ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Afgørelse C(2019) 4027 final af 23. maj 2019 annulleres delvist som følger: a. For så vidt som den vedrører de beløb, der er opført i kolonne 2 og 3, række 1 i tabellen vedrørende saldoen i afgørelse C(2019)4027 final, eftersom Kommissionen er forpligtet til at foretage en ny beregning af disse beløb ved at tage hensyn til fondenes medfinansieringssats på 85 % for prioritetsakserne 1 og 2 i Programul Operațional 2014RO16M1OP001 Infrastructură Mare (det store operationelle program for stor infrastruktur). b. For så vidt som den vedrører beregningen af de beløb, der i euro kan henføres til fondene for prioritetsakserne 1 og 2 i det operationelle program for stor infrastruktur i bilaget til afgørelse C(2019) 4027 final, herunder især: — afsnittet vedrørende samhørighedsfonden, punkt 1 – finansieringsplan – tabel 18a – række AP1 – kolonne C – medfinansieringssats – 75 %, som skal erstattes med 85 % i medfør af afgørelse C(2018) 8890 final, eftersom Kommissionen under hensyntagen til medfinansieringssatsen på 85 % er forpligtet til at foretage en ny beregning af beløbene opført i: — Punkt 3 – tillæg 1 – række AP1, kolonne F – beløb, der kan henføres til fondene, og kolonne F7 – beløb, der kan henføres til fondene og allerede udbetalt beløb begrænset til fondens bidrag; — Punkt 4 – beregning af den årlige saldo – række AP1, kolonne CA og kolonne R – revideret beløb, der kan henføres til fondene; — Punkt 5 – årlig saldo – kolonne T – revideret beløb, der kan henføres til fondene; — Punkt 5 – årlig saldo – kolonne V – rækken »Skal tilbagesøges«; — afsnittet vedrørende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, punkt 1 – finansieringsplan – tabel 18a – række AP2 – kolonne C – medfinansieringssats – 75 %, som skal erstattes med 85 % i medfør af afgørelse C(2018) 8890 final, eftersom Kommissionen under hensyntagen til medfinansieringssatsen på 85 % er forpligtet til at foretage en ny beregning af beløbene opført i: — Punkt 3 – tillæg 1 – række AP2, kolonne F – beløb, der kan henføres til fondene, og kolonne F7 – beløb, der kan henføres til fondene og allerede udbetalt beløb begrænset til fondens bidrag; — Punkt 4 – beregning af den årlige saldo, række AP2, kolonne CA og kolonne R – revideret beløb, der kan henføres til fondene; — Punkt 5 – årlig saldo – kolonne T – revideret beløb, der kan henføres til fondene; — Punkt 5 – årlig saldo – kolonne V – rækken »Skal tilbagesøges«;
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som der herved meddeltes afslag på klagen over erklæringen af ugyldighed for varerne under EU-varemærkeregistrering nr. 8 435 695»hardware, særlig til kasinospil og spil i spillehaller, til spilleautomater, enarmede tyveknægte, videospil med lotterier eller lotterier via internettet; kasinospil, spilleautomater og spillemaskiner, særlig til erhvervsmæssig brug i kasinoer og spillehaller med eller uden gevinstudbetaling eller i forbindelse med gevinstspil via internettet; enarmede tyveknægte og/eller elektroniske spilleapparater til penge med eller uden mulighed for gevinst; elektroniske eller elektrotekniske spilleapparater, spilleautomater, spillemaskiner, enarmede tyveknægte, som aktiveres med mønter, jetoner, pengesedler, boner eller med elektroniske, magnetiske eller biometriske lagringsmedier, særlig til erhvervsmæssig brug i kasinoer og spillehaller med eller uden gevinstudbetaling; kabinetter til enarmede tyveknægte, spilleapparater, spilleautomater og spillemaskiner; elektriske, elektroniske eller elektromekaniske apparater til brug ved bingospil, lotterier eller videolotterispil og til totalisatorkontorer, opkoblede eller ej; elektropneumatiske og elektriske spillemaskine (spilleautomater)«, idet den anfægtede afgørelse omgøres således, at den af den anden part i sagen indgivne begæring om ugyldighed i denne henseende forkastes, og den anden part i sagen tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret og ved annullationsafdelingen.
Første anbringende om et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder. Sagsøgeren er af den opfattelse, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at begrunde de over for ham trufne foranstaltninger med, at han angiveligt er en af de »fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien«, som omhandlet i afgørelse 27, stk. 2, litra a), og artikel 28, stk. 2, litra a), i afgørelse 2013/255/FUSP. Han har bestridt denne kvalifikation som »fremtrædende erhvervsfolk« og den afkræftelige formodning om tilknytning til det syriske regime, som følger af de anfægtede retsakter. Sagsøgeren har gjort gældende, at han ikke har nogen tilknytning til det syriske regime.

