ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. april 2010 — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt München (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht München — Tyskland)

(Sag C-123/09) (1)

(Den fælles toldtarif - toldpositioner - tarifering i den kombinerede nomenklatur af ridehandsker - pos. 3926 - pos. 6116)

(2010/C 161/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht München

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Hauptzollamt München

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht München — fortolkning af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003 (EUT L 281, s. 1) — tekstilvare, der er opkradset på den ene side udelukkende med det formål at forbedre vedhæftningen af et plastlag — tarifering i underposition 3926 20 00 i den kombinerede nomenklatur

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003, skal fortolkes således, at ridehandsker som dem, der er genstand for hovedsagen, bestående af et tekstilstof, der er opkradset på den ene side, og overtrukket med et lag plast, hvor underlaget af tekstilstof på den ene side opkradses, hvorefter den opkradsede side overtrækkes fuldstændig med en skumbelægning af polyurethan, som har en væsentlig funktion for anvendelsen af handskerne som ridehandsker, skal tariferes i KN’s underposition 3926 20 00.

(1) EUT C 129 af 6.6.2009.
1)

Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 53 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for fuldstændigt og korrekt at efterkomme direktivets artikel 2, nr. 13), artikel 4, stk. 2, litra a), artikel 5, stk. 3, og vedrørende artikel 5, stk. 4, for så vidt som autoophuggere, der har accepteret at modtage et udrangeret køretøj til skrotning, er udelukket fra godtgørelsesordningen for behandlingsudgifter, samt artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 3.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 148/11

Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 18. marts 2010 — Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-282/09 P) (1)

(Appel - procesreglementets artikel 119 - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b) og c) - afslag på registrering - helhedsvurdering under hensyn til de af registreringsansøgningen omfattede varer og tjenesteydelser - varer og tjenesteydelser, der udgør ensartede grupper - appel, der til dels er åbenbart ugrundet, til dels åbenbart skal afvises)

2010/C 148/17

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) (ved avocats P. Greffe og L. Paudrat)

Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 20. maj 2009, forenede sager T-405/07 og T-406/07, CFCMCEE mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i sager anlagt af sagsøgeren til prøvelse af afgørelserne truffet af Harmoniseringskontorets Første Appelkammer den 10. juli og den 12. september 2007, hvorved klagerne over undersøgerens afslag på at registrere ordtegnene PAYWEB CARD og P@YWEB CARD som varemærker for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker blev afvist — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 73 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) — nødvendigt at foretage en særskilt prøvelse af hver enkelt af de i den nævnte forordnings artikel 7, stk. 1, angivne registreringshindringer — krav om en begrundelse for afslaget på registrering i forhold til hver enkelt af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af ansøgningen om registrering — varer og tjenesteydelser, der udgør ensartede grupper

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 233 af 26.9.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 148/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. april 2010 — Ralf Schräder mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

(Sag C-38/09 P) (1)

(Appel - Domstolens prøvelsesret - forordning (EF) nr. 2100/94 og nr. 1239/95 - landbrug - EF-sortsbeskyttelse - den ansøgte sorts selvstændighed - almindeligt kendt sort - bevis - plantesorten SUMCOL 01)

2010/C 148/13

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Ralf Schräder (ved Rechtsanwalt T. Leidereiter)

Den anden part i appelsagen: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved M. Ekvad og B. Kiewiet, som befuldmægtigede, og Rechtsanwalt A. von Mühlendahl)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 19. november 2008 i sag T-187/06, Schräder mod CPVO, hvorved Retten frifandt EF-Sortsmyndigheden i en af sagsøgeren anlagt sag til prøvelse af afgørelse truffet den 2. maj 2006 af EF-Sortsmyndighedens (CPVO) Appelkammer, som afviste klagen over EF-Sortsmyndighedens afgørelse om at give afslag på ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse for plantesorten »SUMCOL 01« — den ansøgte sorts selvstændighed — omstændigheder, der kan tages hensyn til, når det fastslås, om en sort er velkendt — fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder — tilsidesættelse af retten til kontradiktion

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Ralf Schräder betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 82 af 4.4.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 134/8

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 18. marts 2010 — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel, Belgien)

(Sag C-218/09) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 3665/87 - eksportrestitutioner - artikel 5, stk. 3 - betingelser for tildeling - undtagelse - begrebet »force majeure« - produkter, som er gået til grunde under transport)

2010/C 134/13

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV og Centraal Beheer Achmea NV

Sagsøgte: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV og Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Brussel — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1) — betingelser for tildeling af eksportrestitutioner — undtagelse — produkt som er gået til grunde under transport som følge af et tilfælde af force majeure

Konklusion

Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1384/95 af 19. juni 1995, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en ladning oksekød fordærves under de af den forelæggende ret beskrevne omstændigheder, ikke udgør et tilfælde af force majeure i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 220 af 12.9.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 134/7

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 18. marts 2010 — Erotic Center BVBA mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent — Belgien)

(Sag C-3/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 12, stk. 3, litra a) - bilag H - reduceret momssats - begrebet »entré til en biograf« - kabiner til individuel fremvisning af on-demand film)

2010/C 134/11

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Beroep te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Erotic Center BVBA

Sagsøgt: Belgische Staat

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Beroep te Gent — fortolkning af bilag H, kategori 7, til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) (nu bilag III, nr. 7, til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem — EUT L 347, s. 1) — nedsat sats, der finder anvendelse på levering af visse goder og tjenesteydelser — biografer — begreb — kabiner til individuel fremvisning af on-demand film

Konklusion

Begrebet entré til en biograf, der er anført i syvende kategori, stk. 1, i bilag H til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/4/EF af 19. januar 2001, skal fortolkes således, at det ikke omfatter en forbrugers betaling med henblik på at få adgang til en individuel fremvisning af en eller flere film eller endog uddrag af film i et privat rum, som de i hovedsagen omhandlede kabiner.

(1) EUT C 82 4.4.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 234/12

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 1. juli 2010 — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy (Republikkken Polen))

(Sag C-99/09) (1)

(Teletjenester - direktiv 2002/22/EF - artikel 30, stk. 2 - telefonnummerportabilitet - de nationale tilsynsmyndigheders beføjelse - gebyrer, der pålægges abonnenterne - afskrækkende virkning - hensyntagen til omkostninger)

2010/C 234/17

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Sąd Najwyższy — fortolkning af artikel 30, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT L 108, s. 51) — portabilitet af telefonnumre — spørgsmålet om den nationale tilsynsmyndighed under udøvelsen af sit pligtmæssige tilsyn med, at det gebyr, der skal betales af forbrugeren for anvendelsen af nummerportering, ikke virker prohibitivt, skal tage hensyn til de omkostninger, som levering af denne facilitet medfører for mobiltelefonioperatørerne

Konklusion

Artikel 30, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»forsyningspligtdirektivet«) skal fortolkes således, at den nationale tilsynsmyndighed skal tage hensyn til de omkostninger, som levering af portabilitetsydelsen medfører for operatører af et mobilnet, når den bedømmer, om det gebyr, som skal betales af forbrugerne for anvendelsen af denne ydelse, virker prohibitivt. Den nationale tilsynsmyndighed kan dog fortsat fastsætte maksimalbeløbet for det gebyr, som operatørerne vil kunne kræve, til et lavere niveau end de omkostninger, som sidstnævnte har afholdt, såfremt et gebyr beregnet udelukkende på grundlag af disse omkostninger kan få forbrugerne til at opgive at gøre brug af faciliteten vedrørende portabilitet.

(1) EUT C 129 af 6.6.2009.
1)

Aktiviteter, der består i fremsendelse af en udstyrspakke til indsamling af navlesnorsblod fra nyfødte samt analyse og forarbejdning af dette blod og i givet fald opbevaring af stamcellerne fra dette blod med henblik på en eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse, er hverken samlet eller hver for sig omfattet af begrebet »hospitalsbehandling og pleje« i artikel 132, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem eller begrebet »behandling af personer« i dette direktivs artikel 132, stk. 1, litra c), når sådanne aktiviteter udelukkende tilsigter at sikre, at en ressource vil være tilgængelig med henblik på en lægelig behandling i det usikre tilfælde, at en sådan måtte blive nødvendig, og ikke i sig selv tilsigter at diagnosticere, behandle eller helbrede sygdomme eller anomalier. Det forholder sig kun anderledes hvad angår analysen af navlesnorsblodet, hvis denne analyse reelt har et lægeligt diagnostisk formål, hvilket det om nødvendigt tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/10

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. juni 2010 — Leo-Libera GmbH mod Finanzamt Buchholz in der Nordheide (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof (Tyskland))

(Sag C-58/09) (1)

(Anmodning om præjudiciel afgørelse - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 135, stk. 1, litra i) - fritagelse for væddemål, lotterier og andre former for hasardspil eller spil om penge - betingelser og begrænsninger - medlemsstaternes kompetence til at træffe bestemmelse)

2010/C 221/16

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Leo-Libera GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 135, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, der kun momsfritager visse former for væddemål og lotterier, hvorimod den udelukker alle andre former for hasardspil eller spil om penge fra denne fritagelse

Konklusion

Artikel 135, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at udøvelsen af den beføjelse, som medlemsstaterne har til at fastsætte betingelser og begrænsninger for den i denne bestemmelse fastsatte merværdiafgiftsfritagelse, tillader dem kun at fritage visse hasardspil eller spil om penge for denne afgift.

