ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
106

Hvad i øvrigt angår minimumstidsrummet for at konstatere et gentagelsestilfælde har Retten fastslået, at den retspraksis, der er nævnt i præmis 105 ovenfor, så meget desto mere fandt anvendelse, såfremt den afgørelse, der fastslog den første overtrædelse, og den anden overtrædelse var sammenfaldende. I de sager, der gav anledning til domme af 8. juli 2008, BPB mod Kommissionen (T-53/03, EU:T:2008:254) og Lafarge mod Kommissionen (T-54/03, ikke trykt i Sml., EU:T:2008:255), fastslog Retten således, at det historiske forløb af de overtrædelser, som sagsøgerne var blevet fundet at have begået, vidnede om deres tendens til ikke at drage de fornødne konsekvenser af, at de var blevet fundet at have overtrådt konkurrencereglerne, da sagsøgerne, efter allerede at have været genstand for Kommissionens tidligere foranstaltninger ved afgørelserne om konstatering af den første overtrædelse, i over fire år fortsatte med at deltage aktivt i det pågældende kartel, efter at disse afgørelser var blevet meddelt dem (domme af 8.7.2008, BPB mod Kommissionen, T-53/03, EU:T:2008:254, præmis 385, og Lafarge mod Kommissionen, T-54/03, ikke trykt i Sml., EU:T:2008:255, præmis 727).
279

Sagsøgeren har anfægtet konstateringen om, at overtrædelsen »i hvert fald blev begået ved uagtsomhed« (den anfægtede afgørelses punkt 7.2.1), selv om det er første gang, at tiltag forud for afslutningen af en erhvervelse, som var indført i en fusionsaftale, eller at høringer og udveksling af oplysninger kan udgøre en overtrædelse af artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 139/2004. For det første kunne Kommissionen nærmere bestemt ikke påberåbe sig sagsøgerens interne dokument fra april 2015 for at godtgøre, at virksomheden var bevidst om, at det var vigtigt ikke »springe etaper over«(gun jumping). Sagsøgeren har anført, at den anfægtede afgørelse bl.a. citerer tre uddrag fra dette dokument, hvori virksomheden beskriver gun jumping, advarer mod de store bøder, der ville kunne blive pålagt, og bl.a. henviser til forbuddet mod at foretage visse udvekslinger af oplysninger. Dels ligger dette dokument tidsmæssigt senere end tidspunktet for den første overtrædelse (anmeldelsespligten) og falder sammen med afslutningen på den anden overtrædelse (udsættelsespligten), dels er dette dokument affattet i forbindelse med et andet projekt. For det andet kunne Kommissionen i den anfægtede afgørelse ikke lægge til grund, at sagsøgeren indførte de omtvistede bestemmelser i aktiekøbsaftalen for at sikre sine egne finansielle interesser, eftersom en overtræder, der handler forsætligt, aldrig ville have fastsat de omtvistede vilkår i en fusionsaftale, idet vedkommende ville være bevidst om, at en sådan aftale nødvendigvis ville blive forelagt Kommissionen i forbindelse med anmeldelsen af transaktionen. For det tredje betyder manglen på fortilfælde, at det var umuligt, eller under alle omstændigheder vanskeligere, for sagsøgeren at vide, at virksomhedens adfærd kunne udgøre en overtrædelse.
90

Sagsøgerne har tilføjet, at hvis ECHA’s ekspertgruppe for »PBT« havde fået forelagt spørgsmålet, kunne resultatet af proceduren have været anderledes, idet Laboratoire Pareva ville have kunnet forsvare sin holdning over for disse eksperter for at godtgøre, at PHMB (1415; 4.7) ikke opfyldte kriterierne for at blive betragtet som et PBT-stof. Laboratoire Pareva kunne bl.a. have forelagt dem resultaterne af flere undersøgelser, der gjorde det muligt at konkludere, at toksiciteten af dette stof var væsentligt anderledes alt afhængig af, om testen var blevet udført under standardbetingelser eller under naturlige betingelser, således som det fremgår af Laboratoire Parevas synspunkter, som den kompetente vurderingsmyndighed var blevet forelagt i juli 2016 og marts 2017. Betydningen af udtalelsen fra ECHA’s ekspertgruppe for »PBT« fremgår ifølge sagsøgerne udtrykkeligt af Kommissionens dokument med referencen CA-Sept13-Doc.8.3 – Final, med titlen »Review Programme of active substances: establishment of a work programme to meet the 2024 deadline« (Program for undersøgelse af aktivstoffer: udarbejdelse af et arbejdsprogram med henblik på overholdelse af 2024-fristen).
164

