ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
40

Det fremgår tværtimod af stævningens punkt 8 og 12, at denne risiko er til stede i den foreliggende sag, eftersom advokat Jovy ikke har formået at adskille sin stilling og sine personlige interesser som investor og anpartshaver i det sagsøgende selskab fra hans klients stilling og egne interesser. Med henblik på at anfægte tilbagebetalingen af den statsstøtte, som sagsøgeren modtog ulovligt i forbindelse med de omtvistede lån, har advokaten således for det første gjort gældende, at »[d]e nuværende anpartshavere i det sagsøgende selskab […] ikke [havde] det mindste med anpartshaverne eller kapitalejerne at gøre på det tidspunkt, hvor lånene [blev] ydet«. Han har for det andet anført, at det i forbindelse med NG’s salg af dennes kapitalinteresser i det sagsøgende selskab ikke blev anset for nødvendigt at undersøge, om de nævnte lån var ydet på lovlig vis, eller om statsstøttereglerne var overholdt, eftersom »NG i [den overdragelsesaftale, der blev indgået] med dette selskab, havde forsikret [erhververne] om, at NG »ikke havde modtaget offentlige tilskud««. De fremførte indsigelser var rettet personligt mod advokat Jovy og det sagsøgende selskabs anden anpartshaver i deres egenskab af erhververe af NG’s anparter i dette selskab og vedrørte ikke sagsøgeren, hvis anparter var blevet solgt.
2.

EU-varemærker – definition og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – begreb – neologisme, der er sammensat af bestanddele, der er beskrivende for de omhandlede varers eller tjenesteydelsers egenskaber – omfattet, når kombinationen ikke er usædvanlig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19)
2.

Retslig procedure – stævning – formkrav – betingelser vedrørende den, der skriver under – egenskab af en anden person i forhold til parterne – sagsøgende selskab repræsenteret ved formanden for selskabets bestyrelse – manglende overholdelse af uafhængighedskravet (Statutten for Domstol, art. 19, stk. 3, og stk. 4) (jf. præmis 18)
7.

Den Europæiske Unions offentlige kontrakter – indgåelse af en aftale efter udbud – institutions forpligtelse til udøve sin mulighed for at kontakte med en bydende efter åbning af buddene – betingelse – udøvelse under overholdelse af princippet om god forvaltningsskik, ligebehandlingsprincippet, proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet – mulighed for at ændre betingelserne i den pågældende tilbudsgivers bud – udelukket (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012, art. 96, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 1268/2012, art. 158, stk. 3 og art. 160. stk. 3) (jf. præmis 82-84)
3.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber-begreb-varemærke, der udgøres af et ord eller en neologisme, som består af en sammensætning af bestanddele [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 21)
2.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber-begreb-varemærke, der udgøres af et ord eller en neologisme, som består af en sammensætning af bestanddele [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 16-19)
12.

Den Europæiske Unions budget — finansiel støtte fra Unionen — modtageren forpligtet til at overholde betingelserne for tildeling af tilskud — finansiering, der alene vedrører udgifter, som faktisk er afholdt — begrundelse for, at de angivne omkostninger er reelle — fremlæggelse af regnskabsbilag, der er i overensstemmelse med de tekniske betingelser, der er fastsat for tildeling af det pågældende tilskud, og som kan kontrolleres under en revision — foreligger ikke — ikke-støtteberettigede omkostninger (art. 317 TEUF) (jf. præmis 76, 77 og 82)
3.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — Europa-Parlamentets afgørelse, hvorved forpligtelsen til at tilbagesøge den godtgørelse af udgifter til parlamentarisk assistance, som uretmæssigt er blevet udbetalt — afgørelsen ikke et fuldbyrdelsesgrundlag — ingen umiddelbar risiko for et alvorligt økonomisk tab — ingen uopsættelighed (art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement art. 156, stk. 3) (jf. præmis 17 og 20)
2.

