DOMSTOLENS DOM AF 27. NOVEMBER 1990. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN ITALIENSKE REPUBLIK. - PLIGT TIL AT MEDDELE OPLYSNINGER PAA FISKERIOMRAADET. - SAG 209/88.



Samling af Afgørelser 1990 side I-04313



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Medlemsstater - forpligtelser - manglende opfyldelse - begrundelse - uantagelig

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

2 . Traktatbrudssag - Kommissionens soegsmaalsret - udoevelse af et skoen

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

3 . Traktatbrudssag - Domstolens proevelse af soegsmaalsgrundlaget - det paastaaede traktatbrud uden negative virkninger - uden betydning

( EOEF-Traktaten, art . 169 )

Sammendrag

1 . En medlemsstat kan ikke paaberaabe sig interne forhold som begrundelse for en undladelse af at overholde forpligtelser og frister i henhold til faellesskabsretten .

2 . Kommissionen kan efter Traktatens artikel 169 indlede en traktatbrudsprocedure, naar den finder, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der paahviler den i henhold til faellesskabsretten, og overtraedelsens art eller grovhed er herved uden betydning . Dens adgang hertil bestaar ikke alene i situationer, hvor Kommissionen og den medlemsstat, hvis adfaerd anses for kritisabel, er uenige om fortolkningen af faellesskabsbestemmelserne .

3 . En medlemsstats undladelse af at opfylde en ved en faellesskabsretlig bestemmelse paalagt forpligtelse udgoer i og for sig et traktatbrud, hvorfor et anbringende om, at den manglende opfyldelse ikke har haft skadelige virkninger, er uden enhver relevans for spoergsmaalet om, hvorvidt der er grundlag for et soegsmaal i medfoer af Traktatens artikel 169 .

Dommens præmisser

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 28 . juli 1988, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den Italienske Republik - ved ikke at meddele Kommissionen visse oplysninger vedroerende markedet for fiskerivarer - har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk . 4, artikel 11, stk . 1, artikel 15, stk . 2, artikel 17, stk . 2, og artikel 21, stk . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81 af 29 . december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer ( EFT L 379, s . 1 ), artikel 2 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3191/82 af 29 . november 1982 om naermere regler for anvendelse af referenceprisordningen for fiskerivarer ( EFT L 338, s . 13 ), artikel 4 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1501/83 af 9 . juni 1983 om afsaetning af visse fiskerivarer, der har vaeret genstand for markedsregulerende foranstaltninger ( EFT L 152, s . 22 ), artiklerne 1, 3 og 4 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3598/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af noteringerne for fiskerivarer og om opstilling af listen over repraesentative markeder og havne ( EFT L 357, s . 17 ) og artikel 3 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3599/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af oplysninger vedroerende de tilbagetagelsespriser, som anvendes af producentorganisationerne inden for fiskeriet ( EFT L 357, s . 22 ).

2 Kommissionen har fremfoert seks klagepunkter over for Den Italienske Republik .

3 Det foerste klagepunkt vedroerer artikel 21, stk . 3, i forordning nr . 3796/81 og artikel 2, stk . 2, i forordning nr . 3191/82 . Ifoelge artikel 21, stk . 3, i forordning nr . 3796/81 skal medlemsstaterne meddele Kommissionen priserne franko graense for fiskerivarer . Artikel 2 i forordning nr . 3191/82 bestemmer, at disse oplysninger skal meddeles straks for hver markedsdag, idet meddelelsen skal sendes pr . telex .

4 Det andet klagepunkt vedroerer artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 og artikel 1 i forordning 3598/83 . Ved artikel 11, stk . 1, i forordning nr . 3796/81 paalaegges det medlemsstaterne med henblik paa fastsaettelse af orienteringsprisen for de under A og D i bilag I til forordningen anfoerte varer at meddele Kommissionen de noteringer, der konstateres paa de repraesentative engrosmarkeder eller i de repraesentative havne . Artikel 1 i forordning nr . 3598/83 bestemmer, at disse oplysninger skal angive gennemsnitsprisen paa markedsdagen og tilstilles Kommissionen to gange om maaneden .