Republikken Østrig har anført, at i forbindelse med undersøgelsen af støttens negative økonomiske følgevirkninger skal virkningerne på markederne i det efterfølgende led efterprøves. Godkendelsen af støtten er ulovlig, idet den risiko for reduktion af likviditeten på markedet, som Kommissionen selv har anerkendt i 377. betragtning til den anfægtede afgørelse, fortsat består og endog vil forværres. Flere faktorer øger risikoen for likviditeten, bl.a. den parallelle drift af de gamle og de nye reaktorer på kernekraftværket Paks i en forholdsvis lang periode og den høje koncentration på det ungarske elektricitetsmarked. Ifølge Republikken Østrig accepterede Kommissionen uden nogen reel begrundelse at opgive sine betænkeligheder om, at det marked, hvor produktionskapaciteten i vidt omfang kontrolleres af staten, kan blive endnu mindre likvidt, eftersom de fåtallige aktører på markedet kan begrænse forsyningstilbuddene. Det er ikke tilstrækkeligt, således som Kommissionen gjorde, at konstatere, at der ikke findes forbindelser mellem selskabet Paks II og statslige operatører på detailmarkedet og at henvise til de øvrige rammebetingelser, der er fastsat i den anfægtede afgørelse, og som fastsætter Ungarns garanti for et salg på elektricitetsbørsen og auktionssalg. Reelt eksisterer forbindelserne stadig, eftersom selskabet Paks II ligesom MVM-koncernen kontrolleres af staten, som – selv i et tilfælde med en mellemkommende virksomhed – i sin egenskab af ejer af 100% er i stand til at træffe alle nødvendige beslutninger, navnlig vedrørende personalet. På samme måde kan kompetencefordelingen mellem forskellige ministerier let ændres i henhold til national ret, og i regeringen findes der et minimum af kommunikation og samordning. På trods af sondringen mellem de to virksomheder på det juridiske og strukturelle niveau kan staten derfor udøve sin indflydelse på en koordineret måde på de to virksomheder, således at en dominerende stilling på markedet ikke kan udelukkes. Hvad angår garantien for et salg på elektricitetsbørsen og auktionssalg har Republikken Østrig anført, at den subventionerede elektricitet kommer ind på markedet og har direkte virkninger på prisen på elektricitetsmarkedet uanset salgsmåden. Eftersom der ikke er fastsat nogen minimumsmængde af elektricitet, som obligatorisk skal sælges på denne måde, kan der udmærket tænkes en forretningsstrategi fra MVM-koncernen og selskabet Paks II bestående i at reducere udbuddet af elektricitet for at få priserne til at stige.
87

Det tredje og det fjerde anbringende, som behandles samlet, består af henholdsvis et led og fire led. I forbindelse med det fjerde anbringende, som skal behandles indledningsvis, har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Afviklingsinstansen med urette undlod at foretage en selvstændig undersøgelse af betingelsen i artikel 18, stk. 1, litra a), i forordning nr. 806/2014. Afviklingsinstansen støttede sig fuldt ud på ECB’s vurdering af, om sagsøgeren var nødlidende eller forventeligt nødlidende. Hvad for det andet angår denne vurdering har sagsøgeren anført, at bankens midlertidige likviditetsproblemer, der skyldtes Financial Crimes Enforcement Networks foreslåede foranstaltning, ikke i sig selv udgjorde en tilstrækkelig begrundelse for at anse den for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende. I overensstemmelse med Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds (EBA) retningslinjer ABE/GL/2015/07 af 6. august 2015 for fortolkning af de forskellige situationer, hvor et institut anses for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende i medfør af artikel 32, stk. 6, i direktiv 2014/59 (herefter »EBA’s retningslinjer fra 2015«), anbefales det, at der tages hensyn til alle objektive elementer, og det frarådes at basere vurderingen af, om en enhed er nødlidende eller forventeligt nødlidende, på et enkelt element, såsom den umiddelbare adgang til likviditet. Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at det af ECB krævede beløb på 1 mia. EUR på sagsøgerens konto i Letlands nationalbank, inden moratoriet eventuelt blev ophævet den 23. februar 2018, var uforholdsmæssigt. ECB har nemlig overvurderet hævningen af indskud i tilfælde af en genåbning af sagsøgeren, da den støttede sig på et gennemsnitligt beløb af hævede midler svarende til 200 mio. EUR pr. dag i en sammenhængende periode på fem dage. Sagsøgeren har for det fjerde fremført en række argumenter til støtte for sit anbringende om, at ECB ikke tog hensyn til alle sagsøgerens likvide aktiver, navnlig de aktiver, som sagsøgeren ikke øjeblikkeligt havde adgang til. Inden for rammerne af det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Afviklingsinstansen ikke i tilstrækkelig grad har undersøgt, om der var rimelig udsigt til, at andre foranstaltninger kunne forhindre, at sagsøgeren blev nødlidende. [udelades]
67

