DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 15 SEPTEMBER 1983. - LEO JERZAK MOD BUNDESKNAPPSCHAFT VERWALTUNGSSTELLE AACHEN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF LANDESSOZIALGERICHT FUER DAS LAND NORDRHEIN-WESTFALEN. - FINANSIERING AF EN ULYKKESFORSIKRINGSRENTE GENNEM INSTITUTIONER I FORSKELLIGE MEDLEMSSTATER - ANVENDELSE AF ANTIKUMULATIONSREGLER I DEN MEDLEMSSTAT, HVIS INSTITUTION DESUDEN UDBETALER EN MINEARBEJDERPENSION. - SAG 279/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 02603



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Social sikring af vandrende arbejdstagere _ ydelser _ nationale regler om forbud mod dobbeltydelser _ artikel 12 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 _ formaal _ kun anvendelse paa ydelser erhvervet i medfoer af forordning nr . 1408/71 .

( EOEF-traktaten , artiklerne 48-51 ; Raadets forordning nr . 1408/71 , art . 12 , stk . 2 )

2.Social sikring af vandrende arbejdstagere _ ydelser _ nationale regler om forbud mod dobbeltydelser _ kan ikke anvendes paa ydelser , erhvervet alene paa grundlag af én medlemsstats lovgivning _ ydelser , der udbetales og finansieres paa de i artikel 57 i forordning nr . 1408/71 angivne betingelser _ ingen betydning

( Raadets forordning nr . 1408/71 , artikel 12 , stk . 2 , foerste punktum , og artikel 57 )

Sammendrag

1 . Artikel 12 , stk . 2 i forordning nr . 1408/71 er modstykket til de fordele , som faellesskabsretten giver arbejdstagerne ved at saette dem i stand til at paaberaabe sig en samtidig anvendelse af flere medlemsstaters sociale sikringslove , og dens formaal er at forhindre , at de ved denne anvendelse opnaar fordele , som i den nationale lovgivning bliver betragtet som ugrundede .

Imidlertid kan der paalaegges vandrende arbejdstagere begraensninger til gengaeld for de fordele med hensyn til social sikring , som de har og kun kan have i kraft af faellesskabsforordningerne , men det formaal , der oenskes tilgodeset ved traktatens artikler 48-51 , naas ikke , hvis anvendelsen af de naevnte bestemmelser indebar en ophaevelse eller begraensning af de fordele med hensyn til social sikring , som en arbejdstager ville opnaa alene paa grundlag af én medlemsstats lovgivning .

Det maa derfor antages , at en national regel om forbud mod dobbeltydelser , der udelukkende vedroerer nationale ydelser , i medfoer af artikel 12 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 kun kan finde anvendelse paa en ydelse efter en anden medlemsstats lovgivning , saafremt retten til den ydelse , der skal nedsaettes , er erhvervet paa grundlag af en anvendelse af naevnte forordning .

2.Artikel 12 , stk . 2 , foerste punktum , i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes , at en ydelse , der udelukkende er erhvervet i henhold til lovgivningen i én medlemsstat , ikke kan nedsaettes eller stilles i bero , selv om de ydelser , der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen , og som er erhvervet i medfoer af en anden medlemsstats lovgivning , er blevet udbetalt i medfoer af artikel 57 i forordning nr . 1408/71 , og selv om den kompetente institution i foerstnaevnte medlemsstat bidrager til finansieringen af ydelserne paa de i artikel 57 , stk . 3 , litra c ), fastsatte betingelser .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 11 . oktober 1982 , indgaaet til Domstolen den 19 . oktober s.aa ., har Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen , Essen , i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer , der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II , s . 366 ).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem Leo Jerzak og Bundesknappschaft ( Forbundsforsikringskassen for minearbejdere ) angaaende anvendelsen af § 75 i Reichsknappschaftsgesetz ( lov om forsikring af minearbejdere ; herefter benaevnt RKG ), der omhandler spoergsmaalet om kumulation af en invalidepension , der udbetales i henhold til den tyske ordning for minearbejdere , med en ulykkesforsikringsrente , der udbetales i henhold til den tyske ulykkesforsikringsordning .

