Samling af Afgørelser  
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT  
Y. BOT  
fremsat den 6. februar 2018 1  
Sag C-3 9 0 / 1 6 
Straffesag  
mod  
Dániel Bertold Lada  
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szombathelyi Törvényszék (retten i Szombathelyi, 
Ungarn)) 
»Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – artikel 82, stk. 1, TEUF – princippet om 
gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser i straffesager – ramme afgørelse 2009 /315/RIA og 
afgørelse 2009 /316/RIA – det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre (ECRIS) – 
ramme afgørelse 2008 /675/RIA – hensyntagen til en tidligere dom afsagt i en anden medlemsstat i 
forbindelse med en ny straffesag – national procedure om forudgående anerkendelse af denne 
afgørelse, der stiller krav om en sådan hensyntagen – forpligtelsen til en overensstemme nde 
fortolkning – princippet om EU-rettens forrang – forpligtelse til ikke at anvende en national 
lovgivning, der er i strid med en ramme afgørelse« 
1. Denne anmodning om præjudiciel afgørelse rejser nærmere bestemt spørgsmålet, om en dom, der er 
afsagt af en ret i en medlemsstat, kan prøves på ny inden for ramme rne af en national procedure for 
anerkendelse af denne afgørelse, som er gennemført af en ret i en anden medlemsstat, og i denne 
forbindelse gøres til genstand for en fornyet prøvelse, der fører til en ændring af den nævnte afgørelse, 
dvs. en ny klassificering af overtrædelsen og en ændring af den idømte straf, for at bringe den i 
overensstemme lse med straffelovgivningen i den sidstnævnte medlemsstat. 
2. Anmodningen giver Domstolen lejlighed til at præcisere dom af 9. juni 2016 , Balogh 2. 
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med gennemførelsen i Ungarn af en procedure, der 
havde til formål at få anerkendt en endelig retsafgørelse truffet af en østrigsk ret vedrørende Dániel 
Bertold Lada. 
3. Der er tale om endnu et eksempe l på den praksis, som de ungarske myndigheder følger i forhold til 
udenlandske straffedomme . Ifølge denne praksis anmoder Igazságügyi Minisztérium (justitsministeriet, 
Ungarn) en ret i en anden medlemsstat, der har afsagt en dom over en ungarsk statsborger, om at 
modtage denne dom. Denne anmodning sker med henblik på at gennemføre en procedure, der har til 
formål at anerkende retsvirkningen af den nævnte dom i Ungarn. Når den omhandlede dom er blevet 
anerkendt i Ungarn, vil den blive anset for at svare til en national dom, der fremgår af strafferegistret. 
1 – Originalsprog: fransk. 
2 – C-25/15, EU:C:2016 :423. 
DA 
ECLI:EU:C:2018 :65 1 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
4. Domstolen fastslog i dom af 9. juni 2016 , Balogh 3, at Rådets ramme afgørelse 2009 /315/RIA af 
26. februar 2009 om tilrettelæggelsen og indholdet af udvekslinger af oplysninger fra strafferegistre 
mellem medlemsstaterne 4 og Rådets ramme afgørelse 2009 /316/RIA af 6. april 2009 om indførelse af 
det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre (ECRIS) i henhold til artikel 11 i 
ramme afgørelse 2009 /315 5 skal fortolkes således, at de er til hinder for vedtagelsen af en national 
lovgivning, der indfører en særlig national procedure, som består i, at en ret i en medlemsstat 
anerkender en endelig retsafgørelse truffet af en ret i en anden medlemsstat, hvorved en person er 
blevet dømt for en overtrædelse. 
5. Domstolen anmodes inden for ramme rne af den foreliggende sag om at præcisere den konklusion, 
som den nåede frem til i dom af 9. juni 2016 , Balogh 6, vedrørende den samme nationale 
anerkendelsesprocedure ved denne gang at fortolke Rådets ramme afgørelse 2008 /675/RIA af 24. juli 
2008 om hensyntagen til domme afsagt i medlemsstaterne i Den Europæiske Union i forbindelse med 
en ny straffesag 7. Der er tale om den anden fortolkning af denne ramme afgørelse, idet den første 
fortolkning førte til dom af 21. september 2017 , Beshkov 8, som allerede gav Domstolen mulighed for at 
vurdere, om en national procedure for anerkendelse af domme afsagt i andre medlemsstater er 
forenelig med EU-retten. 
6. Ramme afgørelse 2009 /315 og ramme afgørelse 2008 /675 er tæt forbundet, idet den første har til 
formål at lette udvekslingen mellem medlemsstaterne af oplysninger fra strafferegisteret om en person, 
der er idømt straf i en medlemsstat, og den anden gør det muligt at tage hensyn til de udenlandske 
domme , der således er tilvejebragt oplysninger om. En styrkelse af udvekslingen af oplysninger mellem 
medlemsstaterne vil kun have en begrænset værdi, såfremt medlemsstaterne ikke er i stand til at tage 
hensyn til de udvekslede oplysninger. For at det er muligt at tage hensyn til udenlandske domme i 
forbindelse med nye straffesager, er det endvidere nødvendigt, at der sker en styrkelse af udvekslingen 
af oplysninger mellem medlemsstaterne. 
7. Den foreliggende sag giver Domstolen lejlighed til at præcisere grundene til, at medlemsstaterne 
ikke kan opretholde nationale procedurer for anerkendelse af domme , der er afsagt i andre 
medlemsstater, hvorved de foretager en fornyet prøvelse af disse afgørelser og i givet fald ændrer 
indholdet af disse afgørelser med henblik på at tilpasse dem til deres straffelovgivning. Jeg vil bl.a. 
redegøre for grundene til, at den hensyntagen til sådanne domme i forbindelse med nye straffesager, 
som kræves i medfør af ramme afgørelse 2008 /675, ikke kan gøres betinget af, at der gennemføres en 
forudgående national procedure for anerkendelse af disse domme . 
8. På baggrund af den tvivl, som den forelæggende ret har givet udtryk for med hensyn til muligheden 
for at påberåbe sig ramme afgørelserne i forbindelse med en national procedure med henblik på at 
udelukke anvendelsen af en national lovgivning, der er i strid hermed, vil jeg derefter i tråd med det 
forslag til afgørelse, som jeg fremsatte i den sag, der gav anledning til dom af 29. juni 2017 , 
Popławski 9, redegøre for grundene til, at princippet om EU-rettens forrang efter min opfattelse 
indebærer, at det skal fastslås, at ramme afgørelserne er omfattet af en sådan mulighed for at påberåbe 
sig disse med henblik på udelukkelse. 
3 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
4 – EUT 2009 , L 93, s. 23.  
5 – EUT 2009 , L 93, s. 33.  
6 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
7 – EUT 2008 , L 220, s. 32.  
8 – C-171/16, EU:C:2017 :710.  
9 – C-579/15, EU:C:2017 :503. Forslag til afgørelse fremsat den 15.2.2017 (Popławski, C-579/15, EU:C:2017 :116).  
ECLI:EU:C:2018 :65 2 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
I. Retsforskrifter 
A. EU-retten 
1. Rammeafgørelse 2009 /315 
9. 2., 3., 5. og 17. betragtning til ramme afgørelse 2009 /315 har følgende ordlyd: 
»(2) […] Rådet [vedtog] den 29. november 2000 et program for foranstaltninger med henblik på 
gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager […]. Denne 
ramme afgørelse bidrager til at nå målene i programme ts foranstaltning nr. 3 […]. 
(3) I den endelige rapport om første evalueringsrunde vedrørende gensidig retshjælp i straffesager […] 
blev medlemsstaterne opfordret til at forenkle procedurerne for overførsel af dokumenter mellem 
medlemsstaterne ved om nødvendigt at anvende standard formularer og derved lette den gensidige 
retshjælp. 
[…] 
(5) Med henblik på at forbedre udvekslingen af oplysninger om strafferegistre mellem medlemsstaterne 
ses der med tilfredshed på projekter, der er udformet med dette formål for øje […]. [De opnåede 
e]rfaringer […] har vist vigtigheden af at fortsætte integreringen af den gensidige udveksling af 
oplysninger om straffedomme mellem medlemsstaterne. 
[…] 
(17) […] Det vil være muligt at forbedre den gensidige forståelse ved at skabe et »standardi seret 
europæisk format« for udveksling af oplysninger i en ensartet og edb-baseret form, der let kan 
maskinoversættes. […]« 
10. Denne ramme afgørelses artikel 1, der fastsætter ramme afgørelsens formål, bestemme r: 
»Denne ramme afgørelse har til formål: 
a) at definere, hvordan en medlemsstat, hvori der afsiges en straffedom over en statsborger fra en 
anden medlemsstat (herefter benævnt »domsstaten«), overfører oplysninger om domme n til den 
medlemsstat, hvori domfældte er statsborger (herefter benævnt »medlemsstat, hvori den 
pågældende person er statsborger«) 
b) at fastsætte de forpligtelser for så vidt angår opbevaring af oplysninger, der påhviler den 
medlemsstat, hvori den pågældende person er statsborger, og præcisere, hvilke krav sidstnævnte 
skal opfylde, når den besvarer en anmodning om oplysninger fra strafferegistret 
c) at fastlægge ramme rne for at opbygge og udvikle et edb-baseret system for udveksling af 
oplysninger om straffedomme mellem medlemsstaterne på grundlag af denne ramme afgørelse og 
den efterfølgende afgørelse, som er omhandlet i artikel 11, stk. 4.« 
11. Den nævnte ramme afgørelses artikel 4, der har overskriften »Forpligtelser, der påhviler 
domsstaten«, bestemme r: 
»[…] 
ECLI:EU:C:2018 :65 3 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
2. Den centrale myndighed i domsstaten informerer snarest muligt de centrale myndigheder i de andre 
medlemsstater om domme afsagt på dens territorium over personer, der er statsborgere i sådanne 
andre medlemsstater, således som de er anført i strafferegistret. 
[…] 
3. Oplysninger om efterfølgende ændring eller sletning af oplysningerne i strafferegistret overføres 
straks af den centrale myndighed i domsstaten til den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori 
den pågældende person er statsborger. 
4. Enhver medlemsstat, der har tilvejebragt oplysninger i medfør af stk. 2 og 3, meddeler på 
anmodning af den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori den pågældende person er 
statsborger, i hvert enkelt tilfælde en genpart af de pågældende straffedomme og efterfølgende 
foranstaltninger samt andre relevante oplysninger vedrørende sagen, således at sidstnævnte part kan 
vurdere, hvorvidt disse straffedomme og foranstaltninger nødvendiggør foranstaltninger på nationalt 
plan.« 
12. Artikel 5 i ramme afgørelse 2009 /315, der har overskriften »Forpligtelser, der påhviler den 
medlemsstat, hvori den pågældende person er statsborger«, bestemme r i stk. 1: 
»Den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori den pågældende person er statsborger, opbevarer i 
medfør af artikel 11, stk. 1 og 2, alle de oplysninger, der er overført i medfør af artikel 4, stk. 2 og 3, 
med henblik på videreformidling i overensstemme lse med artikel 7.« 
13. Denne ramme afgørelses artikel 11, der har overskriften »Format og andre måder at tilrettelægge og 
lette udvekslingen af oplysninger vedrørende domme på«, bestemme r: 
»1. Ved overførsel af oplysninger i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, overfører den centrale myndighed i 
domsstaten følgende oplysninger: 
a) oplysninger, som altid skal overføres […] (obligatoriske oplysninger): 
i) oplysning om domfældte (fulde navn, fødselsdato, fødested […], køn, nationalitet og eventuelt 
tidligere navn(e)) 
ii) oplysning om domme ns form (dato for domfældelsen, retsinstansens benævnelse, dato, hvor 
afgørelsen blev endelig) 
iii) oplysning om den lovovertrædelse, der har givet anledning til domme n (dato for […] 
lovovertrædelse[n], lovovertrædelsens navn eller retlige beskrivelse samt henvisning til de 
relevante bestemme lser), og 
iv) oplysning om domme ns indhold (navnlig sanktionen samt eventuelle supplerende sanktioner, 
sikkerhedsforanstaltninger og efterfølgende afgørelser, der ændrer fuldbyrdelsen af domme n) 
b) oplysninger, som skal overføres, hvis de er anført i strafferegistret (fakultative oplysninger): 
i) domfældtes forældres navne 
ii) domme ns referencenumme r 
iii) hvor lovovertrædelsen er begået, og 
iv) rettighedsfortabelser som følge af straffedomme n 
ECLI:EU:C:2018 :65 4 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
c) oplysninger, som skal overføres, hvis de er til rådighed for den centrale myndighed (supplerende 
oplysninger): 
i) domfældtes personnumme r […] 
ii) fingeraftryk, der er taget fra den pågældende person, og 
iii) eventuelt pseudonym og/eller kaldenavn(e). 
Endvidere kan den centrale myndighed overføre eventuelle andre oplysninger vedrørende 
straffedomme , der er anført i strafferegistret. 
2. Den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori den pågældende person er statsborger, opbevarer 
alle oplysninger af de i stk. 1, litra a) og b), anførte typer, som den har modtaget i overensstemme lse 
med artikel 5, stk. 1, med henblik på videreformidling, jf. artikel 7. Den kan med henblik på samme 
formål opbevare oplysninger af de i stk. 1, første afsnit, litra c), og stk. 1, andet afsnit, anførte typer. 
3. […] 
Ved udløbet af fristen i stk. 7 overfører medlemsstaternes centrale myndigheder sådanne oplysninger 
ad elektronisk vej i et standard format. 
