Domstolens Dom (Tredje Afdeling) af 25. februar 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò & C. og Gariboldi Engineering Company Srl. - EF-traktatens artikel 181 - Voldgiftsbestemmelse - Manglende opfyldelse af en kontrakt. - Sag C-65/97.



Samling af Afgørelser 1999 side I-01017



Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

De Europaeiske Faellesskabers kontrakter - voldgiftsbestemmelse, der giver Domstolen kompetence - ensidig opsigelse i henhold til kontraktbestemmelserne - paastand om tilbagebetaling af de udbetalte forskud og om erstatning

(EF-traktaten, art. 181)

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. februar 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til en voldgiftsbestemmelse, hvori der henvises til EF-traktatens artikel 181, anlagt sag mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò e C. (herefter »Cascina Laura«), Casaleggio Novara, Italien, og Gariboldi Engineering Company Srl (herefter »Gariboldi«), Milano, Italien, med paastand dels om tilbagebetaling af to forskud paa i alt 479 134 ECU, som Kommissionen havde udbetalt til Cascina Laura til gennemfoerelse af et projekt med kraft- og varmeproduktion baseret paa biomasse fra affald fra risproduktion (rishalm og -avner), med renter 1 742 ECU pr. maaned fra den 31. juli 1990 til betaling sker, samt 2 464 ECU pr. maaned fra den 20. april 1991 til betaling sker, dels om, at de sagsoegte tilpligtes at betale Kommissionen 100 000 ECU i erstatning for den skade, Kommissionen har lidt.

2 Ved processkrift registreret paa Domstolens Justitskontor den 23. april 1998 har Kommissionen haevet sagen, for saa vidt som den vedroerer Cascina Laura, som blev erklaeret konkurs ved dom af 23. juni 1997, men har opretholdt sine paastande over for Gariboldi og nedlagt paastand om, at selskabet Cascina Laura tilpligtes at betale de omkostninger, selskabet maatte blive paalagt.

3 Den 1. juni 1990 indgik Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ved Kommissionen i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 3640/85 af 20. december 1985 om ydelse af finansiel stoette til fremme af demonstrationsprojekter og industrielle pilotprojekter paa energiomraadet (EFT L 350, s. 29) kontrakt nr. BM 5/89 IT (herefter »kontrakten«) med selskaberne Cascina Laura, Gariboldi og Servizi Agroalimentare ed Ambiente Srl (herefter »SAA«). De har indgaaet kontrakten i faellesskab og haefter solidarisk for dens opfyldelse (herefter »medkontrahenten«). Til gengaeld for, at Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ydede en oekonomisk stoette, forpligtede medkontrahenten sig i henhold til kontrakten til i perioden fra december 1989 til juli 1991 at gennemfoere et samlet projekt, som var naermere beskrevet i et bilag til kontrakten.

4 Ifoelge kontraktens artikel 4-3 skulle medkontrahenten senest tre maaneder efter kontraktens underskrivelse og derefter hvert halve aar udarbejde rapporter om, hvorledes arbejdet skred frem og fremlaegge en opgoerelse over de afholdte udgifter.

5 I kontraktens artikel 8 hed det, at »Kommissionen kan opsige kontrakten, saafremt medkontrahenten ikke overholder en af de forpligtelser, der paahviler ham i henhold til kontrakten, navnlig bestemmelserne i artikel 4-3. Opsigelsen faar virkning ved meddelelse herom, fremsendt ved rekommanderet skrivelse med modtagelsesbevis, medmindre forpligtelsen overholdes senest en maaned efter«. Det fremgaar af samme artikel, at i saa fald »skal medkontrahenten oejeblikkeligt tilbagebetale de beloeb, der er udbetalt i form af oekonomisk stoette, til Kommissionen, med renter fra det tidspunkt, hvor medkontrahenten fik udbetalt den paagaeldende stoette ...«. »Den rentesats, der finder anvendelse, er den, der anvendes af Den Europaeiske Fond for Monetaert Samarbejde paa fondens transaktioner i ecu, og som offentliggoeres den foerste hverdag i hver maaned«.

6 I henhold til kontraktens artikel 13 havde parterne aftalt, at »eventuelle tvister vedroerende kontraktens gyldighed, fortolkning og gennemfoerelse skal indbringes for De Europaeiske Faellesskabers Domstol«. I henhold til kontraktens artikel 14 finder italiensk ret anvendelse paa den.

