Dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 3. april 2003. - BaByliss SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Konkurrence - Formaliteten. - Sag T-114/02.



Samling af Afgørelser 2003 side II-01279



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt - beslutning, hvorved en fusion erklæres forenelig med fællesmarkedet - udenforstående virksomhed, som har deltaget aktivt i den administrative procedure, og som er en potentiel konkurrent - formaliteten

(Art. 230, stk. 4, EF)

2. Konkurrence - fusioner - administrativ procedure - tilsagn fra de deltagende virksomheder - ændringer meddelt efter fristens udløb - Kommissionens hensyntagen til de ændrede tilsagn ved konstateringen af fusionens forenelighed med fællesmarkedet - tilladt - betingelser

(Kommissionens forordning nr. 447/98, art. 18, stk. 1; Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98, punkt 37)

3. Konkurrence - fusioner - Kommissionens undersøgelse - tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet - typer af tilsagn, som kan udgøre et grundlag for, at Kommissionen ikke indleder fase II - tilsagn, der fjerner enhver alvorlig tvivl - tilsagn af adfærdsmæssig karakter - omfattet

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 6, stk. 1; Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98)

4. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet - fusion mellem virksomheder på markedet for små elektriske husholdningsapparater - tilsagn om tildeling af varemærkelicens - løsning af de konkurrenceproblemer, en fusion giver anledning til - betingelser

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 8, stk. 2)

5. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet - fusion mellem virksomheder på markedet for små elektriske husholdningsapparater - tilsagn om tildeling af varemærkelicens - licenshavers begrænsede forpligtelse til at aftage varer - tilladt - betingelser

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 8, stk. 2)

6. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - ingen skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, som begrænser konkurrencen - bedømmelseskriterier - ingen væsentlig overlapning mellem fusionsdeltagerne - relevans - begrænsninger

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 2 og 3)

7. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - ingen skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, som begrænser konkurrencen - bedømmelseskriterier - tilstedeværelsen af konkurrenter - relevansen heraf afhænger af konkurrenternes styrke

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 2 og 3)

8. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - ingen skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, som begrænser konkurrencen - selvstændig bedømmelse af de forskellige relevante produktmarkeder - begrænsninger - behov for hensyntagen til den overordnede konkurrencesituation og de faktorer, som kan øge den fusionerede enheds økonomiske styrke - ikke påvist, at der ikke består en alvorlig risiko, når den fusionerede enhed skaber hovedparten af sin omsætning inden for de sektorer, hvor den ikke har en dominerende stilling

(Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 2 og 3)

9. Retspleje - intervention - anbringende, der ikke er fremført af sagsøgeren - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 37, stk. 3 og 4, Rettens procesreglement, art. 116, stk. 3)

10. Konkurrence - fusioner - bedømmelse af foreneligheden med fællesmarkedet - tilsagn fra de deltagende virksomheder, der kan gøre den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet - nødvendig forenelighed med artikel 81 EF - tilsagn om tildeling af varemærkelicens indeholdende en klausul, hvorefter licenshaver skal koncentrere salget om en medlemsstats område - tilladt

(Art. 81, stk. 1 og stk. 3, EF; Rådets forordning nr. 4064/89, art. 2, stk. 1)

Sammendrag

$$1. En kommissionsbeslutning, hvorefter en fusion erklæres forenelig med fællesmarkedet, berører kun udenforstående virksomheder, som denne beslutning ikke er rettet til, individuelt som omhandlet i artikel 230, stk. 4, EF, såfremt beslutningen rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som adressaten.

Selv om den blotte deltagelse i den procedure, som er gået forud for beslutningen, ikke i sig selv kan godtgøre, at den udenforstående virksomhed er individuelt berørt af beslutningen, især ikke når der er tale om fusioner, hvor en omhyggelig undersøgelse kræver regelmæssig kontakt med mange virksomheder, forholder det sig ikke desto mindre således, at den aktive deltagelse i den administrative procedure er et forhold, der jævnligt tages hensyn til på konkurrenceområdet, herunder også i forbindelse med fusionskontrollen, med henblik på i forening med andre specifikke omstændigheder at godtgøre, at et søgsmål anlagt af en udenforstående virksomhed skal antages til påkendelse.

Da fusionsparterne driver virksomhed på oligopolistiske markeder, der bl.a. er karakteriseret ved adgangsbarrierer som følge af den store varemærkeloyalitet og problemerne med at få adgang til detailhandelen, kan et søgsmål anlagt af en sådan virksomhed, som har deltaget aktivt i proceduren og som er en potentiel konkurrent, således admitteres.

( jf. præmis 91, 95 og 99 )

2. Artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser skal forstås således, at selv om fusionsparterne ikke kan tvinge Kommissionen til at tage hensyn til tilsagn og ændringer heraf, der er fremlagt efter udløbet af den herfor fastsatte frist på tre uger, skal Kommissionen, hvis den skønner at have den fornødne tid til at gennemgå tilsagnene, kunne godkende fusionen på baggrund af disse tilsagn, også selv om ændringerne heraf foretages efter udløbet af denne frist.

En hensyntagen til sådanne ændringer efter fristens udløb er ligeledes i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98, som er bindende for Kommissionen i det omfang, den ikke afviger fra traktatens bestemmelser og bestemmelserne i forordning nr. 4064/89, når disse ændringer kan anses for begrænsede ændringer i henhold til denne meddelelses punkt 37.

( jf. præmis 140, 143 og 150 )

3. Hverken i forordning nr. 4064/89 eller i Kommissionens meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98, anføres det udtrykkeligt, hvilken type tilsagn der kan eller skal godkendes efter fase II eller i fase I. Da forordning nr. 4064/89 skal forhindre, at der skabes eller styrkes markedsstrukturer, som væsentligt kan hæmme den effektive konkurrence på fællesmarkedet, skal de foreslåede tilsagn imidlertid gøre det muligt for Kommissionen at konkludere, at den planlagte fusion ikke skaber eller styrker en dominerende stilling. På dette punkt er der ingen væsensforskel mellem fase I- og fase II-tilsagnene, selv om fase I-tilsagnene, i betragtning af, at der i denne fase ikke foretages nogen tilbundsgående markedsundersøgelse, ikke alene skal gøre det muligt at konkludere, at fusionen ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, men også skal være tilstrækkelige til klart at fjerne enhver alvorlig tvivl i så henseende.

Selv om afhændelse af aktiver ofte er den bedste måde at løse et konkurrenceproblem på, især hvis der er tale om horisontal overlapning, kan det ikke umiddelbart udelukkes, at en licensaftale kan være en egnet foranstaltning til løsning af de påviste konkurrenceproblemer. Det kan således ikke på forhånd udelukkes, at tilsagn, der ved første øjekast er af adfærdsmæssig karakter, som f.eks. afståelse fra at benytte et varemærke i en bestemt periode, overladelse af en del af den fusionerede enheds produktionskapacitet til konkurrerende tredjemænd eller mere generelt adgang til afgørende faciliteter på ikke-diskriminerende vilkår, også kan forhindre skabelsen eller styrkelsen af en dominerende stilling. Hertil kommer, at selv om effektiviteten af en sådan licens afhænger af flere forhold, der er vanskeligere at kontrollere end en afhændelse af aktiver, kan det ikke på forhånd udelukkes, at Kommissionen var i stand til at vurdere de relevante parametre i fase I.

Når hverken de påviste konkurrenceproblemer eller karakteren af de tilsagn, som er foreslået af de deltagende virksomheder, kan forhindre Kommissionen i at finde, at den alvorlige tvivl kan fjernes efter fase I, har Kommissionen således ikke begået et retlig fejl ved ikke at indlede fase II.

( jf. præmis 169, 170, 176, 181 og 182 )

4. Et tilsagn af adfærdsmæssig karakter kan løse de konkurrenceproblemer, som en fusion medfører, såfremt det forhindrer skabelsen eller styrkelsen af en dominerende stilling. Dette er tilfældet for tildeling af varemærkelicenser, når der er tale om en fusion mellem virksomheder, der driver virksomhed på markederne for små husholdningsapparater, som er karakteriseret ved, at varemærkerne er den vigtigste konkurrencefaktor på disse markeder. Dette tilsagn skal dog have en varighed, som, når den gennemsnitlige levetid for de omhandlede produkter tages i betragtning, gør det muligt for licenshaverne i en overgangsperiode, i hvilken de vil have ret til at anvende deres eget mærke sammen med det mærke, som er omfattet af licensen (»co-branding«), at sikre en overgang fra dette mærke til deres eget mærke, således at de vil kunne konkurrere effektivt mod det omhandlede mærke efter overgangsperioden.

( jf. præmis 191-193, 195, 205, 207 og 210 )

5. I forbindelse med fusionsparternes tildeling af varemærkelicenser til flere licenstagere i forskellige medlemsstater for en række produkter med det formål at løse konkurrenceproblemerne er en klausul, som med henblik på at sikre beskæftigelsen på visse anlæg pålægger en af licenstagerne en forpligtelse til i et vist omfang at aftage varer til en pris svarende til produktionsprisen med tillæg af omkostninger for en begrænset periode på to år, hvilken forpligtelse alene vedrører ét af de produkter, som er omfattet af licensen, tilladt, eftersom en sådan klausul hverken medfører en styrkelse af den fusionerede enheds stilling eller en svækkelse af licensens effektivitet. Det samme gælder for den ikke-forpligtende mulighed for at aftage varer fra den nye enhed, som licenshaverne er givet i henhold til dette tilsagn.

( jf. præmis 238-242 )

6. Den manglende væsentlige overlapning mellem parterne i en fusion kan fjerne enhver alvorlig tvivl om fusionens forenelighed med fællesmarkedet selv på produktmarkeder, hvor den fusionerede enhed har en markedsandel på over 40%, idet det i så fald ikke er fusionen, der skaber eller styrker den dominerende stilling, eftersom denne eksisterede i forvejen.

En kommissionsbeslutning, hvorefter en fusion ikke rejser alvorlig tvivl, idet der ikke er nogen overlapning, må imidlertid, hvis Fællesskabets retsinstanser skal kunne udøve deres prøvelsesret, ikke indskrænke sig til at angive de deltagende parters markedsandele med 10%'s intervaller. Selv om man, når markedsandelen for en af virksomhederne er tæt på 0%, kan sige, at der ikke er nogen væsentlig overlapning, er det samme nemlig ikke tilfældet, når markedsandelen ligger i nærheden af 10%.

Selv om manglen på en væsentlig overlapning kan begrunde Kommissionens afvisning af, at der foreligger alvorlig tvivl, i dens indledende analyse af konkurrencesituationen på et bestemt produktmarked, skal der til gengæld ikke tages hensyn til den manglende væsentlige overlapning under den samlede undersøgelse af situationen på samtlige produktmarkeder i et givet land.

( jf. præmis 318, 320, 321 og 326 )

7. Den blotte konstatering af, at den fusionerede enhed, selv om den har en markedsandel på 40% eller derover, vil blive udsat for konkurrence, indebærer ikke i sig selv, at fusionen ikke rejser tvivl på det pågældende marked. At der er konkurrenter, kan kun ændre ved den opfattelse, at den fusionerede enhed indtager en dominerende stilling, såfremt disse konkurrenter står så stærkt, at de kan skabe en reel modvægt.

( jf. præmis 329 )

8. Når Kommissionen i sin analyse af, om en anmeldt fusion rejser alvorlig tvivl for så vidt angår dens forenelighed med fællesmarkedet, går ud fra, at hvert af de produkter, fusionsparterne markedsfører, udgør et særskilt marked, og at de forskellige nationale markeder ligeledes er særskilte, skal analysen af konkurrencesituationen foretages marked for marked.

De forskellige produktmarkeder er dog ikke nødvendigvis helt særskilte markeder, og det kan vise sig nødvendigt at tillempe vurderingen af et bestemt produktmarked på baggrund af konkurrencesituationen på samtlige øvrige produktmarkeder i den pågældende medlemsstat.

At der således tages hensyn til denne konkurrencemæssige helhedssituation, er særligt berettiget, når fusionsparterne driver virksomhed inden for en sektor, hvor varemærker er den vigtigste konkurrencefaktor, og hvor mærkekendskabet er til fordel for samtlige de produkter, der bærer det pågældende mærke, selv om de henhører under særskilte markeder. Kommissionen kan ligeledes ved vurderingen af en virksomheds konkurrencemæssige stilling være nødt til at tage hensyn til virksomhedens mærkeportefølje eller til, at virksomheden har betydelige markedsandele på en række af de relevante produktmarkeder.

