Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 31. maj 1988. - GERARD DE SZY-TARISSE OG YVETTE FEYAERTS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - FORHENVAERENDE ESS-ANSATTE - INDPLACERING MED VIRKNING FRA DATOEN FOR DEN MIDLERTIDIGE ANSAETTELSE - BETALING AF MORARENTER. - FORENEDE SAGER 314/86 OG 315/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 06013



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . De sager, der er anlagt af Feyaerts og de Szy-Tarisse vedroerer i det vaesentlige spoergsmaalet om Kommissionens opfyldelse af dommen af 11 . juli 1985 ( 1 ), hvorved Domstolen som bekendt annullerede forskellige afgoerelser vedroerende udnaevnelse af tidligere kontraktansatte ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( herefter benaevnt "ESS "), herunder sagsoegernes, for saa vidt angaar fastsaettelsen af de paagaeldendes loenklasse og loentrin .

2 . Ved beslutning af 3 . februar 1986 aendrede Kommissionen sagsoegernes indplacering med virkning fra tidspunktet for deres udnaevnelse til tjenestemaend paa proeve, den 1 . juli 1982, til loenklasse A 5, loentrin 7, for saa vidt angaar de Szy-Tarisse og til loenklasse C 3, loentrin 7, for saa vidt angaar Feyaerts . Loenforhoejelserne som foelge af denne beslutning blev udbetalt de paagaeldende i forbindelse med maanedsloennen for april 1986 .

3 . Med deres foerste soegsmaalsgrund bestrider sagsoegerne det tidspunkt, som Kommissionen fastsatte for deres nye indplacering . De finder, at en korrekt gennemfoerelse af Domstolens afgoerelse ville have forudsat, at der blev taget udgangspunkt i tidspunktet for deres ansaettelse som midlertidigt ansatte .

4 . I dommen udtaler Domstolen, at

"afgoerelserne om udnaevnelse af sagsoegerne til tjenestemaend paa proeve maa annulleres, for saa vidt som de indplacerer sagsoegerne i en lavere loenklasse eller paa et lavere loentrin, end da de gjorde tjeneste ved ESS" ( 2 ).

5 . Det er ubestridt, at den af Kommissionen foretagne indplacering med hensyn til loenklasse og loentrin ikke er lavere end den, sagsoegerne havde, da de arbejdede ved ESS . Derimod opstaar det spoergsmaal, om Kommissionen har tilsidesat Domstolens afgoerelse, idet den har taget udgangspunkt i tidspunktet for udnaevnelsen til tjenestemand paa proeve .

6 . Domstolens afgoerelse af 11 . juli 1985 indeholder ingen angivelse af, hvilket tidspunkt der er afgoerende for indplaceringen . I oevrigt fastslog Domstolen, at

"Kommissionens ansaettelse og udnaevnelse af ESS' s saerkontraktansatte maa betragtes paa samme maade som en normal ekstern ansaettelse ved institutionerne . Der kan derfor ikke foreligge nogen retsstridighed, naar vedtaegtens herfor gaeldende regler anvendes i denne anledning" ( 3 ).

I den forbindelse skal jeg fremhaeve, at Kommissionen for sagsoegernes vedkommende anvendte artikel 8 i beslutning 61/IX/81, idet den ved indplaceringen tildelte dem den anciennitet, der svarede til tidsrummet for deres beskaeftigelse som midlertidigt ansatte .

7 . Endelig stoetter jeg Kommissionen i det synspunkt, at ansaettelsen som midlertidigt ansat, ikke blev rettidigt anfaegtet . I modsaetning til, hvad sagsoegerne haevder, nemlig at det ikke var noedvendigt at anfaegte hver enkelt retsakt isoleret, og at det var tilstraekkeligt at "goere dette i forbindelse med den endelige retsakt", skal jeg understrege, at ansaettelsen som midlertidigt ansat og udnaevnelsen til tjenestemand udgoer to selvstaendige retsakter, saaledes som Domstolen har fastslaaet det i dommen af 11 . juli 1985 ( 4 ). Under disse omstaendigheder kan der ikke rejses tvivl om gyldigheden af sagsoegernes ansaettelse som midlertidigt ansatte .

8 . Jeg skal derfor foreslaa Domstolen ikke at give sagsoegerne medhold i paastanden om, at deres indplacering skal have virkning fra deres ansaettelse som midlertidigt ansatte .

9 . Sagsoegerne paastaar Kommissionen doemt til betaling af morarenter saavel af de loenforhoejelser, der blev ydet som foelge af den faktiske gennemfoerte indplacering i henhold til dommen af 11 . juli 1985, som af den, der maatte foelge af en ny indplacering i henhold til dommen i naervaerende sag . Under hensyn til den loesning, som jeg vil foreslaa Domstolen, er der kun anledning til at undersoege det foerste af disse punkter .

10 . I Delhez-dommen udtalte Domstolen, at

"der ... under alle omstaendigheder kun skal betales morarenter, dersom hovedstolen lyder paa et bestemt beloeb, eller beloebets stoerrelse i det mindste kan bestemmes paa grundlag af objektivt fastlagte kriterier" ( 5 ).

Imidlertid kunne hovedstolen ikke beregnes foer vedtagelsen af afgoerelsen af 6 . februar 1986 . Da Domstolen ved sin afgoerelse af 11 . juli 1985 hjemviste spoergsmaalet om den nye indplacering af sagsoegerne til Kommissionen, kunne kun denne fastlaegge de objektive kriterier, der skulle vaere afgoerende for den omhandlede fordrings stoerrelse .

