En betingelse for at kunne kritisere EU-lovgiver for at have tilsidesat ligebehandlingsprincippet er, at denne har behandlet ensartede situationer forskelligt på en sådan måde, at visse personer stilles ringere end andre.

De tjenestemænd, der er omfattet af aldersintervallet på mellem 55 og 66 år og dermed potentielt omfattet af den foranstaltning, der er fastsat i tjenestemandsvedtægtens artikel 42c, kan mod deres vilje blive pålagt en ændring af deres administrative stilling, idet de ophører med at være i »aktiv tjeneste« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i vedtægtens artikel 36, og bliver placeret på »orlov i tjenestens interesse«. Disse tjenestemænd mister i øvrigt muligheden for at sikre udvikling af deres karriere, idet de i henhold til vedtægtens artikel 42c, stk. 6, litra b), ikke kan avancere til et højere løntrin eller forfremmes til en højere lønklasse. De tjenestemænd, der ikke er omfattet af anvendelsen af vedtægtens artikel 42c, udsættes derimod ikke for sådanne ulemper i forhold til deres karriere. Det er i øvrigt ubestrideligt, at de tjenestemænd, der placeres på orlov i tjenestens interesse, oplever en nedgang i deres erhvervsmæssige indkomst sammenlignet med de tjenestemænd, som ikke er omfattet af det omhandlede aldersinterval, og som vedtægtens artikel 42c derfor ikke kan finde anvendelse på. Følgelig indfører vedtægtens artikel 42c en ulige behandling på grund af alder.

For så vidt angår de krav, der er opstillet i artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, konstateres dels, at denne ulige behandling på grund af alder er fastsat ved »lovgivning« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i denne artikel, idet denne bestemmelse udspringer af forordning nr. 1023/2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, dels at den vedrører et spørgsmål af begrænset omfang inden for rammerne af Unionens tjenestemandsretlige område, dvs. spørgsmålet om at placere visse tjenestemænd, der opfylder visse betingelser, herunder en betingelse vedrørende alder, på orlov i tjenestens interesse. Det følger heraf, at denne ulige behandling »respekterer [det] væsentligste indhold« i princippet om forbud mod forskelsbehandling i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i denne artikel. Desuden må det anses for godtgjort, at der foreligger et mål om at optimere investeringerne i erhvervsuddannelsen af tjenestemændene, og at EU-lovgiver forfølger dette mål gennem den ulige behandling på grund af alder, der er indført ved vedtægtens artikel 42c. Dette formål udgør et mål af »almen interesse, der er anerkendt af Unionen« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 52, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder.

Hvad angår behandlingens forholdsmæssige karakter skal EU-lovgiver tillægges en vid skønsmargen med hensyn til fastlæggelsen af de foranstaltninger, der kan vedtages for at nå et mål af almen interesse inden for det personalepolitiske område. I denne henseende forekommer det ikke urimeligt, at EU-lovgiver er af den opfattelse, at det er nødvendigt at fastsætte bestemmelse om orlov i tjenestens interesse udelukkende for de tjenestemænd, der er omfattet af det omhandlede aldersinterval, og ikke de tjenestemænd, der ikke er omfattet af dette interval, med henblik på at nå det legitime mål om at optimere investeringerne i erhvervsuddannelse.

(jf. præmis 89-94, 96, 97, 106, 108, 114 og 126)