DOMSTOLENS DOM (FEMTE AFDELING) AF 29 JANUAR 1985. - MUENCHENER IMPORT-WEINKELLEREI HEROLD BINDERER GMBH MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - BETEGNELSE AF VIN MED OPRINDELSE I TREDJELANDE. - SAG 147/83.



Samling af Afgørelser 1985 side 00257

spansk specialudgave side 00087



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Annullationssoegsmaal _ fysiske eller juridiske personer _ retsakter der beroerer dem umiddelbart og individuelt _ forordning vedroerende betegnelse af vin importeret fra tredjelande

( EOEF-traktaten , art . 173 , stk . 2 , og art . 189 , stk . 2 ; Kommissionens forordning nr . 1224/83 , art . 1 , stk . 3 , litra g ))

2 . Institutionernes retsakter _ retlig karakter _ forordning eller beslutning _ sondring _ kriterier

( EOEF-traktaten , art . 189 )

3 . Erstatningssoegsmaal _ forestaaende og med tilstraekkelig sikkerhed paaregnelige skader _ Faellesskabets ansvar _ soegsmaal _ tilladelighed

( EOEF-traktaten , art . 215 )

Sammendrag

1 . En privatpersons soegsmaal skal afvises , saafremt det er rettet mod en almengyldig forordning , jfr . traktatens artikel 189 , stk . 2 , hvilket saaledes gaelder en forordning , der indeholder et generelt forbud mod , at erhvervsdrivende ved oversaettelse anvender bestemte betegnelser for vine importeret fra tredjelande .

2 . Da den valgte form ikke kan aendre arten af en retsakt , er det afgoerende kriterium for sondringen mellem forordninger og beslutninger , om retsakten er almengyldig eller ikke . En retsakt mister ikke sin forordningskarakter , fordi det er muligt at afgoere , hvor mange eller endog hvilke retssubjekter retsakten paa et givet tidspunkt skal gaelde for . Sondringen mellem forordninger og beslutninger kan kun gennemfoeres paa grundlag af selve retsaktens beskaffenhed og dens retsvirk ninger , men ikke paa grundlag af de naermere regler ved dens tilblivelse .

3 . Traktatens artikel 215 er ikke til hinder for , at der ved Domstolen anlaegges sag med henblik paa at fastslaa Faellesskabets erstatningsansvar , selv om skadelidtes tab endnu ikke kan opgoeres noejagtigt , men der skal i saa fald vaere tale om umiddelbart forestaaende og med tilstraekkelig sikkerhed paaregnelige skader .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 19 . juli 1983 , har Muenchener Import-Weinkellerei Herold Binderer GmbH , Muenchen , Forbundsrepublikken Tyskland , anlagt sag , hvori der er nedlagt paastand om

_ principalt , at artikel 2 , stk . 3 , litra g ), i Kommissionens forordning nr . 1224/83 af 6 . maj om anden aendring af forordning nr . 997/81 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende betegnelse og praesentation af vin og druemost ( EFT L 134 , s . 1 ) annulleres i henhold til EOEF-traktatens artikel 173 , for saa vidt bestemmelsen forbyder anvendelsen af udtrykkene »spaetgelesen« og »ausgelesen« ved oversaettelse til tysk af oplysninger vedroerende vin af hoejere kvalitet importeret fra tredjelande ,

_ subsidiaert , at De europaeiske Faellesskaber i henhold til traktatens artikel 215 tilpligtes at erstatte sagsoegeren de tab , som denne har lidt , fordi sagsoegeren paa grund af den naevnte forordning ikke laengere har mulighed for at anvende benaevnelserne »spaetgelesen« og »ausgelesen« .

2 Det sagsoegende selskab importerer og forhandler vin fra andre medlemsstater og tredjelande i Forbundsrepublikken Tyskland . Selskabet har navnlig specialiseret sig i import af vin fra Ungarn og Jugoslavien , hvor der traditionelt fremstilles vine med benaevnelser , som kan oversaettes til tysk ved »Spaetlese« og »Auslese« , og som til en vis grad , ( hvilket udgoer et af de omstridte punkter ) minder om de »Spaetlesen« og »Auslesen« , som fremstilles i Forbundsrepublikken Tyskland .

