ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. EOEF-traktaten ° europaeisk faellesakt ° udloeb af fristen for oprettelsen af det indre marked ° retsvirkninger ° medlemsstaternes forpligtelse til at aendre betingelserne for optagelse i deres sociale sikringsordning ° udelukket uden lovindgreb fra Raadets side

(EOEF-traktaten, art. 8 A)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring ° optagelse betinget af tidligere medlemsskab af en national ordning ° en medlemsstats forpligtelse til at tillade optagelse i dens ordning af en person, som kun har vaeret forsikret i henhold til en anden medlemsstats lovgivning ° optagelse mulig for statens borgere, der har arbejdet i et tredjeland ° uden betydning

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 9, stk. 2)

Sammendrag

1. Artikel 8 A, som blev indfoert ved den europaeiske faellesakt, og som bestemmer, at Faellesskabet vedtager foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992, kan ikke fortolkes saaledes, at den omstaendighed, at Raadet ikke inden dette tidspunkt har vedtaget regler, hvorefter der paalaegges medlemsstaterne pligt til at give mulighed for frivillig tilslutning til deres socialsikringsordning for personer, der har vaeret tilsluttet tvungne sikringsordninger i en anden stat, automatisk indebaerer, at der efter udloebet af denne periode bestaar pligt hertil.

En saadan pligt forudsaetter harmonisering af medlemsstaternes lovgivning paa socialsikringsomraadet, hvilken harmonisering endnu ikke har fundet sted.

2. Artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, forpligter ikke en medlemsstat til i sin socialsikringsordning at optage personer, der har vaeret tilsluttet en tvungen forsikringsordning i en anden medlemsstat, men som ikke opfylder betingelserne for tilslutning efter ordningen i den foerste medlemsstat. Det tilkommer den enkelte medlemsstat i sin lovgivning at fastsaette vilkaarene for retten eller pligten til at blive tilknyttet en socialsikringsordning eller en bestemt gren af en saadan, idet den dog ikke herved maa udoeve forskelsbehandling mellem sine egne statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater.

En medlemsstat, der tillader en saadan tilslutning for dens arbejdstagere, der har arbejdet i et tredjeland, er ikke ifoelge faellesskabsretten forpligtet til at give sine statsborgere, der har arbejdet i en anden medlemsstat, samme behandling.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° ordning med sikkerhedsstillelse ° force majeure ° begreb ° aendring i et statshandelsland af lovgivningen vedroerende kvalitetsnormer for importerede produkter ° manglende mulighed for at gennemfoere eksport forbundet med sikkerhedsstillelse ° ikke force majeure

(Kommissionens forordning nr. 765/86)

Sammendrag

Force majeure-begrebet i forbindelse med forordningerne inden for landbrugsomraadet tager hensyn til det saerlige offentligretlige forhold mellem de erhvervsdrivende og de nationale myndigheder og til formaalene med den paagaeldende ordning. Begrebet er ikke begraenset til absolut umulighed, men maa forstaas saaledes, at det omfatter helt usaedvanlige og uforudsigelige begivenheder, som den paagaeldende erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa, og hvis foelger ° trods al udvist agtpaagivenhed ° kun kunne have vaeret undgaaet ved uforholdsmaessigt store byrder.

En aendring af et tredjelands lovgivning vedroerende kvalitetsnormer for importerede produkter, der medfoerer, at en eksport til tredjelandet, som en erhvervsdrivende paataenkte at gennemfoere, og i forbindelse med hvilken den paagaeldende har stillet en sikkerhed som f.eks. en sikkerhed i henhold til licitationsordningen efter forordning nr. 765/86 om naermere bestemmelser for salg af smoer fra interventionslagre med henblik paa udfoersel til visse bestemmelsessteder, maa herved anses for en begivenhed, som den erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa.

I forbindelse med eksport til et statshandelsland kan et saadant forhold imidlertid ikke ses som udtryk for en helt usaedvanlig og uforudsigelig begivenhed. Forholdet er tvaertimod udtryk for en saedvanlig kommerciel risiko i forbindelse med handel med en organisation i et statshandelsland, som er direkte underlagt myndighederne i dette. Erhvervsdrivende, der driver handel af denne art, maa baere risikoen for, at det land, som handelsorganisationen henhoerer under, pludselig ved en statslig beslutning aendrer den lovgivning, der gaelder for import af de varer, som organisationen saelger, ogsaa selv om lovgivningen i lang tid har vaeret uaendret.

