ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
PERSONALERETTENS DOM

(Tredje Afdeling)

11. december 2008

Sag F-148/06

Laurent Collée

mod

Europa-Parlamentet

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – fremgangsmåden ved tildeling af point for fortjeneste i Europa-Parlamentet – sammenligning af fortjenester«

Angående: Søgsmål indgivet i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Laurent Collée har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 9. januar 2006 om at tildele sagsøgeren to point for fortjeneste i forfremmelsesåret 2004.

Udfald: Europa-Parlamentets afgørelse om at tildele Laurent Collée to points for fortjeneste i forfremmelsesåret 2004 annulleres. I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet. Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – fremgangsmåde – kvantificering af fortjenester ved tildeling af point

(Tjenestemandsvedtægten, art. 45)

Når administrationen inden for rammerne af proceduren vedrørende tildeling af point for fortjeneste råder over et begrænset antal af disse point, som den tildeler tjenestemændene på grundlag af en sammenligning af deres fortjenester, skal denne sammenligning foretages på lige vilkår, og disse point skal tildeles de mest forfremmelsesværdige tjenestemænd i faldende orden efter fortjenester, indtil pointene er opbrugt. Hvis det under den sammenligning af fortjenester, der således foretages, konstateres, at visse tjenestemænd har ligeværdige fortjenester, skal disse tjenestemænd tildeles et identisk antal point for fortjeneste. Hvis der ikke er et tilstrækkeligt antal point til rådighed, skal valget mellem flere ligeværdige foretages ud fra supplerende betragtninger. Selv om graden af ansvar herved i henhold til vedtægtens artikel 45 kan udgøre et afgørende hensyn ved forfremmelsen, er det en forudsætning herfor, at denne grad af ansvar bedømmes ved en sammenligning mellem tjenestemænd med lige fortjenester og ikke ved en sammenligning af en tjenestemands ansvar fra det ene år til det andet.

En afgørelse om kun at tildele et vist antal point for fortjeneste til en tjenestemand med den begrundelse alene, at vedkommendes fortjenester ikke er højere end fortjenesterne for de tjenstemænd, der har opnået flere point, hvorved administrationen således kræver, at niveauet for denne tjenestemands arbejdsindsats ikke blot modsvarer, men overgår sine kollegers arbejdsindsats, er derfor i strid med ligebehandlingsprincippet og udgør en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45.

(jf. præmis 38-40 og 45-47)

Henvisning til:

Retten, 19. oktober 2006, sag T-311/04, Buendía Sierra mod Kommissionen, Sml. II, s. 4137, præmis 93 in fine.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – domstolskontrol – grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

2. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – begrundelsespligt – rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

1. Det tilkommer ikke Retten at sætte sin vurdering i stedet for den vurdering, som er foretaget af de personer, der har til opgave at vurdere den bedømte persons arbejde. Fællesskabets institutioner har således et vidt skøn med hensyn til at bedømme det af tjenestemændene udførte arbejde. Den værdibedømmelse, tjenestemanden er genstand for i karriereudviklingsrapporterne, er udelukket fra domstolsprøvelse, hvilken prøvelse kun vedrører eventuelle formfejl, åbenbare faktiske fejl, som påvirker administrative vurderinger, eller eventuelt magtfordrejning.

(jf. præmis 39)

Henvisning til:

Retten, 13. juli 2006, sag T-285/04, Andrieu mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 161, og II-A-2, s. 775, præmis 99; 12. september 2007, sag T-249/04, Combescot mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 0000, og II-A-2, s. 0000, præmis 78.

2. I visse tilfælde skal karriereudviklingsrapporten begrundes med særlig omhu, bl.a. når appelbedømmeren ikke følger Det Paritetiske Bedømmelsesudvalgs anbefalinger, når karriereudviklingsrapporten indeholder en bedømmelse, der er ringere end den, der fremgår af den forudgående karriereudviklingsrapport, eller når udfærdigelsen af bedømmelsesrapporten finder sted med forsinkelse, og bedømmeren ikke længere er den overordnede, der gjorde tjeneste i den pågældende bedømmelsesperiode.

