Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mischo fremsat den 2. marts 1989. - TOP HIT HOLZVERTRIEB MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - EFTEROPKRAEVNING AF IMPORTAFGIFTER - REOLER AF TRAE. - SAG 378/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 01359



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Domstolen skal i sag 378/87 paadoemme en sag, der er anlagt af selskabet Top Hit Holzvertrieb GmbH i likvidation ( tidligere Intras Holzimport GmbH ), herefter benaevnt "Top Hit", med paastand om annullation af en beslutning, som Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber har truffet i henhold til artikel 5, stk . 2, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 af 24 . juli 1979 om efteropkraevning af import - eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter ( 1 ). Naevnte artikel 5, stk . 2, har foelgende indhold :

"De kompetente myndigheder kan undlade at foretage efteropkraevning af import - eller eksportafgift, der ikke er opkraevet som foelge af en fejl, som de kompetente myndigheder selv har begaaet, og som debitor ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget, saafremt sidstnaevnte i forbindelse med toldangivelsen har handlet i god tro og overholdt samtlige bestemmelser i de gaeldende forskrifter .

Det fastlaegges i de gennemfoerelsesbestemmelser, der vedtages efter den i artikel 10 anfoerte fremgangsmaade, i hvilke tilfaelde foerste afsnit kan anvendes ."

2 . Vedroerende de faktiske omstaendigheder, der ligger til grund for sagen, henviser jeg til retsmoederapporten . Jeg skal blot naevne, at sagsoegeren fra oktober 1980 til december 1981 indfoerte 105 partier reoler af trae, i adskilt stand, og med oprindelse i Rumaenien; varerne blev foerst angivet som "bygningsvaerksdele af trae", og fra maj 1981 som "reoler af trae, adskilt ". Selv om toldpersonalet foretog et stort antal fysiske kontroller, blev varerne under hele den naevnte periode henfoert under pos . 44.28 D II i Den Faelles Toldtarif og indfoert med fritagelse for importafgifter inden for rammerne af ordningen med generelle praeferencer .

3 . Den 10 . december 1981 meddelte Oberfinanzdirektion Berlin i en bindende tariferingsudtalelse - afgivet i anledning af en anmodning, som Top Hit havde indgivet efter henstilling fra de tyske toldmyndigheder - at de omhandlede varer skulle tariferes som moebler henhoerende under pos . 94.03 B . Da varerne herefter ikke kunne faa praeferencetoldbehandling, traf Hauptzollamt Koeln-Deutz ( herefter benaevnt "Hauptzollamt ") den 19 . oktober 1983 en afgiftsaendringsafgoerelse, hvorved sagsoegeren blev anmodet om at efterbetale importafgifter paa 244 590,29 DM i henhold til artikel 2 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 af 24 . juli 1979 .

4 . Den 15 . november 1983 indgav Top Hit klage over denne aendringsafgoerelse og anmodede om, at myndighederne i henhold til artikel 5, stk . 2, i den foernaevnte forordning afstod fra at foretage denne efteropkraevning .

5 . I henhold til artikel 6 i forordning ( EOEF ) nr . 1573/80 ( 2 ) forelagde Forbundsrepublikken Tyskland denne anmodning for Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . Ved beslutning af 16 . september 1985 ( REC 5/85 ) - der er anfaegtet under sagen - udtalte Kommissionen, at de omhandlede importafgifter skulle efteropkraeves . Som altid i disse sager var beslutningen i artikel 189' s forstand alene rettet til den medlemsstat, der havde forelagt sagen for Kommissionen . Beslutningen blev ej heller af Kommissionen eller de tyske toldmyndigheder tilsendt sagsoegeren til orientering .

6 . Jeg skal foerst tage stilling til formalitetsspoergsmaalet og derefter til realiteten .