5 Det tredje klagepunkt vedroerer artikel 15, stk . 2, i forordning nr . 3796/81 og artikel 3 i forordning nr . 3598/83 . Ifoelge artikel 15, stk . 2, i forordning nr . 3796/81 skal medlemsstaterne for at goere det muligt for Kommissionen at fastsaette orienteringsprisen for de i bilag II til forordningen anfoerte varer meddele Kommissionen de noteringer, der konstateres paa de repraesentative engrosmarkeder eller i de repraesentative havne for disse varer . Artikel 3 i forordning nr . 3598/83 bestemmer, at oplysningerne herom skal indeholde en angivelse af gennemsnitsprisen for to bestemte uger og sendes til Kommissionen den foerste arbejdsdag i den uge, der foelger efter den, for hvilken oplysningerne er indsamlet .

6 Kommissionen har som et fjerde klagepunkt anfoert, at Den Italienske Republik ikke har opfyldt sin forpligtelse i henhold til artikel 17, stk . 2, i forordning nr . 3796/81 og artikel 4 i forordning nr . 3598/83 . Ifoelge artikel 17, stk . 2, i forordning nr . 3796/81 skal medlemsstaterne med henblik paa fastsaettelsen af EF-producentprisen for de i bilag III til forordningen anfoerte varer meddele Kommissionen noteringerne for disse varer paa de repraesentative engrosmarkeder eller i de repraesentative havne . Oplysningerne om disse noteringer skal ifoelge artikel 4 i forordning nr . 3598/83 omfatte den maanedlige gennemsnitspris og sendes til Kommissionen senest ved slutningen af den foerste uge efter den paagaeldende maaned .

7 Med det femte klagepunkt har Kommissionen gjort gaeldende, at Den Italienske Republik ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk . 4, i forordning nr . 3796/81 og artikel 3 i forordning nr . 3599/83 . Ifoelge artikel 9, stk . 4, i Raadets forordning nr . 3796/81 skal producentorganisationerne meddele de nationale myndigheder en fortegnelse over de varer, paa hvilke de vil anvende ordningen med tilbagetagelsespris, stoerrelsen af tilbagetagelsesprisen og det tidsrum, i hvilket tilbagetagelsespriserne anvendes, og de nationale myndigheder skal videresende oplysningerne herom til Kommissionen . I sammenhaeng hermed tilfoejes det i artikel 3 i forordning nr . 3599/83, at medlemsstaterne senest ved udgangen af den sjette uge efter en maaneds slutning skal give Kommissionen meddelelse om, hvor store maengder varer, der er trukket tilbage fra markedet til henholdsvis EF-tilbagetagelsesprisen og den autonome tilbagetagelsespris .

8 Kommissionens sjette klagepunkt vedroerer artikel 4 i forordning nr . 1501/83 . Medlemsstaterne er ifoelge denne bestemmelse forpligtet til hver sjette maaned at tilstille Kommissionen oplysninger om de opnaaede gennemsnitspriser for varer, der er trukket tilbage fra markedet og om, hvilke maengder, der er gjort ubrugelige .

9 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

10 Den italienske regering har erkendt, at den ikke har opfyldt sine forpligtelser . Den har imidlertid gjort gaeldende, at den ved ivaerksaettelsen af de omhandlede regler har vaeret ude for praktiske vanskeligheder, der beror paa den italienske forvaltnings organisation og et svigtende samarbejde fra producenternes side . De omhandlede bestemmelser stiller store fordringer og har vist sig at vaere saerdeles vanskelige at gennemfoere i Italien, hvor fiskerisektorens begraensede betydning ikke kan begrunde en etablering af bekostelige administrative faciliteter .

11 Det maa i den forbindelse bemaerkes, at det fremgaar af Domstolens faste praksis, at en medlemsstat ikke kan paaberaabe sig interne forhold til stoette for, at forpligtelser og frister i henhold til faellesskabsretlige regler ikke overholdes ( jf . bl.a . Domstolens dom af 3 . oktober 1984, Kommissionen mod Italien, sag 254/83, Sml . s . 3395 ).

