ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 11. juni 2020 –

Vanhoudt m.fl. mod EIB

(Sag T-294/19)

»Annullations- og erstatningssøgsmål – personalesag – ansatte ved Den Europæiske Investeringsbank (EIB) – ændring af EIB’s lønsystem og lønstigningsordning – lønsimuleringsværktøj – retsakt, der ikke kan anfægtes – rent bekræftende retsakt – ingen nye og væsentlige faktiske omstændigheder – ikke-økonomisk skade – manglende årsagsforbindelse – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – afgørelse truffet efter fornyet gennemgang af en tidligere afgørelse – ingen påberåbelse af nye faktiske og væsentlige omstændigheder i ansøgningen om fornyet gennemgang – retsakt, som bekræfter en afgørelse, der ikke er anfægtet inden for fristerne – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 32, 33, 39 og 40)

2. Tjenestemandssager – Den Europæiske Investeringsbanks ansatte – frister – krav om en rimelig frist – anlæggelse af søgsmålet efter en forligsprocedure – indlevering af anmodningen om en forligsprocedure med en ubegrundet forsinkelse på 13 måneder – afvisning af sagen (Den Europæiske Investeringsbanks personalevedtægt) (jf. præmis 46, 47, 49-51, 58 og 64)

3. Tjenestemandssager – ulovlighedsindsigelse – accessorisk karakter – sagsøger, som har ret til at anlægge et søgsmål til prøvelse af den retsakt, der er genstand for indsigelsen, men som ikke har benyttet sig heraf – umuligt at påberåbe sig ulovligheden som led i et søgsmål (Art. 277 TEUF) (jf. præmis 60)

4. Tjenestemænd – ansatte i Den Europæiske Investeringsbank – erstatning uden for kontrakt – betingelser – ulovlighed – årsagsforbindelse – kumulative betingelser – en af disse betingelser foreligger ikke – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 70)

5. Tjenestemænd – institutionernes ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – årsagsforbindelse – bevisbyrde (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 71 og 72)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF og på artikel 50a i statutten for Den Europæiske Unions Domstol med påstand dels om annullation af EIB’s afgørelse af 31. januar 2019, hvorved denne bekræftede afgørelsen fra forligsudvalget, hvori det blev konstateret, at forligsproceduren vedrørende sagsøgernes krav om at få stillet et officielt trykt uddrag af resultaterne af det lønsimuleringsværktøj, der blev anvendt til at beregne indvirkningen af ændringerne samt forliget med henblik på at kompensere de tab, der angiveligt var lidt som følge af ændringerne, til rådighed, var brudt sammen, dels om at få tildelt erstatning for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgerne angiveligt havde lidt som følge af den nævnte afgørelse af 31. januar 2019.

Konklusion

1) Den Europæiske Investeringsbank (EIB) frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 13. maj 2020 – Lucaccioni mod Kommissionen

(Sag T-308/19)

»Annullations- og erstatningssøgsmål – personalesag – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – forberedende akt – ingen klage – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet«

1. Tjenestemandssager – formål – påbud til administrationen – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 91) (jf. præmis 30)

2. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – utvetydig formulering af sagsøgerens påstande [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 34 og 35)

3. Tjenestemandssager – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – den forudgående administrative procedures lovlige forløb (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 42)

4. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – objektiv karakter – kvalifikation tilkommer Retten (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 45 og 46)

5. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forberedende akt – akt, der vedrører mandatet for et lægeudvalg i forbindelse med en ansøgning om anerkendelse af, at en erhvervssygdom er blevet forværret – ikke omfattet (Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2) (jf. præmis 47, 48 og 51-53)

6. Tjenestemandssager – erstatningssøgsmål – administrativ procedure – forskelligt forløb afhængigt af, om der foreligger en akt, der indeholder et klagepunkt, eller ej – kvalifikation tilkommer Retten (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 63 og 64)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Kommissionens retsakt af 11. januar 2019 om mandatet for et nyt lægeudvalg i forbindelse med en af sagsøgeren indgivet ansøgning om anerkendelse af, at en erhvervssygdom var blevet forværret, dels om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
3.

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – EFRU – operationelt program – Kommissionens afgørelse om at afbryde betalingsfristerne, udsætte betalinger forbundet med indkaldelsen af forslag og helt eller delvist annullere en del af tilskuddet til det pågældende program – anmodning fra organisationer, der forsvarer og repræsenterer personer med handicap – virkning over for medlemsstaten – afvisning af at udsætte indkaldelsen af forslag på anmodning fra organisationer, der forsvarer og repræsenterer personer med handicap – søgsmål anlagt af de nævnte organisationer til prøvelse af denne afgørelse – afvisning (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1303/2013, 87. betragtning og art. 4, stk. 1) (jf. præmis 36-41 og 44)
2.

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende akter – afgørelse truffet af appelkammeret ved kontoret om at suspendere klagesagsbehandlingen indtil en endelig afgørelse fra Retten i den sag, der kan have indflydelse på den foreliggende sagsbehandling – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Rådets forordning nr. 6/2002, art. 61, stk. 1) (jf. præmis 25, 26 og 28)
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 14. juli 2020 –

Sasol Germany m.fl. mod ECHA

(Sag T-640/19)

»Annullationssøgsmål – REACH – særligt problematiske stoffer – udarbejdelse af en liste over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV til forordning (EF) nr. 1907/2006 – afgørelse, der identificerer 4-tert-butylphenol som et stof, der opfylder kriterierne for optagelse på listen – formalitetsindsigelse – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – ren gennemførelsesretsakt – manglende søgsmålsinteresse – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – retsakt fra Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), hvorved et særligt problematisk stof optages på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV til forordning nr. 1907/2006 – ikke omfattet (Art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1907/2006, art. 59) (jf. præmis 28-30, 33, 34, 36 og 41-43)

2. Annullationssøgsmål – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse, der bekræfter en tidligere, ikke rettidigt anfægtet afgørelse – afvisning – begrebet bekræftende afgørelse – retsakt fra Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), hvorved et særligt problematisk stof optages på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV til forordning nr. 1907/2006 – ikke omfattet (Art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1907/2006, art. 59) (jf. præmis 44-47)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af ECHA’s afgørelse ED/71/2019 for så vidt som den opfører 4-tert-butylphenol som et særligt problematisk stof på listen over stoffer, der er identificeret med henblik på senere at blive optaget i bilag XIV til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT 2006, L 396, s. 1, berigtiget i EUT 2007, L 136, s. 3).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende anmodningerne om intervention indgivet af Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Sverige og Europa-Kommissionen.

3) Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune og BASF SE bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) afholdte omkostninger med undtagelse af de omkostninger, der er forbundet med anmodningerne om intervention.
1.

Retslig procedure – søgsmål for Retten – anmodning om genoptagelse af sag, hvori der er afsagt udeblivelsesdom – ingen opsættende virkning med hensyn til opfyldelsen af dommen – Rettens kompetence til at udsætte fuldbyrdelsen, indtil den har taget stilling til anmodningen om genoptagelse (Statutten for Domstolen, art. 41 og 53; Rettens procesreglement, art. 123, stk. 4, og art. 166) (jf. præmis 7-9 og 20)
1.

Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – dokumenter indgivet i forbindelse med en ansøgning om tilladelse til at markedsføre et humanmedicinsk lægemiddel – Kommissionens undladelse af at vedtage en retsakt i medfør af direktiv 93/42 – sagsøgeren ikke umiddelbart berørt af en sådan retsakt – afvisning (Art. 263 TEUF og 265 TEUF; Rådets forordning nr. 93/42, art. 8, stk. 1 og 2) (jf. præmis 42-47)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26, 29, 31, 32 og 35)
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 12. marts 2020 –

Comité de Douzelage de Houffalize mod Kommissionen og EACEA

(Sag T-236/19)

»Annullationssøgsmål – programmet »Europa for Borgerne« (2014-2020) – indkaldelse af forslag til »Venskabsbypartnerskaber 2017, anden del« (EACEA 36/2014) – EACEA’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning på grund af manglende overholdelse af et udvælgelseskriterium – Kommissionens afgørelse om afslag på den administrative klage over EACEA’s afgørelse – ansøgning indgivet af en ikke registreret forening – partsevne – manglende bevis for, at sagsøgeren består som juridisk person – afvisning«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – søgsmålskompetence – søgsmål anlagt af en ikke registreret sammenslutning uden juridisk personlighed, der ikke har den nødvendige uafhængighed med henblik på at handle som en ansvarlig enhed i retlige forhold – afvisning

(Art. 263, stk. 4, TEUF)

(jf. præmis 31-36)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation eller ændring af dels EACEA’s afgørelse af 25. juni 2018 om afslag på sagsøgerens ansøgning om støtte inden for rammerne af indkaldelsen af ansøgninger til »Venskabsbypartnerskaber 2017, anden del« (EACEA 36/2014), dels Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019) 572 final af 4. februar 2019 om afslag på den administrative klage, som sagsøgeren havde indgivet i henhold til artikel 22, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (EFT 2003, L 11, s. 1).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen og Forvaltningsorganet for Undervisning, Audiovisuelle Medier og Kultur (EACEA) frifindes.

2) Det er ufornødent at tage stilling til den af EACEA’s nedlagte afvisningspåstand.

3) Det er ufornødent at tage stilling til EACEA’s begæring om intervention.

