ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Frontex begik ulovlig erstatningspådragende passivitet, da agenturet undlod at handle i overensstemmelse med artikel 46, stk. 4, i forordning 2019/1896 i strid med dets positive forpligtelser i henhold til denne forordnings artikel 80 og chartrets (2) artikel 1, 2, 3, 4, 18 og artikel 19, stk. 1 og 2, samt artikel 21 og princippet om god forvaltningsskik, samt udviste magtmisbrug og begik åbenbare fejlskøn. Frontex’ direktør undlod ulovligt at anvende sin skønsbeføjelse i forhold til artikel 46, stk. 4, i forordningen om agenturets oprettelse før, under og også efter at tilbagedrivelsesoperationen fandt sted den 28. til den 29. april 2020. Alternativt foretog direktøren et åbenbart fejlskøn, begik magtmisbrug og undlod at handle med den fornødne omhu ved at vurdere, at artikel 46, stk. 4, ikke fandt anvendelse på den situation, der skulle reguleres. Hverken den første eller den anden form for ikke-økonomisk skade ville være opstået, havde det ikke været for Frontex’ anfægtede ulovlige passivitet.
1.

Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (1), sammenholdt med artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 (2), og det generelle ligebehandlingsprincip, idet den ikke er affattet på tysk, hvilket er det officielle sprog, der skal anvendes over for sagsøgeren, og idet den afviger fra det sprog, som er blevet anvendt i afgørelser over for andre tyske institutter.
—

EUIPO og/eller Guo Chunxian tilpligtes at betale sagsomkostningerne tillige med omkostningerne i forbindelse med sagen for indsigelsesafdelingen og for Femte Appelkammer.
1.

Det første anbringende om, at Kommissionen ikke foretog en passende definition af støttemodtageren, (i) idet den fandt, at KLM var den eneste modtager af den støtte, som Nederlandene ydede, og (ii) idet den ikke sikrede, at den støtte, som tidligere var indrømmet Air France-KLM-koncernen, ikke kunne komme KLM til fordel eller have afsmittende virkning på sidstnævnte.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 10 i bilag IX til vedtægten med den begrundelse, at den disciplinære sanktion over for sagsøgeren ikke står i rimeligt forhold til alvorligheden af den begåede fejl henset til de bedømmelseskriterier, der er fastsat i artikel 10 i bilag IX til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og ikke tager hensyn til de formildende omstændigheder.
—

Afgørelsen truffet af Første Appelkammer annulleres, for så vidt som den ikke tog den af sagsøgeren indgivne klage til følge og undlod delvist at annullere den af EUIPO trufne afgørelse vedrørende afslag på registrering af ansøgning om EU-varemærke (IR) nr. 1 577 530 GENERAL PIPE CLEANERS for de anfægtede varer i klasse 7 og 9.
Sag anlagt den 22. april 2022 — Shatrov mod Rådet

(Sag T-216/22)

(2022/C 222/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Alexander Evgenevich Shatrov (Minsk, Belarus) (ved advokaterne G. Lansky og A. Egger)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2022/307 af 24. februar 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (EUT L 46, s. 97) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/300 af 24. februar 2022 om gennemførelse af artikel 8a i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Belarus (EUT L 46, s. 3) annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

— Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har som begrundelse for, at de anfægtede retsakter er ugyldige for så vidt angår sagsøgeren, anført et enkelt anbringende, i henhold til hvilket Rådet har foretaget et åbenbart fejlskøn og navnlig har tilsidesat sin undersøgelsespligt. Rådet har ifølge sagsøgeren ikke fremlagt nogen konkrete beviser, der kan begrunde at sagsøgerens optagelse på listen i de anfægtede retsakter er gyldig.
—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 af 15. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 87I, s. 1), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
3.

