Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - prøvelse foretages af retten i den stat, begæringen rettes til - grænser - Domstolens efterprøvelse

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

2 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - kompetence for retten i domsstaten støttet på den persons nationalitet, som har været udsat for en strafbar handling - hensyntagen hertil af retten i den stat, begæringen rettes til - ikke tilladt

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

3 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - begreb

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1)

4 Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - grunde til nægtelse heraf - tilsidesættelse af grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til - sagsøgt, der forfølges for en uagtsom lovovertrædelse - retten i domsstatens nægtelse af at lade en sagsøgt forsvare sig uden at give møde personligt - hensyntagen hertil af retten i den stat, begæringen rettes til - tilladt

(Konventionen af 27.9.1968, art. 27, nr. 1, og protokollens art. II)

Sammendrag

1 De kontraherende stater kan, som følge af forbeholdet i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, ganske vist som udgangspunkt frit fastlægge, hvilke krav der i overensstemmelse med deres nationale opfattelse stilles ifølge deres grundlæggende retsprincipper, men grænserne for begrebet må fastlægges ved en fortolkning af konventionen. Det tilkommer således ikke Domstolen at fastlægge indholdet af en kontraherende stats grundlæggende retsprincipper, men det påhviler den dog at efterprøve de grænser, inden for hvilke en ret i en kontraherende stat kan anvende begrebet som begrundelse for ikke at anerkende en retsafgørelse, der er truffet af en ret i en anden kontraherende stat.

(jf. præmis 22 og 23)

2 Retten i den stat, begæringen rettes til, må, for så vidt angår klausulen om grundlæggende retsprincipper i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, ikke over for en sagsøgt, der har bopæl på statens område, tage hensyn til den omstændighed i sig selv, at retten i domsstaten har støttet sin kompetence på den persons nationalitet, som har været udsat for en strafbar handling.

(jf. præmis 34 og domskonkl.)

3 En anvendelse af klausulen om grundlæggende retsprincipper i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, kan kun komme på tale i tilfælde, hvor anerkendelse eller fuldbyrdelse af den retsafgørelse, der er truffet i en anden kontraherende stat, på helt uantagelig måde vil være i strid med retsordenen i den stat, begæringen rettes til, idet dette ville udgøre et indgreb i et grundlæggende princip. For at være i overensstemmelse med forbuddet mod efterprøvelse af den udenlandske retsafgørelses realitet, må det kræves, at indgrebet udgør en åbenbar overtrædelse af en retsregel, der anses for væsentlig i retsordenen i den stat, begæringen rettes til, eller af en rettighed, der er anerkendt som grundlæggende i den pågældende retsorden.

(jf. præmis 37)

4 Det må anses for muligt at benytte klausulen om grundlæggende retsprincipper i artikel 27, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, i de ekstraordinære tilfælde, hvor de garantier, der er opstillet i domsstatens lovgivning og i selve konventionen, ikke har været tilstrækkelige til at beskytte sagsøgte mod en klar tilsidesættelse af hans ret til forsvar ved retten i domsstaten, som anerkendt ved den europæiske menneskerettighedskonvention. Herefter kan artikel II i den protokol, der er knyttet som bilag til konventionen - hvorefter der kun anerkendes en ret til at lade en anden forsvare sine interesser uden at give møde personligt ved kriminalretter i en kontraherende stat for personer, der ikke er statsborgere i den pågældende stat og har bopæl i en anden kontraherende stat, såfremt de forfølges for en uagtsom lovovertrædelse - ikke fortolkes således, at den er til hinder for, at retten i den stat, begæringen rettes til, for så vidt angår klausulen om grundlæggende retsprincipper i konventionens artikel 27, nr. 1, over for en sagsøgt, der har bopæl på statens område og er tiltalt for en forsætlig lovovertrædelse, kan tage hensyn til, at retten i domsstaten har afvist at give den pågældende ret til at lade en anden varetage sine interesser uden at give møde personligt.

(jf. præmis 44 og 45 samt domskonkl.)