Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Internationale aftaler - medlemsstaternes aftaler - aftaler foer EF-traktaten - traktatens artikel 234 - genstand - raekkevidde - indfoersler fra et tredjeland, der har tiltraadt en aftale efter traktatens ikrafttraeden - artikel 234 uanvendelig

(EF-traktaten, art. 234, stk. 1; den almindelige overenskomst om told- og udenrigshandel 1994; Raadets forordning nr. 404/93; Kommissionens forordning nr. 478/95)

2 Landbrug - faelles markedsordning - bananer - importordning - toldkontingenter - fordeling paa nationale kontingenter - forskelsbehandling - ingen - indfoerelse af en ordning med eksportlicenser, som alene rammer erhvervsdrivende i kategori A og C - tilsidesaettelse af forbuddet mod forskelsbehandling

(EF-traktaten, art. 40, stk. 3; Raadets forordning nr. 404/93; Kommissionens forordning nr. 478/95, art. 1, stk. 1, og art. 3, stk. 2)

Sammendrag

3 Traktatens artikel 234, stk. 1, har til formaal i overensstemmelse med folkerettens principper at fastslaa, at anvendelsen af traktaten ikke beroerer den paagaeldende medlemsstats forpligtelse til at respektere tredjestaters rettigheder, som foelger af aeldre konventioner, og til at overholde sine tilsvarende forpligtelser. Hvis en faellesskabsbestemmelse derfor skal vige for en international konvention, er det paa den dobbelte betingelse, at der er tale om en konvention, der er indgaaet, foer traktaten traadte i kraft, og at den tillaegger det paagaeldende tredjeland rettigheder, som det kan kraeve overholdt af den paagaeldende medlemsstat.

Foelgelig finder bestemmelsen ikke anvendelse i sager om indfoersel af bananer fra et tredjeland, som ikke er deltager i en international konvention, der er indgaaet af medlemsstater foer traktatens ikrafttraeden.

Dette er netop tilfaeldet med hensyn til indfoersler af bananer fra Ecuador, som har fundet sted i loebet af 1995, og paa hvilke bestemmelserne i forordning nr. 404/93 og nr. 478/95, som haevdes at vaere i strid med visse artikler i GATT, fandt anvendelse. Det naevnte tredjeland var nemlig ikke kontraherende part i GATT 1947 og er foerst blevet medlem af Verdenshandelsorganisationen og dermed af GATT 1994 i 1996.

4 Forordning nr. 478/95 om supplerende bestemmelser for anvendelsen af forordning nr. 404/93, for saa vidt angaar ordningen vedroerende toldkontingentet for indfoersel af bananer til Faellesskabet og om aendring af forordning nr. 1442/93 bestemmer i artikel 1, stk. 1, at toldkontingentet for indfoersel af bananer fra tredjelande og for ikke-traditionelle AVS-bananer opdeles i saerkvoter, som tildeles de forskellige lande eller grupper af lande, saaledes at en vis procentdel forbeholdes de kontraherende stater i en rammeaftale indgaaet med Faellesskabet, og i artikel 3, stk. 2, at kun erhvervsdrivende i kategorierne A og C, med udelukkelse af kategori B (som omfatter erhvervsdrivende, der har forhandlet faellesskabsbananer og/eller traditionelle AVS-bananer), skal skaffe sig eksportlicenser hos de kompetente myndigheder i Columbia, Costa Rica og Nicaragua med henblik paa indfoersel af bananer fra disse lande.

Fordelingen af toldkontingentet paa nationale kontingenter, som begunstiger nogle tredjelande og saaledes begraenser mulighederne for indfoersel for de erhvervsdrivende, der traditionelt indfoerer bananer fra andre tredjelande, er ikke i strid med det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit.

Der findes nemlig ikke i faellesskabsretten noget almindeligt princip, som paalaegger Faellesskabet i dets forbindelser udadtil i enhver henseende at behandle forskellige tredjelande ens, og naar en forskellig behandling af tredjelande ikke strider mod faellesskabsretten, kan det derfor heller ikke anses for stridende mod denne retsorden, at Faellesskabets erhvervsdrivende behandles indbyrdes forskelligt, for saa vidt der ikke er tale om andet end en automatisk foelge af forskelsbehandlingen af de tredjelande, som disse erhvervsdrivende har forretningsforbindelser med. De begraensninger i importmulighederne, som indfoerelsen af nationale kontingenter kan medfoere for erhvervsdrivende i de paagaeldende kategorier, er en automatisk foelge af forskellig behandling af tredjelandene, alt efter om de er kontraherende parter i rammeaftalen, og alt efter stoerrelsen af det kontingent, som er blevet tildelt dem i denne aftale.

Den forskellige behandling, der bestaar i fritagelse af de erhvervsdrivende i kategori B for ordningen med eksportlicenser, hvilket alene for de erhvervsdrivende i kategori A og C indebaerer en forhoejelse af indkoebsprisen paa bananer med oprindelse i de beroerte tredjelande paa 33%, er derimod uforenelig med det naevnte forbud mod forskelsbehandling, som blot er et specielt udtryk for det almindelige lighedsprincip, der hoerer til faellesskabsrettens grundlaeggende principper, og medfoerer, at forordning nr. 478/95 er ugyldig, for saa vidt den kun paalaegger de erhvervsdrivende i kategori A og C denne forpligtelse.

Ganske vist omfatter den faelles markedsordning for bananer, som den er indfoert ved forordning nr. 404/93, navnlig dens fordelingsordning for toldkontingentet, visse restriktioner eller former for forskelsbehandling til skade for de erhvervsdrivende i kategori A og C, som ikke er i strid med det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling, da de staar i sammenhaeng med formaalet, nemlig en integration af hidtil opdelte markeder, naar det tages i betragtning, at disse forskellige kategorier af erhvervsdrivende befandt sig i en forskellig situation, foer den faelles markedsordning blev indfoert, og at forfoelgelsen af dennes formaal, som er at sikre afsaetningen af faellesskabsproduktionen og den traditionelle AVS-produktion, indebaerer, at der indfoeres en vis ligevaegt mellem de beroerte kategorier af erhvervsdrivende.

Det er imidlertid ikke godtgjort, at denne ligevaegt, for saa vidt den er blevet forrykket ved forhoejelsen af toldkontingentet og den samtidige nedsaettelse af tolden i henhold til rammeaftalen, som de erhvervsdrivende i kategori B ligeledes har fordel af, kun har kunnet genskabes ved at give denne samme kategori af erhvervsdrivende en vaesentlig fordel, altsaa kun ved at indfoere en ny differentieret behandling til skade for andre kategorier erhvervsdrivende, som allerede ved indfoerelsen af toldkontingentet og fordelingsordningen for dette blev udsat for lignende begraensninger og differentieret behandling.