1.

Det første anbringende vedrører en fejlagtig anvendelse af en fast korrektion. — I denne forbindelse gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med proportionalitetsprincippet i forbindelse med de finansielle korrektioner, idet den fejlagtigt anvendte en fast korrektion og tilsidesatte artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 1306/2013 (2) og retten til god forvaltning, for så vidt som den ikke undersøgte de spanske myndigheders risikovurderinger med den fornødne omhu. Dette anbringende kan opdeles i følgende underled, der såvel isoleret set som samlet betragtet godtgør den anvendte finansielle korrektions uforholdsmæssige karakter. — III.1. Et urigtigt skøn, da Kommissionen konkluderede, at der foreligger en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til omfanget af kontrollerne med det lovbestemte forvaltningskrav nr. 1. — Kommissionen begik en fejl: i) Fordi den ikke tog hensyn til den omstændighed, at inspektørerne i forbindelse med kontrollerne på stedet verificerede kravet om måling af anlæggene til opbevaring af husdyrgødning og revisionen af driftsjournalen; ii) Fordi ingen af målingerne eller kontrollerne på stedet i forbindelse med revisionen påviste nogen uregelmæssigheder begået af støttemodtagerne, eller nogen fejl, som inspektørerne kunne have begået i forbindelse med de gennemførte kontroller; iii) Kommissionen kvalificerede »Meddelelsen af resultater« som en svaghed i omfanget og kvaliteten af kontrollerne med de lovbestemte krav, som i givet fald kun kunne være blevet kvalificeret som en svaghed ved hovedkontrollen, hvilket allerede specifikt blev vurderet af Kommissionen i den sammenfattende rapport. — III.2. Et urigtigt skøn, da Kommissionen konkluderede, at der foreligger en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til omfanget af kontrollerne med det lovbestemte forvaltningskrav nr. 3. — Kommissionen begik en dobbelt fejl i forbindelse med vurderingen af det lovbestemte forvaltningskrav nr. 3: i) Kommissionen begik en fejl, da den med urette, og uden faktisk grundlag herfor i kontrollerne på stedet i forbindelse med revisionen, antog, at bedrifternes parceller, som er gengivet i kontrolstikprøven, omfattede vilde plantearter, for hvilke det var nødvendigt at vedtage bevaringsplaner; ii) Kommissionen begik en fejl, da den krævede, at landbrugere og avlere direkte overholder direktivets bilag II, uden at der foreligger nogen planer, som på forhånd fastlægger de bevarelsesforanstaltninger, som i givet fald bliver nødvendige; iii) Kommissionen begik en fejl, da den fandt, at det ville have været muligt at pålægge landbrugerne sanktioner for en angivelig tilsidesættelse af direktivet, og at manglen heraf har påført Unionen et økonomisk tab. — III.3. Et urigtigt skøn og manglende forholdsmæssighed, da Kommissionen konkluderede, at kontrollerne med fastlæggelsen af de lovbestemte forvaltningskrav nr. 7 og 8 var behæftet med systemiske mangler. — Hvad angår fastlæggelsen (af de lovbestemte forvaltningskrav nr. 7 og 8) begik Kommissionen en fejl: i) Idet den ikke tog hensyn til princippet om sanktioners forholdsmæssighed, da den fandt, at myndighederne i Castilla y León burde have pålagt landbrugerne sanktioner, når der var dyr, som kun havde ét øremærke (i stedet for de to foreskrevne), uanset det manglende antal øremærker; ii) Da den fandt, at anvendelsen af et grundlæggende princip i EU-retten som princippet om sanktioners forholdsmæssighed er afhængig af de nationale myndigheders gennemførelse heraf; iii) Da den ikke tog hensyn til den omstændighed, at de spanske myndigheder i forbindelse med inspektionerne gennemførte kontroller, der som minimum frembragte et resultat, som svarede til det, som ville have fulgt af anvendelsen af en tolerancemargen på 20 % for øremærker, som Kommissionen har accepteret for andre medlemsstater. — Hvad angår registreringen af de lovbestemte forvaltningskrav nr. 7 og 8 begik Kommissionen en fejl: i) Da den tillagde svagheden en uforholdsmæssig betydning, når Kommissionen kunne have gentaget kontrollerne og konstateret antallet af dyr på bedrifterne ved at konsultere den nationale database for husdyr; ii) Da den ikke tog hensyn til den omstændighed, at revisionen til trods for de angivelige svagheder ved kontrollen ikke havde afsløret tilfælde, hvor landbrugeren havde begået overtrædelser, som kunne pålægges sanktioner, således at der heller ikke kunne have været tale om en skade for Unionens finansielle interesser. — III.4. Et urigtigt skøn, og et muligt element i det generelle krav i artikel 72, stk. 1, litra b), nr. ii), i forordning (EU) nr. 809/2014 (3) blev tillagt uforholdsmæssig betydning. — Kommissionen begik en fejl: i) Fordi støttemodtagerens underskrift ikke er et krav i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i Kommissionens gennemførelsesforordning nr. 809/2014. ii) Listen over parceller var allerede opført i retsakterne om kontrol af støtteberettigelse, hvilken kontrol blev gennemført samtidigt, således at der ikke var nogen finansiel risiko for EU-budgettet. Desuden er dette ikke en betingelse, der kræves opfyldt i henhold til Kommissionens nævnte gennemførelsesforordning; iii) Den manglende angivelse af detaljer om landskabselementerne var allerede blevet uploadet til tablet pc’en inden kontrollerne, og Kommissionen har ikke påvist, at udeladelsen af de elementer, som ikke er blevet ændret, medfører en forøget risiko for, at der begås overtrædelser, eller at overtrædelser ikke opdages. — III.5. Uberettiget afvisning af vurderingen af risikoen baseret på en ekstrapolering af resultaterne af kontrollerne i 2018. — Kommissionen begik en fejl, da den »ab initio« afviste beregningen af risikoen baseret på en ekstrapolering af resultaterne af kontrollerne gennemført i 2018 ved at: i) Betvivle pålideligheden af metoden til beregning af risikoen; ii) Hævde, at beregningen af risikoen ikke var baseret på et repræsentativt udsnit af den udsatte population; og iii) Hævde, at det ikke er muligt at gentage kontrollerne. — III.6. Konklusioner om den manglende forholdsmæssighed i forbindelse med vurderingen af risikoen for EU-budgettet ved hjælp af et fast beløb i stedet for at foretage ekstrapoleringer, der bedre stemmer overens med de konstaterede risicis realitet. — Kommissionen begik en fejl: i) Ved ikke tage hensyn til den exceptionelle karakter af de faste korrektioner; ii) Ved at hævde, at en fast korrektion er en (nøjagtig og udtømmende) beregning af risikoen for fondene, som ikke kan sammenlignes med den i denne sag foreslåede ekstrapolering; iii) Ved at have overdrevet de finansielle konsekvenser af svaghederne i kontrolsystemerne; iv) Ved at have generaliseret resultaterne af isolerede kontroller og præsenteret dem som svagheder, som angiveligt påvirkede alle støttemodtagerne, og således pålagt en fast korrektion.