(jf. præmis 47)

Henvisning til:

Retten, 30. september 2004, sag T-16/03, Ferrer de Moncada mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 261, og II, s. 1163, præmis 49, 50, 53 og 54; Combescot mod Kommissionen, præmis 84.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – ledig stilling – ansættelsesmyndighedens afkald på at gennemføre en procedure til besættelse af en ledig stilling til fordel for en omplacering af en tjenestemand med dennes stilling

(Tjenestemandsvedtægten, art. 4 og 29)

2. Tjenestemænd – tjenestegrenenes organisation – fastsættelse af indplaceringen af den ledige stilling

(Tjenestemandsvedtægten, art. 7, stk. 1; bilag I, del A)

3. Tjenestemænd – søgsmål – erstatningssøgsmål – annullation af den anfægtede ulovlige retsakt – passende genoprettelse af den ikke-økonomisk skade

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. Selv om ansættelsesmyndigheden råder over en vid skønsbeføjelse, kan den udelukkende give afkald på at gennemføre en procedure til besættelse af en ledig stilling, og i stedet omplacere en tjenestemand med dennes stilling – en omplacering, der ikke er omfattet af vedtægtens artikel 4 og 29 – af saglige grunde i tjenestens interesse, som ansættelsesmyndigheden skal redegøre for.

(jf. præmis 49 og 50)

Henvisning til:

Domstolen: 9. februar 1984, forenede sager 316/82 og 40/83, Kohler mod Revisionsretten, Sml. s. 641, præmis 22.

Retten i Første Instans: 6. juli 1993, sag T-32/92, Rasmussen mod Kommissionen, Sml. II, s. 765, præmis 37; 27. november 2003, forenede sager T-331/00 og T-115/01, Bories m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 309, og II, s. 1479, præmis 150-153.

2. Med undtagelse af stillingen som kontorchef, hvorom bilag I, del A, til vedtægten indeholder særlige regler med hensyn til stillingens indplacering i lønklasse, følger det af de almindelige retsprincipper, der regulerer tilrettelæggelsen af ansættelsesforholdene i Fællesskabet, at indplacering af en stilling i lønklasse skal ske henset til betydningen af de opgaver, der tillægges den pågældende stilling og henset til tjenestens interesse. Det sidstnævnte krav forskrives udtrykkeligt i vedtægtens artikel 7, stk. 1.

(jf. præmis 83)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: 17. maj 1995, sag T-10/94, Kratz mod Kommissionen, Sml. II, s. 1455, præmis 56-60; 16. oktober 1996, sag T-36/94, Capitanio mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 449, og II, s. 1279, præmis 57; 16. oktober 1996, sag T-37/94, Benecos mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 461, og II, s. 1301, præmis 56; 19. februar 1998, sag T-3/97, Campogrande mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 89, og II, s. 215, præmis 30.

Personaleretten: 14. december 2006, sag F-122/05, Economidis mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 179, og II-A-1, s. 725.

3. Medmindre der er tale om helt særlige omstændigheder, udgør annullationen af en af en tjenestemand anfægtet afgørelse i sig selv en passende og i princippet tilstrækkelig genoprettelse af den ikke-økonomiske skade, vedkommende kan have lidt.

(jf. præmis 114)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: 27. februar 1992, sag T-165/89, Plug mod Kommissionen, Sml. II, s. 367, præmis 118; 28. september 1999, sag T-140/97, Hautem mod EIB, Sml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 897, præmis 82; 11. september 2002, sag T-89/01, Willeme mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 153, og II, s. 803, præmis 97.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelseskomité – afslag på ansøgning – begrundelsespligt – rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2; bilag III, art. 6)

Ved afvejningen af hensynet til opfyldelsen af begrundelsespligten og hensynet til overholdelse af princippet om den fortrolige karakter af udvælgelseskomitéens arbejde, navnlig hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt denne pligt er opfyldt, når der meddeles en samlet individuel karakter til ansøgere, der dumper ved den mundtlige prøve, lægges der som regel størst vægt på princippet om den fortrolige karakter af komitéens arbejde, men der kan forekomme særlige omstændigheder, hvor det ikke er tilfældet, såsom at ansøgeren var meget tæt på at bestå, men også, at der blev givet midlertidige karakterer, som blev anvendt ved beregningen af sagsøgerens utilstrækkelige individuelle karakter, og endelig at det i betragtning af de eksisterende tekniske hjælpemidler ikke vil medføre en for stor arbejdsbyrde for Kommissionen eller vil være vanskeligt at meddele sagsøgeren mere detaljerede oplysninger end den pågældendes utilstrækkelige individuelle karakter, når disse ikke omfatter komitémedlemmernes individuelle vurderinger eller de konkrete karakterer, som de hver især havde givet.

En sådan meddelelse kan ikke bare betragtes som en foreløbig begrundelse, som kan uddybes nærmere under sagens behandling.

