Da den fælles markedsordning for korn trådte i kraft, var verdensmarkedspriserne for basisprodukterne gennemsnitligt 10-15 % under den i forordning nr. 371/67 fastsatte forsyningspris for majs, bestemt til Fællesskabets stivelsesindu stri; denne pris var længe fastsat til 6,80 regningsenheder pr. et hundrede kg.

Fra december 1972 har verdensmarkedsprisen for majs, det ledende korn for så vidt angår produktionsrestitutioner, oversteget 6,80 regningsenheder pr. et hundrede kg. Som følge af verdens protein- mangel steg prisen på verdensmarkedet for dette kornprodukt uophørligt for den 12. januar 1974 at nå 11,95 regningsenheder, dvs. den var 75 % højere end Fællesskabets forsyningspris for majs til stivelsesfremstilling.

I samme periode blev tærskelpriserne gentagne gange gradvis sat op (forhøjelse med 8,1 % for hvede i 1972/1973 i forhold til 1967/1968; 13,9 % for majs; 15,9 % for brudris). Da restitutionen svarer til forskellen mellem tærskelprisen og forsyningsprisen, steg den i tilsvarende omfang, således at udgifterne for EUGFL's garantisektion, som finansierer produktionsrestitutionerne, er steget fra ar til år.

Denne stigning i verdensmarkedspriserne med de heraf følgende forskellige virkninger på konkurrencesituationen for de forskellige forarbejdningsindustrier, der anvendte dels støttede produkter, dels »uafhængige« produkter, satte spørgsmålstegn ved nytten af og berettigelsen af denne komplicerede restitutionsordning og fremkaldte en »sønderlemmende revision«.

Kommissionen fastslog i sin note til Rådet af 31. oktober 1973, at det nu for holdt sig ganske omvendt på verdensmarkedet. Følgelig foreslog Kommissionen at indføre en bedre vejning af fællesskabspri- serne for de forskellige kornsorter, således at man i højere grad tog hensyn til næringsværdien. Blandt andet burde prisen pa byg og majs sættes op.

Dernæst anførte Kommissionen, at det aldrig var lykkedes Rådet at overholde den almindelige regel i de forskellige landbrugsforordninger, nemlig at Rådet efter forslag fra Kommissionen hvert år inden den 1. august for det i det følgende år begyndende produktionsår fastsætter alle de landbrugspriser, for hvilke de fælles ordninger har foreskrevet en sådan prisfastsættelse.

Følgelig foreslog Kommissionen, at den 1. januar før det pågældende produktionsår skulle anvendes som dato for fastsættelse af de priser, som skulle finde anvendelse i produktionsåret.

I mellemtiden foreslog den som en »teknisk justering« af den fælles markedsordning, som skulle muliggøre en mere elastisk forvaltning, at startdatoen for produktionsåret for majs blev ændret. Kommissionens begrundelse herfor var følgende: majsens dyrkningscyklus i Fællesskabet er væsentligt anderledes end de andre kornsorters. Det ensartede produktionsår for alle kornsorterne er en tilskyndelse til at anvende majs i begyndelsen af bygproduktionsåret, som løber fra den 1. august til den 31. juli, hvilket på dette tidspunkt af året fremkalder interventionsforanstaltninger for sidstnævnte kornsort af usædvanlig størrelse. En ændring af startdatoen for produktionsåret for majs ville bevirke, at bygs konkurrencemæssige stilling fra juli til september blev forbedret; derimod ville den majs, som var oplagret ved produktionsårets afslutning blive undergivet samme ordning, for så vidt angår udligningsgodtgørelser som de øvrige kornsorter.

For det tredje foreslog Kommissionen en »justering« af hele produktionsrestitutions- ordningen. Faktisk havde priserne på de i artikel 2, stk. 1 i forordning nr. 371/67 nævnte basisprodukter undergået væsentlige ændringer på verdensmarkedet og ifølge alle udsigter ville disse ændringer være vedvarende.

I januar 1974 konkretiserede Kommissionen sine forslag for Rådet. Fællesskabsreglerne skulle ændres således, at:

1. forsyningsprisen pa basisprodukterne skulle hæves;

2. produktionsrestitutionen for kvældemel skulle afskaffes;

3. glukoseproduktionen ved direkte hydrolyse skulle indlemmes i ordningen med produktionsrestitutioner som følge af konkurrencen fra glukose fremstillet af stivelse, som jo var omfattet af produktionsrestitutionsordningen.

For at tilpasse forsyningspriserne til de reelle priser på majs, blød hvede og brud- ris på verdensmarkedet og samtidig lette den økonomiske byrde for EUFGL foreslog Kommissionen at tilbageføre restitutionen for stivelsesholdige produkter til et leje, som i det væsentlige var lig med det beløb, som ydedes ved den fælles ordning for korn og ris' ikrafttræden den 1. juli 1967.