RETSMØDERAPPORT

i sag 254/87 ( *1 )

I — Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger

1. I henhold til den franske lov nr. 81-766 af 10. august 1981 om prisen for bøger skal enhver forlægger eller importør af bøger fastsætte en detailpris for de bøger, som han udgiver eller importerer. Detailhandlerne skal anvende en effektiv salgspris, som udgør mellem 95 og 100% af denne pris. Ifølge loven gælder der visse undtagelser til fordel for bestemte private og offentlige institutioner, såsom biblioteker og uddannelsesinstitutioner, og bogudsalg er under visse betingelser tilladt. I tilfælde af overtrædelse af lovens bestemmelser, kan enhver konkurrent eller den faglige sammenslutning »Syndicat des professionnels de l'édition ou de la diffusion de livres« enten forlange, at der nedlægges forbud, eller rejse erstatningssøgsmål. For så vidt angår importerede bøger, fastsættes det i artikel 1, stk. 5, i lov af 10. august 1981, at »ved import af bøger, som udgives i Frankrig, skal den af importøren fastsatte detailpris være lig med eller højere end den af forlaget fastsatte«. I sin dom af 10. januar 1985 (Association des centres distributeurs Edouard Leclerc m. fl. mod »Au blé vert« m. fl, 229/83, Sml. s. 1), der angik et præjudicielt spørgsmål vedrørende denne lovgivning, kendte Domstolen for ret: »På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin forbyder Traktatens artikel 5, stk. 2, sammenholdt med artikel 3, litra f), og artikel 85 ikke medlemsstaterne at vedtage en lov, hvorefter detailsalgsprisen for bøger skal fastsættes af forlæggeren eller importøren af en bog og anvendes af enhver detailhandler, såfremt loven respekterer Traktatens øvrige udtrykkelige bestemmelser, herunder navnlig bestemmelserne vedrørende de frie varebevægelser.« For så vidt angår det sidste aspekt, fastslog Domstolen i dommen, at nationale lovbestemmelser, »som for salg af bøger, der udgives i selve den berørte medlemsstat og reimporteres efter forudgående eksport til en anden medlemsstat, foreskriver overholdelse af den salgspris, som forlæggeren har fastsat, medmindre det på grundlag af objektive kriterier kan godtgøres, at bøgerne er eksporteret udelukkende med henblik på reimport for derved at omgå en sådan lovgivning,« skal anses for foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner, som er forbudt efter Traktatens artikel 30. Efter denne dom indsattes der ved lov nr. 85-500 af 13. maj 1985 et stk. 6, i artikel 1 i lov af 10. august 1981. I henhold hertil finder bestemmelserne i stk. 5 »ikke anvendelse på bøger, der er importeret fra en af Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs medlemsstater, medmindre det af objektive forhold fremgår, at formålet har været at omgå bestemmelserne i stk. 4 i forbindelse med detailsalg af bøger, hvilket navnlig må anses for tilfældet, såfremt den pågældende bog ikke rent faktisk er blevet bragt i handelen i den pågældende stat.« Denne nye bestemmelse fører principielt til fri prisdannelse for bøger udgivet i Frankrig og reimporteret fra en anden medlemsstat, idet bøger, der er udgivet i Frankrig, og som ikke forinden har været eksporteret til en anden medlemsstat, fortsat er undergivet fastprisordningen.

