RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

22. januar 1998

Sag T-98/96

Mario Costacurta

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — afgørelse om omplacering — vedtægtens artikel 7 — vedtægtens bilag X«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-49

Angående:

Påstand om annullation dels af den »afgørelse«, som blev truffet af Styrelsesudvalget for Kommissionens Delegationer, og som er indeholdt i en meddelelse af 30. april 1996, dels af Kommissionens afgørelse af 31. maj 1996, hvorved sagsøgeren blev omplaceret til tjeneste ved Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Sagsøgeren er tjenestemand ved Kommissionen og havde siden den 16. februar 1993 været placeret ved Generaldirektoratet for Udvikling (GD VIII), nærmere betegnet ved Kommissionens delegation i Kinshasa.

Den 4. juli 1995 indgav sagsøgeren en ansøgning om fremskyndet omplacering under henvisning til en skrivelse fra Kommissionen af 20. juni 1995 om rotationsordningen for 1996 vedrørende de tjenestemænd, som var placeret ved delegationerne i tredjelande.

Den 12. januar 1996 modtog han en skrivelse af 14. december 1995 fra chefen for enhed 2 (enhed IA.E.2), »Personale«, ved direktorat E, »Forvaltning af Delegationerne«, ved Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser: Europa og De Nye Uafhængige stater, Den Fælles Udenrigs- og Sikkerhedspolitik, Kommissionens Delegationer (GD IA). Ved denne skrivelse modtog han underretning om, at Styrelsesudvalget for Kommissionens Delegationer (herefter »Styrelsesudvalget«) ved GD IA »i tjenestens interesse som [hans] fremtidige tjenestested [havde] fastsat« Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer (herefter »Publikationskontoret«), hvor han gjorde tjeneste, indtil han blev placeret i Kinshasa. Ved samme skrivelse blev sagsøgeren endvidere informeret om, at han havde mulighed for at appellere afgørelsen inden to uger, og at han ville modtage »en bekræftelse om denne placering ved afgørelse [fra ansættelsesmyndigheden], som først ville blive truffet efter udløbet af appelfristen«.

Sagsøgeren appellerede afgørelsen den 19. januar 1996.

Den 8. marts 1996 anmodede han endvidere gennem Det Centrale Personaleudvalg om en begrundelse.

Den 20. maj 1996 modtog han ved skrivelse af 30. april 1996 fra chefen for enhed IA.E.2 underretning om, at Styrelsesudvalget havde »besluttet på ny at placere ham i den centrale tjeneste (Publikationskontoret)«.

Den 30. maj 1996 indgav sagsøgeren en klage i henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«).

Den 10. juni 1996 fik sagsøgeren tilsendt ansættelsesmyndighedens afgørelse af 31. maj 1996 (herefter »afgørelsen«), hvorved han med virkning fra den 1. juli 1996 blev omplaceret — sammen med sin stilling — til Publikationskontoret.

Den 14. juni 1996 indgav sagsøgeren, som supplement til sin tidligere klage af 30. maj 1996, en klage over afgørelsen i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.

Formaliteten

Retten bemærkede, at foranstaltninger til forberedelse af en afgørelse ikke kan være bebyrdende i vedtægtens artikel 90, stk. 2's forstand og derfor kun kan anfægtes under et søgsmål til prøvelse af retsakter, som kan være genstand for annullation. Dette gælder også for udtalelsen fra Styrelsesudvalget, som foreslog ansættelsesmyn digheden at omplacere sagsøgeren som led i rotationsordningen for ansatte uden for Fællesskabet (præmis 21-24).

Henvisning til: Domstolen, 14. februar 1989, sag 346/87, Bossi mod Kommissionen, Sml. s. 303, præmis 23; Retten, 22. juni 1990, forenedesagerT-32/89 og T-39/89, Marcopoulosmod Domstolen, Sml. II, s. 281, præmis 21.

Realiteten

Det første anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7

Retten bemærkede, at institutionerne råder over en vid skønsbeføjelse med hensyn til, hvorledes de ønsker at indrette deres tjenestegrene, henset til de opgaver, der påhviler dem, og med hensyn til placeringen af det personale, som de råder over, hvorved det dog er en forudsætning, at placeringen sker i tjenestens interesse og under iagttagelse af princippet om stillingernes ækvivalens (præmis 36).

Henvisning til: Retten, 19. juni 1997, sag T-73/96, Forçat leardo mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 485, præmis 26.

I den foreliggende sag fandt Retten for det første, at princippet om stillingernes ækvivalens var iagttaget, da sagsøgeren var blevet overført sammen med sin stilling. For det andet kunne tjenestens interesse ikke forstås så snævert, at den kun omfattede en bestemt tjenestegrens interesse, nemlig Kommissionens delegationer under GD IA (præmis 37 og 38).

I den foreliggende sag havde sagsøgeren selv anmodet om at fratræde delegationen i Kinshasa, navnlig under henvisning til »det mildest talt vanskelige forhold, han havde til delegationens chef«. En omplacering af en tjenestemand, der foretages for at løse uholdbare tjenstlige vanskeligheder, må imidlertid anses for at være sket i tjenestens interesse. Under disse forhold kunne afgørelsen ikke antages at udgøre en skjult sanktion (præmis 39).

Henvisning til: Domstolen, 7. marts 1990, forenede sager C-116/88 og C-149/88, Hecq mod Kommissionen, Sml. I, s. 599, præmis 22.

Desuden er det ikke nødvendigt at indhente samtykke fra en tjenestemand til en omplacering af ham. Dette ville nemlig i utålelig grad begrænse institutionernes dispositionsfrihed ved indretningen af deres tjenestegrene og tilpasningen heraf til ændrede behov. Den omstændighed, at sagsøgeren ikke selv havde anmodet om at blive omplaceret til Publikationskontoret, gav derfor ikke grundlag for en antagelse om, at omplaceringen af ham var en skjult sanktion (præmis 40).

Henvisning til: Domstolen, 24. februar 1981, forenede sager 161/80 og 162/82, Carbognaniog Coda Zabetta mod Kommissionen, Sml. s. 543, præmis 28.

For det tredje fandt Retten ikke, at Kommissionens praksis med på ny at placere en tjenestemand i hans oprindelige tjenestegren, efter at han har været udstationeret i et tredjeland, var i strid med forbuddet mod forskelsbehandling. En tjenestemand, som omplaceres til et andet direktorat end GD VIII eller GD IA, berøves nemlig ikke muligheden efter vedtægtens artikel 7 for senere på ny at blive placeret i en delegation i et tredjeland (præmis 41).

Endelig kunne den omstændighed, at sagsøgeren ifølge det af ham hævdede kun havde haft ubetydeligt arbejde at udføre, siden han var blevet omplaceret til Publikationskontoret — hvilket i øvrigt ikke var godtgjort — ikke berøre afgørelsens gyldighed, som måtte vurderes på det tidspunkt, da den blev truffet (præmis 43).

Henvisning til: Retten, 15. januar 1997, sag T-77/95, SFEI m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1, præmis 74.

Det andet anbringende om tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende rotation af de tjenestemænd, som er ansat uden for Unionen

Retten bemærkede, at en tjenestemand ikke kan gøre krav på at blive placeret to gange efter hinanden i en ekstern delegation eller at blive placeret i den delegation, han har ytret ønske om i sin ansøgning om rotation. Følgelig var Kommissionen ikke forpligtet til at udtømme de muligheder for rotation til andre eksterne delegationer, som stod åbne for sagsøgeren, før den besluttede at omplacere ham i henhold til vedtægtens artikel 7. Herefter kunne en undersøgelse af gyldigheden af den anførte begrundelse for, at sagsøgeren ikke blev placeret i nogen af de andre eksterne delegationer, som han havde ansøgt om, ikke påvirke lovligheden af den afgørelse, som var truffet i henhold til vedtægtens artikel 7 (præmis 54).

Retten fandt, at den frist på to uger fra modtagelsen af en appel af en afgørelse om omplacering, som er fastsat i Kommissionens retningslinjer af 26. juli 1988 om den nye rotationsordning for ansatte uden for Fællesskabet, ikke kunne betragtes som en præceptiv frist, hvis tilsidesættelse medførte, at den afgørelse, der var truffet som afslutning på proceduren, blev ugyldig. Den er derimod en forskrift til sikring af god forvaltning, hvis formål er — såvel i administrationens som tjenestemandens interesse — at undgå, at ansættelsesmyndigheden uden grund forsinker vedtagelsen af den endelige beslutning (præmis 56-60).

Det tredje anbringende om ansættelsesmyndighedens inkompetence

Den anfægtede afgørelse var underskrevet af direktørerne for direktorat E ved GD IA og for direktoratet for personale ved Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration. Det fremgik af sagsøgerens svar under den mundtlige forhandling, at han ikke reelt anfægtede den principielle kompetence, der tilkom de personer, der som ansættelsesmyndighed havde underskrevet afgørelsen. Hvad angår spørgsmålet, om en tjenestemand kan forflyttes fra Kommissionen til Publikationskontoret, uden at der opslås nogen ledig stilling, fandt Retten, at dette spørgsmål var irrelevant i sagen, da sagsøgeren var blevet omplaceret, dvs. placeret ved Publikationskontoret, sammen med sin stilling (præmis 66, 67 og 68).

Det fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

Retten bemærkede, at enhver, som en institution ved afgivelse af præcise løfter har givet anledning til at nære begrundede forhåbninger, kan påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Det var imidlertid ikke blevet gjort gældende i sagen, at der var afgivet sådanne løfter. En ændret placering af en tjenestemand i henhold til vedtægtens artikel 7 er ikke nogen unormal og uforudsigelig begivenhed i en tjenestemands karriere. Omplaceringen af sagsøgeren til Publikationskontoret var derfor ikke i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning (præmis 72 og 73).

Henvisning til: Domstolen, 14. juli 1977, sag 61/76, Geist mod Kommissionen, Sml. s. 1419, præmis 34; Domstolen, 19. maj 1983, sag 289/81, Mavridis mod Parlamentet, Sml. s. 1731, præmis 21; Domstolen, 14. juli 1988, forenede sager 23/87 og 24/87, Aldingerog Virgili mod Parlamentet, Sml. s. 4395, præmis 17; Retten, 27. marts 1990, sag T-123/89, Chomel mod Kommissionen, Sml. II, s. 131, præmis 25 og 26; Retten, 23. oktober 1990, sag T-46/89, Pitronemod Kommissionen, Sml. II, s. 577, præmis 41.

Det femte anbringende om tilsidesættelse af omsorgspligten

Retten udtalte, at en afgørelse om omplacering af en tjenestemand, som medfører, at han mod sit ønske må flytte til et andet tjenestested, skal træffes med den nødvendige påpasselighed og med særlig stor omhu, navnlig under hensyntagen til den pågældende tjenestemands personlige interesser. Hensynet til tjenestemandens personlige interesser kan dog ikke medføre, at ansættelsesmyndigheden afskæres fra at omplacere en tjenestemand mod hans ønske (præmis 78).

Henvisning til: Carbognani og Coda Zabetta mod Kommissionen, a.st., præmis 28; Hecq mod Kommissionen, a.st., præmis 23; Retten, 6. juli 1995, sag T-36/93, Ojha mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 497, præmis 83; Domstolen, 12. november 1996, sag C-294/95P, Ojha mod Kommissionen, Sml. I, s. 5863, præmis 47.

Ud over at sagsøgeren principielt havde modsat sig at vende tilbage til Publikationskontoret, havde han ikke påberåbt sig nogen personlig omstændighed, som Kommissionen burde have taget hensyn til (præmis 79).

Det sjette anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 og 101a

Retten bemærkede, at én afgørelse, som indebærer, at en tjenestemand forflyttes mod sit ønske, er en bebyrdende foranstaltning i vedtægtens artikel 25's forstand og derfor skal begrundes. En afgørelse er dog tilstrækkelig begrundet, når den er truffet under omstændigheder, som er tjenestemanden bekendt, således at han har mulighed for at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for ham. Dette er tilfældet, når den afgørelse om omplacering, som træffes i tjenestens interesse, udtrykkeligt henviser til vedtægtens artikel 7 og til tjenestens interesse, og når tjenestemanden var bekendt med de omstændigheder, hvorunder afgørelsen var truffet (præmis 86-90).

Henvisning til: Domstolen, 17. december 1981, sag 791/79, Démont mod Kommissionen, Sml. s. 3105, præmis 12; Hecq mod Kommissionen, a.st., præmis 26; Domstolen, 12. november 1996, Ojha mod Kommissionen, a.st., præmis 35.

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.