Det paahviler en paapasselig erhvervsdrivende ° der ikke kan vaere uvidende om denne risiko, og som frit kan vaelge sine handelspartnere ° at traeffe passende forholdsregler ved at foranledige en indsaettelse af et egnet vilkaar i den paagaeldende aftale eller ved at tegne en saerlig forsikring. Saafremt dette ikke er muligt, men den erhvervsdrivende alligevel indgaar den paagaeldende aftale, paatager vedkommende sig en risiko og maa baere foelgerne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° faellesskabsbestemmelser ° personelt anvendelsesomraade ° tysk statsborger, der er bosat i Tyskland, og som udoever selvstaendig erhvervsvirksomhed halvdelen af tiden i denne stat og halvdelen i Nederlandene ° omfattet

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 1, litra a), nr. ii), og bilag I, litra I]

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° lovgivning, der skal anvendes ° selvstaendig erhvervsdrivende, der udoever virksomhed i to medlemsstater og er bosat i en af dem ° bopaelsstatens lovgivning

(Forordning nr. 1408/71, art. 14a, nr. 2)

Sammendrag

1. Det fremgaar af bilag I, litra I, til forordning nr. 1408/71, som for Nederlandenes vedkommende bestemmer, at enhver person, der har en beskaeftigelse eller et erhverv, hvor der ikke foreligger en arbejdskontrakt, anses som selvstaendig erhvervsdrivende i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), at status som selvstaendig erhvervsdrivende ikke er betinget af, at den paagaeldende har bopael i denne medlemsstat.

Heraf foelger, at en tysk statsborger, der er bosat i Tyskland, og som driver selvstaendig virksomhed omkring halvdelen af tiden i denne medlemsstat og halvdelen i Nederlandene, skal betragtes som en selvstaendig erhvervsdrivende, der er omfattet af det personelle anvendelsesomraade for forordning nr. 1408/71, til trods for at han ikke opfylder den bopaelsbetingelse, der efter den nederlandske lovgivning stilles for at vaere omfattet af den nederlandske sociale sikringsordning.

2. Artikel 14a i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at den lovgivning, der skal anvendes paa en tysk statsborger, der er bosat i Tyskland, og som driver selvstaendig virksomhed omkring halvdelen af tiden i denne stat og halvdelen i Nederlandene, er den tyske lovgivning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Konkurrence - karteller - selektivt distributionssystem - lovlighed - distribution efter andre regler uden for Faellesskabet - ingen betydning

(EOEF-traktaten, art. 85, stk. 1 og 2)

2. Konkurrence - karteller - selektivt distributionssystem - lovlighed - fabrikantens garanti begraenset til varer koebt hos autoriserede forhandlere - lovligt

(EOEF-traktaten, art. 85)

Sammendrag

1. Et selektivt distributionssystem inden for EF for eksklusive produkter (ure i den hoejere prisklasse og luksusklassen), som udelukker anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 1 og 2, maa ikke naegtes anerkendt allerede af den grund, at der i lande uden for Det Europaeiske Faellesskab ikke eller ikke fuldt ud i kraft af aftaler herom er selektiv distribution, saaledes at de varer, der i EF er omfattet af systemet, frit kan erhverves i ovennaevnte lande af uafhaengige forhandlere og af disse lovligt bringes i omsaetning paa det faelles marked.

2. Naar et selektivt distributionssystem opfylder gyldighedskriterierne i henhold til traktatens artikel 85, saaledes som de er praeciseret i Domstolens praksis, er en begraensning af fabrikantens garanti til kun at omfatte de aftalevarer, der er koebt hos autoriserede forhandlere, ogsaa gyldig.

Da kontraktbestemmelser, hvorved en producent forpligter sig til kun at saelge gennem autoriserede forhandlere, og hvorved disse selv forpligter sig til kun at videresaelge til andre autoriserede forhandlere eller til forbrugere, er lovlige, er der intet hensyn, der taler for at anlaegge en strengere bedoemmelse af en ordning, hvorefter garantien i henhold til kontrakten er begraenset til produkter, der saelges gennem autoriserede forhandlere, idet det i alle tilfaelde, om end med forskellige midler, er det samme formaal, der soeges naaet, nemlig at forhindre, at forhandlere uden for systemet handler med varer, der er omfattet af systemet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Traktatbrud - soegsmaalets genstand - fastlaeggelse under den administrative procedure - senere udvidelse - retsstridighed

(EOEF-traktaten, art. 169)