4. Det i stk. 3 omhandlede format og de øvrige måder at tilrettelægge og lette udvekslingen af 
oplysninger om straffedomme mellem medlemsstaternes centrale myndigheder på fastsættes af Rådet 
[…] 
Disse andre måder omfatter: 
a) fastsættelse af alle metoder til at lette forståelsen og maskinoversættelsen af de overførte 
oplysninger 
[…]« 
2. Afgørelse 2009 /316 
14. 2., 6. og 12. betragtning til afgørelse 2009 /316 har følgende ordlyd: 
»(2) Oplysninger om straffedomme , som en medlemsstats statsborgere idømme s af andre 
medlemsstater, cirkulerer ikke effektivt på det nuværende grundlag, som er den europæiske 
konvention af 20. april 1959 om gensidig retshjælp i straffesager. Der er derfor behov for mere 
effektive og enkle procedurer for udveksling af sådanne oplysninger på EU-plan […]. 
[…] 
(6) Denne afgørelse har til formål at gennemføre ramme afgørelse 2009 /315[…] med henblik på at 
oprette og udvikle et edb-system til udveksling af oplysninger om domme mellem 
medlemsstaterne. […]. Der bør […] oprettes et standard format, som gør det muligt at udveksle 
oplysninger i en ensartet og elektronisk form, der let kan maskinoversættes, så vel som på andre 
måder, hvorved den elektroniske udveksling af oplysninger om domme mellem medlemsstaternes 
centrale myndigheder kan tilrettelægges og gøres lettere. 
[…] 
ECLI:EU:C:2018 :65 5 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
(12) Referencetabellerne med kategorier af strafbare handlinger og kategorier af straffe og 
foranstaltninger i denne afgørelse bør lette maskinoversættelse og muliggøre gensidig forståelse 
af de udvekslede oplysninger ved hjælp af et system af koder. […]« 
15. Denne afgørelses artikel 1, der fastsætter afgørelsens genstand, bestemme r: 
»Denne afgørelse indfører det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre (ECRIS). 
I denne afgørelse fastlægges også elementerne i et standard format til elektronisk udveksling mellem 
medlemsstaterne af oplysninger, der hentes fra strafferegistre, navnlig oplysninger om den strafbare 
handling, der ligger til grund for domme n, og oplysninger om domme ns indhold […]« 
16. Den nævnte afgørelses artikel 3, der har overskriften »Det europæiske informationssystem 
vedrørende strafferegistre (ECRIS)«, bestemme r i stk. 1: 
»ECRIS er et decentraliseret it-system, der bygger på de enkelte medlemsstaters strafferegistre. Det 
består af følgende elementer: 
a) en samme nkoblingssoftware, […] 
medlemsstaternes strafferegistre som gør det muligt at udveksle oplysninger mellem 
[…]« 
17. Artikel 4 
bestemme r: i afgørelse 2009 /316, der har overskriften »Format til overførsel af oplysninger«, 
»1. Når medlemsstaterne overfører oplysninger i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 7 i 
ramme afgørelse 2009 /315[…] vedrørende den strafbare handlings betegnelse eller juridiske 
klassifikation og den gældende lovbestemme lse, henviser de til den tilsvarende kode for hver af de 
strafbare handlinger, der er nævnt i overførslen, jf. tabellen over strafbare handlinger i bilag A. […] 
Medlemsstaterne kan også give disponible oplysninger om graden af fuldbyrdelse og medvirken i den 
strafbare handling og en eventuel hel eller delvis fritagelse for strafansvar eller recidivisme. 
2. Når medlemsstaterne overfører oplysninger i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, og artikel 7 i 
ramme afgørelse 2009 /315[…] vedrørende domme ns indhold, især straffen og eventuelle supplerende 
straffe, sikkerhedsforanstaltninger og efterfølgende afgørelser om ændring af domme ns håndhævelse, 
henviser de til den tilsvarende kode for hver af de straffe og foranstaltninger, der er omfattet af 
overførslen, jf. tabellen over straffe og foranstaltninger i bilag B. […] 
Medlemsstaterne giver også, hvor det er relevant, disponible oplysninger om arten af og/eller 
betingelserne for fuldbyrdelse af den idømte straf eller foranstaltning, som fastsat i parametrene i bilag 
B. […]« 
3. Rammeafgørelse 2008 /675 
18. 2., 5.-8. og 13. betragtning til ramme afgørelse 2008 /675 har følgende ordlyd: 
»(2) Den 29. november 2000 vedtog Rådet […] et program for foranstaltninger med henblik på 
gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager […], hvori der 
foreskrives »Vedtagelse af et eller flere instrumenter, der indfører princippet om, at retten i en 
medlemsstat skal være i stand til at tage hensyn til endelige afgørelser i straffesager afsagt af en 
ECLI:EU:C:2018 :65 6 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
domstol i en anden medlemsstat, med henblik på at vurdere lovovertræderens kriminelle fortid, 
overveje, om der er tale om gentagelsestilfælde, og fastlægge, hvilken straf der skal pålægges, 
samt de nærmere vilkår for fuldbyrdelsen«. 
[…] 
(5) Det bør fastslås som et princip, at medlemsstaterne bør tillægge domme afsagt i andre 
medlemsstater samme retsvirkninger som nationale domme i overensstemme lse med national ret, 
uanset om disse retsvirkninger ifølge national ret betragtes som spørgsmål om faktiske forhold 
eller som retlige spørgsmål af processuel eller materiel kara kter. Denne ramme afgørelse tager 
imidlertid ikke sigte på at harmonisere de konsekvenser, som tidligere domme skal have ifølge de 
forskellige nationale lovgivninger, og forpligtelsen til at tage hensyn til tidligere domme afsagt i 
andre medlemsstater eksisterer kun i det omfang, der tages hensyn til tidligere nationale domme i 
henhold til national ret. 
(6) I modsætning til andre instrumenter tager denne ramme afgørelse ikke sigte på fuldbyrdelse i en 
medlemsstat af retsafgørelser, der er truffet i andre medlemsstater, men tager snarere sigte på at 
gøre det muligt at knytte konsekvenser til en tidligere dom afsagt i en medlemsstat i forbindelse 
med en ny straffesag i en anden medlemsstat i det omfang, sådanne konsekvenser er knyttet til 
tidligere nationale domme i henhold til lovgivningen i den anden medlemsstat. Denne 
ramme afgørelse indebærer derfor ingen forpligtelse til at tage hensyn til sådanne tidligere domme i 
f.eks. tilfælde, hvor de oplysninger, der er fremskaffet i henhold til relevante instrumenter, ikke er 
tilstrækkelige, hvor den handling, som udløste den tidligere dom, ikke ville have givet anledning til 
en national dom, eller hvor den tidligere idømte sanktion ikke kendes i det nationale retssystem. 
(7) De retsvirkninger, der tillægges en dom afsagt i en anden medlemsstat, bør svare til 
retsvirkningerne af en national afgørelse, der træffes i fasen før retssagen, under selve retssagen og i 
domsfuldbyrdelsesfasen. 
(8) Når der under en straffesag i en medlemsstat foreligger oplysninger om en tidligere dom afsagt i en 
anden medlemsstat, bør det så vidt muligt undgås, at den berørte person behandles dårligere, end 
hvis den tidligere dom havde været en national dom. 
[…] 
(13) I denne ramme afgørelse respekteres de mange forskellige nationale løsninger og procedurer, der 
er nødvendige for at tage hensyn til en tidligere dom afsagt i en anden medlemsstat. Udelukkelse 
af muligheden for på ny at prøve en tidligere dom bør ikke være til hinder for, at en medlemsstat 
om nødvendigt kan træffe en afgørelse om at tillægge sådanne tidligere domme samme 
retsvirkninger. Procedurerne omkring en sådan afgørelse bør imidlertid, i betragtning af den tid 
og de procedurer eller formalia, der kræves, ikke gøre det umuligt at tillægge en tidligere dom 
fra en anden medlemsstat tilsvarende retsvirkninger.« 
19. Denne ramme afgørelses artikel 1, stk. 1, bestemme r: 
»Formålet med denne ramme afgørelse er at fastsætte, på hvilke betingelser der i forbindelse med en 
straffesag mod en person i en medlemsstat skal tages hensyn til tidligere domme afsagt mod samme 
person for andre forhold i andre medlemsstater.« 
ECLI:EU:C:2018 :65 7 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
20. Den nævnte ramme afgørelses artikel 3, der har overskriften »Hensyntagen til domme afsagt i andre 
medlemsstater i forbindelse med en ny straffesag«, bestemme r: 
»1. Medlemsstaterne sikrer, at der i forbindelse med en straffesag mod en person tages hensyn til 
tidligere domme afsagt mod samme person for andre forhold i andre medlemsstater, om hvilke der er 
fremskaffet oplysninger i henhold til relevante instrumenter om gensidig retshjælp eller om udveksling 
af oplysninger fra strafferegistre, i det omfang der tages hensyn til tidligere nationale domme , og at 
sådanne domme tillægges samme retsvirkninger som tidligere nationale domme i overensstemme lse 
med national ret. 
2. Stk. 1 finder anvendelse i fasen før retssagen, under selve retssagen og i domsfuldbyrdelsesfasen, 
navnlig med hensyn til de relevante procedureregler, herunder reglerne for varetægtsfængsling, 
kvalifikationen af overtrædelsen, straffens type og omfang og reglerne for fuldbyrdelse af afgørelsen. 
3. Hensyntagen til tidligere domme afsagt i andre medlemsstater, jf. stk. 1, har ikke som virkning, at 
den medlemsstat, der gennemfører den nye retssag, griber ind i, ophæver eller på ny prøver tidligere 
domme eller eventuelle afgørelser vedrørende disses fuldbyrdelse. 
4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, jf. stk. 3, i det omfang hensyntagen til den tidligere dom, såfremt 
denne havde været en national dom afsagt i den medlemsstat, der gennemfører den nye retssag, i 
overensstemme lse med denne medlemsstats nationale ret ville have som virkning at gribe ind i, 
ophæve eller på ny prøve den tidligere dom eller en eventuel afgørelse vedrørende dens fuldbyrdelse. 
[…]« 
B. Ung arsk ret 
1. Lov om international retshjælp i straffesager 
21. § 46 i a nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996 . évi XXX VIII. törvény (lov nr. XXX VIII af 
1996 om international retshjælp i straffesager, herefter »lov om international retshjælp i straffesager«) 
er affattet som følger: 
»1. Justitsministeren modtager underretninger med henblik på anerkendelse af retsvirkningen af en 
udenlandsk dom samt anmodninger fra udlandet om overførsel af fuldbyrdelsen af en straf eller en 
frihedsberøvende foranstaltning, […] og videresender dem til den kompe tente ret […] 
2. Proceduren for anerkendelse af domme , der er fremsendt af den centrale myndighed, som er 
udpeget hertil af en anden medlemsstat i [Unionen], skal indledes inden den dato for slettelse af det 
strafbare forhold, som fremgår af de oplysninger, der er vedlagt medlemsstatens dom. 
3. Medmindre andet er fastsat i denne lov, anvendes de almindelige bestemme lser vedrørende særlige 
procedurer i kapitel XXIX i a büntetőeljárásról szóló 1998 évi XIX. törvény [lov nr. XIX om 
strafferetspleje af 1998 , herefter »lov om strafferetspleje af 1998« ], på proceduren for den kompe tente 
ret […]« 
22. § 47 i lov om international retshjælp i straffesager, der indgår i kapitel 1 i denne lovs afsnit IV, og 
som har overskriften »Anerkendelse af retsvirkningen af udenlandske domme «, bestemme r: 
»1. Endelige domme , som er afsagt af udenlandske retter, har samme retsvirkning som domme , der er 
afsagt af ungarske retter, forudsat at det søgsmål mod lovovertræderen, der er behandlet i udlandet, og 
den idømte straf eller den anvendte foranstaltning ikke er i strid med den ungarske retsorden. 
ECLI:EU:C:2018 :65 8 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
[…] 
3. Såfremt den ungarske ret anerkender den udenlandske doms retsvirkning, skal forholdene anses for 
at være blevet behandlet ved endelig dom af den ungarske ret. 
[…]« 
23. Endelig bestemme r denne lovs § 48: 
»1. Når den ungarske ret træffer afgørelse, er den bundet af de faktiske omstændigheder, som den 
udenlandske ret har konstateret. 
2. Under proceduren fastlægger den ungarske ret, hvilke retlige konsekvenser domme n har ifølge 
bestemme lserne i ungarsk ret. Hvis den straf eller foranstaltning, som den udenlandske ret har idømt, 
ikke er fuldstændigt i overensstemme lse med bestemme lserne i ungarsk ret, fastsætter den ungarske ret 
i sin afgørelse, hvilken straf eller foranstaltning der skal pålægges ifølge bestemme lserne i ungarsk ret, 
således at denne så vidt muligt svarer til den straf eller foranstaltning, som den udenlandske ret har 
idømt, og udtaler sig – såfremt der er fremsat anmodning om fuldbyrdelse – om straffens eller 
foranstaltningens konsekvens for fuldbyrdelsen. 
3. Ved fastsættelsen af den gældende straf eller foranstaltning skal der henvises til den gældende lov på 
det tidspunkt, hvor overtrædelsen blev begået. Hvis det fremgår af den gældende ungarske lov på det 
tidspunkt, hvor den gældende straf eller foranstaltning fastsættes, at det pågældende forhold ikke 
længere defineres som en lovovertrædelse, eller at det skal straffes mindre strengt, finder denne nye lov 
anvendelse. 