Selv om parterne i henhold til præklusionsreglen i procesreglementets artikel 85, stk. 1, skal begrunde, hvorfor beviser eller nye beviser først fremlægges så sent, har Unionens retsinstanser beføjelse til at prøve rigtigheden af begrundelsen for, at beviserne først fremlægges så sent, og efter omstændighederne indholdet af de pågældende beviser samt, såfremt den sene fremlæggelse ikke er tilstrækkeligt begrundet, beføjelse til at afvise dem. En parts for sene fremlæggelse af beviser kan navnlig begrundes, hvis denne part ikke tidligere har kunnet råde over de omhandlede beviser, eller hvis modpartens for sene bevisfremlæggelse begrunder, at sagens akter bliver suppleret for at overholde kontradiktionsprincippet (dom af 16.9.2020, BP mod FRA, C-669/19 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2020:713, præmis 41).
123

I denne henseende fremgår det af EFSA’s konklusion, at EFSA faktisk behandlede dette dokument. EFSA anførte imidlertid, at ansøgerens konklusion i dette dokument i det væsentlige var, at dannelse af NDMA kunne forventes som følge af vandbehandlingsprocesser. EFSA tilføjede, at den rapporterende medlemsstat ikke havde fremlagt en detaljeret, gennemsigtig og uafhængig vurdering af disse oplysninger om dannelse af NDMA. EFSA identificerede således en mangel i datagrundlaget for alle de vurderede repræsentative anvendelser, der betød, at et punkt ikke kunne færdiggøres. Således som Kommissionen anførte i retsmødet, fandt EFSA derfor, at det sammenfattende dokument var relevant for alle de vurderede repræsentative anvendelser. Desuden fremgår det klart ikke af dette dokument, som sagsøgerne har vedlagt deres svar på foranstaltningerne med henblik på sagens tilrettelæggelse, at det udelukkende skulle vedrøre behandling af drikkevand efter anvendelse på blade. Under alle omstændigheder har sagsøgerne ikke forklaret, hvorfor dette dokument kun skulle vedrøre behandling af drikkevand efter anvendelse på blade. Hvad angår det dokument, som sagsøgerne har vedlagt stævningen, og som de kalder en »opdatering« af det sammenfattende dokument fra juli 2016, skal det fastslås, at det er dateret august 2017, og at det blev fremlagt for Kommissionen den 29. august 2017. Det bemærkes imidlertid, at der på dette tidspunkt ikke var mulighed for at indgive nye data eller supplerende oplysninger eller for at fremsætte bemærkninger i henhold til artikel 12 og 14 i gennemførelsesforordning nr. 844/2012 (jf. præmis 87 ovenfor). Under alle omstændigheder fremgår det ikke af dette dokument, at det ved frøbehandling er udelukket, at der kan dannes NDMA, når overfladevand og grundvand indeholdende thiram og dets metabolit DMCS udsættes for vandbehandlingsprocesser.
317

