DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/17

Sag anlagt den 4. april 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien

(Sag C-163/14)

2014/C 184/21

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart og I. Martínez del Peral, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 2, i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, idet det ikke har indrømmet EU’s institutioner og organer en fritagelse i henhold til nævnte protokols artikel 3, stk. 2, fra de afgifter, der er fastsat i artikel 26 i bekendtgørelsen om organiseringen af el-markedet i Hovedstadsregionen Bruxelles og artikel 20 i bekendtgørelsen om organiseringen af gasmarkedet i Hovedstadsregionen Bruxelles, som ændret, og ved at modsætte sig tilbagebetalingen af de afgifter, som regionen således har opkrævet.

— Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Bekendtgørelse af 19. juli 2001 om organiseringen af el-markedet i Hovedstadsregionen Bruxelles og bekendtgørelse af 1. april 2004 om organiseringen af gasmarkedet i Hovedstadsregionen Bruxelles, som ændret, foreskriver opkrævning af de afgifter, som pålægges udbydere af elektricitet og gas til den nævnte region. Disse regionale afgifter opkræves efterfølgende hos de endelige forbrugere og dermed EU-institutionerne i forbindelse med leveringen til disse af elektricitet eller gas på grundlag af den kapacitet, der er til rådighed for de endelige kunder (af elektricitet) eller målekaliberen hos de endelige kunder (af gas).

Kommissionen er af den opfattelse, at disse regionale afgifter skal kvalificeres som indirekte skatter, der opkræves af de belgiske myndigheder i forbindelse med institutionernes større køb til tjenestebrug, og medregnes i den pris på elektricitet og gas, som institutionerne betaler. Kommissionen har understreget, at det ikke er nødvendigt for at fastslå, at der foreligger en indirekte skat, at forpligtelsen til at vælte afgiften over på den endelige kunde udtrykkeligt er fastsat i lovgivningen, men at det afgørende er, at der er tale om en afgift, der opkræves i forbindelse med udgifter eller forbrug. Følgelig mener Kommissionen, at den belgiske stat i henhold til artikel 3, stk. 2, i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter er forpligtet til at tilbagebetale disse indirekte skatter eller afgifter på salget til EU-institutionerne.

Kommissionen har anført, at disse regionale afgifter ikke kan kvalificeres som betaling for almennyttige offentlige ydelser, og at de dermed ikke er omfattet af undtagelsen til fritagelsen i artikel 3, stk. 3, i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter. Disse afgifter har således til formål at finansiere forskellige offentlige tjenesteydelsesopgaver og finansierer delvist flere af de offentlige myndigheders socialpolitikker (herunder socialtakst, minimumslevering af elektricitet til hustande). Der er ikke tale om, at der gennem disse skatter betales en modydelse for en tjenesteydelse, der specifikt er leveret til institutionerne.