Forslag til afgørelse fra generaladvokat Sir Gordon Slynn fremsat den 27. november 1986. - ACCIAIERIE E FERRIERE LOMBARDE FALCK MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - FAELLESSKABSREGLER OM STOETTE TIL JERN- OG STAELINDUSTRIEN. - SAG 304/85.



Samling af Afgørelser 1987 side 00871



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

I den foreliggende sag har Acciaierie e Ferriere Lombarde Falck SpA ( herefter benaevnt "Falck "), en italiensk staalproducent inden for den private sektor, i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33, stk . 2, nedlagt paastand om annullation af en kommissionsbeslutning af 1 . august 1985, hvorved Italien bemyndigedes til at yde en vis statsstoette til jern - og staalindustrien . Det hed i beslutningen, at den var vedtaget med hjemmel i Kommissionens beslutning nr . 2320/81/EKSF (" den anden stoetteordning ") ( EFT 1981 L*228, s.*14 ), som aendret ved beslutning nr . 1018/85/EKSF ( EFT 1985 L*110, s.*5 ), som erstattede beslutning nr . 257/80/EKSF ( EFT 1980 L*29, s.*5 ), og hvorved der indfoertes faellesskabsregler for stoette til jern - og staalindustrien paa baggrund af den vedvarende og alvorlige krise inden for den paagaeldende industri .

I henhold til artikel 2 i den anden stoetteordning kan en saadan stoette anses for at vaere forenelig med faellesmarkedets tilfredsstillende funktion, saafremt stoettemodtageren har taget skridt til at "gennemfoere et sammenhaengende strukturomlaegningsprogram med noejagtig angivelse af de forskellige bestanddele i strukturomlaegningen ( modernisering, kapacitetsnedskaering og eventuelt finansiel strukturomlaegning ), et program, som skal kunne genoprette virksomhedernes konkurrenceevne og goere dem finansielt levedygtige uden stoette under normale markedsvilkaar", "det paagaeldende strukturomlaegningsprogram foerer til en nedbringelse af den samlede produktionskapacitet i den virksomhed eller gruppe af virksomheder, som modtager stoette", og "den paagaeldende stoette ikke foerer til konkurrencefordrejninger og ikke aendrer handelsvilkaarene i et omfang, der er i strid med den faelles interesse ".

Artikel 2, stk . 2, har foelgende ordlyd :

"Kommissionen kan, i det omfang dette er foreneligt med maalsaetningerne i denne beslutning, ved gennemgangen af den paataenkte stoettes stoerrelse og intensitet tage hensyn til enhver anden stoette, der tidligere maatte vaere ydet den paagaeldende virksomhed, og til enhver strukturomlaegningsforanstaltning, den maatte have gennemfoert ."

I beslutningen fastsattes forskellige kriterier for de forskellige former for stoette, f.eks . til investeringer, til lukninger, driftsstoette, til forskning og udvikling og ekstraordinaer stoette .

Ifoelge artikel 8, stk . 1, skulle projekter vedroerende stoette meddeles senest den 30 . september 1982, og i henhold til artikel 2 ( som indeholder saerlige betingelser ), skulle stoettetilsagnet vaere afgivet senest den 1 . juli 1983, og det maatte ikke give anledning til udbetaling af stoette efter den 31 . december 1985 .

I betragtningerne til beslutning nr . 1018/85 af 19 . april 1985 hed det, at de opnaaede eller forventede resultater viste, at maalsaetningerne ( nemlig en bedre tilpasning af faellesskabsindustriens produktionskapacitet til efterspoergslen og en forbedring af virksomhedernes struktur, saaledes at virksomhederne under forbedrede markedsvilkaar kan blive finansielt levedygtige uden stoette fra 1986 ) ville blive opfyldt . Det hed videre, at markedsforholdene imidlertid havde medfoert en forringelse af virksomhedernes finansielle situation, som blev desto alvorligere jo mindre konkurrencedygtig deres struktur var . Supplerende stoette var derfor noedvendig, selv om Kommissionen kun "vil kunne godkende supplerende stoette til en finansiel strukturomlaegning, der tager sigte paa at nedbringe udgifterne i forbindelse med gaeldsstiftelse til samme niveau, som gjaldt for virksomheder, der var rentable i 1984, eller til daekning af omkostninger som foelge af kapicitetsnedskaeringer ". Det fastsattes foelgelig i beslutningen, at stoetteprojekter kunne meddeles senest den 31 . maj 1985 ( i stedet for den 30 . september 1982 ), og at stoettetilsagn skulle gives senest den 1 . august 1985 ( i stedet for den 1 . juli 1983 ). Tilsagnet maatte dog fortsat ikke foere til udbetaling af stoette efter den 31 . december 1985 .

