KREMZOW 
DOMSTOLENS DOM (Femte Afdeling) 
29. maj 1997 * 
I sag C-299/95, 
angående en anmodning, som Oberster Gerichtshof (Østrig) i medfør af 
EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret 
verserende sag, 
Friedrich Kremzow, 
biintervenient: Wilfried Weh, 
mod 
Republikken Østrig, 
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 
164 og af en række bestemmelser i konventionen til beskyttelse af menneskeret­
tigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, 
har 
DOMSTOLEN (Femte Afdeling) 
sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moitinho de Almeida (refererende dom­
mer), og dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann, 
* Proccssprog: tysk. 
I - 2637 
DOM AF 29.5.1997 — SAG C-299/95 
generaladvokat: A. La Pergola 
justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, 
efter at der er indgivet skriftlige indlæg af: 
— Friedrich Kremzow ved advokat Richard Soyer, Wien 
— Republikken Østrig ved ekspeditionssekretær Herbert Arzberger, Kammerad­
vokaten, som befuldmægtiget 
— biintervenienten i hovedsagen, Wilfried Weh 
— den østrigske regering ved kontorchef Wolf Okresek, Forbundskanslerens 
Kontor, Statsforfatningsspørgsmål, som befuldmægtiget 
— den tyske regering ved kontorchef Ernst Röder, Forbundsøkonomiministeriet, 
som befuldmægtiget 
— den græske regering ved kommitteret Aikaterini Samoni-Rantou og forsknings­
medarbejderne Lydia Pnevmatikou og Georgios Karipsiadis, alle Sekretariatet 
for EF-ret, Udenrigsministeriet, som befuldmægtigede 
I - 2638 
KREMZOW 
— den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmægtig Anne 
de Bourgoing, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmægti­
gede 
— Det Forenede Kongeriges regering ved Lindsey Nicoli, Treasury Solicitor's 
Department, som befuldmægtiget, bistået af barrister Daniel Bethlehem 
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ulrich Wölker, Kommis­
sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, 
på grundlag af retsmøderapporten, 
efter at der i retsmødet den 9. januar 1997 er afgivet mundtlige indlæg af Friedrich 
Kremzow, af Republikken Østrig, af Wilfried Ludwig Weh, af den østrigske rege­
ring, af den græske regering, af den franske regering og af Kommissionen, 
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 6. februar 1997, 
afsagt følgende 
Dom 
1 Ved kendelse af 29. august 1995, indgået til Domstolen den 18. september 1995, har 
Oberster Gerichtshof i medfør af EF-traktatens artikel 177 forelagt en række præ­
judicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 164 og af en 
række bestemmelser i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og 
grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »konventionen«). 
I - 2639 
DOM AF 29.5.1997 — SAG C-299/95 
2 Spørgsmålene er blevet rejst under en tvist mellem Friedrich Kremzow og Repu­
blikken Østrig angående krav om erstatning for den skade, som Kremzow mener 
at have lidt som følge af, at Oberster Gerichtshof efter en rettergang, som Den 
Europæiske Menneskerettighedsdomstol har kendt i strid med konventionens 
artikel 6 (dom af 21.9. 1993, Kremzow mod Østrig, serie A, nr. 268-B), idømte ham 
straf af fængsel på livstid. 
3 Kremzow, der er østrigsk statsborger og pensioneret dommer, tilstod i december 
1982, i Østrig, at have myrdet en østrigsk advokat. Han trak senere sin tilståelse 
tilbage. 
4 Ved dom af 8. december 1984 blev han af nævningetinget ved Kreisgericht Kor-
neuburg kendt skyldig i manddrab (den østrigske straffelovs § 75) og ulovlig 
våbenbesiddelse (den østrigske våbenlovs § 36). Retten idømte ham straf af fængsel 
i 20 år, som skulle udstås i en institution for sindslidende lovovertrædere. 
5 Efter et retsmøde, hvor Kremzow ikke var til stede, idet han ikke havde begæret 
sig fremstillet, og retten ikke ex officio havde truffet beslutning herom, stadfæstede 
Oberster Gerichtshof som appelinstans ved dom af 2. juli 1986 nævningetingets 
dom for så vidt angik skyldsspørgsmålet, men idømte Kremzow fængsel på livstid 
og ophævede bestemmelsen om, at han skulle anbringes i hospital for sindslidende. 