4) Comité de Douzelage de Houffalize bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er blevet afholdt af Kommissionen og EACEA, bortset fra omkostningerne i forbindelse med begæringen om intervention.
8.

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – nødvendigheden af en præjudiciel afgørelse og relevansen af de forelagte spørgsmål – den nationale rets vurdering – beslutning om ikke at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål – pligt til at fremsende en sådan afgørelse til Domstolen – foreligger ikke (Art. 267 TEUF) (jf. præmis 22)
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 1. juni 2022 –

Del Valle Ruíz m.fl. mod Afviklingsinstansen

(Sag T-512/19) ( 1 )

»Annullationssøgsmål – økonomisk og monetær politik – den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) – afviklingsordning for Banco Popular Español – manglende efterfølgende endelig værdiansættelse af Banco Popular Español – ikke umiddelbart berørt – åbenbart afvisningsgrundlag«

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber – Den Fælles Afviklingsinstans’ (Afviklingsinstansen) afviklingsordning for et kreditinstitut – afgørelse om ikke at foretage en efterfølgende endelig værdiansættelse – retsakt, der ikke ændrer sagsøgerens retsstilling – afvisning

(Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 806/2014, art. 20)

(jf. præmis 43-49)

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Antonio Del Valle Ruíz og de andre sagsøgere, hvis navne er anført i bilaget, betaler sagsomkostningerne.

( 1 ) – EUT C 295 af 2.9.2019.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 11. november 2021 –

ZU mod EU-Udenrigstjenesten

(Sag T-689/19)

»Annullations- og erstatningssøgsmål – personalesag – tjenestemænd – personale ved Kommissionen, som gør tjeneste hos EU-Udenrigstjenesten – ansøgning om godtgørelse af udgifter i forbindelse med tjenesterejser – ansøgning om bistand – afslag – den udstedende myndigheds kompetence – delegation af beføjelser – administrativ procedure – angivelse af sagsøgte – delvis afvisning – princip om forsvarlig økonomisk forvaltning – magtfordrejning – åbenbart, at søgsmålet delvist er ugrundet«

1. Retslig procedure – ufravigelige procesforudsætninger – efterprøvelse af egen drift – afgørelse truffet ved begrundet kendelse (Rettens procesreglement, art. 126 og 129) (jf. præmis 21 og 22)

2. Tjenestemandssager – søgsmål rettet mod afgørelsen om afvisning af klage – retsvirkning – sagsanlæg til prøvelse af den anfægtede akt – undtagelse – afgørelse, der ikke har bekræftende karakter (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 28, 29 og 47)

3. Tjenestemænd – ansættelsesmyndigheden – beføjelser – tjenestemand ved Kommissionen, der gør tjeneste i denne egenskab ved Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) – den pågældendes indgivelse af ansøgninger om godtgørelse af udgifter og om bistand – kompetencefordelingen mellem Kommissionens ansættelsesmyndighed og EU-Udenrigstjenestens ansættelsesmyndighed [Tjenestemandsvedtægten, art. 1b, litra a), art. 2, stk. 1, og art. 24; Rådets afgørelse 2010/427, art. 6, stk. 5] (jf. præmis 31-44)

4. Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – manglende kompetence hos den myndighed, der har udstedt den anfægtede retsakt – ordre public-anbringende (Tjenestemandsvedtægten, art. 90) (jf. præmis 45)

5. Tjenestemandssager – krav om erstatning af en skade forvoldt ved en adfærd, som ikke har karakter af en afgørelse – ingen gennemførelse af en administrativ procedure i overensstemmelse med vedtægten – afvisning (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 108-110)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af EU-Udenrigstjenestens afgørelse af 30. november 2018, hvorved der blev meddelt afslag på sagsøgerens ansøgninger om godtgørelse af udgifter i forbindelse med tjenesterejser og om bistand, som fastsat i artikel 24 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, og om fornødent annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 28. juni 2019 om afslag på sagsøgerens klage over denne afgørelse fra EU-Udenrigstjenesten, dels om erstatning for de tab, som sagsøgeren hævder at have lidt.

Konklusion

1) Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) frifindes.
1.

