ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Forordning nr. 1393/2007 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, som fastsætter, at forkyndelsen af et retsligt dokument i en anden medlemsstat er ugyldig, såfremt den er foretaget, uden at adressaten for dette dokument, ved hjælp af formularen i bilag II til denne forordning, er blevet underrettet om sin ret til at nægte at modtage dette dokument, hvis det ikke er affattet på eller ledsaget af en oversættelse til et af de i forordningens artikel 8, stk. 1, omhandlede sprog, uanset om denne nationale lovgivning fastsætter en bestemt frist, inden for hvilken adressaten skal påberåbe sig denne ugyldighed.
C 207/9

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 11. marts 2022 — Passengers friend GmbH mod British Airways plc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-89/22) (1)

(Lufttransport - kompensation til luftfartspassagerer ved lange forsinkelser - flyforbindelse opdelt i to dele - lang forsinkelse ved det endelige bestemmelsessted opstået under den anden delflyvning, som er udført af et ikke-EU-luftfartsselskab - krav om kompensation mod det EU-luftfartsselskab, der har udført den første delflyvning)

(2022/C 207/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Passengers friend GmbH

Sagsøgt: British Airways plc

Konklusion

Sag C-89/22 slettes af Domstolens register.

(1) Dato for indlevering: 10.2.2022.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 15. december 2022 — Società Eredi Raimondo Bufarini S.r.l. — Servizi Ambientali mod Ministero dell'Interno, Ministero della Transizione Ecologica, Comitato tecnico regionale delle Marche og Coordinamento per l’uniforme applicazione sul territorio nazionale di cui all’art. 11 del D.Lgs. 105/2015 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-144/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53 og 99 i Domstolens procesreglement - artikel 267 TEUF - omfang af pligten for den nationale ret, som træffer afgørelse i sidste instans, til at forelægge et præjudicielt spørgsmål - undtagelser til denne pligt - kriterier - situationer, hvor den korrekte fortolkning af EU-retten fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er plads til nogen rimelig tvivl - betingelse om, at den nationale ret, der træffer afgørelse i sidste instans, skal være overbevist om, at hverken de øvrige medlemsstaters retter, der træffer afgørelse i sidste instans, eller Domstolen vil være i tvivl om afgørelsen)

(2023/C 45/02)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Società Eredi Raimondo Bufarini S.r.l. — Servizi Ambientali

Sagsøgte: Ministero dell'Interno, Ministero della Transizione Ecologica, Comitato tecnico regionale delle Marche og Coordinamento per l’uniforme applicazione sul territorio nazionale di cui all’art. 11 del D.Lgs. 105/2015

Konklusion

Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en national retsinstans, hvis afgørelser i henhold til national ret ikke kan appelleres, kan undlade at forelægge Domstolen et spørgsmål om fortolkningen af EU-retten, og selvstændigt træffe afgørelsen, når den korrekte fortolkning af EU-retten fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er plads til nogen rimelig tvivl. Denne mulighed skal imidlertid vurderes i forhold dels til EU-rettens særegenheder, dels de særlige vanskeligheder, fortolkningen heraf frembyder, samt risikoen for afvigende retspraksis inden for Den Europæiske Union.

Denne nationale retsinstans er ikke forpligtet til på udførlig måde at påvise, at de øvrige medlemsstaters retter, der træffer afgørelse i sidste instans, og Domstolen vil anlægge den samme fortolkning, men skal, efter at have foretaget en vurdering der tager hensyn til disse elementer, være overbevist om, at hverken disse øvrige nationale retter eller Domstolen vil være i tvivl om afgørelsen.

