DA Den Europæiske Unions Tidende C 82/19

Sag anlagt den 4. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland

(Sag C-50/09)

(2009/C 82/35)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Oliver, C. Clyne og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), idet Irland — har undladt at gennemføre direktivets artikel 3 — har undladt at sikre, at betingelserne i direktivets artikel 2, 3 og 4 vil blive opfyldt fuldstændig i de tilfælde, hvor de irske byggemyndigheder og Environmental Protection Agency begge har beslutningskompetence vedrørende et projekt — har udeladt nedrivningsarbejder fra området for den lovgivning, der gennemfører direktivet.

— Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Manglende gennemførelse af direktivets artikel 3

Kommissionen gør gældende, at section 173 i Planning and Development Regulations 2000, der kræver, at byggemyndighederne skal tage hensyn til erklæringen om miljøpåvirkning og oplysninger fra hørte, henhører under forpligtelsen i direktivets artikel 8 til at tage oplysninger, der er indhentet i henhold til direktivets artikel 5, 6 og 7, med i betragtning. Efter Kommissionens opfattelse svarer section 173 ikke til den videregående forpligtelse i direktivets artikel 3 til at sikre, at en vurdering af indvirkningen på miljøet påviser, beskriver og vurderer alle de forhold, der henvises til i denne bestemmelse.

Hvad angår artikel 94, 108 og 111 og bilag 6 i Planning and Development Regulations 2001, har Kommissionen bemærket følgende: Artikel 94 sammenholdt med bilag 6.2(b) fastlægger de oplysninger, som en erklæring om miljøpåvirkning skal indeholde. Det er en henvisning til de oplysninger, som bygherren skal fremkomme med i henhold til direktivets artikel 5. Der skal derfor sondres mellem denne og vurderingen af indvirkningen på miljøet, der er den generelle vurderingsprocedure. Artikel 108 og 111 forpligter byggemyndighederne til at vurdere, om en erklæring om miljøpåvirkning er tilstrækkelig. Kommissionen er af den opfattelse, at disse bestemmelser vedrører direktivets artikel 5, men at de ikke kan træde i stedet for en gennemførelse af direktivet artikel 3. De oplysninger, som en bygherre skal fremkomme med, er kun en del af en vurdering af indvirkningen på miljøet, og bestemmelser vedrørende sådanne oplysninger kan ikke træde i stedet for forpligtelsen i artikel 3.

Undladelse af at kræve, at myndighedernes indbyrdes koordination er passende

Selv om Kommissionen i princippet ikke har noget imod at beslutningskompetencen ligger på flere niveauer, eller at ansvaret for at træffe beslutninger vedrørende det samme projekt opdeles mellem forskellige beslutningstagere, er den bekymret for den præcise måde, hvorpå de forskellige beslutningstageres forpligtelser fastlægges. Efter Kommissionens opfattelse indeholder den irske lovgivning ingen forpligtelse for beslutningstagere til at koordinere effektivt med hinanden, og den er derfor i strid med direktivets artikel 2, 3 og 4.

Undladelse af at anvende direktivet på nedrivningsarbejder

Kommissionen er af den opfattelse, at når de andre betingelser, der er fastsat i direktivet, er opfyldt, skal der foretages en vurdering af indvirkningen på miljøet med hensyn til nedrivningsarbejder. Irland ville angiveligt undtage næsten alle nedrivningsarbejder ved Planning and Development Regulations 2001 (bilag 2, afsnit I, klasse 50). Efter Kommissionens opfattelse stemmer dette ganske givet ikke overens med direktivet.

(1) EFT L 175, s. 40.