ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/22

Sag anlagt den 21. august 2017 — Europa-Kommissionen mod Irland

(Sag C-504/17)

(2017/C 347/29)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Tomat og J. Tomkin, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 7 i Rådets direktiv 2003/96/EF (1) af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet ved at undlade at sikre anvendelsen af minimumsafgiftssatserne for motorbrændstof som fastsat i dette direktiv.

— Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 95/60/EF (2) af 27. november 1995 om afgiftsmærkning af gasolier og petroleum ved at tillade anvendelsen af mærket brændstof til fremdrift af private fritidsfartøjer, selv om sådant brændstof ikke har været genstand for nogen fritagelse fra eller nedsættelse af punktafgift.

— Irland tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen er af den opfattelse, at det system, hvormed Irland pålægger og opkræver punktafgifter på brændstof til brug for fremdrift af private fritidsfartøjer er uforeneligt med Irlands forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF (»energibeskatningsdirektivet«) og direktiv 95/60/EF (»afgiftsmærkningsdirektivet«).

Vedrørende betaling af punktafgifter er det åbenbart, at det kun er et meget lille mindretal af ejere af fritidsfartøjer, som faktisk fremlægger opgørelser for at betale den fulde afgiftssats. Kommissionen er desuden af den opfattelse, at det er grundlæggende uforeneligt med afgiftsmærkningsdirektivet at tillade salg af mærket brændstof til anvendelser, der er genstand for den fulde afgiftssats. Forpligtelsen til at mærke brændstof, der har været genstand for en reduceret afgiftssats er specifikt beregnet til at sikre, at dette brændstof klart kan skelnes fra brændstof, hvoraf der er blevet betalt fuld afgift. Virkningen af den nationale foranstaltning er imidlertid, at det, hvor mærket brændstof findes i en tank i et privat fritidsfartøj, der er blevet påfyldt i Irland, ikke ud fra mærkningen er muligt at fastslå, om det anvendte brændstof var genstand for en fuld eller reduceret punktafgiftssats.

(1) EUT 2003, L 283, s. 51.

(2) EFT 1995, L 291, s. 46.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/14

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 1. august 2017 — Tänzer & Trasper GmbH mod Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

(Sag C-462/17)

(2017/C 347/17)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tänzer & Trasper GmbH

Sagsøgt: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

Præjudicielt spørgsmål

Er de ingredienser, der er opregnet i punkt 41 i bilag II til forordning (EF) nr. 110/2008 (1) sådanne ingredienser, som en spiritus mindst skal indeholde for at måtte bære varebetegnelsen æggelikør (minimumsspecifikation), eller giver punkt 41 i bilag II til forordning (EF) nr. 110/2008 en udtømmende opregning af de tilladte ingredienser i et produkt, der skal have varebetegnelsen »æggelikør«?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15.1.2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 (EUT 2008, L 39, s. 16).
2)

Skal artikel 1, stk. 2, i direktiv 86/653/EØF fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent ikke må udføre andre opgaver end dem, der er knyttet til formidling af salg eller køb af varer for agenturgiveren og formidling og afslutning af sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning?
1)

Foreligger der et indgreb i eneretten for en fremstiller af fonogrammer til reproduktion af hans fonogram i henhold til artikel 2, litra c), i direktiv 2001/29/EF (1), når meget små lydbidder udtages af hans fonogram og overføres til et andet fonogram?
1)

Medfører artikel 11, stk. 3 (1), et krav om, at skadelidtes krav over for forsikringstageren/den sikrede indebærer en forsikringssag forstået som et spørgsmål om policens gyldighed eller virkning?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 31. juli 2017 — Valériane SNC mod Ministre de l’Action et des Comptes Publics

(Sag C-460/17)

(2017/C 347/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valériane SNC

Sagsøgt: Ministre de l’Action et des Comptes Publics

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i artikel 17 i sjette momsdirektiv af 17. maj 1977 (1), hvis bestemmelser i det væsentlige blev gengivet i artikel 168 i direktiv af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2), fortolkes således, at for at nægte en afgiftspligtig person, som er merværdiafgiftsskyldig for egne transaktioner, retten til at fradrage den merværdiafgift, der angives på fakturaer svarende til varer eller ydelser, som skattemyndigheden godtgør ikke faktisk er blevet leveret, skal det da i alle tilfælde undersøges, om det er godtgjort, at denne person vidste eller burde have vidst, at transaktionen var led i merværdiafgiftssvig, og om denne svig er blevet begået på foranledning af udstederen af fakturaen, dens modtager eller tredjemand?