Oberster Gerichtshof forkastede endvidere den af Kremzow og hans pårørende 
iværksatte kassationsappel af førsteinstansens dom. 
6 Sagen blev derefter indbragt for Menneskerettighedskommissionen og efterføl­
gende for Menneskerettighedsdomstolen, der ved dom af 21. september 1993 
I - 2640 
KREMZOW 
fastslog, at Kremzow burde have haft mulighed for »at forsvare sig personligt« for 
Oberster Gerichtshof i overensstemmelse med konventionens artikel 6, stk. 3, litra 
c), selv om han ikke havde fremsat begæring herom, henset til betydningen af det 
retsmøde i appelsagen, hvor strafspørgsmålet blev behandlet. Den Europæiske 
Menneskerettighedsdomstol fandt derfor, at der var sket en overtrædelse af kon­
ventionens artikel 6, og tilkendte Kremzow 230 000 ÖS i omkostninger og udlæg. 
7 Efter denne dom anlagde Kremzow flere sager ved de østrigske domstole dels med 
begæring om nedsættelse af straffen i medfør af § 410 i den østrigske strafferets­
plejelov, dels med påstand om, at han i medfør af konventionens artikel 5, stk. 5, 
tilkendtes 3 969 058,65 ÖS i erstatning for den skade, han var blevet påført som 
følge af ulovlig frihedsberøvelse i tiden fra den 3. juli 1986 til den 30. september 
1993. 
8 Under erstatningssagen, der behandledes civilretligt, gjorde Kremzow gældende, at 
enhver, der har været frihedsberøvet i strid med konventionens artikel 5, stk. 1-4, 
er berettiget til erstatning i medfør af bestemmelsens stk. 5. Bestemmelsen måtte 
være direkte anvendelig i østrigsk ret og kunne begrunde et krav om erstatning, 
såfremt der forelå en krænkelse af den personlige frihed. Menneskerettighedsdom­
stolen havde definitivt fastslået, at den straf, han var blevet idømt, var retsstridig, 
hvorfor frihedsberøvelsen af ham ikke kunne anses for lovlig frihedsberøvelse efter 
domfældelse af en kompetent domstol i konventionens artikel 5, stk. 1, litra a)'s 
forstand. 
9 I første instans fik Kremzow ikke medhold i sin erstatningspåstand, nærmere 
bestemt ved Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien's afgørelse af 9. februar 
1994, der blev stadfæstet af Oberlandesgericht Wien den 25. juli 1994 med den 
begrundelse, at det af § 2, stk. 3, i Amtshaftungsgesetz (østrigsk lov om embedsan-
I - 2641 
DOM AF 29.5.1997 — SAG C-299/95 
svar) følger, at afgørelser truffet af Oberster Gerichtshof ikke kan give anledning til 
erstatningskrav. 
10 Ved kendelse af 3. april 1995 traf Oberster Gerichtshof i øvrigt bestemmelse om, at 
Kremzow's begæring om nedsættelse af den idømte straf ikke kunne tages til følge. 
11 Under en ekstraordinær revisionsanke, som Kremzow har iværksat til prøvelse af 
Oberlandesgericht Wien's dom af 25. juli 1994, har han navnlig gjort gældende, at 
retsforhandlingerne for Oberster Gerichtshof forud for rettens kendelse af 3. april 
1995 ikke har afhjulpet konventionskrænkelsen; dertil kræves, at appelsagen for 
Oberster Gerichtshof går om. Han har endvidere fremsat begæring om, at Ober­
ster Gerichtshof forelægger De Europæiske Fællesskabers Domstol en præjudiciel 
anmodning angående spørgsmålet om, hvorvidt den forelæggende ret er bundet af 
Menneskerettighedsdomstolens dom. 
