Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – umiddelbart berørt – forordning om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan – udelukkelse af en politisk gruppering fra omfattelse af vedtægten – nævnte politiske gruppering umiddelbart berørt

(Art. 230, stk. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2004/2003, art. 2 og 3)

2. Retspleje – formaliteten med hensyn til søgsmål – bedømmelse i forhold til situationen på tidspunktet for indleveringen af stævningen – retsakt, som foreskriver en udsættelse af dens retsvirkninger til et senere tidspunkt – ingen indvirkning på, om fysiske eller juridiske personer er umiddelbart berørt

(Art. 230, stk. 4 og 5, EF)

3. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – umiddelbart berørt – forordning om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan – søgsmål anlagt af parlamentsmedlemmer, som tilhører en politisk gruppering – ikke umiddelbart berørt

(Art. 230, stk.. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2004/2003, art. 2 og 3)

4. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – forordning om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan – søgsmål anlagt af en politisk gruppering – afvisning

(Art. 230, stk. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2004/2003)

5. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – forordning om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan – søgsmål anlagt af en politisk gruppering – parlamentsmedlemmer, som tilhører den gruppering, der har deltaget i udarbejdelsen af forordningen – nævnte forordnings retsgrundlag foreskriver ikke denne deltagelse – afvisning

(Art. 230, stk. 4, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2004/2003)

6. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – fortolkning contra legem af betingelsen vedrørende nødvendigheden af at være individuelt berørt – ikke tilladt

(Art. 230, stk. 4, EF)

Sammendrag

1. En forordning, såsom forordning nr. 2004/2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan, der skaber en fordelagtig retsstilling, som en del af de politiske grupperinger kan drage fordel af, mens andre er udelukket herfra, kan berøre de politiske partiers lige muligheder. Den retsvirkning, der skal tages i betragtning i et sådant tilfælde, er således udelukkelsen af en politisk gruppering fra at have status som politisk parti på europæisk plan, og dermed fra at drage fordel af en fællesskabsfinansiering, sammenholdt med den mulighed, som gives visse af listens politiske konkurrenter for at drage fordel heraf.

Det forhold, at tildeling af en finansiering i henhold til forordningen afhænger af en ansøgning herom, udelukker nemlig ikke, at en politisk gruppering er umiddelbart berørt, da indgivelsen af en sådan ansøgning alene afhænger af partiets vilje.

Eftersom de politiske grupperinger, som ikke opfylder betingelserne i samme forordnings artikel 2 og 3, er udelukket fra finansiering, og eftersom kriterierne i artikel 3, litra a), b) og d), er formuleret således, at Parlamentet ikke overlades nogen skønsmargen, henhører indholdet af en beslutning om tildeling af eller afslag på finansiering i henhold til nævnte kriterier desuden under en bunden kompetence, idet denne beslutning er rent automatisk og alene følger af den anfægtede forordning uden anvendelse af andre mellemkommende regler.

(jf. præmis 43, 49, 51 og 52)

2. Selv om det er korrekt, at et annullationssøgsmåls antagelse til realitetsbehandling skal vurderes på tidspunktet for stævningens indgivelse, er den omstændighed, at en retsakts virkninger først indtræder på en senere dato, der er fastsat i selve retsakten, ikke til hinder for, at en borger kan være umiddelbart berørt heraf.

Da sagsøgerne for det første er forpligtet til at overholde klagefristen i artikel 230, stk. 5, EF, vil enhver anden fortolkning nemlig have den følge, at den institution, der har udstedt retsakten, kan forhindre en borger i at anlægge et direkte søgsmål i overensstemmelse med artikel 230, stk. 4, EF ved at udsætte ikrafttrædelsen af en bestemmelse, som umiddelbart kan skade den berørtes retsstilling.

Når lovgiver endvidere fastsætter ikrafttrædelsen for foranstaltningerne i den anfægtede retsakt til en bestemt dato, og når anvendelsen af disse bestemmelser ikke er betinget af, at usikre begivenheder indtræder, har udsættelsen af bestemmelsernes anvendelse ikke betydning for spørgsmålet, om en borger er umiddelbart berørt.