Tjenestemandssager–søgsmål til prøvelse af en afgørelse om ikke-opførelse på reservelisten for en udvælgelsesprøve–mulighed for at påberåbe sig, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig, med henblik på at anfægte ikke-opførelsen–betingelser (Tjenestemandsvedtægten, art. 91) (jf. præmis 29 og 30)
4.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-absolut registreringshindring-varemærker uden fornødent særpræg-ordmærket LIKE IT [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 24, 25, 27, 31, 35, 36 og 44)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 6. februar 2017 –

Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank mod CRU

(Sag T-645/16 R)

»Særlige rettergangsformer – Den Fælles Afviklingsinstans – Den Fælles Afviklingsfond – ex ante-bidrag – begæring om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed«

1. Særlige rettergangsformer–udsættelse af gennemførelse–foreløbige forholdsregler–betingelser–»Fumus boni juris«–uopsættelighed–alvorlig og uoprettelig skade–kumulativ karakter–afvejning af samtlige interesser i sagen–rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse–skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 17-20)

2. Særlige rettergangsformer–udsættelse af gennemførelse–foreløbige forholdsregler–betingelser–uopsættelighed–alvorlig og uoprettelig skade–bevisbyrde–økonomisk tab–situation, der kan bringe sagsøgerens finansielle bæredygtighed i fare (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 28 og 29)

3. Særlige rettergangsformer–udsættelse af gennemførelse–foreløbige forholdsregler–betingelser–uopsættelighed–alvorlig og uoprettelig skade–bevisbyrde–økonomisk tab–pligt til at fremlægge konkrete og præcise oplysninger, der underbygges af detaljerede dokumenter (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 31 og 32)

Angående

Anmodning på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF med påstand om anvendelse af foreløbige retsmidler med henblik på dels udsættelse af gennemførelse af afgørelse truffet under eksekutivmøde i Den Fælles Afviklingsinstans (SRB/ES/SRF/2016/06) den 15. april 2016 om ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2016, dels pålæg om, at Den Fælles Afviklingsinstans tilbagebetaler de ex ante-bidrag, som sagsøgeren har betalt.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
2)

Sagen afvises for så vidt angår påstanden om, at Europa-Parlamentet tilpligtes at betale Mylène Troszczynski et beløb på 50000 EUR som omkostninger, der kan kræves erstattet.
1.

EU-varemærker-klagesag-personer, der er berettiget til at klage og til at være part i sagen-personer, hvis påstande ikke tages til følge i en afgørelse-afgørelse, der imødekommer en indsigelse mod registrering af et varemærke, der er støttet på tilstedeværelsen af en risiko for forveksling med et ældre varemærke uden anerkendelse af, at det ældre varemærke har en høj grad af særpræg-manglende søgsmålsinteresse-afvisning (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 65, stk. 4) (jf. præmis 29-34)
3.

Landbrug–ensartede lovgivninger–register over garanterede traditionelle specialiteter–forordning nr. 1151/2012–ansøgning om registrering i registret over GTS af betegnelsen for et produkt eller en fødevare–indsigelsesprocedure–indlevering af indsigelsen i bopælsmedlemsstaten–medlemsstaten en frist på tre måneder fra tidspunktet for offentliggørelsen af ansøgningen om registrering for fremsendelse nævnte dokument til Kommissionen–denne frist ikke overholdt–Kommissionens forpligtelse til at hensyn til tidspunktet for indlevering af indsigelsen–foreligger ikke (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1151/2012, art. 51, stk. 1, første afsnit, og stk. 2) (jf. præmis 35, 38 og 39)
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 7. marts 2017 – SymbioPharm mod EMA

(Sag T-295/16)

»Annullationssøgsmål – humanmedicinske lægemidler – indledning af indbringelsesproceduren for EMA – artikel 31-34 i direktiv 2001/83/EF – lægemidlet Symbioflor 2 og andre lægemidler med lignende navne – akt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – forberedende akt – afvisning«

Annullationssøgsmål–akter, der kan være genstand for søgsmål–begreb–akter, der fremkalder bindende retsvirkninger–skrivelse fra Den Europæiske Lægemiddelagentur, hvorved det oplyses at proceduren med henblik på at indhente en udtalelse fra Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler indledes–afgørelse, der udgør et indledende skridt i en høringsprocedure–ikke omfattet

(Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83, art. 32-34)

(jf. præmis 21, 31, 33 og 35)

Angående

Påstand nedlagt i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af EMA’s skrivelse af 1. april 2016, hvorved det blev besluttet at indlede proceduren omhandlet i artikel 32-34 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår lægemidlet Symbioflor 2 og andre lægemidler med lignende navne, efter at have modtaget en underretning fra Forbundsrepublikken Tyskland i medfør af nævnte direktivs artikel 31.

