ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - ligebehandling - loen - indkomstskat - national lovgivning, hvorefter ikke-hjemmehoerende aegtefaeller kun kan opnaa en skattemaessig fordel, der indroemmes hjemmehoerende aegtefaeller, hvis de opfylder en betingelse med hensyn til indtaegtsgraenser - tilladelighed - betingelser

(EF-traktaten, art. 48, stk. 2 (efter aendring nu art. 39, stk. 2, EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 48, stk. 2 (efter aendring nu artikel 39, stk. 2, EF), skal fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for at anvende bestemmelser i en medlemsstat, som indebaerer, at aegtefaeller, der er hjemmehoerende i medlemsstaten, kan opnaa en skattemaessig fordel, samtidig med, at de som betingelse for, at samme skattemaessige fordel indroemmes ikke-hjemmehoerende aegtefaeller, kraever, at mindst 90% af deres globalindkomst er undergivet beskatning i medlemsstaten, eller, hvis denne procentdel ikke naas, at deres indtaegter fra kilder i udlandet, som ikke er skattepligtige i medlemsstaten, ikke overstiger en bestemt graense, hvorved muligheden for, at der i bopaelsstaten tages hensyn til deres personlige og familiemaessige forhold, bevares.

Det forhold, at en medlemsstat ikke indroemmer en ikke-hjemmehoerende visse skattemaessige fordele, som tilkommer en hjemmehoerende, indebaerer ikke generelt en forskelsbehandling, idet den situation, som hjemmehoerende og ikke-hjemmehoerende i en stat befinder sig i med hensyn til direkte skatter, som udgangspunkt ikke er sammenlignelig. Hvad naermere angaar ikke-hjemmehoerende aegtefaeller - hvoraf den ene arbejder i den paagaeldende beskatningsstat og paa grund af, at der bestaar et tilstraekkeligt beskatningsgrundlag i bopaelsstaten, i denne kan opnaa, at bopaelsstatens skattemyndigheder tager vedkommendes personlige og familiemaessige forhold i betragtning - befinder aegtefaellerne sig ikke i en situation, som kan sammenlignes med den, som hjemmehoerende aegtefaeller befinder sig i, selv hvis én af aegtefaellerne arbejder i en anden medlemsstat.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tilnaermelse af lovgivningerne - ensartede lovgivninger - industriel og kommerciel ejendomsret - patentret - supplerende beskyttelsescertifikat for laegemidler - beskyttelse i medfoer af certifikatet - raekkevidde

[Raadets forordning nr. 1768/92, art. 3, litra b)]

2 Tilnaermelse af lovgivningerne - ensartede lovgivninger - industriel og kommerciel ejendomsret - patentret - supplerende beskyttelsescertifikat for laegemidler - betingelse for udstedelse - produktet beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft - bedoemmelse paa grundlag af de relevante regler

[Raadets forordning nr. 1768/92, art. 3, litra a)]

Sammendrag

1 Forordning nr. 1768/92 om indfoerelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for laegemidler, og navnlig dens artikel 3, litra b), skal fortolkes saaledes, at saafremt et produkt i den form, der naevnes i markedsfoeringstilladelsen, er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, kan det supplerende beskyttelsescertifikat omfatte produktet som laegemiddel i alle de former, der er omfattet af beskyttelsen i henhold til grundpatentet. En anden fortolkning ville ikke goere det muligt at naa forordningens grundlaeggende maal, som er at sikre en tilstraekkelig beskyttelse til fremme af forskningen paa det farmaceutiske omraade, hvilket paa afgoerende maade bidrager til den fortsatte forbedring af folkesundheden.

2 Paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin er der for saa vidt angaar bestemmelserne om patenter endnu ikke gennemfoert en harmonisering paa faellesskabsplan eller foretaget en tilnaermelse af lovgivningerne.