(jf. præmis 45-48)

3. De parlamentsmedlemmer, som tilhører en politisk gruppering, er ikke umiddelbart berørt som omhandlet i artikel 230, stk. 4, EF af forordning nr. 2004/2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan, da det, selv om ikke kan udelukkes, at de i denne forordning fastsatte betingelser for finansiering af et politisk parti kan have indvirkning på udøvelsen af de parlamentsmedlemmers mandat, som tilhører dette parti, ikke desto mindre gælder, at de økonomiske følger af en eventuel finansiering, som tildeles en konkurrerende politisk gruppering og nægtes den gruppering, som de sagsøgende parlamentsmedlemmer er medlem af, skal kvalificeres som indirekte. Den umiddelbare økonomiske virkning påvirker nemlig den politiske grupperings situation og ikke situationen for de medlemmer, der er valgt på denne grupperings liste, og disse økonomiske konsekvenser vedrører ikke de sagsøgende parlamentsmedlemmers retsstilling, men udelukkende deres faktiske situation.

(jf. præmis 56 og 59)

4. Forordning nr. 2004/2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan finder anvendelse på objektivt fastlagte situationer og har retsvirkninger for generelt og abstrakt beskrevne kategorier af personer, således at disse personer ikke er individuelt berørt som omhandlet i artikel 230, stk. 4, EF. De betingelser, som et politisk parti, der ønsker at drage fordel af fællesskabsfinansiering, skal opfylde, er nemlig formuleret generelt og kan uden forskel finde anvendelse på enhver politisk gruppering, der er omfattet af nævnte forordnings anvendelsesområde.

Referencegruppen tilhører således ikke en lukket kreds af personer, som er berørt af forordning nr. 2004/2003, men består af alle de politiske grupperinger, der kan være umiddelbart berørt af nævnte forordning, nemlig navnlig alle de politiske partier, der har deltaget i de europæiske valg eller har udtrykt hensigt herom.

Den omstændighed, at det er muligt at fastlægge antallet af eller endog identiteten af visse berørte personer, mens en sådan mulighed ikke findes for så vidt angår andre personer, kan ikke individualisere en sagsøger.

(jf. præmis 61-63)

5. Den blotte omstændighed, at en person har deltaget i de forhandlinger, der gik forud for vedtagelsen af en retsakt, giver ikke søgsmålsinteresse. Selv om deltagelsen af en sammenslutning, der har til formål at fremme medlemmernes interesser, som »forhandler« eventuelt er tilstrækkelig til at individualisere en sådan sagsøger, finder denne konklusion ikke anvendelse på en normativ retsakt, når det retsgrundlag, hvorpå denne er vedtaget, ikke forudsætter privates medvirken. Ligeledes kan den blotte indgivelse af en klage eller en efterfølgende eventuel korrespondance med Kommissionen ikke, når der ikke er fastsat specifikke procedurer, der forbinder private med vedtagelsen af, gennemførelsen af og opfølgningen på de pågældende beslutninger, give en klager søgsmålsinteresse i henhold til artikel 230 EF.

I denne forbindelse er en politisk gruppering, hvoraf visse medlemmer har deltaget i egenskab af parlamentsmedlemmer i lovgivningsprocessen, ikke individuelt berørt som omhandlet i artikel 230, stk. 4, EF af forordning nr. 2004/2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan, for så vidt som disse medlemmer ikke er direkte berørt af nævnte forordning og for så vidt som ingen processuel bestemmelse krævede en formel deltagelse af de politiske partier i proceduren til dennes vedtagelse.

(jf. præmis 70-72 og 75)

6. En opfattelse af retsmiddelsystemet, hvorefter der er adgang til at anlægge direkte annullationssøgsmål ved Fællesskabets retsinstanser, såfremt det efter en konkret undersøgelse fra deres side af de nationale processuelle regler kan godtgøres, at disse regler ikke tillader borgerne at anlægge en sag om gyldigheden af den anfægtede fællesskabsretsakt, er ikke holdbar.

Ifølge den ordning for legalitetskontrol, som er oprettet ved traktaten, kan en fysisk eller juridisk person desuden kun anlægge en sag til prøvelse af en forordning, såfremt den ikke alene berører ham umiddelbart, men også individuelt. Selv om denne betingelse skal fortolkes i lyset af princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse under hensyntagen til de forskellige omstændigheder, som kan individualisere en sagsøger, kan en sådan fortolkning ikke føre til, at der ses bort fra den omhandlede betingelse, som er udtrykkeligt fastsat i traktaten, uden at man derved ville overskride de beføjelser, Fællesskabets retsinstanser er tillagt ved traktaten.

(jf. præmis 77)