Appel iværksat den 1. september 2022 af Anglo Austrian AAB AG under afvikling til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 22. juni 2022 i sag T-797/19, Anglo Austrian AAB AG under afvikling mod Den Europæiske Centralbank

(Sag C-579/22 P)

(2022/C 398/22)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Anglo Austrian AAB AG under afvikling (ved Rechtsanwalt O. Behrends)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Centralbank og Belegging-Maatschappij »Far-East« BV

Appellanten har nedlagt følgende påstande

1 Den Europæiske Unions Rets dom af 22. juni 2022 i sag T-797/19, Anglo Austrian AAB og Belegging-Maatschappij »Far-East« mod Den Europæiske Centralbank (ECB), ophæves.

2 Afgørelse af 14. november 2019, hvorved ECB inddrog appellantens tilladelse til at drive virksomhed som kreditinstitut, annulleres.

3 Subsidiært hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret, for så vidt som Domstolen finder, at den ikke kan træffe realitetsafgørelse i sagen.

4 ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremsat syv appelanbringender til støtte for appellen.

For det første har Retten overskredet grænserne for sin kompetence og tilsidesat EU-retten i form af artikel 263 TEUF, idet den udtrykkeligt har taget stilling til de omstridte spørgsmål om fortolkningen og anvendelsen af national østrigsk ret.

For det andet burde Retten have erklæret, at ECB ikke har kompetence,

a) idet ECB ikke har kompetence til at træffe afgørelser i henhold til hvidvasklovgivningen,

b) idet ECB ikke har beføjelse til at håndhæve national ret,

c) idet ECB kun har beføjelse til at pålægge sanktioner som led i gennemførelsen af EU-ret, der finder direkte anvendelse, og

d) idet ECB’s tilsyn er begrænset til kombinationen af indlåns- og udlånsaktiviteter.

For det tredje har appellanten gjort gældende, at Rettens antagelse om, at betingelserne i § 31, stk. 3, nr. 2, i [Finanzmarkt-Geldwäschegesetz (FM-GwG)] (1) og kapitalkravsdirektivets (2) artikel 67, stk. 1, litra o), er opfyldt, er baseret på en misforståelse af betingelserne i disse bestemmelser og i øvrigt på en misforståelse af de administrative og retslige afgørelser på nationalt plan, som Retten har overtaget.

For det fjerde har appellanten gjort gældende, at forkastelsen af de anbringender, der er baseret på en antagelse om en begrundelse for inddragelsen af tilladelsen i henhold til kapitalkravsdirektivets artikel 67, stk. 1, litra d), og som ifølge den appellerede dom vedrører grunde, der ikke er relevante for inddragelsen af tilladelsen, er behæftet med fejl, som svarer til dem, der er anført inden for rammerne af det tredje appelanbringende.

For det femte har Retten ved behandlingen af det andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet ikke konkret behandlet dette anbringende.

For det sjette er forkastelsen af det fjerde anbringende om tilsidesættelse af appellantens ret til forsvar baseret på en retligt urigtig forudsætning om, at kun påståede tidligere overtrædelser er relevante, og ikke situationen på tidspunktet for inddragelsen af tilladelsen.

For det syvende er den appellerede dom behæftet med proceduremæssige fejl, som skader appellantens interesser. Retten undlod navnlig at henlede appellantens opmærksomhed på en grundlæggende ændring i Rettens egen retsopfattelse og undlod derefter at give appellanten mulighed for at redegøre for de faktiske og retlige aspekter, der er relevante i forhold til denne ændrede opfattelse.

(1) Den østrigske forbundslov om forhindring af hvidvask og finansiering af terrorisme på finansmarkedet.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26.6.2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT 2013, L 176, p. 338).