ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Selv om begrebet juridisk person, der er indeholdt i artikel 263, stk. 4, TEUF, ikke nødvendigvis falder sammen med betydningen af de tilsvarende begreber i medlemsstaternes forskellige retssystemer, indebærer det som udgangspunkt tilstedeværelsen af en juridisk person, der er stiftet i henhold til en medlemsstats eller et tredjelands ret, og af en af denne ret anerkendt partsevne. Det er således kun i særlige tilfælde – navnlig når kravene om at sikre en effektiv domstolsbeskyttelse gør det nødvendigt – at et søgsmål fra en enhed, som ikke i henhold til en særlig national ret har partsevne, kan antages til realitetsbehandling. Tilstedeværelsen af en juridisk person og partsevnen skal undersøges på grundlag af den relevante nationale ret.

Fysiske og juridiske personers søgsmålsret, som er omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF, er betinget af, at der på tidspunktet for søgsmålets anlæggelse foreligger en søgsmålsinteresse, som udgør en i forhold til søgsmålskompetencen særskilt betingelse for, at en sag kan antages til realitetsbehandling. Ligesom sagens genstand skal denne søgsmålsinteresse bestå indtil retsafgørelsen, idet det i modsat fald findes ufornødent at træffe afgørelse. En sådan søgsmålsinteresse foreligger kun, såfremt en annullation af den anfægtede retsakt i sig selv kan have retsvirkninger, og søgsmålet således med sit resultat kan tilføre den person, der har anlagt det, en fordel.

Hvad angår et søgsmål anlagt af en statsstøttemodtager til prøvelse af en kommissionsafgørelse, hvorved denne støtte erklæres uforenelig og ulovlig og anordnes tilbagesøgt, har den nævnte afgørelse alene som følge heraf ændret retsstillingen for sagsøgeren, der straks fra vedtagelsen af denne afgørelse ikke længere var berettiget til at modtage denne støtte og som udgangspunkt måtte forvente at skulle tilbagebetale denne. Denne konklusion ændres ikke af sagsøgerens likvidation under sagens behandling, eftersom den anfægtede afgørelse ikke er blevet ophævet eller trukket tilbage, således at søgsmålet bevarer sin genstand. Endvidere er den anfægtede afgørelses retsvirkninger ikke bortfaldet alene på grund af sagsøgerens likvidation. Det forhold, at en virksomhed er under konkursbehandling – herunder når denne behandling fører til virksomhedens likvidation – kan således ikke i sig selv rejse tvivl om princippet om, at støtten skal tilbagesøges. I et sådant tilfælde kan genoprettelsen af den tidligere situation og fjernelsen af den konkurrenceforvridning, der er en følge af den ulovligt udbetalte støtte, principielt opnås derved, at der som en gældspost for virksomheden under likvidation registreres en forpligtelse til tilbagebetaling af den pågældende støtte.

På grundlag af den anfægtede afgørelse skal den omtvistede støtte følgelig som minimum forblive under sagsøgerens passiver, således at den, selv hvis det antages, at den ikke kan tilbagebetales, ikke længere indgår i sagsøgerens formue. En annullation af den anfægtede afgørelse ville imidlertid indebære en væsentlig forbedring af sagsøgerens retsstilling, idet den omtvistede støtte atter ville kunne indgå i dennes formue.

(jf. præmis 51, 53, 55-58, 60 og 61)
5.

Konkurrence – EU-regler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for moderselskabets afgørende indflydelse på dets helejede eller næsten helejede datterselskaber – bevismæssige forpligtelser for det selskab, der ønsker at afkræfte denne formodning – faktorer, der ikke er tilstrækkelige til at afkræfte formodningen (Art. 101 TEUF) (jf. præmis 99-101)
2.

Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – fastsættelse af grundbeløbet – fastsættelse af værdien af afsætningen – afsætning gennemført i direkte eller indirekte forbindelse med overtrædelsen – værdien af virksomhedens afsætning anvendt til at fastsætte størrelsen af grundbeløbet for bøden til et datterselskab – moderselskabernes afsætning medregnet – moderselskabernes afsætning realiseret på et marked påvirket af kartellet – moderselskaberne og datterselskabet tilhører samme økonomiske enhed – lovlig (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2 og 3; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 13 og 18) (jf. præmis 98-113)
10.

Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – fastsættelse af grundbeløbet – fastsættelse af værdien af afsætningen – afsætning gennemført i direkte eller indirekte forbindelse med overtrædelsen – værdien af virksomhedens afsætning anvendt til at fastsætte størrelsen af grundbeløbet for bøden til et datterselskab – moderselskabernes afsætning medregnet – moderselskabernes afsætning realiseret på et marked påvirket af kartellet – moderselskaberne og datterselskabet tilhører samme økonomiske enhed – lovlig (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2 og 3; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 13 og 18) (jf. præmis 207-219)
4.

EU-ret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – domstolsprøvelse af Kommissionens afgørelser på konkurrenceområdet – legalitetskontrol – omstændigheder, der tages i betragtning – oplysninger, der ligger forud for eller efter den anfægtede beslutning – oplysninger fremlagt inden for rammerne af den administrative procedure eller fremlagt for første gang i forbindelse med annullationssøgsmålet – omfattet (Art. 101 TEUF og 263 TEUF) (jf. præmis 93-95)
5.

EU-ret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – domstolsprøvelse af Kommissionens afgørelser på konkurrenceområdet – legalitetskontrol – omstændigheder, der tages i betragtning – oplysninger, der ligger forud for eller efter den anfægtede beslutning – oplysninger fremlagt inden for rammerne af den administrative procedure eller fremlagt for første gang i forbindelse med annullationssøgsmålet – omfattet (Art. 101 TEUF og 263 TEUF) (jf. præmis 163-165)
1.

Konkurrence – administrativ procedure – overholdelse af retten til forsvar – aktindsigt – formål – meddelelse af svar på en klagepunktsmeddelelse – betingelser – relevans af svarene fra de andre adressater for klagepunktsmeddelelsen for den berørte virksomheds ret til forsvar – bevisbyrde – den berørte virksomheds pligt til at angive et første holdepunkt for relevansen af disse svar for dennes forsvar (Rådets forordning nr. 1/2003, art. 27) (jf. præmis 45-68)
4.

Konkurrence – EU-regler – territorialt anvendelsesområde – kartellet gennemført eller egnet til at have en umiddelbar og væsentlig virkning inden for det indre marked – kriteriet om umiddelbar, væsentlig og forudsigelig virkning – vurdering på grundlag af virkningerne tilsammen af de anfægtede former for praksis (Art. 101, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 98-102 og 107-115)
I det konkrete tilfælde, hvor et moderselskab ejer 100% af dets datterselskab, som har overtrådt Unionens konkurrenceregler, kan det pågældende moderselskab dels øve afgørende indflydelse på dette datterselskabs adfærd, dels foreligger der en afkræftelig formodning for, at det pågældende moderselskab faktisk udøver en afgørende indflydelse på datterselskabets adfærd. Moderselskabet kan under disse omstændigheder anses for solidarisk ansvarligt for betaling af den bøde, som er pålagt datterselskabet, medmindre dette moderselskab, som det påhviler at afkræfte den pågældende formodning, fører tilstrækkelige beviser med henblik på at bevise, at dets datterselskab optræder selvstændigt på markedet.

Kommissionen er berettiget til at anvende formodningen om en faktisk udøvelse af en afgørende indflydelse, når moderselskabet befinder sig i en situation, der svarer til de tilfælde, hvor hele kapitalen besiddes, for så vidt angår beføjelsen til at udøve en afgørende indflydelse på datterselskabets adfærd. Dette er tilfældet, når et moderselskab besidder de samlede stemmerettigheder, der er knyttet til dets datterselskabs aktier, navnlig kombineret med ejerskab af aktiemajoriteten i datterselskabets kapital, således at moderselskabet er i stand til at fastlægge datterselskabets økonomiske og handelsmæssige strategi, selv om moderselskabet ikke ejer hele eller næsten hele selskabskapitalen i sidstnævnte.

Det kan ganske vist ikke udelukkes, at i visse tilfælde kan de mindretalsaktionærer, som ikke råder over stemmerettigheder, der er knyttet til et datterselskabs aktier, over for datterselskabet udøve bestemte rettigheder, der eventuelt ligeledes giver dem mulighed for at have en indflydelse på det samme datterselskabs adfærd. Under disse omstændigheder kan moderselskabet dog herefter afkræfte formodningen om en faktisk udøvelse af en afgørende indflydelse ved at føre tilstrækkelige beviser for, at det ikke fastlægger det pågældende datterselskabs handelspolitik på markedet.

(jf. præmis 44, 45, 49, 50 og 52)
Fremstillingen af et forensic image af harddisken på computerne hos den virksomhed, som er genstand for en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003, er omfattet af de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved den samme forordnings artikel 20, stk. 2, litra b) og c), eftersom den er et led i Kommissionens gennemførelse af lovlig cyberkriminalteknik, der har til formål på en computers harddisk ved hjælp af særligt software at søge efter de oplysninger, der er relevante for undersøgelsen.

I denne henseende fastsættes det i artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, at med henblik på at udføre de opgaver, som den er betroet i henhold til denne forordning, er Kommissionen beføjet til at foretage alle nødvendige kontrolundersøgelser hos virksomheder og virksomhedssammenslutninger. Hvad angår Kommissionens beføjelser til at gennemføre en kontrolundersøgelse bestemmer artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 navnlig, at repræsentanter for og andre ledsagende personer, der er bemyndiget af Kommissionen til at gennemføre en kontrolundersøgelse, har beføjelse til at kontrollere bøger og andre forretningspapirer, uanset informationsmedium og til at tage eller få kopi eller udskrift under enhver form af sådanne bøger eller forretningspapirer.

For så vidt som en kopi af de oplysninger, der er lagret på et elektronisk datamedie hos den virksomhed, som kontrolundersøgelsen vedrører, foretages under en kontrolundersøgelse med henblik på i Kommissionens lokaler at gøre det muligt at søge efter for undersøgelsen relevante forhold, er fremstillingen af en kopi omfattet af de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved artikel 20, stk. 2, litra b) og c), i forordning nr. 1/2003.

Artikel 20, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1/2003 fastsætter ikke, at kontrollen af bøgerne og forretningspapirerne hos de virksomheder, som kontrolundersøgelsen vedrører, udelukkende foretages i deres lokaler, hvis denne kontrolundersøgelse ikke kunne færdiggøres inden for den oprindeligt fastsatte frist. Den forpligter kun Kommissionen til i forbindelse med kontrollen af dokumenterne i dens lokaler at overholde de samme garantier over for de virksomheder, som kontrolundersøgelsen vedrører, som dem, der gælder for den i forbindelse med en kontrol på stedet.

(jf. præmis 47, 48, 50, 53 og 58)
5.

Konkurrence – bøder – retningslinjer for beregning af bøder – retlig karakter – vejledende retningslinjer, som indebærer, at Kommissionen har pålagt sig selv en begrænsning af sine skønsbeføjelser – forpligtelse til at overholde ligebehandlingsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet [Art. 101, stk. 1, TEUF; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02] (jf. præmis 170 og 171)
Fremstillingen af et forensic image af harddisken på computerne hos den virksomhed, som er genstand for en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003, og af alle de e-mails, som blev fundet på disse computere, er omfattet af de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved den samme forordnings artikel 20, stk. 2, litra b) og c), eftersom den er et led i Kommissionens gennemførelse af lovlig cyberkriminalteknik, der har til formål på en computers harddisk ved hjælp af særligt software at søge efter de oplysninger, der er relevante for undersøgelsen.

Det fastsættes i denne henseende i artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, at med henblik på at udføre de opgaver, som den er betroet i henhold til denne forordning, er Kommissionen beføjet til at foretage alle nødvendige kontrolundersøgelser hos virksomheder og virksomhedssammenslutninger. Hvad angår Kommissionens beføjelser til at gennemføre en kontrolundersøgelse bestemmer artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 navnlig, at repræsentanter for og andre ledsagende personer, der er bemyndiget af Kommissionen til at gennemføre en kontrolundersøgelse, har beføjelse til at kontrollere bøger og andre forretningspapirer, uanset informationsmedium, og til at tage eller få kopi eller udskrift under enhver form af sådanne bøger eller forretningspapirer.

For så vidt som en kopi af de oplysninger, der er lagret på et elektronisk datamedie hos den virksomhed, som kontrolundersøgelsen vedrører, foretages under en kontrolundersøgelse med henblik på i Kommissionens lokaler at gøre det muligt at søge efter for undersøgelsen relevante forhold, er fremstillingen af en kopi omfattet af de beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved artikel 20, stk. 2, litra b) og c), i forordning nr. 1/2003.

