DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 23 FEBRUAR 1983. - FROMENCAIS SA MOD FONDS D'ORIENTATION ET DE REGULARISATION DES MARCHES AGRICOLES (FORMA). - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF TRIBUNAL ADMINISTRATIF DE PARIS. - FORTABELSE AF STILLET SIKKERHED. - SAG 66/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 00395



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Faellesskabsret _ almindelige principper _ proportionalitetsprincippet _ en foranstaltnings overensstemmelse hermed _ bedoemmelseskriterier

2.Landbrug _ faelles markedsordning _ maelk og mejeriprodukter _ salg af smoer til nedsat pris _ obligatorisk forarbejdning af smoerret inden for en bestemt frist _ sikkerhed stillet af licitationskoeber _ overskridelse af forarbejdningsfristen _ tab af hele den stillede sikkerhed _ proportionalitetsprincippet _ tilsidesaettelse _ ingen tilsidesaettelse

( Kommissionens forordninger nr . 1259/72 , art . 18 , stk . 2 , og 232/75 , art . 18 , stk . 2 og 19 )

Sammendrag

1 . For at afgoere , om faellesskabsretlig bestemmelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet , skal det for det foerste undersoeges , om de midler , som ivaerksaettes for at opfylde det tilsigtede maal , svarer til dets betydning , og for det andet , om de er noedvendige for at realisere det .

2 . Bestemmelserne om , at hele den stillede sikkerhed fortabes , saafremt forarbejdningsfristen for smoer , som saelges til nedsat pris , overskrides , har til formaal at hindre , at licitationskoeberne i spekulationsoejemed kan opbygge lagre af smoer til nedsat pris . En saadan spekulation ville vaere i strid med formaalet i forordningerne nr . 1259/72 og 232/75 om salg af smoer til nedsat pris , idet den ville medfoere , at en stor procentdel af det saaledes solgte smoer ikke blev forarbejdet , men derimod tjente til at opbygge lagre , som delvis blev finansieret over Faellesskabets budget under tilsidesaettelse af de omhandlede forordninger . Det foelger heraf , at det formaal , der bestaar i at modvirke spekulation , er af vaesentlig betydning for , at ordningen kan virke tilfredsstillende . Foelgelig er den omstaendighed , at hele den stillede sikkerhed fortabes ved overskridelse af den i faellesskabsforordningerne fastsatte frist , en sanktion , der staar i et rimeligt forhold til de maal , der forfoelges i forordningerne nr . 1259/72 og 232/75 .

Dommens præmisser

1 Ved dom af 26 . januar 1982 , ingaaet til Domstolen den 17 . februar 1982 , har Tribunal administratif de Paris i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt er praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden _ i forhold til proportionalitetsprincippet _ af artikel 18 , stk . 2 , i Kommissionens forordning nr . 1259/72 af 16 . juni 1972 om afsaetning af smoer til nedsatte priser til visse forarbejdningsvirksomheder inden for Faellesskabet ( EFT 1972 II , s . 539 ), af artikel 18 , stk . 2 , og artikel 19 i Kommissionens forordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 om salg til nedsat pris af smoer beregnet til fremstilling af konditorvarer og konsumis ( EFT L 24 , s . 45 ) og artikel 13 , stk . 4 , i Kommissionens forordning nr . 1687/76 af 30 . juni 1976 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for kontrol med anvendelse af og/eller bestemmelse for produkter fra intervention ( EFT L 190 , s . 1 ).

2 Spoergsmaalet er rejst under en sag mellem selskabet Fromançais SA og Fonds d ' orientation et de régularisation des marchés agricoles ( FORMA _ det franske interventionsorgan ), som naegtede at frigive beloeb , som Fromançais havde stillet som sikkerhed i aarene 1973-1977 i forbindelse med forskellige koeb af interventionssmoer til nedsatte priser med henblik paa fremstilling af konditorvarer og konsumis .

3 FORMA mente , at da Fromançais ikke havde foert bevis for , at de omtvistede smoerpartier var blevet forarbejdet inden for den i faellesskabsforordningerne fastsatte frist , opfyldte selskabet ikke de betingelser , der paa det davaerende tidspunkt var fastsat i forordningerne for frigivelse af forarbejdningssikkerheden .