3 Leo Jerzak , der er tysk statsborger , har arbejdet i stenkulsminer i Tyskland og Belgien .

4 Efter at Leo Jerzak havde paadraget sig silikose som foelge af sit arbejde i Belgien , fik han i medfoer af belgisk lov tildelt en ulykkesforsikringsrente , som udbetaltes af den belgiske ulykkesforsikringsinstitution ; Bergbau-Berufsgenossenschaft ( det gensidige tyske forsikringsselskab for minearbejdere ) paatog sig i medfoer af artikel 57 , stk . 3 , i forordning nr . 1408/71 at afholde en del af ydelserne .

5 Siden 1973 har Bundesknappschaft udbetalt Leo Jerzak minearbejderpension paa grund af uarbejdsdygtighed ; pensionen er udelukkende udbetalt paa grundlag af tyske lovbestemmelser , da beregningen efter artikel 46 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 ville vaere mindre fordelagtig for ham .

6 Da den belgiske ulykkesforsikringsrente , som Leo Jerzak fik udbetalt , var blevet forhoejet som foelge af forhoejelsen af hans invaliditetsgrad , beslutede Bundesknappschaft i medfoer af § 75 i RKG at stille udbetalingen af en del af den invalidepension , som var blevet udbetalt i henhold til den tyske ordning , i bero , og at kraeve de uretmaessigt udbetalte beloeb tilbagebetalt .

7 Leo Jerzak indbragte foerst naevnte afgoerelse for Sozialgericht Aachen , derefter for Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen , Essen , som har forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

»I . a ) Finder en medlemsstats lovgivning ogsaa anvendelse ( artikel 12 , stk . 2 , foerste punktum , i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ), saafremt en ydelse udbetales samtidig med en anden social sikringsydelse ( Reichsknappschaftsgesetz ( RKG ) § 75 ), og saafremt

aa ) den ydelse , der skal nedsaettes , er fastsat efter nationale regler ( forordningens artikel 46 , stk . 1 ), og saafremt

bb)den ydelse , der skal tages i betragtning , baeres forholdsmaessigt ( forordningens artikel 57 , stk . 3 , litra c )) af en forsikringsinstitution i det land , efter hvis lovigvning den ydelse , der skal nedsaettes , er erhvervet?

b)Er stoerrelsen af de til enhver tid gaeldende ydelsesandele afgoerende for reglernes anvendelse i det tilfaelde , at der foreligger kumulation af sociale sikringsydelser?

c)Er det herved af betydning , om det forhold , at det efter artikel 57 , stk . 1 , i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 udelukkende er den seneste forsikringsinstitution , der tilkender ydelsen , stiller den forsikrede bedre eller ringere?

II.Er det beloeb , hvormed ydelsen skal nedsaettes eller stilles i bero , og i bekraeftende fald i hvilket omfang , afhaengig af ydelsesandelens omfang af den ydelse , der skal tages i betragtning?

III.Er det forhold , at den aarlige arbejdsindtaegt ikke laegges til grund som maksimum ved tilsvarende anvendelse af RKG ' s § 75 , uforenelig med EOEF-traktatens artikel 48-51 eller andre faellesskabsretlige bestemmelser eller principper?«

8 Det foerste spoergsmaal drejer sig i det vaesentlige om , hvorvidt artikel 12 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 1408/71 tillader anvendelsen af en national regel om forbud mod dobbeltydelser , der udelukkende vedroerer nationale ydelser , saafremt den ydelse , der skal nedsaettes , udelukkende er fastsat efter nationale regler , og naar den ydelse , der skal tages i betragtning ved bereg ningen af nedsaettelsen , og som udbetales i henhold til en anden medlemsstats regler , i henhold til den i artikel 57 , stk . 3 , i naevnte forordning fastsatte procedure baeres forholdsmaessigt af de kompetente institutioner i de beroerte to medlemsstater .

9 Det bemaerkes foerst , at i medfoer af artikel 12 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 finder bestemmelser i en medlemsstats lovgivning om , at en ydelse skal nedsaettes , stilles i bero eller bortfalde , naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser , tillige anvendelse , »selv om det drejer sig om ydelser , som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning« .

