Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - medlemsstaternes attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningerne om udbetaling af saldobeløbet - begreb - rækkevidde

(Rådets forordning nr. 2950/83, art. 5, stk. 4, og art. 6, stk. 1)

2. Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - begrebet »tilskudsberettigede udgifter« - afgørelse om, at udgifterne ikke er tilskudsberettigede - Kommissionens enekompetence - virkninger af nedsættelse eller bortfald af EF-tilskud på det nationale tilskuds saldobeløb

(Rådets forordning nr. 2950/83, art. 1 og 6)

3. Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - tilbagebetaling af det nationale tilskud og EF-tilskud som sikrende foranstaltning efter anmodning fra den pågældende medlemsstat - tilladt - anvendelse af national ret

4. Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - medlemsstaternes attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningerne om udbetaling af saldobeløbet - fornyet behandling foretaget senere end de nævnte anmodninger - tilladt

(Rådets forordning nr. 2950/83, art. 5, stk. 4; Kommissionens beslutning 83/673, art. 7)

Sammendrag

1. Når en medlemsstat anvender artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 2950/83 om gennemførelse af afgørelse 83/516 om Den Europæiske Socialfonds opgaver ved attesteringen af de regnskaber, den får forelagt af den, der har modtaget støtte fra Den Europæiske Socialfond, kan den ikke nøjes med blot teknisk at kontrollere de afholdte udgifter, men må derimod sikre sig, at udgifterne svarende til den foranstaltning, der faktisk er blevet iværksat, er i overensstemmelse med priserne for varer og tjenesteydelser på det nationale marked, samt at det er rimeligt at medregne omkostningerne ved en kompleks struktur. Den må således sikre sig dels, at de udgifter, modtageren af støtte har afholdt, er »rimelige«, og dels, at denne har kunnet præstere en »forsvarlig økonomisk forvaltning«.

Det er dog Kommissionen, som ifølge artikel 6, stk. 1, i den nævnte forordning træffer den endelige afgørelse, og som har det retlige eneansvar for afgørelsen over for modtagerne af tilskuddet. Da det alene er Kommissionen, der træffer den endelige afgørelse om EF-tilskuddet, og som derved anvender de samme kriterier over for de erhvervsdrivende fra forskellige medlemsstater, er risikoen for en forskellig behandling derfor udelukket.

( jf. præmis 27, 30, 31 og 32 og samt domskonkl. 1 )

2. Det fremgår af forordning nr. 2950/83 om gennemførelse af afgørelse 83/516 om Den Europæiske Socialfonds opgaver, at ikke blot udgifter, der ikke kan finansieres af Den Europæiske Socialfond i henhold til denne forordnings artikel 1 kan anses for at være »udgifter, der ikke er tilskudsberettigede«, men også udgifter, der, selv om de efter denne bestemmelse er tilskudsberettigede, ikke efter forordningens artikel 6 kan medtages ved den endelige opgørelse, idet anvendelsen af tilskuddet fra fonden ikke har opfyldt betingelserne i godkendelsesbeslutningen. Inden for disse rammer skal en medlemsstats kompetente myndigheders afgørelse om ikke at attestere den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af en del af udgifterne til en af Den Europæiske Socialfond støttet uddannelsesforanstaltning, fordi de findes ugrundede og uforholdsmæssige, anses for et forslag til Kommissionen om at anse disse udgifter for ikke at være tilskudsberettigede. Den nedsættelse eller det bortfald af det nationale tilskud, som en medlemsstats kompetente myndigheder har foreslået efter afgørelsen om ikke at attestere den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af visse udgifter, skal derfor gøres til genstand for en endelig afgørelse, som træffes af Kommissionen vedrørende den del af tilskuddet, der svarer til tilskuddet fra Den Europæiske Socialfond. Denne endelige afgørelse, som Kommissionen træffer om godkendelse af saldoen, er afgørende for det nationale tilskuds saldobeløb.

( jf. præmis 36, 40, 48 og samt domskonkl. 2 og 3 )

3. Fællesskabsretten ikke er til hinder for, at en medlemsstats kompetente myndigheder som en rent sikrende foranstaltning stiller krav om, at det nationale tilskud og tilskuddet fra Den Europæiske Socialfond tilbagebetales, før Kommissionen træffer sin endelige afgørelse om godkendelse af saldoen. Adgangen for de kompetente nationale myndigheder til at stille krav om en sådan tilbagebetaling henhører under national ret.

( jf. præmis 56 og 57, samt domskonkl. 4 )

4. Attesteringen af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af oplysningerne i anmodningen om udbetaling af saldobeløbet for en uddannelsesforanstaltning, jf. artikel 5, stk. 4, andet punktum, i forordning nr. 2950/83 om gennemførelse af afgørelse 83/516/EØF om Den Europæiske Socialfonds opgaver afskærer ikke en medlemsstat fra senere at tage anmodningen om udbetaling af saldobeløbet op til fornyet behandling og eventuelt at forelægge Kommissionen en ændret anmodning med forslag om nedsættelse af tilskuddet. Når de kompetente nationale myndigheder gør brug af denne mulighed, foretager de slet ikke endnu en faktisk og regnskabsmæssig attestering, som omhandlet i den nævnte artikel, men benytter sig tværtimod af deres beføjelser efter artikel 7 i beslutning 83/673 vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Socialfond.

( jf. præmis 61 og 62, samt domskonkl. 5 )