2. Ved stævning af 28. april 1987 har Syndicat des libraires de Normandie ved tribunal de grande instance d'Alençon anlagt sag mod Aigle distribution, centre Leclerc, med påstand om, at der nedlægges forbud mod salg af bøger til priser, der er lavere end de i henhold til artikel 1 i lov nr. 81-766 af 10. august 1981 fastsatte. Aigle distribution har ikke bestridt eksistensen af den anfægtede praksis, men har til gjort gældende, at de franske bestemmelser ikke er i overensstemmelse med EØF-Traktatens konkurrenceregler. Tribunal de grande instance fandt, at sagen rejste spørgsmålet, om den ved lov nr. 85-500 indførte ændring, hvorefter visse virksomheder igen fik mulighed for frit at fastsætte prisen for bøger, gjorde det muligt at indgå prisaftaler og indføre lukkede distributionsnet. Retten fandt yderligere, at Domstolen endnu ikke havde taget stilling til spørgsmålet om, hvorvidt de beføjelser, som er indrømmet forlagene, der er organiseret i Syndicat national de l'Edition, til ensidigt at fastsætte detailprisen giver dem mulighed for at misbruge en dominerende stilling på fællesmarkedet. På denne baggrund har tribunal de grande instance d'Alençon ved kendelse af 5. august 1987 udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Fremmer en enkelt virksomhedskategoris eneret til fri prisfastsættelse oprettelsen af lukkede eller kontrollerede distributionsnet, hvilket er i strid med de samlede bestemmelser i Traktatens artikler 3, litra f), 5 og 85 eller i det mindste med deres tilsigtede virkning? 2) Er de beføjelser, som ifølge fransk lov indrømmes visse virksomheder, nemlig forlagene, i strid med Traktatens artikel 86, subsidiært artikel 85, eller i det mindste med deres tilsigtede virkning, for så vidt som salgsprisen fastsættes inden for en enkelt branche på grundlag af økonomiske kriterier, som er uafhængige af de frie markedskræfter?«

3. Forelæggelseskendelsen blev registreret på Domstolens Justitskontor den 21. august 1987. I henhold til artikel 20 i protokollen vedrørende statutten for EØF-Domstolen er der indgivet skriftlige indlæg af Syndicat des libraires de Normandie ved advokat Gervais Delahaye, Aigle, af selskabet Aigle distribution ved advokat Gilbert Parleani, Paris, af Den Franske Republiks regering ved Jean-Pierre Puissochet sorri befuldmægtiget og af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Claire Durand, Kommissionens Juridiske Tjeneste, bistået af advokat Nicole Coutrelis, Paris. På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse og, i henhold til procesreglementets artikel 95, stk. 1, henvist sagen til Tredje Afdeling.

II — Skriftlige indlæg for Domstolen

1. Indlag fra Syndicat des libraires de Normandie

Syndicat des libraires de Normandie har anført, at de præjudicielle spørgsmål ikke er tilstrækkelig detaljerede. Syndicat har foreslået, at spørgsmålene omformuleres, så det yderligere afgøres, om den frie prisdannelse og de beføjelser, der er omtalt i forelæggelseskendelsen, påvirker handelen mellem medlemsstater eller alene det franske hjemmemarked.

2. Indlag fra selskabet Aigle distribution

Med hensyn til anvendelsen af Traktatens artikler 85 og 86 har Aigle distribution anført, at nationale prisfastsættelsesregler selv uden en fællesskabspolitik for bøger kan være i strid med de i disse bestemmelser indeholdte principper i det omfang, den nationale lovgivning ikke gør konkurrencebegrænsende adfærd »nytteløs«, som det fremgår indirekte af Domstolens dom af 17. januar 1984 (43 og 63/82, VBVB og VBBB, Sml. s. 19). Selskabet har yderligere gjort gældende, at ovennævnte bestemmelser kan anvendes på en national prispolitik, hvorefter prisfastsættelsen overlades til visse erhvervsdrivende. Selskabet bemærker under henvisning til Domstolens dom af 16. november 1977 (13/77, Inno mod ATAB, Sml. s. 2115), at sådanne beføjelser, som de franske myndigheder uden kontrol har delegeret til en kategori af erhvervsdrivende — som således kan handle uden hensyntagen til markedet — undergraver den tilsigtede virkning med Traktatens artikler 85 og 86.