I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, og artikel 28, stk. 3, i afgørelse 2013/255/FUSP har sagsøgeren desuden afkræftet den i afgørelsens artikel 27, stk. 2, litra a), og artikel 28, stk. 2, litra a), fastsatte afkræftelige formodning ved på eget initiativ at godtgøre, at han i) ikke er eller ikke længere er tilknyttet det syriske regime, ii) ikke udøver indflydelse på det og iii) ikke udgør en reel risiko for omgåelse af de restriktive foranstaltninger, som Rådet har truffet på baggrund af situation i Syrien.

Sagsøgeren er af den opfattelse, at Rådet ved ikke at tage hensyn til afkræftelsen af denne formodning fortsætter anlægger et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder.
7.

Syvende anbringende: På grund af Europa-Kommissionens undladelse af at træffe afgørelse er sagsøgeren i mere end 20 år blevet forhindret i at udøve sin ret til at arbejde med et frit valgt erhverv som opfinder af »Inhaler Broncho-Air«, hvilket udgør en tilsidesættelse fra Europa-Kommissionens side af chartrets artikel 15.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at: (i) sagsøgerens klage tages til følge, (ii) de fremsatte begæringer ICD 10292 og ICD 10689 om ugyldighedserklæring af det omhandlede registrerede EF-design forkastes i det hele, (iii) fremsætterne af ugyldighedsbegæringerne tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret og for ugyldighedsafdelingen, (iv) subsidiært hjemvises sagen til ugyldighedsafdelingen til behandling af EF-designforordningens artikel 4, stk. 1.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som tildeler ret til god forvaltning og navnlig ret for enhver til at få sin sag behandlet uvildigt, retfærdigt og inden for en rimelig tid.
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af omsorgspligten og af princippet om god forvaltning. Sagsøgeren har ligeledes nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale dobbelt børnetilskud for perioden fra den 1. september 2007 til den 31. maj 2012 og at betale de transportudgifter, der er afholdt som følge af hans datters alvorlige sygdom fra den 1. september 2007 indtil den 18. februar 2018, idet de skyldige beløb skal tillægges morarenter beregnet på grundlag af Den Europæiske Centralbanks rentesats, forhøjet med 2 procentpoint. Endelig har sagsøgeren nedlagt påstand om erstatning af hans ikke-økonomiske tab, som er opgjort til 2 000 EUR.
—

Under alle omstændigheder tilpligtes sagsøgte at betale erstatning for det ikke-økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, opgjort efter ret og billighed til 20 000 EUR.
3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen ulovligt undlod at anmode om en begivenhedsspecifik plan for overvågningen efter markedsføringen.
—

Subsidiært, hvis Retten ikke giver medhold i den anden påstand, betales sagsøgeren en økonomisk kompensation på 1 750 522,83 EUR for den skade, sagsøgeren har lidt, derved at Kommissionen nægtede at betale sagsøgeren morarenter i tidsrummet fra den 16. januar 2015 til den 19. februar 2019 af beløbet på 12 039 019 EUR, og dette med Den Europæiske Centralbanks rentesats for dens vigtigste refinansieringstransaktioner med tillæg af 3,5 procentpoint for tidsrummet fra den 16. januar 2015 til den 19. februar 2019, eller, mere subsidiært, kompensation med et andet beløb, som Retten finder passende, beregnet på grundlag af en morarentesats, som Retten finder passende.
1.

