Domstolens Dom af 13. februar 1996. - Gebroeders van Es Douane Agenten BV mod Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tariefcommissie - Nederlandene. - Virkningen af ophævelsen af en af Rådet udstedt forordning for en toldtariferingsforordning udstedt af Kommissionen med hjemmel i den pågældende forordning - Kommissionens skønsmæssige beføjelser ved udstedelse af toldtariferingsforordninger. - Sag C-143/93.



Samling af Afgørelser 1996 side I-00431



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Faelles toldtarif ° tarifering ° overgang til ordningen i henhold til den kombinerede nomenklatur ° tilpasning af Kommissionens toldtariferingsforordninger ° forpligtelse ° manglende tilpasning af forordning nr. 482/74 ° retsvirkninger ° manglende anvendelse af forordningen med virkning fra den 1. januar 1988 som foelge af hensynet til retssikkerhedsprincippet

(Raadets forordning nr. 97/69 og nr. 2658/87, art. 15, stk. 1, andet afsnit; Kommissionens forordning nr. 482/74)

Sammendrag

Overgangen efter forordning nr. 2658/87 med virkning fra den 1. januar 1988 fra ordningen i henhold til den faelles toldtarifs nomenklatur til ordningen i henhold til told- og statistiknomenklaturen (den saakaldte "kombinerede nomenklatur") har ikke medfoert, at der er sket et bortfald af retsvirkningerne af de toldtariferingsforordninger, som Kommissionen tidligere har udstedt paa grundlag af den, ophaevede, forordning nr. 97/69, der bemyndigede Kommissionen til at udstede de noedvendige bestemmelser for anvendelsen af den faelles toldtarifs nomenklatur med henblik paa tariferingen af varer.

I henhold til artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2658/87 var Kommissionen dog forpligtet til at foretage aendringer i de af de naevnte forordninger, som havde bevaret konkret betydning. Hensynet til retssikkerhedsprincippet forudsatte saadanne aendringer med henblik paa, at borgerne ikke skal vaere i tvivl om deres rettigheder og forpligtelser, saaledes at de kan handle derefter.

Naar henses til, at forordning nr. 482/74 om tarifering af varer under pos. 23.04 B i den faelles toldtarif ikke blev tilpasset af Kommissionen, selv om der er betydelige forskelle mellem indholdet af underpositionerne i henholdsvis kapitel 23 i den faelles toldtarif og kapitel 23 i den kombinerede nomenklatur, kan forordningen ikke finde anvendelse paa toldanmeldelser vedroerende indfoersel, der har fundet sted efter den 1. januar 1988, for saa vidt de erhvervsdrivende ikke laengere noejagtigt har kunnet afgoere, hvilke retsvirkninger der maatte tillaegges forordningen.

Dommens præmisser

1 Ved beslutning af 1. februar 1993 indgaaet til Domstolen den 5. april 1993 har Tariefcommissie, Amsterdam, i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 482/74 af 27. februar 1974 om tarifering af varer under pos. 23.04 B i den faelles toldtarif (EFT L 57, s. 23).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en tvist mellem Gebroeders van Es Douane Agenten BV (herefter "Van Es") og Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, Rotterdam.

3 Den faelles toldtarifs nomenklatur, der var gaeldende indtil den 1. januar 1988, blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 950/68 af 28. juni 1968 om den faelles toldtarif (EFT 1968 I, s. 265). Kapitel 23 angik "restprodukter fra naeringsmiddelindustrien; tilberedt dyrefoder". Pos. 23.04 omfattede "Oliekager og andre restprodukter fra udvinding af vegetabilske olier (undtagen restprodukter fra rensning af olier)".

4 Pos. 23.04 var opdelt saaledes:

"A. Oliekager og andre restprodukter fra udvinding af olivenolie

B. Andre varer."

5 Den 16. januar 1969 udstedte Raadet forordning (EOEF) nr. 97/69 om de noedvendige foranstaltninger for ensartet anvendelse af den faelles toldtarifs nomenklatur (EFT 1969 I, s. 10), der bemyndigede Kommissionen til at udstede de noedvendige bestemmelser for anvendelsen af den faelles toldtarifs nomenklatur med henblik paa tariferingen af varer.