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1)

(2) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L, s. 1).
1)

Udgør det af toldstedet i bestemmelseslandet stemplede TIR-carnet et dokument, som kan bevise udførsel af transporterede varer med henblik på momsfritagelse for transport og dertil knyttede tjenesteydelser, som er forbundet med udførsel af varer, i overensstemmelse med Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), henset til ordningen for dette toldforsendelsesdokument, der er fastsat i Forsendelseshåndbogen for TIR-ordningen nr. TAXUD/1873/2007 udarbejdet af Toldkodeksudvalgets transit- og TIR-gruppe inden for rammerne af Europa-Kommissionen — Generaldirektoratet for beskatning og toldunion?
1)

Skal 16. betragtning til Kommissionens beslutning fortolkes således, at det med hensyn til Kommissionens beføjelser på den ene side og princippet om medlemsstaternes procesautonomi og retssikkerhedsprincippet på den anden side er tilladt at anvende en national bestemmelse, hvorefter den i denne betragtning nævnte frist for at kontrollere, om betingelserne for den ydede statsstøtte er opfyldt, kun skal anses for en anvisning og ikke for en præklusionsfrist?
2

Det fastslås, at Retten selv kan træffe afgørelse på grundlag af appellantens påstande om erstatning, og a) EU, repræsenteret af Den Europæiske Unions Domstol, tilpligtes at betale Guardian Europe erstatning for det tab, der er lidt som følge af, at Retten ikke afsagde dom inden for en rimelig frist i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som er følgende beløb: i) 1 388 000 EUR for offeromkostninger eller tab af indtægter, ii) 143 675,78 EUR for yderligere omkostninger til garanti, og iii) en passende procentdel af den bøde, som er pålagt Guardian ved afgørelsen, for ikke-økonomiske tab. b) EU, repræsenteret af Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol, tilpligtes at betale Guardian Europe erstatning for det tab, der er lidt som følge af Kommissionens og Rettens tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, som er følgende beløb: i) 7 712 000 EUR for offeromkostninger eller tab af indtægter, ii) en passende procentdel af den bøde, som er pålagt Guardian ved afgørelsen, for ikke-økonomiske tab. c) Der tilkendes udligningsrenter af de beløb, som er nævnt i litra a) (fra den 27.7.2010 til og med den dato, hvorpå Domstolen træffer afgørelse i denne appelsag), og litra b) (fra den 19.11.2010 til og med den dato, hvorpå Domstolen træffer afgørelse i denne appelsag), til den af Eurostat konstaterede årlige inflationsrate i den medlemsstat (Luxembourg), hvor Guardian Europe har hjemsted. d) Der tilkendes morarenter af de beløb, som er nævnt i litra a) og b), fra den dato, hvorpå Domstolen træffer afgørelse i denne appelsag, indtil det fulde beløb er blevet betalt, på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte sats for dens vigtigste genfinansieringstransaktioner, forhøjet med to procentpoint.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 357/2

Appel iværksat den 20. marts 2017 af QuaMa Quality Management GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. januar 2017 i sag T-225/15, QuaMa Quality Manangement GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-139/17 P)

(2017/C 357/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: QuaMa Quality Management GmbH (ved Rechtsanwalt C. Russ)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Microchip Technology, Inc.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Dom afsagt af Retten den 17. januar 2017 ophæves.

— Afgørelse truffet den 19. februar 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1809/2014-4 og R 1680/2014-4) annulleres.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten støtter sin appel til prøvelse af Rettens dom på følgende overvejelser:

I appelskriftet gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 (1). Retten lagde fejlagtigt til grund, at intervenienten den 9. april 2013 indgav den rigtige ansøgning om registrering af ejerskifte og alene anvendte en forkert formular hertil. Det forholdt sig faktisk således, at ansøgningen om »ændring af navnet eller en indehavers adresse« vedrørte alle varemærker (14), der tilhørte SMSC Europe GmbH, og ansøgningen blev også opfattet således af EUIPO, jf. skrivelsen af 14. april 2013. Dermed står det fast, at EUIPO gav fuldstændigt afslag på ansøgningen af 9. april 2013 og alene imødekom den efter udløbet af indsigelsesfristen indgivne ansøgning af 14. juni 2013.

Derudover gøres det i appelskriftet gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. Hverken indsigelsesafdelingen eller appelkammeret beskæftigede sig blot tilnærmelsesvist i tilstrækkelig grad med fastlæggelsen af den relevante kundekreds. Der kan ikke foretages en bedømmelse af risikoen for forveksling, uden at den relevante kundekreds og det individuelle særpræg for de forskellige enkelte varer og tjenesteydelser er blevet fastlagt. Dette gælder så meget desto mere ud fra Rettens antagelse om, at ligheden mellem de pågældende tegn for en specialiseret kundekreds — som Retten ikke tilhører — er »ringe«.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT 2009, L 78, s. 1).
2)

Er det tilstrækkeligt til at fritage luftfartsselskabet for pligten til at udbetale kompensation i henhold til artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser, sammenholdt med 14. betragtning til denne forordning, at det sandsynliggøres, at arbejdstagernes strejke udgør en usædvanlig omstændighed, som ikke kunne have været undgået, selv om luftfartsselskabet faktisk havde truffet alle forholdsregler, som det med rimelighed kunne træffe, eller skal dette bevises?
5.