Det tredje anbringende vedrører en retlig fejl som følge af, at de EU-retlige bestemmelser om anvendelse af uigenkaldelige betalingsforpligtelser er blevet frataget deres effektive virkning. Sagsøgeren har anført, at eftersom ECB baserede sin analyse på principielle betragtninger, der kun kunne føre til et krav om fuldstændigt fradrag af uigenkaldelige betalingsforpligtelser fra egentlig kernekapital, ville dette medføre, at de EU-retsakter, i henhold til hvilke kreditinstitutterne kan anvende uigenkaldelige betalingsforpligtelser med henblik på at opfylde en del af deres forpligtelser over for afviklingsfonde og indskudsgarantiordninger, blev frataget deres effektive virkning.
3.

Det tredje anbringende om en fejl ved fastlæggelsen af afsætningens værdi i forbindelse med overtrædelsen. Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at det væsentligste element i analysen af, om der foreligger potentiel konkurrence, med henblik på den nøjagtige fastlæggelse af den afsætning, som er direkte eller indirekte forbundet med overtrædelsen, skal være den effektive mulighed for adgang til hvert enkelt relevant marked, at der ikke er uoverstigelige hindringer for adgangen, og, såfremt sådanne måtte foreligge, at en virksomhed har reelle og konkrete muligheder for at få adgang til hvert enkelt marked, idet Kommissionens konstatering i den anfægtede afgørelse af, at der ikke er uoverstigelige hindringer, som også blevet fastlagt urigtigt, ikke er tilstrækkelig.
—

Artikel 1, sammenholdt med punkt 5 i bilag I for så vidt angår Indien, til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/2325 af 16. december 2021 om opstilling i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/848 af listen over tredjelande og listen over kontrolmyndigheder og kontrolorganer, der er godkendt i henhold til artikel 33, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 med henblik på import af økologiske produkter til Unionen (1) annulleres, for så vidt som Ecocer India Private Limited ved denne bestemmelse fjernes fra de på listen for Indien opstillede godkendte kontrolorganer, der er akkrediteret til at føre kontrol og udstede kontrolattester, som tillader, at produkter importeret fra Indien overgår til fri omsætning i Den Europæiske Union som økologiske produkter.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen begik en retlig fejl samt begik faktiske fejl og anlagde urigtige skøn ved at straffe konsortiet (1) for at undlade at fremlægge oplysninger, som der aldrig var blevet anmodet om i udbudsbetingelserne, hvilket er i strid med gennemsigtighedsprincippet.
2.

Andet anbringende om manglende materiel lovlighed. Sagsøgeren har gjort gældende, at begrundelsen af behæftet med faktuelle fejl, der fratager den sit tiltrækkelige grundlag, og at den indeholder et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren bestrider på nuværende tidspunkt at være tilknyttet selskabet Concord Management and Consulting Llc. Hun bestrider ligeledes, at hendes søn skulle være tilknyttet Groupe Wagner, og at det under alle omstændigheder ikke gyldigt kan udledes af hendes tilknytning til hendes søn, at hun har deltaget i nogen form for angreb på Ukraines territoriale integritet.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at der savnes »et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag« for at pålægge de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren. Rådet gjorde sig skyldig i en åbenbar tilsidesættelse af sin forpligtelse til at sikre sig, at den afgørelse om at pålægge de restriktive foranstaltninger pålagt over for sagsøgeren eller for at engagere sig eller samarbejde med denne blev vedtaget på »et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag«.
—

Under alle omstændigheder tilpligtes Rådet for Den Europæiske Union i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Gulbakhor Ismailova for de sagsomkostninger, som hun har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte associeringsaftalen og grundforordningens artikel 22 samt, at den anfægtede forordning er behæftet med magtfordrejning, idet den indfører antidumpingforanstaltninger mod den marokkanske præferenceoprindelse GFF, som sagsøgeren eksporterer, uden at det er blevet fastslået, at varen blev importeret til dumpingpriser som omhandlet i artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (»GATT«), og uden at disse foranstaltninger var i overensstemmelse med aftalen om anvendelse af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (»ADA«).
5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 45 i chartret om grundlæggende rettigheder. Sagsøgeren gør gældende, at de restriktive foranstaltninger, som hun er genstand for, forhindrer hende i at udnytte den frie bevægelighed for personer, idet det er hende forbudt at overflyve Frankrigs, Tysklands og Belgiens område.
Sag anlagt den 14. april 2022 — Rimini Street mod EUIPO (OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT)

