ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 21. marts 2012 – Fidelio mod KHIM

(Sag C-87/11 P)

»Appel – procesreglementets artikel 119 – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 7, stk. 1, litra c) – ordmærket Hallux – afslag på registrering – absolut registreringshindring – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – separat efterprøvelse af de forskellige registreringshindringer i forhold til hver enkelt af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af registreringsansøgningen – pligt til at begrunde afslaget på registreringsansøgningen – rækkevidde [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 73] (jf. præmis 43)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 59)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. december 2010 i sag T-286/08, Fidelio mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et søgsmål med påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. maj 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i en sag vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Hallux som EF-varemærke for visse varer i klasse 10 og 25 (ortopædiske artikler og fodtøj) – fornødent særpræg ved et ordmærke, der betyder »storetå« på latin.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 29. marts 2012 – Gollnisch mod Parlamentet

(Sag C-569/11 P(R))

»Appel – særlige rettergangsformer – privilegier og immuniteter – ophævelse af immuniteten for et medlem af Europa-Parlamentet – begæring om udsættelse af gennemførelse – uopsættelighed«

1. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ikke tilladt [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18 og 19)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – tabets indtræden afhænger af fremtidige og uvisse omstændigheder – ingen uopsættelighed (art. 278 TEUF og 279 TEUF) (jf. præmis 27)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. september 2011 i sag T-346/11 R, Gollnisch mod Parlamentet.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 15. februar 2011 i sag T-213/09, Yorma’s mod KHIM – Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. februar 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, hvorved der blev givet afslag på registrering af et figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »yorma’s«, som EF-varemærke for visse tjenesteydelser i klasse 35 og 42, idet indehaveren af det ældre EF-ordmærke »NORMA« fik medhold i sin indsigelse – risiko for forveksling mellem to varemærker – fejlagtig vurdering af ligheden mellem de omhandlede varemærker og tjenesteydelser – tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 23. marts 2012 – Thomson Sales Europe

(Sag C-348/11)

»Procesreglementets artikel 92, stk. 1, og artikel 103, stk. 1 – åbenbart, at sagen må afvises – procesreglementets artikel 104, stk. 3, andet afsnit – besvarelse, der ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl – præjudiciel forelæggelse – bedømmelse af gyldighed – fælles handelspolitik – dumping – import af fjernsynsmodtagere fremstillet i Thailand – gyldigheden af den undersøgelse, som Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har foretaget – gyldigheden af forordning (EF) nr. 710/95 og nr. 2584/98«

1. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – den nationale rets kompetence – fastlæggelse og vurdering af tvistens faktiske omstændigheder – spørgsmålet, om en præjudiciel forelæggelse er nødvendig, samt de forelagte spørgsmåls relevans – den nationale rets vurdering (art. 267 TEUF) (jf. præmis 41 og 43)

2. Præjudicielle spørgsmål – formaliteten – spørgsmål forelagt uden tilstrækkelige præciseringer med hensyn til den faktiske og retlige sammenhæng – spørgsmål forelagt i en sammenhæng, der udelukker et hensigtsmæssigt svar – ikke tilstrækkelige oplysninger om grundene til, at en besvarelse af de præjudicielle spørgsmål er nødvendig – spørgsmål baseret på sagsøgerens ikke efterprøvede anbringender – åbenbart afvisningsgrundlag (art. 267 TEUF; statutten for Domstolen, art. 23; Domstolens procesreglement, art. 92, stk. 1, og art. 103, stk. 1) (jf. præmis 48, 49, 51, 53, 57 og 58)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – tribunal d’instance de Paris – gyldigheden af Rådets af forordning (EF) nr. 710/95 af 27. marts 1995 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af farvefjernsynsmodtagere med oprindelse i Malaysia, Den Kinesiske Folkerepublik, Republikken Korea, Singapore og Thailand og om endelig opkrævning af midlertidig told (EFT L 73, s. 3) – gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 2584/98 af 27. november 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 710/95 (EFT L 324, s. 1) – forordninger, som med henblik på beregning af den vægtede gennemsnitlige dumpingmargen anvender en metode bestående i at foretage en nedsættelse til nul – gyldigheden af den undersøgelse, som Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har foretaget med hensyn til fjernsynsmodtagernes oprindelse.