Sammendrag

Genstanden for et soegsmaal i henhold til traktatens artikel 169 fastlaegges under den forudgaaende administrative procedure i henhold til naevnte traktatbestemmelse. Staevningen maa derfor ikke stoettes paa andre klagepunkter end dem, der er fremsat i den begrundede udtalelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Appel ° anbringender ° anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten paaberaabte ° formalitetsmangel ° afvisning

[Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Appel ° anbringender ° ingen adgang til at fremfoere anbringender, der er frafaldet i foerste instans, eller som er blevet afvist uden indsigelser

3. Appel ° anbringender ° fejlagtig vurdering af de faktiske omstaendigheder ° formalitetsmangel ° afvisning

(EOEF-traktaten, art. 168 A: statutten for EOEF-Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Det fremgaar af artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift, der begraenser sig til en gentagelse af de anbringender og argumenter, der allerede har vaeret forelagt i foerste instans, eller til en henvisning til de anbringender og argumenter, der er fremfoert for denne instans, i realiteten udgoer et krav om ombedoemmelse af sagen for Retten, hvilket Domstolen ikke har kompetence til, hvorfor disse anbringender og argumenter skal afvises.

2. I forbindelse med en appel kan appellanten ikke paaberaabe sig anbringender, som han udtrykkeligt har frafaldet i foerste instans, eller anbringender, som Retten har afvist, naar denne afvisning ikke er anfaegtet.

3. En appel kan i medfoer af traktatens artikel 168 A og artikel 51, stk. 1, i statutten for EOEF-Domstolen kun stoettes paa, at Retten har overtraadt faellesskabsretten, og ikke paa Rettens vurdering af de faktiske omstaendigheder. Domstolens behandling kan ikke omfatte en ny vurdering af de faktiske omstaendigheder. Et anbringende, der begraenser sig til at bestride Rettens vurdering af de faktiske omstaendigheder, skal derfor afvises.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Faelles toldtarif ° ordning med generelle toldpraeferencer for udviklingslande ° toldsuspension i henhold til forordning nr. 3563/84 ° betingelse ° angivelse af den paagaeldende vares Nimexe-nummer ° vindjakker af hoer ° Domstolens kompetence til gennem fortolkning at afhjaelpe faellesskabslovgivers paastaaede forglemmelse ° foreligger ikke ° senere aendring af forordningen ° uden betydning

(EOEF-traktaten, art. 28; Raadets forordning nr. 3563/84)

Sammendrag

Den toldsuspension, som er foreskrevet ved forordning nr. 3563/84 om anvendelse af generelle toldpraeferencer i 1985 for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslande, er betinget af angivelsen i et af de to bilag til forordningen af de indfoerte varers saerlige Nimexe-nummer. Da vindjakker af hoer indfoert fra Kina og Sydkorea ikke kan henhoere under forordningens bilag I, som omfatter varer af uld, bomuld eller kemofibre, og da deres Nimexe-nummer ikke er naevnt i bilag II, kan der ikke meddeles toldsuspension for disse varer.

Denne udelukkelse kan ikke anfaegtes med den begrundelse, at den manglende angivelse af det nummer, som de henhoerer under, udgoer en lakune, der skyldes Raadets forglemmelse, og som det tilkommer Domstolen at udfylde. Ifoelge traktatens artikel 28 tilkommer det Raadet at traeffe beslutning om autonome aendringer eller suspensioner af toldsatser i den faelles toldtarif. Det tilkommer saaledes Raadet og ikke Domstolen at tage stilling til, hvilke varer der paa grundlag af de kriterier, som Raadet fastsaetter, kan opnaa toldsuspension.

Der kan heller ikke paaberaabes den omstaendighed, at der for de senere aar er sket angivelse af det naevnte nummer, da aendringen af en bestemmelse i en forordning ikke medfoerer, at de tidligere udgaver af denne bestemmelse skal fortolkes i overensstemmelse med aendringen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik ° tilnaermelse af lovgivningerne ° beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens ° direktiv 80/987 ° anvendelsesomraade ° kategori af arbejdstagere, der i national ret betragtes som arbejdstagere, og som ikke er naevnt i afsnit I i bilaget til direktivet ° omfattet

(Raadets direktiv 80/987, bilag, afsnit I, som aendret ved direktiv 87/164)

2. Institutionernes retsakter ° direktiver ° medlemsstaternes gennemfoerelse ° noedvendigheden af, at direktiver faar den tilsigtede virkning ° de nationale retters forpligtelser

