Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Retspleje ° en frifindende doms retskraft ° raekkevidde ° afvisning af en ny sag ° betingelser ° samme parter, sagsgenstand og anbringender i de to sager

2. Faellesskabsret ° principper ° proportionalitetsprincippet ° grundforordning om beskyttelse mod dumping ° forholdsmaessighed ° skoenskriterier ° faellesskabslovgivers skoensmaessige befoejelser med hensyn til den faelles handelspolitik ° domstolskontrol ° graenser

(EF-traktaten, art. 3 B, stk. 3, og art. 113; Raadets forordning nr. 2423/88)

3. Faelles handelspolitik ° beskyttelse mod dumping ° anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold i henhold til artikel 16 i forordning nr. 2423/88 ° importoer som er forretningsmaessigt forbundet med eksportoeren ° betingelse om, at videresalgsprisen til den foerste uafhaengige koeber skal forhoejes med et beloeb svarende til to gange dumpingmargenen ° lovligt ° tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet ° foreligger ikke ° modstrid med GATT' s antidumpingkodeks ° foreligger ikke ° forskelsbehandling mellem forretningsmaessigt forbundne importoerer og uafhaengige importoerer begrundet i forskellen mellem deres situationer i forhold til dumpingen

(Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 8, og art. 16; aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel, "1979-antidumpingkodeksen", art. 2, stk. 5 og 6, samt art. 8, stk. 3

Sammendrag

1. En frifindende doms retskraft kan kun antages at vaere til hinder for, at en senere sag admitteres, saafremt sagerne er anlagt mellem de samme parter, har samme genstand og stoettes paa samme soegsmaalsgrunde, hvilke betingelser noedvendigvis er kumulative. Da den retsakt, der paastaas annulleret, udgoer et element af afgoerende betydning for fastlaeggelsen af genstanden for et soegsmaal, er den tidligere doms retskraft ikke til hinder for, at en senere sag admitteres, naar denne er rettet mod andre retsakter end den tidligere sag.

Den omstaendighed, at de anbringender, der er gjort gaeldende til stoette for den senest anlagte sag, i vidt omfang er sammenfaldende med dem, der blev paaberaabt under den tidligere sag, giver ikke grundlag for at antage, at den senest anlagte sag kun er en simpel gentagelse af den tidligere, naar den retlige ramme for den retsakt, der er genstand for den senest anlagte sag, paa en raekke punkter er forskellig fra den, den tidligere sag indgik i.

2. Det foelger af proportionalitetsprincippet, der inden det kom til udtryk i traktatens artikel 3 B, stk. 3, hoerte til faellesskabsrettens almindelige grundsaetninger, at lovligheden af faellesskabslovgivning er betinget af, at de midler, der bringes i anvendelse, er egnede til at virkeliggoere de formaal, der lovligt forfoelges med de paagaeldende bestemmelser og ikke gaar ud over, hvad der er noedvendigt for at virkeliggoere dette, og saafremt der er mulighed for at vaelge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vaelges.

Paa omraader, hvor faellesskabslovgiver har vide skoensmaessige befoejelser i overensstemmelse med det politiske ansvar, som denne er tillagt i henhold til traktaten, vil en foranstaltning imidlertid kun kunne kendes ulovlig, saafremt den er aabenbart uhensigtsmaessig i forhold til det maal, som vedkommende institution forfoelger.

Dette er tilfaeldet med den faelles handelspolitik, navnlig ved udstedelse af bestemmelser om beskyttelse mod dumping, saavel ved udarbejdelsen af en grundforordning i henhold til traktatens artikel 113, hvor der skal foretages en afvejning mellem de forskellige interesser, som ved fastsaettelsen af konkrete beskyttelsesforanstaltninger i henhold til denne forordning.

Det foelger heraf, at Faellesskabets retsinstanser paa omraadet for beskyttelse mod dumpingforanstaltninger skal begraense deres proevelse til en kontrol af, om de foranstaltninger, faellesskabslovgiver har vedtaget, er aabenbart uhensigtsmaessige i forhold til det maal, der forfoelges.

3. Saafremt tilbagebetaling af betalt antidumpingtold til en importoer, der er forretningsmaessigt forbundet med den eksportoer, der er ophavsmand til dumpingen, ifoelge artikel 16 sammenholdt med artikel 2, stk. 2, i grundforordning nr. 2423/88 om beskyttelse mod dumping, goeres betinget af, at importoerens videresalgspris til den foerste uafhaengige koeber forhoejes med et beloeb svarende til to gange den tidligere fastslaaede dumpingmargen, har lovgiver ikke overskredet graenserne for sin skoensbefoejelse og har foelgelig heller ikke tilsidesat proportionalitetsprincippet, overtraadt GATT- antidumpingkodeksen af 1979 eller tilsidesat forbuddet mod forskelsbehandling.

Denne betingelse forekommer ikke aabenbart uforholdsmaessig i forhold til en forretningsmaessigt forbundet importoer henset til formaalet med en antidumpingtold, nemlig at den paagaeldende eksportoer og hans importoer definitivt aendrer deres dumpingadfaerd paa markedet, hvorfor den ikke kan efterproeves af domstolene, selv om faellesskabslovgiver senere havde haft mulighed for paa anden maade at naa samme resultat.

Selv om det i GATT-antidumpingkodeksen af 1979 er bestemt, at stoerrelsen af antidumpingtolden ikke maa overstige dumpingmargenen, og at overskydende told skal tilbagebetales snarest muligt, tager bestemmelsen hverken udtrykkeligt eller stiltiende stilling til spoergsmaalet om, hvorvidt en saadan betingelse er retmaessig.

Den forskelsbehandling, der opstaar som foelge af denne betingelse, mellem uafhaengige importoerer og forretningsmaessigt forbundne importoerer er berettiget som foelge af forskellen mellem deres respektive situationer med hensyn til dumpingpraksis og udgoer derfor ikke forbudt diskrimination. Mens de uafhaengige importoerer ikke er involveret i dumpingen, befinder de med eksportoeren forretningsmaessigt forbundne importoerer og denne sig nemlig paa samme side af dumpingbarrieren, saaledes at forstaa, at de medvirker ved dumping, og at de under alle omstaendigheder har mulighed for at faa kendskab til samtlige forhold, som dumpingen er baseret paa