4. Hvis den udenlandske ret har pålagt en samlet straf som følge af et samme nfald af flere 
overtrædelser, og visse af de forhold, der er behandlet i domme n, ikke er defineret som en 
overtrædelse i henhold til bestemme lserne i ungarsk ret og ikke på andet grundlag kan anerkendes i 
Ungarn, udelader den ungarske ret dette forhold i sin afgørelse og fastsætter straffen under 
hensyntagen til de øvrige faktiske omstændigheder, som domme n er baseret på, i overensstemme lse 
med büntető törvénykönyvs [straffelovbogen 10] bestemme lser om strafudmåling. 
5. Hvis den frihedsberøvende straf, som den udenlandske ret har idømt, ikke er forenelig med 
bestemme lserne i ungarsk ret med hensyn til fuldbyrdelsesmåden eller varigheden, fastsætter den 
ungarske ret straffen og dens varighed med hensyn til den overtrædelse, som i henhold til 
bestemme lserne i ungarsk ret stemme r overens med de faktiske omstændigheder, som domme n er 
baseret på, inden for de ramme r for strafudmåling, der er fastsat i den ungarske straffelovbog, og i 
overensstemme lse med bestemme lserne om idømme lse af straf samt under hensyntagen til reglerne 
om fastsættelse af fuldbyrdelsesmåden og om bevilling af prøveløsladelse. Hvis varigheden af den 
frihedsberøvelse, som den udenlandske ret har idømt, er kortere end den, der ville gælde i henhold til 
bestemme lserne i ungarsk ret, herunder under hensyntagen til straffelovbogens bestemme lser om 
strafnedsættelse, skal varigheden af den frihedsberøvelse, som den ungarske ret fastsætter, svare til 
varigheden af den frihedsberøvelse, som den udenlandske ret har idømt. Den straf, som den ungarske 
ret fastsætter, kan ikke være længere end den straf, som den udenlandske ret har idømt. 
6. Hvis den udenlandske ret har idømt frihedsberøvelse og fastslået fuldbyrdelse for en bestemt 
tidsmæssig del heraf, mens fuldbyrdelsen af den øvrige tidsmæssige del er blevet udsat, anerkender 
den ungarske ret frihedsberøvelsen, som om den dømte er blevet bevilget prøveløsladelse. I sådanne 
tilfælde kan retten, når den skal fastsætte tidspunktet for bevilling af prøveløsladelse, undlade at følge 
straffelovbogens § 38, stk. 2, og – hvis prøveløsladelsens varighed i henhold til straffelovbogens § 39, 
10 – Herefter »straffelovbogen«. 
ECLI:EU:C:2018 :65 9 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
stk. 1, er længere end varigheden af den udsættelse, som er fastsat i den udenlandske rets dom – 
straffelovbogens § 39, stk. 1. I sådanne tilfælde skal prøveløsladelsens varighed være af samme længde 
som den udsættelse, der er fastsat i den udenlandske rets dom, og straffen anses for udstået, når den på 
denne måde fastsatte sidste dag af prøveløsladelsen er forløbet. 
7. Den ungarske ret underretter det organ, som forvalter strafferegistret, om anerkendelsen af den 
udenlandske doms retsvirkning. 
[…]«. 
2. Lov om strafferetspleje af 1998 
24. Når der er afsagt endelig dom vedrørende det strafferetlige hovedspørgsmål, træffes der afgørelse 
om de strafferetlige accessoriske spørgsmål med tilknytning til hovedspørgsmålet ved »særlige« 
procedurer i henhold til ungarsk strafferet, dvs. der er tale om forenklede procedurer. 
3. A bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által magyar 
állampolgárokkal szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a bűnügyi és rendészeti 
biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló 2009 . évi XLVII. törvény 
25. Afsnit III i a bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által 
magyar állampolgárokkal szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a bűnügyi és rendészeti 
biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló 2009 . évi XLVII. törvény (lov nr. XLVII af 2009 om 
strafferegistret, om registret over domme afsagt over ungarske statsborgere i andre medlemsstater i 
Den Europæiske Union samt om registret over biometriske data og politiregisteret) har overskriften 
»Registret over domme afsagt over ungarske statsborgere i andre medlemsstater i Den Europæiske 
Union«. 
26. Denne lovs § 31 bestemme r: 
»Behandlingen af oplysningerne i registret over domme afsagt af retter i [EU-]medlemsstater […] over 
ungarske statsborgere (herefter »registret over domme afsagt i medlemsstaterne«) har for så vidt angår 
de oplysninger, der fremgår af en endelig dom afsagt i en anden [EU-]medlemsstat […], som fastslår 
den ungarske statsborgers skyld (herefter »domme afsagt i medlemsstaterne«), til formål: 
a) at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne inden for ramme rne af samarbejdet 
mellem medlemsstaterne i straffesager 
b) at tage hensyn til disse oplysninger, som den domfældte foreholdes i forbindelse med en straffesag, 
der er indledt på grundlag af en mistanke, som er opstået i forbindelse med begåelsen af en anden 
overtrædelse.« 
27. Den nævnte lovs § 32 bestemme r: 
»Oplysninger om ungarske statsborgere, der ved endelig dom afsagt i en anden [EU-]medlemsstat […] 
er kendt skyldige, indføres i registret over domme afsagt i medlemsstaterne.« 
ECLI:EU:C:2018 :65 10 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
28. Den samme lovs § 33 bestemme r: 
»1. Registret over domme afsagt i medlemsstaterne omfatter følgende oplysninger, der fremgår af 
domme afsagt i andre medlemsstater, og som er meddelt de centrale myndigheder, der er udpeget af 
hver enkelt medlemsstat: 
a) den pågældendes identitetsoplysninger 
b) dato for domfældelsen, dato, hvor domme n blev endelig, og retsinstansens benævnelse 
c) navnet på den overtrædelse, der ligger til grund for domme n, domme ns retlige beskrivelse og 
datoen, hvor overtrædelsen blev begået 
d) oplysning om sanktioner og foranstaltninger og fuldbyrdelsen heraf. 
[…]« 
II. De faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål 
29. Den 8. januar 2016 idømte Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i Wiener 
Neustadt, Østrig) Dániel Bertold Lada, der er ungarsk statsborger, en frihedsberøvende straf på 14 
måneder for forsøg på indbrudstyveri af ejendele til en værdi af et større beløb. Denne domstol 
besluttede, at han skulle afsone 11 måneder af denne straf, og udsatte fuldbyrdelsen af tre måneders 
fængselsstraf. 
30. Den nævnte domstol afsagde dom i et offentligt retsmøde, hvor den tiltalte, der var 
varetægtsfængslet, gav møde. Den tiltalte blev bistået af en advokat, og han kunne udtrykke sig på sit 
modersmål med hjælp fra en tolk. 
31. Efter anmodning fra justitsministeriet fremsendte Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale 
domstol i Wiener Neustadt) ministeriet den dom, der var afsagt i sagen, og en samme nfatning af de 
nødvendige oplysninger. 
32. Justitsministeriet fremsendte dokumenterne, affattet på tysk, til den forelæggende ret, Szombathelyi 
Törvényszék (retten i Szombathelyi, Ungarn), som havde materiel og stedlig kompe tence til i henhold 
til § 46 i lov om international retshjælp i straffesager at gennemføre den »procedure for anerkendelse 
af retsvirkningen af udenlandske domme «, der er fastsat i denne lov. 
33. Den forelæggende har anført, at det indledningsvis bl.a. skal efterprøves, om de grundlæggende 
rettigheder og de væsentligste bestemme lser i lov om strafferetspleje af 1998 var blevet overholdt i 
forbindelse med den udenlandske sag. 
34. Denne ret har på dette grundlag undersøgt de fremsendte dokumenter og har fået disse 
dokumenter oversat til ungarsk. Under behandlingen af sagen har den udpeget en advokat for Dániel 
Bertold Lada og har fastslået, at den af Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i 
Wiener Neustadt) afsagte dom, hvormed denne blev domfældt, ikke er indeholdt i det ungarske 
strafferegister, men i ECRIS. Den forelæggende ret har endvidere konstateret, at fængselsstraffen var 
under fuldbyrdelse. 
ECLI:EU:C:2018 :65 11 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
35. Den forelæggende ret har forklaret, at der for i Ungarn at anerkende retsvirkningen af den dom, 
som Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i Wiener Neustadt) har afsagt over 
Dániel Bertold Lada, skal indledes en ny særlig procedure, der udgør en ny straffesag. Inden for 
ramme rne af denne sag skal den overtrædelse, som den domfældte har begået, vurderes i henhold til 
straffelovbogen, i den affattelse, som var gældende på det tidspunkt, hvor overtrædelsen blev begået, 
eller på tidspunktet for domsafsigelsen, og under hensyn til de faktiske omstændigheder, der lå til 
grund for den udenlandske dom. 
36. Hvad angår den foreliggende anerkendelsesprocedure har den forelæggende ret anført, at den 
straffelovbog, der blev vedtaget ved 2012 . évi C. törvény (lov nr. C af 2012 ), finder anvendelse såvel på 
tidspunktet for de faktiske omstændigheder som på tidspunktet for domsafsigelsen, dvs. på tidspunktet 
for anerkendelsen af retsvirkningen af den udenlandske dom, og at de overtrædelser, som er blevet 
begået, og som er blevet pådømt i udlandet, ifølge denne straffelovbog inden for ramme rne af 
anerkendelsesproceduren skal gøres til genstand for en ny klassificering i henhold til ungarsk ret. 
37. Den forelæggende ret har tilføjet, at punkterne i den udenlandske domskonklusion for så vidt angår 
de således fastslåede overtrædelser bl.a. skal omformuleres i henhold til den gældende straffelovbog, 
også selv om dette resulterer i en strafferetlig sanktion af en anden art eller rækkev idde. 
38. Den forelæggende ret har anført, at proceduren for anerkendelse af retsvirkningen af udenlandske 
domme i Ungarn i henhold til §§ 46-48 i lov om international retshjælp i straffesager i praksis fører til 
en ny vurdering og klassificering, under hensyntagen til de konkrete omstændigheder i sagen, af 
forhold, der allerede er behandlet i afgørelsen fra den udenlandske straffedomstol, og idømme lse (eller 
fastsættelse) af ungarske sanktioner. Den pågældende domstol foretager således en ændring eller en ny 
klassificering af den udenlandske dom i henhold til bestemme lserne i ungarsk ret og anvender en ny 
sanktion og i givet fald en ny foranstaltning. Den ungarske ret kan således i henhold til §§ 46-48 i lov 
om international retshjælp i straffesager på baggrund af de samme faktiske omstændigheder erklære 
den domfældte skyldig i andre overtrædelser, der er forskellige fra dem, der er fastslået i den 
udenlandske sag, og idømme den pågældende en anden straf eller foranstaltning, som er forskellig fra 
den, der er blevet truffet bestemme lse om i den udenlandske sag. 
39. Den forelæggende ret har bemærket, at denne særlige procedure giver anledning til tvivl om, 
hvorvidt bestemme lserne i ungarsk ret tilsidesætter det princip om gensidig anerkendelse, der er 
fastsat i den primære EU-ret. Dette bekræftes af § 47, stk. 3, i lov om international retshjælp i 
straffesager, hvoraf det som nævnt fremgår, at »[s]åfremt den ungarske ret anerkender den 
udenlandske doms retsvirkning, skal forholdene anses for at være blevet behandlet ved endelig dom af 
den ungarske ret«. Det synes således at følge af bestemme lserne i ungarsk ret, at en dom afsagt af en 
ret i en anden medlemsstat kun sidestilles med en dom afsagt i Ungarn med mulighed for at 
håndhæve dens øvrige konsekvenser over for den berørte person, når en ungarsk ret har anerkendt 
den nævnte doms retsvirkning i Ungarn ved denne særlige anerkendelsesprocedure. Det følger med 
andre ord af bestemme lserne i ungarsk ret, at der ikke kan tages hensyn til den udenlandske dom i 
Ungarn, før en ungarsk ret i henhold til denne særlige procedure har anerkendt denne dom. 
40. Den forelæggende ret har endvidere bemærket, at den særlige anerkendelsesprocedure ikke blot 
består i en automatisk implementering af den udenlandske dom. Den ungarske ret kan inden for 
ramme rne af denne procedure nemlig pålægge en straf af en anden art eller med en anden 
rækkev idde end den straf, der er blevet anvendt i udlandet, eller endog anerkende domme n og 
anlægge den vurdering, at de forhold, der udgør overtrædelsen, skal straffes med en hårdere straf. 
Retsvirkningen af den udenlandske dom anerkendes således ved en ny afgørelse. Den forelæggende ret 
er af den opfattelse, at denne situation medfører en upræcis implementering i Ungarn af den 
udenlandske dom eller medfører en ny dom afsagt i en anden medlemsstat mod den samme person 
og vedrørende de samme forhold, eftersom den pågældende i henhold til bestemme lserne i ungarsk 
ret skal dømme s skyldig for nye overtrædelser under den særlige procedure, idet denne domfældelse 
skal indføres i det ungarske strafferegister. Dette rejser spørgsmålet om, hvorvidt den særlige 
ECLI:EU:C:2018 :65 12 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
anerkendelsesprocedure er forenelig med princippet ne bis in idem, hvilket skal afklares ved hjælp af en 
fortolkning af artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem 
regeringerne for staterne i Den Økono miske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den 
Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser 11 og artikel 50 i Den 
Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder 12. 
41. Den forelæggende ret har præciseret, at bestemme lserne i loven om international retshjælp i 
straffesager, der fastsætter en procedure for anerkendelse af udenlandske domme , har til formål at 
gøre det muligt at indføre de straffe, der idømme s ved en sådan dom, i det ungarske strafferegister, 
forudsat at en ungarsk ret har anerkendt domme ns retsvirkning. Den anerkendte dom kan således i 
givet fald på et senere tidspunkt danne grundlag for at klassificere den domfældte som lovovertræder, 
der har begået en eller flere tidligere overtrædelser. 