Konklusion

Gennemgangen af det fjerde og femte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 710/95 af 27. marts 1995 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af farvefjernsynsmodtagere med oprindelse i Malaysia, Den Kinesiske Folkerepublik, Republikken Korea, Singapore og Thailand og om endelig opkrævning af midlertidig told og af Rådets forordning (EF) nr. 2584/98 af 27. november 1998 om ændring af forordning nr. 710/95.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 9. marts 2012 – Atlas Transport mod KHIM

(Sag C-406/11 P)

»Appel – procesreglementets artikel 119 – EF-varemærker – ugyldighedssag – antagelse til realitetsbehandling ved appelkammeret – manglende indgivelse af skriftlig begrundelse for klagen – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 59 – forordning (EF) nr. 2868/95 – regel 49, stk. 1 – suspension af proceduren – forordning (EF) nr. 2868/95 – regel 20, stk. 7, litra c) – appel, som åbenbart skal afvises eller forkastes«

1. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1, Domstolens procesreglement; art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 31 og 32)

2. EF-varemærker – klagesag – klagefrist og klagens form – indgivelse inden for fristen af en skriftlig begrundelse for klagen – betingelser for antagelse til realitetsbehandling (Rådets forordning nr. 40/94, art. 59; Kommissionens forordning nr. 2868/95, art. 1, regel 49, stk. 1) (jf. præmis 46)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) i sag T-145/08, Atlas Transport GmbH mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. januar 2008 af Første Appelkammer ved Kontorent for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 1023/2007-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem ATLAS Air Inc. og Atlas Transport GmbH – fortolkning af artikel 59 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) og af regel 20, stk. 7, litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13. december 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 (EFT L 303, s. 1) – betingelser, der begrunder en suspension af en ugyldighedssag – ugyldighedsbegæring med hensyn til det varemærke, som indsigelsen, der verserer for den nationale ret, er støttet på.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 15. juli 2011, Smanor mod Kommissionen og Ombudsmanden (sag T-185/11), hvorved Retten afviste sagsøgerens søgsmål med påstand om dels, at det fastslås, at Kommissionen uretmæssigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Den Franske Republik, dels erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 29. marts 2012 – Gollnisch mod Parlamentet

(Sag C-570/11 P(R))

»Appel – særlige rettergangsformer – privilegier og immuniteter – ophævelse af immuniteten for et medlem af Europa-Parlamentet – begæring om udsættelse af gennemførelse – interesse i at opnå udsættelse«

Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – retlig interesse – begæring om udsættelse af en negativ forvaltningsafgørelse – Europa-Parlamentets beslutning om ikke at tage en begæring om beskyttelse af et af dets medlemmers immunitet til følge – udsættelse, der ikke kan ændre sagsøgerens situation – ingen retlig interesse (art. 278 TEUF) (jf. præmis 13-15)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. september 2011 i sag T-347/11 R, Gollnisch mod Parlamentet, hvori begæringen om udsættelse af gennemførelsen afvises.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 16. december 2010, Longevity Health Products mod KHIM – Gruppo Lepetit (sag T-363/09), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af ansøgeren om ordmærket »RESVEROL« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 35 med påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. juli 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 1204/2008-2) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne delvis afslog at registrere dette varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af de nationale varemærker »LESTEROL« for varer i klasse 5.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. februar 2012 – Total og Elf Aquitaine mod Kommissionen

(Sag C-421/11 P)

»Appel – forordning (EF) nr. 1/2003 – konkurrence – kartel – markedet for methacrylater – begrebet »virksomhed« – formodning om en bestemmende indflydelse – begrundelsespligt – princippet om god forvaltningsskik – udvidelse af retskraften – en multiplikator som afskrækkende virkning – bødens udelelige karakter – fuld prøvelsesret«

1. Appel – anbringender – præcis kritik af et punkt i Rettens argumentation nødvendig [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 17, 31 og 69-71)

2. Konkurrence – Unionens regler – overtrædelser – tilregnelse – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for moderselskabets afgørende indflydelse på dets helejede datterselskaber (art. 101 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2) (jf. præmis 25, 28, 30, 33, 38, 46-50 og 62)

3. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – Rettens anvendelse af en stiltiende begrundelse – lovlig – betingelser (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 36 og art. 53, stk. 1) (jf. præmis 41 og 42)

