RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM (Første Afdeling)

28. april 2016

FY

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Personalesag — social sikring — fælles sygeforsikringsordning — godtgørelse af udgifter til lægebehandling — godtgørelsessats — anerkendelse af alvorlig sygdom — kriterier — vedtægtens artikel 72 og almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende godtgørelse af udgifter til lægebehandling«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder FY har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen af 8. april 2014, hvorved Afregningskontoret i Bruxelles (Belgien) for den fælles sygesikringsordning afslog FY’s ansøgning om forlængelse af anerkendelsen af den sygdom, som FY’s søn lider af, som værende alvorlig sygdom, og hans ansøgning om godtgørelse med 100% af de lægeudgifter, som er forbundet med denne sygdom.

Udfald:

Afgørelsen af 8. april 2014, hvorved Afregningskontoret i Bruxelles (Belgien) for den fælles sygesikringsordning afslog ansøgningen om forlængelse af anerkendelsen af den sygdom, som FY’s søn lider af, som værende alvorlig sygdom, annulleres. Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de af FY afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd — social sikring — sygeforsikring — alvorlig sygdom — fastsættelse — kriterier — forpligtelse til at undersøge den pågældende persons helbredstilstand — konkret og udførlig undersøgelse — domstolsprøvelse — rækkevidde — grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 72)

Det påhviler Personaleretten i forbindelse med den begrænsede efterprøvelse, den skal udføre på det lægefaglige område, at undersøge, om den kompetente myndighed med henblik på at nægte at kvalificere en sygdom som alvorlig dels rent faktisk har baseret sig på de kriterier, som gælder for denne kvalificering, dels ikke har begået en åbenbar fejl ved på baggrund af de lægelige konstateringer, myndigheden var blevet gjort bekendt med, og som Retten ikke kan tage stilling til, medmindre administrationen har fordrejet rækkevidden heraf, at konkludere, at alle disse kriterier ikke var opfyldt.

Hvad angår Kommissionens almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende godtgørelse af udgifter til lægebehandling, hvis afsnit III bl.a. fastsætter procedurerne vedrørende anerkendelse af alvorlig sygdom, fremgår det, at selv om de fire kriterier i afsnit III, kapitel 5, nr. 1), er kumulative, kan vurderingen af hvert af disse kriterier i den undersøgelse, som den rådgivende læge eller Lægerådet foretager – henset til den indbyrdes afhængighed mellem de fire kriterier, som teksten fastsætter – påvirke den vurdering, der foretages af de andre kriterier. Hvis et af kriterierne således ikke synes opfyldt, når det undersøges særskilt, kan undersøgelsen af dette i lyset af den vurdering, der foretages af de andre kriterier, føre til den modsatte konklusion, nemlig at det nævnte kriterium er opfyldt, hvilket udelukker, at den rådgivende læge eller Lægerådet kan nøjes med at undersøge ét enkelt kriterium.

I denne forbindelse påhviler det Personaleretten i forbindelse med den begrænsede kontrol, som den kan udøve af udtalelserne fra de lægelige organer, der deltager i proceduren til anerkendelse af en alvorlig sygdom, at sikre sig, at disse udtalelser er vedtaget på grundlag af en konkret undersøgelse, dvs. en effektiv undersøgelse af den berørtes helbredstilstand, som er afpasset efter sagens omstændigheder og tager et samlet hensyn, som påkrævet i de almindelige gennemførelsesbestemmelsers afsnit III, kapitel 5, nr. 1), til de fire indbyrdes afhængige kriterier, der er fastsat i denne bestemmelse.

(jf. præmis 30, 31 og 33)

Henvisning til:

Personaleretten: dom af 18. september 2007, Botos mod Kommissionen, F-10/07, EU:F:2007:161, præmis 41, og af 28. september 2011, Allen mod Kommissionen, F-23/10, EU:F:2011:162, præmis 66, 79 og 80