(Sag T-204/22)

(2022/C 222/62)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Rimini Street, Inc. (Las Vegas, Nevada, De Forenede Stater) (ved advokat E. Ratjen)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af varemærket OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT — registreringsansøgning nr. 1 559 651

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. februar 2022 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1389/2021-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
—

Det fastslås — eller ECHA tilpligtes at vedtage en ny foranstaltning, der fastslår — at sagsøgeren fritages for forpligtelsen til at give ECHA oplysninger efter indstillingen af produktionen og den deraf følgende utilgængelighed af stoffet på grund af force majeure.
—

Sagsøgernes lønsedler for juni 2021 annulleres, for så vidt de udgør en afgørelse om ikke længere at tildele den faste godtgørelse af udgifterne til rejse fra tjenestedet til oprindelsesstedet.
1.

Første anbringende om, at vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herved »vedtægten«) skal anvendes under hensyn til dens formål og på en effektiv måde, om at administrationen har begået en retlig fejl, om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, i bilag VII til vedtægten, og om, at de generelle gennemførelsesbestemmelser angående oprindelsesstedet er i strid med vedtægten.
—

EUIPO og Wobben Properties GmbH tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved ugyldighedsafdelingen, for appelkammeret og for Retten.
Sag anlagt den 22. april 2022 — Synesis mod Rådet

(Sag T-215/22)

(2022/C 222/64)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Synesis TAA (Minsk, Belarus) (ved advokaterne G. Lansky og A. Egger)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse (FUSP) 2022/307 af 24. februar 2022 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Hviderusland (EUT L 46, s. 97) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/300 af 24. februar 2022 om gennemførelse af artikel 8a i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Belarus (EUT L 46, s. 3) annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.

— Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har som begrundelse for, at de anfægtede retsakter er ugyldige for så vidt angår sagsøgeren, anført et enkelt anbringende, i henhold til hvilket Rådet har foretaget et åbenbart fejlskøn og navnlig har tilsidesat sin undersøgelsespligt. Rådet har ifølge sagsøgeren ikke fremlagt nogen konkrete beviser, der kan begrunde at sagsøgerens optagelse på listen i de anfægtede retsakter er gyldig.
1.

For det første har sagsøgeren i henhold til artikel 266 TEUF, sammenholdt med artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder nedlagt påstand om betaling af erstatning for den skade, som er lidt som følge af Europa-Kommissionens afslag på at betale Intel morarente af hovedbeløbet af en bøde tilbagebetalt som følge af annullationen af artikel 2 i Kommissionens afgørelse C(2009) 3726 final af 13. maj 2009 i sag COMP/C-3/37.990 Intel ved dom T-286/09 RENV, ECLI:EU:T:2022:19. Sagsøgeren har i denne forbindelse påberåbt sig kravet om at gennemføre de nødvendige foranstaltninger for at opfylde annullationen af en bøde i henhold til artikel 266 TEUF, som omfatter betaling af morarente.
1.

Det første anbringende, hvorefter der er sket en tilsidesættelse af artikel 168, stk. 6, i finansforordningen (1), og hvorefter alle bud afgivet inden for rammene af proceduren er ulovlige, eftersom kravene fastsat i udbudsbetingelserne gør det uforholdsmæssigt vanskeligt eller umuligt at implementere tjenesten og dermed at afgive et normalt bud.
—