Ved skrivelse af 28 . maj 1985 ( dvs . inden for den fastsatte frist ) gav den italienske ressortminister i medfoer af beslutning nr . 1018/85 Kommissionen meddelelse om de oekonomiske foranstaltninger, den italienske regering ansaa for noedvendige med henblik paa strukturomlaegningen af den italienske jern - og staalindustri for at sikre dens levedygtighed efter 1985; der var tale om paataenkt stoette udover, hvad Kommissionen ved beslutninger af 14 . og 29 . juli 1983 havde givet tilladelse til ( paa betingelse af naermere angivne kapacitetsnedskaeringer baade inden for den offentlige og den private sektor ). I skrivelsen gjorde regeringen naermere rede for de paataenkte aendringer - yderligere 150 mia LIT til visse lukninger inden for den private sektor og yderligere 2*985 mia LIT til Finsider, den statsejede staalvirksomhed . Det hed videre i skrivelsen, at hvis det maatte vise sig, at yderligere kapacitetsnedskaeringer var noedvendige, oenskede den italienske regering at droefte spoergsmaalet om en fuld og mere gennemgribende rationalisering af den paagaeldende sektor med Kommissionen . Paa det grundlag og i betragtning af, at stoetteordningen ikke ville blive forlaenget ud over den 31 . december 1985, foreslog regeringen, at det kunne vaere hensigtsmaessigt at overveje "omfattende samvirke" mellem forskellige italienske producenter, hvorved ogsaa maalsaetningen om en endelig systematisering af problemerne vedroerende betydelige strategiske enheder blev taget i betragtning . Regeringen anfoerte afslutningsvis, at en saadan loesning, selv om den endnu ikke var konkret eller endelig, for saa vidt angaar den samlede beroerte produktion, maatte forudsaette en beslutning om lukning af yderligere anlaeg, hvilket regnet i penge ville kraeve et beloeb paa mindst 550 mia LIT .

Det "omfattende samvirke", der henvises til i skrivelsen af 28 . maj 1985, omfattede en fordeling af kapacitetsnedskaeringer og andre strukturomlaegningsforanstaltninger mellem offentligt ejede og privat ejede virksomheder, samt et forretningsmaessigt samarbejde med henblik paa at naa det maal . Et af de forslag, der blev droeftet, gik ud paa, at Falck, der er den eneste italienske producent af flade produkter ud over Finsider, skulle lukke sit anlaeg i Sesto San Giovanni, som fremstiller baand og bredbaand, og som har en aarlig produktionskapacitet paa 730*000 tons, og overfoere sin produktionskvota til Finsider, som da kunne aabne sin anden moderne ovn, hvis drift blev indstillet paa Kommissionens forlangende, paa det anlaeg i Bagnoli, der fremstiller varmvalsede bredbaand . Herved ville produktionen i Bagnoli blive oeget med ca . 800*000 tons pr . aar, hvilket ville udlignes ved lukningen af et gammelt anlaeg til fremstilling af baand i Bagnoli med en kapacitet paa 400*000 tons pr . aar .

Allerede i 1984 og 1985 havde Falck henledt ministerens og Kommissionens opmaerksomhed paa de problemer, virksomheden stod overfor, den hjaelp, den havde brug for, og hvad virksomheden betragtede som forskelsbehandling af den i forhold til Finsider, baade med hensyn til tidligere udbetalt stoette og kapacitetsnedskaeringer, hvilket efter virksomhedens opfattelse var en forvridning af konkurrencen . Den anmodede den italienske regering om at foreslaa Kommissionen, at der blev ydet virksomheden en stoette paa 300 mia LIT med henblik paa dens oekonomiske strukturomlaegning .