Naar det i forbindelse med anvendelsen af forordning nr. 1768/92 om indfoerelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for laegemidler - og navnlig dennes artikel 3, litra a), hvorefter det et en betingelse for udstedelse af certifikatet, at produktet er beskyttet ved et grundpatent, der i kraft - skal afgoeres, om et produkt er beskyttet ved et saadant patent, skal afgoerelsen traeffes efter de regler, der gaelder for patentet, og som ikke er EF-bestemmelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konkurrence - administrativ procedure - undersøgelse af klager - meddelelsen i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 ikke besvaret - forbud for Kommissionen mod at henlægge en klage under særlige omstændigheder - lovligt

(Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 6)

2 Appel - anbringender - anbringende, der fremsættes for første gang under appellen - afvisning

3 Appel - anbringender - urigtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - formalitetsmangel- afvisning

(EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF), EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1 Ved at udtale, at Kommissionen under særlige omstændigheder kan være afskåret fra at henlægge en klage, når klageren ikke har besvaret en skrivelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 inden for den af Kommissionen fastsatte frist, har Retten foretaget en korrekt afvejning af hensynet til god forvaltningsskik og retssikkerheden på den ene side og hensynet til at beskytte klagernes proceduremæssige garantier på den anden side.

(jf. præmis 71)

2 Et anbringende, der fremsættes for første gang under en appelsag for Domstolen, må afvises. Såfremt der gives en part adgang til at fremføre et anbringende for første gang under sagen ved Domstolen, som ikke er blevet fremført for Retten, vil det være ensbetydende med at give denne mulighed for at forelægge Domstolen - der har en begrænset kompetence i appelsager - en mere omfattende tvist end den, der er blevet forelagt Retten. Under en appelsag har Domstolen således kun kompetence til at tage stilling til den retlige afgørelse vedrørende de anbringender, der er blevet behandlet i første instans.

(jf. præmis 79)

3 Det fremgår af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF) og artikel 51 i EF-statutten for Domstolen, at en appel kun kan støttes på, at Retten har overtrådt visse retsregler, idet enhver bedømmelse af faktisk karakter er udelukket.

Det er således alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når bortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af de akter, den har fået forelagt i sagen, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder.

(jf. præmis 91 og 92)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fællesskabsret - misbrug af en rettighed i henhold til en fællesskabsbestemmelse - national bestemmelse, der forbyder misbrug af rettigheder - nationale domstoles anvendelse heraf

2 Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - selskaber - direktiv 77/91 - ændringer i et aktieselskabs kapital - nationale regler, hvorefter der administrativt kan ske forhøjelse af aktiekapitalen i et selskab, som er i økonomiske vanskeligheder - de rettigheder, som direktivet tillægger aktionæren, gøres uanvendelige af en national bestemmelse, der forbyder misbrug af rettigheder

(Rådets direktiv 77/91, art. 25, stk. 1)

Sammendrag

1 Fællesskabsretten kan ikke gøres gældende af borgerne med henblik på at muliggøre misbrug eller svig. På denne baggrund er det ikke i strid med Fællesskabets retsorden, når nationale retter anvender en national regel, som gør det muligt for dem at bedømme, om en rettighed i henhold til en fællesskabsbestemmelse bliver misbrugt. Imidlertid må anvendelsen af en sådan national bestemmelse ikke være til hinder for fællesskabsbestemmelsernes fulde virkning og ensartede anvendelse i medlemsstaterne.

(jf. præmis 33, 34 og 44 samt domskonkl.)

2 Det kan således ikke antages, at en aktionær, som påberåber sig andet selskabsdirektivs artikel 25, stk. 1, misbruger sin ret i henhold til denne bestemmelse, fordi han er mindretalsaktionær, fordi han har haft fordel af selskabets sanering, fordi han ikke har gjort brug af sin fortegningsret, fordi han har været blandt de aktionærer, som anmodede om, at en ordning for selskaber i alvorlige vanskeligheder skulle finde anvendelse på selskabet, eller fordi han har ladet et vist tidsrum forløbe, før han anlagde sag. Derimod er fællesskabsretten ikke til hinder for, at de nationale domstole anvender en bestemmelse i national ret, som gør det muligt for dem at bedømme, om en ret i henhold til en fællesskabsbestemmelse bliver misbrugt, såfremt en aktionær, blandt de retsmidler, som står til rådighed, og som kan give ham oprejsning i tilfælde af overtrædelse af direktivet, vælger det, som forårsager så alvorlig skade på andres retmæssige interesser, at det er åbenbart, at det udgør et uforholdsmæssigt indgreb.

