Sag C-247/12

Meliha Veli Mustafa

mod

Direktor na fond »Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite« kam Natsionalnia osiguritelen institut

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad)

»Beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF — direktiv 2002/74/EF — direktiv 2008/94/EF — artikel 2 og 3 — forpligtelse til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstagernes løntilgodehavender — mulighed for begrænsning af sikringen af tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af afgørelsen om indledning af en insolvensbehandling — afgørelse om indledning af en insolvensbehandling — retsvirkninger — fortsat drift af arbejdsgiverens virksomhed«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. april 2013

Socialpolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens – direktiv 2008/94 – forpligtelse til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstagernes løntilgodehavender – begrænsning af sikringen af de løntilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af afgørelsen om indledning af en insolvensbehandling – lovlig

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94, art. 2, stk. 1, og art. 3, stk. 2)

Direktiv 2008/94 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke har pligt til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstageres tilgodehavender, der omfatter samtlige stadier af insolvensbehandlingen af deres arbejdsgiver. Direktivet er især ikke til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sikring alene af de af arbejdstagernes tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af retsafgørelsen om indledning af insolvensbehandlingen, selv om denne retsafgørelse ikke fastsætter, at arbejdsgiverens virksomhed indstilles.

Dels kræver artikel 2, stk. 1, i direktiv 2008/94 således ikke, for at den i dette direktiv fastsatte garanti finder anvendelse, at der træffes afgørelse om, at arbejdsgiverens virksomhed indstilles. Dels giver artikel 3, stk. 2, i direktiv 2008/94 medlemsstaterne mulighed for at fastsætte den dato, der ligger inden og/eller i givet fald efter den periode, i hvilken garantiinstitutionen dækker arbejdstagernes tilgodehavender i form af ikke-udbetalt løn. Denne bestemmelse stiller medlemsstaterne frit med hensyn til fastsættelse af en passende dato.

(jf. præmis 37, 39, 41 og 43 samt domskonkl.)

Sag C-247/12

Meliha Veli Mustafa

mod

Direktor na fond »Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite« kam Natsionalnia osiguritelen institut

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad)

»Beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF — direktiv 2002/74/EF — direktiv 2008/94/EF — artikel 2 og 3 — forpligtelse til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstagernes løntilgodehavender — mulighed for begrænsning af sikringen af tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af afgørelsen om indledning af en insolvensbehandling — afgørelse om indledning af en insolvensbehandling — retsvirkninger — fortsat drift af arbejdsgiverens virksomhed«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. april 2013

Socialpolitik — tilnærmelse af lovgivningerne — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 2008/94 — forpligtelse til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstagernes løntilgodehavender — begrænsning af sikringen af de løntilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af afgørelsen om indledning af en insolvensbehandling — lovlig

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94, art. 2, stk. 1, og art. 3, stk. 2)

Direktiv 2008/94 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke har pligt til at fastsætte bestemmelser om sikring af arbejdstageres tilgodehavender, der omfatter samtlige stadier af insolvensbehandlingen af deres arbejdsgiver. Direktivet er især ikke til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sikring alene af de af arbejdstagernes tilgodehavender, der er opstået inden indførelsen i erhvervsregisteret af retsafgørelsen om indledning af insolvensbehandlingen, selv om denne retsafgørelse ikke fastsætter, at arbejdsgiverens virksomhed indstilles.

Dels kræver artikel 2, stk. 1, i direktiv 2008/94 således ikke, for at den i dette direktiv fastsatte garanti finder anvendelse, at der træffes afgørelse om, at arbejdsgiverens virksomhed indstilles. Dels giver artikel 3, stk. 2, i direktiv 2008/94 medlemsstaterne mulighed for at fastsætte den dato, der ligger inden og/eller i givet fald efter den periode, i hvilken garantiinstitutionen dækker arbejdstagernes tilgodehavender i form af ikke-udbetalt løn. Denne bestemmelse stiller medlemsstaterne frit med hensyn til fastsættelse af en passende dato.

(jf. præmis 37, 39, 41 og 43 samt domskonkl.)