6 Den 27. januar 1974 udstedte Kommissionen paa grundlag af denne forordning forordning nr. 482/74. Sidstnaevnte forordnings artikel 1 er affattet saaledes:

"Restprodukter fra udvinding af majskimolie ved hjaelp af oploesningsmidler eller ved presning henhoerer kun under pos. 23.04 B i den faelles toldtarif, naar de, beregnet i vaegtprocent paa grundlag af toerstofindholdet, indeholder foelgende bestanddele:

1. Produkter med et indhold af fedtstoffer paa under 3%:

° indhold af stivelse: under 45%

° indhold af proteiner (nitrogenindhold x 6,25): 11,5% og derover.

2. Produkter med et indhold af fedtstoffer paa 3% og derover, men hoejst 8%:

° indhold af stivelse: under 45%

° indhold af proteiner (nitrogenindhold x 6,25): 13% og derover.

Disse restprodukter maa endvidere ikke indeholde bestanddele, som ikke hidroerer fra majskorn."

7 Forordning nr. 950/68 og nr. 97/69 blev senere ophaevet med virkning fra den 1. januar 1988, naermere bestemt ved artikel 16 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (EFT L 256, s. 1). Efter denne forordning er underposition 2302 10 90 og 2306 90 91 indeholdt i kapitel 23 i den kombinerede nomenklatur, "Rest- og affaldsprodukter fra naeringsmiddelindustrien; tilberedt dyrefoder".

Underposition 2302 10 90 er efter forordningen affattet saaledes:

"2302 Klid og andre restprodukter, ogsaa i form af piller (pellets), fra sigtning, formaling eller anden bearbejdning af korn og baelgfrugter:

2302 10 ° Af majs:

2302 10 10 ° ° Med indhold af stivelse paa 35 vaegtprocent og derunder

2302 10 90 ° ° I andre tilfaelde."

Underposition 2306 90 91 er affattet saaledes:

"2306 Oliekager og andre faste restprodukter fra udvinding af vegetabilske fedtstoffer eller olier, ogsaa formalede eller i form af piller (pellets), undtagen varer henhoerende under pos. 2304 eller 2305:

...

2306 90 ° I andre tilfaelde:

° ° Oliekager og andre restprodukter fra udvinding af olivenolie:

2306 90 11 ° ° ° Med et indhold af olivenolie paa 3 vaegtprocent og derunder

2306 90 19 ° ° ° Med et indhold af olivenolie paa over 3 vaegtprocent

° ° Andre varer:

2306 90 91 ° ° ° Af majskim

2306 90 93 ° ° ° Af sesamfroe

2306 90 99 ° ° ° I andre tilfaelde."

8 Ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 315/91 af 7. februar 1991 om aendring af forordning nr. 2658/87 (EFT L 37, s. 24), der traadte i kraft den 1. april 1991, blev der i kapitel 23 i den kombinerede nomenklatur indsat en supplerende bestemmelse vedroerende underposition 2306 90 91. Denne supplerende bestemmelse lyder saaledes:

"Underposition 2306 90 91 omfatter kun restprodukter fra udvinding af majskimolie, bortset fra produkter med indhold af bestanddele, der hidroerer fra dele af majskorn, der er blevet tilsat efter udvindingen, og som ikke har vaeret genstand for olieudvindingsprocessen."

9 Artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 2658/87 fastsaetter regler om overgangen fra den tidligere til den nye ordning og har foelgende ordlyd:

"1. De koder og varebeskrivelser, der er fastlagt paa grundlag af den kombinerede nomenklatur, traeder i stedet for de koder og varebeskrivelser, som er fastlagt paa grundlag af nomenklaturerne i den faelles toldtarif og i NIMEXE, dog med forbehold af de internationale aftaler, indgaaet af Faellesskabet inden denne forordnings ikrafttraeden, samt gennemfoerelsesretsakterne hertil, der refererer sig til naevnte nomenklaturer.

Faellesskabsretsakter, der indeholder den toldmaessige eller statistiske nomenklatur, aendres i overensstemmelse hermed af Kommissionen."

