ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konkurrence - aftaler - anmeldelse - gamle aftaler - foreloebig gyldighed - ophoer - betingelser - Kommissionens stillingtagen

(EF-traktaten, art. 85; Raadets forordning nr. 17, art. 5, stk. 1)

2 Konkurrence - aftaler - anmeldelse - gamle aftaler - foreloebig gyldighed - raekkevidde - aendringer, som bevirker, at aftalens begraensende virkninger skaerpes eller udvides - udelukket

(EF-traktaten, art. 85; Raadets forordning nr. 17, art. 5, stk. 1)

Sammendrag

3 Den foreloebige gyldighed af en aftale indgaaet foer ikrafttraedelsen af forordning nr. 17, som er anmeldt til Kommissionen foer den 1. november 1962, bringes foerst til ophoer, naar Kommissionen har udtalt sig positivt eller negativt om aftalen.

Denne foreloebige gyldighed er nemlig berettiget dels af hensynet til beskyttelsen af retssikkerhedsprincippet paa aftalerettens omraade, dels af hensynet til interesserne hos deltagerne i den behoerigt anmeldte gamle aftale. Den omstaendighed, at der er forloebet mere eller mindre lang tid efter anmeldelsen af en gammel aftale, uden at Kommissionen har taget stilling, kan ikke bevirke, at denne aftales foreloebige gyldighed bringes til ophoer.

4 En aftale, der behoerigt er anmeldt, og som er indgaaet foer forordning nr. 17 traadte i kraft, har kun foreloebig gyldighed, saafremt aftalens bestemmelser stadig er uaendrede, eller i tilfaelde af aendringer, saafremt disse ikke bevirker, at aftalens begraensende virkninger skaerpes eller udvides.

Til forskel fra aendringer, der medfoerer en smidiggoerelse af aftalers begraensende virkninger, skal enhver, selv nok saa ringe, skaerpelse eller udvidelse af begraensninger, og saa meget desto mere enhver indfoerelse af nye begraensninger, i princippet anses for at have bragt den gamle aftale, der blev tillagt foreloebig gyldighed, til ophoer, og for at have indfoert en ny aftale, der ikke er omfattet af den foreloebige gyldighed.

Saafremt aendringen af den gamle aftale imidlertid bevirker, at der indfoeres en ny begraensning, som kan adskilles fra aftalens oevrige bestemmelser, og som ikke beroerer dens opbygning, anfaegtes den foreloebige gyldighed af den gamle aftale, saaledes som den forelaa foer aendringen, ikke paa ny, idet kun den nye begraensning ikke er omfattet af den foreloebige gyldighed.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter - tekniske forskrifter i direktiv 83/189's forstand - begreb - national ordning om pligt til at anbringe bestemte kendemaerker paa varer, som er paalagt en afgift paa grund af deres miljoemaessigt skadelige virkninger - omfattet

(Raadets direktiv 83/189, art. 1)

Sammendrag

En forpligtelse til at anbringe bestemte kendemaerker paa varer, der er paalagt en afgift paa grund af de miljoemaessigt skadelige virkninger, disse varer antages at medfoere, udgoer en teknisk specifikation i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som aendret ved direktiv 88/182, og den nationale forskrift, der indfoerer forpligtelsen, er en teknisk forskrift i direktivets forstand.

For det foerste udelukker den omstaendighed, at der er blevet vedtaget en national foranstaltning til beskyttelse af miljoeet, eller den omstaendighed, at denne ikke gennemfoerer en teknisk standard, der i sig selv kan udgoere en hindring for den frie bevaegelighed, ikke, at den paagaeldende foranstaltning kan udgoere en teknisk forskrift i direktiv 83/189's forstand.

Henset til, at den omhandlede maerkningspligt udgoer en retlig teknisk forskrift, eftersom den skal overholdes, for at det paagaeldende produkt kan markedsfoeres, og eftersom den navnlig har til formaal at informere offentligheden om varernes indvirkning paa miljoeet, kan den - for det andet - under ingen omstaendigheder anses for en ren skatte- og afgiftsmaessig ledsageforanstaltning, og den kan foelgelig ikke udgoere et krav, til hvilket der er knyttet en skattemaessig foranstaltning i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, nr. 9, andet afsnit, tredje led, i direktiv 83/189, som aendret ved direktiv 94/10.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Medlemsstater - forpligtelser - traktatbrud - opretholdelse af en med faellesskabsretten uforenelig national bestemmelse - begrundelse med henvisning til gaeldende forvaltningspraksis til sikring af traktatens anvendelse - ikke tilladt