Konklusion

1) Sagen afvises.
1)

Sagen afvises for så vidt som den for det første angår påstanden om annullation af forkyndelsen og gennemførelsen af den af Europa-Parlamentets generalsekretær trufne afgørelse af 1. juli 2016 om inddrivelse af et beløb svarende til 275984,23 EUR hos Bruno Gollnisch, som er indeholdt i skrivelse af 6. juli 2016 fra generaldirektøren for Parlamentets Generaldirektorat for Finans, for det andet for så vidt angår påstanden om et beløb svarende til 40000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade, for det tredje for så vidt angår påstanden om en erstatning svarende til et beløb på 24500 EUR for afholdte omkostninger, og for det fjerde påstanden om udsættelse af gennemførelsen af den ovennævnte afgørelse.
2.

Tjenestemandssager–forudgående administrativ klage–overensstemmelse mellem klagen og søgsmålet–identitet mellem genstand og årsag–ændring af det retlige grundlag for en anfægtelse–betingelse, som ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at anfægtelsen støttes på et nyt grundlag (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 45 og 46)
3)

Cyprus Turkish Chamber of Industry, Animal Breeders and Producers Association, Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd, Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association og Fatma Garanti bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder de omkostninger, der er forbundet med sagen om foreløbige forholdsregler.
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 22. april 2016 –

Le Pen mod Parlamentet

(Sag T–140/16 R)

»Særlige rettergangsformer — medlem af Europa-Parlamentet — inddrivelse af beløb, der er udbetalt som godtgørelse for udgifter til parlamentarisk assistance — begæring om udsættelse af gennemførelse — ingen uopsættelighed«

Europa-Parlamentet — regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til medlemmerne — inddrivelse af beløb, der uberettiget er udbetalt — Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse — klage — samtidig anlæggelse af annullationssøgsmål ved Unionens retsinstanser — lovlighed (art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets præsidiums afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, art. 68 og 72) (jf. præmis 26-33 og 35-39)

Sagens genstand

Begæring indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF vedrørende udsættelse af gennemførelse af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 29. januar 2016, hvorved der rejses krav over for sagsøgeren om tilbagebetaling af et beløb svarende til 320026,23 EUR og betaling af den deraf følgende debetnota nr. 2016-195 af 4. februar 2016.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 27. oktober 2016 –

Port autonome du Centre et de l’Ouest m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-116/16)

»Annullationssøgsmål — statsstøtte — selskabsskat — støtte til belgiske havne ydet af Belgien — skrivelse fra Kommissionen, hvorved den foreslår passende foranstaltninger — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — afvisning«

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — skrivelse fra Kommissionen, hvorved den underretter en medlemsstat om, at en eksisterende støtteordning efter den foreløbige undersøgelse må anses for uforenelig med det indre marked, og den sandsynlige vedtagelse af passende foranstaltninger — ikke omfattet — skrivelse, der ikke fremkalder bindende retsvirkninger — afvisning af sagen (art. 108, stk. 1 og 2, TEUF og art. 263 TEUF; Rådets forordning nr. 2015/1589, art. 9 og 21-23) (jf. præmis 16-21)

Sagens genstand

Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af den angivelige afgørelse vedrørende statsstøtte SA.38393 (2015/E) – beskatning af havne i Belgien, som var vedlagt Kommissionens skrivelse af 22. januar 2016 med henblik på at foreslå Kongeriget Belgien passende foranstaltninger.

