Det præjudicielle spørgsmål, som Domstolen skal tage stilling i nærværende sag, vedrører et særligt aspekt af de fællesskabsretlige regler om den frie konkurrence, som gælder for virksomheder. Sagen drejer sig hovedsagelig om, hvorledes aftaler, vedtagelser og samordnet praksis i Rom-traktatens artikel 85, stk. 1, som allerede bestod ved ikrafttrædelsen af Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, skal anmeldes til Kommissionen.

De faktiske omstændigheder kan sammenfattes således:

Den nederlandske sammenslutning til fremme af boghandelen med hjemsted i Amsterdam (som jeg herefter benævner »sammenslutningen«) udformede i 1961 et reglement for boghandelen i Nederlandene (herefter benævnt »reglement«), der indeholdt bestemmelser om priser og salgsbetingelser, som var bindende for de under sammenslutningen hørende eller af sammenslutningen officielt anerkendte forlæggere, grossister, importører og mellemmænd, herunder boghandlere. Den 30. oktober 1962 tilsendte sammenslutningen Kommissionen for De europæiske Fællesskaber et »skema B«, som krævet i kommissionsforordning nr. 17 af 3. maj 1962 (som vedrører anmeldelse af aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis, for hvilke de pågældende vil opnå en fritagelse efter EØF-traktatens artikel 85, stk. 3). Sagsøgerne anførte i dette skema alene to bestemmelser i reglementet, som begge vedrørte handelen med udenlandske bøger. Som bilag til skemaet var vedlagt den fuldstændige ordlyd af reglementet.

Fra den 30. oktober 1962 og til i dag er der endnu ikke truffet nogen afgørelse om meddelelse af en fritagelse efter artikel 85, stk. 3. Kommissionen anmodede dog den 18. marts 1975 sammenslutningen om yderligere oplysninger, hvorved den udtrykkeligt henviste til det reglement, hvis ordlyd som anført var blevet tilsendt Kommissionen. Den 23. marts 1979 indstævnede sammenslutningen og tre af sammenslutningens nederlandske virksomheder inden for boghandelen (selskaberne Casterman-Nederland, Dupuis Zonen et Co. samt Uitgeverij en Distributie) selskabet Eldi Records for Arrondissementsrechtbank Amsterdam, og krævede, at retten nedlagde forbud mod, at Eldi Records solgte bøger fra anerkendte forlæggere til forbrugerne til en anden pris, end den i reglementet fastsatte. (Reglementet gælder ifølge sagsøgerne også for »ikke-anerkendte« mellemhandlere som selskabet Eldi).

Sagsøgte anførte herimod, at reglementet var ugyldigt, idet det stred mod EØF-traktatens artikel 85, stk. 1, og ikke kunne anses som foreløbig gyldig, idet det ikke var behørigt og fuldstændig anmeldt.

I forbindelse med denne sag har den nederlandske ret ved kendelse af 3. maj 1979 forelagt Domstolen fire spørgsmål til præjudiciel afgørelse. Skønt disse efter deres ordlyd udelukkende vedrører enkelte forhold i det konkrete tilfælde og herved ganske falder uden for den generelle karakter af den funktion, som ved EØF-traktatens artikel 177 er indrømmet Domstolen, kan det dog af spørgsmålene udledes, at det drejer sig om at afgøre følgende fortolkningsspørgsmål:

a) Skal én mellem virksomheder indgået aftale, hvis fuldstændige ordlyd er meddelt Kommissionen, i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 17 anses som behørigt anmeldt (og derfor gyldig), selv om kun nogle af aftalens bestemmelser er udtrykkeligt anført på anmeldelsesskemaet?

b) Har det betydning for besvarelsen af nævnte spørgsmål, at Kommissionen skriftligt meddelte den anmeldende virksomhed, at det ville blive undersøgt, »om reglementet i sin helhed var foreneligt med EØF's konkurrenceregler« ?

c) Såfremt første spørgsmål besvares benægtende, skal aftalen da for så vidt angår de i skemaet angivne bestemmelser, anses som foreløbig gyldig, eller skal hele reglementet frakendes gyldighed?