For så vidt angår strukturen af det franske bogmarked, har Aigle distribution anført, at de franske forlæggere og boghandlere er stærkt koncentreret såvel horisontalt som vertikalt. Der findes kun tre eller fire store forlagsgrupper, som kontrollerer distributionsnettet af boghandlere. Yderligere er det franske bogmarked kendetegnet ved, at det franske sprogområde rækker ud over den franske stats grænser. De store franske forlæggere anvender navnlig Belgien ikke blot med henblik på eksport af bøger til andre fransktalende lande i hele verden, men også med henblik på reimport til Frankrig. Denne udvikling er allerede blevet forstærket af den franske lovgivning i dens oprindelige form, som har skabt et vist antal kunstige handelsstrømme, navnlig på fællesskabsplan, for at omgå prisfastsættelsessystemet. Efter at denne lovgivning blev ændret i 1985 på grundlag af Domstolens praksis vedrørende prisen for bøger, er det nødvendigt først at gennemgå de konkurrencebegrænsende virkninger af de forskellige prissystemer, som er opstået som resultat af denne ændring, og som Domstolen endnu ikke har taget stilling til.

Med hensyn til bogpriserne har Aigle distribution anført, at selve bogtitlen i visse tilfælde er uden betydning for forbrugeren, og at prisen derfor er den afgørende faktor ved bogkøbet. Selskabet mener, at 70% af bogsalget sker gennem de traditionelle boghandler og derfor er omfattet af det prisbindingssystem, som den omhandlede franske lovgivning har indført. Dette prisbindingssystem har for såvel boghandlere som forlæggere samme virkning som en »arbejdsfri indtægt«, idet prisfastsættelsen Ifêke er undergivet de frie markedskræfters spil.

For så vidt angår de pågældende virksomheders adfærd, har Aigle distribution anført, at man konstaterer en foruroligende ensartethed mellem de store franske forlæggeres prispolitik, idet prisstigningen besluttes samtidig, og udsvingene næsten er de samme. Selskabet har i denne sammenhæng understreget, at forlæggerne er sammensluttet i Syndicat national de l'édition og boghandlerne i Federation française des syndicats des libraires. Det har yderligere gjort gældende, at de europæiske distributionsnet for franske bøger er kontrolleret af — og således »lukkede« — af de franske forlæggere, og at enhver praksis i strid med Traktatens konkurrenceregler, for så vidt angår den franske lovgivning vedrørende priser for bøger, uundgåeligt påvirker distributionen af franske bøger i Europa. Ved at forhøje priserne under betingelser, der ikke er begrundet i hensynet til markedet eller konkurrencen, og ved at hindre reimport af bøger udgivet i Frankrig, overskrider de franske forlæggere grænsen for en kollektiv udnyttelse af en dominerende stilling, og utvivlsomt også for aftaler, hvilket er i strid med Traktatens artikler 85 og 86.

3. Indlag fra Den Franske Republiks regering

Den franske regering har gjort gældende, at de franske regler om fastsættelse af detailpriser for bøger er forenelig med Traktatens artikler 85 og 86.

For så vidt angår det første spørgsmål, har regeringen gjort gældende, at den praksis, der anfægtes i den foreliggende sag, ikke skyldes forlæggernes adfærd som følge af en samordnet praksis eller et kartel, men derimod er den direkte følge af den nationale prisfastsættelsesordning. Sådanne statslige foranstaltninger falder først og fremmest ind under Traktatens artikler 30 til 36. Med hensyn til en eventuel tilsidesættelse af Traktatens artikler 85 og 86 udtalte Domstolen i ovennævnte dom af 10. januar 1985 ifølge regeringen, at en statslig prisordning kun kan anfægtes, såfremt den kan ophæve den tilsigtede virkning af de fællesskabsretlige konkurrenceregler, der finder anvendelse på virksomheder. Domstolen fastslog, at medlemsstaternes forpligtelser efter Traktatens artikel 5, artikel 3, litra f), og artikel 85, så længe der ikke findes en fælles konkurrencepolitik for bøger, ikke er så restriktive, at medlemsstaterne ikke kan vedtage en lovgivning som den omtvistede. Da situationen ikke siden har ændret sig væsentligt, må Domstolens afgørelse i den nævnte sag fortsat være gyldig.