7 Den 5. juli 1990 og den 20. februar 1991 overfoerte Kommissionen henholdsvis 204 031 ECU og 275 103 ECU til en konto, der i Cascina Laura's navn var aabnet i Banca Popolare di Intra (Novara Afdeling). De paagaeldende beloeb udgjorde forskud paa Faellesskabets stoette til projektet.

8 Ved en kontrol, Kommissionen foretog paa stedet den 21. og 22. juni 1993, blev det fastslaaet, at projektet ikke var blevet tilendebragt. Ganske vist havde Gariboldi installeret forskelligt teknisk udstyr, men det var ikke tilstraekkeligt til, at anlaegget kunne fungere.

9 Den 26. november 1993 tilstillede Kommissionen Cascina Laura og Gariboldi en skrivelse, hvori den meddelte, at den i henhold til kontraktens artikel 8 ivaerksatte opsigelsesproceduren.

10 Kun Gariboldi besvarede skrivelsen og anfoerte herved, at selskabet havde opfyldt alle sine kontraktlige forpligtelser.

11 Den 18. januar 1994 blev SAA erklaeret konkurs.

12 Ved skrivelse af 27. april 1994 til Cascina Laura og Gariboldi bekraeftede Kommissionen opsigelsen af kontrakten og kraevede de udbetalte beloeb tilbagebetalt med renter. Trods flere rykkere er beloebet endnu ikke blevet tilbagebetalt.

Tilbagebetalingen af de udbetalte beloeb

13 Kommissionen, som efter den seneste aendring af paastandene har nedlagt paastand om, at kun Gariboldi tilpligtes at tilbagebetale det udbetalte beloeb med renter som fastsat i kontrakten, har anfoert, at som foelge af, at de tre selskaber i henhold til kontrakten haefter et for alle og alle for et og derfor udgoer en enkelt kontrahent, kan den rette sit krav om opfyldelse af kontrakten og, saafremt dette ikke sker, om tilbagebetaling af de udbetalte forskud, mod et hvilket som helst af de tre selskaber. Det solidariske skyldforhold, der er etableret mellem de tre selskaber, har ifoelge Kommissionen til formaal at beskytte fordringshaverens rettigheder mod enhver form for tvistigheder, der maatte opstaa som foelge af skyldnerens interne forhold.

14 Gariboldi har ikke bestridt, at kontrakten ikke er opfyldt, men anfoert, at selskabet ikke kan holdes ansvarligt, idet det har leveret det udstyr, det skulle. Den manglende opfyldelse kan alene tilskrives den adfaerd, der er udvist af Cascina Laura's repraesentant, hvilken adfaerd Gariboldi forgaeves har paatalt flere gange over for Kommissionen, og Gariboldi har saaledes fuldt ud overholdt sine forpligtelser.

15 Gariboldi har tilfoejet, at der ikke over for selskabet er opstaaet nogen forpligtelse til solidarisk tilbagebetaling af de beloeb, der er udbetalt til Cascina Laura, eftersom Gariboldi ikke paa noget tidspunkt har modtaget noget beloeb fra Kommissionen, og Kommissionen aldrig har meddelt selskabet, at der var foretaget en saadan udbetaling til Cascina Laura, som ifoelge Gariboldi hverken i henhold til kontrakten eller paa anden maade har nogen fuldmagt til at repraesentere selskabet eller handle paa dettes vegne.

16 Gariboldi har endelig anfoert, at den omstaendighed, at selskabet har underskrevet kontrakten, derfor ikke kan have nogen anden betydning end, at selskabet herved har kautioneret for Cascina Laura med hensyn til dette selskabs kontraktlige forpligtelser over for Faellesskabet. Forpligtelsen til at indestaa for det selskab, Gariboldi har kautioneret for, er ophoert i kraft af fordringshaverens forsoemmelige adfaerd, idet fordringshaveren ikke har overholdt den ved lov fastsatte forpligtelse til at foere kontrol med anvendelsen af de udbetalte beloeb, og fordringshaveren kan herefter ikke rette sit krav mod den, der er kautioneret for.