(1) Dato for indlevering: 28.2.2022.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 13. september 2022 — Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl og Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa mod Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa) og C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), procesdeltager: Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-215/22) (1)

(2023/C 15/44)

Processprog: italiensk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

(1) EUT C 244 af 27.6.2022.
C 15/20

Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — PL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal de première instance de Liège — Belgien)

(Sag C-56/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - krav om angivelse af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og om begrundelse for nødvendigheden af at besvare det præjudicielle spørgsmål - manglende tilstrækkelig præcisering - afvisning)

(2023/C 15/21)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PL

Sagsøgt: État belge

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance de Liège (retten i første instans i Liège, Belgien) ved afgørelse af 14. januar 2022 afvises.

(1) EUT C 148 af 04.04.2022
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 6. september 2022 — sag anlagt af Delgaz Grid SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Târgu-Mureş — Rumænien

(Sag C-95/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - artikel 82 TEUF - ret til information under straffesager - ret til at blive informeret om tiltalen - direktiv 2012/13/EU - artikel 6, stk. 1 - anvendelsesområde - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - effektiv domstolsbeskyttelse - klagesøgsmål om straffesagens uforholdsmæssigt lange varighed - national lovgivning, der kun tillader personer, der har status som mistænkt eller tiltalt, at indgive et sådant klagesøgsmål - artikel 267 TEUF - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence)

(2022/C 424/16)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Târgu-Mureş

Part i hovedsagen

Delgaz Grid SA

Konklusion

Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare det spørgsmål, der er forelagt af Judecătoria Târgu-Mureș (retten i første instans i Târgu-Mureș, Rumænien) ved afgørelse af 28. januar 2022.

(1) Dato for indlevering: 11.2.2022.
Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 8. september 2022 — VP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Opolu — Polen)

(Sag C-188/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - retligt samarbejde på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 1206/2001 - bevisoptagelse - skriftlig vidneforklaring afgivet af en person, der er bosiddende i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor den kompetente ret er hjemmehørende - mulighed for at anvende den bevisoptagelsesmetode, der er fastsat i den nationale lovgivning, og ikke den, som er fastsat i den nævnte forordning)

(2022/C 408/27)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Opolu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VP

Den anden part: KS ved AS

Konklusion

Artikel 1 og 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således: En ret i en medlemsstat, der ønsker at afhøre et vidne med bopæl i en anden medlemsstat, er med henblik på at iværksætte en sådan bevisoptagelse ikke nødvendigvis forpligtet til at anvende de i forordningen fastsatte midler til bevisoptagelse, men har mulighed for at anvende en skriftlig vidneforklaring fra denne person i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor denne ret er hjemmehørende, og dette uden at opnå tilladelse fra den anmodede medlemsstats centrale organ eller kompetente myndighed som omhandlet i forordningens artikel 3.

(1) Dato for indlevering: 11.3.2022.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 1. september 2022 — Pharol, SGPS, SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-67/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - artikel 63 og 65 TEUF - frie kapitalbevægelser - juridiske personers indkomstskat - udbytte modtaget fra et selskab etableret i det udbyttemodtagende selskabs medlemsstat - udbytte modtaget fra et selskab etableret i et tredjeland - national lovgivning til undgåelse af dobbeltbeskatning - forskellig behandling - restriktion - begrundelse - effektiv skattekontrol - ingen aftalemæssig forpligtelse til at udveksle skattemæssige oplysninger)

(2022/C 398/11)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pharol, SGPS, SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke er til hinder for en national lovgivning til undgåelse af økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte, hvorefter et selskab, der er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, i sit beskatningsgrundlag kan fradrage udbytte udloddet til dette selskab af et andet hjemmehørende selskab, men ikke kan fradrage udbytte udloddet af et selskab, der er hjemmehørende i et tredjeland, med den begrundelse, at dette tredjeland ikke er bundet til den opkrævende medlemsstat af nogen aftalemæssig forpligtelse om udveksling af skattemæssige oplysninger, når dette fradrag er undergivet den betingelse, at det udbytteudloddende selskab er skattepligtig i dette tredjeland, og at det grundet fraværet af en aftalemæssig forpligtelse for det nævnte tredjeland til at afgive oplysninger, vil vise sig umuligt at indhente disse oplysninger fra dette tredjeland. En medlemsstat er ikke forpligtet til at give den skattepligtige person mulighed for selv at fremlægge dokumentation for, at de nødvendige betingelser for at opnå dette fradrag er opfyldte, når den nævnte medlemsstat grundet fraværet af en aftalemæssig forpligtelse ikke kan kontrollere rigtigheden af disse oplysninger.