(jf. præmis 36, 37, 43 og 44 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Internationale aftaler - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - associeringsråd oprettet i henhold til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - afgørelse vedrørende arbejdskraftens frie bevægelighed - familiesammenføring - adgang for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, til lønnet beskæftigelse i denne medlemsstat - korrelativ ret til forlængelse af opholdstilladelsen

(Afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF-Tyrkiet, art. 7, stk. 1)

Sammendrag

$$En tyrkisk statsborger, som er blevet meddelt tilladelse til at indrejse i en medlemsstat i forbindelse med familiesammenføring med en tyrkisk arbejdstager tilknyttet denne medlemsstats lovlige arbejdsmarked, som har haft lovlig bopæl dér i mere end fem år, og som, med visse afbrydelser, har haft forskellige former for lovlig beskæftigelse, mister ikke de rettigheder, der er tillagt ham ved artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF-Tyrkiet, herunder navnlig retten til forlængelse af sin opholdstilladelse i værtsmedlemsstaten, selv om hans opholdstilladelse var udløbet på den dag, da han indgav en ansøgning om forlængelse af tilladelsen, som blev afslået af de kompetente nationale myndigheder.

(jf. præmis 67 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fællesskabsret - fortolkning - effektiv virkning

2 Fællesskabsret - fortolkning - tekster på flere sprog - ensartet fortolkning - uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige versioner

3 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - punktafgifter - direktiv 92/12 og 92/83 - alkohol og alkoholholdige drikkevarer - indirekte beskatning i særligt øjemed - nærmere regler for fastsættelsen

(Rådets direktiv 92/12, art. 3, stk. 2, og direktiv 92/83)

Sammendrag

1 Såfremt en fællesskabsbestemmelse kan fortolkes på flere måder, hvoraf kun den ene kan sikre bestemmelsens effektive virkning, skal denne fortolkning gives prioritet.

(jf. præmis 21)

2 I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige versioner af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i.

( jf. præmis 22)

3 I henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning samt om kontrol hermed, som har til formål at gøre det muligt for medlemsstaterne - ud over den minimumspunktafgift, der fastsættes i direktiv 92/83 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer - at fastsætte andre indirekte skatter i særligt øjemed, dvs. med et andet formål end et budgetmæssigt, kræves det ikke, at medlemsstaterne skal iagttage alle de regler, der gælder for punktafgifter eller for moms med hensyn til bestemmelse af afgiftsgrundlaget, afgiftsberegning, afgiftens forfald og kontrol med beskatningen. Det er tilstrækkeligt, at en indirekte beskatning i særligt øjemed på disse punkter er i overensstemmelse med den almindelige opbygning af en af disse former for beskatning, således som de er gennemført i fællesskabsbestemmelserne.

(jf. præmis 19 og 27)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - den lovgivning, der skal anvendes - arbejdstagere, som af et vikarbureau udsendes til en anden medlemsstat end den, hvor arbejdsgiveren har hjemsted - lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdsgiveren har hjemsted - betingelse - virksomheden driver sædvanligvis virksomhed i den stat, hvor den har hjemsted

[Rådets forordning nr. 1408/71, art. 14, stk. 1, litra a)]

2 Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - den lovgivning, der skal anvendes - arbejdstagere, som af et vikarbureau udsendes til en anden medlemsstat end den, hvor arbejdsgiveren har hjemsted - E 101-attest udstedt af den kompetente institution i den medlemsstat, hvor arbejdsgiveren har hjemsted - bevisværdi over for socialsikringsinstitutionerne i de øvrige medlemsstater - grænser

[Rådets forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72, art. 11, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

1 Artikel 14, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1408/71, som kodificeret ved forordning nr. 2001/83, skal fortolkes således, at for at være omfattet af den fordelagtige ordning i henhold til denne bestemmelse, som er en undtagelse fra reglen om, at arbejdstageren er undergivet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han har lønnet beskæftigelse, og som tillader den virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, at opretholde tilknytningen til den sociale sikringsordning i den medlemsstat, hvor den har hjemsted, skal et vikarbureau, som fra en medlemsstat stiller arbejdstagere til rådighed for virksomheder, der er beliggende i en anden medlemsstat, normalt drive sin virksomhed i den førstnævnte stat. Denne betingelse er opfyldt, når en sådan virksomhed sædvanligvis driver virksomhed af betydeligt omfang i den medlemsstat, hvor den har hjemsted.