Efter en udveksling af telex' er mellem den italienske regering og Kommissionen i foerste del af juli foreslog regeringen ved telex af 22 . juli 1985 Kommissionen, at den godkendte to alternative planer : a)*hvis det droeftede samvirke blev gennemfoert, ville foruden 50 mia LIT til den private sektor og 2*985 mia LIT til Finsider yderligere 550 mia LIT vaere noedvendige, ikke blot med henblik paa at fremme samvirket gennem bidrag til lukninger inden for sektoren flade produkter, men ogsaa med henblik paa eventuelle yderligere lukninger inden for sektoren lange produkter samt transaktioner med henblik paa oekonomisk strukturomlaegning inden for den private sektor, jfr . beslutning nr . 1018/85; b)*hvis samvirket ikke kunne gennemfoeres, skulle beloebet paa de 550 mia LIT nedsaettes med den del, der vedroerer lukninger inden for sektoren for flade produkter, hvilket ifoelge det oplyste ville andrage ca . halvdelen af de 550 mia LIT .

Ved skrivelse af 1 . august 1985 til den italienske regering meddelte Kommissionen sin beslutning . Hvis samvirket blev gennemfoert, kunne Kommissionen godkende udbetaling af stoettebeloeb paa 3*141,9 mia LIT til Finsider og 600 mia LIT til den private sektor, idet der dog skulle gennemfoeres naermere angivne kapacitetsnedskaeringer, nemlig 400*000 tons hos Finsider, 600*000 tons valsede produkter inden for den private sektor og 330*000 tons som et resultat af samvirket . Hvis samvirket ikke blev gennemfoert, skulle Finsider modtage det samme stoettebeloeb, men nedsaette kapaciteten med 800*000 tons . Kommissionen godkendte udbetaling af stoette paa 50 mia LIT samt yderligere 275 mia LIT, svarende til halvdelen af det beloeb, der paataenktes anvendt til finansiering af lukningerne, saafremt samvirket blev gennemfoert, men paa betingelse af, at ydeligere nedskaeringer ud over dem, der var en foelge af samvirket, blev overvejet . Kommissionen gjorde imidlertid godkendelsen af de naevnte 270 mia LIT betinget af, at den italienske regering over for Kommissionen godtgjorde, at beloebet ville blive fordelt paa passende maade, og at der blev gennemfoert kapacitetsnedskaeringer paa 350*000 tons inden for den private sektor . For Falck' s vedkommende angav Kommissionen ingen noejagtig kapacitetsnedskaering, hvis samvirket ikke blev gennemfoert, selv om Falck frygtede, at virksomheden ville blive paalagt yderligere nedskaeringer . Kommissionen meddelte, at den ikke kunne imoedekomme anmodningen i telex' en af 22 . juli 1985 om at anvende en del af eller alle de 275 mia LIT til oekonomisk strukturomlaegning, idet en saadan anmodning ikke var omtalt i skrivelsen af 28 . maj 1985, og at fristen derfor var udloebet .

Til syvende og sidst accepterede Falck ikke den italienske regerings forslag, og da virksomhedens modforslag om et hoejere tilskud og en pris for overdragelsen af Sesto San Giovanni-kvotaen blev afvist, naaede parterne ikke til enighed . Allerede ved skrivelse af 1 . juli 1985 havde Falck meddelt Kommissionen, at virksomhedens levedygtighed afhang af, at den modtog en passende stoette, og at den ville anlaegge sag ved Domstolen, hvis den ikke fik udbetalt stoette . Da Falck ikke var tilfreds med Kommissionens beslutning, anlagde virksomheden naervaerende sag .

Falck har for det foerste anfoert, at beslutningen af 1 . august 1985 boer annulleres, idet der er tale om en gennemfoerelse af den anden stoetteordning med senere aendringer, der er udtryk for forskelsbehandling . Paa den ene side afviste Kommissionen at tage hensyn til meddelelsen af et projekt om stoette til oekonomisk strukturomlaegning i telex-meddelelsen af 22 . juli 1985, da den var fremsat for sent, idet den 31 . maj var sidste frist for en saadan meddelelse; paa den anden side ansaa Kommissionen et forslag i samme telex-meddelelse om ydelse af stoette paa 275 mia LIT til lukninger inden for den private sektor for rettidigt fremsat, selv om der var tale om et forslag, som ikke indeholdtes i skrivelsen af 28 . maj 1985 .