For det første har sagsøgeren, for så vidt som selskabet har ladet forstå, at tilsagnene vedrørende det bulgarske gasnet skulle have været udvidet til alle de berørte lande i Central- og Østeuropa, ikke forklaret, hvorledes disse er relevante for situationen i de andre berørte lande i Central- og Østeuropa. For det andet skal argumentet om de uformelle tiltag, der kom i stand i 2003 og 2005, forkastes, eftersom disse tiltag vedrørte praksis uden forbindelse til de berørte lande i Central- og Østeuropa, og navnlig fordi tilsagnene vedrørende de territoriale begrænsninger netop dækker praksis, der går ud over udtrykkelige territoriale begrænsninger. For det tredje er den adfærd, som Gazprom er blevet foreholdt, og som vedrører krisen i 2009/10, dvs. afslaget på at ændre et forsyningspunkt eller en målestation, dækket af tilsagnene vedrørende forsyningspunkterne (som undersøges inden for rammerne af det andet led nedenfor). For det fjerde er praksis vedrørende vintersæsonen 2014/15 ikke dækket af klagepunkterne vedrørende de territoriale begrænsninger, hvorfor Kommissionen ikke skulle tage stilling hertil. Sagsøgeren har endvidere selv anerkendt, at denne praksis hovedsageligt vedrørte Ukraine, uden at redegøre for, hvorledes de angivelige følger af denne praksis for de berørte lande i Central- og Østeuropa kunne gentages på trods af vedtagelsen af de endelige tilsagn. For det femte er det, for så vidt som sagsøgeren har forsøgt at påberåbe sig de faktiske omstændigheder, der er anført i klagepunktsmeddelelsens underafdeling 8.2.2.2, tilstrækkeligt at bemærke, således som det fremgår åbenbart af elementerne i denne underafdeling, og mere generelt af afdeling 8.2, at nævnte underafdeling vedrører Gazproms tilsyn med overholdelsen af de gamle vilkår om udtrykkelige territoriale begrænsninger og ikke de metoder, der ikke er fastsat i aftaler, og som angiveligt ikke er dækket af tilsagnene.
1.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 16, 56 og 57)
2.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 14, 15 og 26)
1.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24, 50 og 87)
5.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærke gengivende en menneskelig figur over et våbenskjold – figurmærke, der gengiver en menneskelig figur [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 29-33, 35, 41 og 47)
4.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – ansøgning om registrering af et tegn for samtlige varer eller tjenesteydelser inden for samme kategori – den omstændighed, at der udelukkende i forhold til visse varer inden for kategorien mangler fornødent særpræg, er ikke til hinder for, at det omhandlede tegn anses for at mangle fornødent særpræg i forhold til samtlige varer i denne kategori [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 65)
6.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg – konstateringen af varemærkets særpræg afhænger ikke af, at der kan fastslås et bestemt sprogligt eller kunstnerisk kreativitets- eller fantasiniveau [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 64-66)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 13-15)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau – farmaceutiske produkter [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26 og 28)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærket DOKKIO – figurmærke, der gengiver to diagonale linjer fuldt af en lodret linje og en cirkel [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 37-41, 59 og 60)
5.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres – udelukkende hensyntagen til de EU-retlige bestemmelser – forudgående registrering af varemærket i visse medlemsstater eller i tredjelande – afgørelser, der ikke binder Unionens retsinstanser (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001) (jf. præmis 40 og 41)
2.

EU-varemærker – klagesag – personer, der er berettiget til at klage og til at være part i sagen – personer, hvis påstande ikke tages til følge i en afgørelse – afgørelse, der imødekommer en indsigelse mod registrering af et varemærke, der er støttet på tilstedeværelsen af en risiko for forveksling med et ældre varemærke uden anerkendelse af, at det ældre varemærke har en høj grad af særpræg – manglende søgsmålsinteresse – afvisning (Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 72, stk. 4) (jf. præmis 27 og 31)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket, der gengiver et træ, og figurmærket, der gengiver et »magisk træ« [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 30, 31, 36, 38-40 og 45)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 27, 28 og 81)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18)
5.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg – varemærke, der er sammensat af flere bestanddele – den kompetente myndigheds mulighed for at foretage en undersøgelse af hver af varemærkets bestanddele – hensyntagen til den relevante kundekreds’ helhedsindtryk af sammensætningen nødvendig [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 37)
4.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – sameksistens af ældre varemærker – anerkendelse af en vis grad af fornødent særpræg hos et nationalt varemærke [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 33)
4.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31)
1.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24, 44 og 81)
2.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there – ordmærkerne idéa logistique, IDEA et groupe idea – figurmærkerne iDÉA [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 46, 50, 72 og 79-81)
5.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 45)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect – ordmærket ONE [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31, 33, 34, 52, 62, 69, 81, 82, 91, 94, 95 og 109-111)
1.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 16, 17, 54 og 59)