(jf. præmis 21, 29, 33, 40 og 45 samt domskonkl. 1 og 2)

2 Artikel 11, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning nr. 1408/71, som kodificeret ved forordning nr. 2001/83, skal fortolkes således, at en E 101-attest, som er udstedt af den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i en medlemsstat, er bindende for socialsikringsinstitutionerne i de øvrige medlemsstater, for så vidt som den bekræfter, at arbejdstagere, som er udsendt af et vikarbureau, er omfattet af den sociale sikringsordning i den medlemsstat, hvor bureauet har hjemsted. Såfremt institutionerne i de øvrige medlemsstater imidlertid udtrykker tvivl med hensyn til rigtigheden af de faktiske omstændigheder, der er lagt til grund for attesten, eller med hensyn til den retlige bedømmelse af disse faktiske omstændigheder og følgelig med hensyn til, om angivelserne i attesten er i overensstemmelse med forordning nr. 1408/71, herunder navnlig med forordningens artikel 14, stk. 1, litra a), skal den udstedende institution på ny undersøge, om attesten er udstedt på et korrekt grundlag, og efter omstændighederne tilbagekalde den.

(jf. præmis 59 og domskonkl. 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Internationale aftaler - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - tyrkiske arbejdstageres ret til fornyelse af opholdstilladelsen - betingelser - arbejdstager, som har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked - arbejdstager varetægtsfængslet og efterfølgende idømt betinget frihedsstraf - omfattet

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 6, stk. 1)

2 Internationale aftaler - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - fri bevægelighed for personer - undtagelser - hensyn til den offentlige orden - udvisning af en tyrkisk arbejdstager af generalpræventive grunde - ulovligt

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 14, stk. 1)

Sammendrag

1 En tyrkisk statsborger, som i en uafbrudt periode på mere end fire år har haft lovlig beskæftigelse i en medlemsstat, men som senere har været varetægtsfængslet i mere end et år i forbindelse med en lovovertrædelse, for hvilken han senere er blevet endeligt idømt frihedsstraf, hvis fuldbyrdelse i sin helhed blev gjort betinget, er ikke som følge af manglende udøvelse af beskæftigelse under varetægtsfængslingen ophørt med at være tilknyttet det lovlige arbejdsmarked i værtsmedlemsstaten, såfremt han inden for en rimelig frist efter sin løsladelse på ny finder beskæftigelse og kan begære forlængelse af sin opholdstilladelse i værtslandet med henblik på fortsat at anvende sin ret til fri adgang til enhver form for beskæftigelse efter eget valg i henhold til artikel 6, stk. 1, tredje led, i Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80.

(jf. præmis 49 og domskonkl. 1)

2 Artikel 14, stk. 1, i Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, hvorefter afgørelsens bestemmelser vedrørende beskæftigelse og fri bevægelighed for tyrkiske arbejdstagere finder anvendelse med forbehold af begrænsninger begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, skal fortolkes således, at den er til hinder for udvisning af en tyrkisk arbejdstager, der har opnået en ret, der er tillagt direkte ved den nævnte afgørelse, såfremt udvisningen besluttes som følge af en straffedom og med det formål at afskrække andre udlændinge, uden at arbejdstagerens personlige adfærd konkret giver anledning til at tro, at han vil begå nye alvorlige overtrædelser, der kan forstyrre den offentlige orden i værtsmedlemsstaten.

(jf. præmis 64 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder - virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse - posttjeneste - opkrævning af indenlandsk porto til dækning af udgifterne til befordring og omdeling af internationale forsendelser, som indleveres i stort antal til postvæsenet i en anden medlemsstat - forenelighed med traktatens regler - grænser

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF), art. 86 og art. 90, stk. 1 (nu art. 82 EF og art. 86, stk. 1, EF))

Sammendrag

$$Når der ikke er indgået en aftale mellem postvæsenerne i de pågældende medlemsstater om fastsættelse af terminalafgifterne i forhold til de reelle omkostninger ved håndtering og omdeling af den indgående grænseoverskridende post, er det ikke i strid med traktatens artikel 90 (nu artikel 86 EF), sammenholdt med traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF) og traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), at en enhed som Deutsche Post udøver retten efter artikel 25, stk. 3, i verdenspostkonventionen, som vedtaget den 14. december 1989, til i de i artikel 25, stk. 1, andet punktum, og artikel 25, stk. 2, omhandlede tilfælde at opkræve sin indenlandske porto for forsendelser, der indleveres i stort antal til postvæsenet i en anden medlemsstat end den, som den pågældende enhed henhører under. Det er derimod i strid med traktatens artikel 90, stk. 1, sammenholdt med artikel 86, at udøve en sådan ret, i det omfang dette indebærer, at en sådan enhed kan opkræve den fulde indenlandske porto, der er gældende i den medlemsstat, enheden henhører under, uden at fradrage de terminalafgifter, det pågældende postvæsen har betalt for de nævnte forsendelser.

