af kontrolembedsmændene og ikke af personer, der har kompetence til at bogføre sådanne beløb, og at en sådan rapport kan anses for et regnskabsregister eller anden måde som omhandlet i EF-toldkodeksens artikel 217, stk. 1?

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).

(2) Kongelig anordning af 18.7.1977 om koordinering af de almindelige bestemmelser på told- og punktafgiftsområdet.
3)

Indebærer den omstændighed, at forordning nr. 1346/2000 ikke er bindende for og ej heller finder anvendelse i Danmark, at andre medlemsstater ikke skal anvende denne forordning i forbindelse med anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser om indledning af konkursbehandlinger afsagt i dette land? Eller forholder det sig tværtimod sådan, at andre medlemsstater, medmindre de har truffet forbehold, har pligt til at anvende denne forordning, når retsafgørelsen om konkurs er afsagt i Danmark, og anmodningen om anerkendelse og fuldbyrdelse indgives i andre medlemsstater, herunder navnlig Spanien?
4)

Såfremt det i fast, national retspraksis blev antaget, at også enkelte medlemmer af et konsortium gyldigt kan anlægge sag til prøvelse af en afgørelse truffet i forbindelse med udbud, er det da i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 89/665/EØF fortolket i lyset af EMK's artikel 6 som et almindeligt fællesskabsretligt princip, at en sag afvises som følge af en ændring af fast retspraksis, uden at sagsøgeren forinden hverken gives mulighed for at afhjælpe den pågældende mangel eller under alle omstændigheder mulighed for i henhold til kontradiktionsprincippet at fremsætte bemærkninger hertil?
—

Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
—

Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
1)

Er det foreneligt med de grundlæggende principper i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og Unionstraktaten (EUT 2006 C 321, s. 1) og de friheder, der udspringer heraf, at nægte en unionsborger, der — i lyset af sin teoretiske og praktiske uddannelse og mangeårige relevante erhvervserfaring og kvalifikationer, som han formelt og praktisk har opnået i en medlemsstat — har ret til at undervise køreskoleelever i teori og praksis og på det seneste også kørelærere, en bevilling til at etablere og drive en køreskole i sin egen hjemstat, ved i lovgivningen at stille krav om et diplom (»Diplomzwang«, herefter »diplomtvang«), som der ikke administrativt kan ses bort fra?