10 Med hjemmel i denne bestemmelse har Kommissionen udstedt foelgende tre forordninger: forordning (EOEF) nr. 646/89 af 14. marts 1989 om aendring i visse forordninger om tarifering af varer af de koder, der er fastlagt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur pr. 31. december 1987, til de koder, som er fastlagt paa grundlag af den kombinerede nomenklatur (EFT L 71, s. 20), forordning (EOEF) nr. 2723/90 af 24. september 1990 om aendring i visse forordninger om tarifering af varer af de koder, der er fastlagt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur pr. 31. december 1987, til de koder, som er fastlagt paa grundlag af den kombinerede nomenklatur (EFT L 261, s. 24), og forordning (EOEF) nr. 2080/91 af 16. juli 1991 om aendring i visse forordninger om tarifering af varer af de koder, der er fastlagt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur pr. 31. december 1987, til de koder, som er fastlagt paa grundlag af den kombinerede nomenklatur (EFT L 193, s. 6).

11 I betragtningerne til forordning nr. 646/89 hedder det:

"I henhold til artikel 15, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2658/87 traeder de koder og varebeskrivelser, der er fastlagt paa grundlag af den kombinerede nomenklatur, i stedet for de koder og varebeskrivelser, som er fastlagt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur pr. 31. december 1987.

Af klarhedshensyn og ud fra oensket om en forenkling boer der derfor foretages aendringer i de af de naevnte forordninger, som har bevaret konkret betydning, forudsat at dette ikke indebaerer realitetsaendringer."

12 Den foerste af de to citerede betragtninger er gentaget ordret i forordning nr. 2723/90. Herefter foelger en anden betragtning, der har foelgende indhold:

"Der boer derfor foretages aendringer i de af de naevnte forordninger, som har bevaret konkret betydning, forudsat at dette ikke indebaerer realitetsaendringer, til at fuldstaendiggoere den foerste raekke forordninger, som allerede er aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 646/89."

13 Ingen af de naevnte forordninger henviser til forordning nr. 482/74.

14 Den 8. december 1988 og den 12. februar 1989 indfoerte Van Es til Nederlandene i alt fire partier restprodukter af majskim med oprindelse i Argentina, der tilhoerte selskabet Pell Nederland BV.

15 Det fremgaar af sagen, at de fire partier ved indfoerslen blev angivet som henhoerende under underposition 2306 90 91 i den kombinerede nomenklatur, som indfoert med virkning fra den 1. januar 1988 i henhold til forordning nr. 2658/87, uden at der blev henvist til forordning nr. 482/74. Som foelge af denne tarifering blev der ikke opkraevet nogen indfoerselstold eller landbrugsafgift.

16 Efter en kontrolundersoegelse foretaget af Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, Rotterdam, blev der truffet afgoerelse om, at varerne i stedet skulle tariferes i underposition 2302 10 90 i den kombinerede nomenklatur, hvilket skete under henvisning til forordning nr. 482/74. Det var saaledes fremgaaet af de foretagne analyser, at produkterne havde et fedtstofindhold paa under 3%, et proteinindhold (beregnet i vaegtprocent paa grundlag af toerstofindholdet) paa 11,5% eller derover og et stivelsesindhold (beregnet i vaegtprocent paa grundlag af toerstofindholdet) paa over 45%. Der skulle herefter for de fire partier betales landbrugsafgift paa i alt 1 197 831 HFL.

17 Efter at en klage over denne afgoerelse om tarifering i underposition 2302 10 90 var blevet afvist, blev sagen den 1. oktober 1990 indbragt for Tariefcommissie, Amsterdam.

18 Van Es bestred herunder, at forordning nr. 482/74 kunne finde anvendelse i sagen. Naermere bestemt maatte denne forordning anses for bortfaldet efter den ved forordning nr. 2658/87 skete ophaevelse af forordning nr. 950/68 og nr. 97/69. Saafremt forordning nr. 482/74 fortsat maatte antages at finde anvendelse, maatte den anses for ugyldig, idet dens artikel 1 er udtryk for en aendring af indholdet af pos. 23.04 B i den faelles toldtarif.

19 Den nationale retsinstans har fundet, at afgoerelsen af tvisten forudsaetter en fortolkning og proevelse af gyldigheden af de paagaeldende faellesskabsretlige bestemmelser, hvorfor retten har udsat sagen, indtil Domstolen har truffet praejudiciel afgoerelse om foelgende spoergsmaal:

"1) Er forordning nr. 482/74 med hensyn til de omhandlede fire indfoerselsanmeldelser fortsat i kraft paa trods af bestemmelsen i artikel 16 i den aktuelle FTT-forordning [forordning om den faelles toldtarif]?

