ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Påstand om annullation af Revisionsrettens afgørelse af 20. marts 2006 om ikke at tildele sagsøgeren, der er enke efter et tidligere medlem af Revisionsretten, efterladtepension, med den begrundelse, at betingelsen om, at ægteskabet ved dødsfaldets indtræden skal have bestået i mindst fem år, ikke er opfyldt (sagen er registreret under nr. F-46/08 og oversendt af Personaleretten).
For det første, principalt, påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet, idet den retsstridigt har undladt at annullere afgørelsen om tildeling af rammekontrakter som følge af den af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) gennemførte udbudsprocedure AO/026/06 om udførelse af rådgivnings-, revisions- og undersøgelsesbistand, såvel som undladt at bringe de særaftaler til ophør, der er indgået som følge af disse rammekontrakter, og subsidiært påstand om, at Kommissionens påståede stiltiende afvisning af sagsøgerens administrative klage af 13. december 2007 i forbindelse med den nævnte udbudsprocedure annulleres, og for det andet påstand om erstatning for den skade, der angiveligt er lidt som følge af Kommissionens påståede retsstridige undladelser.
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

22. juni 2009

Sag T-371/08 P

Bart Nijs

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – afgørelse om at udnævne appellantens overordnede – intern udvælgelsesprøve – valg af personaleudvalget – afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren i forfremmelsesåret 2006 – åbenbart, at appellen delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er ugrundet«

Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 26. juni 2008, Nijs mod Revisionsretten (sag F-5/07, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne kendelse.

Udfald: Appellen forkastes. Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler desuden Revisionsretten for De Europæiske Fællesskabers omkostninger i appelsagen.

Sammendrag

1. Retspleje – antagelse til realitetsbehandling – vurdering på grundlag af de regler, der var gældende på tidspunktet for indleveringen af stævningen

(Procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 111; Personalerettens procesreglement, art. 76)

2. Retspleje – søgsmål for Personaleretten – mulighed for yderligere skriftudveksling – Personalerettens skønsbeføjelse

(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 7, stk. 3)

1. Selv om den regel, der fremgår af artikel 76 i Personalerettens procesreglement, hvorefter Retten ved kendelse kan afvise en sag, som åbenbart ikke kan behandles, er en procedureregel, der som sådan finder anvendelse fra det tidspunkt, den trådte i kraft, på alle de for denne ret verserende sager, gælder dette ikke for reglerne om begrundelse, som Retten under anvendelse af denne bestemmelse kan lægge til grund for, at sagen skal afvises, hvilke regler alene finder anvendelse på tidspunktet for sagsanlægget.

Ved samtidigt at anvende artikel 111 i procesreglementet for Retten i Første Instans og artikel 76 i Personalerettens procesreglement, hvis retlige indhold er helt identisk, på en sag, der er anlagt før sidstnævnte reglements ikrafttræden, anvender Personaleretten blot denne mulighed. Da teksten i procesreglementet for Retten i Første Instans er blevet bekendtgjort tidligere end sagsanlægget, kan en sagsøger ikke gyldigt påstå, at han ikke ved sagsanlægget kunne kende de regler, på grundlag af hvilke hans sag blev afvist.

Da procesreglementerne desuden var blevet offentliggjort i EU-Tidende, kan ingen påberåbe sig, at de ikke havde kendskab hertil.

(jf. præmis 20 og 28)

Henvisning til: Domstolen, 12. juli 1989, sag 161/88, Binder, Sml. s. 2415, præmis 19.

2. Det fremgår klart af artikel 7, stk. 3, i bilag I til statutten for Domstolen, at Personaleretten ikke har nogen forpligtelse til at anmode parterne om at påbegynde yderligere skriftudveksling. Beslutningen om at anmode om en sådan udveksling henhører under nævnte rets skønsbeføjelse, som den udøver under hensyn til sine egne behov for oplysninger. Det følger heraf, at denne bestemmelses ordlyd ikke kan skabe en berettiget forventning hos sagsøgeren med hensyn til muligheden for at indgive et andet processkrift efter stævningen.