(1) Dato for indlevering: 2.2.2022.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 220/15

Anmodning om udtalelse forelagt af Rådet for Den Europæiske Union i medfør af artikel 300, stk. 6, EF

(Udtalelse 1/09)

2009/C 220/24

Processprog: alle officielle sprog

Den part, som anmoder om udtalelsen

Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-C. Piris, F. Florindo Gijón og G. Kimberley, som befuldmægtigede)

Spørgsmål til Domstolen

Er den påtænkte aftale om indførelse af en fælles patentdomstolsordning (for øjeblikket benævnt »Domstolen for Europæiske Patenter og EF-patenter«) (1) forenelig med bestemmelserne i traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber?

(1) Rådets arbejdsdokument om præsidiets reviderede tekst vedrørende et udkast til aftale om Domstolen for Europæiske Patenter og EF-patenter og vedrørende et udkast til statut (dok. 7928/09 af 23.3.2009).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/25

Begæring om udtalelse fremsat af Republikken Malta i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF

(Udtalelse 1/14)

2014/C 315/37

Processprog: alle officielle sprog

Den part, som anmoder om udtalelsen

Republikken Malta (ved A. Buhagiar og P. Grech, som befuldmægtigede)

Spørgsmål til Domstolen

Er Europarådets Draft Convention against the Manipulation of Sports Competitions, for så vidt som konventionsudkastet regulerer sportsvæddemål og i artikel 3, stk. 5, litra a), definerer »illegal sports betting« som »all sports betting activity whose type or operator is not allowed under the applicable law of the jurisdiction where the consumer is located«, sammenholdt med konventionsudkastets artikel 9 og 11, der omhandler således defineret »illegal sports betting«, forenelig med traktaterne, navnlig artikel 18 TEUF, 49 TEUF og 56 TEUF?
—

Udgør artikel 82, stk. 2, TEUF og artikel 84 TEUF det rette retsgrundlag for Rådets retsakt om indgåelse af Istanbulkonventionen på Unionens vegne, eller bør denne retsakt være baseret på artikel 78, stk. 2, TEUF, artikel 82, stk. 2, TEUF og artikel 83, stk. 1, TEUF, og er det nødvendigt eller muligt at opdele hver af de to afgørelser om undertegnelse og om indgåelse af konventionen som følge af dette valg af retsgrundlag?
—

for så vidt som denne aftale — såfremt artikel 26 heri skal fortolkes således, at den giver mulighed for anvendelse af tvistbilæggelsesordningen inden for Den Europæiske Union — ikke forudser en udtrykkelig særregel eller en eksplicit frakoblingsklausul, herunder i definitionerne af investering og investor i den påtænkte aftales artikel 1, hvoraf det fremgår, at den almindelige ordning i denne artikel 26 ikke finder anvendelse mellem medlemsstaterne?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/2

Domstolens udtalelse (Store Afdeling) af 30. november 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Udtalelse 1/08) (1)

(Udtalelse i henhold til artikel 300, stk. 6, EF - almindelig overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) - lister over særlige forpligtelser - indgåelse af aftaler om tildeling af kompensation under hensyntagen til ændring og tilbagekaldelse af visse forpligtelser som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union - delt kompetence - retsgrundlag - fælles handelspolitik - fælles transportpolitik)