Fællesskabets retsinstanser kan reelt ikke sætte sin egen vurdering i stedet for komitémedlemmernes, men den skal med hensyn til begrundelsespligten have mulighed for at efterprøve, om de har bedømt sagsøgeren ud fra de vurderingskriterier, der er angivet i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og at der ikke er sket fejl ved fastlæggelsen af karakteren. Retten skal også i en vis udstrækning have mulighed for at kontrollere, hvilken sammenhæng der er mellem komitémedlemmernes bedømmelser og de konkrete karakterer, de har givet. Retten skal med henblik herpå anordne de foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, som den, henset til omstændighederne i den konkrete sag, finder passende, og i givet fald gøre det klart over for den sagsøgte institution, at svarene bliver tilsendt den pågældende, for så vidt som det er foreneligt med princippet om, at udvælgelseskomitéens arbejde er fortroligt. Når den sagsøgte institution nægter at fremlægge de oplysninger, selv til Retten, der er anmodet om som led i foranstaltningerne med henblik på sagens tilrettelæggelse, har denne institution tilsidesat sin begrundelsespligt, og Retten har ikke haft mulighed for at udøve sin prøvelsesret fuldt ud.

(jf. præmis 40, 42-44, 46 og 49-54)

Henvisning til:

Domstolen, 16. juni 1987, sag 40/86, Kolivas mod Kommissionen, Sml. s. 2643, præmis 11.

Personaleretten, 13. december 2007, sag F-73/06, Van Neyghem mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 72, 79 og 80, sagen er appelleret til Retten i Første Instans, sag T-105/08 P; 11. september 2008, sag F-127/07, Coto Moreno mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 34 og 36.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – forfremmelse – klage fra en ikke forfremmet ansøger – afslag – fuldstændig mangel på begrundelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25, stk. 2, art. 45 og art. 90, stk. 2)

Ansættelsesmyndigheden er ikke forpligtet til at begrunde afgørelser om forfremmelser over for ikke-forfremmede tjenestemænd, men den er derimod forpligtet til at begrunde sit afslag på en klage, der er indgivet af en ikke-forfremmet tjenestemand. Begrundelsen for denne afgørelse om afslag må antages at falde sammen med begrundelsen for den afgørelse, som klagen var rettet imod, således at undersøgelsen af begrundelsen for afgørelsen og for klagen er sammenfaldende.

En fuldstændig mangel på begrundelse, inden der anlægges sag, kan ikke afhjælpes ved forklaringer, der afgives af den nævnte myndighed efter sagens anlæg. På dette stadium opfylder sådanne forklaringer ikke længere deres funktion, som er at gøre den berørte part i stand til at beslutte, om der er grundlag for at anlægge sag, og for Domstolen at kontrollere, om begrundelsen var korrekt. Hertil kommer, at muligheden for at supplere en fuldstændig mangelfuld begrundelse efter et sagsanlæg ville gøre indgreb i retten til forsvar, idet sagsøgeren ville blive frataget muligheden for anføre sine anbringender over for en begrundelse, som først blev ham bekendt efter sagsanlægget. Princippet om parternes ligestilling for Fællesskabets retsinstanser ville blive berørt.

(jf. præmis 27 og 28)

Henvisning til:

Domstolen, 30. oktober 1974, sag 188/73, Grassi mod Rådet, Sml. s. 1099, præmis 13; 27. oktober 1977, sag 121/76, Moli mod Kommissionen, Sml. s. 1971, præmis 12; 13. april 1978, sag 75/77, Mollet mod Kommissionen, Sml. s. 897, præmis 12; 26. november 1981, sag 195/80, Michel mod Parlamentet, Sml. s. 2861, præmis 22; 7. februar 1990, sag C-343/87, Culin mod Kommissionen, Sml. I, s. 225, præmis 13 og 15; 23. september 2004, sag C-150/03 P, Hectors mod Parlamentet, Sml. I, s. 8691, præmis 50.