Hvis denne gennemgang af den konkurrencemæssige helhedssituation afføder tvivl om den planlagte fusions forenelighed med fællesmarkedet, i betragtning af risikoen for skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, kan Kommissionen ikke se bort herfra med den begrundelse, at denne risiko kun opstår, hvis den fusionerede enhed skaber hovedparten af sin omsætning på de markeder, hvorpå der opstår en dominerende stilling som følge af fusionen, idet denne enhed så ville kunne iværksætte en konkurrencebegrænsende praksis uden at løbe en risiko for, at distributørerne ville straffe denne adfærd ved at undlade at aftage enhedens produkter på disse markeder, hvor den, selv om den ikke har en dominerende stilling, har størstedelen af sin samlede omsætning (sortimenteffekt).

Bortset fra, at forordning nr. 4064/89 ikke skal forbyde misbrug af en dominerende stilling, men derimod skabelse eller styrkelse af en sådan stilling, vil Kommissionen ikke blot kunne gå ud fra en formodning om den afskrækkende virkning af de repressalier, som distributørerne uvægerligt vil iværksætte, og dermed gå ud fra, at der ikke består nogen risiko for misbrug fra den fusionerede enheds side, men skal føre bevis herfor.

( jf. præmis 339, 342, 343, 349, 353, 360 og 362-365 )

9. Artikel 40, stk. 4, i statutten for Domstolen og artikel 116, stk. 3, i Rettens procesreglement er ikke til hinder for, at en intervenient fremfører andre anbringender end den part, til støtte for hvem han indtræder i sagen, idet enhver anden fortolkning vil indebære, at interventionen begrænses til en gentagelse af de i stævningen fremførte argumenter. Disse bestemmelser kan imidlertid ikke antages at give intervenienten mulighed for at ændre eller fordreje sagens rammer som fastlagt i stævningen ved at fremføre nye anbringender. En intervenient, som i henhold til procesreglementets artikel 116, stk. 3, indtræder i sagen, som den foreligger ved hans intervention, og hvis påstande i begæringen om intervention i henhold til artikel 40, stk. 4, i statutten for Domstolen kun kan gå ud på at understøtte en påstand fremsat af en af parterne i hovedsøgsmålet, er derfor ikke beføjet til at fremsætte et anbringende, som ikke er fremsat af sagsøgeren. Et sådant anbringende må derfor afvises.

( jf. præmis 417 og 418 )

10. Kommissionen kan ikke som led i anvendelsen af forordning nr. 4064/89 godkende tilsagn, der er i strid med traktatens konkurrencebestemmelser, idet de skader bevarelsen og udviklingen af en effektiv konkurrence inden for fællesmarkedet. I denne forbindelse skal Kommissionen vurdere tilsagnenes forenelighed med fællesmarkedet bl.a. ud fra kriterierne i artikel 81, stk. 1 og 3, EF.

En klausul fastsat i henhold til et tilsagn om tildeling af varemærkelicenser, som tvinger en licenshaver til at koncentrere salget af de af licensen omfattede produkter i sit eget område, har principielt hverken til formål eller til følge at begrænse konkurrencen i artikel 81, stk. 1, EF's forstand, og kan ikke mærkbart begrænse konkurrencen på de relevante markeder i Fællesskabet i denne bestemmelses forstand, selv om den skal fortolkes som et forbud mod, at licenshaverne eksporterer produkter af det pågældende mærke til andre medlemsstater, når det er åbenbart, at de relevante produktmarkeder har national dimension, og at parallelimporten har et ubetydeligt omfang.

( jf. præmis 421-423 )

Parter

I sag T-114/02,

BaByliss SA, Montrouge (Frankrig), ved avocat J.-P. Gunther,

sagsøger,

støttet af:

De'Longhi SpA, Treviso (Italien), ved avocats M. Merola, D. Domenicucci og I. van Schendel,

intervenient,

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved V. Superti, K. Wiedner og F. Lelièvre, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

støttet af:

SEB SA, Écully (Frankrig), ved avocats D. Voillemot og S. Hautbourg,

intervenient,

angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning SG(2002) D/228078 af 8. januar 2002, hvorved Kommissionens besluttede ikke at modsætte sig fusionen mellem SEB og Moulinex og erklærede fusionen forenelig med det fælles marked og med aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde på betingelse af, at de afgivne tilsagn overholdes (sag COMP/M.2621 - SEB/Moulinex)

har

DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS

(Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger,

justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González,

på grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 9. oktober 2002,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

Relevante retsregler

1 Ifølge artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395, s. 1, som berigtiget i EFT 1990 L 257, s. 13, og som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1310/97 af 30.6.1997 (EFT L 180, s. 1), herefter »forordning nr. 4064/89«) finder forordningen anvendelse på alle fusioner af fællesskabsdimension som defineret i artikel 1, stk. 2 og 3.

2 I henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 4064/89 skal fusioner af fællesskabsdimension forudgående anmeldes til Kommissionen.

3 I artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 4064/89 hedder det endvidere, at en fusion af fællesskabsdimension ikke må gennemføres, hverken før den er blevet anmeldt, eller før den er blevet erklæret forenelig med fællesmarkedet. Dog kan Kommissionen i henhold til artikel 7, stk. 4, efter anmodning dispensere fra denne forpligtelse til at udsætte gennemførelsen af fusionen.

4 Hvis Kommissionen fastslår, at den anmeldte fusion ganske vist er omfattet af denne forordning, men ikke rejser alvorlig tvivl med hensyn til artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning nr. 4064/89, beslutter den ikke at modsætte sig den og erklærer den forenelig med fællesmarkedet (herefter »fase I«).

5 Hvis Kommissionen derimod i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), konstaterer, at den anmeldte fusion er omfattet af forordning nr. 4064/89 og rejser alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet, beslutter Kommissionen at indlede proceduren (herefter »fase II«).

6 Artikel 6, stk. 2, i samme forordning bestemmer:

»Hvis Kommissionen fastslår, at en anmeldt fusion efter ændringer foretaget af de deltagende virksomheder ikke længere rejser alvorlig tvivl som omhandlet i stk. 1, litra c), kan den beslutte at erklære fusionen forenelig med fællesmarkedet efter stk. 1, litra b).

Kommissionen kan til beslutninger vedtaget efter stk. 1, litra b), knytte betingelser og påbud for at sikre, at de deltagende virksomheder indfrier de tilsagn, de har afgivet over for Kommissionen med henblik på at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet.«

7 Ifølge artikel 18, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 af 1. marts 1998 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til forordning nr. 4064/89 (EFT L 61, s. 1) skal »[t]ilsagn, som de pågældende virksomheder har afgivet over for Kommissionen i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, i forordning [...] nr. 4064/89, og som parterne ønsker taget i betragtning med henblik på en beslutning efter artikel 6, stk. 1, litra b), i den forordning, [...] være Kommissionen i hænde senest tre uger efter datoen for modtagelsen af anmeldelsen«.

8 I sin meddelelse om løsninger, der er acceptable i henhold til forordning nr. 4064/89 og forordning nr. 447/98 (EFT 2001 C 68, s. 3, herefter »meddelelsen om acceptable løsninger«), redegør Kommissionen for de principper, der gælder for tilsagnene.

9 Ifølge artikel 21, stk. 1, i forordning nr. 4064/89 har alene Kommissionen beføjelse til at vedtage de i forordningen omhandlede beslutninger. Artikel 21, stk. 2, bestemmer endvidere, at medlemsstaterne ikke anvender deres nationale konkurrencelovgivning på fusioner af fællesskabsdimension.

10 Ifølge artikel 9, stk. 2, litra a), i forordning nr. 4064/89 kan Kommissionen imidlertid henvise behandlingen af en fusion af fællesskabsdimension til medlemsstaterne, såfremt fusionen truer med at skabe eller styrke en dominerende stilling, hvorved den faktiske konkurrence vil blive betydeligt hæmmet på et marked i denne medlemsstat, der på enhver måde fremstår som et særskilt marked.

Faktiske omstændigheder

I - Deltagende virksomheder

11 I den foreliggende sag, der er anlagt af BaByliss SA (herefter tillige »sagsøgeren«), er der nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning om på visse betingelser at godkende fusionen mellem SEB og Moulinex.

12 Sagsøgeren er en fransk virksomhed, der kontrolleres af den amerikanske koncern Conair, som har specialiseret sig i fremstilling og markedsføring under BaByliss-mærket af små elektriske husholdningsapparater til »personlig pleje« (f.eks. hårtørrere, krøllejern og fladjern, hårtrimmere, epileringsapparater samt kropsplejeapparater). Conair-koncernen virker inden for samtlige segmenter af markedet for små husholdningsapparater (køkken, skønhedspleje og rengøring) i USA og den øvrige verden, især under varemærkerne Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon og Vidal Sassoon.

13 SEB er en fransk virksomhed, som designer, producerer og markedsfører små elektriske husholdningsapparater på globalt plan. SEB markedsfører sine produkter i over 120 lande under to mærker af global dimension (Tefal og Rowenta) og fire lokale mærker (Calor og SEB i Frankrig og Belgien, Arno i Brasilien og Mercosur-landene og endelig Samurai i Andespagtens lande). De produktkategorier, SEB markedsfører under disse forskellige mærker, er apparater til madlavning (miniovne, frituregryder, brødristere, apparater til »informal meals«), apparater til fremstilling af varme drikke (kaffemaskiner, espressomaskiner, elkedler), foodprocessorer, strygejern og dampstationer, apparater til personlig pleje (epilering, frisering, barbering mv.), støvsugere, ventilationsapparater og varmeapparater til hjemmebrug samt køkkenudstyr.

14 Moulinex er ligeledes en fransk virksomhed, hvis aktiviteter omfatter design, produktion og markedsføring af små elektriske husholdningsapparater på globalt plan. Moulinex markedsfører de samme produktkategorier som SEB under to internationale mærker (Moulinex og Krups) og ét lokalt mærke (Swan i Det Forenede Kongerige). Moulinex markedsfører tillige mikrobølgeovne.

II - Nationale retsforhandlinger

15 Den 7. september 2001 indledte tribunal de commerce de Nanterre en betalingsstandsningssag omfattende Moulinex-koncernen. I overensstemmelse med fransk lovgivning skulle det af tribunal de commerce udnævnte tilsyn fastslå, om den nødlidende virksomhed kunne fortsætte sine aktiviteter, skulle afhændes til tredjemand eller sættes under likvidation. I den foreliggende sag har det vist sig umuligt at fortsætte Moulinex' aktiviteter, og tilsynet har derfor forsøgt at finde en køber til samtlige eller en del af disse aktiviteter.

16 Under sagen gav SEB-koncernen udtryk for sin interesse i overtagelse af visse af Moulinex' aktiver inden for »små elektriske husholdningsapparater«, nærmere bestemt:

- samtlige rettigheder til udnyttelse af mærkerne Moulinex, Krups og Swan, uanset produkt

- en del af produktionsfaciliteterne (otte af de i alt 18 produktionsanlæg og en del af driftsmateriellet i de anlæg, der ikke skulle overtages), hvilket vil gøre det muligt at producere i hvert fald nogle modeller for samtlige produkter produceret af Moulinex, bortset fra støvsugere og mikrobølgeovne

- visse salgsselskaber, for Europas vedkommende alene de tyske og spanske selskaber.

17 Ved skrivelse af 25. september 2001 til tilsynet for Moulinex afgav BaByliss, der ønskede at styrke sin position på det franske og det globale marked for små elektriske husholdningsapparater, tilbud på køb af samtlige Krups' globale aktiviteter, herunder bl.a. materiel, maskiner, lagre, industrielle ejendomsrettigheder samt Krups' distributionsnet.

18 Ved dom af 22. oktober 2001 godkendte tribunal de commerce de Nanterre SEB's overtagelsesplan.

III - Proceduren for Kommissionen

19 Efter anmodning fra SEB gav Kommissionen den 27. september 2001 dispensation med opsættende virkning som omhandlet i artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 4064/89. Kommissionens beslutning var især begrundet med, at tilsynet havde krævet, at alle overtagelsestilbud skulle være ubetingede. Den af Kommissionen indrømmede dispensation var begrænset til driften af de overtagne aktiver.

20 Den 13. november 2001 blev SEB's plan om overtagelse af visse af Moulinex' aktiver anmeldt til Kommissionen i henhold til artikel 4 i forordning nr. 4064/89.

21 Den 21. november 2001 offentliggjorde Kommissionen den i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 4064/89 foreskrevne meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende. I meddelelsens punkt 4 opfordrede Kommissionen »berørte tredjeparter til at forelægge den deres eventuelle bemærkninger til fusionsplanen«.