Den franske regering har subsidiært anført, at der ikke i dag findes lukkede distributionsnet på bogmarkedet i Frankrig. Yderligere kan den franske lovgivning om bogpriser hverken begunstige eventuel selektiv distribution eller oprettelsen af lukkede distributionsnet.

For så vidt angår det andet spørgsmål, har den franske regering anført, at det forhold, at det overlades til forlæggerne frit at fastsætte salgsprisen for bøger, ikke i sig selv indebærer, at der foreligger misbrug af en dominerende stilling, jfr. Traktatens artikel 86. Også på det franske forlagsmarked er der sket en koncentration ligesom i de øvrige vestlige økonomiske systemer, herunder navnlig Storbritanniens og Forbundsrepublikken Tysklands. Selv om de tre største forlagsgrupper tegner sig for omkring 70% af bogmarkedet i Frankrig, er der dog fortsat et stort antal forlagsvirksomheder. Det er under alle omstændigheder vanskeligt at tillægge de franske regler en væsentlig rolle i den udvikling, som startede og bredte sig inden reglernes ikrafttræden.

Den franske regering har yderligere anført, at hver forlægger handler uafhængigt, selv om han er medlem af en økonomisk gruppe inden for forlagsbranchen. Forlæggerne må udgive såvel værker, der henvender sig til et begrænset publikum, som efterspurgte populære bøger, som kan sikre en forlagsvirksomheds samlede rentabilitet. Denne spinkle balance er afgørende for bevarelsen af et bredt kulturelt udbud, som den omhandlede lovgivning har til formål at fremme. Ved fastsættelsen af salgsprisen for en bog tager forlæggerne økonomiske hensyn, såsom bl. a. virksomhedens situation på det pågældende marked eller inden for den pågældende sektor, kostprisen og den omsætning, som den samme forfatter eller den samme bogtype tidligere har opnået.

Endelig har den franske regering understreget, at de omhandlede regler ikke har begrænset adgangen til forlagsmarkedet eller detailhandelen, idet der siden 1973 er blevet oprettet et ikke ubetydeligt antal nye virksomheder. Enhver forlægger, som måtte ønske at etablere sig eller udvide sin markedsandel, kan yderligere føre en aggressiv prispolitik.

4. Indlag fra Kommissionen for De Europceiske Fcellesskaber

Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt de franske regler er forenelige med Traktatens artikel 3, litra f), artikel 5 og artikel 85, har Kommissionen anført, at der ikke i den foreliggende sag er grundlag for, at besvare spørgsmålet anderledes end i Domstolens dom af 10. januar 1985. Den type virksomheder, som ifølge Kommissionen er omfattet af det første præjudicielle spørgsmål, nemlig importører af franske bøger, der forinden er eksporteret til en anden medlemsstat, befinder sig i samme situation som en forlægger. Man kan ikke gøre en medlemsstat ansvarlig for karteller indgået mellem statens borgere, alene fordi loven indfører en ordning med fri prisdannelse for de pågældende transaktioner. De omhandlede virksomheder er ansvarlige for deres adfærd og forpligtet til at overholde Traktatens artikel 85. Yderligere indeholder forelæggelseskendelsen ikke nogen præcis oplysning, hvoraf det kan udledes, at der foreligger et kartel, som ovennævnte importører er medlemmer af.

Med hensyn til anvendelsen af Traktatens artikler 3, litra f), 5, og 86, har Kommissionen henvist til ovennævnte dom af 16. november 1977, hvori Domstolen udtalte, at det følger af Traktaten, at medlemsstaterne ikke må indføre eller opretholde foranstaltninger, som kan ophæve den tilsigtede virkning af Traktatens artikler 85 og 86. At en gruppe erhvervsdrivende er forpligtet til at fastsætte detailpriser for deres produktion, indebærer ikke i sig selv, at de har en dominerende stilling. Yderligere finder Traktatens arakel 5, sammenholdt med artikel 86, kun anvendelse, såfremt det godtgøres, at der består en årsagsforbindelse mellem den nationale foranstaltning og det påståede misbrug af en dominerende stilling. Endelig har Kommissionen anført, at Domstolens vurdering af den vertikale prisfastsættelsesordning for bøger i forhold til Traktatens konkurrenceregler, jfr. Domstolens ovennævnte dom af 10. januar 1985, må være den samme, uanset om problemet behandles ud fra Traktatens artikel 85 eller artikel 86.