2 Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - direktiv, hvis formaal er at skabe rettigheder for borgerne - inkorporering uden lovgivningsvirksomhed - ikke tilladt

Sammendrag

3 En national lovgivnings uoverensstemmelse med traktatens bestemmelser, ogsaa hvor disse sidste er umiddelbart anvendelige, kan kun fjernes helt ved bindende interne regler med samme retlige karakter som de regler, de aendrer. En administrativ praksis, der efter sin art kan aendres efter forvaltningens forgodtbefindende, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab paa passende maade, anses ikke for at udgoere en gyldig gennemfoerelse af traktatens bestemmelser.

4 Direktivbestemmelser skal gennemfoeres ved bestemmelser, hvis bindende virkning er uomtvistelig, og som er tilstraekkelig specifikke, bestemte og klare til, at de er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet, som indebaerer, at de af direktivet omfattede personer i det omfang, det ved direktivet tilsigtes at skabe rettigheder for den enkelte, saettes i stand til at faa fuldt kendskab til deres rettigheder.

Dette er ikke tilfaeldet, naar der i en medlemsstat opretholdes en lovbestemmelse, der er uforenelig med en direktivbestemmelse, og der derfor er usikkerhed om retsstillingen for de af bestemmelsen omfattede personer, og de vil kunne udsaettes for uberettiget retsforfoelgning. Hverken de nationale retsinstansers forpligtelse til at sikre, at den omtvistede direktivbestemmelse faar fuld virkning, ved at undlade at anvende enhver herimod stridende national bestemmelse, eller en ministers besvarelse af et skriftligt spoergsmaal i parlamentet, hvorved denne forpligtelse understreges, kan medfoere en aendring af en lovbestemmelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - fradrag for indgaaende afgift - afgiftspligtige personers forpligtelser - besiddelse af en faktura - faktura - begreb - kreditnota udstedt af modtageren af goderne eller tjenesteydelserne - omfattet - betingelser - indsigelse fra den afgiftspligtige person mod det anfoerte beloeb - foreligger ikke - uden betydning

[Raadets direktiv 77/388, art. 21, nr. 1, litra c), og art. 22, stk. 3, litra c)]

Sammendrag

I medfoer af artikel 22, stk. 3, litra c), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter kan medlemsstaterne anse en kreditnota, der er udstedt af modtageren af goderne eller tjenesteydelserne, for et »dokument, der svarer til en faktura«, saafremt den indeholder de angivelser, der i direktivet er foreskrevet for fakturaer, saafremt den er udstedt med samtykke fra den afgiftspligtige person, der leverer goderne eller praesterer tjenesteydelserne, og saafremt denne kan goere indsigelse mod det i notaen anfoerte mervaerdiafgiftsbeloeb. I denne situation kan den afgiftspligtige, som er tillagt en saadan kontrolbefoejelse, nemlig betragtes som ophavsmand til kreditnotaen, selv om den er udstedt af modtageren af goderne eller tjenesteydelserne.

En afgiftspligtig person, der ikke har gjort indsigelse mod, at der i en saadan nota er anfoert et stoerre mervaerdiafgiftsbeloeb end det, der skyldes paa grundlag af de afgiftspligtige transaktioner, maa i oevrigt betragtes som den person, der har anfoert dette beloeb, og han er foelgelig forpligtet til at betale det angivne beloeb i medfoer af artikel 21, nr. 1, litra c), i sjette direktiv. En anden fortolkning kunne give mulighed for eventuel svig eller svigagtige aftaler til skade for funktionsdygtigheden af det faelles mervaerdiafgiftssystem og for dettes formaal, som er at sikre opkraevningen af mervaerdiafgiften og myndighedernes kontrol med denne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Praejudicielle spoergsmaal - forelaeggelse for Domstolen - national ret i henhold til traktatens artikel 177 - begreb - kompetent instans til behandling af klagesager vedroerende indgaaelse af kontrakter

(EF-traktaten, art. 177)

2 Tilnaermelse af lovgivningerne - fremgangsmaader ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler - direktiv 92/50 - bestemmelse med pligt for medlemsstaterne til at oprette klageinstanser - ingen gennemfoerelse - retsvirkninger - spoergsmaalet, om de klageinstanser, der er kompetente paa omraadet for indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter, ogsaa kan traeffe afgoerelse vedroerende tjenesteydelser - ingen noedvendig retsvirkning - de nationale domstoles pligt til at undersoege, om gaeldende national ret indeholder klagemulighed