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — ordmærkerne RESPIMER og RESPIMAT [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 24, 26, 27, 37-41, 46 og 47)
Medlemsstaterne er ansvarlige for de interesser, der på nationalt niveau anses for almene. Følgelig kan de, bl.a. for så vidt angår statsstøtte, forsvare disse interesser inden for rammerne af en sag om foreløbige forholdsregler og anmode om iværksættelse heraf under henvisning til, at den omstridte foranstaltning risikerer at forvolde alvorlig skade på gennemførelsen af deres statslige opgaver og den offentlige orden. Medlemsstaterne kan tillige henvise til skader, der vil kunne ramme en hel sektor, bl.a. når den anfægtede foranstaltning kan have skadelig indflydelse på beskæftigelsesniveauet og på leveomkostningerne. Derimod er det ikke tilstrækkeligt, at de henviser til den skade, som et begrænset antal virksomheder vil kunne lide, når disse virksomheder, individuelt set, ikke repræsenterer en hel sektor inden for den nationale økonomi.

En lempelse af de betingelser, der finder anvendelse ved vurderingen af, om der foreligger uopsættelighed, kan alene indrømmes i forbindelse med tvister vedrørende udenrigs- og sikkerhedspolitik, offentlige kontrakter og aktindsigt, hvori det forekommer urimeligt vanskeligt eller endog umuligt af systemiske grunde at opfylde disse betingelser, således som disse er fastsat i procesreglementet og som oftest er fortolket i retspraksis

I andre tilfælde end de tilfælde, hvor der er tale om sådanne tvister, har en sagsøger pligt til at godtgøre, at en alvorlig og uoprettelig skade er nært forestående, mens en fumus boni juris, uanset hvor stærk den end måtte være, ikke kan ændre det forhold, at der ikke foreligger uopsættelighed.

(jf. præmis 24 og 37-43)
3.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde — Europa-Kommissionens afgørelse vedrørende ophævelse af Generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)’s immunitet — skader ikke generaldirektørens varetagelse af dennes opgaver og at OLAF er velfungerende — ingen uopsættelighed (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement art. 156, stk. 4) (jf. præmis 43-51)
Indgivelsen af en stævning via applikationen e-Curia ved hjælp af den befuldmægtigedes eller advokatens bruger-id og adgangskode svarer til en underskrift i henhold til e-Curia-afgørelsens artikel 3.

Egenskaben som repræsentant for sagsøgeren attesteres således af den omstændighed, at den nævnte part har fremlagt en fuldmagt, hvormed den pågældende advokat eller befuldmægtigede får beføjelse til at repræsentere sagsøgeren. Den omstændighed, at denne fuldmagt ikke blev indgivet samtidig med stævningen, kan ikke ændre denne omstændighed og heller ikke føre til, at stævningen ikke kan antages til realitetsbehandling, for så vidt som en sådan undladelse kan afhjælpes og er blevet afhjulpet af sagsøgeren inden for den i artikel 78, stk. 5, i Rettens procesreglement opstillede frist.

Desuden svarer anvendelsen af en e-Curia-konto ikke alene til en underskrift, men til forskel fra en håndskreven underskrift oplyser den også automatisk om identiteten af sagsøgerens repræsentant og om dennes stilling og adresse.

Under alle omstændigheder kan alene en manglende angivelse af den pågældende advokats adresse eller af den omstændighed, at han er sagsøgerens repræsentant, i selve stævningen ikke bevirke, at en stævning, der er gyldigt underskrevet af en advokat i EU, som sagsøgeren har givet fuldmagt, uanset om denne underskrift er påført i hånden eller elektronisk ved hjælp af e-Curia, og indleveret inden for den i artikel 263, stk. 6, TEUF fastsatte frist, afvises.

(jf. præmis 25 og 28-30)
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 9. februar 2017 –

Dröge m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-142/16)

»Annullationssøgsmål – viljeserklæring og to afgørelser fra Kommissionen vedrørende vilkårene for aktindsigt i dokumenter vedrørende forhandlingerne om det transatlantiske handels- og investeringspartnerskab mellem Den Europæiske Union og De Forenede Stater (TTIP) – ret for medarbejdere tilknyttet medlemmer af nationale parlamenter til aktindsigt i bestemte fortrolige TTIP-forhandlingsdokumenter – retsakter, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – afvisning«