17 Indledningsvis bemaerkes, at i henhold til punkt 1, litra a), i bilag II til kontrakten skulle der inden for tres dage efter underskrivelsen af kontrakten indbetales et forskud paa 204 031 ECU paa en af medkontrahenten i dette oejemed aabnet bankkonto.

18 Som naevnt i naervaerende doms praemis 7 blev beloebet overfoert til en bankkonto, som Cascina Laura havde aabnet i Banca Popolare di Intra.

19 Som Gariboldi i oevrigt ogsaa har indroemmet i svarskriftet, rejste man ikke indsigelse imod, at Delbò, der var Cascina Laura's og SAA's repraesentant efter loven, paa det paagaeldende tidspunkt var Kommissionens eneste kontaktperson. Efter at Cascina Laura havde modtaget forskuddet fra Kommissionen paa 204 031 ECU, svarende til 309 012 068 ITL, overfoerte Cascina Laura 297 038 483 ITL til Gariboldi, som accepterede beloebet uden forbehold. Endelig leverede og installerede Gariboldi udstyr med henblik paa gennemfoerelsen af det i kontrakten omhandlede projekt.

20 Det foelger heraf, at Gariboldi under alle omstaendigheder maa antages i praksis at have accepteret, at Kommissionens overfoersler af beloeb i henhold til kontrakten skete til den bankkonto, der var aabnet i Cascina Laura's navn.

21 Det maa endvidere fastslaas, at det forhold, at flere selskaber optraeder som én kontrahent i et kontraktforhold med Faellesskabet og haefter et for alle og alle for et, i retlig henseende ikke er det samme som et simpelt kautionsforhold mellem forskellige juridiske personer.

22 Hvert af de selskaber, der tilsammen udgoer én kontrahent, er som foelge af det solidaritetsforhold, det har indgaaet med de oevrige selskaber, der er i samme situation, individuelt forpligtet til at opfylde alle de forpligtelser, der er fastsat i kontrakten, saafremt de oevrige selskaber misligholder dem. En eventuel opgavefordeling, der uden at fremgaa af kontrakten maatte vaere aftalt mellem de selskaber, der tilsammen udgoer én kontrahent, kan et af selskaberne ikke med foeje paaberaabe sig over for fordringshaveren til stoette for ikke at overholde sin solidariske forpligtelse til at tilbagebetale de udbetalte beloeb, saafremt kontrakten ikke opfyldes. Af samme grunde kan det selskab, som den kontraktlige haeftelse rettes imod, ikke paaberaabe sig, at selskabet ikke individuelt kan holdes ansvarligt som foelge af en saadan manglende opfyldelse.

23 En udbetaling af forskud til et af de selskaber, der tilsammen udgoer én kontrahent, medfoerer derfor, at der i relation til hvert af selskaberne opstaar en forpligtelse til at tilbagebetale saadanne forskud, saafremt de til gengaeld herfor indgaaede forpligtelser ikke opfyldes.

24 Herefter, og uden at det er fornoedent at tage stilling til, om fordringshaveren maatte have udvist en forsoemmelse, der dog under alle omstaendigheder ikke kunne bevirke, at sagsoegte fritages for sin kontraktlige haeftelse, kan Kommissionen med foeje kraeve, at Gariboldi tilbagebetaler de udbetalte beloeb med renter i henhold til kontrakten.

25 Det samlede beloeb, der er udbetalt i forskud, og som ikke er blevet bestridt, udgoer 479 134 ECU.

Rentekravet

26 I henhold til kontraktens artikel 8 skal der svares renter fra det tidspunkt, hvor forskuddene modtages. De beregnes efter den sats, som Den Europaeiske Fond for Monetaert Samarbejde anvender paa sine transaktioner i ecu, og som offentliggoeres den foerste hverdag i hver maaned.

27 Ifoelge Kommissionen skal der derfor svares rente, 10,25% p.a., af 204 031 ECU fra den 31. juli 1990 og 10,75% p.a. af 275 103 ECU fra den 20. april 1991. Rentebeloebet udgoer saaledes 1 742 ECU pr. maaned fra den 31. juli 1990, hvortil kommer 2 464 ECU pr. maaned fra den 20. april 1991, alt til betaling sker.