2011/C 211/02

Processprog: alle officielle sprog

Den part, som anmoder om udtalelsen

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagens genstand

Begæring om udtalelse — Verdenshandelsorganisationen (WTO) — almindelig overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) — lister over særlige forpligtelser, hvorved der gives adgang til markeder og indrømmes national behandling — aftaler om ændring og tilbagekaldelse af særlige forpligtelser som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union samt om kompenserende tilpasninger for de medlemmer af WTO, som er påvirket af sådanne ændringer og tilbagekaldelser — karakteren af Fællesskabets kompetence (enekompetence eller delt kompetence) til at indgå sådanne aftaler og disses rette hjemmel — den fælles handelspolitiks og den fælles transportpolitiks indbyrdes anvendelsesområde

Konklusion

1) Indgåelse af aftaler med de medlemmer af Verdenshandelsorganisationen, som kan blive påvirket i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel XXI i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS-aftalen), som omhandlet i den foreliggende begæring om udtalelse, henhører under den mellem Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne delte kompetence.

2) Fællesskabsretsakten vedrørende indgåelse af nævnte aftaler skal være baseret på såvel artikel 133, stk. 1 og 5, og stk. 6, andet afsnit, EF som artikel 71 EF og artikel 80, stk. 2, EF, sammenholdt med artikel 300, stk. 2 og 3, første afsnit, EF.

(1) EUT C 183 af 19.7.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/2

Domstolens udtalelse (plenum) af 8. marts 2011 — Rådet for Den Europæiske Union

(Udtalelse 1/09) (1)

(Udtalelse i henhold til artikel 218, stk. 11, TEUF - udkast til aftale - indførelsen af en fælles patentdomstolsordning - Domstolen for Europæiske Patenter og EF-patenter - udkastets forenelighed med traktaterne)

2011/C 211/03

Processprog: alle officielle sprog

Den part, som anmoder om udtalelsen

Rådet for Den Europæiske Union

Sagens genstand

Anmodning om udtalelse — foreneligheden med EF-traktaten af en påtænkt aftale om indførelse af en fælles patentdomstolsordning — Domstolen for Europæiske Patenter og EF-Patenter, bestående af en førsteinstansdomstol og en appeldomstol — tildeling til disse retsinstanser af en kompetence til bl.a. at træffe afgørelse i tvister vedrørende EF-patenters gyldighed og/eller anvendelse, hvilken kompetence er forbundet med en adgang, henholdsvis forpligtelse for disse retsinstanser til at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af EF-traktaten samt gyldigheden og fortolkningen af retsakter udstedt af EU-institutionerne — indgreb i Fællesskabets retsordens autonomi og i fællesskabsrettens forrang?

Konklusion

Den påtænkte aftale om indførelse af en fælles patentdomstolsordning (i øjeblikket benævnt »Domstolen for Europæiske Patenter og EF-patenter«) er ikke forenelig med bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Union og i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

(1) EUT C 220 12.9.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/3

Domstolens udtalelse (plenum) af 16. maj 2017 — Europa-Kommissionen

(Udtalelse 2/15)

((Udtalelse afgivet i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF - frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Singapore - aftale »af den nye generation«, der er forhandlet efter EU-traktatens og EUF-traktatens ikrafttrædelse - kompetence til at indgå aftalen - artikel 3, stk. 1, litra e), TEUF - fælles handelspolitik - artikel 207, stk. 1, TEUF - handel med varer og tjenesteydelser - direkte udenlandske investeringer - offentlige udbud - handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret - konkurrence - handel med tredjelande og bæredygtig udvikling - social beskyttelse af arbejdstagerne - miljøbeskyttelse - artikel 207, stk. 5, TEUF - tjenesteydelser på transportområdet - artikel 3, stk. 2, TEUF - international aftale, der kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde - regler i den afledte EU-ret på området for den frie udveksling af tjenesteydelser på transportområdet - udenlandske investeringer, der ikke er direkte - artikel 216 TEUF - aftale, der er nødvendig for at opfylde et af målene med traktaterne - fri bevægelighed for kapital og betalinger mellem medlemsstater og tredjelande - succession af traktater på investeringsområdet - erstatning af investeringsaftalerne mellem medlemsstaterne og Republikken Singapore - aftalens institutionelle bestemmelser - tvistbilæggelse mellem investorer og stater - tvistbilæggelse mellem parterne))

