Noget andet kunne kun være tilfældet, og den stiltiende afvisning af klagen kunne kun udgøre en akt, der indeholder et klagepunkt, og som kan være genstand for søgsmål, såfremt den udtrykkelige afvisning måtte indeholde en fornyet vurdering af sagsøgerens forhold på grundlag af nye faktiske eller retlige omstændigheder.

Et udtrykkeligt afslag på en klage, efter at søgsmålsfristen for den stiltiende afvisning er udløbet, og som ikke indeholder ikke noget nyt element i forhold til den retlige eller faktiske situation på tidspunktet for den stiltiende afvisning, er en rent bekræftende akt, der ikke indeholder et klagepunkt. Den omstændighed, at den udtrykkelige afvisning indeholder en begrundelse, der hverken var indeholdt i selve det oprindelige afslag eller, pr. definition, i den stiltiende afvisning, gør den ikke for så vidt til en akt, der indeholder et klagepunkt.

Ansættelsesmyndigheden er ikke forpligtet til at begrunde afgørelser om forfremmelser over for de ansøgere, som ikke er blevet forfremmet, men derimod til at begrunde sin afgørelse om afvisningen af en klage, indgivet i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 2, af en ansøger, som ikke er blevet forfremmet. Denne begrundelse må antages at falde sammen med begrundelsen for den afgørelse, som klagen var rettet imod.

Da forfremmelser i henhold til vedtægtens artikel 45 foretages på grundlag af »en udvælgelse«, er ansættelsesmyndigheden ikke over for den ansøger, der ikke er kommet i betragtning, forpligtet til at meddele den sammenlignende vurdering, den har foretaget mellem ham og den ansøger, der er blevet udvalgt til forfremmelse, og heller ikke til i detaljer at beskrive den måde, hvorpå myndigheden har vurderet, at den udnævnte ansøger opfyldte betingelserne i stillingsopslaget. Det er tilstrækkeligt, at begrundelsen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt de betingelser, der i vedtægten er opstillet med hensyn til procedurens forskriftsmæssighed, er opfyldt. I forbindelse med en forfremmelsesprocedure skal begrundelsen ikke vedrøre spørgsmålet om ansøgernes respektive kvalifikationer, men kun forfremmelsens lovlighed.

En fuldstændig mangel på begrundelse for afvisningen af ansøgningen fra en tjenestemand, der er ansøger til en stilling, der skal besættes ved forfremmelse, kan ikke afhjælpes ved forklaringer, der afgives af ansættelsesmyndigheden efter anlæggelse af en sag. Derimod giver den kortfattede karakter af en begrundelse, der gives under den administrative procedure, ikke tilstrækkeligt grundlag for at begrunde en annulation af den trufne afgørelse, såfremt administrationen er fremkommet med supplerende oplysninger under sagen.

(jf. præmis 49, 52 og 55)

Henvisning til: Domstolen, 30. oktober 1974, sag 188/73, Grassi mod Rådet, Sml. s. 1099, præmis 14; Domstolen, 19. november 1998, sag C-316/97 P, Parlamentet mod Gaspari, Sml. I, s. 7597, præmis 29; Retten, 12. februar 1992, sag T-52/90. Volger mod Parlamentet, Sml. II, s. 121, præmis 40, stadfæstet ved appel af Domstolen, 9. december 1993, sag C-115/92 P, Parlamentet mod Volger, Sml. I, s. 6549, præmis 22-24; Retten, 17. maj 1995, sag T-16/94, Benecos mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 103, og II, s. 335, præmis 36; Retten, 11. juni 1996, sag T-118/95, Anacoreta Correia mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 283, og II, s. 835, præmis 82; Retten, 16. oktober 1996, sag T-37/94, Benecos mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 461, og II, s. 1301, præmis 39-46; Retten, 18. marts 1997, forenede sager 178/95 og 179/95, Picciolo og Caló mod Regionsudvalget, Sml. Pers. IA, s. 51, og II, s. 155, præmis 34; Retten, 6. november 1997, sag T-71/96, Sml. Pers. IA, s. 339, og II, s. 921, præmis 79-84; Retten, 26. januar 2000, sag T-86/98, Gouloussis mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 5, og II, s. 23, præmis 73-77; Retten, 14. juni 2001, sag T-230/99, McAuley mod Rådet, Sml. Pers. IA, s. 127, og II, s. 583, præmis 52.