42. Den forelæggende har videre bemærket, at anvendelsen af bestemme lserne i ungarsk ret fører til en 
situation, hvor, som følge af anerkendelsesproceduren, for den domfældtes vedkomme nde 
overtrædelser og straffe, som er anerkendt i henhold til ungarsk ret, fremgår af det ungarske 
strafferegister, mens oplysningerne om den udenlandske dom fortsat fremgår af ECRIS. 
43. Endelig har den forelæggende præciseret, at der i det konkrete tilfælde ikke er tale om fuldbyrdelse 
i Ungarn af sanktioner, der er idømt ved en dom afsagt af en ret i en anden medlemsstat, og at 
proceduren i en sådan situation ville have et andet retsgrundlag, nemlig az Európai Unió tagállamaival 
folytatott bűnügyi együttműködésről szóló 2012 . évi CLXXX. törvény (lov nr. CLXXX af 2012 om 
samarbejde mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union i straffesager) 13. 
44. Den forelæggende ret ønsker oplyst, om en sådan anerkendelsesprocedure er i overensstemme lse 
med EU-retten, navnlig under hensyn til princippet om gensidig anerkendelse inden for området for 
retligt samarbejde i straffesager og princippet ne bis in idem, således som disse principper er fastsat i 
den primære EU-ret. 
45. På baggrund af de spørgsmål, som den forelæggende ret har forelagt i den foreliggende sag, er det 
den 13. september 2016 blevet besluttet til den forelæggende ret at fremsende dom af 9. juni 2016 , 
Balogh 14, hvori Domstolen fastslog, at ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316 skal fortolkes 
således, at de er til hinder for vedtagelsen af en national lovgivning, der indfører en særlig procedure, 
som består i, at en ret i en medlemsstat anerkender en endelig retsafgørelse truffet af en ret i en anden 
medlemsstat, hvorved en person er blevet dømt for en overtrædelse. 
46. Ved skrivelse indgået til Domstolen den 12. oktober 2016 har Szombathelyi Törvényszék (retten i 
Szombathelyi) besluttet at opretholde anmodningen om præjudiciel afgørelse, idet den har anført, at 
de faktiske omstændigheder, der gav anledning til dom af 9. juni 2016 , Balogh 15, kun vedrørte udgifter 
til oversættelse og tolkning med henblik på, at den pågældende person kunne anvende sit modersmål 
under den ungarske anerkendelsesprocedure. 
47. Den forelæggende ret har endvidere anført, at denne dom ikke har ført til, at de ungarske retter nu 
følger en ensartet praksis. Visse retter anvender således fortsat under henvisning til de særlige 
kara kteristika, der kendetegner en ramme afgørelse i EU-retten, de særlige procedurer, idet de afventer 
en ændring af den ungarske lovgivning. Andre retter har henlagt sager eller afventer, at der udvikles en 
11 – EFT 2000 , L 239, s. 19.  
12 – Herefter »chartret«.  
13 – Når dette er sagt, har den ungarske regering i sit skriftlige indlæg præciseret, at det er den samme særlige anerkendelsesprocedure, der finder  
anvendelse i tilfælde af, at der i Ungarn anmodes om fuldbyrdelse af en dom, der er afsagt af en ret i en anden medlemsstat. 
14 – C-25/15, EU:C:2016 :423. 
15 – C-25/15, EU:C:2016 :423. 
ECLI:EU:C:2018 :65 13 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
ny retspraksis. Den forelæggende ret har bemærket, at såfremt det måtte blive fastslået, at den 
ungarske lovgivning ikke er forenelig med den primære EU-ret, skal de ungarske retter, for hvilke 
sådanne sager er indbragt, automatisk se bort fra denne lovgivning og princippet om gensidig 
anerkendelse af retsafgørelser på det strafferetlige område vil fuldt ud have forrang. 
48. Vurderingen af, om den særlige anerkendelsesprocedure er forenelig med princippet om gensidig 
anerkendelse kræver i øvrigt efter den forelæggende rets opfattelse, at der foretages en undersøgelse af 
langt mere omfattende spørgsmål end dem, der blev behandlet i dom af 9. juni 2016 , Balogh 16. I den 
foreliggende sag skal det endvidere konkret undersøges, om den nationale ret kan træffe 
foranstaltninger, der i forhold til de foranstaltninger, som den ret, der har afsagt den udenlandske 
dom, har besluttet, på den ene eller den anden måde ændrer denne dom. 
49. Den forelæggende ret har endvidere bemærket, at den særlige anerkendelsesprocedure, der er 
fastsat i den ungarske lovgivning, endnu ikke er blevet undersøgt ud fra princippet ne bis in idem. 
Denne procedure bør imidlertid undersøges i lyset af dette princip og princippet om gensidig 
anerkendelse, idet den kompe tente ungarske ret under den nævnte procedure i henhold til gældende 
ungarsk ret foretager en klassificering af de overtrædelser, der allerede er blevet pådømt i udlandet, og 
kan anvende straffe og andre foranstaltninger, der er forskellige fra de sanktioner, der er idømt ved den 
udenlandske dom. Der kan således opstå den situation, at der i den udenlandske dom og den ungarske 
afgørelse fastslås helt forskellige overtrædelser med hensyn til de samme forhold. Det samme gør sig 
gældende med hensyn til straffen, idet den straf, der er idømt i Ungarn imidlertid ikke må være 
strengere end den, der er idømt i udlandet. 
50. Den forelæggende ret er endvidere af den opfattelse, at ramme afgørelse 2008 /675 er relevant for 
den omhandlede procedure, idet der ikke kan tages hensyn til den dom, der er afsagt over Dániel 
Bertold Lada i udlandet, i forbindelse med en senere straffesag, uden forudgående anvendelse af den 
særlige anerkendelsesprocedure. 
51. På denne baggrund har Szombathelyi Törvényszék (retten i Szombathelyi) besluttet at opretholde 
følgende præjudicielle spørgsmål: 
»1. Skal artikel 67 [TEUF] og 82 [TEUF] fortolkes således, at de er til hinder for behandlingen af en ved 
national lov fastsat strafferetlig procedure eller anden national procedure om »anerkendelse« eller 
gennemførelse i en medlemsstat af retsvirkningen af en udenlandsk dom, som resulterer i, at den 
udenlandske dom skal anses for at være afsagt af en national ret, med hensyn til en [person], i hvis 
straffesag der allerede foreligger en endelig afgørelse truffet ved den udenlandske dom, som er 
afsagt af en ret i en anden medlemsstat i Den Europæiske Union? 
2. Er en procedure, som er fastsat i en medlemsstat i Den Europæiske Union, helt konkret den, som 
er fastsat i §§ 46-48 i [lov om international retshjælp i straffesager] »om anerkendelse af 
retsvirkningen« i Ungarn [af udenlandske domme ] vedrørende en straffesag, der er behandlet, og 
hvori der er truffet en endelig afgørelse (med hensyn til den samme person og de samme forhold) 
i en anden medlemsstat – i lyset af […] ramme afgørelse 2008 /675 […] – forenelig med princippet 
»non bis in idem«, som er fastsat i [chartrets] artikel 50 […] og i artikel 54 i konventionen om 
gennemførelse af Schengenaftalen, når denne procedure rent faktisk ikke har til formål at 
fuldbyrde en sådan afgørelse, men at fastsætte grundlaget for, at afgørelsen tages i betragtning ved 
straffesager, som behandles efterfølgende?« 
16 – C-25/15, EU:C:2016 :423. 
ECLI:EU:C:2018 :65 14 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
III. Bedømm else 
52. Den forelæggende ret ønsker med de to præjudicielle spørgsmål, der efter min opfattelse skal 
behandles samlet, oplyst, om den særlige procedure for anerkendelse af udenlandske domme , der er 
fastsat i ungarsk ret, er forenelig med EU-retten og nærmere bestemt med princippet om gensidig 
anerkendelse, der er fastsat i artikel 67 TEUF og 82 TEUF, ramme afgørelse 2008 /675 og princippet ne 
bis in idem, der er fastsat i chartrets artikel 50 og i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af 
Schengenaftalen. 
53. Disse spørgsmål er forelagt af den nationale ret, der er i den ungarske retsorden er kompe tent til at 
gennemføre den særlige anerkendelsesprocedure vedrørende den dom, som Landesgericht Wiener 
Neustadt (den regionale domstol i Wiener Neustadt) har afsagt over Dániel Bertold Lada, således som 
denne procedure er fastsat i §§ 46-48 i lov om international retshjælp i straffesager. 
54. Det skal præciseres, at denne procedure for anerkendelse af udenlandske domme ikke i det 
foreliggende tilfælde gennemføres med henblik på at fuldbyrde den straf, der er idømt ved denne 
dom, i Ungarn, og heller ikke for at tage hensyn til den nævnte dom i forbindelse med en ny 
straffesag, som allerede er indledt mod Dániel Bertold Lada i Ungarn. 
55. §§ 46-48 i lov om international retshjælp i straffesager indfører en særlig procedure for 
forudgående anerkendelse, som gennemføres af de kompe tente ungarske retter, af endelige domme , 
der er afsagt af udenlandske retter med det formål at tillægge den afgørelse, hvorved disse domme 
anerkendes, den samme retsvirkning som en dom, der er afsagt af en ungarsk ret. 
56. Det fremgår af den beskrivelse, som den forelæggende ret har foretaget, at denne procedure 
indebærer, at der foretages en fornyet prøvelse af den pågældende udenlandske dom, hvilket kan føre 
til en ny klassificering af den overtrædelse, der har ført til denne dom, og en tilpasning af den idømte 
straf, såfremt disse forhold ikke er forenelige med den ungarske straffelovgivning. 
57. Inden for ramme rne af den særlige procedure for anerkendelse af en dom, der er afsagt af en ret i 
en anden medlemsstat, indledes der ikke en ny straffesag mod den person, som er genstand for en 
endelig straffedom, som kan føre til en ny domfældelse for det samme forhold. Denne procedure, 
hvorved den kompe tente ungarske ret ikke foretager en ny vurdering af de faktiske omstændigheder 
eller fastlægger graden af den pågældende persons strafferetlige ansvar, ligner tilsyneladende en 
eksekvaturprocedure og har snarere til formål at tilpasse den retlige konsekvens, som er fastsat i den 
udenlandske dom, således at den er i overensstemme lse med den ungarske straffelovgivning. 
Princippet ne bis in idem, der har til formål inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed 
at undgå, at en person, over for hvem der er afsagt endelig dom, retsforfølges for de samme forhold på 
flere medlemsstaters område som følge af, at den pågældende udøver sin ret til fri bevægelighed 17,er 
efter min opfattelse ikke relevant inden for ramme rne af den foreliggende sag. 
58. Som allerede anført har Domstolen allerede i dom af 9. juni 2016 , Balogh 18, haft lejlighed til at 
fastslå, at ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316 skal fortolkes således, at de er til hinder for 
gennemførelsen af denne særlige ungarske anerkendelsesprocedure. Domstolen fastslog nærmere 
bestemt, at indførelsen i strafferegistret af straffedomme afsagt af retter i domsstaten, som foretages af 
den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori den pågældende er statsborger, i henhold til den 
nævnte ramme afgørelse og afgørelse skal ske direkte på grundlag af den overførsel, som domsstatens 
centrale myndigheder har foretaget via ECRIS af oplysninger vedrørende straffedomme ne i form af 
17 – Jf. i denne retning dom af 29.6.2016 , Kossowski (C-486/14, EU:C:2016 :483, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis). 
18 – C-25/15, EU:C:2016 :423. 
ECLI:EU:C:2018 :65 15 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
koder 19. På denne baggrund kan indførelsen i strafferegistret hverken afhænge af en forudgående 
gennemførelse af en procedure til retslig anerkendelse af straffedomme , såsom den særlige ungarske 
procedure, eller af en overførsel af straffedomme n til den medlemsstat, hvori den pågældende er 
statsborger, med henblik på en sådan anerkendelse 20. 
59. Domstolen tog endvidere i dom af 21. september 2017 , Beshkov 21, stilling til den særlige bulgarske 
anerkendelsesprocedure. Domstolen fastslog således, at ramme afgørelse 2008 /675 skal fortolkes således, 
at den er til hinder for, at en medlemsstats hensyntagen til en tidligere dom, der er afsagt af en 
domstol i en anden medlemsstat, kan undergives de kompe tente retter i denne første medlemsstats 
gennemførelse af en national procedure for forudgående anerkendelse. 
60. Domstolen fastslog i disse to domme , at sådanne nationale procedurer for anerkendelse af 
udenlandske domme er i strid med princippet om gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser i 
straffesager som fastsat i artikel 82, stk. 1, TEUF, som har erstattet artikel 31 EU, der ligger til grund 
for ramme afgørelse 2009 /315, afgørelse 2009 /316 og ramme afgørelse 2008 /675 22. Dette princip er 
navnlig til hinder for, at der i forbindelse med en national anerkendelsesprocedure foretages en 
fornyet prøvelse af domme , der er afsagt i andre medlemsstater 23. 
61. Henset til Domstolens stillingtagen i disse to domme er det berettiget at spørge, hvilke grunde der 
kunne give Domstolen anledning til på ny at tage stilling til, om denne form for national procedure for 
anerkendelse af udenlandske domme er i overensstemme lse med EU-retten, selv om dette spørgsmål 
kan anses for fuldt og endeligt besvaret i de nævnte domme . Der kan efter min opfattelse identificeres 
tre grunde. 