22 Efter denne offentliggørelse meddelte BaByliss ved skrivelser af 27. og 29. november 2001 Kommissionen, at selskabet nærede betænkeligheder ved den planlagte fusion i betragtning af, at sammenslutningen af SEB og Moulinex ville få betydelige konkurrencebegrænsende virkninger i den sektor, som BaByliss havde planer om at trænge ind på på meget kort sigt. BaByliss fremhævede, at selskabet var ved at positionere sig som potentiel konkurrent til SEB-Moulinex på markedet for små elektriske husholdningsapparater, især små køkkenapparater, som BaByliss markedsfører under mærket Cuisinart. I et bilag til skrivelsen af 29. november 2001 sendte BaByliss Kommissionen et samlet overtagelsestilbud omfattende samtlige Moulinex' ansatte og aktiver i Frankrig ledsaget af en forretningsplan for Cuisinart (»Stratégie Cuisinart en France«), der var udarbejdet i november 2001.

23 Ved skrivelse af 30. november 2001 besvarede BaByliss Kommissionens spørgeskema til konkurrenterne, som var sendt til BaByliss den 27. november 2001.

24 Den 5. december 2001 foreslog fusionsparterne Kommissionen en række tilsagn.

25 Samme dag holdt BaByliss' repræsentanter møde med Kommissionen om fusionsplanerne.

26 Ved skrivelse af 6. december 2001 meddelte BaByliss Kommissionen, at selskabet havde sine forbehold med hensyn til Kommissionens mulighed for i givet fald i henhold til artikel 9 i forordning nr. 4064/89 at henvise sagen helt eller delvis til de nationale konkurrencemyndigheder, der måtte anmode herom.

27 Den 7. december 2001 indgav de franske konkurrencemyndigheder til Kommissionen anmodning om delvis henvisning i henhold til artikel 9, stk. 2, litra a), i forordning nr. 4064/89 for så vidt angår fusionens konkurrencemæssige virkninger på visse af de franske markeder for salg af små elektriske husholdningsapparater.

28 Som følge af Kommissionens kritiske bemærkninger ændrede fusionsparterne deres oprindelige tilsagn den 18. december 2001.

29 Den 20. december 2001 meddelte BaByliss Kommissionen sine bemærkninger angående de markedsandele, som SEB-Moulinex ville besidde efter den planlagte fusion i de produktkategorier, der var omfattet af Kommissionens undersøgelse.

30 Ved skrivelse af 21. december 2001 besvarede BaByliss et spørgeskema om fusionsparternes tilsagn, som Kommissionen havde tilsendt selskabet den 20. december 2001.

31 Som følge af de interesserede tredjeparters bemærkninger ændrede fusionsparterne på ny deres tilsagn.

32 Den 28. december 2001 afgav sagsøgeren tilbud på delvis overtagelse af Moulinex.

33 Den 3. januar 2002 supplerede BaByliss sine svar på det spørgeskema om fusionsparternes tilsagn, som Kommissionen havde tilstillet selskabet den 20. december 2001. Sagsøgeren gentog endvidere, at selskabet var interesseret i helt eller delvis at overtage Moulinex' aktiver. Sagsøgeren gentog ligeledes sine betænkeligheder hvad angår selskabets egen stilling og SEB-Moulinex' dominerende stilling på markedet for en række små elektriske husholdningsapparater i de største europæiske lande som følge af den planlagte fusion.

34 Den 8. januar 2002 godkendte Kommissionen på visse betingelser fusionen mellem SEB og Moulinex på grundlag af artikel 6, stk. 1, litra b), og artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 4064/89 og artikel 57 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) (herefter »den anfægtede beslutning«).

35 Den anfægtede beslutning omfatter imidlertid ikke det franske marked, idet Kommissionen samme dag imødekom de franske myndigheders anmodning om delvis henvisning.

36 Den 8. juli 2002 godkendte den franske økonomiminister fusionen efter reglerne for nødlidende selskaber uden at kræve tilsagn.

Den anfægtede beslutning

I - De relevante produktmarkeder

37 Ifølge 16. betragtning til den anfægtede beslutning er den erhvervssektor, der berøres af fusionen, sektoren for salg af små elektriske husholdningsapparater, som omfatter 13 produktkategorier: frituregryder; miniovne; brødristere; sandwichristere og vaffeljern; apparater til »informal meals« (»stone grill«, »wok«, »raclette«, »fondue« mv.); elektriske grillapparater og indendørsgrillapparater; ris- og dampkogere; elektriske filterkaffemaskiner; elkedler; espressomaskiner; miksere og foodprocessorer; strygejern, herunder dampstrygejern, samt elektriske apparater til personlig pleje (apparater til sundheds- og skønhedspleje). De første 11 produktkategorier benævnes sædvanligvis under ét »køkkenapparater«.

38 Kommissionen finder, at hver enkelt kategori af små elektriske husholdningsapparater kan udgøre et særskilt produktmarked (25. betragtning til den anfægtede beslutning). Kommissionens konklusioner bygger i det væsentlige på en vurdering af substituerbarheden på efterspørgselssiden, for så vidt som hver enkelt kategori har en specifik funktion og tjener et særskilt formål. Endvidere har Kommissionen afvist substituerbarheden på udbudssiden. Kommissionen har nemlig understreget, at selv om det forudsættes, at samtlige producenter er i stand til at fremstille samtlige små elektriske husholdningsapparater, kan det være meget omkostnings- og tidskrævende at trænge ind på et nyt produktmarked.

II - De relevante geografiske markeder

39 Ifølge Kommissionen »har undersøgelserne i første fase vist, at der er størst sandsynlighed for, at de pågældende geografiske markeder er nationale« (30. betragtning til den anfægtede beslutning).

III - Varemærkernes betydning

40 Kommissionen har anført, at varemærkerne i meget stor udstrækning styrer de endelige forbrugeres valg og derfor er et af de vigtigste parametre i konkurrencen mellem producenter af små elektriske husholdningsapparater (36. betragtning til den anfægtede beslutning).

41 I denne forbindelse har Kommissionen fremhævet, at SEB og Moulinex investerer betydelige beløb i bevarelsen af deres varemærkers omdømme (38. betragtning til den anfægtede beslutning). Kommissionen har endvidere påpeget, at de tilbud, der blev modtaget ved salget af Moulinex, næsten alle omfattede Moulinex-koncernens varemærker og ikke koncernens produktionsenheder (39. betragtning til den anfægtede beslutning).

IV - Analyse af konkurrencen

42 Hvad angår den omtvistede fusions konkurrencemæssige virkninger har Kommissionen for det første forkastet argumentet om, at fusionens virkninger ikke adskiller sig fra virkningerne af den konkurrencesituation, som en likvidation af Moulinex-koncernen ville have medført. Kommissionen har i den forbindelse anført:

»Undersøgelserne i første fase viser, at en sådan argumentation ikke kan tages til følge, idet en række virksomheder tilkendegav interesse i at overtage koncernens varemærker allerede på det tidspunkt, hvor Moulinex-koncernen gik i betalingsstandsning. Det kan endvidere ikke udelukkes, at andre virksomheder end SEB ville have erhvervet en del af driftsmateriellet eller de industrielle ejendomsrettigheder. I betragtning af varemærkets store betydning på de pågældende markeder ville disse andre virksomheder sandsynligvis have været i stand til helt eller delvis at genoprette Moulinex' konkurrenceevne« (41. betragtning til den anfægtede beslutning).

43 Efter analysen konkluderer Kommissionen, at den anmeldte fusion rejser alvorlig tvivl med hensyn til foreneligheden med fællesmarkedet på en række markeder for køkkenapparater (44. betragtning til den anfægtede beslutning). Hvad angår de geografiske markeder, der gennemgås i den anfægtede beslutning, bemærker Kommissionen i det væsentlige:

- I Portugal, Grækenland, Belgien og Nederlandene, hvor SEB og Moulinex allerede inden fusionen havde en ofte meget stærk stilling på markederne for små elektriske husholdningsapparater, ville SEB's stilling blive yderligere styrket ved sammenslutningen med Moulinex med det resultat, at de tilsammen ville få undertiden meget store markedsandele hvad angår mange af de pågældende produktkategorier. Ifølge Kommissionen vil denne markedsstyrke også blive yderligere forøget, fordi enheden i så fald vil råde over en portefølje af varemærker uden sidestykke, mens f.eks. Philips, Braun eller Taurus kun vil råde over ét mærke (43. og 45.-47. betragtning til den anfægtede beslutning).

- I Tyskland, Østrig, Danmark, Sverige og Norge vil fusionen væsentligt ændre konkurrencevilkårene på en række produktmarkeder (43. betragtning til den anfægtede beslutning).

- I de øvrige medlemsstater vil fusionen kun medføre en ubetydelig ændring af konkurrencevilkårene (43. betragtning til den anfægtede beslutning).

44 Ifølge Kommissionen rejser den anmeldte fusion således alvorlig tvivl med hensyn til dens forenelighed med fællesmarkedet på følgende markeder (128. betragtning til den anfægtede beslutning):

- Tyskland: frituregryder og elektriske grillapparater

- Østrig: frituregryder og apparater til »informal meals«

- Belgien: foodprocessorer, espressomaskiner, elkedler, brødristere, apparater til »informal meals«, elektriske grillapparater samt strygejern, herunder med dampstation

- Danmark: frituregryder og bordovne

- Grækenland: frituregryder, elkedler, sandwichristere og vaffeljern, espressomaskiner og foodprocessorer

- Norge: frituregryder og bordovne

- Nederlandene: frituregryder, espressomaskiner, miniovne, apparater til »informal meals«, elektriske grillapparater og strygejern, herunder med dampstation

- Portugal: frituregryder, brødristere, kaffemaskiner, espressomaskiner, elkedler, miniovne, sandwichristere og vaffeljern, apparater til »informal meals«, elektriske grillapparater og foodprocessorer

- Sverige: frituregryder.

45 Derimod har Kommissionen konkluderet, at fusionen ikke rejser alvorlig tvivl for så vidt angår markedet for personlig pleje, hvor parternes kombinerede markedsandele udgør under 20%, uanset hvilket land (bortset fra Frankrig) eller hvilken definition af produktmarkedet der vælges (44. betragtning til den anfægtede beslutning).

V - Fusionsparternes tilsagn

46 Som følge af fusionsparternes tilsagn har Kommissionen imidlertid konkluderet, at den alvorlige tvivl med hensyn til fusionens forenelighed med fællesmarkedet kan fjernes, idet parternes tilsagn direkte og øjeblikkeligt afhjælper de konkurrenceproblemer, der er påpeget i beslutningen for så vidt angår andre markeder end det franske.

47 Oprindeligt afgav fusionsparterne den 5. december 2001 tilsagn om at trække Moulinex-produkterne i følgende kategorier: frituregryder, bordovne, apparater til »informal meals«, elektriske grillapparater og strygejern, herunder med dampstation, tilbage fra hele EØS-markedet for en toårig periode. Men ifølge Kommissionen ville disse oprindelige tilsagn ikke have gjort det muligt at sætte en anden markedsaktør ind i Moulinex-koncernens sted, ligesom tilsagnene ikke omfattede alle de markeder, hvor fusionen kunne give anledning til alvorlig tvivl (135. betragtning til den anfægtede beslutning).

48 Den 18. december 2001 »forbedrede [parterne derfor] de foreslåede tilsagn for at gøre tilsagnene mere praktisk anvendelige og effektive« (135. betragtning til den anfægtede beslutning). Ifølge det nye forslag skulle der indrømmes eksklusiv licens til Moulinex-mærket for en treårig periode (ledsaget af et tilsagn om ikke at markedsføre produkter under Moulinex-mærket i yderligere ét år). Licensen og tilsagnet skulle gælde for samtlige produktkategorier i Belgien, Grækenland, Nederlandene og Portugal og for kategorien »frituregryder« i Tyskland, Østrig, Danmark, Norge og Sverige. Licenshaverne skulle herefter være forpligtet til at aftage brødristere, kaffemaskiner, elkedler og foodprocessorer fra licensgiveren.

49 Imidlertid har de nævnte tredjeparter bl.a. kritiseret tilsagnene på grund af varigheden af licensperioden og ikke-markedsføringsperioden, forpligtelsen til at aftage varer, den manglende afhjælpning af virkningerne af den anmeldte fusion for konkurrencen på visse markeder, den utilstrækkelige markedsstørrelse, som gør det urentabelt for en ny aktør at trænge ind på de relevante markeder, samt de manglende muligheder, som er givet haveren af licensen til Moulinex-varemærket for at føre en effektiv kontrol med de løsninger, der specifikt vedrører frituregryder, idet SEB bevarer brugsretten til varemærket for de øvrige produkter (136. betragtning til den anfægtede beslutning).