12 Den forelæggende ret har henvist til, at den i sagen skal tage stilling til den grund­
læggende ret til personlig frihed og til sanktioner af civilretlig karakter, der er 
knyttet til en krænkelse af denne ret, som er grundlaget og forudsætningen for, at 
alle andre frihedsrettigheder kan udøves uforstyrret, herunder navnlig retten til fri 
bevægelighed og fri erhvervsudøvelse, hvorfor retten har besluttet at udsætte sagen 
og at anmode Domstolen om at besvare følgende præjudicielle spørgsmål: 
»1) Skal samtlige eller i det mindste de materielle bestemmelser i den europæiske 
konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende friheds-
I - 2642 
KREMZOW 
rettigheder (herefter ΈΜΚ') — herunder bestemmelserne i EMK's artikel 5, 6 
og 53, som sagen for Oberster Gerichtshof angår — anses for en integrerende 
del af fællesskabsretten (EØF-traktatens artikel 164), således at De Euro­
pæiske Fællesskabers Domstol i medfør af EØF-traktatens artikel 177, stk. 1, 
har kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af 
denne konvention? 
2) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende — i det mindste i henseende til 
EMK's artikel 5 og artikel 6 — forelægges De Europæiske Fællesskabers 
Domstol følgende yderligere spørgsmål: 
a) Er de nationale domstole bundet af en dom afsagt af Den Europæiske 
Menneskerettighedsdomstol, hvorved der er blevet konstateret overtræ­
delser af EMK, i det mindste således, at de ikke må lægge til grund, at den 
i dommen omhandlede adfærd fra statslige organers side har været i over­
ensstemmelse med konventionen? 
b) Er det udelukket at gøre erstatningskrav, der støttes på EMK's artikel 5, 
stk. 5, gældende, såfremt skaden er forårsaget af en afgørelse truffet af 
Oberster Gerichtshof? 
c) Er frihedsberøvelse i den i EMK's artikel 5, stk. 1, litra a), omhandlede 
betydning ex tune i strid med konventionen, såfremt Menneskerettigheds­
domstolen har fastslået, at retten under straffesagen har tilsidesat retter-
gangsprincipper i henhold til konventionens artikel 6? 
I - 2643 
DOM AF 29.5.1997 — SAG C-299/95 
d) Skal der tillægges det argument betydning, som sagsøgte har gjort gæl­
dende i en sag om embedsansvar, nemlig at straffen ikke ville være blevet 
udmålt anderledes, såfremt den af Menneskerettighedsdomstolen fastslåede 
overtrædelse af konventionens artikel 6 ikke var sket, selv om den 
østrigske strafferetsplejelovgivning ikke — hidtil — har indeholdt hjemmel 
til, at sagen i så tilfælde genoptages eller hjemvises, således at rettergangs­
fejlen kunne afhjælpes? 
e) Påhviler bevisbyrden for, at der er kausalitet mellem overtrædelsen af 
EMK's artikel 6 og frihedsberøvelsen, sagsøgeren, eller påhviler bevis­
byrden for, at dette ikke er tilfældet, sagsøgte?« 
Domstolens kompetence 
13 Ifølge Kremzow følger Domstolens kompetence til at besvare de præjudicielle 
spørgsmål navnlig af den omstændighed, at han er borger i Den Europæiske 
Union, og at han som sådan er omfattet af retten til fri bevægelighed for personer 
i henhold til EF-traktatens artikel 8 A. Da enhver borger har ret til at færdes frit på 
medlemsstaternes områder uden særligt formål med deres ophold, må en medlems­
stat, der griber ind i denne grundlæggende ret, som fællesskabsretten skal sikre, 
idet den retsstridigt fuldbyrder en frihedsstraf, ifalde erstatningsansvar i medfør af 
fællesskabsretten. 
I - 2644 
KREMZOW 
14 Det bemærkes indledningsvis, at det fremgår af Domstolens faste praksis (jf. bl.a. 
udtalelse 2/94 af 28.3.1996, Sml. I, s. 1759, præmis 33), at grundrettighederne hører 
til de almindelige retsgrundsætninger, som Domstolen skal beskytte. I den forbin­
delse lægger Domstolen de fælles forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne 
til grund samt de anvisninger i form af internationale traktater om beskyttelse af 
menneskerettighederne, som medlemsstaterne har været med til at udarbejde, eller 
som de senere har tiltrådt. Konventionen er herved af særlig betydning. Som Dom­
stolen ligeledes har fastslået, følger det heraf, at foranstaltninger, som er uforenelige 
med overholdelsen af de ved konventionen anerkendte og sikrede menneskeret­
tigheder, ikke er tilladte i Fællesskabet (jf. bl.a. dom af 18.6.1991, sag C-260/89, 
ERT, Sml. I, s. 2925, præmis 41). 