4. Appel – Domstolens kompetence – anfægtelse ud fra rimelighedshensyn af Rettens vurdering af størrelsen af en bøde, der er blevet pålagt en virksomhed – ikke omfattet (art. 101 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23) (jf. præmis 87)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 7. juni 2011 i sag T-206/06, Total og Elf Aquitaine mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 2098 endelig af 31. maj 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.645 – Methacrylater) – konkurrence – kartel – tilsidesættelse af princippet om tildeling af kompetencer og proportionalitetsprincippet – åbenbart urigtig fortolkning – tilsidesættelse af retten til forsvar, billighedsprincippet og princippet om processuel ligestilling – begrundelsespligt – tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 9. februar 2012 – Novartis mod Actavis UK

(Sag C-442/11)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – humanmedicinske lægemidler – supplerende beskyttelsescertifikat – forordning (EF) nr. 469/2009 – artikel 4 og 5 – en enkelt aktiv ingrediens, der har givet anledning til udstedelse af et sådant certifikat – beskyttelsens omfang – lægemiddel indeholdende flere aktive ingredienser, herunder det, der er omfattet af certifikatet«

Tilnærmelse af lovgivningerne – ensartede lovgivninger – industriel og kommerciel ejendomsret – patentret – supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 469/2009, art. 4 og 5) (jf præmis 23 og konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – High Court of Justice (Chancery Division) – fortolkning af artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1) – certifikatets rækkevidde – udelukkende beskyttelse af lægemidler, der alene indeholder den beskyttede aktive ingrediens, eller ligeledes beskyttelse af lægemidler, der omfatter den beskyttede aktive ingrediens i kombination med en anden aktiv ingrediens.

Konklusion

Artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at når et »produkt« bestående af en aktiv ingrediens var beskyttet ved et grundpatent, og indehaveren heraf kunne støtte ret på beskyttelsen i henhold til dette patent i forhold til dette »produkt« med henblik på at modsætte sig markedsføringen af et lægemiddel indeholdende denne aktive ingrediens kombineret med en eller flere andre aktive ingredienser, kan et supplerende beskyttelsescertifikat, der er udstedt for selv samme »produkt«, efter udløbet af grundpatentet gøre det muligt for indehaveren at modsætte sig en tredjemands markedsføring af et lægemiddel indeholdende nævnte produkt til en anvendelse af »produktet« som lægemiddel, der er givet tilladelse til inden udløbet af nævnte certifikat.
Artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at når et »produkt« bestående af en aktiv ingrediens var beskyttet ved et grundpatent, og indehaveren heraf kunne støtte ret på beskyttelsen i henhold til dette patent i forhold til dette »produkt« med henblik på at modsætte sig markedsføringen af et lægemiddel indeholdende denne aktive ingrediens kombineret med en eller flere andre aktive ingredienser, kan et supplerende beskyttelsescertifikat, der er udstedt for selv samme »produkt«, efter udløbet af grundpatentet gøre det muligt for indehaveren at modsætte sig en tredjemands markedsføring af et lægemiddel indeholdende nævnte produkt til en anvendelse af »produktet« som lægemiddel, der er givet tilladelse til inden udløbet af nævnte certifikat.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 9. februar 2012 – Lorenzo Martínez mod Junta de Castilla y León

(Sag C-556/11)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit − socialpolitik – direktiv 1999/70/EF − § 4, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – tidsbegrænsede ansættelseskontrakter inden for den offentlige sektor – universitetstilknyttet undervisning – ret til seksårstillæg for videreuddannelse – udelukkelse af professorer, der er ansat som midlertidige tjenestemænd – princippet om forbud mod forskelsbehandling«

1. Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70 – ansættelsesvilkår – begreb – tillæg for videreuddannelse – omfattet – forpligtelse til at anvende princippet om ikke-diskrimination (Rådets direktiv 1999/70, bilag, § 4, stk. 1) (jf. præmiss 38-40)

2. Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70 – arbejdstagere, der udfører samme arbejde – »samme arbejde« – begreb – arbejdstagere, der befinder sig i en sammenlignelig situation – bedømmelseskriterier – arbejdets art, uddannelsesvilkår og arbejdsvilkår – den nationale rets skøn (Rådets direktiv 1999/70, bilag, § 3, stk. 2) (jf. præmis 42-46)

3. Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70 – objektive forhold, der begrunder en forskelsbehandling – begreb – forskelsbehandling alene begrundet i den omstændighed, at den er foreskrevet i en national bestemmelse – ikke tilladt (Rådets direktiv 1999/70, bilag, § 4, stk. 1) (jf. præmis 40, 47-50 og 54 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Juzgado Contencioso – Administrativo de Valladolid – fortolkning af § 4 i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) – princippet om ikke-diskrimination – tildeling af et seksårstillæg for videreuddannelse i undervisningssektoren – tildeling alene til vedtægtsmæssige tjenestemænd.