28 Da Gariboldi ikke er fremkommet med indsigelser paa dette punkt, og sagen i oevrigt ikke indeholder oplysninger, der giver holdepunkter for at antage, at kravet ikke er begrundet, maa der gives Kommissionen medhold i dens paastand, for saa vidt angaar rentekravet.

Erstatningskravet

29 Med henvisning til artikel 1453 i den italienske codice civile har Kommissionen endvidere nedlagt paastand om, at sagsoegte tilpligtes at betale 100 000 ECU i erstatning for den skade, Kommissionen har lidt som foelge af den manglende opfyldelse af kontrakten, og som naermere bestaar i, at faellesskabsmidler, som kunne vaere anvendt til andre projekter, uberettiget har vaeret bundet, at der har vaeret tale om spild af menneskelige ressourcer, og at institutionens omdoemme er blevet kraenket.

30 Indledningsvis bemaerkes, at der maa sondres mellem den periode, der ligger forud for opsigelsen af kontrakten, og den efterfoelgende periode.

31 For saa vidt angaar foerstnaevnte periode hjemlede kontraktens artikel 4-3, sammenholdt med artikel 8, Kommissionen mulighed for, at den rettidigt kunne drage de fornoedne konsekvenser af medkontrahentens misligholdelse af sine forpligtelser, og for, at den foregribende og ensidigt kunne bringe kontraktforholdet til ophoer. Kommissionen kan derfor ikke forvente, at sagsoegte paatager sig ansvaret for en skade, som er en foelge af Kommissionens egne beslutninger eller dens egen passivitet.

32 Med hensyn til perioden efter opsigelsen af kontrakten er forholdet et andet som foelge af, at medkontrahentens afvisning af at efterkomme tilbagebetalingskravene maa kvalificeres som culpoes. For saa vidt angaar den uberettigede binding af faellesskabsmidler bemaerkes imidlertid, at de morarenter, der paalaegges sagsoegte, maa medfoere en udligning af det oekonomiske tab, Faellesskabet maatte have lidt som foelge af den forsinkede betaling. For saa vidt angaar det forhold, at andre potentielle medkontrahenter maatte have mistet finansieringsmuligheder, kan Kommissionen ikke paaberaabe sig eventuelle tab, som tredjemand maatte have lidt.

33 Med hensyn til den paastaaede uberettigede udnyttelse af Kommissionens personalemaessige ressourcer under sagens behandling bemaerkes, at de udgifter, parterne afholder med henblik paa sagens behandling, under alle omstaendigheder ikke i sig selv kan antages at udgoere et saerligt tab i forhold til sagsomkostningerne.

34 Endelig bemaerkes med hensyn til de oevrige former for skade, Kommissionen haevder at have lidt, at Kommissionen ikke har foert tilstraekkeligt bevis for, at den faktisk har lidt en saadan skade.

35 Sagsoegte boer herefter frifindes for Kommissionens erstatningspaastand.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

36 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Sagsoegte har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.

37 For saa vidt angaar Cascina Laura bemaerkes, at i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 5, foerste afsnit, foerste punktum, paalaegges det den part, som haever sagen, at betale sagens omkostninger, saafremt den anden part i sine bemaerkninger vedroerende ophaevelsen af sagen har nedlagt paastand herom. Paa begaering af den haevende part kan det dog bestemmes, at den anden part skal betale sagens omkostninger, hvis dette findes berettiget som foelge af denne parts forhold.

38 I den foreliggende sag er Cascina Laura ikke fremkommet med bemaerkninger vedroerende sagens ophaevelse; endvidere findes Kommissionens sagsanlaeg og den heraf foelgende delvise ophaevelse af sagen at have vaeret en foelge af Cascina Laura's forhold. Cascina Laura boer derfor betale sagens omkostninger in solidum med Gariboldi.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Tredje Afdeling)

1) Det tages til efterretning, at Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber har haevet sagen, for saa vidt som den var anlagt mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò e C.

2) Gariboldi Engineering Company Srl betaler til Kommissionen 479 134 ECU med renter 1 742 ECU pr. maaned fra den 31. juli 1990 til betaling sker samt 2 464 ECU pr. maaned fra den 20. april 1991 til betaling sker.

3) I oevrigt frifindes sagsoegte.

4) Gariboldi Engineering Company Srl og Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò e C. betaler in solidum sagens omkostninger.