DOMSTOLENS DOM (SJETTE AFDELING) AF 13. OKTOBER 1993. - AN BORD BAINNE CO-OPERATIVE LTD OG COMPAGNIE INTER-AGRA SA MOD INTERVENTION BOARD FOR AGRICULTURAL PRODUCE. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: HIGH COURT OF JUSTICE, QUEEN'S BENCH DIVISION - FORENEDE KONGERIGE. - FORTABELSE AF EN STILLET SIKKERHED - FORCE MAJEURE. - SAG C-124/92.



Samling af Afgørelser 1993 side I-05061



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° ordning med sikkerhedsstillelse ° force majeure ° begreb ° aendring i et statshandelsland af lovgivningen vedroerende kvalitetsnormer for importerede produkter ° manglende mulighed for at gennemfoere eksport forbundet med sikkerhedsstillelse ° ikke force majeure

(Kommissionens forordning nr. 765/86)

Sammendrag

Force majeure-begrebet i forbindelse med forordningerne inden for landbrugsomraadet tager hensyn til det saerlige offentligretlige forhold mellem de erhvervsdrivende og de nationale myndigheder og til formaalene med den paagaeldende ordning. Begrebet er ikke begraenset til absolut umulighed, men maa forstaas saaledes, at det omfatter helt usaedvanlige og uforudsigelige begivenheder, som den paagaeldende erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa, og hvis foelger ° trods al udvist agtpaagivenhed ° kun kunne have vaeret undgaaet ved uforholdsmaessigt store byrder.

En aendring af et tredjelands lovgivning vedroerende kvalitetsnormer for importerede produkter, der medfoerer, at en eksport til tredjelandet, som en erhvervsdrivende paataenkte at gennemfoere, og i forbindelse med hvilken den paagaeldende har stillet en sikkerhed som f.eks. en sikkerhed i henhold til licitationsordningen efter forordning nr. 765/86 om naermere bestemmelser for salg af smoer fra interventionslagre med henblik paa udfoersel til visse bestemmelsessteder, maa herved anses for en begivenhed, som den erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa.

I forbindelse med eksport til et statshandelsland kan et saadant forhold imidlertid ikke ses som udtryk for en helt usaedvanlig og uforudsigelig begivenhed. Forholdet er tvaertimod udtryk for en saedvanlig kommerciel risiko i forbindelse med handel med en organisation i et statshandelsland, som er direkte underlagt myndighederne i dette. Erhvervsdrivende, der driver handel af denne art, maa baere risikoen for, at det land, som handelsorganisationen henhoerer under, pludselig ved en statslig beslutning aendrer den lovgivning, der gaelder for import af de varer, som organisationen saelger, ogsaa selv om lovgivningen i lang tid har vaeret uaendret.

Det paahviler en paapasselig erhvervsdrivende ° der ikke kan vaere uvidende om denne risiko, og som frit kan vaelge sine handelspartnere ° at traeffe passende forholdsregler ved at foranledige en indsaettelse af et egnet vilkaar i den paagaeldende aftale eller ved at tegne en saerlig forsikring. Saafremt dette ikke er muligt, men den erhvervsdrivende alligevel indgaar den paagaeldende aftale, paatager vedkommende sig en risiko og maa baere foelgerne.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 24. februar 1992 indgaaet til Domstolen den 16. april 1992 har High Court of Justice, Queen' s Bench Division, i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 765/86 af 14. marts 1986 om naermere bestemmelser for salg af smoer fra interventionslagre med henblik paa udfoersel til visse bestemmelsessteder (EFT L 72, s. 11).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som selskaberne An Bord Bainne Co-operative Ltd (herefter benaevnt "ABBC") og Compagnie Inter-Agra SA (herefter benaevnt "Inter-Agra") har anlagt mod Intervention Board for Agricultural Produce (herefter benaevnt "IBAP") til proevelse af IBAP' s afgoerelse om manglende frigivelse af en licitationssikkerhed, der var blevet stillet i henhold til artikel 6 i forordning nr. 765/86.

3 Ved en aftale indgaaet den 16. september 1985 forpligtede Inter-Agra sig til at saelge 15 000 tons butteroil til Prodintorg, en handelsorganisation i Sovjetunionen. Ifoelge et af vilkaarene i aftalen skulle den paagaeldende butteroil opfylde de krav, der var fastsat i aftalens bilag 1.

