ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 11. marts 2008 — Consel Gi. Emme mod SLALA

(Sag C-467/06)

»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«

Præjudicielle spørgsmål — formaliteten — forelagte spørgsmål, der ikke tilstrækkelig præcist angiver de faktiske og retlige omstændigheder (art. 234 EF; vedtægten for Domstolen, art. 23) (jf. præmis 15-17, 21 og 23)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale civile di Genova — direkte tildeling af offentlige tjenesteydelser og drift af offentlig infrastruktur til et selskab, der har en kontrolfunktion på det berørte marked — overførsel til dette selskab af kompetence til at fastsætte indholdet af koncessionsaftaler, der allerede eksisterer mellem selskabets egne konkurrenter og staten, samt overførsel af kompetence til at opsige disse kontrakter.

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse, indgivet af Tribunale civile di Genova ved afgørelse af 16. november 2006, afvises.

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 11. marts 2008 — Consel Gi. Emme mod SLALA

(Sag C-467/06)

»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«

Præjudicielle spørgsmål — formaliteten — forelagte spørgsmål, der ikke tilstrækkelig præcist angiver de faktiske og retlige omstændigheder (art. 234 EF; vedtægten for Domstolen, art. 23) (jf. præmis 15-17, 21 og 23)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale civile di Genova — direkte tildeling af offentlige tjenesteydelser og drift af offentlig infrastruktur til et selskab, der har en kontrolfunktion på det berørte marked — overførsel til dette selskab af kompetence til at fastsætte indholdet af koncessionsaftaler, der allerede eksisterer mellem selskabets egne konkurrenter og staten, samt overførsel af kompetence til at opsige disse kontrakter.

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse, indgivet af Tribunale civile di Genova ved afgørelse af 16. november 2006, afvises.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 30. marts 2006 i sag T-367/03, Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AS mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvorved Retten frifandt Rådet og Kommissionen i et erstatningssøgsmål, hvori der var nedlagt påstand om erstatning for skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af, at de pågældende institutioner ikke har overholdt deres forpligtelser i henhold til bestemmelserne vedrørende en toldunion mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet, navnlig forpligtelsen til at yde økonomisk støtte som kompensation for toldunionens negative indvirkning på den tyrkiske økonomi.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 24. april 2007 – Castellblanch mod KHIM

(sag C‑131/06 P)

»Appel – figurmærket CRISTAL CASTELLBLANCH – afslag på registrering«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 55 og 56)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 8. december 2005, Castellblanch SA mod KHIM (sag T-29/04), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af ansøgeren om figurmærket »CRISTAL CASTELLBLANCH« for varer i klasse 33, med påstand om annullation af afgørelse R 0037/2000-2, truffet den 17. november 2003 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere det nævnte mærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af de nationale og internationale ordmærker, der indeholder ordet »CRISTAL«, for varer i klasse 33.

Konklusion

Appellen forkastes.
2)

Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Co. og Timas Ltd betaler sagens omkostninger.
Appel af kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 13. oktober 2006, Vischim mod Kommissionen (sag T-420/05 R II), hvorved Retten ikke tog en ny begæring om udsættelse til følge inden for rammerne af et søgsmål om delvis ophævelse af Kommissionens direktiv 2005/53/EF af 16. september 2005 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage chlorothalonil, chlorotoluron, cypermethrin, daminozid og thiophanat-methyl som aktive stoffer (EUT L 241, s. 5) – nye faktiske omstændigheder, som ikke kan rejse tvivl om de vurderinger, som lå til grund for ikke at tage den første begæring til følge.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 20. april 2007 – TEA-CEGOS og STG mod Kommissionen

(sag C‑189/06 P)

»Appel – offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbud vedrørende en bred rammekontrakt for korttidsansættelse af sagkyndige, som har til opgave at yde teknisk bistand til fordel for tredjelande – afvisning af appellanternes bud – åbenbart ugrundet appel«

Offentlige kontrakter indgået med De Europæiske Fællesskaber – udbudsprocedure (jf. præmis 29-31)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 14. februar 2006, TEA-CEGOS m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-376/05 og T-383/05), hvorved Retten ikke gav appellanterne medhold i påstanden om annullation dels af Kommissionens beslutning af 12. oktober 2005, der afviser appellanternes bud i forbindelse med udbudsbekendtgørelse »EuropeAid/119860/C/SV/multi-Lot 7«, dels af alle andre beslutninger truffet af Kommissionen i forbindelse med denne udbudsprocedure som følge af beslutningerne af 12. oktober 2005.

Konklusion

Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 9. marts 2007 – Alecansan mod KHIM

(sag C‑196/06 P)

»Appel – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 8, stk. 1, litra b) – ansøgning om registrering af et figurmærke – indsigelse fra indehaveren af et ældre nationalt figurmærke – risiko for forveksling – foreligger ikke – ikke lighed mellem de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de omtvistede varemærker«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28 og 37)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af beviselementer – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 31)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 7. februar 2006 i sag T-203/03, Alecansan mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af indehaveren af det nationale figurmærke »COMP USA« for varer i klasse 39 til prøvelse af afgørelse R 711/2002-1, truffet den 24. marts 2003 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede en indsigelse, der var rejst over for ansøgningen om registrering af EF-figurmærket »COMP USA« for varer i klasse 9 og 37 – lighed mellem varemærkerne – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
DOMSTOLENS KENDELSE (Femte Afdeling)

8. marts 2007

Sag C-237/06 P

Guido Strack

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – afgørelse fra OLAF om at indstille efterforskningen – en tjenestemands anmeldelse af svigagtige forhold – den pågældende tjenestemands søgsmålskompetence«

Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 22. marts 2006, Strack mod Kommissionen (sag T-4/05, endnu ikke trykt i Samlingen af Afgørelser), hvorved Retten afviste et søgsmål, der vedrørte dels en påstand om annullation af OLAF’s afgørelse om at indstille den efterforskning, som var iværksat som følge af sagsøgerens anmeldelse af svigagtige forhold, og af den afsluttende undersøgelsesrapport, dels en påstand om genoptagelse af nævnte efterforskning og udarbejdelse af en ny afsluttende undersøgelsesrapport – afgørelser, der kan være genstand for en appel – begrebet »akt, der indeholder et klagepunkt« i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber – forpligtelse til at henvise sagen til Retten for EU-personalesager.

Udfald: Appellen forkastes. Guido Strack betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – afgørelse truffet af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) om at indstille en efterforskning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 22a, 22b, 90 og 91; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1073/1999)
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 13. marts 2007 – Arizona Chemical m.fl. mod Kommissionen

(sag C‑150/06 P)

»Appel – direktiv 67/548/EØF – afslag på afklassificering af colophonium som farligt stof – annullationssøgsmål – retsakt, der ikke kan anfægtes – krænkelse af retten til en effektiv retsbeskyttelse – erstatningssøgsmål – åbenbart, at appellen skal forkastes«

1. Annullationssøgsmål – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse om at afslå at trække en tidligere retsakt tilbage eller at ændre den (art. 230 EF) (jf. præmis 22-24)

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 40 og 41)

3. Retspleje – stævning – formkrav [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 45 og 46)

4. Appel – anbringender – anbringende mod en doms præmis, der ikke er nødvendig som begrundelse for domskonklusionen – uvirksomt anbringende (jf. præmis 47)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 14. december 2005 i sag T-369/03, Arizona Chemical m.fl. mod Kommissionen, vedrørende Rettens afvisning af et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning D(2003) 430245 af 20. august 2003, hvorved sagsøgeren fik afslag på en anmodning om, at colophonium fjernes fra listen over farlige stoffer i bilag I til Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT 1967, s. 211).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 9. marts 2007 – Saiwa mod KHIM

(sag C‑245/06 P)

»Appel – EF-varemærker – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 – risiko for forveksling – ansøgning om et EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »SELEZIONE ORO« og »Barilla« – indsigelse fra indehaveren af det nationale og internationale varemærke ORO samt af det nationale varemærke ORO SAIWA – åbenbart, at appellen dels ikke kan antages til realitetsbehandling, dels er ugrundet«

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af beviselementer – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 33 og 48)

2. EF-varemærke – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 47)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 5. april 2006 i sag T-344/03, Saiwa SpA mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af ansøgeren om det nationale og internationale ordmærke »ORO« og det nationale ordmærke »ORO SAIWA« for varer i klasse 30 til prøvelse af afgørelse R 480/2002-4, truffet den 18. juli 2003 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede en indsigelse, der var rejst over for ansøgningen om registrering af et figurmærke, der indeholdt ordene »SELEZIONE ORO« og »Barilla«, for varer i klasse 30 – lighed mellem varemærkerne – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Den omstændighed, at en leverandør efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 1400/2002 etablerer et selektivt distributionssystem, som indebærer, dels at der ikke længere påhviler forhandlerne nogen begrænsninger med hensyn til, hvor de kan sælge de af aftalen omfattede varer, dels at godkendte værksteder kan begrænse deres virke til blot at omfatte reparationer og vedligeholdelse, kan indebære en reorganisering af forhandlernettet som omhandlet i artikel 5, stk. 3, første afsnit, første led, i forordning nr. 1475/95. Det tilkommer de nationale retter og voldgiftsretter at afgøre, hvorvidt dette er tilfældet, på grundlag af alle de konkrete omstændigheder vedrørende den tvist, der foreligger til pådømmelse, og navnlig sådanne beviser, som i dette øjemed er fremlagt af leverandøren.
3