62. For det første synes de forklaringer, som den ungarske regering har anført i sit skriftlige indlæg, at 
anfægte den forudsætning, som lå til grund for Domstolens ræsonnement i dom af 9. juni 2016 , 
Balogh 24, nemlig at indførelsen i det ungarske strafferegister af straffedomme over ungarske 
statsborgere, der var afsagt af retter i andre medlemsstater, var betinget af, at den særlige ungarske 
anerkendelsesprocedure først var gennemført. Det var med udgangspunkt i denne forudsætning, at 
Domstolen fortolkede ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316, som udgør retsforskrifter, der 
har til formål at lette en hurtig videregivelse af oplysninger om straffedomme mellem medlemsstater, 
og som derfor er til hinder for, at indførelsen af disse oplysninger i det ungarske strafferegister er 
betinget af, der først er gennemført en national anerkendelsesprocedure. 
63. Den ungarske regering har nærmere bestemt i sit skriftlige indlæg forklaret, at en dom afsagt i en 
medlemsstat i henhold til lov nr. XLVII af 2009 om strafferegistret, om registret over domme afsagt 
over ungarske statsborgere i andre medlemsstater i Den Europæiske Union samt om registret over 
biometriske data og politiregisteret, såfremt myndigheden i denne medlemsstat har fremsendt denne 
dom i det rette format og med et korrekt indhold, således at domme n kan indføres i registret, nemlig 
vil blive indført uden gennemførelsen af en særlig procedure i registret over domme afsagt over 
ungarske statsborgere af retter i medlemsstaterne, idet dette register administreres af 
strafferegisterkontoret. Det fremgår af denne beskrivelse, at den ungarske regering er af den opfattelse, 
at den ungarske lovgivning i det væsentlige er i overensstemme lse med bestemme lserne i 
ramme afgørelse 2009 /315. Det følger af disse forklaringer, at den særlige procedure for anerkendelse 
af domme afsagt af retter i andre medlemsstater gennemføres uafhængigt af den indførelse, der sker af 
disse domme , i registret. 
19 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 48).  
20 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 49).  
21 – C-171/16, EU:C:2017 :710.  
22 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 54), og af 21.9.2017 , Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :710, præmis 36).  
23 – Dom af 21.9.2017 , Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :710, præmis 36).  
24 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
ECLI:EU:C:2018 :65 16 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
64. Når dette er sagt, bekræfter de oplysninger, der fremgår af forelæggelsesafgørelsen, snarere 
antagelsen om, at den særlige anerkendelsesprocedure gennemføres forud for og med henblik på 
indførelsen af udenlandske domme afsagt over ungarske statsborgere i strafferegisteret. 
65. Jeg vil i denne forbindelse henvise til § 48, stk. 7, i lov om international retshjælp i straffesager, som 
den forelæggende ret har henvist til, hvoraf fremgår, at »[d]en ungarske ret underretter det organ, som 
forvalter strafferegistret, om anerkendelsen af den udenlandske doms retsvirkning«. Den forelæggende 
ret har endvidere anført, at nye overtrædelser, således som de måtte følge af den ungarske lovgivning, 
dvs. efter at der er foretaget en ny klassificering inden for ramme rne af den særlige 
anerkendelsesprocedure, skal meddeles det nationale strafferegister 25. Den samme ret har endvidere 
under sagen konstateret, at den dom, som Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i 
Wiener Neustadt) har afsagt over Dániel Bertold Lada, ikke fremgik af det ungarske strafferegister, 
men af ECRIS. Endelig har den nævnte ret præciseret, at bestemme lserne i kapitel 1 i afsnit IV i lov 
om international retshjælp i straffesager har til formål at sikre, at den udenlandske dom fremgår af 
det ungarske strafferegister, når en ungarsk ret har anerkendt domme ns retsvirkninger 26. Jeg udleder 
af disse oplysninger, at indførelsen af en udenlandsk dom i det ungarske strafferegister sker, efter at 
denne dom er blevet anerkendt i henhold til den særlige procedure. 
66. Som den forelæggende ret har anført, kan den kompe tente ungarske ret i henhold til 
bestemme lserne i ungarsk ret i forbindelse med den særlige anerkendelsesprocedure, på baggrund af 
de samme faktiske omstændigheder, desuden erklære en person, der er genstand for en udenlandsk 
straffedom, skyldig i overtrædelser, der er forskellige fra dem, der er fastslået i den udenlandske 
straffesag og idømme den pågældende en straf eller foranstaltning, der er forskellig fra den, der er 
fastsat i denne sag 27. Den forelæggende ret har i denne forbindelse bemærket, at gennemførelsen af 
den særlige anerkendelsesprocedure fører til en situation, hvor, som følge af anerkendelsesproceduren, 
for den domfældtes vedkomme nde overtrædelser og straffe, som er anerkendt i henhold til ungarsk ret, 
fremgår af det ungarske strafferegister, mens oplysningerne om den udenlandske dom fortsat fremgår 
af ECRIS 28. 
67. En sådan uoverensstemme lse mellem de oplysninger, der fremgår af ECRIS, og de oplysninger, der 
fremgår af det ungarske strafferegister, er i strid med den ordning for udveksling og bevaring af 
oplysninger om straffedomme , der er indført med ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316. 
68. Spørgsmålet om, hvorvidt den særlige procedure for anerkendelse af domme afsagt af en ret i en 
anden medlemsstat netop gennemføres med henblik på at indføre disse domme i det ungarske 
strafferegister, er under alle omstændigheder et spørgsmål om fortolkning af national ret, som ikke 
henhører under Domstolens kompe tence 29. 
69. Hvad endvidere angår den praksis, som justitsministeriet synes at følge, og som består i at anmode 
om, at den udenlandske dom fremsendes til dette ministerium, før den domfældelse, der fremgår af 
denne dom, indføres i det ungarske strafferegister, skal det bemærkes, at denne praksis er i strid med 
den ordning, der er indført ved ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316. Disse retsforskrifter 
har nemlig til formål at indføre et hurtigt og effektivt system for udveksling af oplysninger om 
straffedomme afsagt i de forskellige EU-medlemsstater 30. Disse oplysninger overføres således mellem 
medlemsstaternes centrale myndigheder via ECRIS i form af koder, der svarer til hver af de strafbare 
handlinger og sanktioner, der er nævnt i overførslen 31. Overførslen af en straffedom, der er afsagt af 
25 – Jf. forelæggelsesafgørelsen, punkt 28.  
26 – Jf. forelæggelsesafgørelsen, punkt 30.  
27 – Jf. forelæggelsesafgørelsen, punkt 32.  
28 – Jf. forelæggelsesafgørelsen, punkt 33.  
29 – Jf. i denne retning dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 39 og den deri nævnte retspraksis).  
30 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 52).  
31 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 44).  
ECLI:EU:C:2018 :65 17 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
retten i en anden medlemsstat, til den centrale myndighed i den medlemsstat, hvori den pågældende er 
statsborger, foretages således kun, hvis det er påkrævet af hensyn til særlige omstændigheder, og det 
kan ikke systematisk kræves med henblik på at indføre nævnte straffedom i den førstnævnte 
medlemsstats strafferegister 32. Jeg bemærker i denne forbindelse, at den ungarske regering ikke har 
fremført nogen særlig omstændighed, der kan begrunde anmodningen om fremsendelse af den af 
Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i Wiener Neustadt) afsagte dom til 
justitsministeriet. 
70. På baggrund af ovenfor anførte betragtninger foreslår jeg derfor Domstolen at bekræfte det 
ræsonnement, som den redegjorde for i præmis 28-35 og præmis 41-55 i dom af 9. juni 2016 , 
Balogh 33. Jeg vil fastholde det standpunkt, som jeg redegjorde for i punkt 36-67 i det forslag til 
afgørelse, som jeg fremsatte i den samme sag, og hvortil jeg henviser 34. 
71. For det andet har såvel den forelæggende ret som den ungarske regering samme nholdt den særlige 
anerkendelsesprocedure med bestemme lserne i ramme afgørelse 2008 /675. Det fremgår i denne 
forbindelse af de forklaringer, der er blevet afgivet over for Domstolen, at de kompe tente ungarske 
retters gennemførelse af denne procedure er en forudgående formalitet, der er nødvendig for i 
forbindelse med en ny straffesag at kunne tage hensyn til en straffedom, som en ret i en anden 
medlemsstat tidligere har afsagt. Den ungarske regering har i denne forbindelse fremhævet, at det 
inden for ramme rne af denne særlige anerkendelsesprocedure er nødvendigt at tilpasse en sådan dom 
til den ungarske strafferetslovgivning. Hvis der ikke blevet foretaget en sådan forudgående tilpasning, 
ville det ikke være muligt at tage hensyn til den nævnte dom i forbindelse med fremtidige straffesager, 
der i givet fald måtte blive indledt mod den person, der er genstand for den udenlandske straffedom. 
72. Som jeg har bemærket ovenfor, er der ikke på nuværende tidspunkt indledt en ny straffesag mod 
Dániel Bertold Lada i Ungarn, hvilket kunne give anledning til at tvivle på relevansen af 
ramme afgørelse 2008 /675, der i henhold til denne afgørelses artikel 1, stk. 1, har til formål »at 
fastsætte, på hvilke betingelser der i forbindelse med en straffesag mod en person i en medlemsstat skal 
tages hensyn til tidligere domme afsagt mod samme person for andre forhold i andre medlemsstater« 35. 
Denne situation adskiller sig i denne forbindelse fra Trayan Beshkovs situation, idet der var indledt en 
ny straffesag mod ham i Bulgarien, i hvilken forbindelse der opstod spørgsmål om, hvorvidt der skulle 
tages hensyn til en tidligere dom, der var afsagt af en østrigsk ret 36. 
73. Når dette er sagt, er det klart, at uanset i hvilken situation den særlige anerkendelsesprocedure 
anvendes, vil den være i strid med den ordning, der er indført ved ramme afgørelse 2008 /675, for så 
vidt som den udgør en forudgående formalitet, der ikke er fastsat i denne ramme afgørelse, og som 
udgør en betingelse for at anvende denne procedure. Den ungarske lovgiver har med andre ord 
udformet denne procedure med det formål at forberede hensyntagen til udenlandske domme i 
forbindelse med fremtidige og eventuelle straffesager. Denne procedure synes derfor efter de ungarske 
myndigheders opfattelse tæt forbundet med gennemførelsen af ramme afgørelse 2008 /675. Det er derfor 
hensigtsmæssigt for at give den forelæggende ret mulighed for at træffe afgørelse vedrørende tvisten i 
hovedsagen, og nærmere bestemt at tage stilling til, om denne ret skal eller ikke skal gennemføre den 
nationale anerkendelsesprocedure, at Domstolen gengiver hovedindholdet af det resultat, som den 
nåede frem til i præmis 35-38 og 40 i dom af 21. september 2017 , Beshkov 37, nemlig at ramme afgørelse 
32 – Dom af 9.6.2016 , Balogh (C-25/15, EU:C:2016 :423, præmis 46).  
33 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
34 – C-25/15, EU:C:2016 :29.  
35 – Min fremhævelse.  
36 – Jf. dom af 21.9.2017 , Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :710).  
37 – C-171/16, EU:C:2017 :710.  
ECLI:EU:C:2018 :65 18 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
2008 /675 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstats hensyntagen til en tidligere 
dom afsagt af en domstol i en anden medlemsstat undergives de kompe tente retter i den første 
medlemsstats gennemførelse af en national procedure for forudgående anerkendelse. Jeg henviser til 
punkt 27-31 i det forslag til afgørelse, som jeg fremsatte i den nævnte sag 38. 
74. I modsætning til, hvad den tjekkiske og den ungarske regering har anført, kan 13. betragtning til 
ramme afgørelse 2008 /675 ikke forstås således, at den betyder, at en medlemsstat har mulighed for at 
undergive en dom, der er afsagt af en ret i en anden medlemsstat, en national 
anerkendelsesprocedure, før det er muligt at tage hensyn til denne dom inden for ramme rne af en ny 
straffesag. 
75. Som Europa-Kommissionen har anført i Rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om 
medlemsstaternes gennemførelse af ramme afgørelse 2008 /675, bidrager denne ramme afgørelse »til at 
fremme den gensidige tillid til den strafferetlige lovgivning og til retsafgørelser inden for EU, da den 
udgør et incitament til at udvikle en retskultur, hvor der i princippet tages hensyn til tidligere 
domfældelser, der har fundet sted i andre medlemsstater« 39. Denne ramme afgørelses artikel 3, stk. 1, 
samme nholdt med femte betragtning hertil, fastsætter en pligt for medlemsstaterne til at sikre, dels at 
der i forbindelse med en ny straffesag mod en person tages hensyn til tidligere domme afsagt mod 
samme person for andre forhold i andre medlemsstater, om hvilke der er fremskaffet oplysninger i 
henhold til relevante instrumenter om gensidig retshjælp eller om udveksling af oplysninger fra 
strafferegistre, i det omfang der tages hensyn til tidligere nationale domme i henhold til national ret, 
dels at sådanne domme tillægges samme retsvirkninger som tidligere nationale domme i 
overensstemme lse med national ret. 
76. Ramme afgørelse 2008 /675 er således underlagt ækvivalensprincippet 40. Ifølge dette princip er 
hensyntagen til tidligere domme afsagt af en ret i en anden medlemsstat kun påkrævet af en national 
ret, som er blevet forelagt en ny straffesag, for så vidt som denne hensyntagen er mulig i en rent intern 
situation. 