2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, kan forordning nr. 482/74 da anvendes retsgyldigt ved tariferingen af varer under underposition 2306 90 91 i den aktuelle FTT, selv om denne position ikke selv indeholder noget kriterium for stivelsesindhold i restprodukter fra olieudvinding af majs?"

Det foerste spoergsmaal

20 Ved dette spoergsmaal oensker den forelaeggende retsinstans oplyst, hvorvidt forordning nr. 482/74 finder anvendelse paa anmeldelser vedroerende indfoersel, der har fundet sted efter den 1. januar 1988, da den kombinerede nomenklatur traadte i kraft.

21 Sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, at ophaevelsen af forordning nr. 97/69 har medfoert, at forordning nr. 482/74 er bortfaldet. En forordning maa saaledes bortfalde, naar hjemmelsretsakten ophaeves, medmindre forordningen gives et nyt hjemmelsgrundlag, hvilket ikke er sket for saa vidt angaar forordning nr. 482/74.

22 Ved afgoerelsen af, hvorvidt forordning nr. 482/74 som anfoert af sagsoegeren i hovedsagen er bortfaldet efter ophaevelsen af forordning nr. 97/69 den 1. januar 1988, maa det i foerste raekke undersoeges, om Raadet ved forordning nr. 2658/87 har taget stilling til, hvorvidt de af Kommissionen paa grundlag af den ophaevede forordning udstedte retsakter fortsat skal have retsvirkning. Det er saaledes kun, saafremt forordning nr. 2658/87 intet bestemmer herom, at det maa undersoeges, om der gaelder et almindeligt faellesskabsretligt princip, som kan finde anvendelse i sagen.

23 Hvad naermere angaar forordning nr. 2658/87 bemaerkes, at dennes artikel 15, stk. 1, andet afsnit, alene omhandler aendringer af faellesskabsretsakter, der indeholder den toldmaessige eller statistiske nomenklatur, hvilket maa forstaas saaledes, at Raadet ikke var af den opfattelse, at samtlige disse retsakter skulle anses for bortfaldet som foelge af den ene omstaendighed, at forordning nr. 97/69 blev ophaevet.

24 Rigtigheden heraf bekraeftes af naestsidste betragtning til forordning nr. 2658/87. Det hedder saaledes heri, at "som foelge af indfoerelsen af den kombinerede nomenklatur boer der foretages en tilpasning af adskillige faellesskabsretsakter, isaer vedroerende den faelles landbrugspolitik, for at tage hensyn til anvendelsen af denne nomenklatur", hvorimod det ikke forudsaettes, at der foerst maatte traeffes bestemmelse om, at disse retsakter ikke skulle anses for bortfaldet.

25 Sagsoegeren i hovedsagen har endvidere gjort gaeldende, at da de paa grundlag af forordning nr. 97/69 udstedte faellesskabsretsakter ikke er blevet aendret, er genstanden for dem bortfaldet som foelge af forskellene mellem henholdsvis varebeskrivelserne og koderne i forordning nr. 950/68 og varebeskrivelserne og koderne i forordning nr. 2658/87. Sagsoegeren i hovedsagen bestrider endelig, at forordninger om tarifering som forordning nr. 482/74 forudsaetningsvis kan anses for at vaere blevet tilpasset til den nye kombinerede nomenklatur, der blev indfoert ved forordning nr. 2658/87, idet en saadan form for tilpasning maa antages at stride mod retssikkerhedsprincippet.

26 Det foelger af artikel 15, stk. 1, foerste afsnit, i forordning nr. 2658/87, at henvisninger i faellesskabsretsakter til de koder og varebeskrivelser, der er fastlagt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur, forudsaetningsvis er blevet erstattet med henvisninger til de koder og varebeskrivelser, som er fastlagt paa grundlag af forordning nr. 2658/87.

27 Spoergsmaalet om retssikkerhedsprincippet maa dog undersoeges naermere. Det bemaerkes herom, at retssikkerhedsprincippet er et grundlaeggende faellesskabsretligt princip (jf. dom af 21.9.1983, forenede sager 205/82-215/82, Deutsche Milchkontor, Sml. s. 2633), som kraever, at en ordning, der paalaegger en afgiftspligtig byrder, er klar og utvetydig, for at han ikke skal vaere i tvivl om sine rettigheder og pligter, saaledes at han kan handle derefter (jf. dom af 9.7.1981, sag 169/80, Gondrand Frères, Sml. s. 1931, og af 22.2.1989, forenede sager 92/87 og 93/87, Kommissionen mod Frankrig og Det Forenede Kongerige, Sml. s. 405).