Det foerste spoergsmaal er saaledes, om ovennaevnte to forslag blev fremsat for sent . Som jeg laeser det, omfatter det forslag om ydelse af stoette til den private sektor, der er skitseret i skrivelsen af 28 . maj 1985, kun den stoette, der er noedvendig med henblik paa lukning af anlaeg . Den omfatter ikke oekonomisk strukturomlaegning overhovedet . Forslaget herom fremkom for foerste gang i telex' en af 22 . juli 1985 og blev saaledes meddelt for sent . Det fremgaar af skrivelsen, at stoetten til lukning af anlaeg blev overvejet, men ud fra den forudsaetning, at den ville fremkomme som et resultat af et samarbejde mellem forskellige producenter . I telex' en er angivet to alternativer; det ene var et forslag om stoette til kapicitetsnedskaeringer, saafremt der forelaa et samarbejde, og det andet, hvis dette ikke var tilfaeldet . Det er det sidste forslag, som blev gennemfoert .

Hvis man anlaegger et formalistisk synspunkt, kan man naturligvis sige, at sidstnaevnte alternativ ikke udtrykkeligt var angivet i skrivelsen .

Efter min opfattelse viser Domstolens dom i sag 214/83, Tyskland mod Kommissionen ( dom af 30 . oktober 1985, Sml . s.*3053 ) imidlertid, at der ikke skal anlaegges et saadant formalistisk synspunkt . Sagen drejede sig om den anden stoetteordning, men forholdet maa paa det punkt vaere det samme, naar talen er om den anden stoetteordning med senere aendringer . Domstolen fastslog, at "de 'projekter' , som skulle vaere anmeldt til Kommissionen inden den 30 . september 1982, findes at maatte forstaas som programmer, der inden for rammerne af en strukturomlaegningsplan angiver den paataenkte stoettes art, formaal og naermere anvendelse, uden at det er noedvendigt allerede paa dette tidspunkt at angive det noejagtige beloeb, som oenskes godkendt . Kommissionen kan ganske vist ikke fastslaa, om en foranstaltning er forenelig med det faelles marked, uden at have modtaget oplysninger om de paataenkte stoettebeloebs stoerrelsesorden, men et kendskab til det noejagtige beloeb er dog ikke noedvendigt paa det foerste stadium i undersoegelsen af stoetteprojekterne . Beloebenes noejagtige stoerrelse vil saaledes kunne oplyses paa et senere tidspunkt .

Foelgelig er den omstaendighed, at de af Kommissionen sluttelig godkendte stoettebeloeb var stoerre end de inden den 30 . september 1982 anmeldte beloeb, ikke i sig selv en overtraedelse af den anden stoetteordnings artikel 8, stk . 1, medmindre forhoejelsen efter denne dato har medfoert en aendring af den paataenkte stoetteforanstaltnings art, og det gennemfoerte stoetteprojekt derfor ikke laengere er det samme som det projekt, der blev anmeldt . Sagsoegeren har imidlertid ikke gjort gaeldende, at der er sket en saadan aendring af de anmeldte stoetteprojekter ." ( Dommens praemisser 50 og 51 ).