A - Formaliteten

7 . Kommissionen har - dog uden at nedlaegge en formel afvisningspaastand i henhold til procesreglementets artikel 91 - anfoert, at soegsmaalet ikke kan admitteres, da fristen i EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 3, ikke blev overholdt . Ifoelge Kommissionen begyndte fristen senest at loebe den 13 . maj 1986 . Med den skrivelse, som Hauptzollamt under naevnte dato tilsendte sagsoegeren, fik denne kendskab til den omtvistede kommissionsbeslutning og navnlig kendskab til, at beslutningen vedroerte saavel anmodningen i henhold til artikel 13, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 1430/79 ( 3 ) som anmodningen i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 .

8 . Top Hit haevder derimod, at selskabet foerst ved en Hauptzollamt-afgoerelse af 21 . oktober 1987 blev bekendt med, at Kommisisonen i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 havde truffet en beslutning, der beroerte selskabet umiddelbart og individuelt .

9 . For at kunne afgoere formalitetsspoergsmaalet er det noedvendigt at gaa tilbage til nogle af de skrivelser, der blev udvekslet mellem sagsoegeren og Hauptzollamt .

10 . Afsnit 2 paa s . 3 i Hauptzollamts endelige afgoerelse af 21 . oktober 1987 lyder som foelger :

"Idet klagerens skrivelse af 22 . november 1983, hvori denne begrundede klagen, efter sit indhold tillige ( 4 ) kunne forstaas som en anmodning om fritagelse for de opkraevede importafgifter i henhold til artikel 13 i forordning ( EOEF ) nr . 1430/79 ( saerlige forhold; billighedsgrunde ), blev klagesagen efter forslag fra Hauptzollamt Koeln-Deutz af 5 . oktober 1984 ..., som klageren tiltraadte ved skrivelse af 29 . oktober 1984, stillet i bero paa afgoerelsen vedroerende den paa billighedsgrunde stoettede anmodning ."

11 . Den klagesag, hvortil der henvises, kan kun forstaas som den sag, der var rejst i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 vedroerende efteropkraevning .

12 . Det er en kendsgerning, at Kommissionen ved beslutningen af 16 . september 1985, som anfaegtes under naervaerende soegsmaal, ikke kun traf afgoerelse paa grundlag af den netop naevnte bestemmelse, men tillige paa grundlag af artikel 13 i forordning ( EOEF ) nr . 1430/79, for saa vidt som den fastslog, at fritagelse for de omhandlede afgifter ikke var berettiget ( og heller ikke at afstaa fra efteropkraevning heraf ).

13 . Ved en afgoerelse af 21 . januar 1986 afslog Hauptzollamt herefter anmodningen om fritagelse for importafgifter under henvisning til, at betingelserne i artikel 13, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 1430/79 ikke var opfyldt . Begrundelsen for denne afgoerelse er i det vaesentlige identisk med begrundelsen for den anfaegtede kommissionsbeslutning . I afgoerelsen anfoeres endvidere foelgende :

"Jeg skal afslutningsvis bemaerke, at der ved ovenstaaende afslag paa anmodningen er taget hensyn til den af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber trufne beslutning af 16 . september 1985 - REC 5/85 - (( KOM ( 85 ) 1457 endel .)) i enhver henseende . Jeg henviser for saa vidt i oevrigt til artikel 173 i Traktaten af 25 . marts 1957 om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ."

14 . Det soegsmaal, som jeg her tager stilling til, vedroerer imidlertid ikke dette punkt i Kommissionens beslutning .

15 . Ved skrivelse af 13 . maj 1986 ( eller af 15 . maj ifoelge den franske oversaettelse - datoen paa originalen er naesten ulaeselig ) meddelte Hauptzollamt sagsoegeren, at der ikke laengere var anledning til at lade klagesagen bero, og det hedder videre :

"I henhold til den naevnte beslutning (( Kommissionens beslutning REC 5/85 af 16 . september 1985 )) skal de betragtninger, der har motiveret afslaget paa anmodningen i henhold til artikel 13 i forordning ( EOEF ) nr . 1430/79, tillige finde anvendelse ved bedoemmelsen af, om betingelserne for at traeffe en foranstaltning i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 er opfyldt ."

