ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. september 2010 — József Uzonyi mod Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Bíróság — Republikken Ungarn)

(Sag C-133/09) (1)

(Landbrug - fælles landbrugspolitik - støtteordninger - forordning (EF) nr. 1782/2003 - artikel 143ba - særskilt sukkerbetaling - tildeling - de nye medlemsstaters beslutning - betingelser - objektive og ikke-diskriminerende kriterier)

2010/C 317/16

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: József Uzonyi

Sagsøgt: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Bíróság — fortolkning af artikel 143 ba, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1) — medlemsstaternes forpligtelse til at foretage særskilt betaling for sukker på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier — nationale bestemmelser, hvorefter denne betaling forbeholdes for landbrugere, der har indgået en kontrakt om levering af sukkerroer direkte med et sukkerraffinaderi

Konklusion

Artikel 143ba, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 319/2006 af 20. februar 2006, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der udelukker en landbruger, der ikke har leveringsrettigheder, som leverer sukkerroer til en sukkerproducent gennem en integrator, der er i besiddelse af sådanne rettigheder, fra at opnå særskilt sukkerbetaling, mens denne lovgivning tillader en særskilt sukkerbetaling til en landbruger, der har sådanne leveringsrettigheder, og som leverer sukkerroer direkte til en sukkerproducent, samt til en landbruger, der ikke er i besiddelse af leveringsrettigheder, som er medlem af en producentsammenslutning, og som leverer sukkerroer til en sukkerproducent gennem denne sammenslutning, der har leveringsrettigheder.

(1) EUT C 153 af 4.7.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. september 2010 — Stadt Graz mod Strabag AG, Teerag-Asdag AG og Bauunternehmung Granit GesmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-314/09) (1)

(Direktiv 89/665/EØF - offentlige kontrakter - klageprocedurer - erstatningssøgsmål - retsstridig tildeling af kontrakt - national regel om erstatningsansvar, der bygger på en formodning for, at den ordregivende myndighed har handlet culpøst)

2010/C 317/17

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stadt Graz

Sagsøgte: Strabag AG, Teerag-Asdag AG og Bauunternehmung Granit GesmbH

Procesdeltager: Land Steiermark

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 2, stk. 7, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33) — tildeling af en kontrakt i overensstemmelse med en afgørelse truffet af en udbudskontrolmyndighed, der er bindende for den ordregivende myndighed — ulovlig tildeling af kontrakt på grund af tilsidesættelse af nationale retsforskrifter — betingelser for et erstatningssøgsmål — effektivitetsprincippet

Konklusion

Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992, skal fortolkes således, at det er til hinder for nationale retsforskrifter, hvorefter krav på skadeserstatning som følge af, at en ordregivende myndighed har overtrådt bestemmelserne om offentlige kontrakter, er betinget af, at overtrædelsen er culpøs, herunder når anvendelsen af disse retsforskrifter bygger på en formodning om, at nævnte myndighed har handlet culpøst, og når denne ikke kan påberåbe sig manglende individuelle færdigheder og dermed manglende subjektiv skyld for så vidt angår den påståede overtrædelse.

(1) EUT C 267 af 7.11.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. september 2010 — Uszodaépítő Kft mod APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Baranya Megyei Bíróság — Republikken Ungarn)

(Sag C-392/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - direktiv 2006/112/EF - ret til fradrag for den indgående moms - ny national lovgivning - krav hvad angår fakturaens indhold - anvendelse med tilbagevirkende kraft - fortabelse af retten til fradrag)

2010/C 317/18

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Baranya Megyei Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Uszodaépítő Kft

Sagsøgt: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Baranya Megyei Bíróság — fortolkning af artikel 17 og 20 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) samt af fællesskabsrettens almindelige principper — ny national momslovgivning, hvorefter afgiftspligtige har mulighed for selv med tilbagevirkende kraft at vælge at anvende den nye lovgivning på forhold, der ikke er afsluttet på tidspunktet for lovgivningens ikrafttræden — anvendelse med tilbagevirkende kraft af de nye bestemmelser med hensyn til kravene til fakturaens indhold, da man ellers risikere fortabelse af fradragsretten