(EOEF-traktaten, art. 189, stk. 3)

3. Socialpolitik ° tilnaermelse af lovgivningerne ° beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens ° direktiv 80/987 ° forpligtelse for medlemsstaterne til at oprette en garantiinstitution, der er den samme for alle kategorier af arbejdstagere ° foreligger ikke ° national lovgivning, hvorefter direktionsmedlemmer ikke er sikret den i direktivet fastsatte garanti ° de beroertes ret til at kraeve erstatning af den paagaeldende medlemsstat for det tab, de har lidt som foelge af, at direktivet ikke er blevet gennemfoert

(Raadets direktiv 80/987, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

1. Direktionsmedlemmer maa ikke udelukkes fra anvendelsesomraadet for direktiv 80/987 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfaelde af arbejdsgiverens insolvens, som aendret ved direktiv 87/164, naar de i national ret betragtes som arbejdstagere, og de ikke er naevnt i afsnit I i bilaget til direktivet.

2. Ved anvendelsen af de bestemmelser i national ret, som skal sikre gennemfoerelsen af et direktiv, er den nationale ret forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formaal og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat og saaledes handle i overensstemmelse med traktatens artikel 189, stk. 3.

Dette princip om en direktivkonform fortolkning goer sig i saerlig grad gaeldende for en national retsinstans, saafremt en medlemsstat har antaget, at de tidligere gaeldende nationale retsforskrifter var i overensstemmelse med det paagaeldende direktivs krav.

3. Direktionsmedlemmer kan ikke paaberaabe sig direktiv 80/987 til stoette for at kraeve betaling af loentilgodehavender fra den garantiinstitution, der i henhold til national ret er oprettet for de oevrige kategorier af arbejdstagere. I henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, er medlemsstaterne forpligtet til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for, at garantiinstitutioner sikrer arbejdstagerne betaling af loentilgodehavender, men de er ikke forpligtet til at oprette en garantiinstitution, der er den samme for alle kategorier af arbejdstagere.

Saafremt national ret, selv fortolket i lyset af det naevnte direktiv, ikke hjemler mulighed for at sikre direktionsmedlemmer de garantier, der er fastsat i direktivet, kan direktionsmedlemmer kraeve erstatning af medlemsstaten for det tab, de har lidt som foelge af, at direktivet ikke er blevet gennemfoert for deres vedkommende.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° ligebehandling ° national bestemmelse om refusion af bidrag indbetalt af en arbejdstager til en tvungen forsikring ved optagelse i en saerlig ordning for tjenestemaend ° afslag paa refusion til en arbejdstager, der er blevet tjenestemand i en anden medlemsstat ° lovligt

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 3 og 9, art. 10, stk. 2, og art. 13, stk. 2, litra d)]

Sammendrag

Artikel 3 og 9, artikel 10, stk. 2, og artikel 12, stk. 2, litra d), i forordning nr. 1408/71 er ikke til hinder for, at lovgivningen i en medlemsstat, hvorefter en arbejdstager har krav paa refusion af sine bidrag til en tvungen forsikring, saafremt han er omfattet af den saerlige tjenestemandspensionsordning i denne stat, udelukker en arbejdstager, der bliver offentligt ansat i en anden medlemsstat, fra en saadan refusion.

Den refusion af bidrag, som den arbejdstager, der indtraeder i offentlig tjeneste efter at have indbetalt bidrag til en tvungen forsikring i henhold til lovgivningen, kan goere krav paa, er nemlig en kompensation for, at han efter en bidragsbetaling under en vis minimumsperiode ved overgangen til tjenestemandsordningen fortaber enhver ret til pension efter den ordning, han tidligere var undergivet, mens den arbejdstager, som indtraeder i en anden medlemsstats offentlige tjeneste i henhold til den paagaeldende lovgivning, fortsat kan vaere forsikret efter den naevnte ordning og frivilligt indbetale bidrag, hvorfor der er tale om to situationer, som ikke kan sammenlignes, saaledes at princippet om forbud mod forskelsbehandling heller ikke finder anvendelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Landbrug ° faelles markedsordning ° maelk og mejeriprodukter ° tillaegsafgift paa maelk ° fastsaettelse af referencemaengder fritaget for afgift ° afgoerende periode for fastsaettelse af fedtindhold i maelk, der skal anses for repraesentativ ° valg af en periode uden for de i faellesskabsbestemmelserne angivne muligheder ° udelukkelse