(1) EUT C 113 af 16.5.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/11

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. juni 2010 — Agra Srl mod Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Italien)

(Sag C-75/09) (1)

(Forordning (EØF) nr. 2913/92 - EF-toldkodeksen - artikel 221, stk. 3 og 4 - efteropkrævning af toldskyld - forældelse - handling, der vil kunne give anledning til retsforfølgning)

2010/C 221/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agra Srl

Sagsøgt: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — fortolkning af artikel 221, stk. 3 og 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s.1) — opkrævning af toldskylden — overskridelse af fristen for meddelelse af det toldbeløb, der skal opkræves i tilfælde, hvor toldskylden er opstået på grund af en handling, der vil kunne give anledning til strafretlig forfølgning — national lovgivning, hvorefter fristen suspenderes indtil afgørelsen i straffesagen vedrørende den handling, der gav anledning til toldskylden, har retskraft

Konklusion

Artikel 221, stk. 3 og 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter forældelsesfristen løber fra tidspunktet, hvor kendelsen eller dommen i straffesagen er blevet endelig, såfremt den manglende betaling af told har årsag i et strafbart forhold.

(1) EUT C 102 af 1.5.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/9

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juni 2010 — Nawras Bolbol mod Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Bíróság — Republikken Ungarn)

(Sag C-31/09) (1)

(Direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge - statsløs palæstinenser, som ikke har anmodet om beskyttelse eller bistand fra FN’s Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske flygtninge i Mellemøsten (UNRWA) - ansøgning om flygtningestatus - afslag med den begrundelse, at betingelserne fastsat i artikel 1, afsnit A, i konventionen om flygtninges retsstilling, undertegnet i Genève den 28. juli 1951, ikke er opfyldt - denne statsløse persons ret til at blive anerkendt som flygtning på grundlag af artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i direktiv 2004/83)

2010/C 221/13

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nawras Bolbol

Sagsøgt: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fövárosi Bíróság — fortolkning af artikel 12, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) — statsløs person af palæstinensisk oprindelse, som ikke har anmodet om beskyttelse eller bistand fra United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East (UNWRA), og som har fået afslag på sin ansøgning om at blive anerkendt som flygtning med den begrundelse, at de betingelser, som er fastsat i Genèvekonventionens artikel 1, afsnit A, ikke er opfyldt — denne statsløse persons ret til at blive anerkendt som flygtning på grundlag af artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i direktiv 2004/83/EF

Konklusion

Med henblik på anvendelsen af artikel 12, stk. 1, litra a), første punktum, i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse nyder en person beskyttelse eller bistand fra et organ under De Forenede Nationer, bortset fra De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge, når denne person rent faktisk har adgang til denne beskyttelse eller bistand.

(1) EUT C 82 af 4.4.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 221/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. juni 2010 — Terre wallonne ASBL (sag C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (sag C-110/09) mod Région wallonne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État, Belgien)

(Forenede sager C-105/09 og C-110/09) (1)

(Direktiv 2001/42/EF - vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet - direktiv 91/676/EØF - beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget - handlingsprogrammer for de udpegede sårbare zoner)

2010/C 221/20

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Terre wallonne ASBL (sag C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (sag C-110/09)

Sagsøgt: Région wallonne

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget 8efT L 375, s. 1), samt af artikel 3, stk. 2 og 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30) — udarbejdelse af handlingsprogrammer for de udpegede sårbare zoner — forpligtelsens beskaffenhed og udstrækning — nødvendigt at vurdere programmet til forvaltning af kvælstofs indvirkning på miljøet

Konklusion

Et handlingsprogram, som er vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, er i princippet en plan eller et program som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, eftersom det udgør en »plan« eller et »program« som omhandlet i sidstnævnte direktivs artikel 2, litra a), og indeholder foranstaltninger, hvis overholdelse er en betingelse for udstedelsen af den tilladelse, der kan gives til gennemførelsen af de i bilag I og II til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, opregnede projekter.

(1) EUT C 129 af 6.6.2009.
1)

Artikel 3, stk. 3, første afsnit, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed finder ikke anvendelse i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede og er derfor ikke til hinder for, at en medlemsstat vedtager en ordning med opkrævning af punktafgift af brugte motorkøretøjer ved deres indførsel til en medlemsstats område, mens der ikke direkte skal betales punktafgift ved videresalg af motorkøretøjer, der allerede befinder sig på denne medlemsstats område, og for hvilke der allerede er blevet betalt punktafgift i forbindelse med deres oprindelige indførsel på medlemsstatens område, for så vidt som en sådan ordning ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne giver anledning til formaliteter i forbindelse med grænsepassage.