Domstolens Dom (Tredje Afdeling) af 26. september 2002. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik. - Traktatbrud - direktiv 98/5/EF - varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået. - Sag C-351/01.



Samling af Afgørelser 2002 side I-08101



Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

2. Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - traktatbrud - begrundelse med henvisning til den nationale retsorden - ulovlig

(Art. 226 EF)

Parter

I sag C-351/01,

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøger,

mod

Den Franske Republik ved G. de Bergues og C. Bergeot-Nunes, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået (EFT L 77, s. 36), idet den ikke har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet,

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann (refererende dommer) og J.-P. Puissochet,

generaladvokat: S. Alber

justitssekretær: R. Grass,

på grundlag af den refererende dommers rapport,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 6. juni 2002,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 18. september 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået (EFT L 77, s. 36, herefter »direktivet«), idet den ikke har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

De relevante retsregler og tvistens baggrund

2 I henhold til direktivets artikel 16 skulle medlemsstaterne senest den 14. marts 2000 vedtage de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme direktivet, og straks underrette Kommissionen herom.

3 Da Kommissionen ikke modtog underretning fra den franske regering om foranstaltninger til gennemførelse af direktivet, tilstillede Kommissionen i henhold til proceduren i artikel 226 EF regeringen en åbningsskrivelse den 8. august 2000. Den franske regering blev heri anmodet om at fremsætte sine bemærkninger hertil inden for en frist på to måneder.

4 Ved skrivelse af 16. november 2000 meddelte den franske regering, at et foreløbigt lovforslag til gennemførelse af direktivet var udarbejdet, at en høring med repræsentanter for advokatstanden var iværksat, og at et lovforslag herefter ville blive forelagt parlamentet.

5 Kommissionen fremsatte en begrundet udtalelse den 24. januar 2001 over for Den Franske Republik, som blev opfordret til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at overholde sine forpligtelser til at gennemføre direktivet inden for en frist på to måneder.

6 Den 9. juli 2001 fremsendte den franske regering til Kommissionen et lovforslag om gennemførelse af direktivet i fransk ret. Regeringen meddelte, at lovforslaget ville blive forelagt parlamentet i efteråret 2001.

7 Da Kommissionen ikke modtog yderligere oplysninger, som gav den holdepunkter for at antage, at de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktivet var endeligt iværksat, har Kommissionen den 17. september 2001 anlagt denne sag.

Traktatbruddet

8 Den franske regering har anerkendt, at direktivet ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist. Regeringen har imidlertid gjort gældende, at vedtagelsesproceduren vedrørende gennemførelsesloven og dens gennemførelsesdekreter er i gang. Den har tilføjet, at visse franske advokater allerede er begyndt at anvende direktivets bestemmelser.

9 I den forbindelse er det tilstrækkeligt at bemærke, at det følger af fast retspraksis, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse (jf. bl.a. dom af 15.03.2001, sag C-147/00, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 2387, præmis 26), og at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 25.10.2001, sag C-78/00, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 8195, præmis 38).

10 Herefter må det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til direktivet, idet den ikke har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

11 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Franske Republik har tabt sagen, bør den derfor pålægges at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, idet den ikke har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.