Konklusion

Artikel 167, 168 og 178 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for anvendelse med tilbagevirkende kraft af en national lovgivning, som inden for rammerne af en ordning med omvendt betalingspligt betinger fradraget af merværdiafgift vedrørende bygningsarbejde af berigtigelse af fakturaer vedrørende de nævnte transaktioner, og af indgivelsen af en supplerende berigtiget skatteangivelse, når den berørte skattemyndighed er i besiddelse af alle nødvendige oplysninger for at fastslå, at den afgiftspligtige er betalingspligtig for merværdiafgift i sin egenskab af adressat for de omhandlede transaktioner, og for at kontrollere størrelsen af den fradragsberettigede afgift.

(1) EUT C 11 af 16.1.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/10

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. september 2010 — Oasis East sp z o.o. mod Minister Finansów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Republikken Polen)

(Sag C-395/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - direktiv 2006/112/EF - en ny medlemsstats tiltrædelse - fradragsret for indgående afgift - national lovgivning, hvorefter fradragsretten for afgift vedrørende visse tjenesteydelser er udelukket - handelspartnere, der er etableret på et territorium, der er angivet som såkaldt skatteparadis - medlemsstaternes mulighed for at opretholde regler, der udelukker fradragsretten, på tidspunktet for sjette momsdirektivs ikrafttræden)

2010/C 317/19

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oasis East sp z o.o.

Sagsøgt: Minister Finansów

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Naczelny Sąd Administracyjny — fortolkning af artikel 17, stk. 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) og af artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, der var gældende inden tiltrædelsen, hvorefter retten til fradrag er udelukket for afgiften af tjenesteydelser, for hvilke betalingen foretages til fordel for en retsundergiven, der har bopæl, hjemsted eller hovedkontor i et område, der anses for et »skatteparadis«

Konklusion

Artikel 17, stk. 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, hvis bestemmelser i det væsentlige er gentaget i artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, skal fortolkes således, at den ikke tillader, at der opretholdes en national lovgivning, der fandt anvendelse på tidspunktet for ikrafttrædelsen af sjette direktiv 77/388 i den pågældende medlemsstat, som generelt udelukker fradragsretten for indgående merværdiafgift betalt ved erhvervelse af importerede tjenesteydelser, hvor vederlaget betales direkte eller indirekte til en person, der er etableret i en stat eller på et territorium, der i lovgivningen er angivet som såkaldt skatteparadis.

(1) EUT C 312 af 19.12.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/3

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. september 2010 — Lego Juris A/S mod KHIM

(Sag C-48/09 P) (1)

(Appel - forordning (EF) nr. 40/94 - EF-varemærker - egnetheden af en vares udformning til registrering som varemærke - registrering af et tredimensionelt tegn, som udgøres af oversiden og to sider af en Lego-klods - annullation af den pågældende registrering på begæring af en virksomhed, der markedsfører byggeklodser, som har samme udformning og mål - forordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii) - tegn, der udelukkende udgøres af en vares udformning, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat)

2010/C 301/03

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Lego Juris A/S (ved Rechtsanwälte V. von Bomhard og T. Dolde)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget) og Mega Brands Inc. (ved avocats P. Cappuyns og C. De Meyer)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 12. november 2008 i sag T-270/06, Lego Juris A/S mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af det tredimensionelle EF-varemærke, der forestiller en Lego-klods, for varer i klasse 9 og 28, til prøvelse af afgørelse R 856/2004-G truffet den 10. juli 2006 af Det Udvidede Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM), vedrørende afslag på en klage over Annullationsafdelingens afgørelse, hvorved nævnte varemærke i forbindelse med en ugyldighedssag rejst af Mega Brands blev erklæret delvis ugyldigt — fortolkning af artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning (EF) nr. 40/94

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Lego Juris A/S betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 82 af 4.4.2009.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september2010 — Kirin Amgen, Inc. mod Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Republikken Litauen)

(Sag C-66/09) (1)

(Patentret - medicinske specialiteter - forordning (EØF) nr. 1768/92 - artikel 7 og 19 og artikel 19a, litra e) - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - frist for indgivelse af ansøgning om et sådant certifikat)

(2010/C 288/17)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kirin Amgen, Inc.