28 Naar artikel 15, stk. 1, andet afsnit, bestemmer, at faellesskabsretsakter, der indeholder den toldmaessige eller statistiske nomenklatur, skal konsekvensaendres af Kommissionen, er dette udtryk for en gennemfoerelse af det naevnte princip.

29 I modsaetning til, hvad Kommissionen har anfoert i sit skriftlige indlaeg, gaelder det ikke alene, at Kommissionen i henhold til denne bestemmelse kan foretage en teknisk tilpasning af faellesskabsretsakter til den nye kombinerede nomenklatur. Bestemmelsen indeholder ogsaa en udtrykkelig forpligtelse for Kommissionen til formelt at aendre de forordninger udstedt paa grundlag af forordning nr. 97/69, der har bevaret konkret betydning ved overgangen til den kombinerede nomenklatur, saaledes at borgerne ikke er i tvivl om deres rettigheder og pligter og kan handle derefter. Foretages der ikke saadanne tilpasninger, vil det kunne vaere vanskeligt for borgerne at faa noejagtigt kendskab til deres retsstilling. Det bemaerkes, at Kommissionen i betragtningerne til forordning nr. 646/89 og nr. 2723/93 selv har erkendt, at visse retsakter udstedt paa grundlag af den faelles toldtarifs nomenklatur ikke laengere kunne anses for at vaere af konkret betydning efter ikrafttraedelsen af forordning nr. 2658/87, saaledes at der "af klarhedshensyn og ud fra oensket om en forenkling" burde foretages aendringer i de af forordningerne, der havde bevaret en saadan betydning.

30 Det bemaerkes endelig, at eksistensen af en forpligtelse for Kommissionen til udtrykkeligt at aendre forordninger udstedt paa grundlag af forordning nr. 97/69, som har bevaret konkret betydning ved overgangen til den kombinerede nomenklatur, bekraeftes af udtrykkene "shall be amended" og "serán modificados" i den engelske og den spanske version, hvorved de andre sproglige versioner ikke stoetter den modsatte antagelse.

31 For saa vidt der ikke er sket nogen tilpasning af de paa grundlag af forordning nr. 97/69 udstedte faellesskabsretsakter, maa det herefter undersoeges, hvorvidt borgerne var i stand til at faa noejagtigt kendskab til deres retsstilling.

32 Det bemaerkes herom, at borgerne som foelge af de betydelige forskelle mellem henholdsvis underpositionerne i kapitel 23 i forordning nr. 950/68 og underpositionerne i kapitel 23 i forordning nr. 2658/87 ikke kan antages at have vaeret i stand til noejagtigt at afgoere, hvilke retsvirkninger der maa tillaegges Kommissionens forordning nr. 482/74 i henseende til bestemmelserne i kapitel 23 i Raadets forordning nr. 2658/87.

33 Det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at i det omfang Kommissionen ikke har foretaget en tilpasning af forordning nr. 482/74 i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2658/87, kan forordningen ikke finde anvendelse paa anmeldelser vedroerende indfoersel, der har fundet sted efter den 1. januar 1988, for saa vidt borgerne som foelge af denne manglende tilpasning ikke noejagtigt har kunnet afgoere, hvilke retsvirkninger der maa tillaegges forordningen.

Det andet spoergsmaal

34 Naar henses til besvarelsen af det foerste spoergsmaal, er det ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

35 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tariefcommissie, Amsterdam, ved beslutning af 1. februar 1993, for ret:

I det omfang Kommissionen ikke har foretaget en tilpasning af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 482/74 af 27. februar 1974 om tarifering af varer under pos. 23.04 B i den faelles toldtarif i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2658/87, kan forordningen ikke finde anvendelse paa anmeldelser vedroerende indfoersel, der har fundet sted efter den 1. januar 1988, for saa vidt borgerne som foelge af denne manglende tilpasning ikke noejagtigt har kunnet afgoere, hvilke retsvirkninger der maa tillaegges forordningen.