Republikken Slovenien har ikke på noget tidspunkt (frem til anlæggelsen af nærværende søgsmål) fremlagt bevis for, at der inden udløbet af fristen for besvarelse af den begrundede udtalelse er blevet udstedt en miljøtilladelse til deponeringsanlægget Ostri Vrh med henblik på fortsættelse af driften, hvilket ville have gjort det muligt for denne medlemsstat at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 14, litra c). Kommissionen har endvidere konstateret, at det af den efterfølgende tilladelse til drift under nedlukningsproceduren og efterbehandlingen fremgår, at nedlukningen stadig er i gang og forventes afsluttet den 30. maj 2019, hvilket indebærer, at Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 14.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 357/4

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 8. august 2017 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod D. Balandin o.a.

(Sag C-477/17)

(2017/C 357/05)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Sagsøgt: D. Balandin, I. Lukachenko og Holiday on Ice Services BV

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1 i forordning nr. 1231/2010 (1) fortolkes således, at arbejdstagere, der er statsborgere i et tredjeland, og som bor uden for EU men i perioder arbejder i forskellige medlemsstater for en i Nederlandene hjemmehørende arbejdsgiver, kan støtte ret på (afsnit II i) forordning nr. 883/2004 (2) og forordning nr. 987/2009 (3)?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 af 24.11.2010 om udvidelse af forordning (EF) nr. 883/2004 og forordning (EF) nr. 987/2009 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er omfattet af disse forordninger udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 344, s. 1).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).

(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16.9.2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284, s. 1).
2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal artikel 65 i direktiv 2006/112/EF fortolkes således, at et afdrag, som en afgiftspligtig person har modtaget i forbindelse med udførelse af turismeydelser, der er omfattet af særordningen for rejsebureauer i henhold til artikel 306-310 i direktiv 2006/112/EF, med hensyn til momsen reduceres med de i artikel 308 i direktiv 2006/112/EF nævnte omkostninger, som den afgiftspligtige person faktisk har afholdt frem til modtagelsen af afdraget?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 17. august 2017 — Deutsche Post AG mod Hauptzollamt Köln

(Sag C-496/17)

(2017/C 347/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsche Post AG

Sagsøgt: Hauptzollamt Köln

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 24, stk. 1, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 (1) af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen fortolkes således, at toldmyndighederne kan opfordre en ansøger til at give de for beregningen af indkomstskat kompetente skattemyndigheder meddelelse om de skatteregistreringsnumre, som Bundeszentralamt für Steuer [det centrale forbundsskattekontor] har tildelt ansøgerens bestyrelsesmedlemmer, administrerende direktører, afdelingschefer, økonomidirektører, chef for toldafdelingen samt de personer, der er ansvarlige for toldanliggender, og de personer, der behandler toldanliggender, med henblik på opkrævning af indkomstskat?

(1) EUT 2015, L 343, s. 558.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Irland) den 9. august 2017 — Neculai Tarola mod Minister for Social Protection

(Sag C-483/17)

(2017/C 347/23)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Neculai Tarola

Sagsøgt: Minister for Social Protection

Præjudicielt spørgsmål

Hvis en statsborger i en anden EU-medlemsstat efter at have udøvet retten til fri bevægelighed i tolv måneder ankommer til værtsmedlemsstaten og har arbejde (undtagen ifølge en tidsbegrænset ansættelseskontrakt) i en periode på to uger, hvorefter han bliver uforskyldt arbejdsløs, bevarer denne borger da sin status som arbejdstager i yderligere mindst seks måneder med henblik på anvendelsen af artikel 7, stk. 3, litra c), og artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 2004/38/EF (1), således at han har ret til at modtage sociale ydelser eller social sikring på samme grundlag som statsborgere bosiddende i værtsmedlemsstaten?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative d'appel de Versailles (Frankrig) den 10. juli 2017 — Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA) mod Ministre de l'agriculture et de l'alimentation, Premier ministre, Bionoor, Ecocert France og Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)

(Sag C-497/17)

(2017/C 347/26)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative d'appel de Versailles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oeuvre d’assistance aux bêtes d’abattoirs (OABA)

Sagsøgte: Ministre de l'agriculture et de l'alimentation, Premier ministre, Bionoor, Ecocert France og Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)

Præjudicielt spørgsmål

Skal de gældende EU-retlige forskrifter, der bl.a. fremgår af:

— artikel 13 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

— Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 (1), hvortil gennemførelsesbestemmelser er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 889/2008 af 5. september 2008 (2)