(jf. præmis 27)
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

22. juni 2009

Sag T-340/08 P

Marianne Timmer

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – bedømmelse – nye og væsentlige faktiske omstændigheder – åbenbart, at appellen delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er ugrundet«

Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 5. juni 2008, Timmer mod Revisionsretten (sag F-123/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om, at denne kendelse ophæves.

Udfald: Appellen forkastes. Marianne Timmer bærer sine egne omkostninger og betaler de sagsomkostninger, som Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber har afholdt i appelsagen.

Sammendrag

1. Appel – redegørelse i stævningen for de retlige anbringender og argumenter – utilstrækkeligt præcist anbringende – afvisning

[Rettens procesreglement, art. 138, stk. 1, litra c)]

2. Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – frister – præklusion – genåbning – betingelse – væsentlig ny omstændighed

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

1. En appel indbragt for Retten i Første Instans af en afgørelse truffet af Personaleretten, der ikke indeholder noget konkret argument til støtte for annullationssøgsmålet og alene henviser til »resultaterne af en undersøgelse af dokumenter vedrørende nye omstændigheder« til støtte for et erstatningskrav, opfylder ikke kravene i artikel 138, stk. 1, litra c), i procesreglementet for Retten i Første Instans og må åbenbart afvises.

(jf. præmis 24 og 25)

2. En retsstridig udnævnelse af en tjenestemand kan ikke påvirke lovligheden af de handlinger, som vedkommende skal udføre i forbindelse med varetagelsen af sine funktioner. En retsstridig udnævnelse af en overordnet kan navnlig ikke have den virkning, at vedkommendes afgørelser vedrørende en tjenestemands bedømmelse bliver ugyldige.

En retsstridig udnævnelse kan således ikke anses for en væsentlig omstændighed, der berettiger en anmodning om fornyet undersøgelse af bedømmelsesrapporter, der ikke er blevet anfægtet inden for fristen.

(jf. præmis 39, 41 og 42)
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

22. juni 2009

Sag T-376/08 P

Bart Nijs

mod

Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber

»Appel – personalesag – tjenestemænd – bedømmelsesrapport for perioden 2005/2006 – afgørelse om ikke at udnævne appellanten i forfremmelsesåret 2007 – Revisionsrettens afgørelse om at genudnævne sin generalsekretær – åbenbart, at appellen delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er ugrundet«

Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 26. juni 2008, Nijs mod Revisionsretten (sag F-1/08, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne kendelse.

Udfald: Appellen forkastes. Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler desuden Revisionsretten for De Europæiske Fællesskabers omkostninger i appelsagen.

Sammendrag

Appel – redegørelse i stævningen for de retlige anbringender og argumenter – utilstrækkeligt præcist anbringende – henvisning til samtlige bilag – afvisning

[Procesreglementet for Retten i Første Instans, art. 138, stk. 1, litra c)]

Under en appel for Retten i Første Instans til prøvelse af en afgørelse fra Personaleretten kan en generel henvisning til andre dokumenter end appelskriftet ikke afhjælpe, at der mangler væsentlige oplysninger i den retlige argumentation, som i henhold til artikel 138, stk. 1, litra c), i procesreglementet for Retten i Første Instans skal fremgå af appelskriftet. Det tilkommer heller ikke Retten ved hjælp af bilagene at forsøge at klarlægge, hvilke anbringender og argumenter, der kan antages at udgøre grundlaget for søgsmålet, idet bilagene alene skal fungere som bevismateriale og et middel til sagens oplysning.