(jf. præmis 61 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - hensyntagen ved pensionsberegningen til krigsårene i henhold til en formodningsregel, som er begrænset til de perioder, som ikke danner grundlag for udbetaling af pension fra en ordning i en anden stat - lovgivning, som ikke udgør en bestemmelse om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald i forordning nr. 1408/71's forstand

(Rådets forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92)

Sammendrag

$$En national bestemmelse som den belgiske krigsformodningsregel - hvorefter en arbejdstager, der i perioden mellem den 1. januar 1938 og den 1. januar 1945 var erhvervsmæssigt beskæftiget og indbetalte minimumsbidrag ifølge en social sikringsordning i den pågældende stat, anses for at have foretaget indbetalinger af en sådan størrelse, at vedkommende har godtgjort at have haft en regelmæssig hovedbeskæftigelse i hele perioden mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskæftigelse ophørte, og den 1. januar 1946, idet denne formodning dog ikke finder anvendelse på de beskæftigelsesperioder, hvor den pågældende har modtaget pension i henhold til en ordning i en anden stat - udgør ikke en bestemmelse om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92.

Hermed indeholder en sådan bestemmelse, for så vidt som den er del af en lovgivning, hvis formål er at begrænse Anden Verdenskrigs negative virkninger på pensionsrettighederne for arbejdstagere, som er omfattet af den pågældende medlemsstats lovgivning, kun en fastsættelse af konsekvenserne af, at den pågældende - for alle eller visse af de beskæftigelsesperioder, for hvilke han ikke er i stand til at godtgøre, at han har betalt tilstrækkelige socialsikringsbidrag ifølge den omhandlede ordning - allerede modtager en pension fra en anden ordning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser - bekæmpelse af svig - forordning nr. 515/97 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne - hjemmel - traktatens artikel 235 (nu artikel 308 EF)

(EF-traktaten, art. 100 A og 209 A (efter ændring nu art. 95 EF og 280 EF) og art. 235 (nu art. 308 EF); Rådets forordning nr. 515/97)

Sammendrag

$$Forordning nr. 515/97 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne er gyldigt udstedt i henhold til traktatens artikel 235 (nu artikel 308 EF), da traktatens artikel 100 A (efter ændring nu artikel 95 EF) ikke finder anvendelse i dette tilfælde.

Denne retsakt indfører på de pågældende områder bestemmelser, som i deres helhed netop har det formål og det indhold at bekæmpe svig, hvorfor de tilsigter at beskytte Fællesskabets finansielle interesser. Denne beskyttelse følger ikke af indførelsen af toldunionen, men er et selvstændigt formål, der inden for traktatens system er blevet placeret i afsnit II (finansielle bestemmelser) i femte del om Fællesskabets institutioner, og ikke i tredje del om Fællesskabets politikker, som toldunionen og landbruget hører under. Da traktatens artikel 209 A (efter ændring nu artikel 280 EF) i den version, der var gældende ved udstedelsen af den anfægtede forordning, angav det mål, der skulle nås, uden dog at give Fællesskabet kompetence til at oprette et system som det her foreliggende, var det berettiget at benytte traktatens artikel 235.

Selv om der i øvrigt ved denne forordning oprettes et edb-baseret informationssystem, benævnt »toldinformationssystemet«, er den omstændighed, at indførelsen af et sådant system ikke kan finde sted, uden at der på nationalt niveau gælder principper, der er harmoniseret på fællesskabsniveau, vedrørende beskyttelse af personoplysninger, ikke i sig selv tilstrækkelig til at berettige anvendelse af traktatens artikel 100 A, idet en sådan tilnærmelse af nationale lovgivninger kun har en virkning, der er accessorisk i forhold til disse bestemmelser.