Artikel 20, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1/2003, fastsætter nemlig ikke, at kontrollen af bøgerne og forretningspapirerne hos de virksomheder, som kontrolundersøgelsen vedrører, udelukkende foretages i deres lokaler, hvis denne kontrolundersøgelse ikke kunne færdiggøres inden for den oprindeligt fastsatte frist. Den forpligter kun Kommissionen til i forbindelse med kontrollen af dokumenterne i dens lokaler at overholde de samme garantier over for de virksomheder, som kontrolundersøgelsen vedrører, som dem, der gælder for den i forbindelse med en kontrol på stedet.

(jf. præmis 50, 51, 53, 56 og 60)
Hvis en medlemsstat under den administrative procedure påberåber sig kriteriet om den private investor, tilkommer det den i tvivlstilfælde utvetydigt og på grundlag af objektive elementer, som kan efterprøves, at føre bevis for, at beslutningen om at gennemføre foranstaltningen blev truffet i dens egenskab af aktionær. Det skal af disse elementer klart fremgå, at den pågældende medlemsstat forud for eller samtidigt med indrømmelsen af den økonomiske fordel har besluttet ved den foranstaltning, som faktisk er blevet gennemført, at investere i den kontrollerede offentlige virksomhed. Der kan i denne forbindelse kræves beviser, hvoraf fremgår, at denne beslutning er baseret på økonomiske vurderinger, som kan sammenlignes med dem, som en rationel privat investor, som befinder sig i en situation, som ligger så tæt som muligt på den situation, som nævnte medlemsstat befinder sig i, under de foreliggende omstændigheder ville have udført inden at foretage en sådan investering med henblik på at fastslå den fremtidige rentabilitet af en sådan investering.

Derimod er økonomiske vurderinger foretaget efter tildelingen af nævnte fordel, den efterfølgende konstatering af, at den af den pågældende medlemsstat foretagne investering reelt var rentabel, eller efterfølgende begrundelser for valget af den fremgangsmåde, som blev fulgt, ikke tilstrækkelige til at godtgøre, at denne medlemsstat forud for eller samtidigt med denne tildeling har truffet en sådan beslutning i sin egenskab af aktionær. Ved bedømmelsen af, om en stat har iagttaget en handlemåde, som en fornuftig investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, og af, om statens handlemåde er økonomisk rationel, skal der nemlig foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da de finansielle støtteforanstaltninger blev truffet, og der ikke må tages hensyn til omstændighederne, som de har udviklet sig sidenhen. Dette er navnlig tilfældet, når Kommissionen undersøger, om der er tale om statsstøtte i forhold til en investering, som den ikke er blevet underrettet om, og som allerede er blevet gennemført af den pågældende medlemsstat på det tidspunkt, hvor den foretager sin undersøgelse.

(jf. præmis 56, 57, 83 og 86)
7.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–absolutte registreringshindringer–varemærker uden fornødent særpræg–varemærke, der er sammensat af flere bestanddele–den kompetente myndigheds mulighed for at foretage en undersøgelse af hver af varemærkets bestanddele–hensyntagen til den relevante kundekreds’ helhedsindtryk af sammensætningen nødvendig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 45)
3.

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine – restriktioner for adgang til det europæiske kapitalmarked – forpligtelse til i begrundelsen at identificere de specifikke og konkrete oplysninger, der begrunder den nævnte foranstaltning – afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne [Art. 296, stk. 2, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2, litra c); Rådets afgørelse 2014/512/FUSP; Rådets forordning nr. 833/2014] (jf. præmis 67, 68, 70, 73 og 75-77)
Betingelsen om, at en fysisk eller juridisk person skal være umiddelbart berørt, som fastsat i artikel 263, stk. 4, TEUF, forudsætter, at den anfægtede EU-foranstaltning umiddelbart skal have indvirkning på den pågældendes retsstilling, og at foranstaltningen ikke må overlade et skøn til adressaterne, der skal gennemføre den, men at gennemførelsen skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af EU-retsreglerne og uden anvendelse af andre mellemkommende regler.