16 . Hauptzollamt traf dog ikke afgoerelse angaaende den klage, der var indgivet under henvisning til den sidstnaevnte bestemmelse, men anfoerte videre :

"De bedes herefter venligst inden den 30 . juni 1986 meddele, om De oensker at revidere og eventuelt supplere begrundelsen for Deres klage ".

17 . Formaalet med denne skrivelse var saaledes klart at underrette sagsoegeren om, at klagesagen, der efter forslag fra toldmyndighederne var blevet stillet i bero, nu ville blive ekspederet .

18 . Endelig afslog Hauptzollamt foerst ved "klageafgoerelse" af 21 . oktober 1987 formelt at afstaa fra at efteropkraeve importafgifterne, hvorved myndigheden henholdt sig til begrundelsen i Kommissionens beslutning . Ligesom i forbindelse med afgoerelsen af 21 . januar 1986 anfoertes det afslutningsvis,

"at der ved den foranstaaende afgoerelse er taget hensyn til den af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber trufne beslutning af 16 . september 1985 - REC 5/85 - (( KOM ( 85 ) 1457 endel .)) i enhver henseende ."

19 . Omstaendighederne i sagen er saaledes temmelig forviklede . Man kunne paa grundlag af indholdet af skrivelsen af 13 . maj 1986 haevde, at sagsoegeren allerede paa davaerende tidspunkt burde have indset, at Kommissionens beslutning havde vaesentlig betydning i denne sag, og at sagsoegeren burde have forsoegt at komme i besiddelse af beslutningen .

20 . Paa den anden side var den naevnte skrivelse imidlertid paa ingen maade klar, og den kunne bibringe det indtryk, at Hauptzollamt nu - med stoette i kommissionsbeslutningens begrundelse - ville tage stilling til, om betingelserne for at traeffe en foranstaltning efter artikel 5, stk . 2, konkret var opfyldt . Hauptzollamt opfordrede jo sagsoegeren til eventuelt at supplere klagebegrundelsen . Sagsoegeren kunne dermed faa det indtryk, at Kommissionens beslutning ikke konkret vedroerte selskabet, og at beslutningen simpelthen skulle bruges som udgangspunkt for Hauptzollamts egne overvejelser . Det er i oevrigt forbloeffende, at Hauptzollamt lod hengaa endnu 17 maaneder, foer den traf en endelig afgoerelse . Man kunne herved let have vedlagt selve kommissionsbeslutningen som bilag til skrivelsen af 13 . maj 1986! Jeg tillader mig at udtrykke haabet om, at dette vil ske for fremtiden i alle sager af denne art . Det kan nemlig rimeligvis ikke kraeves, at en afgiftspligtig, heller ikke selv om han har advokatbistand, som hidtil alene har haft at goere med de nationale myndigheder, og som i en skrivelse fra myndighederne finder en henvisning til en kommissionsbeslutning, omgaaende ivaerksaetter en soegning efter den tjenestegren i Kommissionen, der vil kunne give ham en kopi af denne beslutning, naar det klart fremgaar af den paagaeldende skrivelse, at den nationale myndighed ikke betragter sagen som afsluttet, men tvaertimod optager sagen til behandling igen .

21 . Det foreskrives i oevrigt i Traktatens artikel 173, sidste stk .: "De i denne artikel omhandlede klager skal indgives inden to maaneder, efter at retsakten, alt efter sin art, er offentliggjort eller meddelt klageren eller, i mangel heraf senest to maaneder efter, at klageren har faaet kendskab til den ". Kommissionen har i naervaerende sag ikke bevist, at sagsoegeren paa et bestemt tidspunkt ( 5 ) fik kendskab til den noejagtige ordlyd af Kommissionens beslutning .