U. Everling

Refererende dommer

( *1 ) – Processprog: Fransk.

DOMSTOLENS DOM (Tredje Afdeling)

14. juli 1988 ( *1 )

I sag 254/87,

angående en anmodning, som tribunal de grande instance d'Alençon i medfør af EØF-Traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag

Syndicat des libraires de Normandie

mod

L'Aigle distribution, centre Leclerc, Saint Sulpice sur Risle,

at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EØF-Traktatens artikler 3, litra f), 5, 85 og 86,

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),

sammensat af afdelingsformanden J. C. Moitinho de Almeida, dommerne U. Everling og Y. Galmot,

generaladvokat: Sir Gordon Slynn

justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühi

efter at der er afgivet indlæg af:

— Syndicat des libraires de Normandie ved advokat G. Delahaye

— L'Aigle distribution, centre Leclerc, ved advokat G. Parleani,

— den franske regering ved J. P. Puissochet og C. Chavance,

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Durand og advokat N. Coutrelis,

på grundlag af retsmøderapporten og efter mundtlig forhandling den 19. april 1988,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 2. juni 1988,

afsagt følgende

Dom

1 Ved kendelse af 5. august 1987, indgået til Domstolen den 21. august 1987, har tribunal de grande instance d'Alençon i medfør af EØF-Traktatens artikel 177 forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af en række af EØF-Traktatens konkurrenceregler for at kunne afgøre, om en national lovgivning, hvorefter enhver forlægger eller importør af bøger skal fastsætte en detailpris for de bøger, han udgiver eller importerer, er forenelig med fællesskabsretten.

2 Ifølge den franske lov nr. 81-766 af 10. august 1981 om prisen for bøger (JORF af 11.8.1981, s. 2198) skal enhver forlægger eller importør af bøger fastsætte en detailpris for de bøger, som han udgiver eller importerer. I henhold til lovens artikel 1, stk. 4, skal detailhandlerne anvende en effektiv salgspris, som udgør mellem 95 og 100% af denne pris. Såfremt loven overtrædes, kan enhver konkurrent eller den faglige sammenslutning »Syndicat des professionnels de l'édition ou de la diffusion de livres« enten forlange, at der nedlægges forbud, eller rejse erstatningssøgsmål.

3 For så vidt angår importerede bøger, bestemmer artikel 1, stk. 5, i loven af 10. august 1981, at »ved import af bøger, som udgives i Frankrig, skal den af importøren fastsatte detailpris være lig med eller højere end den af forlaget fastsatte«.

4 Ved dom af 10. januar 1985 (Leclerc mod »Au blé vert«, 229/83, Smi. s. 1), fastslog Domstolen, at den pligt, som pålægges importørerne, principielt må anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner, som er forbudt efter Traktatens artikel 30, for så vidt angår salg af bøger udgivet i Frankrig og eksporteret til en anden medlemsstat med henblik på senere reimport. Som følge af denne dom blev der ved lov nr. 85-500 af 13. maj 1985 (JORF af 14.5.1985, s. 5415) indsat et stk. 6, i loven af 10. august 1981. I henhold hertil finder bestemmelserne i stk. 5 om importørernes forpligtelser vedrørende detailprisen »ikke anvendelse på bøger, der er importeret fra en af Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs medlemsstater, medmindre det af objektive forhold fremgår, at formålet har været at omgå bestemmelserne i stk. 4 i forbindelse med detailsalg af bøger, hvilket navnlig må anses for tilfældet, såfremt den pågældende bog ikke rent faktisk er blevet bragt i handelen i den pågældende stat«.

5 Ved stævning af 28. april 1987 har Syndicat des libraires de Normandie ved tribunal de grande instance d'Alençon anlagt sag mod Aigle distribution, centre Leclerc, med påstand om, at der nedlægges forbud mod salg af bøger til priser, der er lavere end de i henhold til artikel 1 i lov af 10. august 1981, som ændret ved lov nr. 85-500 af 13. maj 1985, fastsatte. Aigle distribution har ikke bestridt eksistensen af den anfægtede praksis, men har gjort gældende, at de franske bestemmelser ikke er i overensstemmelse med EØF-Traktatens konkurrenceregler. Tribunal de grande instance fandt, at sagen rejste spørgsmålet, om den ved lov nr. 85-500 indførte ændring, hvorefter visse virksomheder igen fik mulighed for frit at fastsætte prisen for bøger, gjorde det muligt at indgå prisaftaler og indføre lukkede distributionsnet. Retten fandt yderligere, at Domstolen endnu ikke havde taget stilling til spørgsmålet om, hvorvidt de beføjelser, som er indrømmet forlagene, der er organiseret i Syndicat national de l'Edition, til ensidigt at fastsætte detailprisen giver dem mulighed for at misbruge en dominerende stilling på fællesmarkedet.

6 På denne baggrund har tribunal de grande instance d'Alençon ved kendelse af 5. august 1987 udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Fremmer en enkelt virksomhedskategoris eneret til fri prisfastsættelse oprettelsen af lukkede eller kontrollerede distributionsnet, hvilket er i strid med de samlede bestemmelser i Traktatens artikler 3, litra f), 5 og 85 eller i det mindste med deres tilsigtede virkning? 2) Er de beføjelser, som ifølge fransk lov indrømmes visse virksomheder, nemlig forlagene, i strid med Traktatens artikel 86, subsidiært artikel 85, eller i det mindste med deres tilsigtede virkning, for så vidt som salgsprisen fastsættes inden for en enkelt branche på grundlag af økonomiske kriterier, som er uafhængige af de frie markedskræfter?«

7 Vedrørende hovedsagens faktiske omstændigheder, de anfægtede nationale retsregler samt indlæggene for Domstolen henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.

Fortolkningen af Traktatens artikler 3, litra f), 5, 85 og 86

8 Med de præjudicielle spørgsmål ønsker tribunal de grande instance d'Alençon i det væsentlige afgjort, om en medlemsstats indførelse eller opretholdelse af en detailprisordning for bøger som den ovenfor beskrevne er i strid med medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 5, stk. 2, i det omfang en sådan national ordning kan ophæve den tilsigtede virkning af Traktatens artikler 85 og 86 ved at lette oprettelsen af lukkede distributionsnet eller føre til misbrug af en dominerende stilling.

9 Aigle distribution har anført, at selv om der ikke findes en fælles politik på bogområdet, kan nationale regler, hvorefter ansvaret for fastsættelsen af bindende detailpriser for bøger overlades til visse erhvervsdrivende, ophæve den tilsigtede virkning af Traktatens artikler 85 og 86, for så vidt som sådanne regler ikke er til hinder for, at disse erhvervsdrivende handler i strid med konkurrencereglerne.

10 I den forbindelse henvises til Domstolens faste praksis (jfr. senest dom af 1. oktober 1987, Vereniging van Vlaamse Reisbureaus, 311/85, Sml. s. 3801), hvorefter medlemsstaterne er forpligtet til ikke at indføre eller opretholde foranstaltninger, som kan ophæve den tilsigtede virkning af de for virksomhederne gældende konkurrenceregler, bl. a. ved at fremtvinge eller begunstige karteller, der strider mod artikel 85, eller forlener dem med større gennemslagskraft.