Man kan haevde, at situationen i den foreliggende sag er den modsatte af situationen i den sag, Tyskland havde anlagt . I sagen her omtaltes i skrivelsen et beloeb paa ca . 550 mia LIT, og i lyset af forslaget i telex' en erklaerede Kommissionen, at hvis der forelaa samvirke, kunne den godkende en stoette paa 550 mia LIT, mens stoettebeloebet i modsat fald ville vaere ca . det halve . Det kan ogsaa haevdes, at skrivelsen af 28 . maj ikke inden for rammerne af en strukturomlaegningsplan indeholdt naermere angivelse af den paataenkte stoettes art, formaal og naermere anvendelse . Paa den anden side var det ud fra skrivelsen klart, at stoetten paataenktes anvendt til kapacitetsnedskaeringer som foelge af lukninger af anlaeg . Ifoelge skrivelsen overvejedes det at gennemfoere nedskaeringen ved samarbejde, men det vaesentligste sigte var kapacitetsnedskaeringer som foelge af anlaegslukninger . Da forslagene blev fremsat i telex' en, var kapacitetsnedskaeringen opstillet ud fra alternative muligheder, og Kommissionen accepterede den i den form . Da de beroerte producenter ikke kunne tiltraede forslaget, blev stoetten ydet med henblik paa kapacitetsnedskaeringer, der ikke forudsatte samarbejde . Det er uheldigt, at samarbejdet ikke blev en realitet, men efter min opfattelse har haendelsesforloebet efter den 31 . maj - selv om der var en mindre aendring i det oprindelige forslag med hensyn til dettes gennemfoerelse - medfoert "en aendring af den paagaeldende stoetteforanstaltnings art", saaledes at "det gennemfoerte stoetteprojekt derfor ikke laengere var det samme som det projekt, der blev anmeldt ". Kernen i sagen var, at der skulle ydes stoette til kapacitetsnedskaeringer som foelge af anlaegslukninger . Jeg er foelgelig ikke enig i, at forslaget om stoette til anlaegslukninger maa betragtes som indgivet for sent, selv om et eventuelt samarbejde ikke kom i stand .

Jeg mener saaledes ikke, at der forelaa forskelsbehandling over for Falck paa den maade, fristerne blev anvendt .

Hvis jeg var naaet frem til den modsatte opfattelse, ville foelgen formentlig vaere, at tilladelsen til at yde stoette med 275 mia LIT skulle annulleres; hvis den beslutning, hvorefter den paataenkte stoette til den oekonomiske strukturomlaegning af Falck var fremsat for sent, annulleres, er det for sent nu at give tilladelse til stoetten eller til, at den kan udbetales i henhold til den anden stoetteordning med senere aendringer . Stoette til oekonomisk strukturomlaegning er ikke tilladt i henhold til Kommissionens beslutning nr . 3484/85 ( EFT 1985 L*340, s.*1 ) om faellesskabsregler for stoette til jern - og staalindustrien i perioden januar 1986 - 31 . december 1988 .

Jeg kan ikke paa nogen maade vaere enig i, at Kommissionens beslutning var ulogisk derved, at den godkendte stoette, hvis der blev gennemfoert et samarbejde, omfattede et beloeb til oekonomisk strukturomlaegning . De 550 mia LIT, der blev anmodet om oprindelig, og som blev godkendt, vedroerte kun kapacitetsnedskaeringer, selv om telex' en af 22 . juli maa forstaas paa den maade, at det overvejedes at anvende en del af beloebet til oekonomisk strukturomlaegning .

Som sit andet anbringende har Falck fremfoert, at Kommissionen med sin godkendelse har tilsidesat ligebehandlingsprincippet i EKSF-traktatens artikel 4, litra b ), og princippet om loyal konkurrence . Falck har navnlig paaberaabt sig betragtning otte til den anden stoetteordning, hvorefter der ved vurderingen af stoette "ikke (( maa )) ske nogen forskelsbehandling af virksomhederne, blandt andet paa grundlag af deres ejendomsretlige status, hvadenten de er offentlige eller private ". Falck har i den forbindelse anfoert, at i det foreliggende tilfaelde modtog den offentlige sektor betydelige stoettebeloeb, mens Falck ikke modtog noget . Da Falck navnlig er den eneste virksomhed, der konkurrerer med Finsider inden for sektoren flade produkter, er virksomhedens konkurrenceevne saaledes forringet i saa hoej grad, at den eventuelt maa lukke .

Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende, at den kun kan godkende og ikke ivaerksaette stoetteprojekter, og at en eventuel forskelsbehandling maa tillaegges den medlemsstat, der fremsaetter planen . Efter min opfattelse er dette ikke et fuldstaendigt svar . Ydelse af stoette kan vaere til fordel for ét selskab og stille et andet selskab ringere, men hvis der aabenbart er forskelsbehandling mellem den offentlige og den private sektor, boer Kommissionen efter min opfattelse ikke godkende stoetten, lige saa lidt som den boer goere det, hvis den er overbevist om, at stoetten vil medfoere konkurrenceforvridninger eller aendre konkurrencevilkaarene i et omfang, der maa antages at vaere i strid med den faelles interesse . Dette gaelder navnlig i et tilfaelde som det foreliggende, hvor den italienske regering foreslog stoette ydet til Falck, uanset om der var samvirke eller ej, og selv om det i sidstnaevnte tilfaelde var lagt til grund, at beloebet ogsaa skulle omfatte stoette til oekonomisk strukturomlaegning .

Falck har gjort naermere rede for sin produktionskapacitet ( den andrager ifoelge det oplyste ca . 10% af Finsider' s ), de nedskaeringer, virksomheden blev paalagt at foretage forud for naervaerende beslutning ( 75% af Finsider' s nedskaeringer ), og de stoettebeloeb, virksomheden har modtaget ( 1% af de beloeb, Finsider har modtaget ). Falck har ogsaa kritiseret, at mens Kommissionen tog Finsider' s tidligere nedskaeringer i betragtning, gjorde den det ikke for Falck' s vedkommende .

I dommen i sagen Tyskland mod Kommissionen ( jfr . ovenfor ) anerkendte Domstolen, at Kommissionen ikke kan ty til tommelfingerregler, naar den skal afgoere, om der skal ydes stoette og i givet fald med hvilket beloeb . Domstolen udtalte saaledes blandt andet :

"... det blandt det faktorer, som *... kan have indflydelse paa den naermere fastsaettelse af de beloeb, som der gives bemyndigelse til at yde, ikke blot er antallet af tons produktionsnedskaeringer, der har betydning, men ogsaa en raekke andre faktorer, som veksler fra den ene region af Faellesskabet til den anden, saasom strukturomlaegningsindsatsen foer 1980, de regionale og sociale problemer, som er fremkaldt af krisen i jern - og staalindustrien, den tekniske udvikling samt virksomhedernes tilpasning til markedsvilkaarene ."

Efter min opfattelse kan det derfor ikke antages, som Falck synes at goere det, at virksomheden ganske enkelt skulle modtage et beloeb, der forholdsmaessigt svarer til, hvad Finsider modtog, eller at retfaerdighedshensyn skulle tilsige, at Falck burde modtage en vis del af den stoette, der blev ydet Finsider med henblik paa oekonomisk strukturomlaegning, selv om Falck' s anmodning herom blev indgivet efter fristens udloeb .

Selv om jeg ikke er overbevist om, at Kommissionens forklaring om, hvorfor Falck' s tidligere nedskaeringer ikke skulle tages i betragtning, er rigtig, mener jeg ikke, at det af den grund kan antages, at de to principper, som Falck har paaberaabt sig med hensyn til den foreliggende beslutning, er tilsidesat . Situationen maa ses under ét . Efter min opfattelse har Kommissionen fremfoert omstaendigheder, som umiddelbart kan begrunde dens beslutning . Det er klart, at hvis Falck havde kunnet tiltraede forslagene om samarbejde, ville virksomheden have modtaget betydelige stoettebeloeb . Da dette ikke var tilfaeldet - hvilket der kan vaere gode grunde til - modtog virksomheden ingen stoette, men omvendt blev den heller ikke ( i modsaetning til Finsider ) paalagt at foretage kapacitetsnedskaeringer .

Falck har bevisbyrden for, at ligebehandlingsprincippet og princippet om loyal konkurrence er tilsidesat . Som sagen foreligger oplyst for Domstolen, mener jeg ikke, at Falck har loeftet bevisbyrden . Ydelse af stoette maa antages at have nogen indflydelse paa konkurrencen; Falck har ikke godtgjort, at der var en konkurrenceforvridning, der er i strid med den faelles interesse .

Som sit tredje anbringende har Falck gjort gaeldende, at der ikke forelaa noget systematisk og konkret strukturomlaegningsprogram, hvorfor der savnes en begrundelse for den anfaegtede beslutning . Kommissionen skulle have meddelelse om resultatet af den italienske regerings forslag om samarbejde senest den 30 . oktober . Foelgelig kunne den ikke se, om de betingelser, der efter den anden stoetteordning kraevedes opfyldt, faktisk var opfyldt paa det tidspunkt, hvor den traf sin beslutning, ikke mindst fordi Finsider skulle modtage det samme beloeb, uanset om der var samvirke .