4 I henhold til artikel 18 , stk . 2 , i forordning nr . 1259/72 , som traadte i kraft den 10 . marts 1973 , og til artikel 18 , stk . 2 , i forordning nr . 232/75 , som med virkning fra 1 . februar 1975 traadte i stedet for foerstnaevnte forordning , frigjordes forarbejdningssikkerheden kun for de maengder , for hvilke koeberen kunne foere bevis for , at visse betingelser var overholdt , med mindre der forelaa force majeure . En af disse betingelser var en skriftlig forpligtelse til at forarbejde smoerret inden for en bestemt frist , som i forordning nr . 1259/72 var fastsat til 120 dage efter overtagelsen af smoerret , og som senere i forordning nr . 232/75 blev forlaenget til seks maaneder , regnet fra samme tidspunkt . Artikel 19 , stk . 2 , i forordning nr . 232/75 bestemte , at hvis overskridelsen af forarbejdningsfristen ikke skyldtes grov forsoemmelse fra koeberens side , kunne denne inden for en yderligere frist af 30 dage anmode om , at den stillede sikkerhed kun forfaldt med 2 regningsenheder pr . ton for hver dag , fristen blev overskredet .

5 I forelaeggelsesdommen henvises ogsaa til artikel 13 , stk . 4 , i forordning nr . 1687/76 , der traadte i kraft den 1 . oktober 1976 , men denne bestemmelse vedroerende den administrative kontrol af smoerrets anvendelse og frigivelsen af forarbejdningssikkerheden har ikke direkte betydning for sagsgenstanden .

6 Ifoelge denne forordnings artikel 15 ophaeves artikel 18 , stk . 2 , i forordning nr . 232/75 , men det kan dog udledes af en raekke forhold , at det ikke var hensigten at ophaeve foerste afsnit af denne bestemmelse , som gjorde frigivelsen af den stillede sikkerhed afhaengig af visse betingelser . Allerede overskriften til forordning nr . 1687/76 , hvori der er tale om »faelles gennemfoerelsesbestemmelser for kontrol med anvendelse af og/eller bestemmelse for produkter fra intervention« , viser at forordningen udelukkende havde til formaal at aendre de bevisregler for licitationskoeberens opfyldelse af de indgaaede forpligtelser , son netop var fastsat i den paagaeldende bestemmelses andet afsnit . Yderligere ophaevede forordning nr . 1687/76 ikke artikel 19 , stk . 2 , i forordning nr . 232/75 , som bestemte , at kun en del af den stillede sikkerhed forfaldt i tilfaelde af , at fristen blev overskredet som foelge af en forsoemmelse fra koebers side , der ikke kunne betegnes som grov . Denne bestemmelse ville vaere uden mening , hvis en overskridelse af fristen ikke skulle medfoere , at sikkerheden fortabtes . Endelig bestemmes det udtrykkeligt i Kommissionens forordning nr . 262/79 af 12 . februar 1979 , som endnu en gang aendrede betingelserne for at frigive den stillede sikkerhed , at alene forordning nr . 232/75 ophaeves , hvilket vanskeligt kan forklares , hvis disse betingelser ligeledes var fastsat i forordning nr . 1687/76 .

7 Fromançais har gjort gaeldende , at da hele den stillede sikkerhed fortabes i tilfaelde af forarbejdning efter den fastsatte frist , behandles en forholdsvis ubetydelig overtraedelse af de forpligtelser , der paahviler licitationskoeberen , paa samme maade som en langt grovere overtraedelse , som f.eks . undladelse af at forarbejde smoerret , hvorved proportionalitetsprincippet tilsidesaettes .

8 For at afgoere , om en faellesskabsretlig bestemmelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet , skal det for det foerste undersoeges , om de midler , som ivaerksaettes for at opfylde det tilsigtede maal , svarer til dets betydning , og for det andet , om de er noedvendige for at realisere det .

9 Bestemmelserne om , at hele den stillede sikkerhed fortabes , saafremt forarbejdningsfristen overskrides , har til formaal at hindre , at licitationskoeberne af smoer til nedsat pris i spekulationsoejemed kan opbygge lagre .

10 Da prisen for det smoer , som saelges af interventionsorganerne , fastsaettes i forhold til prisen for konkurrerende vegetabilske fedtstoffer , og da disse produkters priser er underkastet svingninger som foelge af prisudviklingen paa verdensmarkedet , kan det nemlig paaregnes , at koebsprisen for det smoer , som saelges til nedsat pris , med stoerre eller mindre mellemrum stiger .