Første anbringende om, at der foreligger en åbenbar fejl ved anvendelsen af artikel 107, stk. 1, TEUF i den anfægtede afgørelse. — Kommissionen har anvendt princippet om den private aktør i en markedsøkonomi åbenbart urigtigt. Kommissionen har ved efterprøvelsen endvidere ikke taget tilstrækkeligt hensyn til alle de under efterprøvelsen fremlagte informationer og erklæringer, der viser, at de omtvistede lån er blevet tildelt under sædvanlige markedsvilkår og under iagttagelse af den fremgangsmåde, som en omhyggelig investor i en markedsøkonomi ville have anvendt under tilsvarende økonomiske betingelser. — Bedømmelsen af de omhandlede foranstaltninger er i strid med Kommissionens afgørelsespraksis og EU-Domstolens praksis. Kommissionen har anvendt beregningsmetoder, der ikke er egnede til at bedømme de specifikke aspekter af driftsmiddelkreditter. — Kommissionen har desuden anlagt et åbenbart fejlskøn, idet den har fastslået, at det omhandlede lån til anskaffelse af udstyr ikke kan anses for eksisterende støtte.
—

Prioritetsret for indehaveren af det anfægtede varemærke over de nationale spanske varemærker 1798380 MARIEN, ansøgt registreret den 12. februar 1994 for klasse 39, 1800302 MARIEN, ansøgt registreret den 25. januar 1994 for klasse 35 og 2222325 MARIEN, ansøgt registreret den 23. marts 1999 for klasse 31.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 296, stk. 2, TEUF, ifølge hvilken bestemmelse retsakter udstedt af Den Europæiske Unions institutioner skal begrundes, og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 af 16. februar 2011 om borgerinitiativer (1), som bestemmer, at Kommissionen, når den afslår at registrere et forslag til borgerinitiativ, skal oplyse initiativtagerne om »begrundelsen herfor«.
2.

Andet annullationsanbringende vedrørende urigtig anvendelse af den bestemmelse i udbudsbekendtgørelsen, som definerer sammenligningsmetoden for tilbuddene, som en grund til udelukkelse af disse tilbud eller som en formel betingelse for afgivelse af bud. Referencepriserne, som ifølge den anfægtede retsakt oversteg budgettet i rammeaftalen, udgør alene et redskab til at identificere det mest fordelagtige bud og svarer ikke præcist til markedets behov for tjenesteydelser ved gennemførelsen af kontrakten.
1.

Første anbringende om anlæggelse af åbenbart urigtige skøn i forbindelse med forfremmelsesproceduren. Dette anbringende er opdelt i fire led. — Første led om, at de bedømmelsesrapporter, som sagsøgeren er genstand for, er upræcise og subjektive. I denne forbindelse har sagsøgeren anført, at der er begået tre fejl. Den første fejl vedrører den omstændighed, at sagsøgerens bedømmelsesrapporter blev udfærdiget af en enkelt person, den anden fejl er, at bedømmelsesrapporternes indhold er upræcist, og den tredje fejl er, at der ikke er taget hensyn til sagsøgerens selvbedømmelse. — Andet led om, at der ikke er foretaget en objektiv test til bedømmelse af sprogkundskaber. Sagsøgeren har i denne henseende anført, at der er begået tre fejl. Den første fejl vedrører den omstændighed, at sagsøgerens bedømmelsesrapporter blev udfærdiget af en enkelt person, den anden fejl er, at der ikke blev anvendt de objektive tests, som findes på markedet, og den tredje fejl er, at bedømmelsen ikke svarer til realiteten. — Tredje led om subjektivitet ved bedømmelsen af det udøvede ansvarsniveau. — Fjerde led om subjektivitet ved valget af de faktuelle elementer, der skulle tages hensyn til.
Sag anlagt den 16. august 2019 – DS m.fl. mod Europa-Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-573/19)

(2019/C 357/46)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: DS og 718 andre sagsøgere (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen og Tjeneste for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten)

Sagsøgernes påstande

— Annullation af afgørelserne om fastsættelse af antallet af sagsøgernes årlige betalte feriedage for 2019.

— Europa-Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort et enkelt anbringende gældende om en ulovlighedsindsigelse rettet mod artikel 6 i bilag X til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union af de samme grunde som dem, Retten lagde til grund i dom af 4. december 2018, Carreras Sequeros m.fl. mod Kommissionen, (T-518/16, EU:T:2018:873). Ifølge sagsøgerne afviste de sagsøgte institutioner at anvende denne dom, selv om retsvirkningerne af denne ikke er suspenderede, hvilket svarer til en ulovlig udsættelse af opfyldelsen af en dom fra Retten.
2.