4 Den 8. april 1986 afgav ABBC bud i henhold til en bekendtgoerelse om saerlig licitation udstedt af IBAP, idet buddet omfattede 11 000 tons saltet smoer og var ledsaget af et skriftligt tilsagn om, at smoerret ville blive udfoert til Sovjetunionen efter at vaere blevet forarbejdet til butteroil. Buddet blev indgivet efter en aftale mellem ABBC og Inter-Agra, hvorved ABBC havde forpligtet sig til at levere smoer til Inter-Agra med henblik paa en opfyldelse af Inter-Agra' s aftale med Prodintorg og til at stille den efter forordning nr. 765/86 kraevede licitationssikkerhed.

5 Den 14. april 1986 meddelte IBAP ABBC, at selskabet havde faaet tilslag paa de 11 000 tons saltet smoer. Denne maengde smoer var fuldt egnet til at blive forarbejdet til butteroil, som ville opfylde de gaeldende sovjetiske tekniske normer samt de i aftalen mellem Inter-Agra og Prodintorg fastsatte krav. Med virkning fra den 5. maj 1986 aendrede de sovjetiske myndigheder imidlertid kvalitetskravene for importeret butteroil, som havde vaeret gaeldende siden 1955. Da det af ABBC erhvervede smoer ikke opfyldte de nye krav, kunne det ikke indfoeres i Sovjetunionen.

6 Hverken Inter-Agra eller ABBC var blevet gjort bekendt med aendringerne af kvalitetskravene. Ved skrivelse af 26. november 1986 meddelte ABBC IBAP, at selskabet som foelge af force majeure var ude af stand til at opfylde aftalen om den paagaeldende udfoersel, idet selskabet anmodede IBAP om at frigive den stillede licitationssikkerhed. Ved skrivelse af 2. december 1986 meddelte IBAP som svar herpaa, at da smoerret ikke var blevet udlagret inden den 1. december, jf. kravet i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 765/86, var hele sikkerhedsbeloebet i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1, fortabt. Ved skrivelse af 2. februar 1989 kraevede IBAP det af ABBC stillede garantibeloeb udbetalt.

7 Den 19. april 1990 anlagde ABBC og Inter-Agra sag mod IBAP ved High Court of Justice, Queen' s Bench Division (Commercial Court), under anbringende af, at den stillede licitationssikkerhed ikke kunne anses for fortabt, da der forelaa force majeure.

8 Denne retsinstans har herefter anmodet De Europaeiske Faellesskabers Domstol om at besvare foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"1) Foreligger der force majeure i faellesskabsrettens forstand og som forudsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 765/86 under foelgende omstaendigheder:

a) Et bud fra en virksomhed i Faellesskabet vedroerende koeb af smoer i henhold til forordning (EOEF) nr. 765/86 var ledsaget af et skriftligt tilsagn i overensstemmelse med denne forordning om, at smoerret ville blive forarbejdet til butteroil og udfoert fra Faellesskabet til et naermere angivet tredjeland.

b) Buddet blev accepteret af det nationale interventionsorgan.

c) De kompetente myndigheder i tredjelandet aendrede derefter i overensstemmelse med den i dette land relevante lovgivning kvalitetskravene for importeret butteroil paa en saadan maade, at det til trods for den potentielle eksportoers bedste bestraebelser blev umuligt at fremstille acceptabelt butteroil af det af buddet omfattede smoer, saaledes at der kunne ske udfoersel til det paagaeldende land i overensstemmelse med det skriftlige tilsagn.

d) AEndringen i kvalitetskravene blev ikke forinden offentliggjort eller meddelt den bydende eller den potentielle eksportoer, og disse forventede paa ingen maade aendringerne?

2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende, oenskes det oplyst, om force majeure under de i denne sag omhandlede omstaendigheder bevirker, at sikkerhed stillet i henhold til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 765/86 ikke fortabes, herunder navnlig en licitationssikkerhed efter forordningens artikel 6, stk. 1?"

9 Hvad naermere angaar de relevante retsforskrifter, baggrunden for hovedsagen og retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

Det foerste spoergsmaal

10 Med henblik paa besvarelsen af det foerste spoergsmaal bemaerkes indledningsvis, at begrebet force majeure efter fast retspraksis ikke har et ensartet indhold inden for de forskellige omraader af faellesskabsretten, hvor det anvendes, idet begrebet skal fastlaegges i den juridiske sammenhaeng, hvor det faar betydning.