(Raadets forordning nr. 1546/88, art. 12, stk. 1)

2. Landbrug ° faelles markedsordning ° forskelsbehandling mellem producenter og forbrugere ° tillaegsafgift paa maelk ° fastsaettelse af referencemaengder fritaget for afgift ° forskellig behandling af producenter paa grund af deres manglende mulighed for at henvise til fedtindhold i maelk leveret uden for de i faellesskabsbestemmelserne fastsatte referenceperioder ° ingen forskelsbehandling

(Raadets forordning nr. 1546/88, art. 12, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88 om gennemfoerelsesbestemmelserne for tillaegsafgiften paa maelk, som aendret ved forordning nr. 1033/89, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved bestemmelsen af det fedtindhold i maelken, der skal anses for repraesentativt ved fastsaettelsen af referencemaengder fritaget for afgift, kun kan tage hensyn til de anvendelsesperioder for tillaegsafgiftsordningen, der udtrykkeligt fremgaar af bestemmelsen.

Denne bestemmelse angiver nemlig den periode, der skal anses for referenceperioden, og giver i saerlige forhold, som den udtoemmende opregner, mulighed for at vaelge en anden periode, som den ogsaa angiver, hvorved den fastsaetter praecise regler, som udelukker enhver anden mulighed.

2. Forskellen mellem paa den ene side producenter, hvis maelk har undergaaet en unormal nedgang i fedtindhold i de to anvendelsesperioder for tillaegsafgiften paa maelk angivet i artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88 med henblik paa fastsaettelse af det fedtindhold, der skal anses for repraesentativt, og paa den anden side mellem de producenter, som kan henvise til et repraesentativt fedtindhold inden for den ene eller den anden af disse perioder, er objektivt berettiget, idet det ° saavel af hensyn til retssikkerheden som tillaegsafgiftsordningens effektivitet ° er noedvendigt at begraense antallet af perioder, der kan anses for referenceperioder. Den heraf foelgende forskelsbehandling kan derfor ikke anses for diskriminerende.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fiskale bestemmelser ° harmonisering af lovgivningerne ° omsaetningsafgifter ° faelles mervaerdiafgiftssystem ° fritagelser i henhold til sjette direktiv ° fritagelse for udlejning af fast ejendom ° begreb ° betaling af godtgoerelse i anledning af afstaaelse af et lejemaal ° omfattet ° afgiftspaalaeggelse i henhold til medlemsstaternes mulighed for at begraense fritagelsens anvendelsesomraade ° ulovlig

[Raadets direktiv 77/388, art. 13, punkt B, litra b)]

Sammendrag

Udtrykket "udlejning af fast ejendom", der er anvendt i artikel 13, punkt B, litra b), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter til at definere en afgiftsfritaget transaktion, daekker det tilfaelde, hvor en lejer mod vederlag afstaar sit lejemaal og tilbageleverer den faste ejendom til den umiddelbare udlejer.

Den samme bestemmelse, der tillader medlemsstaterne ° ud over de heri anfoerte fritagelser ° at fastsaette yderligere undtagelser fra anvendelsesomraadet for fritagelsen af udlejning af fast ejendom, bemyndiger dem ikke til at afgiftspaalaegge den naevnte godtgoerelse, saafremt den efter lejekontrakten betalte leje har vaeret fritaget i overensstemmelse med ovennaevnte regel. Et retsforhold, der skabes ved én og samme lejekontrakt, kan nemlig ikke opdeles paa denne maade.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Transport ° vejtransport ° sociale bestemmelser ° forbud mod uafbrudt koersel i mere end 4 1/2 time ° beregning af pausernes laengde

(Raadets forordning nr. 3820/85, art. 7, stk. 1 og 2)

Sammendrag

Artikel 7, stk. 1 og 2, i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at foerere, der er omfattet af forordningens anvendelsesomraade, koerer uafbrudt i mere end 4 1/2 time. Saafremt en foerer imidlertid har haft en pause paa 45 minutter, enten som en uafbrudt pause eller som flere pauser paa mindst 15 minutter i loebet af eller ved afslutningen af en 4 1/2-times periode, begynder den i forordningens artikel 7, stk. 1, omhandlede beregning forfra, uden at der tages hensyn til den koeretid og de pauser, foereren tidligere har haft.

Den i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 3820/85 omhandlede beregning begynder paa det tidspunkt, hvor foereren saetter det i forordning nr. 3821/85 naevnte kontrolapparat i gang og begynder at koere.