50 Ifølge den anfægtede beslutning har SEB således »forbedret« sine tilsagn ved at udvide varemærkelicensen til samtlige små elektriske husholdningsapparater i Tyskland, Østrig, Danmark, Norge og Sverige. SEB har således ændret tilsagnet for disse fem lande i overensstemmelse med det tilsagn, der allerede var afgivet for Belgien, Grækenland, Nederlandene og Portugal. SEB har ligeledes forlænget licensperioden til fem år (og ikke-markedsføringsperioden til tre år) og ladet licenshaverens forpligtelse til at aftage varer bortfalde (137. betragtning til den anfægtede beslutning).

51 I den anfægtede beslutning sammenfattes de af Kommissionen accepterede tilsagn således:

»129 I hvert af disse lande forpligter SEB-koncernen sig til at indgå en eksklusiv licensaftale vedrørende Moulinex-mærket, som dækker salget af samtlige 13 kategorier af små elektriske husholdningsapparater, med en tredjepart.

130 Ifølge tilsagnene vil denne licensaftale blive indgået med en eller flere tredjeparter for fem år. I licensaftalens løbetid og i tre år efter aftalens udløb forpligter SEB sig til ikke at markedsføre noget husholdningsapparat under Moulinex-mærket i de pågældende lande. SEB-koncernen har endvidere forpligtet sig til ikke at markedsføre Moulinex-modeller under noget andet mærke i de pågældende lande, såfremt licenshaveren har valgt at forsyne sig hos SEB eller indgå en licens vedrørende industrielle ejendomsrettigheder.

131 Licensen har til formål at tillade anvendelse af Moulinex-mærket med henblik på at gøre det muligt for licenshaver at etablere eller styrke sit eget mærke på de relevante geografiske markeder. I licensens løbetid vil licenshaver derfor kunne anvende Moulinex-mærket alene eller i forbindelse med sit eget mærke, ligesom licenshaveren vil kunne skifte fra denne co-branding til sit eget mærke når som helst i licensens løbetid. SEB er berettiget til at sikre sig, at licenshaveren eller licenshaverne respekterer Moulinex-logoet.

132 Licenshaveren eller licenshaverne vil frit kunne vælge, hvilke produkter de vil aftage, og hvorledes de vil aftage dem, og dette gælder for samtlige produkter og berørte lande. Hvis de ønsker det, vil de kunne tvinge SEB til at indgå en leveringsaftale for hele eller en del af licensaftalens løbetid og for samtlige eller en del af de pågældende produktkategorier. Der vil i så fald skulle aftages en mængde svarende til 65% af salget af Moulinex-produkter i år 2000. Det skal bemærkes, at SEB dog har til hensigt at pålægge indehaveren af licensen for Tyskland en pligt til at aftage foodprocessorer. SEB begrunder denne undtagelse med nødvendigheden af at opretholde arbejdspladser i de produktionsenheder, der er overtaget ifølge den af tribunal de commerce de Nanterre afsagte dom.

133 SEB-koncernen forpligter sig i øvrigt til at indrømme enhver licenshaver, der måtte anmode herom, en licens vedrørende de industrielle ejendomsrettigheder (mønstre, patenter og knowhow), omfattende en eller flere Moulinex-modeller, således at han bliver i stand til selv at producere modellerne eller få dem produceret af en anden virksomhed efter eget valg.

134 SEB-koncernen forpligter sig til at udnævne en befuldmægtiget, der i første omgang bl.a. vil have til opgave at sikre, at SEB-koncernen opfylder sine forpligtelser på tilfredsstillende måde. SEB har forpligtet sig til at indgå aftalen eller aftalerne om varemærkelicens senest [...] fra datoen for modtagelsen af Kommissionens godkendelsesbeslutning. Ved udløbet af denne frist skal den befuldmægtigede, hvis SEB ikke har indgået en eller flere af de i tilsagnene omhandlede aftaler, søge at finde en eller flere licenshavere og indgå de pågældende aftaler inden for en frist på [...]. Valget af licenshaver eller licenshavere skal godkendes af Kommissionen.«

52 Kommissionen finder, at disse tilsagn væsentligt indskrænker de overlapninger af markedsandele, som den anmeldte fusion medfører. Kommissionen fastslår, at alene overlapninger som følge af salgene under Krups-mærket ikke er fjernet. Imidlertid vil udvidelsen med de markedsandele, der er knyttet til Krups-mærket, ifølge Kommissionen alene kunne skabe konkurrenceproblemer på markederne for espressomaskiner og markedet for apparater til »informal meals« i Portugal (139. betragtning til den anfægtede beslutning).

53 Efter Kommissionens opfattelse gør de afgivne tilsagn det muligt varigt at genoprette den effektive konkurrence. Licensaftalens femårige løbetid vil nemlig give licenshaveren mulighed for at overføre Moulinex-produkterne til licenshaverens eget mærke med begrænsede tab til følge for SEB, når SEB får mulighed for at genindføre Moulinex-mærket på de relevante markeder. Kommissionen anfører i denne forbindelse, at den gennemsnitlige levetid for små elektriske husholdningsapparater er på ca. tre år. Overgangen til licenshaverens eget mærke vil ifølge Kommissionen blive yderligere lettet ved, at licenshaveren vil have eneret til at anvende Moulinex-mærket i forbindelse med alle små elektriske husholdningsapparater i det relevante geografiske område (140. betragtning til den anfægtede beslutning).

54 Kommissionen finder, at tilsagnene om eksklusiv licens nødvendigvis må udvides til at omfatte samtlige små elektriske husholdningsapparater, dvs. også produkter, for hvilke Kommissionen ikke har givet udtryk for alvorlig tvivl, for at sikre, at løsningen er effektiv og bæredygtig. Hvis licenserne kun omfatter et begrænset antal produkter, vil licenshaveren nemlig få sine muligheder for at foretage en »rebranding« alvorligt indskrænket, idet Moulinex-mærket i så fald vil kunne anvendes af to konkurrerende virksomheder i de berørte lande, nemlig SEB og indehaveren af den licens, der er begrænset til kun at omfatte visse produkter (141. betragtning til den anfægtede beslutning).

55 Ifølge Kommissionen vil licenshaveren herudover have mulighed for, så snart han ønsker det, selv at producere Moulinex-produkter, mens SEB vil kunne blive tvunget til at lade licenshaveren få fordel af de nye Moulinex-modeller, som SEB udvikler i de lande, der ikke er omfattet af tilsagnene (142. betragtning til den anfægtede beslutning).

56 Endelig har Kommissionen fremhævet, at licenshaveren eller licenshaverne ifølge tilsagnene enten skal være til stede på markedet eller potentielt skal være i stand til at trænge ind på markedet, ligesom de skal være levedygtige, uafhængige, uden tilknytning til SEB-koncernen og have de kvalifikationer og den motivation, der er nødvendig for at udøve en aktiv og effektiv konkurrence på de relevante markeder. Ifølge tilsagnene skal licenshaveren eller licenshaverne ligeledes selv råde over et mærke, der kan anvendes sammen med Moulinex-mærket (144. betragtning til den anfægtede beslutning).

57 Kommissionen finder derfor (146. betragtning til den anfægtede beslutning), at de af parterne afgivne tilsagn er tilstrækkelige til at fjerne tvivlen om fusionens forenelighed med fællesmarkedet i disse ni lande, forudsat at parterne efterlever følgende tilsagn:

»a) tilsagn om i en femårig periode at indrømme en eksklusiv licens til Moulinex-mærket, der giver ret til at sælge elektriske husholdningsapparater henhørende under de 13 produktkategorier, der er omhandlet i denne beslutning, jf. punkt 1, [litra] a), i de tilsagn, der er vedlagt som bilag til denne beslutning

b) tilsagn om ikke at markedsføre produkter i de pågældende lande under Moulinex-mærket i licensperioden og i tre år efter udløbet af denne, jf. punkt 1, litra c)

c) tilsagn om ikke at markedsføre modeller af Moulinex-produkter i de pågældende lande under et andet mærke end Moulinex inden for de områder, hvor licenshaveren eller licenshaverne har indgået en aftale om at aftage varer eller en egentlig aftale om en licens til en industriel ejendomsret, jf. punkt 1, [litra] e)

d) tilsagn om med enhver licenshaver, der måtte anmode herom, at indgå en leveringsaftale (med en leveringspris svarende til produktionsprisen med tillæg af de generalomkostninger, der er forbundet med produktionen og leveringen til licenshaveren af produkterne) og/eller en aftale om licens til en industriel ejendomsret for samtlige de pågældende produkter bortset fra foodprocessorer i Tyskland, jf. tilsagnenes, punkt 1, [litra] d)

e) tilsagn om at fortsætte den overordnede politik for udvikling af nye modeller og om at opretholde Moulinex-mærkets fulde økonomiske og konkurrencemæssige værdi i hver af de ni berørte medlemsstater, indtil der er indgået licensaftaler som omhandlet i tilsagnenes, punkt 1, [litra] h)

f) tilsagn om at indgå aftalen eller aftalerne om eksklusiv licens til mærket for de ni pågældende lande inden udløbet af de frister, der er fastsat i tilsagnenes punkt 1, litra h), og punkt 2, litra e), nr. iv)

g) tilsagn om, at Kommissionen skal godkende licenshaveren eller licenshaverne, jf. tilsagnenes punkt 1, litra i)

h) tilsagn om at følge ethvert forslag fra den befuldmægtigede, der kan fremme overholdelsen af tilsagnene eller den befuldmægtigedes udførelse af sin opgave, jf. punkt 2, litra e), nr. ii), i tilsagnene.«

58 Nærmere oplysninger om SEB's tilsagn er indeholdt i bilaget til den anfægtede beslutning.

59 I afsnit 2, litra g), i bilaget hedder det:

»Hvis en anden konkurrencemyndighed gør en godkendelse af denne fusion betinget af tilsagn, som enten er i modstrid med nærværende tilsagn eller går længere end nødvendigt for at genoprette konkurrencesituationen på hvert af de berørte markeder, vil SEB-koncernen kunne anmode Kommissionen om en revision af nærværende tilsagn med henblik på at fjerne uforenelighederne eller helt eller delvis at fritage SEB-koncernen fra de betingelser og forpligtelser i nærværende tilsagn, der ikke længere forekommer nødvendige.«

VI - Statsstøtte

60 Som svar på argumenterne fra visse tredjeparter, der kritiserer, at SEB's overtagelsesplan indebærer udbetaling af statsstøtte fra de franske myndigheder, har Kommissionen i 10. betragtning til den anfægtede beslutning fastslået, at en foreløbig gennemgang af de franske myndigheders beslutning ikke giver anledning til at tro, at den offentlige støtte, der er planlagt som led i rekonstruktionen, omfatter foranstaltninger, der er til fordel for SEB. Kommissionen finder derfor ikke, at der skal tages hensyn til støttens virkning ved behandlingen af den planlagte fusion i henhold til forordning nr. 4064/89.

Retsforhandlinger og parternes påstande

61 Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 15. april 2002 har sagsøgeren anlagt den foreliggende sag. Ved særskilt stævning indleveret samme dag har sagsøgeren begæret sagen behandlet efter den hasteprocedure, der er omhandlet i artikel 76 a i Rettens procesreglement.

62 Ved skrivelse af 30. april 2002 meddelte Kommissionen Retten, at den ikke havde indvendinger mod begæringen om hastebehandling. Endvidere fremhævede Kommissionen, at det sagsøgende selskab ikke havde godtgjort, at det var individuelt berørt af den anfægtede beslutning.

63 Ved skrivelse af 8. maj 2002 meddelte Rettens justitssekretær sagsøgte, at Retten havde imødekommet sagsøgtes anmodning om forlængelse af fristen for indlevering af svarskriftet indtil den 24. juni 2002. For ikke at forhale sagen opfordrede justitssekretæren endvidere sagsøgte til at tage eventuelle formalitetsspørgsmål op i forbindelse med behandlingen af realiteten.

64 I forbindelse med en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse anmodede Rettens justitssekretær ved skrivelse af 17. juni 2002 sagsøgeren om senest den 28. juni 2002 at besvare en række skriftlige spørgsmål.

65 Den 24. juni 2002 indleverede Kommissionen sit svarskrift indeholdende principalt dens formalitetsindsigelser, subsidiært dens realitetsindsigelser.