Eftersom Rechtbank van koophandel te Hasselt finder det tvivlsomt, om den belgiske lovgivning om hasardspil — særligt lov af 19. april 2002 om rationaliseringen af driften og forvaltningen af Nationale Loterij (Wet tot rationalisering van de werking en het beheer van de Nationale Loterij, Belgisch Staatsblad af , s. 18828) — som den skal anvende, er forenelig med fællesskabsretten, og idet den navnlig er i tvivl om foreneligheden med artikel 49 EF af Nationale Loterijs lovmæssige monopol med hensyn til foranstaltning af offentlige lotterier, har den besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Skal artikel 49 EF fortolkes således, at restriktive nationale retsforskrifter, såsom artikel 37 i den belgiske lov af 19. april 2002, der har til formål at hindre en virksomhed i med gevinst for øje at indtræde på markedet for salg af formularer til gruppedeltagelse i Euro Millions, ikke desto mindre er begrundet i almene hensyn (forebyggelse af ødslen af penge ved spil), idet: a) Nationale Loterij, der af den belgiske stat er indrømmet et lovmæssigt monopol, hvorfor Nationale Loterij som modydelse betaler en monopolafgift, og som har til formål at kanalisere den hos mennesker iboende spillelyst, regelmæssigt gør reklame for deltagelse i Euro Millions, hvilket har til virkning at opildne spillelysten b) Nationale Loterijs reklamekampagner samt dets salgsmetoder har til virkning at udvide markedet, hvorved Nationale Loterij lader sig forlede til omsætningsmaksimering (finansielle motiver) i stedet for kanalisering af borgernes iboende spillelyst c) mindre restriktive foranstaltninger, såsom begrænsning af indsats- og gevinstmulighederne, er bedre egnede til at sikre det forfulgte formål, nemlig at kanalisere spillelysten? 2) Er en restriktiv national retsforskrift, såsom artikel 37 i loven af 19. april 2002, der har til formål at hindre en virksomhed i med gevinst for øje at indtræde på markedet for salg af formularer til gruppedeltagelse i Euro Millions, i strid med princippet om fri udveksling af tjenesteydelser (artikel 49 EF), idet sagsøgte ikke selv foranstalter lotterier, men blot med gevinst for øje organiserer gruppedeltagelse i Euro Millions via Nationale Loterijs egne deltagelsesformularer?«
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunal de première instance de Bruxelles – fortolkning af artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker (EFT L 178, s. 1) – gyldigheden af Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002 af 20. februar 2002 om gennemførelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker (EFT L 50, s. 40) – gyldigheden af Kommissionens forordning (EF) nr. 1775/2004 af 14. oktober 2004 om fastsættelse for produktionsåret 2003/04 af produktionsafgifterne i sukkersektoren (EUT L 316, s. 64), Kommissionens forordning (EF) nr. 1762/2003 af 7. oktober 2003 om fastsættelse for produktionsåret 2002/03 af produktionsafgifterne for sukker (EUT L 254, s. 4), Kommissionens forordning (EF) nr. 1837/2002 af 15. oktober 2002 om fastsættelse for produktionsåret 2001/02 af produktionsafgifterne og koefficienten for tillægsafgiften for sukker (EFT L 278, s. 13), Kommissionens forordning (EF) nr. 1993/2001 af 11. oktober 2001 om fastsættelse for produktionsåret 2000/01 af produktionsafgifterne for sukker (EFT L 271, s. 15) og af Kommissionens forordning (EF) nr. 2267/2000 af 12. oktober 2000 om fastsættelse for produktionsåret 1999/2000 af produktionsafgifterne og koefficienten for beregning af tillægsafgiften for sukker (EFT L 259, s. 29) – beregningsmetode, som anvendes til at vurdere det samlede tab, der skal finansieres gennem produktionsafgiften – hensyntagen til de samlede udførte sukkermængder ved fastlæggelsen af den mængde, som kan udføres, og kun til de mængder, der har givet anledning til betaling af eksportrestitution, ved fastlæggelsen af det gennemsnitlige tab pr. ton sukker
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale civile di Genova – direkte tildeling af offentlige tjenesteydelser og drift af offentlig infrastruktur til et selskab, der har en kontrolfunktion på det berørte marked – overførsel til dette selskab af kompetence til at fastsætte indholdet af koncessionsaftaler, der allerede eksisterer mellem selskabets egne konkurrenter og staten, samt overførsel af kompetence til at opsige disse kontrakter.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 5. juli 2006 i sag T-357/05, Comunidad Autónoma de Valencia – Generalidad Valenciana mod Kommissionen, hvorved Retten afviste sagsøgerens søgsmål angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 1867 endelig udg. af 27. juni 2005 om nedsættelse af en oprindeligt tildelt støtte fra Samhørighedsfonden for så vidt angår de projekter, der er grupperet under nr. 97/11/61/028, vedrørende indsamling og rensning af spildevand ved middelhavskysten i den selvstyrende region Valencia (Spanien) – repræsentation ved en advokat – artikel 19 i statutten for Domstolen.
Artikel 1, nr. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger og om ophævelse af Kommissionens direktiv 91/357/EØF, der fastsætter forpligtelsen til på etiketten til foderblandinger at anføre vægtprocenter for de i foderet anvendte fodermidler med en tolerance på ± 15% af den angivne værdi for så vidt angår disse procenter, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er i strid med artikel 8 og 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed, der bl.a. har til formål at forhindre, at mærkning af og præsentationsmåder for foderstoffer vildleder forbrugeren.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Bundesfinanzhof – fortolkning af artikel 56 EF, artikel 57, stk. 1, EF og artikel 58 EF – fradrag for underskud, der hidrører fra et fast driftssted i et tredjeland, i et hjemmehørende selskabs skattepligtige fortjeneste – afvisning af fradragsret under henvisning til en bilateral overenskomst, der er indgået mellem de to stater til undgåelse af dobbeltbeskatning.
Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Parter