3 Raadets forordning nr . 355/79 af 5 . februar 1979 om fastsaettelse af almindelige regler for betegnelse og praesentation af vin og druemost ( EFT L 54 , s . 99 ) bestemmer i artikel 30 , stk . 7 ,:

»I etiketbetegnelsen for importerede produkter gives de i artikel 27 , 28 og 29 naevnte angivelser paa et eller flere af Faellesskabets officielle sprog .

Dog angives

_ ...

_ benaevnelser , som vedroerer en hoejere kvalitet , jfr . artikel 28 , stk . 2 , litra c ),

_ ...

_ ...

_ ...

paa et af de officielle sprog i det tredjeland , hvori produktet har sin oprindelse . Disse oplysninger kan desuden gives paa et af Faellesskabets officielle sprog .

Der kan ved hjaelp af genemfoerelsesbestemmelser gives naermere regler for anvendelsen af en raekke af de benaevnelser , der fremkommer ved oversaettelse af de i andet afsnit omhandlede angivelser.«

Forordningens artikel 43 bestemmer , at betegnelse og praesentation af vin ikke maa kunne foere til forveksling med hensyn til vinens art , oprindelse og sammensaetning .

4 Kommissionens forordning nr . 997/81 af 26 . marts 1981 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende betegnelse og praesentation af vin og druemost ( EFT L 106 , s . 1 ) bestemmer i artikel 2 , stk . 2 , stk . 4 , som er en gennemfoerelsesbestemmelse til ovennaevnte artikel 30 , stk . 7 , i forordning nr . 355/79 , at »en angivelse vedroerende en hoejere kvalitet ... ikke med henblik paa anfoerelse paa etiketten for en indfoert vin [maa] oversaetttes til tysk ved noget af foelgende udtryk :... »Spaetlese« , »Auslese«...« .

5 Som foelge af denne bestemmelse henvendte sagsoegeren sig til Forbundsrepublikkens kompetente myndigheder og til Kommissionen og foreslog , at firmaet anvendte adjektivformerne af benaevnelserne »Spaetlese« og »Auslese« , dvs . henholdsvis »spaetgelesen« og »ausgelesen« , for saaledes dels at overholde den nye forordning , dels at oversaette de tilsvarende ungarske benaevnelser saa noejagtigt som muligt . Dette forslag blev accepteret af Kommissionen i skrivelse af 14 . august 1981 , hvilket var grunden til , at sagsoegeren efter eget udsagn besluttede at importere og saelge vin fra Ungarn og Jugoslavien i Forbundsrepublikken Tyskland under disse benaevnelser .

6 Herefter udstedte Kommissionen ovennaevnte forordning nr . 1224/83 af 6 . maj 1983 , som i artikel 1 , stk . 3 , litra g ), bestemmer , at » ... en angivelse vedroerende en hoejere kvalitet ... ikke med henblik paa anfoerelse paa etiketten paa en indfoert vin [maa] oversaettes til tysk med noget af foelgende udtryk :... »Spaetlese« , »Auslese« ,... samt »spaetgelesen« og »ausgelesen«.«

7 Forbudet mod at anvende adjektivformerne begrundes paa foelgende maade i femte betragtning i praeambelen til forordning nr . 1224/83 : »for at hindre at forbrugerne vildledes med hensyn til den hoejere kvalitet , der angives for visse vine , som indfoeres til Faellesskabet , og som er underkastet mindre strenge maerkningskrav , uden at der samtidig skabes forskelsbehandling for saa vidt angaar betegnelsen af disse vine og vine med oprindelse i Faellesskabet , boer der tages hensyn til de saerlige klimaforhold , hvorunder den indfoerte vin er fremstillet , og etiketten paa den indfoerte vin boer derfor ikke kunne omfatte udtrykkene »spaetgelesen« og »ausgelesen« , selv om disse er en oversaettelse af udtryk , som er i overensstemmelse med bestemmelserne i oprindelsestredjelandet« .