66 Den 28. juni 2002 indleverede sagsøgeren sine svar på Rettens spørgsmål.

67 Ved beslutning af 2. juli 2002 imødekom Retten (Tredje Afdeling) begæringen om behandling efter hasteproceduren i henhold til procesreglementets artikel 76 a.

68 Den 18. juli 2002 imødekom sagsøgeren justitssekretærens opfordring og indleverede sine bemærkninger til formaliteten som svar på Kommissionens svarskrift.

69 Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 19. juli 2002 fremsatte SEB begæring om at måtte intervenere i sagen til støtte for Kommissionens påstande. Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 29. juli 2002 fremsatte De'Longhi begæring om at måtte intervenere i sagen til støtte for sagsøgerens påstande. Disse begæringer blev imødekommet ved kendelse afsagt den 16. september 2002 af formanden for Rettens Tredje Afdeling. Efter anmodning fik SEB og De'Longhi tilladelse til henholdsvis at indgive et interventionsindlæg og fremlægge en række dokumenter, der var nævnt i interventionsbegæringen.

70 På grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Tredje Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling og truffet foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, idet parterne er blevet anmodet om at fremlægge visse dokumenter og besvare en række skriftlige spørgsmål. Parterne har efterkommet disse anmodninger inden for de fastsatte frister.

71 Parterne har afgivet mundtlige indlæg og besvaret mundtlige spørgsmål i det offentlige retsmøde, der blev afholdt den 9. oktober 2002.

72 Sagsøgeren har med støtte fra De'Longhi nedlagt følgende påstande:

- Den anfægtede beslutning annulleres.

- Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

73 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

- Afvisning, subsidiært frifindelse.

- Sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

74 SEB har nedlagt følgende påstande:

- Afvisning, subsidiært frifindelse.

- Sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Formaliteten

I - Parternes argumenter

75 Sagsøgeren har med støtte fra De'Longhi gjort gældende, at selskabet er umiddelbart og individuelt berørt af den anfægtede beslutning i artikel 230 EF's forstand. BaByliss er nemlig en ny aktør på markedet for små elektriske køkkenapparater og er dermed ved at positionere sig som en direkte konkurrent til SEB og Moulinex. I øvrigt har BaByliss deltaget aktivt i den administrative procedure forud for vedtagelsen af den anfægtede beslutning.

76 Kommissionen har anført, at sagsøgeren ikke er umiddelbart berørt af den anfægtede beslutning.

77 Kommissionen har gjort gældende, for det første, at den blotte omstændighed, at BaByliss spontant har reageret på offentliggørelsen af udtalelsen om den planlagte fusion i De Europæiske Fællesskabers Tidende i henhold til artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 4064/89 ved at kontakte Kommissionen, ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at BaByliss er umiddelbart berørt af den anfægtede beslutning. BaByliss har på ingen måde påvist, at den anfægtede beslutning rammer selskabet på grund af visse egenskaber, som er særlige for selskabet, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller selskabet fra alle andre og derfor individualiserer det på lignende måde som SEB.

78 Kommissionen har fremhævet, at mange virksomheder i lighed med sagsøgeren har deltaget aktivt i proceduren. At en virksomhed har fremsat bemærkninger, kan ikke i sig selv bevirke, at virksomheden er individuelt berørt. En omhyggelig undersøgelse af fusionen kræver nemlig regelmæssig kontakt med mange af erhvervslivets aktører.

79 Kommissionen har for det andet anført, at det i artikel 2 i BaByliss' vedtægter hedder, at »selskabet har følgende formål: produktion, forarbejdning, repræsentation, import og eksport, engroshandel samt detailhandel omfattende enhver artikel og vare, der har tilknytning til bl.a. hår- og skønhedspleje, parfumerisektoren samt sektoren for gaveartikler«, mens den fusion, der er godkendt ved den anfægtede beslutning, vedrører sektoren for små elektriske husholdningsapparater, der ikke har nogen forbindelse med »hår- og skønhedspleje, parfumerisektoren og sektoren for andre gaveartikler«.

80 Kommissionen har for det tredje gjort gældende, at sagsøgeren fremstiller sig selv som en »ny aktør« på markedet for små elektriske køkkenapparater, men at sagsøgeren selv har indrømmet, at selskabet hverken på datoen for den anfægtede beslutning eller på datoen for indleveringen af stævningen havde markedsført noget som helst lille elektrisk husholdningsapparat. BaByliss har i øvrigt selv betegnet sig som en »potentiel konkurrent«. Ganske vist har sagsøgeren bebudet, at selskabet »officielt« ville lancere sådanne produkter på markedet den 15. maj 2002, men selskabet har dog ikke ført noget bevis for denne påstand.

81 Kommissionen har for det fjerde påpeget, at intet tyder på, at de produkter, der markedsføres af det i Frankrig etablerede selskab BaByliss, er i direkte konkurrence med de apparater, SEB sælger på de geografiske markeder, for hvilke Kommissionen har givet udtryk for alvorlig tvivl, idet Kommissionen ikke har udtalt sig om situationen på det franske marked, som vil blive undersøgt af de franske konkurrencemyndigheder.

82 Kommissionen har for det femte gjort gældende, at det er med urette, at sagsøgeren mener at kunne finde støtte i »Air France-dommene«. Sagsøgerens situation afviger fuldstændig fra Air France' situation. I den sag, der var genstand for dommen af 19. maj 1994 i sagen Air France mod Kommissionen (sag T-2/93, Sml. II, s. 323), havde Retten for det første bemærket, at konkurrencesituationen på de relevante markeder var blevet bedømt af Kommissionen navnlig under hensyn til Air France' situation (præmis 45), fordi Air France var den eneste alvorlige konkurrent til fusionsparterne, mens sagsøgeren overhovedet ikke optræder på de markeder, der berøres af fusionen. Retten havde endvidere bemærket, at Air France i henhold til den aftale, der var blevet indgået mellem selskabet, den franske regering og Kommissionen, var blevet pålagt at afhænde alle sine interesser i TAT (præmis 46), mens BaByliss i den foreliggende sag ikke er i stand til at påberåbe sig nogen aftale eller beslutning med tilsvarende rækkevidde, der kan godtgøre, at BaByliss' faktiske situation individualiserer selskabet på lignende måde som SEB. Kommissionen har fremhævet, at Air France i Rettens dom af 24. marts 1994 i sagen Air France mod Kommissionen (sag T-3/93, Sml. II, s. 121) var British Airways' hovedkonkurrent, mens BaByliss i den foreliggende sag blot er en virksomhed blandt så mange andre, der anser sig for en (i øvrigt potentiel) konkurrent til SEB.

83 Endelig ønsker Kommissionen at henlede opmærksomheden på, at Rettens nye fortolkning af artikel 230 EF, jf. Rettens dom af 3. maj 2002 i sagen Jégo-Quéré SA mod Kommissionen (sag T-177/01, Sml. II, s. 2365, præmis 51) ikke bevirker, at sagen må afvises, idet den anfægtede beslutning dels er en individuel beslutning uden generel rækkevidde, dels ikke på nogen måde begrænser de rettigheder, der tilkommer sagsøgeren (som i øvrigt ikke er til stede på de markeder, der berøres af fusionen), og ikke pålægger sagsøgeren nogen forpligtelse. Sagsøgerens retsstilling er ikke utvivlsomt og aktuelt påvirket.

84 SEB har gjort gældende, at sagsøgeren ikke er individuelt berørt af den anfægtede beslutning, og har bl.a. fremhævet, at sagsøgeren lige så vel som SEB selv kunne have afgivet et konkret og seriøst overtagelsestilbud som led i rekonstruktionen, hvis sagsøgeren virkelig havde været interesseret i at overtage alle eller en del af Moulinex' aktiver. Sagsøgerens første tilbud om overtagelse af Moulinex var imidlertid ikke seriøst og blev afvist af tribunal de commerce de Nanterre, mens de efterfølgende tilbud blev afgivet efter fusionen og alene havde til formål at søge at sætte spørgsmålstegn ved den af SEB foreslåede afhændelsesplan. SEB har tilføjet, at sagsøgeren ikke på nogen måde har udvist interesse for at opnå licens til Moulinex-mærket, selv om en sådan licens ville have gjort det muligt for sagsøgeren som led i den af sagsøgeren nævnte udviklingsstrategi at trænge ind på de pågældende markeder og få et varigt og effektivt fodfæste dér.

85 SEB har endvidere påpeget, at der hidtil ikke er markedsført nogen BaByliss-produkter på nogen af de geografiske markeder, der er berørt af den anfægtede beslutning, eller i øvrigt på det franske marked, hvor sagsøgeren har indskrænket sin aktivitet til at præsentere sine produkter på en restaurant i Lyon i maj 2002. I øvrigt er sagsøgeren ikke nævnt i Kommissionens konkurrenceanalyse, hverken som aktuel eller som potentiel konkurrent.

86 Endelig har SEB gjort opmærksom på, at sagsøgeren ikke har deltaget i den grundige undersøgelse, der er foretaget af det franske konkurrenceråds medarbejdere, og at sagsøgeren end ikke var til stede eller repræsenteret på mødet i konkurrencerådet.

II - Rettens bemærkninger

87 Ifølge artikel 230, stk. 4, EF kan »[e]nhver fysisk eller juridisk person [...] indbringe klage over beslutninger, der retter sig til ham, samt over beslutninger, som, skønt de er udfærdiget i form af en forordning eller en beslutning rettet til en anden person, dog berører ham umiddelbart og individuelt«.

88 Sagsøgeren er ikke en af parterne i fusionen, og den anfægtede beslutning er ikke rettet til sagsøgeren. Det skal derfor undersøges, om sagsøgeren er umiddelbart og individuelt berørt.

89 Det er ubestridt, at sagsøgeren er umiddelbart berørt. Da den anfægtede beslutning muliggør en øjeblikkelig gennemførelse af den påtænkte fusion, kan den medføre en øjeblikkelig ændring af situationen på de relevante markeder, som således udelukkende beror på de involverede parters bestemmelse (jf. dommen af 24.3.1994 i sagen Air France mod Kommissionen, præmis 80).

90 Det skal således undersøges, om sagsøgeren tillige er individuelt berørt af nævnte beslutning.

91 Efter fast retspraksis »[vil] andre personer end en beslutnings adressater [...] kunne påstå, at de berøres individuelt, hvis denne beslutning rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som adressaten« (Domstolens dom af 15.7.1963, sag 25/62, Plaumann mod Kommissionen, Sml. 1954-1964, s. 411, org.ref.: Rec. s. 197, på s. 223).

92 I denne forbindelse har Retten fastslået, først og fremmest med hensyn til deltagelsen i proceduren, at det er ubestridt af parterne, at sagsøgeren efter den i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 4064/89 omhandlede meddelelse ved skrivelser af 27., 29. og 30. november 2001 og 6., 20., 21. og 28. december 2001 har meddelt Kommissionen sine bemærkninger vedrørende den pågældende fusions konsekvenser for konkurrencesituationen på de relevante markeder samt konsekvenserne for sagsøgerens egen situation. Endvidere har Kommissionen hørt sagsøgeren under et møde den 5. december 2001 og en telefonkonference den 4. januar 2002 med de medarbejdere, der var ansvarlige for gennemgangen af fusionsplanen.

93 Endvidere har BaByliss ved disse lejligheder i det væsentlige fremsat samme kritik som i sin stævning i sagen. Kritikken vedrører hovedsagelig vurderingen af fusionens virkninger for de forskellige relevante geografiske markeder og produkter, og ikke mindst for BaByliss' situation, samt vurderingen af effektiviteten af de tilsagn, SEB har afgivet for at afhjælpe konkurrenceproblemerne i forbindelse med overtagelsen af Moulinex.

94 Endelig skal Retten bemærke, at sagsøgerens skrivelser til Kommissionen ikke kun var ensidige og uopfordrede henvendelser, idet Kommissionen bl.a. har opfordret sagsøgeren til at fremsætte sine bemærkninger vedrørende de af fusionsparterne foreslåede tilsagn.

95 Sagsøgeren har således deltaget aktivt i proceduren. Selv om Kommissionen har ret i, at den blotte deltagelse i proceduren naturligvis ikke i sig selv kan godtgøre, at sagsøgeren er individuelt berørt af beslutningen, især ikke når der er tale om fusioner, hvor en omhyggelig undersøgelse kræver regelmæssig kontakt med mange virksomheder, forholder det sig ikke desto mindre således, at den aktive deltagelse i den administrative procedure er et forhold, der jævnligt tages hensyn til i retspraksis på konkurrenceområdet, herunder også i forbindelse med fusionskontrollen, med henblik på i forening med andre specifikke omstændigheder at godtgøre, at sagen kan antages til påkendelse (jf. bl.a. Domstolens dom af 28.1.1986, sag 169/84, Cofaz m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 391, præmis 24 og 25, og af 31.3.1998, forenede sager C-68/94 og C-30/95, Frankrig mod Kommissionen, den såkaldte »Kali & Salz-sag«, Sml. I, s. 1375, præmis 54, samt dommen af 19.5.1994 i sagen Air France mod Kommissionen, præmis 44).