22 . Soegsmaalet blev anlagt, inden der var gaaet to maaneder efter Hauptzollamts afgoerelse af 21 . oktober 1987, der markerede afslutningen paa klagesagen i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 . Efter min mening kan soegsmaalet under disse omstaendigheder admitteres .

B - Realiteten

23 . Domstolen fremhaevede i Foto-Frost-sagen ( 6 ), at

"artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 opstiller tre praecise betingelser for, at de kompetente myndigheder kan undlade efteropkraevning . Bestemmelsen skal derfor fortolkes saaledes, at den afgiftspligtige har krav paa ( 7 ), at der ikke sker efteropkraevning, naar samtlige disse betingelser er opfyldt ".

24 . Disse betingelser er foelgende :

- afgifterne er ikke blevet opkraevet som foelge af en fejl, begaaet af myndighederne selv;

- debitor har handlet i god tro, forstaaet saaledes, at han ikke kunne forventes at opdage den fejl, der var begaaet af toldmyndighederne;

- debitor har i forbindelse med toldangivelsen overholdt samtlige bestemmelser i de gaeldende forskrifter .

25 . Jeg skal herefter undersoege, om disse tre betingelser er opfyldt i naervaerende sag .

De kompetente myndigheders fejl

26 . Saa maerkeligt det end kan forekomme, indeholder Den Faelles Toldtarif ingen position, der udtrykkeligt omfatter "reoler" eller "hylder", selv om talloese andre varer naevnes udfoerligt, som f . eks . "dekorationsgenstande" ( pos . 44.27 ).

27 . Selv om toldmyndighederne meget hyppigt havde lejlighed til at besigtige selve varen, tariferede de den stedse under pos .:

44.28 Andre varer af trae :

D . Andre varer :

II . I andre tilfaelde

og ikke under pos .:

94.03 Andre moebler og dele dertil :

B . Andre varer .

28 . Den mere oplysende betegnelse "reoler af gran, adskilt", som fra 20 . maj 1981 tilfoejedes den oprindelige betegnelse (" bygningsvaerksdele af trae, roedgran/aedelgran "), og som var den eneste anvendte betegnelse efter 4 . juni 1981, medfoerte ingen aendring med hensyn til toldstedets bedoemmelse af tariferingsspoergsmaalet .

29 . Det fremgaar af beslutningen af 16 . september 1985, at Kommissionen ikke bestrider, at der blev begaaet fejl af de kompetente myndigheder selv, og Kommissionen har under sagens behandling bemaerket, at fejlen var "grov og af laengere varighed ". Jeg behoever derfor ikke at dvaele yderligere ved dette spoergsmaal .

Den anden betingelse

1 ) Saavidt jeg kan se, behandles spoergsmaalet om importoerens gode tro i kommissionsbeslutningens fjerde og syvende betragtning .

30 . I betragtning 4 ( 8 ) anfoerer Kommissionen :

"Importoerens angivelse til fri omsaetning af varerne var imidlertid ikke utvetydig for toldvaesenet, som skulle fastslaa hvilken toldposition de henhoerte under; dette gaelder isaer ( 9 ) for den varebeskrivelse, der anvendtes indtil maj 1981, og som var 'bygningsvaerksdele af trae, roedgran/aedelgran' efterfulgt af angivelsen af underpos . 44.28 D II; det foregaves endvidere, at varerne skulle anvendes til bygning af kaninbure eller minivaeksthuse;"

31 . I betragtning 7 in fine anfoeres endvidere :

"Det kan ikke udelukkes, at importoeren har angivet varerne under pos . 44.28 D II i Den Faelles Toldtarif paa grund af den toldpraeference, der anvendtes for varer under denne pos ., men ikke for varer henhoerende under pos . 94.03"

32 . Tariferingen af reolerne under pos . 94.03 ville uomtvisteligt have medfoert, at der ville blive opkraevet told paa 18%, for Rumaenien var ikke - som heller ikke Kina - for saa vidt angaar denne position omfattet af den toldfritagelse, der gjaldt for udviklingslande i oevrigt inden for rammerne af den generelle praeferenceordning . Produkterne under pos . 44.28 er derimod omfattet af en saadan fritagelse .

33 . For saa vidt angaar selskabet Top Hits forhold, sondrer kommissionsbeslutningen ikke mellem den foerste periode - fra oktober 1980 til april 1981 - og den anden periode, der begyndte i maj 1981 . Jeg skal foerst undersoege, hvorledes Top Hit forholdt sig i den foerste periode .

34 . a ) Sagsoegeren gjorde gaeldende, at varens tarifering blev fastlagt i oktober 1980, da den blev indfoert foerste gang, af sagsoegerens medarbejdere og toldstedets tjenestemaend i faellesskab og paa grundlag af en forevist model . Paa fakturaerne fra leverandoeren, selskabet Comtrade i Wien, der antagelig er et datterselskab af et rumaensk selskab, var varen betegnet som "vorgefertigte Holzkonstruktionen, EG Zolltarifnummer BRD 44.23.300", dvs . "praefabrikerede byggeemner af trae, EF-toldtarifnummer ( Forbundsrepublikken Tyskland ) 44.23.300 .". Den Faelles Toldtarif indeholdt faktisk paa dette tidspunkt en pos . 44.23 af foelgende indhold :

"Toemrer - og snedkerarbejder af trae til bygningsbrug ( herunder bygninger, faerdige eller i dele til samling, og sammensatte parketstaver )".

35 . Da varen fremtraadte som praefabrikerede dele til samling, ville en laegmand formentlig have holdt sig til den naevnte tarifering frem for at henfoere varen under "opsamlingspostionen" 44.28 : Andre varer af trae : ... D . Andre varer : ... II . I andre tilfaelde .

36 . For saa vidt angaar pos . 44.28 var Rumaenien imidlertid omfattet af en ubetinget toldfrihed i henhold til forordningen om de generelle praeferencer, hvorimod toldfriheden ved pos . 44.23 i 1981 gjaldt inden for et loft paa 6 117 000 ERE, svarende til 15 500 783 DM, pr . aar og pr . eksportoerland ( 10 ). Selv om udfoerslerne fra Rumaenien til Forbundsrepublikken sandsynligvis ikke oversteg 3 mio DM ( paa grundlag af den gennemsnitlige vaerdi i henhold til toldangivelserne, og idet jeg laegger til grund, at der var 80 forsendelser i 1981 ), blev der muligvis eksporteret til andre lande inden for Faellesskabet, saaledes at der efter omstaendighederne var risiko for overskridelse af loftet .

37 . Det kan ikke udelukkes, at firmaet paa denne baggrund selv har foreslaaet tarifering under pos . 44.28, hvis man da ikke ligefrem havde meddelt firmaet, at tarifering i pos . 44.23 under alle omstaendigheder var udelukket af andre grunde . Det er naturligvis klart, at firmaet ikke havde nogen interesse i, at reolerne blev tariferet under pos . 94.03 . Det er saaledes noget usikkert, om firmaet i denne foerste periode var i god tro .

38 . b ) I den tidligere citerede betragtning i beslutningen bemaerker Kommissionen videre : "Det foregaves endvidere, at varerne skulle anvendes til bygning af kaninbure eller minivaeksthuse ".

39 . Efter min opfattelse har Kommissionen imidlertid ikke kunnet bevise, at noget saadant allerede blev foregivet i 1980 eller 1981 . Kommissionen henviser i duplikken som bevis herfor til bilag 6 til sagsoegerens replik . Dette dokument er imidlertid en anmodning om udstedelse af en for toldmyndighederne bindende tariferingsudtalelse, og der vedlaegges en saadan udtalelse fra Oberfinanzdirektion Muenchen . Sidstnaevnte udtalelse vedroerer produkter benaevnt Rosi 1, 2 og 3 - tre typer stativer, blot afhoevlede, impraegnerede med henblik paa vejrbestandighed og beregnet til beklaedning enten med plexiglas og brug som minivaeksthuse eller med traadnet og brug som bure til smaadyr .

