DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/2

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. maj 2008 — Zuckerfabrik Jülich AG (tidligere Jülich AG) mod Hauptzollamt Aachen (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf, Tyskland, og Tribunal de grande instance de Nanterre, Frankrig)

(Forenede sager C-5/06 og C-23/06 — C-36/06) (1)

(Sukker - produktionsafgifter - gennemførelsesbestemmelser for kvoteordningen - fastsættelse af det overskud, der kan udføres - fastsættelse af det gennemsnitlige tab)

(2008/C 158/03)

Processprog: tysk og fransk

De forelæggende retter

Finanzgericht Düsseldorf og Tribunal de grande instance de Nanterre

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Zuckerfabrik Jülich AG (tidligere Jülich AG) (sag C-5/06), Saint Louis Sucre SNC (sag C-23/06), Société Sucreries du Marquenterre SA (sag C-24/06), SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffray (SAFBA) (sag C-25/06), SA Lesaffre Frères (sag C-26/06), Tereos, der er indtrådt i rettighederne for Sucreries, Distilleries des Hauts de France (sag C-27/06), SA Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré fils (sag C-28/06), SA Sucreries de Toury et Usines Annexes (sag C-29/06), Tereos (sag C-30/06), Tereos, der er indtrådt i rettighederne for SAS Sucrerie du Littoral Groupe SDHF (sag C-31/06), Cristal Union (sag C-32/06), Sucrerie Bourdon (sag C-33/06), SA Sucrerie de Bourgogne (sag C-34/06), SAS Vermendoise Industries (sag C-35/06) og SA Sucreries et Raffineries d'Erstein (sag C-36/06)

Sagsøgte: Hauptzollamt Aachen (sag C-5/06), Directeur général des douanes et droits indirects og Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (sagerne C-23/06 — 36/06)

Sagens genstand

Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf og Tribunal de grande instance de Nanterre — fortolkningen af artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker (EFT L 178, s. 1) — gyldigheden af artikel 6, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002 af 20. februar 2002 om gennemførelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker (EFT L 50, s. 40), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1140/2003 af 27. juni 2003 om ændring i sukkersektoren af forordning (EF) nr. 779/96 om gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår meddelelser og forordning (EF) nr. 314/2002 om gennemførelsesbestemmelser for kvoteordningen (EUT L 160, s. 33) — gyldigheden af Kommissionens forordning (EF) nr. 1775/2004 af 14. oktober 2004 om fastsættelse for produktionsåret 2003/2004 af produktionsafgifterne i sukkersektoren (EUT L 316, s. 64) — hensyntagen ved fastsættelsen af det overskud, der kan eksporteres, til hele den samlede eksportmængde af sukker, isoglucose og inulinsirup, mens der ved fastsættelsen af det gennemsnitlige tab pr. ton sukker kun tages hensyn til den mængde, for hvilken der er udbetalt eksportrestitution.

Konklusion

I medfør af artikel 15, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker skal der ved beregningen af det overskud, der kan udføres, fratrækkes forbruget alle de udførte produktmængder, der er omfattet af denne artikel, uanset om der faktisk er betalt restitutioner eller ej.

Nævnte forordnings artikel 15, stk. 1, litra d), skal fortolkes således, at alle de af denne artikel omfattede udførte produktmængder skal tages i betragtning ved fastsættelsen af både det overskud, der kan udføres, og det gennemsnitlige tab pr. ton produkt, uanset om der faktisk er betalt restitution eller ej.

Kommissionens forordning (EF) nr. 1762/2003 af 7. oktober 2003 om fastsættelse for produktionsåret 2002/03 af produktionsafgifterne for sukker og Kommissionens forordning (EF) nr. 1775/2004 af 14. oktober 2004 om fastsættelse for produktionsåret 2003/04 af produktionsafgifterne i sukkersektoren er ugyldige.

Gennemgangen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1837/2002 af 15. oktober 2002 om fastsættelse for produktionsåret 2001/02 af produktionsafgifterne og koefficienten for tillægsafgiften for sukker har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden heraf.

(1) EUT C 74 af 25.3.2006.