ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – de nationale retters kompetence – national lovgivning, hvorefter der i første række skal foretages en kontrol af forfatningsmæssighed – ikke tilladt – betingelse (art. 267 TEUF) (jf. præmis 16)

2. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – anmodning om fortolkning af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – genstand for den nationale tvist, der ikke har noget tilknytningsforhold til EU-retten – Domstolen ikke kompetent (art. 267 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 17 og 47 samt art. 51, stk. 1) (jf. præmis 17-20)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunal de première instance de Liège – fortolkning af artikel 6 TEU, artikel 267 TEUF og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – de nationale retters forudgående obligatoriske forelæggelse for Cour constitutionelle, hvis det formodes, at en national lov tilsidesætter grundlæggende rettigheder – forenelighed, med hensyn til EU-retten, af den nationale bestemmelse, der foreskriver denne forudgående forelæggelse – de nationale retters mulighed for at udøve kontrol med nationale retsforskrifters overensstemmelse med internationale traktater, når forfatningsdomstolen har erklæret den pågældende nationale lov for forenelig med de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved forfatningen.

Afgørelse

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Tribunal de première instance de Liège (Belgien) har forelagt.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Internationale aftaler – aftale om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – frie kapitalbevægelser – restriktioner

(EØS-aftalen, art. 40 og bilag XII; Rådets direktiv 88/361, art. 6, stk. 4)

Sammendrag

Artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) af 2. maj 1992 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, der på grundlag af artikel 6, stk. 4, i direktiv 88/361 om gennemførelse af traktatens artikel 67 [ophævet ved Amsterdamtraktaten] forbyder en statsborger i Fyrstendømmet Liechtenstein at erhverve en sekundær bolig beliggende i en medlemsstat i Den Europæiske Union, hvorfor en national myndighed skal se bort fra denne nationale lovgivning.

Efter den 1. maj 1995, datoen for ikræfttrædelsen af EØS-aftalen for Fyrstendømmet Lichtenstein, og på de områder, der er omfattet af aftalen, kan medlemsstaterne kun opretholde eller påberåbe sig en lovgivning, der begrænser de frie kapitalbevægelser med hensyn til Fyrstendømmet Lichtenstein, såfremt denne lovgivning kan anvendes med hensyn til andre EU-medlemsstater i henhold til EU-retten.

(jf. præmis 39 og 51 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – overlapning mellem anvendelsesområderne for de i litra b) og c) i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94 anførte grunde [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 29)

2. EF-varemærker – EF-varemærkets retsvirkninger – begrænsninger – artikel 12, litra b), i forordning nr. 40/94 – formål – manglende bestemmende indflydelse på fortolkningen af forordningens artikel 7, stk. 1, litra c) [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 12, litra b)] (jf. præmis 58)

3. EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – ligebehandlingsprincippet – princippet om god forvaltningsskik – Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis (jf. præmis 65)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 19. november 2009 i de forenede sager T-425/07 og T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i to sager til prøvelse af afgørelser truffet den 21. december 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sagerne R 1274/2006-4 og R 1275/2006-4) vedrørende ansøgningerne om registrering af ordmærkerne 100 og 300 som EF-varemærker – tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), samt af artikel 38, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), som erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) – beskrivende karakter af varemærker, der udelukkende består af tal.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

urigtig vurdering af fakta

–

afvisning

–

Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne

–

udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (Art. 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 31)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2010 i sag T-106/09, adp Gauselmann mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af det nationale ordmærke »Merkur«, for varer i klasse 6, 9, 28, 35, 37, 41 og 42, til prøvelse af afgørelse truffet den 12. januar 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1266/2007-1) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede den indsigelse, som appellanten havde rejst mod registreringen af figurmærket »Archer Maclean’s Mercury«, for varer i klasse 9, 16 og 28 – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009] – risiko for forveksling – bedømmelseskriterier.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) adp Gauselmann GmbH betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

urigtig vurdering af fakta

–

afvisning

–

Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne

–

udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 26 og 27)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 10. september 2010 i sag T-233/08, MPDV Mikrolab mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. april 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere ordmærket »ROI ANALYZER« som EF-varemærke for visse varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35 og 42 – varemærkets særpræg.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

2) MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor betaler sagens omkostninger.
1)