Retten, 12. februar 1992, sag T-52/90, Volger mod Parlamentet, Sml. II, s. 121, præmis 40 og 41; 20. februar 2002, sag T-117/01, Roman Parra mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 27, og II, s. 121, præmis 32; 11. december 2007, sag T-66/05, Sack mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 66, sagen er appelleret til Domstolen, sag C-38/08 P.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43 og 45)

2. Ulovlighedsindsigelse – rækkevidde – anfægtelige retsakter

(Art. 241 EF)

1. Sammenligningen af fortjenester med henblik på tildeling af point for fortjenester til en tjenestemand kan kun ske ved det generaldirektorat, som tjenestemanden er tilknyttet, henset til det begrænsede antal point for fortjeneste, som er til rådighed for hvert generaldirektorat, og henset til, at hver tjenestemand ved et direktorat eller en tjenestegren, der kan komme i betragtning til en forfremmelse, konkurrerer med alle andre tjenestemænd i vedkommendes direktorat eller tjenestegren om et begrænset antal point for fortjeneste. Det generaldirektorat, som er udvalgt til at tildele disse point, er det generaldirektorat, hvortil tjenestemanden har været knyttet i længst tid i løbet af referenceåret.

(jf. præmis 44 og 45)

Henvisning til:

Retten, 8. marts 2006, sag T-289/04, Lantzoni mod Domstolen, Sml. Pers. I-A-2, s. 39, og II-A-2, s. 171, præmis 68 og 69; 27. september 2006, sag T-156/05, Lantzoni mod Domstolen, Sml. Pers. I-A-2, s. 189, og II-A-2, s. 969, præmis 52 og 53.

2. Rækkevidden af en ulovlighedsindsigelse bør begrænses til, hvad der er nødvendigt for løsningen af tvisten. Den generelle retsakt, om hvis lovlighed der rejses indsigelse, skal direkte eller indirekte finde anvendelse på det tilfælde, som er genstand for sagen, og der skal være en direkte retlig forbindelse mellem den anfægtede individuelle beslutning og den pågældende generelle retsakt.

(jf. præmis 61)

Henvisning til:

Domstolen, 31. marts 1965, sag 21/64, Macchiorlati Dalmas mod Den Høje Myndighed, Sml. 1965-1968, s. 43, org.ref.: Rec. s. 227, på s. 245; 13. juli 1966, sag 32/65, Italien mod Rådet og Kommissionen, Sml. 1965-1968, s. 303, org.ref.: Rec. s. 563, på s. 594.

Retten, 26. oktober 1993, forenede sager T-6/92 og T-52/92, Reinarz mod Kommissionen, Sml. II, s. 1047, præmis 57; 3. februar 2000, sag T-60/99, Townsend mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 11, og II, s. 45, præmis 53.

Personaleretten, 28. juni 2006, sag F-19/05, Sanchez Ferriz mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 41, og II-A-1, s. 135, præmis 57.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister – ufravigelighed – præklusion – optagelse – betingelse

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Det er fra underskrivelsen, at en kontrakt, der er indgået mellem en midlertidigt ansat og en institution, udfolder sine virkninger og følgelig bliver bebyrdende for den midlertidigt ansatte, såfremt alle forholdene i kontrakten er fastsat.

De i vedtægtens artikel 90 og 91 fastsatte frister, der sikrer hensynet til retssikkerhedsprincippet, er ufravigelige og skal overholdes af parterne og af Fællesskabets retsinstanser. Kun forekomsten af nye og væsentlige omstændigheder kan begrunde indgivelse af en ansøgning om genbehandling af en afgørelse, såsom en afgørelse om indplacering af en ansat, som ikke er blevet anfægtet inden for de frister, der er fastsat i vedtægtens artikel 90 og 91. For at en omstændighed er »ny«, er det nødvendigt, at hverken sagsøgeren eller administrationen har haft eller har kunnet få kendskab til den pågældende omstændighed på det tidspunkt, hvor den tidligere afgørelse, som er blevet endelig, blev truffet. For at være »væsentlig« skal den pågældende faktiske omstændighed i væsentlig grad kunne ændre sagsøgerens retsstilling, som var grundlaget for den oprindelige ansøgning, der har givet anledning til den tidligere afgørelse, som er blevet endelig.

(jf. præmis 53 og 55-57)

Henvisning til:

Domstolen: 26. september 1985, sag 231/84, Valentini mod Kommissionen, Sml. s. 3027, præmis 14.

Retten i Første Instans: 11. juli 1997, sag T-16/97, Chauvin mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 237, og II, s. 681, præmis 32, 7. februar 2001, sag T-186/98, Inpesca mod Kommissionen, Sml. II, s. 557, præmis 50 og 51, 11. juli 2002, forenede sager T-137/99 og T-18/00, Martínez Páramo m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 119, og II, s. 639, præmis 56, 14. februar 2005, sag T-406/03, Ravailhe mod Regionsudvalget, Sml. Pers. I-A, s. 19, og II, s. 79, præmis 57.