15 Det fremgår endvidere af Domstolens praksis (jf. bl.a. dom af 4.10.1991, sag 
C-159/90, Society for the Protection of Unborn Children Ireland, Sml. I, s. 4685, 
præmis 31), at når en national retsforskrift falder inden for anvendelsesområdet for 
fællesskabsretten, skal Domstolen i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse 
give alle de oplysninger med hensyn til fortolkningen, som kræves for, at den 
nationale ret kan vurdere, om en sådan retsforskrift er i overensstemmelse med de 
grundrettigheder, som Domstolen skal beskytte, således som de navnlig fremgår af 
konventionen. Domstolen har derimod ikke denne kompetence med hensyn til 
nationale retsforskrifter, som ikke omfattes af fællesskabsretten. 
16 Sagsøgeren i hovedsagen er østrigsk statsborger, og hans forhold har ikke på nogen 
måde tilknytning til nogen af de forhold, som traktatens bestemmelser om fri 
bevægelighed for personer tilsigter at regulere. Det er rigtigt, at enhver frihedsbe­
røvelse udgør en begrænsning af den pågældendes ret til fri bevægelighed, men det 
fremgår af Domstolens praksis, at en hypotetisk udsigt til at gøre denne ret gæl­
dende ikke skaber en sådan tilknytning til fællesskabsretten, at den kan begrunde 
en anvendelse af fællesskabsrettens bestemmelser (jf. i denne retning bl.a. dom af 
28.6.1984, sag 180/83, Moser, Sml. s. 2539, præmis 18). 
I - 2645 
DOM AF 29.5.1997 — SAG C-299/95 
17 Kremzow er blevet dømt for manddrab og ulovlig våbenbesiddelse i henhold til 
nationale bestemmelser, som ikke har til formål at sikre overholdelsen af fælles­
skabsretten (jf. bla. dom af 13.6.1996, sag C-144/95, Maurin, Sml. I, s. 2909, 
præmis 12). 
18 Det må følgelig fastslås, at den nationale lovgivning, der finder anvendelse i hoved­
sagen, regulerer forhold, som ikke er omfattet af fællesskabsrettens anvendelsesom­
råde. 
19 Der må herefter gives den nationale ret den besvarelse, at Domstolen ikke i for­
bindelse med en præjudiciel forelæggelse kan give de oplysninger med hensyn til 
fortolkningen af en national retsforskrift, som kræves for, at den nationale ret kan 
vurdere, om retsforskriften er i overensstemmelse med de grundrettigheder, Dom­
stolen skal beskytte, således som de navnlig fremgår af konventionen, når der er 
tale om retsforskrifter som i hovedsagen, der regulerer forhold, som ikke er 
omfattet af fællesskabsrettens anvendelsesområde. 
Sagens omkostninger 
20 De udgifter, der er afholdt af den østrigske regering, den tyske regering, den 
græske regering, den franske regering, Det Forenede Kongeriges regering og Kom­
missionen for De Europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, 
kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et 
led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgø­
relse om sagens omkostninger. 
I - 2646 
KREMZOW 
På grundlag af disse præmisser 
kender 
DOMSTOLEN (Femte Afdeling) 
vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af Oberster Gerichtshof ved kendelse af 
29. august 1995, for ret: 
Domstolen kan ikke i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse give de oplys­
ninger med hensyn til fortolkningen af en national retsforskrift, som kræves 
for, at den nationale ret kan vurdere, om retsforskriften er i overensstemmelse 
med de grundrettigheder, Domstolen skal beskytte, således som de navnlig 
fremgår af konventionen, når der er tale om retsforskrifter, der regulerer for­
hold, som ikke er omfattet af fællesskabsrettens anvendelsesområde. 
Moitinho de Almeida Gulmann Edward 
Puissochet Jann 
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 29. maj 1997. 
R. Grass 
Justitssekretær J.C. Moitinho de Almeida 
Formand for Femte Afdeling 
I - 2647