I sag C-175/06,

angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunale civile di Genova (Italien) ved afgørelse af 14. marts 2006, indgået til Domstolen den 24. marts 2006, i sagen:

Alessandro Tedesco

mod

Tomasoni Fittings Srl,

RWO Marine Equipment Ltd ,

har

FORMANDEN FOR DOMSTOLENS

FJERDE AFDELING

efter at have hørt generaladvokat J. Kokott,

afsagt følgende

Kendelse

Dommens præmisser

1. Ved afgørelse af 26. marts 2007, indgået til Domstolens Justitskontor den 21. september 2007, har Tribunale civile di Genova fastslået, at den for retten verserende sag er indstillet, således at de forelagte præjudicielle spørgsmål er blevet uden genstand.

2. Under disse omstændigheder bør det bestemmes, at sagen slettes af Domstolens register.

3. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Udgifterne i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, bortset fra de af de nævnte parter afholdte, kan ikke erstattes.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer formanden for Domstolens Fjerde Afdeling:

Sag C-175/06 slettes af Domstolens register.

Således bestemt i Luxembourg den 27. september 2007.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 5. september 2006, Finland mod Kommissionen (sag T-350/05), hvorved Retten afviste et annullationssøgsmål til prøvelse af Kommissionens afgørelse af 8. juli 2005, hvorved den afslog at indlede forhandlinger med Republikken Finland vedrørende tilbagebetaling med forbehold af den told af forsvarsmateriel, som Kommissionen havde rejst krav om inden for rammerne af en traktatbrudsprocedure – retsakter, der kan være genstand for søgsmål.
DOMSTOLENS KENDELSE (Syvende Afdeling)

25. oktober 2007

Sag C-495/06 P

Bart Nijs

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – forfremmelse – forfremmelsesår 2003 – bedømmelsesrapport – stadfæstelse af bedømmelsesrapport – afgørelse om at forfremme en anden tjenestemand til lønklassen som oversætter-revisor – erstatningssøgsmål – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

Angående: Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 3. oktober 2006, Nijs mod Revisionsretten (sag T-171/05, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvorved Retten – for så vidt som Bart Nijs støttede sin påstand på andre anbringender end manglende begrundelse – frifandt Kommissionen, dels for påstanden om annullation af afgørelsen om stadfæstelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for bedømmelsesåret 2003, af den afgørelse, hvorved han tillagdes points for fortjeneste for forfremmelsesåret 2003, og af afgørelsen om ikke at forfremme ham i 2004 samt af afgørelsen, hvorved klagerne over disse afgørelser blev afvist, dels for påstanden om erstatning.

Udfald: Appellen forkastes. Bart Nijs betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens efterprøvelse af bevisbedømmelsen – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse

(Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – afvisning

[Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]