Et selskab, der er specialiseret i efterforskning og produktion af olie og gas, salg og distribution af mineralgas og produktion og salg af mineralolieprodukter, hvis navn er opført i bilagene til afgørelse 2014/512/FUSP og i forordning nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, er umiddelbart berørt af bestemmelserne i de nævnte retsakter vedrørende adgang til kapitalmarkedet, som ikke overlader noget skøn til de adressater, der skal gennemføre dem. De restriktive foranstaltninger, som følger heraf, og som forbyder alle erhvervsdrivende i EU at foretage visse finansielle transaktioner eller at indgå en aftale med enheder etableret i Rusland, som er kontrolleret af staten, eller hvoraf staten ejer over 50%, hvis anslåede samlede aktiver overstiger 1000 mia. russiske rubler, og hvoraf mindst 50% hidrører fra salg eller transport af råolie eller olieprodukter, og hvis navn er opført i disse bilag, finder umiddelbar anvendelse på denne, som en direkte konsekvens af den omstændighed, at selskabet er en enhed, der er omfattet af artikel 1, stk. 2, litra b), og artikel 1, stk. 3, i afgørelse 2014/512/FUSP samt artikel 5, stk. 2, litra b), og artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 833/2014, og dens navn er opført i bilag III til den nævnte afgørelse og i bilag VI til den anfægtede forordning.

Selv om det er korrekt, at disse bestemmelser fastsætter forbud, som i første omgang finder anvendelse på kreditinstitutter og andre finansielle organer etableret i Unionen, har disse forbud til formål og virkning umiddelbart at berøre de enheder, hvis navn er opført i bilagene til de nævnte retsakter, som finder sig begrænset i deres erhvervsmæssige virksomhed som følge af anvendelse af disse foranstaltninger over for dem. Det siger sig selv, at de organer, der har hjemsted i Unionen, skal anvende de nævnte foranstaltninger, idet de af EU-institutionerne vedtagne retsakter principielt ikke finder anvendelse uden for Unionens område. Dette betyder dog ikke, at de enheder, der er berørt af bestemmelserne vedrørende adgang til kapitalmarkedet, ikke er umiddelbart berørt af de restriktive foranstaltninger, der finder anvendelse over for dem.

(jf. præmis 72-75)
Betingelsen om, at en fysisk eller juridisk person skal være umiddelbart berørt, som fastsat i artikel 263, stk. 4, TEUF, indebærer, at den anfægtede EU-foranstaltning umiddelbart skal have indvirkning på den pågældendes retsstilling, og at foranstaltningen ikke må overlade et skøn til de adressater, der skal gennemføre den, men at gennemførelsen skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af EU-reglerne og uden anvendelse af andre mellemkommende regler.

Et kreditinstitut, hvis navn er indeholdt i bilagene til afgørelse 2014/512/FUSP og forordning nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, berøres umiddelbart af de restriktive foranstaltninger, som indeholder et forbud for alle erhvervsdrivende i Unionen mod at gennemføre bestemte typer finansielle transaktioner med kreditinstitutter med hjemsted i Rusland, som opfylder de i nævnte afgørelses artikel 1, stk. 1, litra a), og i nævnte forordnings artikel 5, stk. 1, litra a), fastsatte betingelser, og hvis navne er indeholdt i disse bilag. Disse foranstaltninger finder nemlig umiddelbar anvendelse på det nævnte kreditinstitut som en direkte konsekvens af den omstændighed, at instituttet er en enhed, der er omfattet af disse bestemmelser, sammenholdt med de tilsvarende bilag, og uden at der herved indrømmes noget skøn til de adressater, som er ansvarlige for gennemførelsen heraf.

Selv om det er korrekt, at disse bestemmelser indeholder forbud, som i første omgang finder anvendelse på kreditinstitutter og andre finansielle organer med hjemsted i Unionen, har disse forbud til formål og virkning umiddelbart at berøre enheder, hvis navne er indeholdt i bilagene til de nævnte retsakter, og hvis erhvervsvirksomhed bliver begrænset som følge af anvendelsen af disse foranstaltninger over for dem. Det siger sig selv, at de organer, der har hjemsted i Unionen, skal anvende de nævnte foranstaltninger, idet de af EU-institutionerne vedtagne retsakter principielt ikke finder anvendelse uden for Unionens område. Dette er ikke ensbetydende med, at de enheder, der er berørt af bestemmelserne vedrørende adgang til kapitalmarkedet, ikke berøres umiddelbart af de restriktive foranstaltninger, der finder anvendelse på dem.

(jf. præmis 57-60 og 62)