Personaleretten: 19. februar 2008, sag F-49/07, R mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 79, som i øjeblikket verserer for Retten i Første Instans som sag T-156/08 P, 10. juli 2008, sag F-141/07, Maniscalco mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 25.
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Retspleje – stævning – formkrav – manglende fremlæggelse af den anfægtede akt

(Statutten for Domstolen, art. 21; procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 44, stk. 3-6)

2. Tjenestemænd – forfremmelse – betingelser – påvisning af evne til at arbejde på et tredje sprog

(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 2, bilag III, art. 7, og bilag XIII, art. 11)

1. Når justitssekretæren, i strid med artikel 44, stk. 6, i procesreglementet for Retten i Første Instans, ikke har anmodet en sagsøger, der ikke har indleveret den anfægtede afgørelse sammen med stævningen, om at berigtige denne, kan Fællesskabets retsinstanser ikke afskære sagsøgeren fra muligheden for berigtigelse derved, at søgsmålet afvises med den begrundelse, at betingelserne i procesreglementets artikel 44, stk. 4, ikke er opfyldt.

(jf. præmis 21)

Henvisning til:

Personaleretten, 5. november 2008, sag F-48/06, Avanzata m.fl. mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 49 og 50.

2. Vedtægtens artikel 45, stk. 2, som affattet ved forordning nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, hvorefter der gælder en forpligtelse for tjenestemanden til før sin første forfremmelse at påvise, at vedkommende har evne til at arbejde på et tredje sprog, finder først anvendelse fra det tidspunkt, hvor de fælles gennemførelsesbestemmelser, der vedtages ved fælles aftale mellem institutionerne, træder i kraft.

Da lovgiver under alle omstændigheder i artikel 11 i bilag XIII til vedtægten har udelukket, at artikel 45, stk. 2, kan anvendes på forfremmelser, der finder sted inden den 1. maj 2006, kan bestemmelsen nemlig ikke anvendes, før de nævnte fælles gennemførelsesbestemmelser træder i kraft, under de af lovgiver fastsatte betingelser, dvs. at der foreligger en garanti for en ensartet anvendelse i de forskellige institutioner, og at denne nye vedtægtsforpligtelse knyttes til tjenestemændenes mulighed for at få undervisning i et tredje sprog. En institution kan således ikke anvende denne vedtægtsbestemmelse efter nærmere regler, som den selv fastsætter.

(jf. præmis 35-38)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Retspleje – stævning – formkrav – manglende fremlæggelse af den anfægtede akt

(Statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 3-6)

2. Tjenestemænd – forfremmelse – betingelser – påvisning af evne til at arbejde på et tredje sprog

(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 2; bilag III, art. 7, og bilag XIII, art. 11)

1. Når justitssekretæren, i strid med artikel 44, stk. 6, i procesreglementet for Retten i Første Instans, ikke har anmodet en sagsøger, der ikke har indleveret den anfægtede afgørelse sammen med stævningen, om at berigtige denne, kan Fællesskabets retsinstanser ikke afskære sagsøgeren fra muligheden for berigtigelse derved, at søgsmålet afvises med den begrundelse, at betingelserne i procesreglementets artikel 44, stk. 4, ikke er opfyldt.

(jf. præmis 18)

Henvisning til:

Personaleretten, 5. november 2008, sag F-48/06, Avanzata m.fl. mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 49 og 50.

2. Vedtægtens artikel 45, stk. 2, som affattet ved forordning nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, hvorefter der gælder en forpligtelse for tjenestemanden til før sin første forfremmelse at påvise, at vedkommende har evne til at arbejde på et tredje sprog, finder først anvendelse fra det tidspunkt, hvor de fælles gennemførelsesbestemmelser, der vedtages ved fælles aftale mellem institutionerne, træder i kraft.

Da lovgiver under alle omstændigheder i artikel 11 i bilag XIII til vedtægten har udelukket, at artikel 45, stk. 2, kan anvendes på forfremmelser, der finder sted inden den 1. maj 2006, kan bestemmelsen nemlig ikke anvendes, før de nævnte fælles gennemførelsesbestemmelser træder i kraft, under de af lovgiver fastsatte betingelser, dvs. at der foreligger en garanti for en ensartet anvendelse i de forskellige institutioner, og at denne nye vedtægtsforpligtelse knyttes til tjenestemændenes mulighed for at få undervisning i et tredje sprog. En institution kan således ikke anvende denne vedtægtsbestemmelse efter nærmere regler, som den selv fastsætter.

(jf. præmis 33-36)