Retslig procedure – indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul – status som sagsøgt – tilskudsaftaler tildelt inden for rammerne af det sjette og syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2002-2006 og 2007-2013) samt rammeprogram for forskning og innovation »Horisont 2020« (2014-2020) – tilskudsaftaler indgået med Forvaltningsorganet for Forskning (REA) – sag anlagt mod Kommissionen – åbenbart afvisningsgrundlag (Art. 272 TEUF; Rådets forordning nr. 58/2003, Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/778) (jf. præmis 27-31)
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 24. marts 2021 –

Graanhandel P. van Schelven mod Kommissionen

(Sag T-306/19)

»Annullationssøgsmål – landbrugspolitik – økologisk produktion – forordning (EU) nr. 834/2007 – produktion og mærkning af økologiske produkter – økologiske produkter, der importeres til EU – et kontrolorgans produktcertificering – manglende søgsmålsinteresse – ikke umiddelbart berørt – åbenbart afvisningsgrundlag«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – umiddelbart berørt – kriterier – afgørelse om inddragelse af godkendelsen af et kontrolorgan, der udsteder kontrolattester, som godkender markedsføring i Unionen af produkter, der importeres fra tredjelande, som økologiske – fastlæggelse af de mulige direkte virkninger af den nævnte afgørelse på retsstillingen for en virksomhed, der forsynes af leverandører, der er attesteret af nævnte organ – ikke umiddelbart berørt – afvisning

(Art. 263, stk. 4, TEUF)

(jf. præmis 25, 27, 45, 59 og 60)

Angående

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af artikel 1, stk. 3, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/446 af 19. marts 2019 om ændring og berigtigelse af forordning (EF) nr. 1235/2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 for så vidt angår ordninger for import af økologiske produkter fra tredjelande (EUT 2019, L 77, s. 67), for så vidt som denne bestemmelse, sammenholdt med bilag II, nr. 3, til den nævnte gennemførelsesforordning, inddrog godkendelsen af »Control Union Certifications« som det kontrolorgan, der er kompetent til at udføre kontrol og udstede kontrolattester, som godkender markedsføring i Unionen af produkter, der importeres fra Kasakhstan, Moldova, Rusland, Tyrkiet og De Forenede Arabiske Emirater, som økologiske.

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om de af Graanhandel P. van Schelven BV fremsatte anmodninger om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse og om vidneførsel.
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 16. februar 2021 –

Ungureanu mod Kommissionen

(Sag T-753/19)

»Erstatningssøgsmål – regler for institutionerne – hævdet ulovlighed i forbindelse med en undladelse af at anlægge et traktatbrudssøgsmål i medfør af artikel 258 TEUF – Kommissionens skønsbeføjelse – åbenbart, at sagen skal afvises«

1. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – stævning med påstand om erstatning for skade, som angiveligt er forårsaget af en EU-institution – forhold, der gør det muligt at identificere den adfærd, institutionen hævdes at have udvist, årsagsforbindelsen og den forårsagede skades reelle og sikre karakter [Statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 13)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – den omstændighed, at Kommissionen ikke indleder en traktatbrudsprocedure – omstændighed, der ikke udgør en ulovlighed – erstatningssøgsmål – afvisning (Art. 258 TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 22-27)

3. Erstatningssøgsmål – genstand – påstand om erstatning for skade forårsaget af de nationale myndigheder ved at handle i strid med EU-retten – de nationale retsinstansers kompetence (Art. 267 TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 28)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens tilsidesættelse af sin forpligtelse til at sikre, at traktaterne og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder overholdes af Rumænien.

Konklusion

1) Sagen afvises.
1.

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – vurdering på grundlag af objektive kriterier – retsakt udstedt af en institution, der har karakter af et afslag – vurdering under hensyn til den anmodning, der ligger til grund for retsakten – Europa-Parlamentets formands manglende besvarelse af en hasteanmodning om, at der tages initiativ til at sikre et parlamentsmedlems immunitet – ikke omfattet (Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets forretningsorden, art. 8) (jf. præmis 35-39, 51, 58, 62, 64, 65 og 90)
4.

Retslig procedure – indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul – Unionens retsinstanser inkompetente i mangel af et samtykke fra parterne om at tildele dem kompetence til at afgøre en kontraktretlig tvist (Art. 256 TEUF og 274 TEUF) (jf. præmis 41 og 42)
2.

Den Europæiske Unions offentlige kontrakter – udbudsprocedure – forpligtelse til at overholde princippet om ligebehandling af de bydende – levering af tjenester inden for området for kommunikationsaktiviteter på vegne af Kommissionens repræsentation i Grækenland – fejl ved beregningen af udbudskoefficienterne begået af den ordregivende myndighed – afgørelse om annullation af udbuddet – søgsmål anlagt til prøvelse af den nævnte afgørelse – virkningerne af dom om annullation – den ordregivende myndigheds pligt til at stille sig på tidspunktet for vedtagelsen af den annullerede retsakt og til at tage hensyn til de bestemmelser, der var gældende på dette tidspunkt – ordregivende myndighed bundet af udbudsproceduren, som er påvirket af en regnefejl – den ordregivende myndigheds berigtigelse af regnefejlene med henblik på at foretage en fornyet vurdering af de bydendes bud – ulovlighed (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2018/1046, art. 151, art. 160, stk. 1, art. 169, stk. 1 og 2, og art. 172) (jf. præmis 31-38)