Marcato er ikke ukendt af Domstolen, som allerede to gange har haft lejlighed til at stifte bekendtskab med hans klager mod Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, i hvis tjeneste sagsøgeren indtrådte i 1958.

Efter først at have udført forefaldende arbejde som midlertidigt ansat var han nattevagt i 4 år, hvorefter han blev fast ansat som betjent i lønklasse D 2. Marcato gjorde sig bemærket både ved samvittighedsfuldt arbejde og ved en anerkendelsesværdig ambition. Han fulgte i 1962 et kursus for operatører ved Société beige des machines Bull, hvorefter han blev ansat som operatør i Kommissionens hulkorttjeneste i 1963 i lønklasse C 3. Efter et efteruddannelseskursus med henblik på brugen af tredjegenerations-datamaskiner opnåede han et diplom fra firmaet IBM, og fra 1966 var han beskæftiget som maskinkører og operatørleder.

Efter at han var blevet bedømt udmærket lige til 1967, vurderede man ham i 1969 langt mindre gunstigt. Ved denne lejlighed, hvor De for første gang modtog en klage fra Marcato over denne bedømmelsesrapport, afslog De at efter prøve administrationens vurdering af hans faglige kvalifikationer (dom af 17. marts 1971, anden afdeling, sag nr. 29/70).

Da sagsøgeren i 1970 fik sin ansøgning slettet af listen til en intern udvælgelsesprøve med henblik på besættelse af nogle stillinger i kategori B inden for hulkorttjenesten, gav Domstolen (første afdeling) ham medhold i hans påstande og annullerede udvælgelseskomiteens beslutning ved dom af 14. juni 1972 (sag nr. 44/71).

Den foreliggende klage fra Marcato vedrører ligeledes forholdene omkring en intern udvælgelsesprøve organiseret i 1971 med henblik på at besætte 4 assistentstillinger i lønklasse B 5/B 4. Meddelelsen om udvælgelsesprøven præciserede, at de opgaver, som henhørte under disse stillinger, bestod i »udførelse af operatørarbejde under kontrol, herunder:

— forberedelse af JOB-kort og ledelse af arbejdet med arkivering af kort, bånd osv; kontrol af udgående materiale;

— eller: maskinkører for elektronisk datamaskine af tredje generation med henblik på arbejdet inden for Operating System«.

Blandt betingelserne for at kunne deltage i udvælgelsesprøven havde man dels fastsat »uddannelse på gymnasieniveau afsluttet med eksamensbevis eller praktisk erfaring på et tilsvarende niveau«; dels »grundlæggende kendskab til programmering ved brug af et af sprogene Cobol, Fortran eller andre«.

Femten ansøgninger blev registreret. Udvælgelseskomiteen slettede deraf 6, herunder Marcatos. Af de 8 kandidater, som faktisk deltog i prøverne, blev 6 opført af udvælgelseskomiteen på listen over egnede ansøgere; de fire første blev udnævnt til assistenter.

Den 1. december 1971 blev sagsøgeren af chefen for personaleafdelingen informeret om forkastelsen af hans ansøgning. Han bad om at få grundene at vide, og ved skrivelse af 25. januar 1972 meddelte chefen for ansættelsesafdelingen ham begrundelsen for denne afgørelse, nemlig, at han ikke efter udvælgelseskomiteens opfattelse opfyldte de betingelser for at deltage, som vi lige har nævnt.

Marcato henvendte sig herefter den 23. februar til Kommissionen med en klage i henhold til artikel 90 i den dagældende vedtægt. Da der ikke kom noget svar herpå, anlagde han den 27. juni 1972 sag ved Domstolen for at få omstødt den stiltiende afvisningsbeslutning, der fremgik af Kommissionens tavshed.

Sagsøgeren anmoder Dem om at annulere ikke blot denne beslutning men også dels meddelelsen om udvælgelsesprøve KOM/184/71 dels den beslutning, hvorved udvælgelseskomiteen afviste at lade ham deltage i udvælgelsesprøven, og endelig i konsekvens heraf de udnævnelser, som blev resultatet af udvælgelsesprøven.