Konklusion

§ 4, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsforskrifter, såsom de i hovedsagen omhandlede, der uden nogen objektiv begrundelse udelukkende indrømmer professorer, der er ansat som vedtægtsmæssige tjenestemænd, ret til at modtage seksårstillæg, idet professorer, der er ansat som midlertidige tjenestemænd, udelukkes herfra, når disse to kategorier af arbejdstagere i relation til modtagelsen af dette tillæg befinder sig i sammenlignelige situationer.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 2. februar 2012 – Elf Aquitaine mod Kommissionen

(Sag C-404/11 P)

»Appel – forordning (EF) nr. 1/2003 – konkurrence – kartel – markedet for natriumchlorat – begrebet »virksomhed« – formodning om en bestemmende indflydelse – rækkevidden af denne formodning – forhold, der ikke kan afkræfte formodningen – individuel bøde – fuld prøvelsesret«

1. Appel – anbringender – præcis kritik af et punkt i Rettens argumentation nødvendig [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 15, 29, 64, 76, 78 og 82)

2. Konkurrence – Unionens regler – overtrædelser – tilregnelse – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for moderselskabets afgørende indflydelse på dets helejede datterselskaber (art. 101 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2) (jf. præmis 23, 26, 28, 31, 36, 45-47 og 57)

3. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (Domstolens procesreglement, art. 113, stk. 2) (jf. præmis 33, 64 og 72)

4. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – bødens afskrækkende karakter – nødvendigt at fastsætte et beløb, som er større end den fordel der er opnået ved overtrædelsen, og at tage hensyn til virksomhedens styrke (art. 101 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 30) (jf. præmis 86)

5. Appel – Domstolens kompetence – anfægtelse ud fra rimelighedshensyn af Rettens vurdering af størrelsen af en bøde, der er blevet pålagt en virksomhed – ikke omfattet (art. 101 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23) (jf. præmis 90)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. maj 2011 i sag T-299/08, Elf Aquitaine mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag, hvori appellanten havde nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 2626 endelig af 11. juni 2008 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.695 – Natriumchlorat) – konkurrence – kartel – tilsidesættelse af princippet om kompetencetildeling og proportionalitetsprincippet – åbenbart urigtig fortolkning – tilsidesættelse af retten til forsvar, billighedsprincippet og princippet om processuel ligestilling – begrundelsespligt – ulovlig individuel bøde

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. juli 2011 i sag T-318/09, Audi og Volkswagen mod KHIM (TDI), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. maj 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 226/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet TDI som EF-varemærke for varer i klasse 12 (køretøjer og konstruktionsdele heraf) – tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og stk. 3 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker – ordtegnet TDI’s særpræg.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 4. juli 2012 – Région Nord-Pas-de-Calais mod Kommissionen

(Sag C-389/11 P)

»Appel – statsstøtte – fremstilling af jernbanemateriel – afgørelser, hvorved en støtte erklæres uforenelig med fællesmarkedet og kræves tilbagesøgt«

Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 25 og 26)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 12. maj 2011, Région Nord-Pas-de-Calais mod Kommissionen og Communauté d’agglomération du Douaisis mod Kommissionen (forenede sager T-267/08 og T-279/08), hvorved Kommissionen frifandtes i søgsmål, hvorunder der oprindeligt var nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 1089 endelig af 2. april 2008, dernæst påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 4112 endelig af 23. juni 2010 om statsstøtte C 38/2007 (ex NN 45/2007) ydet af Frankrig til Arbel Fauvet Rail SA – fremstilling af jernbanemateriel – tilbagesøgning af en støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet – tilsidesættelse af retten til forsvar og kontradiktionsprincippet.

Konklusion

1) Appellen forkastes.