10 Fortolket i lyset af traktatens artikler 48-51 , der udgoer grundlaget , rammerne og graenserne for forordningerne om social sikring , er artikel 12 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 modstykket til de fordele , som faellesskabsretten giver arbejdstagerne ved at saette dem i stand til at paaberaabe sig en samtidig anvendelse af flere medlemsstaters sociale sikringslove , og dens formaal er at forhindre , at de ved denne anvendelse opnaar fordele , som i den nationale lovgivning bliver betragtet som ugrundede .

11 I henhold til Domstolens faste praksis kan der paalaegges vandrende arbejdstagere begraensninger til gengaeld for de fordele med hensyn til social sikring , som de har og kun kan have i kraft af faellesskabsforordningerne , men det formaal , der oenskes tilgodeset ved traktatens artikler 48-51 , naas ikke , hvis anvendelsen af de naevnte bestemmelser indebar en ophaevelse eller begraensning af de fordele med hensyn til social sikring , som en arbejdstager ville opnaa alene paa grundlag af én medlemsstats lovgivning .

12 Det maa derfor antages , at en national regel om forbud mod dobbeltydelser , der udelukkende vedroerer nationale ydelser , i medfoer af artikel 12 , stk . 2 , i forordning nr . 1408/71 kun kan finde anvendelse paa en ydelse efter en anden medlemsstats lovgivning , saafremt retten til den ydelse , der skal nedsaettes , er erhvervet paa grundlag af en anvendelse af naevnte forordning .

13 Det boer i den forbindelse understreges , at den minearbejderpension , som de tyske myndigheder oensker at nedsaette , udelukkende er erhvervet paa grundlag af tysk national ret .

14 De betingelser , paa grundlag af hvilke den ydelse , der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen ( i den foreliggende sag den belgiske ulykkesforsikringsrente ), er erhvervet og udbetalt , er foelgelig uden betydning for besvarelsen af det forelagte spoergsmaal .

15 Det bemaerkes , at den omstaendighed , at en ydelse i henhold til artikel 57 , stk . 3 , i forordning nr . 1408/71 baeres foholdsmaessigt af de kompetente institutioner i to medlemsstater , ikke kan betragtes som en fordel , der foelger af anvendelsen af faellesskabsretten , og som i medfoer af samme forordnings artikel 12 , stk . 2 , kan begrunde nedsaettelse af en pension , der er erhvervet paa grundlag af én medlemsstats lovgivning . Artikel 57 i forordning nr . 1408/71 er nemlig kun en regel om finansieringsmaaden , og den giver ikke den ydelsesberettigede nogen fordel .

16 Paa baggrund af det ovenfor anfoerte boer det foerste spoergsmaal fra Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen , Essen , besvares med , at artikel 12 , stk . 2 , foerste punktum , i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes , at en ydelse , der udelukkende er erhvervet i henhold til lovgivningen i én medlemsstat , ikke kan nedsaettes eller stilles i bero , selv om de ydelser , der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen , og som er erhvervet i medfoer af en anden medlemsstats lovgivning , er blevet udbetalt i medfoer af artikel 57 i forordning nr . 1408/71 , og selv om den kompetente institution i foerstnaevnte medlemsstat bidrager til finansieringen af ydelserne paa de i artikel 57 , stk . 3 , litra c ), fastsatte betingelser .

17 Det er herefter ufornoedent at tage stilling til de andre spoergsmaal , Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen , Essen , har forelagt .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

18 De udgifter , der er afholdt af Kommissionen , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( tredje afdeling )

vedroerende de spoergsmaal , der er forelagt den af Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen , Essen , ved kendelse af 11 . oktober 1982 , for ret :

Artikel 12 , stk . 2 , foerste punktum , i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes , at en ydelse , der udelukkende er erhvervet i henhold til lovgivningen i én medlemsstat , ikke kan nedsaettes eller stilles i bero , selv om de ydelser , der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen , og som er erhvervet i medfoer af en anden medlemsstats lovgivning , er blevet udbetalt i medfoer af artikel 57 i forordning nr . 1408/71 , og selv om den kompetente institution i foerstnaevnte medlemsstat bidrager til finansieringen af ydelserne paa de i artikel 57 , stk . 3 , litra c ), fastsatte betingelser .