(jf. præmis 24)

Henvisning til: Retten, 21. maj 1999, sag T-154/98, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1703, præmis 49, Retten, 14. december 2005, sag T-209/01, Honeywell mod Kommissionen, Sml. II, s. 5527, præmis 57.
Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 2. oktober 2008, hvori det blev meddelt sagsøgerne, at der skulle anvendes renters rente i forbindelse med tilbagesøgningen af den statsstøtte, som blev erklæret ulovlig ved Kommissionens beslutninger 2002/820/EF, 2002/894/EF og 2003/27/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i henholdsvis Álava, Guipúzcoa og Vizcaya i form af et nedslag i skatten på 45% af investeringsbeløbet (henholdsvis EFT 2002 L 296, s. 1, EFT 2002 L 314, s. 26, og EFT 2003 L 17, s. 1) og ved Kommissionens beslutninger 2002/892/EF, 2002/540/EF og 2002/806/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning for nyoprettede virksomheder i henholdsvis Álava, Guipúzcoa og Vizcaya (henholdsvis EFT 2002 L 314, s. 1, EFT 2002 L 174, s. 31, og EFT 2002 L 279, s. 35), hvilke beslutninger blev stadfæstet af Retten ved dennes domme af 9. september 2009, Diputación Foral de Álava m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-227/01 – T-229/01, T-265/01, T-266/01 og T-270/01, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), og Diputación Foral de Álava m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-230/01 – T-232/01 og T-267/01 – T-269/01, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser).
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 24. marts 2010 – Eriksen mod Kommissionen

(Sag T-516/08)

»Erstatningssag – konsekvenser for folkesundheden af atomulykken i Thule (Grønland) – direktiv 96/29/Euratom – Kommissionens manglende vedtagelse af foranstaltninger over for en medlemsstat – søgsmålet åbenbart ugrundet«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – en af disse betingelser ikke opfyldt – sagsøgte frifundet i det hele (art. 288, stk. 2, EF; art. 188, stk. 2, EA) (jf. præmis 24)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – den omstændighed, at Kommissionen ikke har indledt et traktatbrudssøgsmål

– omstændighed, der ikke udgør en ulovlighed (art. 226 EF og 288, stk. 2, EF; art. 141 EA) (jf. præmis 29 og 30)

Angående

Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning af tab som følge af Kommissionens påståede manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger med henblik på at forpligte Kongeriget Danmark til at vedtage love og administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1), og til at anvende disse bestemmelser på de arbejdstagere, der var involveret i atomulykken i Thule (Grønland).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
45

Sagsøgeren har ligeledes anført, at for så vidt som Kommissionen i skrivelsen af 19. august 2008 endelig afsluttede den revisionsprocedure, der var betroet en ekstern revisor, anså den revisionsproceduren for forskriftsmæssig og erklærede den eksterne revisors konklusioner for gyldige ved at vedtage den endelige rapport, hvorved den ændrede sagsøgerens retsstilling. Sagsøgeren har i øvrigt påstået at være gået fra status som »kreditor for en række betalinger, der endnu ikke er foretaget«, til at være »debitor, i det mindste potentielt, for beløb, der allerede er betalt, og som nu er genstand for regnskabsmæssige anfægtelser«. Endvidere forpligtede skrivelsen sagsøgeren til i henhold til principper om forsigtig regnskabsførelse at slette et beløb på over 2 mio. EUR i fordringer fra bogføringen og i stedet at indføre en uforudset gæld på 4,7 mio. EUR.
Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af Kommissionens påståede beslutning om ikke at optage dem på listen over eksportører, der er berettigede til betaling af deres fordringer mod et statsligt organ i Den Centralafrikanske Republik inden for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF).
Passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen uretmæssigt har undladt inden for den fastsatte frist at fremlægge den videnskabelige vurdering omhandlet i artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 2187/2005 af 21. december 2005 om bevarelse af fiskeressourcerne i Østersøen, Bælterne og Øresund gennem tekniske foranstaltninger, om ændring af forordning (EF) nr. 1434/98 og ophævelse af forordning (EF) nr. 88/98 (EUT L 349, s. 1).
Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4323 endelig af 25. september 2007 om foranstaltning C 45/2006 iværksat af Frankrig i forbindelse med AREVA NP’s opførelse af et kernekraftværk for Teollisuuden Voima Oy.
Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/708/EF af 23. oktober 2007 om Forbundsrepublikken Tysklands påtænkte statsstøtte C 34/06 (ex N 29/05 og ex CP 13/04) til fordel for indførelse af digitalt jordbaseret tv (DVB-T) i Nordrhein-Westfalen (EUT 2008 L 236, s. 10).
Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for den økonomiske skade og godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren hævder at have lidt ved de fejl, som Kommissionen og dens medarbejdere påstås at have begået, som er forbundet med betingelser for tildeling af og kontrol med tilskud, der er finansieret af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) til et projekt vedrørende dyrkning af grøntsager i Senegal.
1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende søgsmålet, for så vidt som det tilsigter annullation af et påstået stiltiende afslag på aktindsigt i medfør af artikel 8, stk. 3, i Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
17