(Raadets direktiv 92/50, art. 41)

Sammendrag

3 For at bedoemme, om et organ, der forelaegger en sag, er en ret i henhold til traktatens artikel 177 - et spoergsmaal, som alene skal afgoeres paa grundlag af faellesskabsretten - skal der tages en hel raekke forhold i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, traeffer afgoerelse paa grundlag af retsregler samt om det er uafhaengigt. Disse kriterier opfyldes af den tyske forbundstilsynsmyndighed, som overvaager indgaaelse af kontrakter, og som ved lov er oprettet som eneste kompetente organ til at fastslaa - ved anvendelse af retsregler og efter en hoering af parterne - at de lavere kontrolinstanser har tilsidesat de gaeldende bestemmelser for indgaaelse af kontrakter. Tilsynsmyndighedens afgoerelse er bindende, og myndigheden udfoerer sit hverv uafhaengigt paa eget ansvar.

4 Det foelger ikke af artikel 41 i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, der paalaegger medlemsstaterne at sikre, at der effektivt kan indgives klage over de ordregivende myndigheders afgoerelse, at de instanser, som af medlemsstaterne er oprettet til at behandle klagesager vedroerende fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige indkoebs-, samt bygge- og anlaegskontrakter, ved manglende gennemfoerelse af dette direktiv inden for den fastsatte frist ogsaa kan behandle klager vedroerende fremgangsmaader for indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler. Imidlertid foelger det af kravet om, at national ret skal fortolkes i overensstemmelse med direktivet, og af kravet om en effektiv beskyttelse af borgernes rettigheder, at den nationale domstol skal bedoemme, om de relevante regler i national ret giver mulighed for at indroemme borgerne en klageadgang i sager vedroerende indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler. Herved kan den nationale domstol navnlig have pligt til at bedoemme, om den naevnte klageadgang kan udoeves for de samme instanser som dem, der er oprettet for sager vedroerende indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Frie varebevaegelser - faellesskabsforsendelse - varers faellesskabskarakter - bevismidler - begraensning til alene at omfatte dokumenterne T2 og T2L - forenelighed med traktatens artikel 9 og 10

(EF-traktaten, art. 9 og 10; Raadets forordning nr. 222/77; Kommissionens forordning nr. 223/77)

2 Frie varebevaegelser - faellesskabsforsendelse - varers faellesskabskarakter - bevismidler - undersoegelsesresultater fra en medlemsstats kompetente myndigheder med henblik paa kontrol i forbindelse med reglerne om faellesskabsforsendelse - uanvendelighed

(Raadets forordning nr. 222/77, art. 37, stk. 2)

Sammendrag

3 Det princip, der er fastsat i forordning nr. 222/77 om faellesskabsforsendelse og forordning nr. 223/77 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende faellesskabsforsendelse og regler om forenkling af denne, hvorefter beviset for en vares faellesskabskarakter - bortset fra de foreskrevne undtagelser - udelukkende kan foeres med forsendelsesdokument T2 eller T2L, er i overensstemmelse med traktatens artikel 9 og 10.

For det foerste indeholder artikel 9 og 10 ikke regler om bevismidler eller bevisbyrden for varers faellesskabskarakter, idet reguleringen af disse spoergsmaal overlades til den afledte faellesskabsret. For det andet er ordningen, hvorefter der stilles ensartede og simple bevismidler til raadighed, kombineret med muligheden for endog at fremlaegge disse beviser efter overskridelsen af graensen, begrundet i noedvendigheden af at lette varebevaegelserne inden for Faellesskabet, hvilket er et af de grundlaeggende principper for det faelles marked.

4 Efter artikel 37, stk. 2, i forordning nr. 222/77 er det ikke tilladt at foere bevis for en vares faellesskabskarakter paa grundlag af resultatet af undersoegelser foretaget af de kompetente myndigheder i en medlemsstat i medfoer af reglerne om faellesskabsforsendelse.