Sagsøgt: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras

Procesdeltager: Amgen Europe BV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — fortolkning af artikel 3, litra b), artikel 7, stk. 1, artikel 13, stk. 1, samt artikel 19 og 23 i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1) — selskab, der er indehaver af et europæisk patent og af en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel i Det Europæiske Fællesskab, og som har ansøgt om et supplerende beskyttelsescertifikat for dette lægemiddel — fastsættelse af datoen, fra hvilken den fastsatte frist for indgivelse af ansøgningen om et supplerende beskyttelsescertifikat begynder at løbe — datoen for udstedelsen af markedsføringstilladelsen eller datoen, da den omhandlede forordning trådte i kraft i Litauen ved medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union

Konklusion

Artikel 7 og artikel 19a, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikkens Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at de ikke giver indehaveren af et gyldigt grundpatent på et produkt mulighed for inden for en frist på seks måneder efter Republikken Litauens tiltrædelse af Den Europæiske Union at ansøge de kompetente litauiske myndigheder om udstedelse af et supplerende beskyttelsescertifikat, når der tidligere end seks måneder inden tiltrædelsen er meddelt en EF-markedsføringstilladelse for produktet som lægemiddel i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering, men produktet ikke har opnået en tilladelse til markedsføring i Litauen.

(1) EUT C 90 af 18.4.2009.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 9.september 2010 — Kontoret for Hamoniseringi det Indre Marked (Varemærker og Design) mod BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

(Sag C-265/09 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - ansøgning om registrering af figurmærket »α« - absolutte registreringshindringer - fornødent særpræg - varemærke bestående af et enkelt bogstav)

(2010/C 288/19)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Kontoret for Hamonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt M.Wolter

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 29. april 2009 i sag T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen mod KHIM (α), hvorved Retten annullerede afgørelsen truffet den 30. november 2006 af Harmoniseringskontorets Fjerde Appelkammer vedrørende afslag på klage over undersøgerens afgørelse om afslag på registrering af figurtegnet (α) som EF-varemærke for varer i klasse 33 — graden af særpræg for et varemærke, der består af et eneste bogstav

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 233 af 26.9.2009.
1)

EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national ordning som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger en entreprenør, der er etableret i en anden medlemsstat, forpligtelsen til i den ordregivende myndigheds medlemsstat at være indehaver af en registrering om, at der ikke foreligger de udelukkelsesgrunde, der er opregnet i artikel 24, stk. 1, i Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, for at få tildelt en offentlig kontrakt i sidstnævnte medlemsstat, på betingelse af, at en sådan forpligtelse hverken vanskeliggør eller forsinker entreprenørens deltagelse i den pågældende offentlige udbudsprocedure eller giver anledning til uforholdsmæssige administrative omkostninger og udelukkende har til formål at efterprøve den interesserede parts faglige kvalifikationer som omhandlet i denne bestemmelse.
2)

Artikel 212a i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, giver ikke mulighed for at meddele fritagelse for antidumpingtold til en importør, som ikke råder over den forudgående bevilling for at drage fordel af en fritagelse for en sådan told i henhold til artikel 14, litra c), i forordning nr. 88/97.
1)

Det fælles merværdiafgiftssystem, således som det er defineret i artikel 2, stk. 1 og 2, i Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, samt i artikel 2, artikel 10, stk. 1 og 2, og artikel 17, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/7/EF af 20. januar 2004, er ikke til hinder for, at en medlemsstat midlertidigt begrænser det fradragsberettigede beløb for indgående afgift for afgiftspligtige personer, som ikke har overholdt en formel bogføringsforskrift vedrørende deres salgsregnskab, på betingelse af, at den således foreskrevne sanktion overholder proportionalitetsprincippet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 246/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. juli 2010 — Astra Zeneca UK Limited mod Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, Manchester — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-40/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 2, nr. 1 - begrebet »levering af tjenesteydelser, som foretages mod vederlag« - værdikuponer, som et selskab udsteder til sine ansatte i forbindelse med aflønningen af sidstnævnte)

2010/C 246/06

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

VAT and Duties Tribunal, Manchester

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Astra Zeneca UK Limited

Sagsøgt: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — VAT and Duties Tribunal, Manchester — fortolkning af artikel 2, stk. 1, artikel 6, stk. 2, litra b), og artikel 17, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begrebet tjenesteydelser mod vederlag — værdikuponer, som stilles til en ansats rådighed i henhold til ansættelsesaftalen, og som kvalificeres som løn for så vidt angår en del af deres værdi

Konklusion

Artikel 2, nr. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at et selskabs levering af en værdikupon, som selskabet har erhvervet til en pris inklusive merværdiafgift, til sine ansatte, mod at sidstnævnte giver afkald på en del af deres løn i kontanter, udgør en levering af tjenesteydelser, som foretages mod vederlag som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 90 af 18.4.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 346/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. oktober 2010 — Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs mod Axa UK plc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-175/09) (1)

(Sjette momsdirektiv - fritagelse - artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3) - transaktioner vedrørende betalinger og overførsler - inddrivelse af fordringer - betalingsordninger for tandlægebehandling - tjenesteydelser bestående i at inddrive og administrere betalinger for tjenesteyderens kunders regning)

2010/C 346/21

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

Sagsøgt: Axa UK plc

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal — fortolkning af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelser — rækkevidde — begrebet »tjenesteydelser, som medfører, at der overføres beløb, og at der indtræder retlige og økonomiske ændringer« — tjenesteydelse, som består i indsamling, behandling og inddrivelse af fordringer hos kunderne til en erhvervsdrivende — betalingsordning for tandpleje

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at en tjenesteydelse ikke henhører under momsfritagelsen i denne bestemmelse, når den i det væsentlige består i at anmode en tredjemands bank om overførsel af et beløb, som tredjemand skylder tjenesteyderens kunde, for sidstnævntes regning via betalingsservice, at tilsende kunden en opgørelse over de beløb, som er modtaget, at tage kontakt til den tredjepart, som tjenesteyderen ikke har modtaget nogen betaling fra, og endelig at give instruktion til tjenesteyderens bank om at overføre de modtagne betalinger, fratrukket tjenesteyderens vederlag, til kundens bankkonto.

(1) EUT C 153 af 4.7.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 346/14

Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. oktober 2010 — Volvo Car Germany GmbH mod Autohof Weidenshof GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof (Tyskland))

(Sag C-203/09) (1)

(Direktiv 86/653/EØF - selvstændige handelsagenter - agenturgiverens opsigelse af agenturkontrakten - handelsagentens ret til godtgørelse)

2010/C 346/22

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Volvo Car Germany GmbH

Sagsøgt: Autohof Weidenshof GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 18, litra a), i Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter (EFT L 382, s. 17) — agenturgiverens opsigelse af handelsagentkontrakten — handelsagentens godtgørelseskrav — national ordning, hvorefter et dette krav mistes, såfremt handelsagenten har misligholdt kontrakten på en sådan måde, at misligholdelsen begrunder en opsigelse af kontakten uden varsel, selv hvis misligholdelsen finder sted i tidsrummet mellem opsigelsen af handelsagentkontrakten og dennes ophør og agenturgiveren først har fået kendskab til misligholdelsen efter kontraktens udløb

Konklusion

Artikel 18, litra a), i Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter er til hinder for, at en selvstændig handelsagent fratages retten til kundegodtgørelse, når agenturgiveren konstaterer en misligholdelse fra handelsagentens side, som har fundet sted efter meddelelsen om kontraktens opsigelse med opsigelsesvarsel og inden dennes udløb, og som ville have kunnet begrunde en ophævelse af den omhandlede kontrakt uden varsel.

(1) EUT C 180 af 1.8.2009.