Følgende skrivelser erklæres ugyldige, ulovlige, uvirksomme eller annulleres: (a) »Letter of Conclusion — ref. Ares (2021) 7900224 -« af 21. december 2021 fra Europa-Kommissionen (Generaldirektoratet for Forskning og Innovation, Direktorat H — Common Implementation Centre H.2 — Common audit service) — ref. CAIA389007; (b) Final Audit Report, der er vedlagt Letter of Conclusion Ares (2021) 7900224; (c) »Confirmation Letter fra Forvaltningsorganet for Forskning (REA) REA. C — Future Society C.2 — Secure Society af 23. februar 2022« (tilbagesøgninsskrivelse); (d) debetnota fra Forvaltningsorganet for Forskning nr. 3242202693 af 23. februar 2022 (debetnota).
2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn og manglende bevis. Sagsøgeren har gjort gældende, at det af Rådet anførte om, at »der [er] en iboende risiko for, at de arvede aktiver anvendes til at støtte det syriske regimes aktiviteter og ender direkte i regimets besiddelse og potentielt kan bidrage til regimets voldelige undertrykkelse af civilbefolkningen«, skal afvises endeligt, idet det savner ethvert grundlag, og savner ethvert faktuelt belæg til støtte herfor.
—

I medfør af artikel 134 i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne. Shahla Makhlouf nedlægger påstand om, at Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, og at sagsøgeren forbeholder sig ret til at godtgøre afholdelse heraf under retssagen.
—

Den Europæiske Centralbanks (ECB) afgørelse (ECB-SSM-2022-IT-7 (QLF-2021-0155)) af 23. marts 2022 (indeholdt i en enkelt eller flere foranstaltninger), hvorved ECB gav Banca Sparkasse og Fondazione Sparkasse tilladelse til: (i) at erhverve og beholde en kvalificeret andel, der overstiger 10 % af kapitalen og stemmerettighederne i CiviBank; (ii) at overskride denne tærskel og direkte erhverve en kontrollerende andel i CiviBank som følge og i kraft af de frivillige og samlede overtagelsestilbud, der den 9. december 2021 blev bekendtgjort over for markedet i henhold til artikel 4 og 6 i Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (1) af 15. oktober 2013, artikel 19, 22, 53 og 67 i Testo Unico Bancario [(den italienske banklov)] samt bestemmelserne til gennemførelse heraf, annulleres i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF.
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen anlagde åbenbart urigtige skøn, handlede i strid med retten til god forvaltning og i strid med grundforordningens artikel 23, stk. 3, idet den fandt, at der ikke forelå nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse for etableringen af sagsøgeren.
—

I medfør af artikel 134 i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne. Ghada Mhana nedlægger påstand om, at Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, og at sagsøgeren forbeholder sig ret til at godtgøre afholdelse heraf under retssagen.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvis for så vidt angår den del, hvor Andet Appelkammer lagde til grund, at det anfægtede varemærke ikke er ugyldigt i henhold til artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 for følgende varer: klasse 6 — indretninger af metal til tætning af brud på kabler og rør; forseglingsrammer fremstillet af metal; klasse 17 — forseglingsrammer fremstillet af plastic eller gummi; klasse 19 — stive rør til bygningsbrug (ikke af metal); ikke-metalliske forseglingsrammer.
Sag anlagt den 19. april 2022 — Makhlouf mod Rådet

(Sag T-208/22)

(2022/C 237/79)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kinda Makhlouf (Warszawa, Polen) (ved advokaterne G. Karouni og K. Assogba)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullation, for så vidt som nedennævnte retsakter vedrører sagsøgeren, af: — Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2022/242 af 21. februar 2022 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og bilag I hertil. — Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/237 af 21. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien og bilag II hertil.

— Rådet tilpligtes at betale et beløb på 50 000 EUR i erstatning for den lidte skade.

I medfør af artikel 134 i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne. Kinda Makhlouf nedlægger påstand om, at Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger, og at sagsøgeren forbeholder sig ret til at godtgøre afholdelse heraf under retssagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er fremsat i sag T-206/22, Makhlouf mod Rådet.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvis, for så vidt som den fastslog, at EU-varemærke nr. 3472974 LUTAMAX skulle forblive registreret for »kosttilskud til medicinske eller diætetiske formål til støtte for øjensundhed, alle førnævnte varer ikke til veterinære produkter«
6.