Den naevnte regel er saaledes ikke nogen undtagelse fra princippet om, at beviset for en vares faellesskabskarakter - bortset fra de foreskrevne undtagelser - udelukkende kan foeres med forsendelsesdokument T2 eller T2L. Saafremt det blev tilladt at foere undersoegelsesresultaterne i henhold til artikel 37, stk. 2, som bevismiddel, ville man herved genindfoere en samtidig anvendelse nationale administrative procedurer, hvilket reglerne om faellesskabsforsendelse netop har til formaal at undgaa.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - forbud mod opkraevning af andre nationale afgifter med karakter af omsaetningsafgift - formaal - begrebet »omsaetningsafgift« - raekkevidde - stempelafgift, der kun rammer en del af de oekonomiske transaktioner - ikke omfattet

(Raadets direktiv 77/388, art. 33)

Sammendrag

Da artikel 33 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter har til formaal at forhindre, at det faelles mervaerdiafgiftssystems funktion bringes i fare paa grund af afgifter i en medlemsstat, som paalaegges omsaetningen af varer og tjenesteydelser, og som rammer den erhvervsmaessige omsaetning paa tilsvarende maade som moms, er bestemmelsen ikke til hinder for, at der opretholdes en national afgift, som fremtraeder som en stempelafgift, som opkraeves af entreprisekontrakter og kontrakter om levering af materialer eller forbrugsgoder, hvorfra en betydelig del af de erhvervsmaessige transaktioner, der finder sted i den paagaeldende medlemsstat, er undtaget, da den ikke har til formaal at ramme samtlige oekonomiske transaktioner i den paagaeldende medlemsstat og derfor savner et af momsens vaesentlige kendetegn.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler - direktiv 79/112 - forpligtelse til at naevne relevante oplysninger om en af de erhvervsdrivende, der er ansvarlige for fremstillingen eller markedsfoeringen af levnedsmidlet - forpligtelse til at angive en erhvervsdrivende, som er etableret i Faellesskabet, gaelder kun for forhandleren

(Raadets direktiv 79/112, art. 3, stk. 1, nr. 6)

Sammendrag

Det fremgaar af de forskellige sproglige versioner af artikel 3, stk. 1, nr. 6, i direktiv 79/112 om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler - hvorefter maerkningen af levnedsmidlerne skal omfatte »navn eller firmanavn og adresse paa fabrikanten eller pakkevirksomheden eller paa en forhandler, der er etableret inden for Faellesskabet« - samt af direktivets almindelige opbygning og formaal, at det heri anvendte udtryk »etableret inden for Faellesskabet« udelukkende vedroerer forhandleren og ikke fabrikanten eller pakkevirksomheden, for hvem de relevante oplysninger kan angives uden forskel, uanset om de er etableret i eller uden for Faellesskabet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - invalideforsikring - ydelser - aendring af beregningsreglerne ved forordning nr. 1248/92 - anvendelse af nye beregningsregler paa en invalidepension, der er fastsat foer forordningens ikrafttraedelsesdato - betingelser - anmodning fra den sikrede - institutionens berigtigelse af egen drift af en invalidepension til skade for den sikrede - ulovligt - berigtigelse af en tidligere beregningsafgoerelse efter forordningens ikrafttraedelsesdato - ingen betydning

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 95a, og nr. 1248/92)

Sammendrag

Det fremgaar af saavel ordlyden som opbygningen af artikel 95a, stk. 4, i forordning nr. 1408/71, som aendret ved forordning nr. 1248/92, at anvendelsen af bestemmelserne i sidstnaevnte forordning paa pensionsrettigheder, der er fastsat foer den 1. juni 1992, er betinget af en udtrykkelig anmodning fra den sikrede. Den kompetente institution kan ikke traede i den sikredes sted, saerligt ikke naar institutionernes berigtigelse af egen drift vil vaere til skade for den paagaeldende.

Det foelger heraf, at artikel 95a i forordning nr. 1408/71 er til hinder for, at en medlemsstats kompetente institution af egen drift anvender beregningsreglerne i aendringsforordningen til skade for den sikrede, naar denne foer reglernes ikrafttraeden den 1. juni 1992 har faaet fastsat en invalidepension i henhold til de bestemmelser i forordning nr. 1408/71, der var anvendelige foer det tidspunkt, og naar afgoerelsen vedroerende naevnte pension er blevet berigtiget efter den 31. maj 1992.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - tjenesteydelser - fastlaeggelse af stedet for den skattemaessige tilknytning - ydelser fra raadgivningsvirksomheder, ingenioerer, projekteringsvirksomheder, advokater, revisorer samt andre lignende ydelser - begreb - ydelser fra en voldgiftsmand - ikke omfattet

[Raadets direktiv 77/388, art. 9, stk. 2, litra e), tredje led]