12 Den italienske regering har desuden gjort gaeldende, at de overtraedelser, der laegges den til last, og som alene beror paa den italienske administrations manglende kapacitet og det svigtende samarbejde fra privat side, ikke i og for sig vil kunne udgoere et traktatbrud efter Traktatens artikel 169 . Disse overtraedelser, der er rent formelle, har da heller ikke konkret haft skadelige virkninger for en god gennemfoerelse af markedsordningen for fiskerivarer .

13 I den forbindelse bemaerkes, at Kommissionen efter Traktatens artikel 169 kan indlede en traktatbrudsprocedure, naar den finder, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der paahviler den i henhold til Traktaten, og at overtraedelsens art eller grovhed herved er uden betydning .

14 Med hensyn til den italienske regerings argumentation om, at undladelsen af at opfylde forpligtelsen til at give oplysninger om priser ikke har haft skadelige virkninger, maa det for det foerste fastslaas, at dette bestrides af Kommissionen . Denne har anfoert, at de manglende statistiske oplysninger faktisk har virket forstyrrende for den faelles markedsordning for fiskerivarer, baade naar det gaelder fastsaettelsen af orienteringspriser og ivaerksaettelsen af beskyttelsesklausulen i de tilfaelde, hvor Italien havde anmodet om, at denne maatte finde anvendelse . Ogsaa selv om det laegges til grund, at der ikke har vaeret tale om skadevirkninger, maa det fremhaeves, at undladelsen af at opfylde en ved en faellesskabsretlig bestemmelse paalagt forpligtelse i og for sig udgoer et traktatbrud, og at et anbringende om, at den manglende opfyldelse ikke har haft skadelige virkninger, er uden enhver relevans ( jf . i den forbindelse Domstolens dom af 11 . maj 1978, Kommissionen mod Nederlandene, sag 95/77, Sml . s . 863 ).

15 Den italienske regering har endelig under retsmoedet gjort gaeldende, at den foreliggende situation ikke beror paa, at den italienske regering og Kommissionen er uenige om fortolkningen af de omhandlede bestemmelser, og at den derfor ikke har kunnet begrunde en traktatbrudssag i medfoer af Traktatens artikel 169 .

16 I den forbindelse er det tilstraekkeligt at fremhaeve, at Kommissionen efter den ved Traktatens artikel 169 etablerede ordning har et frit skoen ved afgoerelsen af, om der skal anlaegges traktatbrudssag, og at det ikke tilkommer Domstolen at efterproeve dette skoen .

17 Paa baggrund af det anfoerte maa det fastslaas, at Den Italienske Republik ved ikke at meddele visse oplysninger om markedet for fiskerivarer har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk . 4, artikel 11, stk . 1, artikel 15, stk . 2, artikel 17, stk . 2, artikel 21, stk . 3, i forordning nr . 3796/81, artikel 2 i forordning nr . 3191/82, artikel 4 i forordning nr . 1501/83, artiklerne 1, 3 og 4 i forordning nr . 3598/83 og artikel 3 i forordning nr . 3599/83 .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

18 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og boer derfor tilpligtes at afholde sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 ) Den Italienske Republik har - ved ikke at meddele visse oplysninger om markedet for fiskerivarer - tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk . 4, artikel 11, stk . 1, artikel 15, stk . 2, artikel 17, stk . 2, og artikel 21, stk . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81 af 29 . december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer, artikel 2 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3191/82 af 29 . november 1982 om naermere regler for anvendelse af referenceprisordningen for fiskerivarer, artikel 4 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1501/83 af 9 . juni 1983 om afsaetning af visse fiskerivarer, der har vaeret genstand for markedsregulerende foranstaltninger, artiklerne 1, 3 og 4 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3598/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af noteringerne for fiskerivarer og om opstilling af listen over repraesentative markeder og havne og artikel 3 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3599/83 af 20 . december 1983 om meddelelse af oplysninger vedroerende de tilbagetagelsespriser, som anvendes af producentorganisationerne inden for fiskeriet .

2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger .