DOMSTOLENS DOM AF 1. OKTOBER 1991. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN FRANSKE REPUBLIK. - TRAKTATBRUD - GRAENSEVAERDI FOR BLY I LUFTEN. - SAG C-13/90.



Samling af Afgørelser 1991 side I-04327

Pub.RJ side Pub somm



Sammendrag

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - gennemfoerelse af et direktiv uden lovgivningsvirksomhed - betingelser - generelt retligt grundlag med sikkerhed for direktivets fulde efterlevelse - en praksis i overensstemmelse med direktivets krav ikke tilstraekkelig

(EOEF-Traktaten, art. 189, stk. 3)

2. Miljoe - luftforurening - direktiv 82/884 - fastsaettelse af en graensevaerdi for koncentrationen af bly - vedtagelse af en retligt bindende norm - pligt for medlemsstaterne

(Raadets direktiv 82/884, art. 2)

Sammendrag

1. Som Domstolen har fastslaaet (jf. f.eks. domme af 30.5.1991, sag C-361/88 og sag C-59/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 0000, og s. 0000) forudsaetter gennemfoerelsen i national ret af et direktiv ikke noedvendigvis, at direktivets bestemmelser gengives ordret paa en bestemt maade i udtrykkelige specialbestemmelser, men alt efter direktivets indhold er det tilstraekkeligt, at der foreligger et generelt, retligt grundlag, der sikrer, at direktivet efterleves fuldt ud og med bestemthed og klarhed, saaledes at de af direktivet omfattede personer i det omfang, det ved direktivet tilsigtes at skabe rettigheder for den enkelte, saettes i stand til at faa fuldt kendskab til deres rettigheder og i givet fald til at haandhaeve disse rettigheder ved en national domstol.

Det forhold, at praksis i en stat er i overensstemmelse med de krav, der stilles for at efterkomme et direktiv, er ikke en begrundelse for ikke at gennemfoere direktivet i national ret ved bestemmelser, hvorved der skabes en klar, praecis og gennemskuelig retsstilling, saaledes at den enkelte kender sine rettigheder og forpligtelser. Medlemsstaterne skal nemlig, for at sikre at direktiver retligt og ikke blot faktisk anvendes fuldt ud, skabe en praecis lovramme for det omraade, der er tale om.

2. Som Domstolen har fastslaaet (jf. dom af 30.5.1991, sag C-59/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 0000), er den medlemsstaterne paalagte forpligtelse til at fastsaette en graensevaerdi for bly i luften, der ikke paa bestemte betingelser maa overskrides, jf. artikel 2 i direktiv 82/884, efter direktivets artikel 1 indfoert for at bidrage konkret til at beskytte mennesket mod virkningerne af bly i miljoeet. Bortset fra, at bestemmelsen ikke finder anvendelse paa forureningsrisikoen paa arbejdspladser, indebaerer den, at der i alle tilfaelde, hvor der ved overskridelse af graensevaerdier vil kunne opstaa fare for menneskers sundhed, bestaar en mulighed for de paagaeldende for at goere deres rettigheder gaeldende, idet de kan paaberaabe sig bindende retsregler. I oevrigt er fastsaettelse af en graensevaerdi ved bestemmelser, som uomtvisteligt er retligt bindende, ogsaa noedvendig for, at alle, hvis virksomhed vil kunne medfoere gener, kan faa praecist kendskab til de forpligtelser, der paahviler dem.

Afgørelse

udtalt og bestemt:

1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de bestemmelser, som er noedvendige for at gennemfoere Raadets direktiv 82/884/EOEF af 3. december 1982 om en graensevaerdi for bly i luften.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.