— og Rådets forordning (EF) nr. 1099/2009 af 24. september 2009 (3)

fortolkes således, at de tillader eller forbyder, at EU-mærket »økologisk landbrug« udstedes til produkter fremstillet af dyr, som uden forudgående bedøvelse har været genstand for en rituel slagtning, der er foretaget under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1099/2009?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28.6.2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (EUT L 189, s. 1).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 889/2008 af 5.9.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter, for så vidt angår økologisk produktion, mærkning og kontrol

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1099/2009 af 24.9.2009 om beskyttelse af dyr på aflivningstidspunktet (EUT L 303, s. 1).
3)

I tillæg til forpligtelsen i spørgsmål 2) skal »retten til at få fjernet links«, således som fastslået af Den Europæiske Unions Domstol i den førnævnte dom, fortolkes således, at en søgemaskineudbyder, der efterkommer en anmodning om fjernelse af links, er forpligtet til ved hjælp af teknikken »geoblokering« at fjerne de omtvistede resultater af en søgning foretaget på den pågældendes navn fra en IP-adresse, der antages at være lokaliseret i den stat, hvor den person, der har »ret til at få fjernet links«, er bosat, eller mere generelt er forpligtet til at fjerne de omtvistede søgeresultater fra en IP-adresse, der antages at være lokaliseret i en hvilken som helst af de medlemsstater, der er omfattet af direktiv 95/46 af 24. oktober 1995, uafhængigt af hvilket domænenavn den internetbruger, der udfører søgningen, anvender?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 31. juli 2017 — SGI mod Ministre de l’Action et des Comptes Publics

(Sag C-459/17)

(2017/C 347/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SGI

Sagsøgt: Ministre de l’Action et des Comptes Publics

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i artikel 17 i sjette momsdirektiv af 17. maj 1977 (1), hvis bestemmelser i det væsentlige blev gengivet i artikel 168 i direktiv af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2), fortolkes således, at for at nægte en afgiftspligtig person, som er merværdiafgiftsskyldig for egne transaktioner, retten til at fradrage den merværdiafgift, der angives på fakturaer svarende til varer eller ydelser, som skattemyndigheden godtgør ikke faktisk er blevet leveret, skal det da i alle tilfælde undersøges, om det er godtgjort, at denne person vidste eller burde have vidst, at transaktionen var led i merværdiafgiftssvig, og om denne svig er blevet begået på foranledning af udstederen af fakturaen, dens modtager eller tredjemand?

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).

(2) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).
4)

Det fjerde anbringende analyserer, hvordan Retten også tilsidesatte begrebet »reel brug« ved at anvende en fejlagtig standard under fastlæggelsen af, om det ældre varemærke havde været brugt som varemærke. Endvidere kan Rettens afgørelse i Céline-sagen (C-17/06, 11.9.2007) ikke finde anvendelse, når (i) andre varemærker er anbragt på varerne, (ii) sådanne varer havde andre navne, og (iii) varemærket ligeledes blev opfattet som et almindeligt navn af nogle kunder. Disse omstændigheder er ydermere til hinder for, at der i kundekreds’ bevidsthed er tale om en forbindelse mellem det ældre varemærke og det tegn, der anvendes som et almindeligt navn eller et selskabsnavn.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/23

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Liège (Belgien) den 23. august 2017 — Ministère public mod Marin-Simion Sut

(Sag C-514/17)

(2017/C 347/31)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministère public

Sagsøgt: Marin-Simion Sut

Præjudicielt spørgsmål

Kan artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584 (1) fortolkes således, at den ikke kan finde anvendelse på forhold, for hvilke en ret i en udstedelsesmedlemsstat har afsagt en straffedom, når disse samme forhold på fuldbyrdelsesstatens område kun straffes med en bøde, hvilket i henhold til fuldbyrdelsesstatens nationale lovgivning indebærer, at det er umuligt at fuldbyrde straffedommen i fuldbyrdelsesstaten, hvilket er til skade for den domfældtes sociale rehabilitering samt familiemæssige, sociale, økonomiske og anden tilknytning?

(1) Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (JO L 190, p. 1).
1)

Er artikel 49 TEUF, sammenholdt med artikel 54 TEUF, til hinder for en national ordning, hvorefter en ikke-hjemmehørende skattepligtig persons obligatoriske bidrag til en erhvervsmæssig pensionsordning (som skyldes hans medlemskab af en advokatsammenslutning i medlemsstaten, som af professionsretlige grunde er en obligatorisk forudsætning for, at han kan udøve virksomhed i flere medlemsstater) ikke kan fradrages fra indkomsten i forbindelse med den begrænsede skattepligt, mens hjemmehørende skattepligtige i forbindelse med den ubegrænsede skattepligt kan fradrage et beløb fra indkomsten, hvis størrelse er begrænset efter national ret?