Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – nødvendigheden af at give Domstolen tilstrækkelige oplysninger om sagens faktiske og retlige baggrund – rækkevidden af forpligtelsen på konkurrenceområdet

(Art. 234 EF)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner

(Art. 49 EF)

Sammendrag

1. For at sætte Domstolen i stand til at give et hensigtsmæssigt svar på de spørgsmål, som er forelagt den, er det nødvendigt, at den forelæggende ret giver en beskrivelse af de faktiske omstændigheder, som disse spørgsmål hænger sammen med, eller i det mindste forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for disse spørgsmål.

Kravet om præcision med hensyn til den faktiske baggrund gælder ganske særligt på konkurrencerettens område, der er karakteriseret ved komplekse faktiske og retlige forhold.

Hvad angår de faktiske omstændigheder vedrørende de præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af artikel 82 EF og 86 EF skal Domstolen råde over de faktiske og retlige omstændigheder, som gør det muligt for denne at efterprøve, om betingelserne vedrørende tilstedeværelsen af en dominerende stilling eller misbrug i henhold til artikel 82 EF er opfyldt, herunder navnlig vedrørende det relevante marked, og på hvilken måde de omhandlede foretagender indtager en enkel eller kollektiv dominerende stilling.

(jf. præmis 19-21)

2. Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som pålægger kabeldistributører, der virker på det pågældende område i denne stat, i medfør af en såkaldt »must carry«-forpligtelse at udsende fjernsynsprogrammer, der er udsendt af private radio- og tv-foretagender, som henhører under de offentlige myndigheder i denne stat, idet de er blevet udpeget af disse offentlige myndigheder, når denne lovgivning:

– varetager et mål af almen interesse såsom bevarelse, i medfør af samme stats kulturpolitik, af den pluralistiske karakter af udbuddet af fjernsynsprogrammer på dette område, og

– ikke er uforholdsmæssig i forhold til dette mål, hvilket indebærer, at den skal anvendes efter en gennemsigtig procedure, der er baseret på objektive, ikke-diskriminerende kriterier, som kendes på forhånd.

Særligt må ethvert radio- og tv-foretagende være i stand til på forhånd at kunne bedømme arten og rækkevidden af de præcise betingelser, som skal opfyldes, samt de public service-forpligtelser, som de i givet fald er forpligtet til at påtage sig til gengæld for tildelingen af »must-carry«-status. I denne henseende kan det ikke anses for tilstrækkeligt, at hensigtserklæringer samt generelle politiske mål blot nævnes i den nationale lovgivnings forarbejder.

Dernæst skal tildelingen af »must carry«-status baseres på objektive kriterier, som kan sikre pluralismen, idet der i givet fald via public service-forpligtelser tillades adgang til navnlig national og lokal information på det pågældende område. En sådan status skal således ikke automatisk tildeles alle de tv-kanaler, som udsendes af det samme private radio- og tv-foretagende, men bør udelukkende begrænses til de kanaler, hvis overordnede programindhold er egnet til at virkeliggøre et sådant mål. Desuden må antallet af kanaler, som er forbeholdt private radio- og tv-foretagender med denne status, ikke gå videre end nødvendigt for at virkeliggøre dette mål.

Endelig må tildelingen af »must carry«-status hverken retligt eller faktisk være underlagt et krav om etablering på det indenlandske område. Desuden, for så vidt som betingelserne for tildeling af »must carry«-status, selv om de anvendes uden forskel, lettere kan opfyldes af radio- og tv-foretagender, der er etableret på det indenlandske område – navnlig på grund af indholdet af de programmer, som skal udsendes – skal disse betingelser være nødvendige for at virkeliggøre det tilstræbte legitime mål, som er af almen interesse.

Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.

(jf. præmis 46-52 samt domskonkl.)