Sjette anbringende om tilsidesættelse af princippet om forbud mod at modtage bundet mandat. Den anfægtede afgørelse fratager medlemmet sin uafhængighed og tilsidesætter forbuddet mod at modtage bundet mandat, eftersom sagsøgeren ikke med rette kan kritiseres for at være blevet inviteret af en stat uden for Den Europæiske Union til at forestå hvervet som uafhængig observatør ved et valg i denne stat, når han aldrig har optrådt som om han i denne sammenhæng repræsenterede den EU-institution, som han er medlem af.
—

Under alle omstændigheder tilpligtes Rådet for Den Europæiske Union i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Saodat Narzieva for de sagsomkostninger, som hun har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser.
2.

Andet anbringende om, at Rådet foretog åbenbart urigtige skøn ved at fastslå, at opførelseskriteriet var opfyldt. Navnlig godtog Rådet oplysningerne fra de ukrainske myndigheder uden nogen egentlig gennemgang og/eller uden at tage hensyn til de unøjagtigheder, som sagsøgeren havde gjort opmærksom på. Rådet skulle have foretaget yderligere kontrol og anmodet om yderligere oplysninger i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde afgivet, og de diskulperende oplysninger, som sagsøger havde fremlagt, men Rådets begrænsede undersøgelse var utilstrækkelig i forhold til, hvad der var påkrævet. Det følger heraf, at der ikke er et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag for 2022-sanktionerne.
3.

Tredje anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet, unødvendig og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, (ii) ukrainske nationale foranstaltninger ville klart være passende og tilstrækkelige, og (iii) restriktive foranstaltninger har nu været i kraft i otte år, og er endnu engang blevet pålagt på grundlag af efterforskning forud for en retssag, der tydeligvis ikke længere pågår, eller i det mindste er gået i stå, og for så vidt angår én af efterforskninger har Rådet ikke støttet sig på denne i nogen af de to forudgående år.
—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement at betale 20 000 EUR i erstatning til Alisher Usmanov for de sagsomkostninger, som han har måttet afholde med henblik på at forsvare sine interesser.
—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostningerne, herunder de omkostninger, der er opstået under sagen for EUIPO.
1.

Første anbringende om, at Frontex i dets afgørelse DGSC/TO/PAD 2021 00350 af 7. februar 2022 ikke gav en fyldestgørende begrundelse for dets afslag på at give aktindsigt i visse dokumenter vedrørende en bestemt hændelse, der fandt sted i Middelhavet den 30. juli 2021, under henvisning til offentlig sikkerhed-undtagelsen i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1).
2.

Andet anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat proportionalitetsprincippet ved at kræve, at de uigenkaldelige betalingsforpligtelsers fulde beløb fratrækkes sagsøgernes egentlige kapitalposter på konsolideret og/eller individuelt grundlag, uden at tage hensyn til sagsøgernes individuelle situation og uden at fastsætte et fradrag, der var passende i forhold til sagsøgernes individuelle risikoprofil og likviditetsniveau samt uden behørigt at bedømme formildende faktorer.
—

Følgelig annulleres listen over forfremmelsesværdige tjenestemænd for forfremmelsesåret 2021, for så vidt som denne liste ikke indeholder navnene på David Freixas Montpelt i lønklasse AST5, Gustavo Lopez Cutillas i lønklasse AD6, Valeria Schirru i lønklasse SC2 og Andreev Svetlozar i lønklasse AD10.
—

Afgørelse Ares (2022) 1775149 truffet den 10. marts 2022 af Det Europæiske Forvaltningsorgan for Klima, Infrastruktur og Miljø (CINEA) (her kaldet EASME), som er et delegeret organ under Europa-Kommissionen, annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF.
—

Rådet tilpligtes at betale et beløb, der foreløbigt er opgjort til 1 000 000 EUR, som erstatning for det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab.
—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/376 af 3. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/375 af 3. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 59, s. 1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 58, s. 1) annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.