11 . Tilbage staar det tilfaelde, som Domstolen naevnte i Delhez-dommen, hvorefter

"det spoergsmaal kunne rejses, om der kunne kraeves morarenter, saafremt selve den beloebsmaessige fastsaettelse af loentilgodehavendet er sket med en uundskyldelig forsinkelse" ( 6 ).

12 . I den aktuelle sag traf Kommissionen sin afgoerelse om aendret indplacering ca . 6 maaneder efter, at Domstolen havde annulleret den oprindelige afgoerelse om indplacering af sagsoegerne . Denne forsinkelse tyder ganske vist ikke paa, at der blev udfoldet nogen saerlige anstrengelser, men under hensyn til administrationens forpligtelse til i en i oevrigt kompliceret situation at finde en loesning, der var i overensstemmelse med Domstolens retningslinjer, kan den ikke anses for uforholdsmaessigt langvarig .

13 . Med deres tredje paastand goer sagsoegerne gaeldende, at deres loenklasse og loentrin i henhold til vedtaegtens artikler 5, 31 og 32 skal vaere hoejere end dem, de havde, da de blev afskediget fra ESS .

14 . Ved gennemgangen af denne paastand er der grund til foerst at se paa de principper, der gaelder paa omraadet . I den forbindelse foelger det af Domstolens faste praksis ( 7 ), som der i oevrigt er henvist til i dommen af 11 . juli 1985, at ansaettelsesmyndigheden raader over en vid skoensbefoejelse ved vurderingen af den tidligere faglige erfaring hos personer, der ansaettes som tjenestemaend, hvilket gaelder saavel med hensyn til dennes art og omfang som dens mere eller mindre relevans for den stilling, der skal besaettes .

15 . De Szy-Tarisse haevder, at han burde vaere indplaceret i A 4, loentrin 4 . Han goer gaeldende, at adskillige tidligere kontraktansatte hos ESS, hvis faglige erfaring enten svarede til eller var mindre omfattende end hans egen, blev indplaceret i A 4 . De paagaeldendes personlige akter er blevet fremlagt i retsmoedet af Kommissionen, som haevder, at den samlede varighed af sagsoegerens erfaringer var femten aar, inkluderet otte aar hos ESS, og dermed klart mindre end hans kollegers . De Szy-Tarisse har benaegtet dette og anfoert, at han har ca . niten aars faglig erfaring . I retsmoedet har Kommissionen imidlertid, uden at blive modsagt, praeciseret, at sagsoegeren i virkeligheden ved udmaalingen af den paastaaede erfaring har medregnet en periode svarende til kategori B, som ikke kan tages i betragtning ved kategori A . Derfor har han ikke foert bevis for den vilkaarlighed, som paastaas at vaere forbundet med hans indplacering, og der er intet, som tyder paa, at Kommissionen har overtraadt graenserne for den tidligere naevnte skoensbefoejelse .

16 . Feyaerts finder for sit vedkommende, at Kommissionen burde have tildelt hende loenklasse C 2 dels paa grund af den lange tid, hvori hun har udoevet sine funktioner, dels paa grund af hendes fremragende bedoemmelsesrapporter . Kommissionen bestrider under alle omstaendigheder, at sagsoegeren har kunnet profitere af artikel 3, i beslutning 61/IX/81, som bestemmer, at der ikke kan ske udnaevnelse i C 3-C 2, hvilken bestemmelse Domstolen har erklaeret lovlig i sin dom i Santis-sagen ( 8 ).

17 . Sagsoegeren har imidlertid forkastet dette argument og anfoert, at for saa vidt hun i strid med indholdet af naevnte bestemmelse har opnaaet indplacering i C 3, kunne administrationen ogsaa have tildelt hende en indplacering i C 2 .

18 . Jeg skal hertil bemaerke, at artikel 3, i beslutning 61/IX/81 vedroerende mulighederne for under fravigelse af reglerne i artikel 1 at udnaevne en tjenestemand i foerste loenklasse i de laveste og mellemste stillingsgrupper ifoelge Domstolens praksis er

"en undtagelse fra de almindelige indplaceringsregler og at afgoerelsen herom under alle omstaendigheder henhoerer under administrationens skoen" ( 9 ).

19 . Kommissionen kunne derfor ikke uden at overskride graenserne for sit skoen fastslaa, at der hverken under hensyn til sagsoegerens kvalifikationer eller af tjenstlige grunde var berettiget at foretage indplacering i loenklasse C 2 .

20 . Endelig staar tilbage paastandene om oekonomisk og ideel skade . Da disse imidlertid er knyttet til paastanden om aendret placering, som jeg foreslaar Domstolen at forkaste, er der ikke anledning til at undersoege dem naermere .

21 . Jeg foreslaar derfor :

- at sagsoegte frifindes,

- at hver part baerer deres omkostninger .

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) De forenede sager 66-68 og 136-140/83, Hattet m.fl . mod Kommissionen, dom af 11 . juli 1985, Sml . s . 2459 .

( 2 ) Foernaevnte dom i Hattet-sagen, praemis 25, min fremhaevelse .

( 3 ) Foernaevnte dom i Hattet-sagen, praemis 23 .

( 4 ) Foernaevnte dom i Hattet-sagen, praemis 22 .

( 5 ) Sag 264/83, dom af 30 . september 1986, Sml . s . 2766, praemis 20 .

( 6 ) Praemis 23 .

( 7 ) Sag 190/82, Blomefield, dom af 1 . december 1983, Sml . s . 3981, sag 17/83, Angelidis, dom af 12 . juli 1984, Sml . s . 2907 .

( 8 ) Sag 146/84, dom af 6 . juni 1985, Sml . s . 1723 .

( 9 ) Sag 219/84, Powell, dom af 21 . januar 1987, Sml . s . 339, praemis 8 .