96 Med hensyn til sagsøgerens status som konkurrent skal først og fremmest bemærkes, at BaByliss uimodsagt af Kommissionen og SEB har hævdet at være en af de største aktører på markederne for små elektriske husholdningsapparater i kategorien »skønhedspleje og personlig pleje« (hårtørrere, krøllejern og fladjern, trimmere, epileringsapparater til kvinder, kropspleje mv.).

97 Ifølge 16. betragtning til den anfægtede beslutning er den erhvervssektor, der berøres af fusionen, sektoren for salg af små elektriske husholdningsapparater, som omfatter 13 produktkategorier, nemlig de 11 kategorier af køkkenapparater, strygejern og dampstationer samt produkter til personlig pleje. Således er markedet for apparater til personlig pleje som nævnt i 16. betragtning til den anfægtede beslutning berørt af den påtænkte fusion, og hverken Kommissionen eller SEB har bestridt, at sagsøgeren er en af de største konkurrenter/aktører på dette marked for apparater til »skønhedspleje« eller personlig pleje.

98 Endvidere tager tilsagnene ligeledes sigte på samtlige 13 kategorier af små elektriske husholdningsapparater, herunder således de såkaldte »apparater til skønhedspleje« eller til personlig pleje.

99 Hertil kommer, at selv om det sagsøgende selskab hverken på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning eller på tidspunktet for sagsanlægget direkte kunne siges at være til stede på nogen af de 12 andre markeder, der berøres af fusionen, har selskabet dog hævdet, at det er i hvert fald en potentiel konkurrent, idet det for tiden er ved at trænge ind på det europæiske marked for små elektriske køkkenapparater.

100 Kommissionen og SEB har ikke bestridt, at en sag, der er anlagt af en potentiel konkurrent, kan antages til realitetsbehandling, når det som i den foreliggende sag drejer sig om oligopolistiske markeder, der bl.a. er karakteriseret ved adgangsbarrierer som følge af den store varemærkeloyalitet og problemerne med at få adgang til detailhandelen (jf. i denne retning Rettens dom af 27.11.1997, sag T-290/94, Kaysersberg mod Kommissionen, Sml. II, s. 2137).

101 Kommissionen og SEB har derimod fremhævet, at påstanden om, at sagsøgeren er en potentiel konkurrent, ikke er bevist, og at der heller ikke er søgt fremlagt nogen beviser herfor. Sagsøgeren har imidlertid i sine svar på Rettens skriftlige spørgsmål samt i sine bemærkninger til formalitetsindsigelsen i denne forbindelse gjort gældende, at selskabet på grundlag af sine erfaringer på det amerikanske marked allerede i begyndelsen af 2001 påbegyndte gennemførelsen af sin strategi for at få fodfæste på det europæiske marked for små elektriske køkkenapparater under mærket Cuisinart, nærmere bestemt segmenterne for miniovne, brødristere, espressomaskiner, miksere og foodprocessorer, hvilket bekræftes af: den første europæiske undersøgelse af markedet for små elektriske køkkenapparater (februar 2001), den tekniske undersøgelse vedrørende Cuisinart-produkternes spænding (februar-august 2001), den treårige partnerskabsaftale med Paul Bocuse (oktober 2001), fagmesserne i Orlando og Chicago i samarbejde med Paul Bocuse, hvor Cuisinart-produkterne blev præsenteret (september 2001 og maj 2002), færdiggørelsen af strategien og budgettet for 2002 med henblik på lanceringen af Cuisinart i Europa (november 2001), forhandlingerne med de største franske kunder om optagelse af Cuisinart-mærket i sortimentet (december 2001-maj 2002), den officielle lancering i den franske presse (planlagt til marts 2002, men udskudt) og endelig den 16. maj 2002 den »officielle dato for lanceringen af Cuisinart i Frankrig hos Paul Bocuse i Lyon med ca. 50 gæster«. BaByliss havde til hensigt med tiden at trænge ind på markedssegmenterne for elektriske kaffemaskiner, espressomaskiner samt frituregryder.

102 Den af Kommissionen og SEB fremhævede omstændighed, at sagsøgerens faktiske indtrængen på de af fusionen berørte markeder flere gange blev udskudt i forhold til de datoer, BaByliss havde annonceret, giver ikke tilstrækkeligt grundlag for at konkludere, at BaByliss ikke kan anses for en potentiel konkurrent. At indtrængningen på markedet tager længere tid end planlagt, betyder nemlig ikke, at den ikke vil finde sted, ikke mindst fordi »det kan være meget omkostnings- og tidskrævende at trænge ind på et nyt produktmarked som følge af markedets karakteristika«, fordi »en konkurrent, for at få adgang til et nyt produktmarked, uanset om han er til stede på andre nabomarkeder eller på det pågældende produktmarked, men i et andet geografisk område, skal sikre sig, at der er tilstrækkelige afsætningsmuligheder, og at han således vil opnå et tilstrækkeligt stort salgsvolumen, [og fordi dette kræver], at han får detailhandlerne til at optage sine produkter i deres sortiment og derfor gør de endelige forbrugere bekendte med sit mærke, hvilket tager en del tid og medfører betydelige marketing- og reklameomkostninger« (24. betragtning til den anfægtede beslutning).

103 Heraf følger tillige, at BaByliss, allerede før selskabets produkter faktisk blev markedsført, var i direkte konkurrence med SEB-Moulinex i bestræbelserne på at få de største distributørkunder til at optage selskabets produkter i deres sortiment. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at der fra oktober 2002 er planlagt demonstrationstests i »en række udvalgte forretninger« i Auchan- og Monoprix-kæderne. BaByliss fremstår således som en aktuel konkurrent til fusionsparterne på samtlige markeder for små elektriske køkkenapparater, som selskabet gør sig klar til at trænge ind på i den nærmeste fremtid under Cuisinart-mærket. Sagsøgeren har ligeledes uimodsagt anført, at produkterne til personlig pleje samt de små elektriske køkkenapparater findes i samme afdeling hos samtlige kunder, at det er de samme indkøbere, som optager produkterne i forretningernes sortiment, og at indkøbspolitikken er fælles for de to produkttyper, hvilket bevirker, at den samlede omsætning for begge produktkategorier er integreret i de fælles leveringsmål, der skal bidrage til det samlede resultat.

104 Selv om sagsøgerens forretningsplan af november 2001 som fremhævet af Kommissionen tilsyneladende i hvert fald på kort sigt alene vedrører en indtrængen på det franske marked, som netop ikke er omfattet af den anfægtede beslutning, skal Retten bemærke, at ifølge sagsøgeren var BaByliss-koncernens strategi i første omgang at lancere Cuisinart-mærket på det franske marked for at opnå erfaringer med markedsføringen af produkterne og koncentrere de store investeringer dér, hvor koncernen har en stærk organisation, og selskabet regnede med senere at udnytte succesen på det franske marked til efterfølgende også at trænge ind på markederne i de øvrige medlemsstater.

105 Det skal i øvrigt erindres, at BaByliss er 100% ejet af det amerikanske selskab Conair, som i og uden for USA er aktivt inden for alle segmenter af markedet for små elektriske husholdningsapparater (køkken, skønhedspleje og rengøring), især under mærkerne BaByliss, Conair og Revlon.

106 Selv om der ikke er tale om en position på et marked, der er berørt i forordning nr. 4064/89's forstand, har BaByliss i kraft af sin position på markedet for apparater til personlig pleje samt i kraft af dets moderselskabs virksomhed og erfaringer en position, som gør det muligt at betegne BaByliss som »potentiel« konkurrent og som letter selskabets adgang til markedet for små elektriske køkkenapparater.

107 Hvad angår Kommissionens argument vedrørende BaByliss' selskabsformål må det endelig fastslås, at BaByliss' aktiviteter ikke er begrænset til sektoren for hår- og skønhedspleje, hvilket bekræftes af anvendelsen af adverbiet »bl.a.« i formålsparagraffen.

108 For det tredje henledes opmærksomheden på, at BaByliss som led i sine bestræbelser på at trænge ind på det europæiske marked for små elektriske husholdningsapparater flere gange har tilbudt at overtage Moulinex eller i hvert fald nogle af Moulinex' aktiver.

109 Således afgav sagsøgeren den 25. september 2001 et første tilbud om delvis overtagelse af samtlige Krups' aktiver (intellektuelle ejendomsrettigheder, materiel og maskiner, fabrik i Mexico, lagre og distributionsnet) for en købesum på 100 mio. EUR.

110 SEB har gjort gældende, at dette tilbud ikke tjener til at individualisere sagsøgeren, idet det blev afvist og end ikke indgik i tribunal de commerce de Nanterres overvejelser.

111 Sagsøgeren har hertil svaret, at selskabet ikke var i stand til at afgive et samlet tilbud omfattende samtlige Moulinex' aktiver og ansatte, da det trods skriftlige anmodninger herom ikke havde fået adgang til nogen som helst økonomiske oplysninger om Moulinex. Alene SEB var i stand til at foretage en komplet revision af Moulinex-fabrikkerne og afgive et mere omfattende tilbud om overtagelse af Moulinex til bobestyrerne.

112 De'Longhi har ligeledes i en skrivelse af 3. december 2001 til Kommissionen i følgende vendinger kritiseret den uigennemsigtige procedure i forbindelse med afhændelsen af Moulinex:

»SEB har udarbejdet sit tilbud som et tilbud om delvis overtagelse begrænset til visse af Moulinex' fabrikker og dertil knyttede aktiviteter, men har efterfølgende fået tilladelse til også at overtage støbeformene og andre dele af produktionsapparatet til brug for ikke-afhændede aktiviteter [...], uden at den tilbudte købesum af denne grund er blevet ændret. SEB har endvidere i praksis opnået ret til at anvende Moulinex-mærket i forbindelse med samtlige sine produkter uden aftale om modydelse trods værdien af dette mærke, som er det førende i Europa inden for den pågældende sektor [...]. Dette forklarer til fulde den usikkerhed om, hvorledes afhændelsen skulle finde sted, der opstod ved fremlæggelsen af interessetilkendegivelserne. Denne situation medførte, at de fleste af SEB's konkurrenter ikke afgav noget tilbud, og forklarer, hvorfor fusionsbetingelserne og -vilkårne ikke blev offentliggjort eller først blev offentliggjort meget sent efter tildelingen af kontrakten.«

113 SEB har bestridt disse påstande og har i denne forbindelse peget på, at da der ikke var tale om en likvidation, kunne der kun fremsættes tilbud, der tog sigte på at genoprette virksomheden, og at kun tre tilbud om hel eller delvis overtagelse af Moulinex' aktiver blev forelagt tilsynet inden for de for behandlingen af betalingsstandsninger fastsatte frister, nemlig tilbuddene fra Euroland, selskabet Participation industrielle og SEB-koncernen. Tribunal de commerce de Nanterre afviste de to første tilbud, mens de øvrige interessetilkendegivelser, som tilsynet modtog, stort set alene vedrørte Krups-mærket. Disse forskellige interessetilkendegivelser, især BaByliss', der ikke omfattede Krups-aktierne, men kun nogle af Krups' aktiver, var ifølge SEB meget restriktive og indgik ikke i nogen genopretningsplan, idet de ikke indebar nogen overtagelse af Moulinex' fabrikker og ikke sikrede nogen arbejdspladser og derfor måtte afvises. Dette er baggrunden for, at tribunal de commerce de Nanterre besluttede, at tilbuddet »fra SEB-koncernen således i realiteten var det eneste, der var tilbage«. SEB har fremhævet, at cour d'appel de Versailles i appelsagen til prøvelse af denne dom forkastede samtlige klagepunkter vedrørende tilsynets fremgangsmåde, selv om bl.a. BaByliss, der frivilligt intervenerede i sagen, havde gjort gældende, at »den hovedkulds overtagelse havde gjort det umuligt for de interesserede selskaber, især Euroland og BaByliss, at sætte sig ind i sagens akter og få tid til på normale vilkår at udarbejde en videreførelsesplan (Euroland) eller en afhændelsesplan (BaByliss)«.