11 Det bemaerkes endvidere, at force majeure-begrebet i forbindelse med forordningerne inden for landbrugsomraadet tager hensyn til det saerlige offentligretlige forhold mellem de erhvervsdrivende og de nationale myndigheder og til formaalene med den paagaeldende ordning. Det foelger af saavel disse formaal som af de udtrykkelige bestemmelser i de paagaeldende forordninger, at force majeure-begrebet ikke er begraenset til absolut umulighed, men maa forstaas saaledes, at det omfatter helt usaedvanlige og uforudsigelige begivenheder, som den paagaeldende erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa, og hvis foelger ° trods al udvist agtpaagivenhed ° kun kunne have vaeret undgaaet ved uforholdsmaessigt store byrder (jf. bl.a dom af 17.12.1970, sag 11/70, Internationale Handelsgesellschaft, Sml. 1970, s. 235, org. ref.: Rec. s. 1125).

12 En aendring af et tredjelands lovgivning vedroerende kvalitetsnormer for importerede produkter, som medfoerer, at en paataenkt eksport til tredjelandet ikke kan gennemfoeres, maa herved anses for en begivenhed, som den paagaeldende erhvervsdrivende ikke har haft nogen indflydelse paa.

13 I et tilfaelde som det i hovedsagen foreliggende kan de oevrige betingelser, der fremgaar af Domstolens praksis, imidlertid ikke anses for opfyldt. En begivenhed som den omhandlede maa saaledes anses som udtryk for en saedvanlig kommerciel risiko i forbindelse med handel med en organisation i et statshandelsland, som er direkte underlagt myndighederne i dette. Der maa gives Kommissionen medhold i, at erhvervsdrivende, der driver handel af denne art, maa baere risikoen for, at det land, som handelsorganisationen henhoerer under, efterfoelgende ved en statslig beslutning aendrer den lovgivning, der gaelder for import af de varer, som organisationen saelger.

14 Sagsoegerne har endvidere gjort gaeldende, at aendringen af den sovjetiske lovgivning maa anses for en helt usaedvanlig og uforudsigelig begivenhed, idet denne lovgivning var gaeldende i 30 aar, og aendringen af den skete uden nogen forudgaaende offentliggoerelse eller meddelelse.

15 Der kan ikke gives sagsoegerne medhold heri. En paapasselig erhvervsdrivende, der tager del i en kommerciel transaktion vedroerende varer, der er bestemt til i et tredjeland at blive solgt til en organisation som den omhandlede, maa forudse, at de regler i importlandet, der fastlaegger kvalitetskravene til importerede varer, og som transaktionens gennemfoerelse beror paa, vil kunne blive aendret, ogsaa selv om de har vaeret de samme i en lang periode.

16 Det bemaerkes endvidere, at det ligeledes maa paahvile en paapasselig erhvervsdrivende ° som ud fra en vurdering af sine interesser frit kan vaelge sine handelspartnere ° at traeffe passende forholdsregler ved at foranledige en indsaettelse af et egnet vilkaar i den paagaeldende aftale eller ved at tegne en saerlige forsikring. En saadan agtpaagivenhed traenger sig saa meget mere paa i et tilfaelde som det i hovedsagen omhandlede, naar henses til, at det af ABBC erhvervede smoer efter forordning nr. 765/86 ikke kunne udfoeres til andre bestemmelsessteder end Sovjetunionen. Saafremt det, saaledes som sagsoegerne i hovedsagen har gjort gaeldende, ikke var muligt at traeffe forholdsregler som angivet i forbindelse med aftalen med den paagaeldende handelsorganisation om salget, er det den erhvervsdrivende, der har accepteret denne risiko, som maa baere foelgerne.

17 Der maa herefter gives High Court of Justice, Queen' s Bench Division, den besvarelse, at de i de praejudicielle spoergsmaal omtalte forhold ikke er udtryk for force majeure i faellesskabsrettens forstand og som forudsat i forordning nr. 765/86.

18 Naar henses til besvarelsen af det foerste spoergsmaal, er genstanden for det andet spoergsmaal fra den nationale retsinstans bortfaldet.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

19 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongerige, den italienske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af High Court of Justice, Queen' s Bench Division, ved kendelse af 24. februar 1992, for ret:

De i de praejudicielle spoergsmaal omtalte forhold er ikke udtryk for force majeure i faellesskabsrettens forstand og som forudsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 765/86 af 14. marts 1986 om naermere bestemmelser for salg af smoer fra interventionslagre med henblik paa udfoersel til visse bestemmelsessteder.