11 Hvis der ikke var fastsat en forarbejdningsfrist , eller hvis det var muligt at forlaenge fristen ret betydeligt , kunne licitationskoeberen fristes til at erhverve store maengder smoer for at anvende dem paa maader , der afviger fra de i faellesskabsforordningerne fastsatte , bl.a . for at opbygge lagre , som goer det muligt at undgaa foelgerne af en fremtidig stigning i koebsprisen .

12 En saadan spekulation ville vaere i strid med formaalet i forordningerne om salg af smoer til nedsat pris , nemlig at aflaste markedet for overskudssmoer ved at fremme anvendelsen af smoer i stedet for andre fedtstoffer til fremstilling af konditorvarer og konsumis . De i oekonomisk henseende staerkeste koebere ville nemlig have interesse i at monopolisere indkoebet , hvilket ville medfoere , at en stor procentdel af det saaledes solgte smoer ikke blev forarbejdet , men derimod tjente til at opbygge lagre , som delvis blev finansieret over Faellesskabets budget under tilsidesaettelse af de omhandlede forordninger .

13 Det bemaerkes derfor , at det formaal , der bestaar i at modvirke spekulation , er af vaesentlig betydning for , at den ordning , der blev indfoert i medfoer af forordningerne nr . 1259/72 og nr . 232/75 , kan virke tilfredsstillende .

14 Kravet om , at forarbejdningsfristen overholdes strengt for at sikre , at dette formaal opfyldes , kan ikke , som haevdet af Fromançais , anfaegtes ud fra den paastand , at Kommissionen ved flere gange at have aendret laengden af fristen selv skulle have vist , at der ikke bestaar nogen forbindelse mellem forarbejdningsfristens laengde og muligheden for spekulation .

15 Selv om det er korrekt , at den i forordning nr . 1259/72 fastsatte forarbejdningsfrist foerst blev forlaenget ved forordning nr . 232/75 og dernaest nogle aar senere ved forordning nr . 262/79 , hvorved fristen blev aendret til otte maaneder fra den sidste dag for indgivelse af bud , beviser disse aendringer paa ingen maade , at Kommissionen har ment , at det var uden betydning , om forarbejdningsfristen overholdes .

16 Paa grundlag af sin gennem aarenes loeb indhoestede erfaring var det i virkeligheden med fuld foeje , at Kommissionen i medfoer af sit frie skoen paa det oekonomiske omraade antog , at der kunne ydes interventionskoeberne en lidt laengere frist , uden at dette kan fortolkes som en anerkendelse af , at der ikke bestaar nogen forbindelse mellem forarbejdningsfristen og muligheden for spekulation .

17 Det samme kan laegges til grund , for saa vidt angaar den supplerende frist , som i forordning nr . 262/79 blev forlaenget til 60 dage . Heller ikke i dette tilfaelde kan det haevdes , at Kommissionen inden forlaengelsen af fristen ikke undersoegte spoergsmaalet , om en saadan forlaengelse kunne indebaere risiko for spekulation .

18 Det foelger af det anfoerte , at den omstaendighed , at hele den stillede sikkerhed fortabes ved overskridelse af den i faellesskabsforordningerne fastsatte frist , er en sanktion , der staar i et rimeligt forhold til de maal , der forfoelges i forordningerne nr . 1259/72 og nr . 232/75 .

19 Det af Tribunal administratif de Paris forelagte spoergsmaal skal derfor besvares saaledes , at gennemgangen af det forelagte spoergsmaal intet har frembragt , som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 18 , stk . 2 , i Kommissionens forordning nr . 1259/72 eller af artikel 18 , stk . 2 , og artikel 19 i Kommissionens forordning nr . 232/75 .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

20 De udgifter , der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse vedroerende sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( foerste afdeling )

vedroerende det spoergsmaal , der ved dom af 26 . januar 1982 er forelagt den af Tribunal administratif de Paris , for ret :

Gennemgangen af de forelagte spoergsmaal har intet frembragt , som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 18 , stk . 2 , i Kommissionens forordning nr . 1259/72 af 16 . juni 1972 eller af artikel 18 , stk . 2 , og artikel 19 i Kommissionens forordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 .