Sagsøgerens eneste påstand i denne sag kunne vel fortolkes som en påstand om omgørelse, der tilsigter at få Retten til at ændre den anfægtede afgørelse, ikke i den forstand, at det besluttes, at det ansøgte varemærke skal registreres, men i den forstand, at det ansøgte varemærke registreres. Det bør dog tilføjes, at registrering af et EF-varemærke følger af en fastslåelse af, at betingelserne i artikel 45 i forordning nr. 40/94 (nu artikel 45 i forordning nr. 207/2009) er opfyldt, hvorved det præciseres, at Harmoniseringskontorets afdelinger, som har kompetence til at registrere EF-varemærker, ikke i denne henseende vedtager en formel afgørelse, der kan påklages.
Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 i sag COMP/39.181 – Lysvoks, for så vidt som sagsøgeren i beslutningen pålægges en bøde, samt en påstand om, at sagsøgeren fritages fra forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for bortfald af betalingsforpligtelsen, og yderligere begæringer om midlertidige foranstaltninger.
17

Pavlos Longinidis har for det første anført, at det ikke var nødvendigt for Cedefop at få en ekstern advokat til at bistå dets befuldmægtigede, for det andet, at advokatens salær ikke er begrundet og ikke kan kontrolleres, for det tredje, at det ikke var nødvendigt, at den nævnte befuldmægtigede deltog i retsmødet for Retten, og for det fjerde, at de af Cedefop afholdte oversættelsesudgifter ikke kan kræves erstattet. Pavlos Longinidis har anført, at hans økonomiske situation under alle omstændigheder ikke gør det muligt for ham at betale Cedefop mere end højst 4000 EUR.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 24. maj 2011 – Nuova Agricast mod Kommissionen

(Sag T-373/08)

»Ansvar uden for kontraktforhold – støtteordning efter italiensk lovgivning – ordning, der er erklæret forenelig med fællesmarkedet – overgangsforanstaltninger – udelukkelse af visse virksomheder – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning − tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, der tillægger borgerne rettigheder – foreligger ikke − Retten åbenbart inkompetent − åbenbart, at sagen er retligt ugrundet«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 50, 92 og 93)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – institutionens skøn, da den vedtog retsakten – krav om hensyntagen til dette ved ansvarsvurderingen (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 72)

3. Støtte tildelt af staterne – generel støtteordning godkendt af Kommissionen – identificering af individuel støtte henhørende under nævnte ordnings tidsmæssige anvendelsesområde – datoen for den retsakt, der juridisk bindende forpligter den nationale myndighed, der har kompetence til at tildele støtte – streng fortolkning af undtagelserne til forbuddet mod statsstøtte til hinder for udvidelse af det tidsmæssige anvendelsesområde for en godkendt støtteordning (art. 87 EF) (jf. præmis 76-78)

4. Støtte tildelt af staterne – beslutning fra Kommissionen om ikke at gøre indsigelse mod en støtteordning – begrænsning af de tidsmæssige virkninger af beslutningen – tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – foreligger ikke – tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet – foreligger ikke (art. 87 EF) (jf. præmis 84 og 88)

Angående

Påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af Kommissionens vedtagelse af beslutning af 12. juli 2000 om ikke at gøre indsigelser mod en støtteordning til fordel for investeringer i ugunstigt stillede regioner i Italien (statsstøtte N 715/99 — Italien (SG 2000 D/105754)) og som følge af Kommissionens adfærd under den administrative procedure forud for vedtagelsen af denne beslutning.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 14. juli 2010 – Deutsche Post mod Kommissionen

