Det følger således af definitionen af »ulovligt ophold«, som er indeholdt i artikel 3, nr. 2), i direktiv 2008/115, at enhver tredjelandsstatsborger, som er til stede på en medlemsstats område uden at opfylde betingelserne for indrejse, ophold eller bopæl i denne, alene af denne grund opholder sig ulovligt, uden at denne tilstedeværelse er undergivet en betingelse om en mindste varighed eller en hensigt om at blive på området. Desuden er en sådan tilstedeværelses midlertidige eller transitmæssige karakter heller ikke opført blandt de i artikel 2, stk. 2, i nævnte direktiv opregnede grunde til, at medlemsstaterne kan beslutte at udelukke en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold fra direktivets anvendelsesområde.

Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, nr. 2), i direktiv 2008/115 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger opholder sig ulovligt på en medlemsstats område og af den grund er omfattet af direktivets anvendelsesområde, når den pågældende uden at opfylde betingelserne for indrejse, ophold eller bopæl rejser gennem denne medlemsstat som passager i en bus, der afgår fra en anden medlemsstat i Schengenområdet med bestemt ankomst i en tredje medlemsstat, der befinder sig uden for dette område.

Direktiv 2008/115 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, der gør det muligt, alene på grund af en ulovlig indrejse ved en indre grænse, som fører til et ulovligt ophold, at fængsle en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, endnu ikke er blevet afsluttet.

Eftersom en sådan tredjelandsstatsborger ifølge artikel 2, stk. 1, i direktiv 2008/115 og med forbehold af artikel 2, stk. 2, er omfattet af direktivet, skal den pågældende således undergives de fælles standarder og procedurer, som er fastsat heri med henblik på vedkommendes udsendelse, så længe opholdet ikke eventuelt lovliggøres. I henhold til disse standarder og procedurer skal en sådan tredjelandsstatsborger undergives en tilbagesendelsesprocedure, hvor rækkefølgen af de forskellige etaper svarer til en graduering af foranstaltninger, som skal træffes med henblik på gennemførelsen af afgørelsen om tilbagesendelse, og som giver mulighed for frihedsberøvelse i en særlig facilitet for frihedsberøvede, for hvilken der imidlertid er fastlagt strenge rammer i henhold til direktivets artikel 15 og 16 med henblik på at sikre respekten for de pågældende tredjelandsstatsborgeres grundlæggende rettigheder.

Desuden følger det af artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/115, der bl.a. giver medlemsstaterne mulighed for ikke at anvende dette direktiv på tredjelandsstatsborgere, som pågribes eller standses af de kompetente myndigheder i forbindelse med ulovlig overskridelse af en medlemsstats ydre grænse, og som ikke efterfølgende har opnået tilladelse eller ret til ophold i den pågældende medlemsstat, at denne bestemmelse udelukkende vedrører overskridelsen af en medlemsstats ydre grænse som defineret i Schengengrænsekodeksens artikel 2, nr. 2), og således ikke vedrører passage af en fælles grænse mellem medlemsstater, der indgår i Schengenområdet. Medlemsstaterne kan således ikke i henhold til denne bestemmelse udelukke tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold fra nævnte direktivs anvendelsesområde med den begrundelse, at de er indrejst ulovligt ved en indre grænse. For så vidt som denne bestemmelse alene vedrører det tilfælde, hvor de nævnte tredjelandsstatsborgere er indrejst på den berørte medlemsstats område, men ikke det tilfælde, hvor de har forsøgt at forlade dette område og Schengenområdet, gør bestemmelsen det desuden heller ikke muligt at udelukke sådanne tredjelandsstatsborgere fra direktivets anvendelsesområde, fordi de er blevet standset eller pågrebet i sidstnævnte anledning.

Denne fortolkning af direktiv 2008/115 gælder også, når en anden medlemsstat kan tilbagetage den pågældende tredjelandsstatsborger i henhold til en aftale eller en ordning som omhandlet i nævnte direktivs artikel 6, stk. 3. Denne artikel kan således ikke fortolkes således, at den opstiller en undtagelse til dette direktivs anvendelsesområde, der føjer sig til dem, som er omhandlet i direktivets artikel 2, stk. 2. Ifølge ordlyden, opbygningen af og formålet med direktiv 2008/115 reguleres en sådan tredjelandsstatsborgers situation fortsat af dette direktiv, og den medlemsstat, som beslutter at overgive tredjelandsstatsborgeren til en anden medlemsstat i henhold til denne bestemmelse, agerer inden for rammerne af de fælles standarder og procedurer, som er fastsat i nævnte direktiv.

(jf. præmis 61, 62, 68, 69, 71, 77, 78, 82, 83, 86, 93, domskonkl. 2)