11 For så vidt angår den påståede oprettelse af lukkede distributionsnet, bemærkes, at Domstolen i ovennævnte dom af 10. januar 1985 udtalte, at en lovgivning af den art, som på det pågældende tidspunkt fandt anvendelse i Frankrig, ikke havde til formål at tvinge forlæggere og detailhandlere til at indgå aftaler eller til anden adfærd, jfr. Traktatens artikel 85, stk. 1, men krævede, at forlæggerne eller importørerne i medfør af en ved lov fastlagt forpligtelse ensidigt fastsatte detailprisen. Domstolen fastslog herefter, at så længe der ikke findes en fællesskabsretlig konkurrencepolitik vedrørende rent nationale ordninger og ren national praksis, er medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 5 sammenholdt med artiklerne 3, litra f), og 85 ikke så restriktive, at medlemsstaterne ikke kan vedtage en konkurrencelov som den omtvistede, såfremt loven respekterer Traktatens øvrige udtrykkelige bestemmelser, herunder navnlig bestemmelserne vedrørende de frie varebevægelser.

12 Den ændring af de franske regler, der fandt sted i 1985, ændrer intet ved dette forhold. I henhold til artikel 1, stk. 6, i lov af 10. august 1981, som ændret ved ovennævnte lov af 13. maj 1985, kan enhver importør ganske vist principielt for bøger udgivet i Frankrig, som han indfører fra en anden medlemsstat, frit fastsætte en detailpris, som kan afvige fra den af den franske forlægger fastsatte. Denne frihed, som indrømmes importørerne, kan imidlertid ikke betragtes som en statslig foranstaltning, der har til formål eller til følge at fremtvinge eller begunstige karteller, der strider mod artikel 85, eller forlener dem med større gennemslagskraft. Ovennævnte bestemmelse ligestiller nemlig importørerne med forlæggerne, for så vidt angår muligheden for frit at fastsætte en detailpris, og den må derfor føre til en skærpet konkurrence på bogområdet.

13 Med hensyn til Aigle distribution's anbringender vedrørende de franske forlæggeres tilsidesættelse af Traktatens artikel 85, bemærkes, at der her er tale om et spørgsmål vedrørende sagens faktum, som det påhviler den forelæggende ret at tage stilling til under hovedsagen.

14 For så vidt angår spørgsmålet, om nationale regler af den af den nationale ret beskrevne an er i strid med Traktatens artikel 86, bemærkes blot, at det forhold, at en kategori af erhvervsdrivende er forpligtet til at fastsætte detailpriser for de af dem fremstillede eller indførte varer, ikke i sig selv sikrer dem en dominerende stilling, såfremt reglerne på ingen måde er til hinder for, at hver enkelt erhvervsdrivende frit og uafhængigt kan fastsætte prisniveauet. Det skal tilføjes, at der i forelæggelseskendelsen ikke henvises til noget eventuelt misbrug af en sådan stilling, der kan henføres til en årsagsforbindelse mellem de erhvervsdrivendes adfærd og de anfægtede regler.

15 De af tribunal de grande instance d'Alençon forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at Traktatens artikel 5, stk. 2, sammenholdt med artiklerne 3, litra f), 85 og 86, på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin ikke er til hinder for, at medlemsstaterne vedtager en lov, hvorefter forlæggeren eller importøren af en bog fastsætter detailprisen, som alle detailhandlere skal overholde, forudsat at Traktatens øvrige specifikke bestemmelser herved overholdes, herunder reglerne om frie varebevægelser.

Sagens omkostninger

16 De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser kender DOMSTOLEN (Tredje Afdeling) vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af tribunal de grande instance d'Alençon ved kendelse af 5. august 1987, for ret:

På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er Traktatens artikel 5, stk. 2, sammenholdt med artiklerne 3, litra f), 85 og 86, ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager en lov, hvorefter forlæggeren eller importøren af en bog fastsætter detailprisen, som alle detailhandlere skal overholde, forudsat at Traktatens øvrige specifikke bestemmelser herved overholdes, herunder reglerne om frie varebevægelser.

Moitinho de Almeida Everling Galmot Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 14. juli 1988. J.-G. Giraud Justitssekretær J. C. Moitinho de Almeida Formand for Tredje Afdeling

( *1 ) – Processprog: Fransk.