Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Passivitetssøgsmål - frister - præceptive - muligheden for at påberåbe sig en berettiget forventning med støtte i Kommissionens erklæringer eller stillingtagen - ingen mulighed

(EF-traktaten, art. 175, stk. 2 (nu art. 232, stk. 2, EF))

2 Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - begreb - retsakter med retligt bindende virkninger - administrativ procedure om anvendelse af konkurrencereglerne - Kommissionens manglende svar på en begæring om meddelelse af dokumenter - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF); Rådets forordning nr. 17; Kommissionens forordning nr. 99/63)

3 Retspleje - stævning - formkrav - angivelse af søgsmålets genstand - kort fremstilling af søgsmålsgrundene - påstand om betaling af erstatning for skade forvoldt af en fællesskabsinstitution

[EF-statutten for Domstolen, art. 19; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1 Da søgsmålsfristerne er præceptive og hverken kan fraviges af Fællesskabets retsinstanser eller af parterne, kan sagsøgeren ikke til støtte for at tilsidesætte fristen i traktatens artikel 175, stk. 2, påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning (efter ændring nu artikel 232, stk. 2 EF) og herved henvise til sine kontakter med Kommissionen efter fremsendelsen af den retslige opfordring. Hverken de erklæringer, Kommissionen har afgivet under sin korrespondance med den pågældende, eller denne institutions offentlige stillingtagen har nogen indflydelse på, om passivitetssøgsmålet kan realitetsbehandles.

2 Der foreligger en retsakt eller en beslutning, som kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), når foranstaltningen har retligt bindende virkninger, der kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling. Den omstændighed, at en institution forholder sig tavs, kan ikke have en sådan retsvirkning, medmindre dette udtrykkeligt er fastsat i en fællesskabsbestemmelse.

Så længe der ikke findes nogen udtrykkelig bestemmelse, som fastsætter en frist, efter hvis udløb den institution, som opfordres til at tage stilling, antages at have truffet en stiltiende beslutning, og som fastlægger indholdet af denne beslutning, kan en institutions passivitet ikke ligestilles med en beslutning, da traktatens søgsmålsordning ellers ville blive bragt i fare.

Da forordning nr. 17 og nr. 99/63 ikke indeholder nogen udtrykkelige bestemmelser vedrørende proceduren for anvendelse af konkurrencereglerne, hvorefter et manglende svar fra Kommissionen på en begæring om meddelelse om dokumenter skal anses for et stiltiende afslag, kan en undladelse heraf ikke anses for en retsakt, der kan anfægtes under et søgsmål.

3 Ifølge artikel 19 i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal en stævning indeholde en angivelse af søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. De skal være tilstrækkelig klare og præcise til, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og til, at Retten i givet fald kan tage stilling til sagen på det foreliggende grundlag. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsætning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de væsentligste faktiske og retlige omstændigheder, som søgsmålet støttes på, fremgår af selve stævningen, eventuelt kortfattet, men dog på en sammenhængende og forståelig måde.

For at opfylde disse krav skal en stævning, hvori der nedlægges påstand om betaling af erstatning for skade forvoldt af en fællesskabsinstitution, indeholde de elementer, der gør det muligt at identificere den adfærd, som sagsøgeren bebrejder institutionen, grundene til, at sagsøgeren mener, at der er årsagsforbindelse mellem adfærden og det tab, han hævder at have lidt, samt karakteren og størrelsen af dette tab.