(2017/C 239/03)

Processprog: alle officielle sprog

Part, som anmoder om udtalelsen

Europa-Kommissionen (ved U. Wölker, B. De Meester, R. Vidal-Puig og M. Kocjan, som befuldmægtigede)

Konklusion

Frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Singapore henhører under Unionens enekompetence med undtagelse af følgende bestemmelser, der henhører under en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne:

— bestemmelserne i afdeling A (Investeringsbeskyttelse) i aftalens kapitel 9 (Investeringer), for så vidt som disse vedrører investeringer mellem Unionen og Republikken Singapore, der ikke er direkte

— bestemmelserne i afdeling B (Tvistbilæggelse mellem investorer og stater) i nævnte kapitel 9 og

— bestemmelserne i den nævnte aftales kapitel 1 (Mål og generelle definitioner), 14 (Gennemsigtighed), 15 (Tvistbilæggelse), 16 (Mæglingsordning) og 17 (Institutionelle, almindelige og afsluttende bestemmelser), for så vidt som disse kapitler vedrører bestemmelserne i nævnte kapitel 9, og for så vidt som de sidstnævnte bestemmelser henhører under en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne.
Domstolens udtalelse (Plenum) af 30. april 2019 — Kongeriget Belgien

(Udtalelse 1/17) EUT C 369 af 30.10.2017.

(Udtalelse afgivet i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF - samlet økonomi- og handelsaftale mellem Canada på den ene side og Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den anden side (CETA) - tvistbilæggelse mellem investorer og stater (ISDS) - oprettelse af en ret og en appelret - forenelighed med den primære EU-ret - krav om overholdelse af Unionens retsordens autonomi - beskyttelsesniveauet for offentlige interesser fastsat af Unionens institutioner i overensstemmelse med Unionens forfatningsmæssige ramme - ligebehandling af canadiske investorer og EU-investorer - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 20 - adgang til de nævnte retter og disses uafhængighed - chartrets artikel 47 - økonomisk tilgængelighed - tilsagn om at sikre denne for fysiske personer og små og mellemstore virksomheder - interne og eksterne aspekter af kravet om uafhængighed - udnævnelse og aflønning af samt etiske regler for medlemmerne - Det Blandede CETA-Udvalgs rolle - bindende fortolkninger af CETA fastsat af dette udvalg)

(2019/C 220/02)

Processprog: alle officielle sprog

Part, som anmoder om udtalelsen

Kongeriget Belgien (ved C. Pochet, L. Van den Broeck, M. Jacobs og J.-C. Halleux, som befuldmægtigede)

Konklusion

Afdeling F i kapitel 8 i den samlede økonomi- og handelsaftale mellem Canada på den ene side og Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den anden side, der blev undertegnet i Bruxelles den 30. oktober 2016, er forenelig med Den Europæiske Unions primære ret.
1)

Med forbehold for, at de krav, der er fastsat i artikel 218, stk. 2, 6 og 8, TEUF til enhver tid er overholdt, er traktaterne ikke til hinder for, at Rådet for Den Europæiske Union, når det handler på en måde, som er forenelig med dets forretningsorden, før vedtagelse af afgørelsen om Den Europæiske Unions indgåelse af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (Istanbulkonventionen) afventer, at der foreligger en »fælles overenskomst« mellem medlemsstaterne om at være bundet af denne konvention inden for de af konventionens områder, der henhører under deres kompetencer. Traktaterne er derimod til hinder for, at Rådet for Den Europæiske Union kan tilføje en yderligere fase til den procedure for indgåelse, der er fastsat i denne artikel, ved at gøre vedtagelsen af afgørelsen om indgåelse af den nævnte konvention betinget af, at der foretages en forudgående konstatering af, at der foreligger en sådan »fælles overenskomst«.