114 Det skal i denne forbindelse bemærkes, at en retlig bedømmelse i national ret er uden betydning for bedømmelsen af en aktivitet i henhold til en bestemmelse i fællesskabsretten (Rettens dom af 12.12.2000, sag T-128/98, Aéroports de Paris mod Kommissionen, Sml. II, s. 3929, præmis 128). Endvidere kan den omstændighed, at BaByliss' tilbud er blevet afvist efter fransk ret, fordi det ikke er en del af en genopretningsplan, der bygger på en afhændelse, ikke ændre ved, at sagsøgeren ved sit tilbud allerede den 25. september 2001 har tilkendegivet sin interesse i at overtage i hvert fald en del af Moulinex.

115 Efterfølgende har sagsøgeren fortsat givet udtryk for sin interesse for Moulinex ved at afgive tre yderligere tilbud om hel eller delvis overtagelse af selskabet, nemlig:

- Et tilbud af 29. november 2001 om fuldstændig overtagelse af Moulinex, der indebar en overtagelse af samtlige ansatte i Frankrig, dvs. ca. 5 500 personer, samt Moulinex' aktiver, herunder lageret, for en symbolsk købesum på én EUR; dette tilbud blev meddelt Kommissionen under dennes undersøgelse af den pågældende fusion tillige med Generaldirektoratet for Konkurrence, Forbrug og Svigbekæmpelse (DGCCRF) og repræsentanten for den franske økonomiminister.

- Et tilbud af 28. december 2001 om delvis overtagelse af Moulinex; dette nye tilbud omfattede overtagelse af Krups' samlede aktiviteter i hele verden og Krups' fabrikker og personale for en købesum, der skulle fastsættes nærmere ud fra aktivernes værdi. Dette tilbud blev meddelt Kommissionen under dennes undersøgelse af fusionen og videresendt til de franske myndigheder.

- Et tilbud af 15. februar 2002 om overtagelse af visse af Moulinex' aktiver. BaByliss afgav et nyt tilbud om overtagelse af Moulinex over for tilsynet; tilbuddet omfattede de af Moulinex' aktiver, der ikke var overtaget af SEB, dvs. anlæggene i Alençon, Bayeux og Falaise samt de maskiner og det udstyr, der var nødvendige for at fremstille mikrobølgeovne. BaByliss tilbød at overtage aktiverne for et beløb af 150 000 EUR.

116 Disse forskellige tilbud viser dog, selv om de ikke opfylder de fastsatte betingelser, og selv om de er stilet til myndigheder, der ikke har kompetence til at behandle dem, eller er udarbejdet efter fusionen - dvs. for så vidt angår tilbuddet af 15. februar 2002 efter den anfægtede beslutning - at sagsøgeren siden den 25. september 2001 uden afbrydelse har været stærkt interesseret i at overtage Moulinex eller en del af Moulinex' aktiver.

117 Det fremgår af det ovenfor anførte, at sagsøgeren er umiddelbart og individuelt berørt af fusionen mellem SEB og Moulinex, og at sagsøgerens påstand om annullation af den anfægtede beslutning kan antages til realitetsbehandling.

Realiteten

118 Sagsøgeren har fremført fire anbringender til støtte for sin påstand om annullation. Ifølge det første anbringende har Kommissionen tilsidesat væsentlige formforskrifter ved at acceptere SEB's for sent afgivne tilsagn. Ved det andet anbringende har sagsøgeren hævdet, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved at tillade fusionen efter fase I uden at indlede fase II. Det tredje anbringende går ud på, at beslutningen er behæftet med en åbenbar skønsfejl, idet tilsagnene ikke er tilstrækkelige til at afhjælpe konkurrenceproblemerne. Ved det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved ikke at undersøge, om den ubetydelige pris, SEB har betalt for at overtage Moulinex, samt den franske stats økonomiske tilskud har medført en styrkelse af SEB's stilling.

I - Det første anbringende, nemlig at Kommissionen har tilsidesat væsentlige formforskrifter ved at acceptere SEB's for sent afgivne tilsagn

Parternes argumenter

119 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede beslutning er behæftet med en formel fejl, idet beslutningen tillader den omtvistede fusion på grundlag af tilsagn afgivet af SEB efter udløbet af den i forordningen fastsatte frist på tre uger fra datoen for modtagelsen af anmeldelsen.

120 Sagsøgeren har påpeget, at ifølge artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 skal »tilsagn [afgivet i fase I] være Kommissionen i hænde senest tre uger efter datoen for modtagelsen af anmeldelsen«. Endvidere har sagsøgeren citeret punkt 37 i Kommissionens meddelelse om acceptable løsninger:

»Eftersom løsninger i fase I er beregnet til at give et enkelt svar på et klart afgrænset konkurrenceproblem, kan der kun accepteres begrænsede ændringer i de foreslåede tilsagn. Sådanne ændringer, der fremlægges som en omgående reaktion på resultatet af høringerne, omfatter præciseringer, detailforbedringer og/eller andre forbedringer, som sikrer, at tilsagnene er anvendelige og effektive.«

121 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen i den foreliggende sag har tilsidesat artikel 18 i forordning nr. 447/98 og punkt 37 i meddelelsen om acceptable løsninger ved at godkende nye tilsagn fra SEB mere end ti dage efter udløbet af fristen på tre uger.

122 Den 5. december 2001, der var sidste frist for afgivelse af tilsagn, forelagde SEB nemlig ifølge sagsøgeren Kommissionen et tilsagn om at indstille salget af visse produktgrupper af mærket Moulinex i to år gældende for hele EØS (135. betragtning til den anfægtede beslutning). Stadig ifølge sagsøgeren var selv Kommissionen af den opfattelse, at et sådant tilsagn ikke gjorde det muligt at løse de konkurrenceproblemer, som fusionen rejste. Det er betegnende, at Kommissionen i øvrigt end ikke har fundet det nødvendigt at foretage en markedsundersøgelse for at vurdere tilsagnenes effektivitet.

123 Sagsøgeren har oplyst, at SEB først den 18. december 2001, dvs. fem uger efter anmeldelsen af fusionen, afgav nye tilsagn om at give en tredjepart eksklusivlicens til Moulinex-mærket i tre år for så vidt angår samtlige de produktgrupper, der berøres af fusionen. Sagsøgeren har tilføjet, at dette andet forslag til tilsagn blev efterfulgt af et tredje forslag, der indebærer væsentlige ændringer, umiddelbart før vedtagelsen af den anfægtede beslutning, og at resultatet er den løsning, der endeligt blev valgt af Kommissionen (129.-134. betragtning til den anfægtede beslutning).

124 Ifølge sagsøgeren afveg det andet og tredje forslag til tilsagn fra SEB væsentligt fra SEB's oprindelige tilsagn både hvad angår karakter, rækkevidde og varighed. Derfor kan det andet og det tredje forslag til tilsagn ikke anses for blot at være en forbedring af de oprindelige tilsagn som omhandlet i Kommissionens meddelelse, men må betragtes som nye tilsagn. Kommissionen burde således på dette stadium af proceduren have besluttet at indlede fase II.

125 Sagsøgeren har til sammenligning fremhævet, at i den sag, der var genstand for Kommissionens beslutning af 14. marts 2000, hvorved en fusion erklæres for uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag COMP/M.1672 - Volvo/Scania) (EFT 2001 L 143, s. 74), havde Volvo, jf. 359. og 362. betragtning, fremsat et første forslag til tilsagn inden for den fastsatte frist (nemlig i fase II) og havde derefter fremsat et nyt forslag til tilsagn 15 dage senere. Kommissionen havde nægtet at tage hensyn til dette andet forslag med den begrundelse, at »der intet (var) i det nye forslag, som Volvo ikke kunne have ladet indgå i et tilsagn afgivet inden for fristen på tre måneder«.

126 Kommissionen har gjort gældende, at der ikke er noget hold i påstanden om, at den »havde tilsidesat væsentlige formkrav ved at acceptere SEB's for sent afgivne tilsagn«.

Rettens bemærkninger

127 Det skal erindres, at fusionsparterne har forelagt Kommissionen forslag til tilsagn tre gange i fase I, nemlig den 5. december 2001, den 18. december 2001 og endnu en gang på en ikke nærmere angivet dato før vedtagelsen af den anfægtede beslutning den 8. januar 2002.

128 Indholdet af de respektive tilsagn var i store træk følgende:

- I den oprindelige udgave af 5. december 2001 (herefter »den oprindelige udgave af tilsagnene«) blev der givet tilsagn om for en toårig periode at trække fem kategorier af de pågældende Moulinex-produkter tilbage fra hele EØS.

- I den ændrede udgave af 18. december 2001 (herefter »den ændrede udgave af tilsagnene«) blev der givet tilsagn om at indrømme en eksklusiv licens til Moulinex-mærket for en treårig periode ledsaget af et tilsagn om ikke at markedsføre produkter under Moulinex-mærket i yderligere ét år efter licensens udløb. Licensen og tilsagnet skulle gælde for samtlige produktkategorier i Belgien, Grækenland, Nederlandene og Portugal og for kategorien »frituregryder« i Tyskland, Østrig, Danmark, Norge og Sverige. Herudover blev licenshaverne pålagt en forpligtelse til at aftage varer i fire af de berørte produktkategorier fra licensgiveren.

- I den endelige udgave, der blev godkendt ved den anfægtede beslutning (herefter »den endelige udgave af tilsagnene«), gives der tilsagn om indrømmelse af en eksklusiv licens til Moulinex-mærket i en femårig periode ledsaget af et tilsagn om ikke at markedsføre produkter under Moulinex-mærket i yderligere tre år efter licensens udløb. Licensen og tilsagnet skulle gælde for samtlige kategorier af små elektriske husholdningsapparater i Østrig, Tyskland, Belgien, Danmark, Grækenland, Norge, Nederlandene, Portugal og Sverige. Herudover blev licenshaveren i Tyskland pålagt en forpligtelse til i en toårig periode at aftage produkter henhørende under én af de pågældende produktkategorier fra licensgiveren.

129 Det skal bemærkes, at artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 bestemmer:

»Tilsagn, som de pågældende virksomheder har afgivet over for Kommissionen i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, i forordning [...] nr. 4064/89, og som parterne ønsker taget i betragtning med henblik på en beslutning efter artikel 6, stk. 1, [litra] b), i den forordning, skal være Kommissionen i hænde senest tre uger efter datoen for modtagelsen af anmeldelsen.«

130 Da anmeldelsen af fusionen i den foreliggende sag fandt sted den 13. november 2001, udløb fristen for at afgive tilsagn over for Kommissionen i fase I den 5. december 2001 i henhold til den beregningsmetode, der er fastsat i artikel 6-9 og artikel 18, stk. 3, i forordning nr. 447/98. Den oprindelige udgave af tilsagnene blev således forelagt Kommissionen inden udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98.

131 Det er imidlertid ubestridt, at den oprindelige udgave af tilsagnene ikke er den, der i sidste instans blev accepteret af Kommissionen i den anfægtede beslutning. I henhold til 135. betragtning til den anfægtede beslutning gjorde den oprindelige udgave af tilsagnene det nemlig ikke muligt for Kommissionen at fjerne enhver alvorlig tvivl med hensyn til fusionens forenelighed med fællesmarkedet, idet den oprindelige udgave ikke gav mulighed for at sætte en anden markedsaktør ind i Moulinex' sted og ikke omfattede alle de markeder, hvor fusionen kunne give anledning til alvorlig tvivl.

132 Det er ligeledes ubestridt, at såvel den ændrede som den endelige udgave af tilsagnene blev fremlagt af fusionsparterne efter udløbet af den frist på tre uger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98. Det skal derfor undersøges, om Kommissionen kunne acceptere tilsagnene uden at tilsidesætte sidstnævnte bestemmelse.

133 Med henblik på denne undersøgelse er det relevant først at betragte indholdet af de bestemmelser i forordning nr. 4064/89 og nr. 447/98, der finder anvendelse.

134 I henhold til artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 skal fusionsparterne inden for en frist på tre uger forelægge Kommissionen de tilsagn, som de »ønsker taget i betragtning« med henblik på en beslutning vedtaget i slutningen af fase I.

135 Endvidere er det i artikel 10, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 4064/89 bestemt, at fase I forlænges til seks uger, hvis de deltagende virksomheder efter at have anmeldt fusionen afgiver tilsagn som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i samme forordning, »som parterne ønsker taget i betragtning« med henblik på en beslutning, der skal vedtages i slutningen af fase I.

136 Det fremgår af ordlyden af disse bestemmelser, at den frist på tre uger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98, er tænkt som en bindende frist for fusionsparterne, således at forstå, at hvis disse giver tilsagn efter udløbet af fristen, er Kommissionen ikke forpligtet til at tage hensyn til tilsagnene i fase I. Derimod fremgår det ikke af ordlyden af nævnte bestemmelser, at Kommissionen ikke må tage hensyn til sådanne sent afgivne tilsagn.

137 For at afgøre, om artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 skal fortolkes på denne måde, er det ikke desto mindre nødvendigt at gennemgå bestemmelsens ordlyd på baggrund af de forfulgte mål.

138 Det skal i denne forbindelse bemærkes, at denne bestemmelse er indført ved forordning nr. 447/98, som ophævede Kommissionens forordning (EF) nr. 3384/94 af 21. december 1994 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold Rådets forordning nr. 4064/89 (EFT L 377, s. 1), efter vedtagelsen af forordning nr. 1310/97. Ved sidstnævnte forordning blev der i forordning nr. 4064/89 indføjet bestemmelser om afgivelse af tilsagn i fase I. I 16. betragtning til forordning nr. 447/98 anfører Kommissionen, at fristerne for meddelelse af de i forordningen omhandlede tilsagn er nødvendige »for at give Kommissionen den fornødne tid til at foretage en tilbundsgående vurdering af tilsagn, der er afgivet med det formål at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet, og for at sikre en behørig høring af andre berørte parter, tredjeparter og myndigheder i medlemsstaterne«.

139 Det fremgår således af denne betragtning, at Kommissionen ved at indføre den frist, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98, har ønsket at sikre sig den fornødne tid til at vurdere de foreslåede tilsagn og høre tredjeparter. Selv om dette mål nødvendigvis indebærer, at fristen i den nævnte bestemmelse er bindende for fusionsparterne, således at disse ikke har mulighed for at afgive tilsagn så tæt på udløbet af fase I, at Kommissionen ikke har den fornødne tid til at vurdere tilsagnene og høre tredjeparter, indebærer det til gengæld ikke, at fristen også er bindende for Kommissionen, idet denne alt efter omstændighederne udmærket kan skønne, at en kortere frist er tilstrækkelig til at foretage de nævnte vurderinger og høringer.

140 Heraf følger, at artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98 skal forstås således, at selv om fusionsparterne ikke kan tvinge Kommissionen til at tage hensyn til tilsagn og ændringer heraf, der er fremlagt efter udløbet af fristen på tre uger, skal Kommissionen, hvis den skønner at have den fornødne tid til at gennemgå tilsagnene, kunne godkende fusionen på baggrund af disse tilsagn, også selv om ændringerne finder sted efter udløbet af fristen på tre uger.

141 Kommissionen var således berettiget til at acceptere den ændrede og den endelige udgave af tilsagnene også efter udløbet af den frist på tre uger, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98, idet denne frist ikke er bindende for Kommissionen.

142 Det må under alle omstændigheder fastslås, at Kommissionen, i modsætning til, hvad sagsøgeren har hævdet, ved at acceptere tilsagnene har fulgt de principper, den har fastlagt på dette område i sin meddelelse om acceptable løsninger.

143 Indledningsvis skal det i denne forbindelse understreges, at den nævnte meddelelse, i modsætning til, hvad Kommissionen har anført i sit svarskrift, ikke er fuldstændig retligt uforbindende. Kommissionen er nemlig bundet af de meddelelser, den har vedtaget som led i sit tilsyn med fusioner, såfremt disse ikke afviger fra traktatens bestemmelser og bestemmelserne i forordning nr. 4064/89 (jf. i denne retning Domstolens dom af 13.6.2002, sag C-382/99, Nederlandene mod Kommissionen, Sml. I, s. 5163, præmis 24, og af 26.9.2002, sag C-351/98, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 8031, præmis 53). I øvrigt kan Kommissionen ikke fravige de regler, den har pålagt sig selv (jf. bl.a. Rettens dom af 17.12.1991, sag T-7/89, Hercules Chemicals mod Kommissionen, Sml. II, s. 1711, præmis 53).

144 I meddelelsen om acceptable løsninger har Kommissionen anført:

»37 Viser vurderingen, at de tilbudte tilsagn ikke er tilstrækkelige til at fjerne de konkurrenceproblemer, der er opstået i forbindelse med fusionen, underrettes parterne herom. Eftersom løsninger i fase I er beregnet til at give et enkelt svar på et klart afgrænset konkurrenceproblem, kan der kun accepteres begrænsede ændringer i de foreslåede tilsagn. Sådanne ændringer, der fremlægges som en omgående reaktion på resultatet af høringerne, omfatter præciseringer, detailforbedringer og/eller andre forbedringer, som sikrer, at tilsagnene er anvendelige og effektive.«

145 I den foreliggende sag er det klart, at de ændringer af den ændrede udgave, der er foretaget ved den endelige udgave af tilsagnene, er begrænsede ændringer som defineret i punkt 37 i meddelelsen om acceptable løsninger, hvilket ikke er blevet bestridt af sagsøgeren. I forhold til den foregående udgave er den endelige udgave af tilsagnene blot ændret ved, at den eksklusive licens' varighed og den efterfølgende ikke-markedsføringsperiode er blevet forlænget, at det princip, der er fastlagt for fire medlemsstater, nemlig at licensen skal omfatte samtlige små elektriske husholdningsapparater, er blevet udvidet til at omfatte yderligere fem medlemsstater, og endelig at forpligtelsen til at aftage varer er blevet lempet. Disse ændringer vedrører alene det tidsmæssige, produktmæssige og geografiske anvendelsesområde for forpligtelser, der er fastsat i den ændrede udgave af tilsagnene, og kan derfor anses for begrænsede ændringer, som omfatter detailforbedringer og andre forbedringer af den ændrede udgave af de oprindelige tilsagn som omhandlet i punkt 37 i meddelelsen om acceptable løsninger.

146 Hvad angår de ændringer, der er foretaget af den oprindelige udgave af tilsagnene ved den ændrede udgave af disse, og som består i at omdanne en forpligtelse til at trække Moulinex-mærket tilbage til en forpligtelse til at indrømme en eksklusiv licens til Moulinex-mærket, må det fastslås, at indrømmelse af en eksklusiv licens i lighed med tilbagetrækning af mærket medfører, at ejeren af Moulinex-mærket, i dette tilfælde SEB, fratages retten til at anvende mærket i de pågældende områder. På denne baggrund kan den omstændighed, at indrømmelsen af en eksklusiv licens desuden giver en tredjepart mulighed for at anvende mærket, anses for en »forbedring« i forhold til den blotte tilbagetrækning af mærket.

147 I tilsagnenes punkt 1, litra c), forpligter SEB sig endvidere til ikke at anvende Moulinex-mærket i tre år efter udløbet af licensaftalerne. Det er desuden i punkt 1, litra a), andet afsnit, bestemt, at licenshaverne når som helst i licensperioden kan ophøre med at anvende Moulinex-mærket og gå over til kun at bruge deres eget mærke. Disse to bestemmelser indebærer, at Moulinex-mærket bliver trukket tilbage fra markedet i mindst tre år og, i hvert fald i teorien, i højst otte år. I modsætning til hvad sagsøgeren har hævdet, fremgår det således, at den endelige udgave af tilsagnene ikke blot har erstattet den tilbagetrækning af mærket, der var forskrevet i den oprindelige udgave af tilsagnene, med den indrømmelse af licenser til at anvende Moulinex-mærket, men har forstærket SEB's forpligtelse til ikke at anvende Moulinex-mærket ved at forpligte SEB til at indrømme en licens. Også af denne årsag synes den endelige udgave af tilsagnene at være en »forbedring« i forhold til den oprindelige udgave af tilsagnene.

148 Hertil kommer, at selv om tredjeparter ikke udtrykkeligt er blevet hørt om den oprindelige udgave af tilsagnene, kan denne forbedring anses for »en omgående reaktion på resultatet af høringerne« af tredjeparter, som sikrer, at tilsagnene er »anvendelige og effektive«. Sagsøgeren har nemlig selv som svar på spørgsmål 25 i spørgeskemaet til konkurrenterne fremhævet, at der er to afgørende kriterier, der skal være opfyldt for at sikre en holdbar position på hvert af de berørte nationale produktmarkeder: mærkeloyalitet og adgang til de forskellige distributionsnet. I betragtning af dette svar er det logisk, at Kommissionen af høringen af tredjeparter har udledt, at en eksklusiv licens til Moulinex-mærket er en omgående reaktion på de af tredjeparterne påpegede problemer, idet en sådan licens i modsætning til en simpel tilbagetrækning af mærket gør det muligt at udsætte en virksomhed, der råder over et kendt mærke og har adgang til distributionskanalerne, i Moulinex' sted.

149 Det fremgår i øvrigt af sagens akter, at De'Longhi i et notat af 17. december 2001 »om SEB's eventuelle tilsagn« udtrykkeligt har meddelt Kommissionen, at »man i stedet for en overdragelse kunne kræve, at SEB forpligter sig til at indrømme licenser til tredjepartserhververe til at anvende Moulinex-mærket på alle de nationale markeder, hvor fusionen har særligt alvorlige konkurrencebegrænsende virkninger«. Ganske vist har De'Longhi, således som selskabet har gjort gældende under retsmødet, nuanceret denne holdning i sit svar på spørgeskemaet af 3. januar 2002 om tilsagnene, men ikke desto mindre udgør denne holdning et indicium, der synes at bekræfte, at Kommissionen med rette og uden at begå en åbenbar fejl kunne betragte forpligtelsen til at indrømme licens som en omgående reaktion på høringerne af tredjeparter, idet De'Longhi selv havde anbefalet denne mulighed, før den blev foreslået af SEB.

150 Af alle de ovenfor anførte grunde kan den ændrede og den endelige udgave af tilsagnene anses for begrænsede ændringer, som i henhold til punkt 37 i meddelelsen om acceptable løsninger kan accepteres af Kommissionen efter udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning nr. 447/98.

151 Følgelig må det første anbringende forkastes i sin helhed.

II - Det andet anbringende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved at godkende fusionen uden at indlede fase II

Parternes argumenter

152 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved ikke i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i forordning nr. 4064/89 at indlede fase II, selv om betingelserne for en godkendelse ved afslutningen af fase I ikke var opfyldt, idet SEB's tilsagn ikke gjorde det muligt klart at udelukke enhver alvorlig tvivl med hensyn til fusionens forenelighed med fællesmarkedet.

153 Sagsøgeren har påpeget, at det i meddelelsen om acceptable løsninger hedder, at »tilsagn, der afgives [...] i fase I, [skal] være tilstrækkelige til klart at fjerne den alvorlige tvivl« med hensyn til fusionens forenelighed med fællesmarkedet. Tilsagn afgivet i fase I kan med andre ord kun føre til en godkendelse uden indledning af fase II, såfremt

- de konkurrenceproblemer, fusionen rejser, er klart afgrænsede

- tilsagnene er tilstrækkelige til klart at fjerne enhver alvorlig tvivl og dermed giver et enkelt svar på de afgrænsede konkurrenceproblemer

- tilsagnene fremstår som en »omgående reaktion« på resultatet af Kommissionens høringer af markedsaktørerne og parterne.

154 Kommissionen har således i sin meddelelse om acceptable løsninger konkluderet:

»Tilsagn kan kun i visse situationer godkendes i fase I. Det rejste konkurrenceproblem skal være så klart afgrænset, og de valgte løsninger skal være så klare, at det ikke er nødvendigt at foretage en tilbundsgående undersøgelse.«

155 Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionen i ovennævnte Volvo/Scania-sag har forkastet et forslag til tilsagn fra fusionsparterne efter at have fastslået følgende:

»Man kan ikke konkludere, at det nye forslag klart og utvetydigt vil fjerne alle konkurrencemæssige betænkeligheder. De nye forslags komplekse karakter ville have gjort det umuligt for Kommissionen at foretage en effektiv vurdering i det korte tidsrum inden udløbet af fristen i fusionsforordningens artikel 10, stk. 3. Det ville kræve yderligere undersøgelser, og det ville desuden have været påkrævet at indhente kommentarer fra berørte tredjemænd i overensstemmelse med fusionsforordningen.«

156 På denne baggrund finder sagsøgeren, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at godkende fusionen efter fase I. Sagsøgeren finder nemlig ikke, at Kommissionen efter denne ene fase med tilstrækkelig sikkerhed kunne vurdere, at de godkendte tilsagn fjernede enhver tvivl med hensyn til fusionens forenelighed med fællesmarkedet.

157 Der er tre forhold, der viser, at Kommissionen efter fase I ikke var i stand til med den fornødne sikkerhed at afgøre, at de afgivne tilsagn var tilstrækkelige til at løse samtlige konkurrenceproblemer, som fusi