I staevningen har Falck saaledes ikke saa meget anfaegtet indholdet af skrivelsen af 28 . maj ( ved at anfoere, at der her slet ikke var tale om en meddelelse om stoetteprojekter i henhold til artikel 8, stk . 2, saaledes at alle dispositionerne var uden retsvirkning ) som ordlyden af den endelige beslutning, saaledes som den blev truffet paa grundlag af de oplysninger, der forelaa paa det tidspunkt .

Selv om det spoergsmaal ikke er rejst, mener jeg ikke, at en manglende begrundelse noedvendigvis er soegsmaalsgrundlag i henhold til EKSF-traktatens artikel 33, stk . 2 . Det maa imidlertid alligevel undersoeges, om der faktisk var et projekt, Kommissionen kunne godkende .

Bortset fra forslaget vedroerende Finsider, er der ingen tvivl om, at skrivelsen af 28 . maj var foreloebig og ikke indeholdt saerlige enkeltheder . Det hedder imidlertid i skrivelsen, at regeringen ansaa kapacitetsnedskaeringer gennem anlaegslukninger til en samlet udgift paa 550 mia LIT for noedvendige, selv om de konkrete lukninger skulle gennemfoeres paa grundlag af et samarbejde . Paa det tidspunkt, hvor Kommissionen traf sin beslutning, havde den yderligere oplysninger vedroerende de alternative muligheder, paa grundlag af hvilke den kunne traeffe afgoerelse . Da spoergsmaalet om samarbejde fortsat blev droeftet, og det var oenskeligt, hvis det kunne gennemfoeres, kunne Kommissionen efter min opfattelse godkende den alternative loesning, og betinge godkendelsen af, at der blev meddelt naermere enkeltheder vedroerende samvirket senest den 31 . oktober 1985 .

I beslutningen redegoeres der noeje for de aendringer, der skal foretages i tilfaelde af samvirke, og paa baggrund af tidligere nedskaeringer og allerede udbetalt stoette forklares det, hvilken betydning de vil have for Finsider . Jeg finder det imidlertid ikke noedvendigt at komme naermere ind paa, om den noejagtige ordlyd af godkendelsen af "samvirketeorien" var tilstraekkelig, idet der i sidste instans ikke blev opnaaet samvirke .

Af stoerre vigtighed er det, om det projekt, som endelig blev vedtaget, og som ikke omfatter samvirke, var tilstraekkeligt .

Beslutningen indeholder angivelse af den kraevede kapacitetsnedskaering og det stoettebeloeb, der skulle udbetales, under forudsaetning af, at Kommissionen - tids nok til, at stoetten kunne udbetales i den fastsatte periode - fandt, at bestemmelserne i den anden stoetteordning var opfyldt . Beslutningen indeholder ikke naermere oplysninger med hensyn til gennemfoerelsen af nedskaeringerne eller den ydede stoette . Det ville have vaeret langt mere tilfredsstillende, hvis forslagene fra begyndelsen havde indeholdt saadanne oplysninger . Det generelle projekt inden for den offentlige og den private sektor giver imidlertid oplysninger om den paataenkte stoettes art, formaal og naermere anvendelse ( til kapacitetsnedskaeringer ). Selv om der er tale om et graensetilfaelde med hensyn til anvendelsen af stoetteordningen, er jeg enig i, at Kommissionen paa baggrund af sine tidligere beslutninger fra 1983 og de efterfoelgende nedskaeringer af kapacitet og ydet stoette kunne godkende en yderligere nedskaering paa 350*000 tons samt 275 mia LIT plus 50 mia LIT til den private sektor, paa betingelse af, at den senest den 31 . oktober var overbevist om, at den naermere gennemfoerelse ville vaere i overensstemmelse med ordningen . Jeg mener ikke, at beslutningen boer annulleres paa grundlag af det tredje anbringende .

(*) Oversat fra engelsk .