8 Det er saaledes artikel 1 , stk . 3 , litra g ), i forordning nr . 1224/83 , der er genstand for naervaerende sag , hvori der er nedlagt paastand om , principalt at den omtvistede bestemmelse annulleres , subsidiaert , at Faellesskabet tilpligtes at erstatte sagsoegeren de tab , som denne haevder at lide paa grund af forbudet mod i fremtiden at anvende benaevnelserne »spaetgelesen« og »ausgelesen« .

Annullationspaastanden

9 Kommissionen og Forbundsrepublikken Tysklands regering , der er indtraadt i sagen som intervenient , har anfoert , at paastanden ikke kan realitetsbehandles , da de anfaegtede bestemmelser i den omtvistede forordning hverken beroerer sagsoegeren umiddelbart eller individuelt .

10 Det sagsoegende selskab har heroverfor gjort gaeldende , at annullationspaastanden boer antages til realitetsbehandling , da oversaettelsesforbudet , jfr . den omtvistede bestemmelse i forordning nr . 1224/83 , kun kan ramme etikettering af vin fra Ungarn og Jugoslavien , som udelukkende er bestemt for markedet i Forbundsrepublikken Tyskland , hvor alene sagsoegeren og to andre virksomheder har importeret og forhandlet saadanne vine . Paa grund af statshandelslandenes praksis , hvorefter der indgaas langfristede leveringskontrakter med visse eneimportoerer i importlandene , har disse erhvervsdrivende specialiseret sig paa den maade , at de hver for sig importerer helt forskellige vine ; omstaendighederne i forbindelse med tilblivelsen af den omtvistede bestemmelse beviser endelig , at den i virkeligheden udelukkende retter sig mod sagsoegeren .

11 Ifoelge traktatens artikel 173 , stk . 2 , kan et af private anlagt annullationssoegsmaal kun antages til realitetsbehandling , saafremt den anfaegtede retsakt , selv om denne er udfaerdiget i form af en forordning , dog reelt er en beslutning , der beroerer sagsoegeren umiddelbart og individuelt . Denne bestemmelse har navnlig til formaal at undgaa , at Faellesskabets institutioner ved blot at anvende forordningsformen faar mulighed for at afskaere en privatperson fra at anlaegge sag til proevelse af en beslutning , der beroerer ham umiddelbart og individuelt , og saaledes at tydeliggoere , at den valgte form ikke kan aendre arten af en retsakt .

12 Som fastslaaet af Domstolen i dom af 6 . oktober 1982 ( Alusuisse Italia/Raadet , 307/81 , Sml . 1982 , s . 3463 ) skal en privatpersons soegsmaal imidlertid afvises , saafremt det er rettet mod en almengyldig forordning , jfr . traktatens artikel 189 , stk . 2 . Ifoelge Domstolens faste praksis sondres der mellem en forordning og en beslutning alt efter , om den omhandlede retsakt er almengyldig eller ej . Der skal derfor tages stilling til arten af den anfaegtede retsakt og navnlig til dens tilsigtede eller faktiske retsvirkninger .

13 I denne forbindelse bemaerkes , at den anfaegtede bestemmelse i den omtvistede forordning indeholder et forbud mod , at samtlige de erhvervsdrivende , som allerede importerer eller paataenker at importere bestemte vine fra tredjelande til Faellesskabet , ved oversaettelse anvender bestemte betegnelser . Denne foranstaltning har saaledes almengyldig betydning for importoerer , da den finder anvendelse paa objektivt afgraensede forhold og har retsvirkninger over for generelt og abstrakt afgraensede personkredse . Som allerede fastslaaet af Domstolen mister en retsakt i oevrigt ikke sin forordningskarakter , fordi det er muligt at afgoere , hvor mange eller endog hvilke retssubjekter , retsakten paa et givet tidspunkt skal gaelde for .

14 Som allerede fastslaaet af Domstolen kan sondringen mellem en forordning og en beslutning endelig kun gennemfoeres paa grundlag af selve retsaktens beskaffenhed og de retsvirkninger , den har , men ikke paa grundlag af de naermere regler ved dens tilblivelse .