Andet anbringende om, at sagsøgte begik en fejl ved at definere EØS-markeder fremfor de globale markeder for både varmgalvaniseret stål til biler og emballagestål. Sagsøgte foretog følgelig en urigtig fortolkning af resultaterne af sin markedsundersøgelse og vurdering af de af parterne fremsendte interne dokumenter samt undlod at gennemføre en korrekt procedure og at overholde princippet om en retfærdig rettergang, idet den ikke gennemførte en tilstrækkelig økonomisk analyse. Derudover støttede Kommissionen sig angiveligt på ufyldestgørende og lidet overbevisende bevismateriale for at konkludere, at importstrømmene ikke påvirker EØS-prisfastsættelsen for varmgalvaniseret stål til biler og emballagestål.
Sag anlagt den 30. august 2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Sag T-595/19)

(2019/C 357/51)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved S. Malynicz, QC, barrister S. Baran og solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Fontana Food AB (Tyresö, Sverige)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Fontana Food AB

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER – registreringsansøgning nr. 15 963 283

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. juni 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1356/2018-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, rimelighedsprincippet og princippet om god tro i kontraktforhold, som fastsat i artikel 5, stk. 4, TEU, idet sagsøgte, ved umiddelbart at udstede påkrav om tilbagebetaling uden at give sagsøgeren mulighed for at give en tilstrækkelig forklaring på konklusionerne i den anfægtede revisionsrapport i form af et udførligt detaljeret svar fra ledelsen samt de foreslåede møder, ikke har handlet i god tro og har overskredet grænserne for, hvad der er passende og nødvendigt, hvorimod en passende mindelig løsning i første omgang ville have været tilstrækkelig, således som fastsat i de generelle betingelser i Grant Agreement. Det var således hverken nødvendigt eller væsentligt for sagsøgtes begrundelse for dennes afgørelse om at se bort fra sagsøgerens anmodning om i første omgang at finde en mindelig løsning. Dette er helt og fuldt i strid med proportionalitetsprincippet, som indebærer, at hvis der er flere egnede foranstaltninger, som det er tilfældet i den foreliggende sag, er det de mindst indgribende og mindst bebyrdende foranstaltninger, som skal vælges (quod non).
Sag anlagt den 19. august 2019 – DV m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-576/19)

(2019/C 357/48)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: DV og 10 andre sagsøgere (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Annullation af afgørelserne om fastsættelse af antallet af sagsøgernes årlige betalte feriedage for 2019.

— Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort et enkelt anbringende gældende om en ulovlighedsindsigelse rettet mod artikel 6 i bilag X til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union af de samme grunde som dem, Retten lagde til grund i dom af 4. december 2018, Carreras Sequeros m.fl. mod Kommissionen, (T-518/16, EU:T:2018:873). Ifølge sagsøgerne afviste den sagsøgte institution at anvende denne dom, selv om retsvirkningerne af denne ikke er suspenderede, hvilket svarer til en ulovlig udsættelse af opfyldelsen af en dom fra Retten.
1.

Det første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgerens drift af visse reklamesøjler i henhold til aftalen af 16. juli 1984 efter datoen for deres planlagte fjernelse udgør en fordel. — Kommissionen konkluderede med urette, at der var tale om en økonomisk fordel, til trods for Bruxelles kommunes kompensationsordning i overensstemmelse med dens forpligtelse til at bevare aftalens økonomiske ligevægt. — Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgeren opnåede en omkostningsbesparelse i form af leje og afgifter, som udgør en fordel.
C 383/71

Sag anlagt den 24. september 2019 – Essential Export SA mod EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU))

(Sag T-633/19)

(2019/C 383/79)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Essential Export SA (San José, Costa Rica) (ved advokat A. Tarí Lázaro)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket TOTU i sort og rødt – registreringsansøgning nr. 16 736 712

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. juli 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 362/2019-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse omgøres.

— Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger.

Anbringende
—

EUIPO og Allergan Holdings France tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af Dermavita Co. Ltd afholdte omkostninger på ethvert stadium af fortabelses- og klageproceduren, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for EUIPO og for Retten.
1.

Første anbringende om anlæggelse af et urigtigt skøn, magtfordrejning og chikane over for sagsøgeren. Sagsøgeren har navnlig kritiseret begrundelsen for ikke at forlænge hans kontrakt baseret på en nedlæggelse af hans stilling som følge af en omorganisering af afdelingen. Ifølge sagsøgeren er denne begrundelse forkert, for så vidt som omorganiseringsplanen ikke fastsatte en nedlæggelse af en stilling med de karakteristika som den stilling, sagsøgeren beklæder. Endvidere er sagsøgeren af den opfattelse, at han har været genstand for psykisk chikane og at konsekvenserne af denne chikane har gjort det muligt at understøtte afgørelsen om ikke-forlængelse.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærer EU-varemærke nr. 6295638 JUVEDERM ULTRA for fortabt for de anfægtede varer.
—

EUIPO’s afgørelse af 7. januar 2019 annulleres, for så vidt som der herved meddeles afslag på registrering af varemærket »SOS Loch- und Rissfüller« for varerne »kemiske produkter til industrielle formål; konserveringsmidler og fugtimprægneringsmidler til murværk, tagsten, cement og beton, dog ikke malevarer og olier; syntetiske harpikser, kunstig harpiks i rå tilstand, kemiske opløsningsmidler; spartelmasse til grundbehandling for malevarer (ikke indeholdt i andre klasser)« i klasse 1, — »naturlig harpiks i rå tilstand« i klasse 2 og — »Puds til vægge (byggemateriale); kvarts; påstrygningsmidler [bygningsmaterialer]; pudsmaterialer; masse til indlejring af væv til bygningsbrug; spartelmasse som byggematerialer; væv til bygningsbrug, ikke af metal eller hovedsageligt ikke af metal, især stabiliserende væv« i klasse 19.
—

De afgørelser, som er truffet af generaldirektøren for Generaldirektoratet for Sundhed og Fødevaresikkerhed den 17. juni 2019, som udgør en helhed, og hvorved Kommissionen a) endeligt afstod fra at følge den relevante udvalgsprocedure i forbindelse med Kommissionens udkast til forordning om »tilladelse til anvendelse af Listex™ P100 til reduktion af Listeria monocytogenes på spiseklare produkter af animalsk oprindelse« som et dekontaminerende middel i henhold til forordning (EF) nr. 853/2004 (1), b) afviste at undersøge en sådan anvendelse af Listex™ P100 som et ikke-dekontaminerende hjælpestof og c) for første gang forbød fortsat markedsføring af Listex™ P100, der har været på markedet siden 2006, til anvendelse som hjælpestof i spiseklare fødevarer af animalsk oprindelse, annulleres.
1.

Første anbringende vedrører en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår anvendelsen af visse undtagelser til den almindelige regel om at give aktindsigt i dokumenter, i lyset af de omhandlede faktiske omstændigheder: — Begæringen vedrører ikke sagsakter eller undersøgende dokumenter, og den vedrører eller berører derfor ikke formålet med inspektioner (artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001) eller Kommissionens beslutningsproces (artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001). — Begæringen burde ikke afslås ud fra hensynet til beskyttelsen af formålet med inspektioner (artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001) eller Kommissionens beslutningsproces (artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001). — Begæringen vedrører ikke oplysninger eller data af forretningsmæssig interesse, som der er behov for at beskytte (artikel 4, stk. 2, første led, i forordning (EF) nr. 1049/2001). — I den anfægtede afgørelse anvendes undtagelser til udbredelse på en diskriminerende måde, idet de har mistet deres gyldighed i kraft af Kommissionens handlinger og adfærd i andre lignende situationer – dette er forbudt i henhold til EU-retten. — Anvendelse af enhver undtagelse til udbredelse viger for en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelse med henblik på at sikre adgang til en effektiv domstolsprøvelse (artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder).
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den meddeler afslag på klagen over indsigelsesafdelingens afgørelse støttet på artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 og pålægger sagsøgeren at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og for appelkammeret med et beløb fastsat til 1 170 EUR.
Sagsøgeren har anført, at Kommissionen er forpligtet til at træffe en afgørelse i henhold til artikel 19, stk. 4, andet afsnit, i afgørelse 2011/278/EU, og til ikke at afslå det samlede årlige antal gratistildelte emissionskvoter til en væsentlig kapacitetsudvidelse, som Forbundsrepublikken Tyskland underrettede den om den 12. april 2019, da betingelserne for en væsentlig kapacitetsudvidelse som omhandlet i artikel 20, stk. 1, i afgørelse 2011/278/EU forelå.