Såvel artikel 43 EF og 49 EF som ligebehandlings- og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, som i strid med EU-retten har udelukket en kategori af erhvervsdrivende fra tildelingen af koncessioner på udøvelse af en økonomisk aktivitet, og som forsøger at afhjælpe denne tilsidesættelse ved at sende et betragteligt antal nye koncessioner i udbud, beskytter den markedsposition, der er opnået af de eksisterende erhvervsdrivende, ved bl.a. at fastsætte minimumsafstande mellem de nye koncessionshaveres og de eksisterende erhvervsdrivendes forretningssteder.
Nøgleord



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – etableringsfrihed – restriktioner – hasardspil – national lovgivning, der under trussel om straf forbyder indsamling af væddemål uden koncession eller tilladelse – afslag på koncession eller tilladelse i strid med EU-retten – tildeling af nye koncessioner som afhjælpning – forpligtelse for de nye erhvervsdrivende til at overholde minimumsafstande for etablering – ikke tilladt (art. 43 EF og 49 EF) (jf. præmis 8 og konkl. 1)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – etableringsfrihed – restriktioner – hasardspil – national lovgivning, der forbyder indsamling af væddemål uden koncession eller polititilladelse – udelukkelse i strid med EU-retten af en erhvervsdrivende fra et udbud med henblik på tildeling af en sådan koncession – anvendelse af strafferetlige sanktioner på personer, der er knyttet til en sådan erhvervsdrivende, og som handler uden polititilladelse – ikke lovligt, når den ulovlige udelukkelse af denne erhvervsdrivende fra et tidligere udbud ikke er blevet afhjulpet effektivt (art. 43 EF og 49 EF) (jf. præmis 9 og konkl. 2)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser – etableringsfrihed – hasardspil – national lovgivning, der under trussel om straf forbyder indsamling af væddemål uden koncession eller tilladelse – betingelser om udløb af koncessioner meddelt efter et udbud – forpligtelse til klart, præcist og utvetydigt at formulere disse betingelser og til at overholde ligebehandlings- og retssikkerhedsprincippet (art. 43 EF og 49 EF) (jf. præmis 10 og konkl. 3)
4.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser — forpligtelse til efter skriftlig anmodning at meddele kendetegnene og de relative fordele ved det valgte bud samt navnet på tilslagsmodtageren — den ordregivende myndigheds forpligtelse til at fremlægge en minutiøs sammenlignende undersøgelse af det valgte bud og buddet fra den udelukkede bydende — foreligger ikke — åbenbart ubegrundet anbringende (art. 256 TEUF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 3) (jf. præmis 39, 40 og 44)
Nøgleord



Nøgleord

Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19, 30, 31 og 47)

2. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med Rettens nægtelse af at anordne bevisoptagelse – rækkevidde (Rettens procesreglement, art. 66, stk. 1) (jf. præmis 21-23)

3. Appel – anbringender – anfægtelse af den for Retten anfægtede afgørelse og ikke af Rettens dom – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 36 og 37)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser – forpligtelse til efter skriftlig anmodning at meddele kendetegnene og de relative fordele ved det valgte bud samt navnet på tilslagsmodtageren – den ordregivende myndigheds forpligtelse til at fremlægge en minutiøs sammenlignende undersøgelse af det valgte bud og buddet fra den udelukkede bydende – foreligger ikke – åbenbart ubegrundet anbringende (art. 256 TEUF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 3) (jf. præmis 39, 40 og 44)

5. Retspleje – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene [statutten for Domstolen, art. 21; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 47)

6. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurderingen af fakta og beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 57)
Artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/29 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at de midlertidige reproduktionshandlinger, der udføres under en såkaldt »datafangstproces«, der består i at foretage elektroniske og automatiske søgninger i avisartikler og i at identificere og udvælge forud fastlagte søgeord fra disse artikler med henblik på at effektivisere udarbejdelsen af resuméer af avisartikler, og som materialiserer sig ved scanning af avisartikler efterfulgt af en konvertering til en tekstfil og derefter dannelse af en fil, der indeholder et uddrag på 11 ord, opfylder betingelsen om, at disse handlinger skal udgøre en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces, uagtet at de indleder og afslutter denne proces og indebærer en menneskelig indgriben.

Begrebet »integrerende og væsentlig del af en teknisk proces« kræver nemlig, at de midlertidige reproduktionshandlinger helt og holdent udføres inden for rammerne af en teknisk proces, og at de således ikke helt eller delvist udføres uden for en sådan proces. Dette begreb indebærer ligeledes, at udførelsen af den midlertidige reproduktionshandling er nødvendig i den forstand, at den pågældende tekniske proces ikke ville kunne udføres korrekt og effektivt uden denne handling.

Da artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/29 desuden ikke præciserer, på hvilket stadium af den tekniske proces de midlertidige reproduktionshandlinger skal foretages, kan det ikke udelukkes, at en sådan handling indleder eller afslutter denne proces.

På samme måde er der intet i denne bestemmelse, der tilsiger, at den tekniske proces ikke må indebære nogen menneskelig indgriben, og navnlig at det er udelukket, at denne fremgangsmåde iværksættes manuelt med det formål at fremstille en første midlertidig reproduktion.

(jf. præmis 30-34 og 39 samt domskonkl. 1)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Transport

–

transport ad landevej

–

kørekort

–

direktiv 91/439

–

gensidig anerkendelse af kørekort

–

inddragelse af førerret til kategori B-motorkøretøjer i en første medlemsstat

–

førerret til kategori B efterfølgende udstedt i en anden medlemsstat under tilsidesættelse af bopælskravet, derefter en kategori C-førerret

–

kørekort til kategori C, hvoraf der ikke fremgår nogen manglende overholdelse af bopælskravet

–

den første medlemsstats nægtelse af at anerkende gyldigheden af disse nye førerrettigheder

–

lovlig (Rådets direktiv 91/439, som ændret ved direktiv 2000/56, art. 1, stk. 2, og art. 8, stk. 2 og 4) (jf. præmis 32, 33, 47-51 og 54 samt konkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – fortolkning af artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1), i lyset af artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – førerret til kategori B, som en medlemsstat under tilsidesættelse af bopælskravet har udstedt til en statsborger i en anden medlemsstat, efter at den pågældende havde fået inddraget sit nationale kørekort efter udløbet af en periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort – den førstnævnte medlemsstats senere tildeling af førerret til kategori C under overholdelse af bopælskravet – bopælsmedlemsstatens mulighed for at nægte at anerkende gyldigheden af disse førerrettigheder.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Kommissionens direktiv 2000/56/EF af 14. september 2000, er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende en førerret til kategori B- og C-motorkøretøjer udstedt af en anden medlemsstat til en person, som den første medlemsstat tidligere har iværksat foranstaltninger over for i henhold til direktivets artikel 8, stk. 2, når førerretten til kategori B-motorkøretøjer i den anden medlemsstat er blevet meddelt under tilsidesættelse af kravet om sædvanlig bopæl i direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), hvilket fremgår af selve angivelserne i kørekortet, og når førerretten til kategori C-motorkøretøjer er blevet meddelt på grundlag af den første førerret, uden at tilsidesættelsen af nævnte bopælskrav fremgår af det nye kørekort, der er udstedt i medfør af meddelelsen om førerret til kategori C-motorkøretøjer.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 10. maj 2010 i sag T-98/10, Franssons Verkstäder mod KHIM, hvorved Retten afviste et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af EF-design nr. 253778-0001 (hakkelsesmaskiner) til prøvelse af afgørelse R 690/2007-3 truffet den 22. oktober 2009 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved annullationsafdelingens afgørelse om afslag på en begæring om ugyldighed, indgivet af Lindner Recyclingtech, blev ophævet – søgsmålsfrister – åbenbart, at sagen ikke kan antages til realitetsbehandling.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 24. september 2009 i sag T-110/09, Bayramoglu mod Parlamentet og Rådet, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Rådets afgørelse 2004/511/EF af 10. juni 2004 om det cypriotiske folks repræsentation i Europa-Parlamentet i tilfælde af en løsning på Cypern-problemet – sag anlagt for sent.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 17. november 2009 i sag T-295/09, Hansen mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål som åbenbart ugrundet, der var anlagt med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet, idet den har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure efter artikel 226 EF over for Kongeriget Sverige, og om, at Kommissionen tilpligtes at udøve sin initiativret, at træffe foranstaltninger og at støtte initiativer til fremme af handikappedes ret til ligeværdige og diskrimineringsfrie arbejdsliv.
Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 19. november 2009 i sag T-234/06, Torresan mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et søgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 29. juni 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 517/2005-2) vedrørende en sag om ugyldighed mellem Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG og Giampietro Torresan.
Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 22. november 2010 – Selipar – Sociedade Unipessoal mod Fazenda Pública

(Sag C-199/10)

»Procesreglements artikel 104, stk. 3, første afsnit – artikel 56 EF og 58 EF – beskatning af udbytte – kildebeskatning – national skattelovgivning, der fritager udbytte udloddet til hjemmehørende selskaber«

1. Fællesskabsret – principper – ligebehandling – forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – forholdet mellem artikel 12 EF og artikel 43 EF og 56 EF (art. 12 EF, 43 EF og 56 EF) (jf. præmis 23 og 24)

2. Frie kapitalbevægelser – restriktioner – skattelovgivning – selskabsskat – beskatning af udbytte (art. 56 EF og 58 EF) (jf. præmis 36-38, 40, 41, 43 og konkl.)

Angående

Præjudiciel – Supremo Tribunal Administrativo – foreneligheden med artikel 12 EF, 43 EF og 56 EF samt artikel 58, stk. 3, EF (nu artikel 18 TEUF, 49 TEUF og 63 TEUF samt artikel 65, stk. 3, TEUF) og med artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6) af en national skattelovgivning om beskatning af udbytte udloddet af et hjemmehørende selskab til et ikke-hjemmehørende modtagende selskab, der ejer en andel i det udloddende selskabs kapital på under 25% – beskatning ved indeholdelse af kildeskat med en sats på 15% foreskrevet i den dobbeltbeskatningsoverenskomst, der er indgået mellem de to omhandlede medlemsstater – fritagelse for udbytte udloddet til hjemmehørende selskaber.

Konklusion

Artikel 56 EF og 58 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for en skatteordning, som følger af en konvention til undgåelse af dobbeltbeskatning indgået mellem to medlemsstater, hvorefter der indeholdes kildeskat på 15% af udbytte, som udloddes af et selskab, som er etableret i en medlemsstat, til et selskab, som er etableret i en anden medlemsstat, når den førstnævnte medlemsstats nationale lovgivning fritager udbytte, der betales til et hjemmehørende selskab. Et andet resultat er alene muligt, såfremt den indeholdte kildeskat kan modregnes i den skyldige skat i den anden medlemsstat med et beløb, der svarer til forskelsbehandlingen. Det tilkommer den forelæggende ret at bedømme, om en sådan udligning af forskelsbehandlingen finder sted ved en anvendelse af alle bestemmelserne i overenskomsten om undgåelse af dobbeltbeskatning og forhindring af skatteunddragelse for så vidt angår skatter på indkomst, indgået den 26. oktober 1993 mellem Den Portugisiske Republik og Kongeriget Spanien.
Appel af kendelser afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 19. november 2009 i sagerne T-94/07 og T-40/08, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4963 endelig af 24. oktober 2006, hvorved det fastslås, at nogle finansieringskilder, som er anvendt af selskabet TVO til opførelse af en atomreaktor i Finland (projektet »Olkiluoto«), ikke udgør statsstøtte (sag T-94/07), og et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4323 endelig af 25. september 2007, hvorved det fastslås, at den garanti, som Frankrig har stillet gennem Compagnie française d’assurance pour le commerce extérieur til dækning af et lån ydet til selskabet Teollisuuden Voima Oy til opførelse af en atomreaktor i Finland (projektet »Olkiluoto 3«), ikke udgør statsstøtte (sag T-40/08) – bistand fra en advokat, der ikke er tredjemand.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Judecătoria Focşani – fortolkning af artikel 49 TEUF, 56 TEUF, 57 TEUF, artikel 59, stk. 1, TEUF, artikel 169 TEUF og direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 8, s. 17), direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228, s. 12), direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29), direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EUT L 149, s. 14) og direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT L 263, s. 11) – ansvarsforsikring for motorkøretøjer – skader forårsaget af forsikrede køretøjer – national lovgivning, som indeholder udelukkelsesbestemmelser, der er til skade for forbrugerne – udelukkelsesbetingelser, som går videre end dem, der er fastsat ved direktiverne – den nationale rets mulighed for at erklære en bestemmelse om udelukkelse af den forsikrede risiko for ugyldig.