(Sag T-570/08)

»Annullationssøgsmål – statsstøtte – pålæg om at meddele oplysninger – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende akter – ikke omfattet – påbud om oplysninger adresseret til medlemsstaten i forbindelse med en statsstøtteprocedure – afvisning (art. 230 EF) (jf. præmis 24-26, 29, 31, 32 og 46)

2. Statsstøtte – administrativ procedure – Kommissionens mulighed for at støtte sin beslutning på de foreliggende oplysninger – betingelse – forudgående anvendelse af beføjelsen til at give den berørte medlemsstat et pålæg (art. 88, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 5, stk. 2, art. 6, stk. 1, art. 10, stk. 3, og art. 13, stk. 1) (jf. præmis 27 og 39-41)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – akter, som har retsvirkninger – Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte, der midlertidigt er kvalificeret som en ny støtte (art. 87, stk. 1, EF, art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 230 EF) (jf. præmis 34 og 35)

4. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om en støttes uforenelighed med fællesmarkedet – Kommissionens mulighed for at støtte sin beslutning på de foreliggende oplysninger – grænser (art. 88, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 13, stk. 1) (jf. præmis 43)

Angående

Påstand om annullation af den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 30. oktober 2008 vedrørende pålæg om at meddele oplysninger i sagen om statsstøtte til Deutsche Post AG (C 36/2007 (ex NN 25/2007)).

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 14. juli 2010 – Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-571/08)

»Annullationssøgsmål – statsstøtte – pålæg om at meddele oplysninger – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende akter – ikke omfattet – kommissionsbeslutning inden for rammerne af den administrative procedure for undersøgelse af en støtteforanstaltning, hvorved medlemsstaten pålægges at meddele oplysninger – forberedende akt (art. 263 TEUF) (jf. præmis 22, 23 og 31)

2. Statsstøtte – administrativ procedure – Kommissionens mulighed for at støtte sin beslutning på de foreliggende oplysninger – betingelse (art. 108, stk. 2, TEUF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 5, stk. 2, art. 10, stk. 3, og art. 13, stk. 1) (jf. præmis 26, 29, 39 og 40)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – akter, som har retsvirkninger – Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte, der midlertidigt er kvalificeret som en ny støtte (art. 107, stk. 1, TEUF, art. 108, stk. 2 og 3, TEUF, og art. 263 TEUF) (jf. præmis 33 og 34)

4. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om en støttes uforenelighed med fællesmarkedet – Kommissionens mulighed for at støtte sin beslutning på de foreliggende oplysninger – grænser (art. 108, stk. 2, TEUF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 13, stk. 1) (jf. præmis 43)

Angående

Påstand om annullation af den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 30. oktober 2008 vedrørende pålæg om at meddelelse oplysninger i sagen om statsstøtte til Deutsche Post AG (C 36/2007 (ex NN 25/2007)).

Konklusion

1) Sagen afvises.
4.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — Europa-Parlamentets afgørelse om at tilbagesøge beløb, der uretmæssigt er blevet udbetalt til et af dets medlemmer — nødvendigheden af at Parlamentet anlægger sag ved en kompetent national ret i tilfælde af nægtelse af frivillig betaling — den nationale rets mulighed for at udsætte gennemførelsen af nævnte afgørelse, indtil Domstolen eller Retten har truffet afgørelse om sagens realitet — ingen uopsættelighed (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 30-32)
2.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — betingelser — fumus boni juris — umiddelbar undersøgelse af anbringender fremført til støtte for søgsmålet i hovedsagen — søgsmål til prøvelse af en kommissionsbeslutning inden for rammerne af en procedure om at optage et stof i bilag I til direktiv 91/414 (art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2; Rådets direktiv 91/414; Kommissionens beslutning 2008/902) (jf. præmis 21, 30 og 31)