40 . Toldmyndigheden i sagen henfoerte i foerste omgang - ved en bindende tariferingsudtalelse - produkterne under pos . 44.28 D II . Denne bindende tariferingsudtalelse blev senere eftefulgt af en anden, hvilket tyder paa, at tariferingen af varer af denne art voldte selv de sagkyndige problemer . Eftersom den netop naevnte anmodning om en tariferingsudtalelse foerst blev indgivet den 18 . oktober 1982, beviser den ikke, at sagsoegeren angav en saadan anvendelse for varen allerede i 1980 eller 1981 og tilmed for et produkt, der ikke var behandlet med henblik paa vejrbestandighed . Paa dette punkt har kommissionsbeslutningens begrundelse foelgelig ikke et tilstraekkeligt fast bevismaessigt grundlag .

41 . c ) Jeg skal herefter vurdere, hvorledes det forholdt sig i den anden periode . Mens speditoeren i toldanmeldelsen af 14 . maj 1981 angav produktet som beskrevet i leverandoerens faktura, dvs . som "praefabrikerede traeemner", henhoerende under pos . 44.23, angav toldmyndigheden i den dokumentrubrik, som den skal udfylde, at der var tale om reoler af gran i adskilt stand, med to stigedele og fem hylder, hoevlede, uden moebelkarakter og med seks skruer og "Bodenstifte" som tilbehoer . Toldmyndigheden gav reolerne kodenr . 44.28.99990 ( jfr . staevningens bilag 4 ). Saa vidt ses var denne forsendelse i oevrigt den foerste, hvor de forskellige dele af reolerne ( stigeelementer, tvaerstivere, hylder ) for foerste gang ikke blev leveret paa saerskilte paller, men i pakker, der hver indeholdt alle delene til en komplet reol .

42 . Efter naevnte tidspunkt blev varerne stedse anmeldt som "reoler af gran, adskilt", henhoerende under pos . 44.28, indtil toldmyndighederne afgav en bindende tariferingsudtalelse, hvorved de blev henfoert under pos . 94.03 B .

43 . Et firma, der beskriver sit produkt paa en maade, der noejagtigt gengiver produktets egenskaber, kan efter min mening ikke siges at vaere i ond tro . Ond tro ville alene foreligge, saafremt firmaet noedvendigvis maatte have vist, at pos . 44.28 ikke var den position, der fandt anvendelse . Jeg kommer hermed til det andet element i den anden betingelse i artikel 5, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1697/79, nemlig at det ikke var muligt at opdage, at tariferingen var fejlagtig .

2 ) Kunne debitor med rimelig forventes at have opdaget toldmyndighedernes fejl ved tariferingen?

44 . Spoergsmaalet er i denne forbindelse ikke - som haevdet af Kommissionen - om moebler ogsaa henhoerer under pos . 94.03, selv om de indfoeres i enkeltdele, men om reoler, der blot er fremstillet af kantskaaret trae, der er ubehandlet, og som foelgelig er bestemt til anbringelse i kaeldre, vaerksteder eller garager, alligevel skal betragtes som moebler .

45 . Manden paa gaden ville givetvis ikke betragte saadanne genstande som moebler . Burde en vikrsomhed, der forhandler traevarer, og en toldspeditoer ikke destomindre have vist, at der efter Den Faelles Toldtarif er tale om moebler?

46 . Allerede under den foerste periode fastslog de tyske toldembedsmaend mindst fyrre gange udtrykkeligt, at varen svarede til sagsoegerens beskrivelse, og at den henhoerte under pos . 44.28, idet man gav formularen paategningen "wie angemeldet festgestellt", og ikke "wie angemeldet angenommen" (" ekspederet som anmeldt og kontrolleret" og ikke "ekspederet som anmeldt ").

47 . I oevrigt har Kommissionen ikke bestridt, at "reoler" i henhold til den kommenterede udgave af Den Faelles Toldtarif, der er udgivet af de tyske myndigheder, skal tariferes under kapitel 44, forudsat at de ikke har karakter af moebler ( jfr . staevningen s . 10 ).

48 . Sagsoegeren formodedes heller ikke at kende Toldsamarbejdsraadets tariferingsudtalelse, hvorefter metalskabe til anbringelse paa gulvet eller jorden, beregnet til udstilling af varer ( underforstaaet : i et salgslokale ) henhoerer under pos . 94.03 .

49 . Endelig har Kommissionen ikke bestridt sagsoegerens oplysning om, at "Vorpruefungsstelle Bund bei der Oberfinanzdirektion Koeln" den 30 . juli 1981 efter en kontrol i den tyske toldforvaltning havde godkendt den foretagne tarifering ( staevningen s . 10 ).

50 . Det fremgaar i det hele af det anfoerte, at det reelt var tvivlsomt, hvorledes varen skulle tariferes, selv da den udtrykkeligt blev betegnet som "traereol ". Den begaaede fejl kunne ikke "med rimelighed vaere opdaget" af debitor, naar den end ikke blev opdaget af en toldmyndighed, der har til opgave at foere kontrol med toldstedernes virksomhed . Man kan nemlig ikke forvente, at et firma, heller ikke en specialforhandler af en bestemt varetype, har bedre forstand paa tingene end toldembedsmaendene, der raader over flere oplysninger, isaer naar toldpersonalet faktisk ved adskillige lejligheder har undersoegt den omhandlede vare .

51 . Jeg finder det foelgelig ikke bevist, at sagsoegeren - i det mindste efter den 15 . maj 1981 - handlede i ond tro ved at angive varen som reol henhoerende under pos . 44.28 D II . Idet Kommissionen i beslutningens fjerde betragtning har anfoert, at

"importoerens angivelse til fri omsaetning af varerne ... ikke (( var )) utvetydig for toldvaesenet, som skulle fastslaa hvilken toldposition de henhoerte under; dette gaelder isaer for den varebeskrivelse, der anvendtes indtil maj 1981",

har den uberettiget behandlet sagsoegerens dispositioner under den foerste og den anden periode ens, selv om der var klar forskel i saa henseende .

Spoergsmaalet om samtlige bestemmelser i de gaeldende forskrifter blev overholdt i forbindelse med toldangivelserne

52 . Det fremgaar af det anfoerte, at Top Hit i hvert fald fra maj 1981 anmeldte varen med en beskrivelse, der praecist angav denns egenskaber, men at Top Hit angav en forkert toldposition . Jeg har endvidere fundet, at selskabet ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget denne fejl .

53 . Saafremt man paastaar, at en importoer ikke behoerigt har iagttaget forskrifterne om varefortoldningen, hvis han angiver en forkert toldposition, paalaegger man herved importoeren en form for "ufejlbarlighedspligt", som toldpersonalet ikke er undergivet, eftersom der ved artikel 5, stk . 2, forudsaettes at foreligge "en fejl, som de kompetente myndigheder selv har begaaet ".

54 . Det foelger i oevrigt af §12 i den tyske "Zollgesetz", at dersom debitor ikke er i stand til at angive den rette toldposition, eller der for debitor er begrundet tvivl med hensyn til toldpositionen, skal toldstedet bistaa ham i fornoedent omfang . Ifoelge Schwarz-Wockenfoths kommentar ( 11 ) skal toldmyndigheden i denne situation selv foretage tariferingen . Det er et spoergsmaal, om dette ikke skete i sagen her, idet toldmyndigheden i adskillige tilfaelde foretog en fysisk kontrol af varen, ikke blot efter maj 1981, men ogsaa under den foerste periode, og man stadfaestede herved hver gang den af sagsoegeren angivne toldposition .

55 . Under den mundtlige forhandling blev det i oevrigt ikke bestridt af Kommissionen, at en afgiftsskyldner ikke handler pligtstridigt i forbindelse med toldangivelsen, saafremt han i god tro tager fejl ved angivelsen af den toldposition, der finder anvendelse for varen . Kommissionen har endvidere tiltraadt, at det i sidste instans paahviler toldstedet at fastslaa, hvilken toldposition varerne henhoerer under, saaledes som det udtrykkeligt anfoeres i den anfaegtede beslutnings fjerde betragtning .

Forslag til afgoerelse

56 . Det anfoeres i den anden betragtning til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1697/79, at en efteropkraevning under ingen omstaendigheder forekommer berettiget, saafremt den oprindelige beregning af importafgifterne har fundet sted paa grundlag af beskatningselementer, som toldmyndighederne udtrykkeligt har anerkendt som vaerende i overensstemmelse med de elementer, som debitor selv har angivet, naar det godtgoeres, at denne har handlet i god tro og paa alle omraader har overholdt de gaeldende bestemmelser for udfaerdigelse af sin toldangivelse .

57 . Det fremgaar af det allerede anfoerte, at disse betingelser var opfyldt i naervaerende sag, i hvert fald for saa vidt angaar de indfoersler, der fandt sted efter den 14 . maj 1981 og indtil den 10 . december 1981, da sagsoegeren udbad sig en bindende tariferingsudtalelse fra de tyske toldmyndigheder . Eftersom Top Hits soegsmaal i oevrigt kan admitteres, maa Kommissionens beslutning af 16 . september 1985 ( REC 5/85 ) foelgelig annulleres, for saa vidt som sagsoegerens anmodning om fritagelse for efteropkraevning herved blev afslaaet for de indfoersler, der fandt sted i loebet af den naevnte anden periode .

58 . Kommissionen skal foelgelig betale sagens omkostninger .

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) EFT L 197 af 3.8.1979, s . 1 .

( 2 ) Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1573/80 af 20 . juni 1980 om gennemfoerelsesbestemmelserne til artikel 5, stk . 2, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1697/79 om efteropkraevning af import - eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter ( EFT L 161 af 26.6.1980, s . 1 ).

( 3 ) Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1430/79 af 2 . juli 1979 om godtgoerelse af eller fritagelse for import - eller eksportafgifter ( EFT L 175 af 12.7.1979, s . 1 ).

( 4 ) Ikke fremhaevet i originalen .

( 5 ) Henvisningen til beslutningen kan ikke betragtes som en meddelelse af beslutningen selv, da henvisningen ikke angiver beslutningens noejagtige indhold . Jfr . dom af 5 . marts 1980, sag 76/79, Koenecke mod Kommissionen, Sml . s . 665, jfr . s . 677, praemis 7 .

( 6 ) Dom af 22 . oktober 1987, sag 314/85, Foto-Frost mod Hauptzollamt Luebeck-Ost, Sml . s . 4199 .

( 7 ) Ikke fremhaevet i dommen .

( 8 ) Jeg formoder, at beskrivelsen af de faktiske omstaendigheder paa side 2 i beslutningen hoerer til betragtning 1 .

( 9 ) Ikke fremhaevet i originalen .

( 10 ) Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3322/80 af 16 . december 1980 om fastsaettelse af et fleraarligt arrangement med generelle toldpraeferencer og om anvendelse heraf i 1981 for visse industrivarer med oprindelse i udviklingslande ( EFT L af 29.12.1980, s . 114, jfr . s . 135 ). En ERE svarede til 2,53405 DM, jfr . EFT L 315 af 24.11.1980, s . 13 .

( 11 ) Schwarz-Wockenfoth, Zollrecht mit Einfuhrumsatzsteuerrecht, EWG-Zollrecht und EWG-Marktordnungsrecht, 2 . oplag, 10 . supplement, september 1988, Carl Heymanns Verlag KG Koeln, Berlin, Bonn, Muenchen ( note 14 til §12 ).