Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - protokollen vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen - spørgsmålet om, hvilke nationale domstole der har beføjelse til at anmode Domstolen om at træffe præjudiciel afgørelse - retter, der træffer afgørelse »som appelinstans« - begreb - Italien - Corte d'appello under behandlingen af en sag til prøvelse af et afslag på en begæring om fuldbyrdelsespåtegning - omfattet

(Konventionen af 27.9.1968, art. 40, stk. 1; protokollen af 3.6.1971, art. 2, nr. 2)

2. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - prøvelse foretages af retten i den stat, begæringen er rettet til - grænser - Domstolens efterprøvelse

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

3. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - begreb

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

4. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilfælde, hvor retten i domsstaten har anvendt national ret eller fællesskabsretten urigtigt - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF); konventionen af 27.9.1968, art. 27 og 29 samt art. 34, stk. 3)

5. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - tilfælde, hvor der i domsstaten består en intellektuel ejendomsret til karrosseridele til automobiler - ikke omfattet

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

Sammendrag

1. Corte d'appello må, under behandlingen af en sag til prøvelse af et afslag på en begæring om fuldbyrdelsespåtegning i medfør af artikel 40, stk. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, anses for at være en ret, der træffer afgørelse som appelinstans, og dermed, i henhold til artikel 2, nr. 2, i protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen, at have beføjelse til at anmode Domstolen om præjudicielt at træffe afgørelse om et spørgsmål vedrørende fortolkningen af konventionen.

Selv om begge faser af eksekvaturproceduren, som fastsat i konventionens artikel 31 ff., i Italien behandles af Corte d'appello og hermed tilsyneladende af samme instans, hvilket er resultatet af et valg, Den Italienske Republik har foretaget, kan dette dog ikke skjule, at en procedure, der er iværksat i henhold til artikel 32, stk. 1, vedrørende fremsættelse af begæring om fuldbyrdelsespåtegning, er en anden end den, der iværksættes i henhold til artikel 40, stk. 1. I det første tilfælde træffer Corte d'appello, i medfør af artikel 34, stk. 1, afgørelse, uden at den part, mod hvem fuldbyrdelsen begæres, kan fremsætte bemærkninger på dette tidspunkt af sagens behandling. I det andet tilfælde skal den part, mod hvem fuldbyrdelsen begæres, derimod i medfør af artikel 40, stk. 2, tilsiges til at give møde for Corte d'appello.

( jf. præmis 21, 22 og 23 )

2. De kontraherende stater kan, som følge af forbeholdet i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, ganske vist som udgangspunkt frit fastlægge, hvilke krav der i overensstemmelse med deres nationale opfattelse stilles ifølge deres grundlæggende retsprincipper, men grænserne for begrebet må fastlægges ved en fortolkning af konventionen. Det tilkommer således ikke Domstolen at fastlægge indholdet af en kontraherende stats grundlæggende retsprincipper, men det påhviler den dog at efterprøve de grænser, inden for hvilke en ret i en kontraherende stat kan anvende begrebet som begrundelse for ikke at anerkende en retsafgørelse, der er truffet af en ret i en anden kontraherende stat.

( jf. præmis 27 og 28 )

3. En anvendelse af klausulen om grundlæggende retsprincipper i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, kan kun komme på tale i tilfælde, hvor anerkendelse eller fuldbyrdelse af den retsafgørelse, der er truffet i en anden kontraherende stat, på helt uantagelig måde vil være i strid med retsordenen i den stat, begæringen rettes til, idet dette ville udgøre et indgreb i et grundlæggende princip. For at være i overensstemmelse med forbuddet mod efterprøvelse af den udenlandske retsafgørelses realitet, må det kræves, at indgrebet udgør en åbenbar overtrædelse af en retsregel, der anses for væsentlig i retsordenen i den stat, begæringen rettes til, eller af en rettighed, der er anerkendt som grundlæggende i den pågældende retsorden.

( jf. præmis 30 )

4. Retten i den stat, begæringen rettes til, kan ikke - uden at dette bringer formålet med konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, i fare - nægte at anerkende en retsafgørelse fra en anden kontraherende stat, alene fordi den finder, at national ret eller fællesskabsretten er anvendt urigtigt i afgørelsen. Det må tværtimod antages, at retsmiddelsystemerne i hver enkelt kontraherende stat, suppleret med adgangen til at forelægge præjudicielle spørgsmål i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF), udgør en tilstrækkelig garanti for borgerne i sådanne tilfælde.

( jf. præmis 33 )

5. Artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, skal fortolkes således, at en retsafgørelse truffet af en ret i en kontraherende stat - hvori det anerkendes, at der består en intellektuel ejendomsret til karrosseridele til automobiler, og som tillægger rettens indehaver en beskyttelse, som sætter ham i stand til at forbyde andre personer, der driver erhvervsvirksomhed i en anden kontraherende stat, at fremstille, sælge, forsende i transit, importere eller eksportere karrosseridelene til den pågældende stat - ikke kan anses for at være i strid med grundlæggende retsprincipper.

( jf. præmis 34 og domskonkl. )