DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 3. DECEMBER 1992. - HEINRICH WEHRS MOD HAUPTZOLLAMT LUENEBURG. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: FINANZGERICHT HAMBURG - TYSKLAND. - TILLAEGSAFGIFT FOR MAELK. - SAG C-264/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06285



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° maelk og mejeriprodukter ° tillaegsafgift paa maelk ° tildeling af afgiftsfrie referencemaengder ° producenter, som har indstillet leverancerne i henhold til praemieordningen for ikke-markedsfoering eller omstilling ° tildeling af en specifik referencemaengde ° antikumulationsregel, der udelukker de erhververe af en ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie, der har opnaaet en referencemaengde i henhold til andre bestemmelser i tillaegsafgiftsordningen ° princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ° tilsidesaettelse

(Raadets forordning nr. 1078/77 og nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/89, art. 3a, stk. 1)

Sammendrag

Forskrifterne vedroerende tillaegsafgiftsordningen paa maelk, der er indeholdt i forordning nr. 857/84, skal tage hensyn til, at en producent, der, som i denne sag, har overtaget en bedrift, der er paalagt en ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, og har overtaget de af forgaengeren indgaaede forpligtelser og derfor har faaet udbetalt praemien, jf. artikel 6 i forordningen, kan have en berettiget forventning om ikke ved udloebet af forpligtelsen at blive paalagt restriktioner, som specielt beroerer ham paa grund af denne forpligtelse, paa samme maade som en producent, som har vaeret bundet af en saadan forpligtelse i hele ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden.

Antikumulationsreglen i artikel 3a, stk. 1, andet led, i forordning nr. 857/84, hvorefter tildeling af en specifik referencemaengde er forbeholdt de producenter, der er bundet af en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, og som i oevrigt ikke har faaet tildelt en referencemaengde paa betingelser, der er fastsat i andre bestemmelser i tillaegsafgiftsordningen, indebaerer netop saadanne restriktioner for denne gruppe producenter, idet den medfoerer, at de bliver udelukket fra at opnaa en referencemaengde for en bedrift, der har vaeret paalagt en saadan forpligtelse, hvorimod der ikke er indfoert et tilsvarende forbud mod kumulation for producenter, der ikke var bundet af en saadan forpligtelse i referenceaaret. Den anfoerte bestemmelse er af denne grund i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som de paagaeldende producenter kunne have til, at de forpligtelser, de indgik forud for ikrafttraedelsen af tillaegsafgiftsordningen, havde begraensede virkninger, og i det omfang er bestemmelsen saaledes ugyldig.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 12. juli 1990 indgaaet til Domstolens Justitskontor den 4. september s.aa. har Finanzgericht Hamburg i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden af artikel 3a, stk. 1, andet led, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989 (EFT L 84, s. 2).

2 Spoergsmaalet er rejst under en retssag mellem Heinrich Wehrs og Hauptzollamt Lueneburg vedroerende sidstnaevntes afslag paa at tildele Wehrs en referencemaengde i henhold til ordningen om tillaegsafgift paa maelk.

3 H. Wehrs, der er landmand i Tyskland, har faaet tildelt en referencemaengde paa 183 816 kg maelk paa grundlag af de maengder, han leverede i 1983, der er det af Forbundsrepublikken Tyskland valgte referenceaar. Han har anmodet om forhoejelse af denne referencemaengde, fordi han den 23. marts 1984, dvs. foer ikrafttraedelsen af tillaegsafgiftsordningen, koebte et landbrugsareal paa 2,5 ha, som var en del af en bedrift, der tidligere blev anvendt til maelkeproduktion. Ejeren heraf havde indstillet maelkeproduktionen i en periode paa fire aar fra den 10. januar 1981, idet han havde paataget sig en omstillingsforpligtelse i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1). Wehrs har overtaget denne forpligtelse for saa vidt angaar det erhvervede areal.

4 Det kompetente Landwirtschaftskammer imoedekom oprindeligt Wehrs' anmodning og forhoejede hans referencemaengde med 6 820 kg. Hauptzollamt Lueneburg annullerede imidlertid denne afgoerelse med den begrundelse, at Wehrs i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet led, i den aendrede forordning nr. 857/84 var udelukket fra midlertidigt at faa tildelt en specifik referencemaengde, idet han allerede havde faaet tildelt en referencemaengde i henhold til artikel 2 i forordning nr. 857/84, beregnet paa grundlag af de maengder maelk, han leverede i 1983.

5 Da Finanzgericht Hamburg, der behandler sagen, finder, at sagens afgoerelse afhaenger af gyldigheden af artikel 3a, stk. 1, andet led, i forordning nr. 857/84, har den besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Er artikel 3a, stk. 1, andet led, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89, gyldig, for saa vidt som en landmand, der overtager en i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 tildelt praemie, udelukkes fra at faa tildelt en midlertidig specifik referencemaengde, naar den paagaeldende allerede disponerer over en referencemaengde i medfoer af artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 857/84?"

6 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg til Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

7 Indledningsvis bemaerkes, at faellesskabslovgivningen om tillaegsafgiften paa maelk oprindeligt ikke indeholdt en saerlig bestemmelse om tildeling af en referencemaengde til producenter, som paa grund af opfyldelse af en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77 ikke havde leveret maelk i det referenceaar, den paagaeldende medlemsstat havde valgt. Domstolen har imidlertid i dommene af 28. april 1988 (sag 120/86, Mulder, Sml. s. 2320, praemis 28, og sag 170/86, Von Deetzen, Sml. s. 2355, praemis 17) kendt bestemmelserne ugyldige med den begrundelse, at de var udstedt i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

8 I de naevnte domme har Domstolen paa den ene side fastslaaet, at en erhvervsdrivende, der frivilligt har indstillet sin produktion i en vis periode, ikke kan have en berettiget forventning om at kunne genoptage produktionen paa samme betingelser som foer, eller om ikke at blive omfattet af eventuelle regler, som i mellemtiden maatte vaere blevet indfoert, vedroerende markeds- eller strukturpolitikken (Mulder-dommen, praemis 23; Von Deetzen-dommen, praemis 12). En saadan erhvervsdrivende kan paa den anden side, naar han er blevet tilskyndet ved en faellesskabsretsakt til at indstille markedsfoeringen i en begraenset periode af hensyn til almenvellet og mod betaling af en praemie, have en berettiget forventning om ikke ved udloebet af sin forpligtelse at blive paalagt restriktioner, som specielt beroerer ham, netop fordi han har udnyttet de muligheder, som faellesskabsbestemmelsen har givet ham (Mulder-dommen, praemis 24; Von Deetzen-dommen, praemis 13).

9 Som foelge af disse domme udstedte Raadet den 20. marts 1989 forordning nr. 764/89. Herved indfoejedes i forordning nr. 857/84 en ny artikel 3a, som hovedsagelig bestemmer, at de producenter, som paa grund af en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77 ikke har leveret maelk i referenceaaret, under visse betingelser tildeles en saerlig referencemaengde, beregnet paa grundlag af den maengde maelk eller maelkeaekvivalent, som producenten har solgt i de seneste tolv kalendermaaneder inden maaneden for indgivelsen af ansoegningen om ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemien.

10 Artikel 3a, stk. 1, andet led, indeholder imidlertid en saakaldt "antikumulations"-regel, hvorefter tildelingen af en saadan specifik referencemaengde er forbeholdt producenter, som ikke allerede har faaet tildelt en referencemaengde paa de betingelser, der er fastsat i andre bestemmelser i tillaegsafgiftsordningen.

11 Det er navnlig fastsat, at erhververen af en praemie kun kan paaberaabe sig artikel 3a, naar det er godtgjort, at han ikke tidligere har faaet tildelt en referencemaengde paa de almindelige betingelser i henhold til artikel 2 i forordning nr. 857/84.

12 Det praejudicielle spoergsmaal drejer sig om gyldigheden af denne sidstnaevnte betingelse, hvis anvendelse i hovedsagen har foert til, at sagsoegeren er udelukket fra at faa tildelt en referencemaengde for den bedrift, der er grundlaget for den praemie, han har overtaget.

13 Det bemaerkes, at en producent, der, som i hovedsagen, har overtaget en bedrift, der er paalagt en ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelse, og har overtaget de af forgaengeren indgaaede forpligtelser og derfor har faaet udbetalt praemien, jf. artikel 6 i forordning nr. 1078/77, paa samme maade som en producent, som har vaeret bundet af en saadan forpligtelse i hele ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden, kan have en berettiget forventning om ikke ved udloebet af forpligtelsen at blive paalagt restriktioner, som specielt beroerer ham paa grund af denne forpligtelse.

14 Den paagaeldende antikumulationsregel indebaerer saadanne restriktioner for de beroerte producenter, idet den medfoerer, at de bliver udelukket fra at opnaa en referencemaengde for en bedrift, der har vaeret undergivet en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, idet en saadan retsvirkning ikke i mangel af et forbud mod kumulation er forudset for producenter, der ikke var bundet af en saadan forpligtelse i referenceaaret.

15 Den anfaegtede bestemmelse er saaledes i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som de paagaeldende producenter kunne have til, at de forpligtelser, som de indgik forud for ikrafttraedelsen af ordningen om tillaegsafgift paa maelk, havde begraensede virkninger. Da bestemmelsen herefter er ugyldig paa grund af tilsidesaettelsen af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, findes der ikke grund til at behandle de oevrige argumenter vedroerende denne ugyldighed, som er blevet fremfoert under retsforhandlingerne.

16 Det forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at artikel 3a, stk. 1, andet led, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/89, er ugyldig i det omfang, den udelukker modtagere af en praemie, tildelt i henholdt til forordning nr. 1078/77, fra at faa tildelt en specifik referencemaengde, naar vedkommende har opnaaet en referencemaengde i henhold til artikel 2 i forordning nr. 857/84.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

17 De udgifter, der er afholdt af Raadet og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt af Finanzgericht Hamburg ved kendelse af 12. juli 1990, for ret:

Artikel 3a, stk. 1, andet led, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989, er ugyldig i det omfang, den udelukker modtagere af en praemie, tildelt i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77, fra at faa tildelt en specifik referencemaengde, naar vedkommende har opnaaet en referencemaengde i henhold til artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 857/84.