Sammendrag

Artikel 9, stk. 2, litra e), tredje led, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - der som led i den saerlige ordning, der er indfoert for tjenesteydelser, som praesteres for aftagere, der er etableret uden for Faellesskabet, eller mellem afgiftspligtige personer, som er etableret i Faellesskabet, men uden for yderens land, bestemmer, at leveringsstedet for tjenesteydelser fra raadgivningsvirksomheder, ingenioerer, projekteringsvirksomheder, advokater og revisorer samt andre lignende ydelser, er det sted, hvor aftageren har etableret enten hjemstedet for sin erhvervsmaessige virksomhed eller et fast forretningssted, til hvilket tjenesteydelsen praesteres - benytter de naevnte erhverv som et middel til at definere de kategorier af ydelser, som bestemmelsen omfatter. Bestemmelsen skal fortolkes saaledes, at den ikke omfatter ydelser praesteret af en voldgiftsmand.

En voldgiftsmands ydelser, der hovedsageligt og saedvanligt har til formaal at bilaegge en tvist mellem to eller flere parter, henhoerer nemlig hverken under de ydelser, der udfoeres af en advokat, for disse har hovedsageligt og saedvanligt til formaal at repraesentere og forsvare en persons interesser, og heller ikke under ydelser, der udfoeres af en raadgivningsvirksomhed, af en ingenioer, af en projekteringsvirksomhed eller af en revisor, for ingen af de ydelser, der hovedsageligt eller saedvanligt leveres i forbindelse med hvert af disse erhverv, har til formaal at afgoere en tvist mellem to eller flere parter. En voldgiftsmands ydelser kan heller ikke betragtes som lignende ydelser efter artikel 9, stk. 2, litra e), som de ydelser, der udfoeres af de i bestemmelsen naevnte erhverv, da de, eftersom de er baseret paa betragtninger vedroerende ret og rimelighed, hverken har samme formaal som de ydelser, en advokat udfoerer i forbindelse med en forhandling med henblik paa en mindelig ordning, og som hovedsageligt baserer sig paa nyttehensyn og interesseafvejninger, eller samme formaal som ydelserne fra en raadgivningsvirksomhed, fra en ingenioer, fra en projekteringsvirksomhed eller fra en revisor.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelse af lovgivningerne - naturligt mineralvand - direktiv 80/777 - anerkendelse som naturligt mineralvand - national lovgivning, hvorefter der stilles krav om sundhedsbefordrende egenskaber - ulovlig

(Raadets direktiv 80/777, art. 1, stk. 1, og bilag I, del I, nr. 1 og 2)

Sammendrag

Bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, jf. bilag I, del I, nr. 1 og 2, i direktiv 80/777 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om udvinding og markedsfoering af naturligt mineralvand skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at en medlemsstat kraever, at vand skal have sundhedsbefordrende egenskaber, for at det kan anerkendes som naturligt mineralvand.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevaegelser - samhandelen med tredjelande - ordning for passiv foraedling - fuldstaendig eller delvis fritagelse for importafgifter af foraedlingsprodukter - fastsaettelse af vaerdien paa midlertidigt udfoerte varer - forhold, som skal tages i betragtning - foraedlingsomkostninger - fastsaettelse efter »rimelige fremgangsmaader« - begreb - raekkevidde

(Raadets forordning nr. 2473/86, art. 13, stk. 2, andet afsnit)

Sammendrag

Betingelsen for, at den fremgangsmaade, der anvendes til beregningen af omkostningerne i forbindelse med passiv foraedling, kan anses for »rimelig« - saaledes som dette begreb forstaas efter artikel 13, stk. 2, andet alternativ, i forordning nr. 2473/86 om proceduren for passiv foraedling og om fremgangsmaaden med standardombytning - er, at der anvendes fremgangsmaader, som er hensigtsmaessige vurderet paa baggrunden af omstaendighederne i den konkrete sag. Det kan vaere en rimelig fremgangsmaade at tage hensyn til transaktionsvaerdien af de midlertidigt udfoerte varer - medregnet indkoebsprisen samt tillaeg - selv om toldsatsen for den uforaedlede vare er hoejere end satsen for foraedlingsprodukterne. Den omstaendighed, at der kan taenkes at blive anvendt unormale toldsatser, som medfoerer, at den paagaeldende erhvervsdrivende opnaar en toldmaessig fordel, er en risiko, som foelger af den ordning, der blev indfoert ved forordningen om passiv foraedling, hvis hovedformaal er at undgaa toldopkraevning af varer, som udfoeres fra Det Europaeiske Faellesskab med henblik paa foraedling, og for hvilke der efter artikel 1 er mulighed for at indroemme fuldstaendig fritagelse for importafgifter.