15 Herefter kan det fastslaas , at sagsoegeren ikke er beroert individuelt af den omtvistede bestemmelse i forordning nr . 1424/83 , og at bestemmelsen saaledes ikke kan anfaegtes af sagsoegeren i medfoer af traktatens artikel 173 , stk . 2 . Annullationspaastanden kan saaledes ikke antages til realitetsbehandling .

Den subsidiaere paastand om Kommissionens ansvar

16 Det sagsoegende selskab har anfoert , at selv om Domstolen ikke annullerer den anfaegtede bestemmelse , er det klart , at den paavirker selskabet maerkbart , for saa vidt angaar »dens etablerede og udoevede handel« . Det var nemlig paa grund af den billigelse af anvendelsen af benaevnelserne »spaetgelesen« og »ausgelesen« , som Kommissionen udtalte den 14 . august 1981 , at selskabet mente at kunne investere betydelige beloeb med henblik paa at importere og saelge vin fra Ungarn og Jugoslavien i Forbundsrepublikken Tyskland . Faellesskabet er derfor forpligtet til at erstatte dette tab . Det sagsoegende selskab har anfoert , at det er umuligt at opgoere tabet noejagtigt , men at det har tilstraekkelig retlig interesse til , at Domstolen her og nu kan fastslaa , at Faellesskabet er erstatningspligtigt .

17 Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland har foerst anfoert , at paastanden boer afvises , da der kun bestaar en hypotetisk mulighed for , at det paastaaede tab opstaar , og da sagsoegeren ikke har godtgjort , at der bestaar en aarsagssammenhaeng mellem Kommissionens handlinger og importmulighedernes udvikling .

18 Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland har videre gjort gaeldende , at der i hvert fald maa statueres frifindelse , da der i den foreliggende sag ikke foreligger en tilstraekkelig kvalificeret overtraedelse af en retsregel af hoejere gyldighed til beskyttelse af private . Kommissionens udtalelse af 14 . august 1981 havde kun til formaal og foelge at fastlaegge retsstillingen paa et givet tidspunkt , og sagsoegeren har ikke noget krav paa , at denne stilling opretholdes . Endelig indeholder forordning nr . 1424/83 en raekke meget smidige overgangsbestemmelser netop med det formaal at undgaa , at beroerte virksomheder paafoeres urimelige tab .

19 Som allerede fastlaaet af Domstolen i en raekke domme ( dom af 2 . juni 1976 , Kampffmeyer m.fl./Kommissionen og Raadet , 56-60/74 , Sml . s . 711 ; dom af 2 . marts 1977 , Eier-Kontor/Raadet og Kommissionen , 44/76 , Sml . s . 393 ) er traktatens artikel 215 ikke til hinder for , at der ved Domstolen anlaegges sag med henblik paa at fastslaa Faellesskabets erstatningsansvar , selv om skadelidtes tab endnu ikke kan opgoeres noejagtigt , men der skal i saa fald vaere tale om umiddelbart forestaaende og med tilstraekkelig sikkerhed paaregnelige skader .

20 Det bemaerkes , at disse betingelser ikke er opfyldt i den foreliggende sag . Det sagsoegende selskabs paastande vedroerende det tab , som det paastaar at have lidt , er nemlig baade usikre og uklare . I sit indlaeg vedroerende Kommissionens afvisningspaastand har selskabet blot paastaaet »Faellesskaberne forpligtet til at erstatte skade , som eventuelt kan opstaa i fremtiden« som foelge af forbudet mod at anvende visse oversaettelser samt anfoert , at skaden »forekommer mulig« . En raekke spoergsmaal , som Domstolen i denne forbindelse har stillet under den mundtlige forhandling , har heller ikke gjort det muligt at fastslaa , at der var tale om et umiddelbart forestaaende og med tilstraekkelig sikkerhed paaregneligt tab .

21 Der kan saaledes heller ikke gives sagsoegeren medhold i paastanden om Faellesskabets ansvar , uden at Domstolen i oevrigt finder det fornoedent at afgoere , om dette skyldes formalitets- eller realitetshensyn .

22 Herefter kan det fastslaas , at sagen i det hele boer afvises .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

23 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger , hvis der er nedlagt paastand herom . Sagsoegeren har tabt sagen og skal derfor afholde sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( femte afdeling )

1 ) Sagen afvises .

2 ) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .