2.

Kommissionen har anført, at midlertidigt ansatte i faste stillinger, som aflønnes over forsknings- og investeringsbevillingerne, og som er opført i den liste over stillinger, der er knyttet som bilag til den pågældende institutions budget, oprindelig ikke var omfattet af begrebet midlertidigt ansatte, idet sådanne medarbejdere var lokalt ansatte eller ansatte ved de pågældende anlæg. Selv om alle ansatte ved forskningscentrene ganske vist ved forordning nr. 2615/76 fik status som midlertidigt ansatte, hvilket ikke blev gennemført uden betænkeligheder, blev det ved forordningen også fastsat, at disse ansatte uanset kategori skulle udgøre en særlig undergruppe inden for kategorien midlertidigt ansatte. Det er denne undergruppe, som ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra d), omhandler. Det savner ethvert grundlag, når sagsøgerne i realiteten hævder, at sådanne ansatte uden videre og altid har haft krav på ansættelsesvilkår som midlertidigt ansatte, der er identiske med vilkårene for øvrige ansatte. Kommissionen henviser i denne forbindelse til generaladvokat Darmon's forslag til afgørelse i sag 326/82 (dom af 30. maj 1984, Helga Aschermann m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 2268), hvori det hedder: »[Der foreligger] ’forskelsbehandling, dels når forskellige forhold behandles ensartet, dels når ensartede forhold behandles forskelligt’. Sagsøgerne, der er midlertidigt ansatte aflønnet over forsknings- og investeringsbevillingerne, ansættes imidlertid ikke efter samme kriterier og aflønnes ikke over samme bevillinger som tjenestemænd eller andre midlertidigt ansatte som omhandlet i litraerne a), b) og c) i artikel 2 [i ansættelsesvilkårene]. De er omfattet af særlige bestemmelser. Selv om de indplaceres i samme kategorier, befinder de sig altså hverken i henseende til ansættelsesvilkår eller budgetmæssigt i samme situation som tjenestemændene eller de øvrige midlertidigt ansatte.« Kommissionen anfører, at det fremgår af Domstolens praksis, »at der ikke kan gøres indsigelse mod, at forskellige grupper af ansatte ved Fællesskaberne har forskellig status, alt efter om de er egentlige tjenestemænd eller falder ind under de forskellige grupper af ansatte, der er omfattet af ansættelsesvilkårene... definitionen af hver enkelt af de pågældende grupper [svarer] til fællesskabsadministrationens velbegrundede behov og arten af de arbejdsopgaver — vedvarende eller midlertidige — som den pågældende gruppe af ansatte skal udføre. Det er derfor ikke udtryk for forskelsbehandling, at visse grupper af ansatte ved Fællesskaberne med hensyn til vedtægtsmæssige garantier og socialsikringsfordele kan have garantier eller fordele, som andre grupper ikke har« (dom af 6. oktober 1983, Celant m.fl. mod Kommissionen, 118-123/82, Sml. s. 3012, præmis 22, og dom af 23. januar 1986, Soma mod Kommissionen, 171/84, præmis 30, Sml. s. 192). Under henvisning til denne praksis gør Kommissionen gældende, at definitionen af hver enkelt af grupperne af midlertidigt ansatte i ansættelsesvilkårenes artikel 2 svarer til fællesskabsadministrationens velbegrundede behov og arten af de arbejdsopgaver — vedvarende eller midlertidige — som den pågældende gruppe af ansatte skal udføre, hvorfor det ikke er udtryk for forskelsbehandling, at forskellige grupper af midlertidigt ansatte som omhandlet er underlagt regler, der kan være forskellige fra gruppe til gruppe. Dette gælder navnlig, for så vidt angår de forskellige vilkår, der gælder for henholdsvis midlertidigt ansatte omfattet af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra a), og midlertidigt ansatte omfattet af artikel 2, litra d). Kommissionen gør gældende, at der ikke i sig selv er noget ulovligt ved, at ansatte, der arbejder for Fællesskabets institutioner, og som udfører de samme opgaver, aflønnes forskelligt. Forskelle med hensyn til det retsforhold, i henhold til hvilket arbejdet udføres, og med hensyn til de pågældendes eksamensbeviser, kvalifikationer, faglige erfaring, anciennitet og alder samt endvidere forhold af historisk art kan begrunde, at det samme arbejde aflønnes forskelligt. Kommissionen anfører endvidere, at selv om ansatte omfattet af artikel 2, litra d), i hvert fald ansatte i kategorierne C og D, havde en grundløn, der var omkring 5% lavere end lønnen for midlertidigt ansatte omfattet af litra a), udgjorde dette imidlertid ikke den eneste forskel. Indtil for nylig havde midlertidigt ansatte omfattet af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra a) eller b), således kun ret til udtrædelsespenge i henhold til ansættelsesvilkårenes artikel 39, men ikke til pension, hvorimod midlertidigt ansatte omfattet af artikel 2, litra c) eller d), efter de samme vilkår som for tjenestemænd havde krav på enten pension eller udtrædelsespenge efter de herom gældende regler. Det er kun for ganske nylig, nemlig den 27. september 1985, at Rådet har vedtaget en forordning, hvorefter de hidtil gældende forskelle med hensyn til udtrædelsespenge mellem de af ansættelsesvilkårenes artikel 2 omfattede forskellige grupper af midlertidigt ansatte ophæves, og hvorefter midlertidigt ansatte omfattet af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra a), nu har krav på at blive tilsluttet en pensionsordning. Kommissionen anfører endvidere, at sagsøgerne i deres skriftlige indlæg har gjort gældende, at de har været udsat for en lønnedgang som følge af deres overgang fra gruppen af midlertidigt ansatte omfattet af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra a), til den af artikel 2, litra d), omfattede gruppe, hvorimod sagsøgerne har undladt at nævne, at de derved fik krav på at blive tilsluttet en pensionsordning, hvilket de tidligere ikke havde haft. Sagsøgerne har heller ikke nævnt, at de efter ændringen af deres ansættelsesvilkår nu har bedre udsigter med hensyn til sikkerhed i ansættelsen, idet sagsøgerne herefter er ansat i faste stillinger, og ikke som tidligere i midlertidige. Kommissionen anfører, at der endvidere må tages hensyn til, at sagsøgerne af egen fri vilje har underskrevet en aftale, hvorved de accepterede, at de herefter skulle være midlertidigt ansatte omfattet af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra d), dvs. med kendskab til de forskelle — dels positive, dels negative — dette indebar i forhold til deres tidligere status som midlertidigt ansatte omfattet af artikel 2, litra a). Det må i denne forbindelse være uden betydning, at sagsøgerne rent faktisk har fortsat med at udføre de samme opgaver som tidligere.