1. Annullationssøgsmål–akter, der kan være genstand for søgsmål–begreb–akter, der fremkalder bindende retsvirkninger–forberedende akter–ikke omfattet (Art. 263, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 24-26, 30, 33 og 38)

2. Retslig procedure–stævning–formkrav–rette sagsøgte–angivelse af en anden person end den, der har vedtaget den anfægtede retsakt, som sagsøgt, uden at sagsøgeren har begået fejl–afvisning–grænser–oplysninger, som gør det muligt uden tvivl at identificere den part, som søgsmålet er rettet mod [Art. 263, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 21; Rettens procesreglement art. 76, litra c)] (jf. præmis 38)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om for det første annullation af Kommissionens viljeserklæring med henblik på indgåelsen af en for de kontraherende parter, Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater, bindende traktat for så vidt angår vilkårene for aktindsigt i forhandlingsdokumenterne vedrørende et transatlantisk handels- og investeringspartnerskab (TTIP) og subsidiært, at det fastslås, at den er i strid med EU-retten, for det andet annullation af Kommissionens forudgående afgørelse med henblik på afgivelsen af førnævnte viljeserklæring om godkendelse af aftalen og for det tredje annullation af Kommissionens mundtlige afgørelse i forbindelse med indgåelsen af en traktat eller en ikke-bindende politisk aftale med Amerikas Forenede Stater for så vidt angår »TTIP-aktindsigtsordningen«, der definerer denne ordning som EU-retligt bindende, for så vidt som det er strengt forbudt for medlemmer af medlemsstaternes nationale parlamenter at være ledsaget af medarbejdere, der har undergået sikkerhedskontrol, herunder medarbejdere fra deres politiske gruppe, i forbindelse med adgangen til dokumenter vedrørende TTIP i de dertil indrettede læserum.

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

Erstatningssøgsmål–genstand–erstatning for det tab, som angiveligt er lidt som følge af Kommissionens afgørelse om at bringe samarbejdet med sagsøgeren om et lokalt kommunikationsnetværk, som skulle støtte Kommissionens repræsentanter, til ophør–forbindelse mellem dette søgsmål og fortolkningen af sagsøgerens samarbejdsaftale med dette netværk–kontraktgrundlag–afvisning (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 268 TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF)
1.

Tjenestemandssager–akt, der indeholder et klagepunkt–begreb–forberedende akt–skrivelse fra sekretæren for den politiske gruppe i Parlamentet, hvori tjenestemanden underrettes om dennes afgørelse om ikke at ansøge om forlængelse af dennes midlertidige tjeneste i anden stilling ved sekretariatet for den nævnte gruppe–ikke omfattet (Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2, og art. 91, stk. 1) (jf. præmis 27-31 og 35)
5.

EU-varemærker-definition og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-vægtning af tegnenes ligheds- eller forskelsbestanddele-hensyntagen til tegnenes væsentligste kendetegn eller til markedsføringsbetingelserne for varerne eller tjenesteydelserne-makeupsektoren [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 51 og 52)
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 26. juni 2017 –

Megasol Energie mod Kommissionen

(Sag T-152/16)

»Annullationssøgsmål – dumping – tilskud – import af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan – udvidelse af den endelige antidumpingtold og den endelige udligningstold, der indførtes på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Kina, til at omfatte denne import – manglende søgsmålsinteresse – afvisning«

Annullationssøgsmål–fysiske eller juridiske personer–betingelser for antagelse til realitetsbehandling–søgsmålsinteresse–søgsmål, der kan tilføre sagsøgeren en fordel–nødvendigheden af en eksisterende og faktisk interesse–vurdering af interessen på tidspunktet for sagens anlæggelse–bevisbyrden påhviler sagsøgeren

(Art. 263, stk. 4, TEUF)

(jf. præmis 19-22)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/184 af 11. februar 2016 om udvidelse af den endelige udligningstold, der indførtes ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan (EUT 2016, L 37, s. 56) og af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/185 af 11. februar 2016 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EU) nr. 1238/2013 på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina, til at omfatte importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) afsendt fra Malaysia og Taiwan, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia og Taiwan (EUT 2016, L 37, s. 76), for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren.

Konklusion

1) Sagen afvises.