77. Dette krav har en klar forbindelse til virkeliggørelsen af området med frihed, sikkerhed og 
retfærdighed og herved til den gensidige anerkendelse, som ikke kun kræver, at der tages hensyn til 
den udenlandske dom, men også, at den respekteres. 
78. Når en ret, som træffer afgørelse i en sag, tager hensyn til en tidligere udenlandsk dom, kan den 
derfor ikke ændre den på nogen måde. Dette princip er fastsat i artikel 3, stk. 3, i ramme afgørelse 
2008 /675. Den nationale ret, som skal træffe afgørelse i en efterfølgende sag, skal ganske enkelt 
tillægge denne afgørelse de retsvirkninger, som ville være blevet tillagt en tidligere national afgørelse i 
henhold til national lov. 
79. Som Domstolen præciserede i dom af 21. september 2017 , Beshkov 41, forbyder artikel 3, stk. 3, i 
og 13. betragtning til denne ramme afgørelse udtrykkeligt en fornyet prøvelse af tidligere domme afsagt 
i andre medlemsstater, idet der skal tages hensyn til disse domme , således som de blev afsagt 42. 
38 – C-171/16, EU:C:2017 :386.  
39 – COM(2014 ) 312 final, s. 12.  
40 – Jf. femte til syvende betragtning til denne ramme afgørelse.  
41 – C-171/16, EU:C:2017 :710.  
42 – Jf. dom af 21.9.2017 , Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :710, præmis 37).  
ECLI:EU:C:2018 :65 19 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
80. I modsætning til, hvad den tjekkiske og den ungarske regering har anført, og selv om det af 13. 
betragtning også fremgår, at denne ramme afgørelse respekterer de mange forskellige nationale 
løsninger og procedurer, der er nødvendige for at tage hensyn til en tidligere dom afsagt i en anden 
medlemsstat, og ikke er til hinder for, at en medlemsstat om nødvendigt kan træffe en afgørelse om at 
tillægge sådanne tidligere domme samme retsvirkninger, kan vedtagelsen af en sådan afgørelse derfor 
og under ingen omstændigheder indebære gennemførelsen af en national procedure for forudgående 
anerkendelse som den i hovedsagen omhandlede 43. 
81. Det kan konkluderes, at selv om det fremgår af 13. betragtning til ramme afgørelse 2008 /675, at en 
medlemsstat om nødvendigt kan træffe en afgørelse om at tillægge en tidligere dom retsvirkninger, er 
det et krav, at denne afgørelse respekterer de regler, der er nævnt i samme ramme afgørelses artikel 3, 
stk. 3, dvs. at den ikke består i en fornyet prøvelse af denne dom. 
82. Der er i denne forbindelse stor forskel mellem dels at vedtage en afgørelse ved at foretage en 
fornyet prøvelse af en tidligere udenlandsk dom, som således kan føre til en ny klassificering af 
overtrædelsen og en ændring af den straf, der er pålagt ved denne dom, dels at vedtage en afgørelse, 
der præciserer den konkrete fremgangsmåde for hensyntagen til en udenlandsk dom i forbindelse med 
en ny straffesag, eller som præciserer grundene til, at det ikke er muligt at tage hensyn hertil i den 
konkrete sag. 
83. Den første løsning er direkte i strid med princippet om gensidig anerkendelse, mens den anden 
løsning derimod er udtryk for den konkrete gennemførelse af dette princip. 
84. De oplysninger, der fremgår af 13. betragtning til ramme afgørelse 2008 /675, har efter min 
opfattelse alene til formål at tillægge medlemsstaterne en skønsbeføjelse til at fastlægge de konkrete 
fremgangsmåder, hvorefter medlemsstaternes retter skal tage hensyn til domme , der tidligere er afsagt 
i en anden medlemsstat. Det skal således præciseres, at ramme afgørelse 2008 /675 ikke harmoniserer de 
retsvirkninger, der skal tillægges tidligere domme 44. Anvendelsen af princippet om gensidig 
anerkendelse indebærer, at domme afsagt i en anden medlemsstat tillægges samme værdi og får 
samme virkninger som tidligere afsagte nationale domme . Med andre ord opstiller denne 
ramme afgørelse et »ligestillingsprincip« for andre medlemsstaters afgørelser i forhold til nationale 
domme 45. Den nævnte ramme afgørelse overlader det derimod til de nationale lovgivninger at drage 
konsekvenserne af dette princip, hvilket viser, at formålet på ingen måde er at harmonisere de 
virkninger, som de enkelte medlemsstater knytter til tidligere domme , idet de fortsat udelukkende 
reguleres af national lovgivning 46. I mangel af harmonisering fastsætter medlemsstaterne derfor i deres 
nationale lovgivninger forskellige retsvirkninger, som i øvrigt kan finde anvendelse i henhold til 
forskellige regler og på forskellige trin i straffesagen. 
85. Kommissionen konstaterer i begrundelsen for dens forslag til ramme afgørelse, at virkningerne af 
tidligere domme er meget forskellige afhængig af, hvilket nationalt retssystem der er tale om. I nogle 
medlemsstater er eksistensen af en tidligere dom et rent formelt forhold, og det overlades til de 
kompe tente myndigheder at tage hensyn dertil, når de træffer afgørelse. I andre medlemsstater findes 
der lovfæstede regler for gentagelsestilfælde i bred forstand, der tillægger en tidligere dom visse 
retsvirkninger, idet disse virkninger ikke er omfattet af de kompe tente myndigheders skønsbeføjelser. I 
de tilfælde, hvor der foreligger lovgivning om gentagelsestilfælde, anfører Kommissionen, at 
43 – Jf. analogt dom af 21.9.2017 , Beshkov (C-171/16, EU:C:2017 :710, præmis 38).  
44 – Jf. femte betragtning til ramme afgørelse 2008 /675.  
45 – Jf. forslag til Rådets ramme afgørelse om hensyntagen til straffedomme afsagt i andre medlemsstater i Den Europæiske Union i forbindelse  
med en ny straffesag [KOM(2005 ) 91 endelig, begrundelse, s. 3]. Herefter »forslaget til ramme afgørelse«. 
46 – Jf. forslaget til ramme afgørelse (begrundelse, s. 5). 
ECLI:EU:C:2018 :65 20 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
medlemsstaterne skal fastsætte de tilfælde, hvor der kan knyttes tilsvarende virkninger til en dom 
afsagt i en anden medlemsstat. Faktisk afspejler de nationale lovgivninger om gentagelsestilfælde ofte 
direkte den struktur for overtrædelser og straffe, der eksisterer på nationalt niveau, bl.a. i alle de 
tilfælde hvor der findes regler for særlige gentagelsestilfælde 47. 
86. Henset til disse forklaringer kan 13. betragtning til ramme afgørelse 2008 /675 derfor ikke forstås 
således, at den tillader gennemførelsen af en national procedure for anerkendelse af straffedomme , der 
er afsagt i andre medlemsstater, som den i hovedsagen omhandlede. En sådan udvidende læsning vil 
være i strid med princippet om gensidig anerkendelse af disse domme . De meget restriktive 
betingelser i 13. betragtning til denne ramme afgørelse viser i øvrigt, at medlemsstaternes mulighed for 
at træffe en afgørelse om at tillægge en tidligere udenlandsk dom de samme retsvirkninger under 
hensyntagen til forbuddet mod at foretage en fornyet prøvelse af denne dom kun undtagelsesvis kan 
anvendes konkret i de helt åbenbare situationer, hvor det vil være muligt at gennemføre denne 
prøvelse inden for det korte tidsrum, der følger af denne betragtning. 
87. Jeg udleder af de ovenfor nævnte betragtninger, at den ordning, der er indført ved ramme afgørelse 
2008 /675, er til hinder for, at en medlemsstat fastsætter bestemme lse om, at domme afsagt af retter i 
andre medlemsstater skal undergives en national anerkendelsesprocedure, i hvilken forbindelse der 
foretages en fornyet prøvelse af disse domme , som kan indebære ændringer heraf med henblik på at 
tilpasse dem til straffelovgivningen i den pågældende medlemsstat. Jeg bemærker i denne forbindelse, 
at den særlige anerkendelsesprocedure, der er fastsat i ungarsk ret, kan føre til en ny klassificering af 
den overtrædelse, der har været genstand for en endelig afgørelse ved en ret i anden medlemsstat, og 
en tilpasning af den straf, der er idømt, i henhold til den ungarske straffelovgivning. 
88. Den ungarske regering har over for Domstolen ganske vist forklaret, at denne regering efter dom af 
9. juni 2016 , Balogh 48, besluttede, at den særlige procedure for anerkendelse af udenlandske domme 
ikke systematisk skal finde anvendelse 49. Det skal imidlertid fremhæves, at selv om dette på sin vis 
udgør en skærpende omstændighed, er det ikke den systematiske anvendelse af denne procedure, der i 
sig selv begrunder konstateringen af, at den nævnte procedure ikke er forenelig med ramme afgørelse 
2008 /675. Det, der kendetegner denne manglende forenelighed, er den omstændighed, at denne 
procedure, selv om den kun gennemføres i forbindelse med en ny straffesag, der faktisk er indledt 
mod en person, som er genstand for en tidligere dom afsagt af en ret i en anden medlemsstat, og ikke 
systematisk uafhængigt af, om der indledes en ny straffesag, dels udgør en forudgående formalitet, der 
indebærer et krav om, at der skal tages hensyn til en tidligere dom, dels består i en fornyet prøvelse af 
denne dom, der kan medføre ændringer heraf med henblik på at tilpasse den til den ungarske 
straffelovgivning. 
89. Det skal bemærkes, at den ordning, der er indført ved ramme afgørelse 2008 /675, grundlæggende 
adskiller sig på dette punkt i forhold til den ordning, der er indført ved Rådets ramme afgørelse 
2008 /909/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på 
domme i straffesager om idømme lse af frihedsstraffe eller frihedsberøvende foranstaltninger med 
henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union 50. Den førstnævnte ramme afgørelse giver nemlig ikke 
mulighed for at foretage tilpasninger af udenlandske domme med henblik på at tage hensyn til disse i 
forbindelse med en ny straffesag, mens artikel 8 i sidstnævnte ramme afgørelse fastsætter strenge 
betingelser for, at den kompe tente myndighed i udstedelsesstaten kan tilpasse den sanktion, der er 
idømt i udstedelsesstaten, som således udgør de eneste undtagelser til den principielle forpligtelse, 
som påhviler nævnte myndighed, til at anerkende den dom, der er fremsendt til myndigheden, og til 
at fuldbyrde sanktionen, hvis varighed og art svarer til det, der er fastsat i den dom, som er afsagt i 
47 – Jf. forslaget til ramme afgørelse (s. 5 og 6).  
48 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
49 – Den ungarske regering har i retsmødet anført, at denne udvikling er omsat til lovgivning i en ny lov, der trådte i kraft den 1.1.2018 .  
50 – EUT 2008 , L 327, s. 27.  
ECLI:EU:C:2018 :65 21 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
udstedelsesstaten 51. Den ungarske regering kan imidlertid ikke påberåbe sig en sådan mulighed for at 
tilpasse den udenlandske dom inden for ramme rne af den foreliggende sag, idet det er ubestridt, at 
denne sag ikke vedrører gennemførelsen af den særlige anerkendelsesprocedure med henblik på 
fuldbyrdelse i Ungarn af den dom, som Landesgericht Wiener Neustadt (den regionale domstol i 
Wiener Neustadt) har afsagt over Dániel Bertold Lada. 
90. Endelig skal jeg fremhæve, at forekomsten af en procedure som den, de ungarske myndigheder 
gennemfører, før en udenlandsk straffedom kan indføres i det nationale strafferegister, uanset om 
dette sker automatisk eller ikke, efter min opfattelse ikke synes at tjene noget formål inden for 
ramme ne af den ordning, der er indført ved ramme afgørelse 2009 /315 og afgørelse 2009 /316, og er 
derfor i strid med disse retsforskrifter. Disse retsforskrifter har som hovedformål at koordinere de 
oplysninger, som fremgår af alle medlemsstaternes strafferegistre. Problemet fremstår mere enkelt, 
hvis man ser på det grundlæggende formål, som varetages med strafferegistret. 
91. Et strafferegister giver de judicielle myndigheder mulighed for at indhente viden om, hvorvidt en 
bestemt person er blevet domfældt, hvilken straf den pågældende er blevet idømt og hvilket forhold 
den pågældende har begået, hvilket gør det muligt i givet fald at fastslå eller udelukke, om der 
foreligger gentagelsestilfælde, og at kontrollere, om den idømte straf er blevet fuldbyrdet. 
92. Indførelsen i strafferegistret udgør ikke i sig selv en hensyntagen til eller en fuldbyrdelse af en dom. 
Den judicielle myndighed konsulterer strafferegistret i forbindelse med en senere retsforfølgning og 
undersøger, om dette register indeholder oplysninger om en dom, som den skal tage hensyn til eller 
fuldbyrde. Det er kun i denne situation og afhængigt af omstændighederne, at den ret, der i 
forbindelse med en ny straffesag skal tage stilling, vil undersøge, om ramme afgørelse 2008 /675 finder 
anvendelse i forbindelse med hensyntagen til en dom, eller om ramme afgørelse 2008 /909 finder 
anvendelse i forbindelse med fuldbyrdelsen af denne dom. 
