Sag C-32/14

ERSTE Bank Hungary Zrt.

mod

Attila Sugár

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék)

»Præjudiciel forelæggelse — direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i aftaler, der indgås mellem erhvervsdrivende og forbrugere — aftale om lån med pant i fast ejendom — artikel 7, stk. 1 — ophør med anvendelsen af urimelige vilkår — tilstrækkelige og effektive midler — anerkendelse af en fordring — notardokument — en notars meddelelse af fuldbyrdelsespåtegning — tvangsfuldbyrdelsesdokument — notarens forpligtelser — efterprøvelse ex officio af urimelige kontraktvilkår — domstolskontrol — ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet«

Sammendrag – Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2015

Forbrugerbeskyttelse — urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler — direktiv 93/13 — midler, der har til formål at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår til ophør — national lovgivning, der tillader en notar at indføje en fuldbyrdelsespåtegning i et notardokument vedrørende en kontrakt eller at afvise at slette fuldbyrdelsespåtegningen uden kontrol af, hvorvidt den nævnte aftales vilkår er urimelige — lovlig — betingelser — overholdelse af ækvivalens- og effektivitetsprincippet — efterprøvelse påhviler den nationale ret

(Rådets direktiv 93/13, art. 6, stk. 1, og art. 7, stk. 1)

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der tillader en notar, som under overholdelse af formelle krav har udfærdiget et notardokument vedrørende en aftale indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, at indføje en fuldbyrdelsespåtegning i det nævnte dokument eller at afvise at slette fuldbyrdelsespåtegningen, mens der hverken på det ene eller det andet tidspunkt er foretaget en kontrol af, hvorvidt den nævnte aftales vilkår er urimelige.

Direktiv 93/13 indeholder dermed ikke nogen bestemmelser vedrørende den rolle, som kan eller bør tilfalde en notar angående efterprøvelse af urimelige kontraktvilkår. Dette direktiv regulerer således ikke spørgsmålet om notarens adgang til at udøve beføjelser, der direkte henhører under den judicielle funktion, under omstændigheder, hvor en national lovgivning tillægger notaren kompetence til at forsyne et notardokument vedrørende en kontrakt med fuldbyrdelsespåtegning og til efterfølgende at slette denne ved forfald. Det følger heraf, at når der i EU-retten ikke findes en harmonisering af de nationale mekanismer for tvangsfuldbyrdelse og af den rolle, som er tildelt notarer inden for rammerne af disse mekanismer, tilkommer det i medfør af princippet om procesautonomi hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at fastsætte sådanne bestemmelser, dog på den betingelse, at disse ikke må være mindre gunstige end dem, som regulerer tilsvarende situationer, der er underlagt den nationale ret (ækvivalensprincippet), og at de i praksis ikke umuliggør eller uforholdsmæssigt vanskeliggør udøvelsen af rettigheder, der er tillagt forbrugerne ved EU-retten (effektivitetsprincippet).

Selv om direktiv 93/13 kræver, at den nationale retsinstans, som skal afgøre tvister mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, iværksætter positive foranstaltninger, der er uafhængige af kontraktparterne, må respekten for effektivitetsprincippet imidlertid ikke føre til, at der skal kompenseres for den pågældende forbrugers fuldstændige passivitet. Den omstændighed, at forbrugeren dermed kun kan påberåbe sig beskyttelsen i lovgivningsbestemmelsen vedrørende urimelige kontraktvilkår, hvis forbrugeren iværksætter en domstolsprocedure, er, ikke i sig selv i strid med effektivitetsprincippet.

Det tilkommer dog den nationale ret, som er den eneste, der har direkte kendskab til de processuelle regler for sagsanlæg i sin interne retsorden, og som er enekompetent til at fortolke national ret, at afgøre, om disse regler sikrer forbrugeren en effektiv retsbeskyttelse.

(jf. præmis 48, 49 og 62-65 samt domskonkl.)