KENDELSE AFSAGT AF RETTENS PRÆSIDENT

29. juni 1994

Sag T-146/94 R

Calvin Williams

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — foreløbige forholdsregler — udsættelse af gennemførelsen — disciplinær forfølgning — fjernelse fra tjenesten«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-571

Angående:

Begæring om at udsætte gennemførelsen af en afgørelse, hvorved sagsøgeren i henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 86, stk. 2, litra f), blev fjernet fra tjenesten uden frakendelse af retten til alderspension.

Udfald:

Begæringen ikke taget til følge.

Resumé af kendelse

Sagen vedrører en afgørelse om at fjerne sagsøgeren fra tjenesten, efter at han havde omdelt skriftligt materiale, hvori han drog Revisionsrettens medlemmers hæderlighed i tvivl. Sagsøgeren indgav annullationssøgsmål og en begæring om udsættelse af gennemførelsen.

Retten bemærkede, at det påhviler den part, som indgiver begæring om foreløbige forholdsregler, at bevise, at han ikke kan afvente udfaldet af hovedsagen uden at lide et tab, som vil have alvorlige og uoprettelige følger (grund 12).

Henvisning ti!: Rettens kendelse af 30. november 1993, sag T-549/93 R, D. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1347, grund 42, og af 2. maj 1994, sag T-108/94R, Candiotte mod Rådet, Sml. II, s. 249, grund 19.

Retten bemærkede, at selv om et rent økonomisk tab som det af sagsøgeren påberåbte principielt ikke kan anses for uopretteligt eller vanskeligt at genoprette, idet tabet som i denne sag vil kunne godtgøres efterfølgende, tilkommer det dog den ret, der træffer afgørelse om foreløbige forholdsregler, at vurdere, om gennemførelsen af den anfægtede afgørelse om fjernelse fra tjenesten kan forvolde sagsøgeren et tab, det være sig rent økonomisk, som er så alvorligt, at en annullation af afgørelsen ved dommen i hovedsagen ikke længere vil sikre fuld genopretning (grund 17, 18 og 20).

Henvisning til: førnævnte kendelse i sagen D. mod Kommissionen, grund 45.

En sådan situation forelå dog ikke i sagen. Ganske vist havde institutionen indstillet udbetalingen af samtlige vederlag til sagsøgeren, efter at afgørelsen om hans fjernelse fra tjenesten var truffet, men sagsøgeren loanne på et hvilket som helst tidspunkt anmode om at få udbetalt sin alderspension som en førtidspension, hvilket i kombination med dækningen efter ordningen vedrørende sygesikring for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber ville give ham tilstrækkelige økonomiske midler til at afholde sine vigtigste udgifter (grund 21 og 22).

Ud fra en afvejning af parternes interesser, som den ret, der træffer afgørelse om foreløbige forholdsregler, skal foretage, fremgik det endvidere, at en udsættelse af gennemførelsen af den anfægtede afgørelse — der ville have til følge, at tjenestemanden forblev i sin stilling, selv om han var fjernet fra tjenesten på grund af forseelser, som institutionen havde anset for at være alvorlige — ville stå i misforhold til det tab, som sagsøgeren hævdede at ville lide. Retten fremhævede, at såfremt den anfægtede afgørelse blev annulleret, måtte institutionen lade sagsøgeren genindtræde i tjenesten og indsætte ham i alle hans rettigheder med tilbagevirkende gyldighed fra datoen for afgørelsen om hans fjernelse fra tjenesten. Forskellen mellem det beløb, som sagsøgeren som helhed ville oppebære i fortidspension, og det belob, han ville få udbetalt, såfremt han først blev pensioneret i en alder af 60 år, kunne imidlertid ikke efter sagsøgerens forventede levealder anses for et alvorligt tab, der kunne begrunde et indgreb fra den ret, der træffer afgørelse om foreløbige forholdsregler (grund 23, 24 og 25).

Konklusion:

Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til folge.