93. For det tredje har den forelæggende ret anmodet Domstolen om at fortolke den primære EU-ret, 
dvs. artikel 82, stk. 1, TEUF, der fastsætter princippet om gensidig anerkendelse af domme og 
retsafgørelser i straffesager, idet den har fremhævet, at de nationale retter således vil kunne undlade at 
anvende den ungarske lovgivning, der er i strid med den primære EU-ret, hvilket de ikke vil have 
mulighed for, hvis Domstolen begrænser sig til at fortolke ramme afgørelserne og konkludere, at den 
nationale lovgivning er i strid med disse ramme afgørelser 52. På denne baggrund opstår spørgsmålet 
om, hvorvidt ramme afgørelserne kan påberåbes for de nationale retter med henblik på at udelukke 
anvendelsen af en modstridende national lovgivning. 
94. Det er efter min opfattelse klart, at den særlige ungarske procedure er i direkte strid med 
princippet om gensidig anerkendelse i artikel 82, stk. 1, TEUF. Som Kommissionen med føje har 
anført, er denne procedure nemlig til hinder for den automatiske anerkendelse af domme afsagt i andre 
medlemsstater, idet denne procedure kræver, at der i stedet for en automatisk anerkendelse af disse 
domme træffes en national afgørelse, der alene kan have retsvirkninger i den ungarske retsorden. 
Ordlyden af § 47, stk. 3, i lov om international retshjælp i straffesager er i denne forbindelse meget 
klar, idet det fremgår, at »[s]åfremt den ungarske ret anerkender den udenlandske doms retsvirkning, 
skal forholdene anses for at være blevet behandlet ved endelig dom af den ungarske ret«. Det skal 
tilføjes, at den afgørelse, som træffes af den kompe tente ungarske ret i henhold til den særlige 
anerkendelsesprocedure, i givet fald kan indebære en tilpasning af den udenlandske dom med henblik 
på at bringe den i overensstemme lse med den ungarske lovgivning. Dette bekræftes af § 48, stk. 2-6, i 
lov om international retshjælp i straffesager. 
51 – Jf. dom af 8.11.2016 , Ognyanov (C-554/14, EU:C:2016 :835, præmis 36). 
52 – Jf. den forelæggende rets besvarelse af en anmodning om oplysninger fra Domstolen, punkt 1 og 5. Jf. ligeledes punkt 47 i nærværende 
forslag til afgørelse. 
ECLI:EU:C:2018 :65 22 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
95. Domstolen kan derfor vælge at koncentrere sit svar til den forelæggende ret om artikel 82, stk. 1, 
TEUF. Denne artikel fastsætter nemlig princippet om gensidig anerkendelse af domme og 
retsafgørelser i straffesager og har erstattet artikel 31 EU, som såvel ramme afgørelse 2009 /315 og 
afgørelse 2009 /316 som ramme afgørelse 2008 /675 er baseret på. 
96. Dette er imidlertid ikke den tilgang, som Domstolen anlagde i dom af 9. juni 2016 , Balogh 53,og af 
21. september 2017 , Beshkov 54, for blot at nævne disse domme , hvori Domstolen i sagsfremstillingen 
henviste til princippet om gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser i straffesager og derefter 
foretog en fortolkning af den afledte EU-ret, der gennemfører dette princip. 
97. Denne tilgang skal efter min opfattelse fortsættes, idet det netop er den afledte EU-ret, der 
præciserer de betingelser og grænser, der gælder for anvendelsen af princippet om gensidig 
anerkendelse af domme og retsafgørelser i straffesager, når der henses til de særlige forhold, der 
kendetegner de forskellige trin i en straffeprocedure, og i hvilken forbindelse det kan være påkrævet, 
at Domstolen foretager en præcisering. 
98. Domstolen skal imidlertid også præcisere, hvilke konsekvenser de nationale retter skal drage, når 
det konstateres, at en national lovgivning ikke er forenelig med en ramme afgørelse, og navnlig klart 
fastslå, at disse retter, når de ikke finder det muligt at fortolke en sådan national lovgivning i 
overensstemme lse med den afledte EU-ret, i medfør af princippet om EU-rettens forrang har en 
forpligtelse til ikke at anvende denne modstridende nationale lovgivning. 
99. Jeg har allerede behandlet dette spørgsmål i det forslag til afgørelse, som jeg fremsatte i den sag, 
der gav anledning til dom af 29. juni 2017 , Popławski 55. Efter denne dom forelagde rechtbank 
Amsterdam (retten i første instans i Amsterdam, Nederlandene) på ny Domstolen et spørgsmål, der 
bl.a. vedrørte denne problemstilling, i den verserende sag Popławski (C-573/17). Domstolen har 
således ved flere lejligheder fået mulighed for at præcisere, om en national domstol, når den finder, at 
det ikke er muligt at anlægge en fortolkning af den nationale lovgivning, der er i overensstemme lse 
med en ramme afgørelse, har pligt til at undlade at anvende denne nationale lovgivning. 
100. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at konstateringen af, at en ramme afgørelse ikke har 
direkte virkning, ikke kan skjule den omstændighed, at denne ramme afgørelse i medfør af artikel 34, 
stk. 2, litra b), EU 56, er bindende for medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede formål, men 
overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen 57. Det 
fremgår endvidere af Domstolens faste praksis, at medlemsstaterne skal træffe alle almindelige eller 
særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af deres forpligtelser i henhold til en 
ramme afgørelse 58. 
101. Det følger nærmere bestemt af Domstolens faste praksis, at en ramme afgørelses bindende 
virkning indebærer en forpligtelse for de nationale myndigheder, herunder de nationale retter, til at 
anlægge en overensstemme nde fortolkning af national ret. Disse retter er ved anvendelsen af national 
ret forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke denne lovgivning i lyset af ramme afgørelsens ordlyd 
og formål med henblik på at nå det med ramme afgørelsen tilsigtede resultat. Denne forpligtelse til 
overensstemme nde fortolkning af national ret er uadskilleligt forbundet med EUF-traktatens system, 
idet den giver de nationale retter mulighed for inden for ramme rne af deres kompe tence at sikre sig 
EU-rettens fulde virkning, når de afgør de tvister, der er indbragt for dem 59. 
53 – C-25/15, EU:C:2016 :423.  
54 – C-171/16, EU:C:2017 :710.  
55 – C-579/15, EU:C:2017 :503. Forslag til afgørelse fremsat den 15.2.2017 (Popławski, C-579/15, EU:C:2017 :116).  
56 – I den affattelse, der følger af Amsterdamtraktaten.  
57 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 28 og den deri nævnte retspraksis).  
58 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 30 og den deri nævnte retspraksis).  
59 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis).  
ECLI:EU:C:2018 :65 23 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
102. Princippet om overensstemme nde fortolkning af national ret er ganske vist underlagt visse 
begrænsninger. Den nationale rets forpligtelse til at henvise til indholdet af en ramme afgørelse, når 
den fortolker og anvender de relevante nationale retsregler, begrænses således af generelle 
retsprincipper, herunder retssikkerhedsprincippet og princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft. 
Disse principper er navnlig til hinder for, at denne forpligtelse på grundlag af en ramme afgørelse og 
uafhængigt af en lov vedtaget til gennemførelse heraf kan føre til, at strafansvaret for dem, der 
overtræder ramme afgørelsens bestemme lser, fastlægges eller skærpes 60. Princippet om en 
overensstemme nde fortolkning kan endvidere ikke tjene som grundlag for en fortolkning contra legem 
af national ret 61. 
103. Det forholder sig dog således, at princippet om overensstemme nde fortolkning kræver, at de 
nationale retter gør alt, hvad der henhører under deres kompe tence – idet de tager national ret i dens 
helhed i betragtning, og idet de anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret – for at 
sikre den fulde virkning af ramme afgørelsen og for at nå et resultat, der er i overensstemme lse med 
det, der tilsigtes med ramme afgørelsen 62. Domstolen har i denne forbindelse tidligere fastslået, at 
forpligtelsen til at foretage en overensstemme nde fortolkning pålægger de nationale domstole i givet 
fald at ændre en fast retspraksis, såfremt denne er baseret på en fortolkning af national ret, som er 
uforenelig med formålene med en ramme afgørelse 63. Domstolen har ligeledes fastslået, at såfremt en 
national ret finder, at det er umuligt for den at fortolke den omhandlede nationale bestemme lse i 
overensstemme lse med ramme afgørelsen, fordi den er bundet af den øverste nationale domstols 
fortolkning af denne nationale bestemme lse i en fortolkende dom, tilkomme r det den forelæggende 
ret at sikre den fulde virkning af ramme afgørelsen, idet den om fornødent af egen drift skal undlade 
at anvende den fortolkning, som den øverste nationale domstol har anlagt, for så vidt som denne 
fortolkning ikke er forenelig med EU-retten 64. 
104. På grundlag af disse præciseringer vedrørende den forpligtelse til at foretage en 
overensstemme nde fortolkning, som påhviler de nationale retter, skal det bemærkes, at det i sidste 
ende påhviler den forelæggende ret at vurdere, om der kan anlægges en fortolkning af §§ 46-48 i lov 
om international retshjælp i straffesager, der er i overensstemme lse med ramme afgørelse 2009 /315 og 
ramme afgørelse 2008 /675. 
105. Da der hersker usikkerhed om, hvorvidt den forelæggende ret kan nå frem til en fortolkning af 
national ret, der er i overensstemme lse med EU-retten, er det efter min opfattelse nødvendigt i den 
situation, hvor det ikke er muligt at anlægge en sådan overensstemme nde fortolkning, at fastlægge, 
hvilke konkrete konsekvenser den forelæggende ret er forpligtet til at drage af den omstændighed, at 
§§ 46-48 i lov om international retshjælp i straffesager ikke er i overensstemme lse med ramme afgørelse 
2009 /315 og ramme afgørelse 2008 /675. 
106. Såfremt det ikke er muligt at anlægge en overensstemme nde fortolkning af de omhandlede 
nationale bestemme lser, er den forelæggende ret i princippet forpligtet til ikke at anvende disse 
bestemme lser for at sikre, at EU-retten anvendes fuldt ud. 
60 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis). 
61 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 33 og den deri nævnte retspraksis). 
62 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis). 
63 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 35 og den deri nævnte retspraksis). 
64 – Jf. dom af 29.6.2017 , Popławski (C-579/15, EU:C:2017 :503, præmis 36 og den deri nævnte retspraksis). 
ECLI:EU:C:2018 :65 24 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
107. Det skal i denne forbindelse fastslås, at selv om Domstolen allerede har haft lejlighed til at tage 
stilling til den retlige rækkev idde af de instrumenter, der er vedtaget inden for ramme rne af afsnit VI i 
EU-traktaten, der vedrører politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager, begrænsede den sig 
imidlertid i dom af 16. juni 2005 , Pupino 65, til at udvide anvendelsesområdet for dette princip om 
overensstemme nde fortolkning til disse instrumenter, idet den bemærkede, at en ramme afgørelse i 
denne forbindelse kan samme nlignes med et direktiv. 
108. Domstolen har til gengæld endnu ikke taget stilling til, om en national bestemme lses manglende 
overensstemme lse med en ramme afgørelse medfører en pligt for den nationale ret til at undlade at 
anvende denne nationale bestemme lse, når den ikke kan gøres til genstand for en overensstemme nde 
fortolkning. 
109. Som jeg redegjorde for i min stillingtagen af 28. april 2008 i Kozłowski-sagen 66, kan grundene til, 
at Domstolen i dom af 15. juli 1964 , Costa 67, fastslog, at medlemsstaterne efter frit at have samtykket i 
en overførsel af deres beføjelser til Fællesskabet ikke kan gøre en bestemme lse i deres nationale 
retsorden, uanset hvilken kara kter den måtte have, gældende frem for en bindende fællesskabsretsakt, 
overføres til en ramme afgørelse. En ramme afgørelse skal som enhver bindende EU-retsakt efter min 
opfattelse gå forud for enhver national bestemme lse, også af forfatningsmæssig art eller som del af en 
forfatning. Princippet om EU-rettens forrang kræver, at den nationale ret sikrer EU-rettens fulde 
virkning og »om fornødent af egen drift […] undlade[r] at anvende enhver modstående national 
bestemme lse« 68. 
110. Flere betragtninger taler for, at princippet om forrang bør anerkendes for ramme afgørelser, der er 
vedtaget inden for ramme rne af tredje søjle 69. 
111. Den første betragtning vedrører ordlyden. I denne henseende bemærkes, at med undtagelse af 
forbeholdet vedrørende den manglende direkte virkning af ramme afgørelser har EU-lovgiver baseret 
ordningen for ramme afgørelser på ordningen for direktiver, idet EU-lovgiver har fastsat, at 
ramme afgørelser »er bindende for medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, men overlader 
det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen« 70. Eftersom den 
eneste uomtvistelige særegenhed ved ramme afgørelser er begrænset til deres manglende direkte 
virkning 71, er der ingen grund til i øvrigt at udelukke, at disse instrumenter har forrang, med den 
begrundelse, at de er omfattet af området for mellemstatsligt samarbejde. 
112. Den anden betragtning vedrører Domstolens anerkendelse af den nationale rets forpligtelse til at 
anvende teknikken om overensstemme nde fortolkning med henblik på at sikre ramme afgørelsers fulde 
virkning og nå frem til en løsning, der er i overensstemme lse med ramme afgørelsernes formål. 
65 – C-105/03, EU:C:2005 :386.  
66 – C-66/08, EU:C:2008 :253.  
67 – 6/64, EU:C:1964 :66.  
68 – Jf. dom af 5.7.2016 , Ognyanov (C-614/14, EU:C:2016 :514, præmis 34).  
69 – Jf. i denne retning K. Lenaerts og T. Corthaut, »Of birds and hedges: the role of primacy in invoking norms of EU law«, European Law  
Review, Sweet and Maxwell, London, 2006 , s. 287-315. Jf. modsætningsvis S. Peers, »Salvation outside the church: judicial protection in the 
third pillar after the Pupino and Segi judgments«, Commo n Market Law Review, nr. 44, Issue 4, Wolters Kluwer Law and Business, Alphen 
aan den Rijn, 2007 , s. 883-929, især. s. 920, hvori anføres, at såfremt princippet om forrang og princippet om direkte virkning skulle 
anvendes på tredje søjle, ville det tilsidesætte hensigten hos traktaternes ophavsmænd. Forfatteren medgiver dog, at en anerkendelse af 
princippet om EU-rettens forrang inden for ramme rne af tredje søjle ville bestyrke effektivitetsprincippet og ikke udtrykkeligt ville 
tilsidesætte traktaternes ordlyd (s. 917). 
70 – Artikel 34, stk. 2, litra b), EU i den affattelse, der følger af Amsterdamtraktaten. 
71 – S. Prechal og T. Marguery kvalificerer den manglende direkte virkning af ramme afgørelser som en »lille særegenhed« i »La mise en œuvre 
des décisions-cadres une leçon pour les futures directives pénales?«, L’exécution du droit de l’Union, entre mécanismes comm unautaires et 
droits nationaux, Bruylant, Bruxelles, 2009 , s. 225-251, navnlig s. 250. 
ECLI:EU:C:2018 :65 25 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
113. For at begrunde anvendelsen af princippet om overensstemme nde fortolkning har Domstolen 
ganske vist ikke lagt princippet om forrang til grund, men princippet om loyalt samarbejde. 
Domstolen har således anført, at sidstnævnte princip – der bl.a. indebærer, at medlemsstaterne træffer 
alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af deres 
forpligtelser i henhold til EU-retten – ligeledes skal gælde i forbindelse med politisamarbejdet og det 
retlige samarbejde i straffesager, der i øvrigt helt og holdent bygger på samarbejdet mellem 
medlemsstaterne og institutionerne 72. Logikken bag dette ræsonnement blev allerede fremført i dom af 
10. april 1984 , von Colson og Kamann 73, idet Domstolen i denne dom bl.a. udledte forpligtelsen til 
overensstemme nde fortolkning af medlemsstaternes pligt til at træffe alle almindelige eller særlige 
foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af deres forpligtelser i henhold til EU-retten, idet Domstolen 
herved præciserede, at EU-retten gælder for alle myndighederne i medlemsstaterne, herunder også 
domstolene inden for deres kompe tence 74. 
114. Det forholder sig ikke desto mindre således, at kravet om overensstemme nde fortolkning, som 
Domstolen ifølge fast praksis anser for »uadskilleligt forbundet med EUF-traktatens system, idet den 
giver de nationale retter mulighed for inden for ramme rne af deres kompe tence at sikre sig 
EU-rettens fulde virkning, når de afgør de tvister, der er indbragt for dem« 75, følger af kravet om 
EU-rettens fulde virkning og nødvendigheden af at sikre EU-rettens forrang for medlemsstaternes 
nationale ret 76. Anerkendelsen af princippet om overensstemme nde fortolkning via princippet om 
loyalt samarbejde forudsætter endvidere nødvendigvis, at det medgives – selv hvis dette blot er 
underforstået – at EU-retten har forrang. Hvordan skulle forpligtelsen til loyalt samarbejde, som følger 
af EU-retten, således kunne begrunde, at den nationale ret er forpligtet til at ændre betydningen af sin 
nationale lovgivning på en måde, der er i overensstemme lse med EU-retten, såfremt denne forpligtelse 
ikke skulle anses for at veje tungere end den nationale rets forpligtelse til at afgøre tvisten i henhold til 
reglerne i dens nationale lovgivning? 
115. Den tredje betragtning er knyttet til udviklingen af den retlige ramme , der følger af afslutningen af 
den overgangsperiode, der er fastsat i protokol (nr. 36) om overgangsbestemme lser, der er knyttet som 
bilag til traktaterne. I medfør af nævnte protokols artikel 10, stk. 3, ophører den 
overgangsforanstaltning, som er indeholdt i artikel 10, stk. 1, med at have virkning fem år efter datoen 
for Lissabontraktatens ikrafttrædelse, dvs. den 30. november 2014 . Den endelige optagelse af tredje 
søjle i det område, der er omhandlet i EUF-traktatens tredje del, afsnit V, om et område med frihed, 
sikkerhed og retfærdighed, kræver en »fællesskabsretlig fortolkning« 77. I denne henseende bemærkes 
navnlig, at mens Domstolens kompe tence i medfør af den tidligere artikel 35 EU afspejlede den 
mellemstatslige kara kter af samarbejdet inden for tredje søjle, har Domstolen siden denne dato haft en 
automatisk og bindende præjudiciel kompe tence, eftersom den ikke længere er undergivet et krav om, 
at hver medlemsstat afgiver en erklæring om, at de anerkender denne kompe tence, og at de nationale 
retter kan forelægge sager for Domstolen. Det er på dette punkt interessant at bemærke, at Domstolen 
i sin dom af 16. juni 2005 , Pupino 78, baserede sig på »[b]etydningen af Domstolens kompe tence til at 
træffe præjudicielle afgørelser i henhold til artikel 35 EU« med henblik på at begrunde, at borgerne er 
berettigede til at påberåbe sig ramme afgørelser med henblik på at opnå en overensstemme nde 
72 – Jf. dom af 16.6.2005 , Pupino (C-105/03, EU:C:2005 :386, præmis 42).  
73 – 14/83, EU:C:1984 :153.  
74 – Jf. dom af 10.4.1984 , von Colson og Kamann (14/83, EU:C:1984 :153, præmis 26).  
75 – Jf. senest dom af 28.1.2016 , BP Europa (C-64/15, EU:C:2016 :62, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis).  
76 – Jf. i denne retning D. Simon, »La panacée de l’interprétation conforme: injection homéopathique ou thérapie palliative?«, De Rome à  
Lisbonne: les juridictions de l’Union européenne à la croisée des chemins, Mélanges en l’honneur de Paolo Mengozzi, Bruylant, Bruxelles, 2013 
s. 279-298. Denne forfatter finder, at »ophøjelsen af forpligtelsen til overensstemme nde fortolkning til den værdige stilling af »uadskilleligt 
forbundet med traktatens system« kan henføres direkte til […] [EU-rettens] forrang for medlemsstaternes nationale ret« (s. 282). Forfatteren 
tilføjer hertil, at »tilknytningen til EU-rettens forrang i almindelighed og ikke blot til gennemførelsen af direktiver i særdeleshed påvises ved 
forpligtelsen til at sikre en »EU-overensstemme nde« fortolkning af ikke alene gennemførelsesretsakten, men også af national ret i sin helhed, 
hvad end denne går forud for eller ligger efter direktivet« (s. 283). 
77 – S. Prechal og T. Marguery, »La mise en œuvre des décisions-cadres une leçon pour les futures directives pénales?«, L’exécution du droit de 
l’Union, entre mécanismes comm unautaires et droits nationaux, Bruylant, Bruxelles, 2009 , s. 225-251, navnlig s. 232. 
78 – C-105/03, EU:C:2005 :386. 
ECLI:EU:C:2018 :65 26 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
fortolkning af national ret ved medlemsstaternes domstole 79. Anerkendelsen af en kompe tence, der 
svarer til den, som Domstolen havde inden for ramme rne af første søjle, påviser en stærk 
konvergensproces mellem disse to søjler, som begrunder, at virkningerne af ramme afgørelser baseres 
på virkningerne af direktiver, naturligvis med undtagelse af den direkte virkning, som udtrykkeligt er 
udelukket. 
116. Af ovenstående betragtninger udleder jeg, at ramme afgørelsen i medfør af princippet om forrang 
skal gå forud for enhver national bestemme lse, som er i strid hermed. 
117. Det er efter min opfattelse endvidere væsentligt at bemærke, at Domstolen meget klart i dom af 
26. februar 2013 , Melloni 80, der vedrørte en fortolkning af Rådets ramme afgørelse 2002 /584/RIA af 
13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem 
medlemsstaterne 81, fastslog, at »[d]et følger […] af fast retspraksis, at i medfør af princippet om 
EU-rettens forrang, som er et væsentligt kendetegn ved Unionens retsorden […], kan den 
omstændighed, at en medlemsstat påberåber sig bestemme lser i national ret, selv hvis der er tale om 
forfatningsbestemme lser, ikke ændre EU-rettens virkning på denne stats område« 82. 
118. I overensstemme lse med logikken om ophævelse af samme nhængen mellem virkningen med 
henblik på »substitution« og »muligheden for at påberåbe sig et direktiv med henblik på 
udelukkelse« 83, finder jeg ikke, at ramme afgørelsens manglende direkte virkning betyder, at den 
nationale ret ikke har en forpligtelse til at undlade at anvende de bestemme lser i sin nationale 
lovgivning, som er uforenelige med EU-retten. Denne forpligtelse følger nemlig direkte af EU-rettens 
forrang for de nationale bestemme lser, der er til hinder for EU-rettens fulde virkning. 
119. De betragtninger, der er anført ovenfor, gælder efter min opfattelse så meget desto mere for 
afgørelser, der er truffet i henhold til artikel 34, stk. 2, litra c), EU, såsom afgørelse 2009 /316. 
120. Jeg er derfor af den opfattelse, at det påhviler den nationale ret, idet den skal tage den nationale 
lovgivning i dens helhed i betragtning og anvende fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne 
lovgivning, i videst mulige omfang at fortolke de i hovedsagen omhandlede nationale bestemme lser i 
lyset af ordlyden af og formålet med ramme afgørelse 2009 /315, afgørelse 2009 /316 og ramme afgørelse 
2008 /675. I tilfælde af, at en sådan fortolkning viser sig at være umulig, skal den nationale ret undlade 
at anvende disse nationale bestemme lser som værende i strid med EU-retten. 
IV. Forslag til afgørelse 
121. På baggrund af ovenfor anførte betragtninger foreslår jeg at besvare de af Törvényszék (retten i 
Szombathelyi, Ungarn) forelagte præjudicielle spørgsmål som følger: 
»1) Rådets ramme afgørelse 2009 /315/RIA af 26. februar 2009 om tilrettelæggelsen og indholdet af 
udvekslinger af oplysninger fra strafferegistre mellem medlemsstaterne og Rådets afgørelse 
2009 /316/RIA af 6. april 2009 om indførelse af det europæiske informationssystem vedrørende 
strafferegistre (ECRIS) i henhold til artikel 11 i ramme afgørelse 2009 /315 skal fortolkes således, at 
79 – Dom af 16.6. 2005 , Pupino (C-105/03, EU:C:2005 :386, præmis 37 og 38).  
80 – C-399/11, EU:C:2013 :107.  
81 – EFT 2002 , L 190, s. 1.  
82 – Jf. præmis 59 i nævnte dom og den deri nævnte retspraksis.  
83 – Jf. vedrørende denne sondring bl.a. D. Simon, »L’invocabilité des directives dans les litiges horizontaux: confirmation ou infléchissement?«,  
Revue Europe, nr. 3, LexisNexis, Paris, 2010 . Jf. ligeledes M. Dougan, »When worlds collide! Completing of the relationship between effect 
direct and supremacy«, Common Market Law Review, nr. 44, Issue 4, Wolters Kluwer Law and Business, Alphen aan den Rijn, 2007 , 
s. 931-963. 
ECLI:EU:C:2018 :65 27 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-390/16  
LADA  
de er til hinder for vedtagelsen af en national lovgivning, der indfører en procedure, som består i, at 
en ret i en medlemsstat anerkender en endelig retsafgørelse truffet af en ret i en anden 
medlemsstat, hvorved en person er blevet dømt for en overtrædelse. 
2) Det følger af denne ramme afgørelse og denne afgørelse, at indførelsen i strafferegistret af 
straffedomme afsagt af retter i domsstaten, som foretages af den centrale myndighed i den 
medlemsstat, hvori den pågældende er statsborger, skal ske direkte på grundlag af den overførsel, 
som domsstatens centrale myndigheder har foretaget via ECRIS af oplysninger vedrørende 
straffedomme ne i form af koder. På denne baggrund kan indførelsen i strafferegistret hverken 
afhænge af en forudgående gennemførelse af en procedure til retslig anerkendelse af de nævnte 
straffedomme såsom den særlige ungarske procedure, eller af en overførsel af straffedomme n til 
den medlemsstat, hvori den pågældende er statsborger, med henblik på en sådan anerkendelse. 
3) Rådets ramme afgørelse 2008 /675/RIA af 24. juli 2008 om hensyntagen til domme afsagt i 
medlemsstaterne i Den Europæiske Union i forbindelse med en ny straffesag skal fortolkes således, 
at den er til hinder for, at en medlemsstats hensyntagen til en tidligere dom afsagt af en ret i en 
anden medlemsstat undergives de kompe tente retter i den første medlemsstats gennemførelse af 
en national procedure for forudgående anerkendelse. 
4) Det påhviler den nationale ret, idet den skal tage den nationale lovgivning i dens helhed i 
betragtning og anvende fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne lovgivning, i videst mulige 
omfang at fortolke de i hovedsagen omhandlede nationale bestemme lser i lyset af ordlyden af og 
formålet med ramme afgørelse 2009 /315, afgørelse 2009 /316 og ramme afgørelse 2008 /675. I tilfælde 
af, at en sådan fortolkning viser sig at være umulig, skal den nationale ret undlade at anvende disse 
nationale bestemme lser som værende i strid med EU-retten.« 
ECLI:EU:C:2018 :65 28