ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. maj 2016 – Pari Pharma mod EMA

(Sag T-235/15 R)

»Særlige rettergangsformer — aktindsigt — forordning nr. 1049/2001 — dokumenter i EMA’s besiddelse vedrørende oplysninger, der er indgivet af en virksomhed i forbindelse med dennes ansøgning om tilladelse til at markedsføre et lægemiddel — kendelse, hvorved gennemførelsen af afgørelsen om at give en tredjemand aktindsigt i dokumenterne udsættes — påstand om ophævelse — ingen ændrede forhold — artikel 159 i Rettens procesreglement«

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — ændring eller ophævelse — betingelse — ændring af omstændighederne — begreb (Rettens procesreglement, art. 159) (jf. præmis 27 og 28)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 159 i Rettens procesreglement om ophævelse af kendelse af 1. september 2015, Pari Pharma mod EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587), hvorved gennemførelsen af EMA’s afgørelse EMA/271043/2015 af 24. april 2015 om i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43) at give en tredjemand aktindsigt i visse dokumenter indeholdende oplysninger indgivet i forbindelse med en ansøgning om tilladelse til at markedsføre lægemidlet Vantobra blev udsat.

Konklusion

1) Påstanden om, at kendelsen af 1. september 2015, Pari Pharma mod EMA (T- 235/15 R, EU:T:2015:587) ophæves, forkastes.
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 13. maj 2016 – CEVA mod Kommissionen

(Sag T-601/15)

»Voldgiftsbestemmelse — projekt om forskning og teknologisk udvikling på området benævnt »Alger fra bæredygtig akvakultur som råvare til bionedbrydeligt biobaseret plastik« — Seabioplas-kontrakten — påstand om betaling af det skyldige finansielle bidrag — modregning — søgsmålsfrist — forsinkelse — manglende søgsmåls interesse — afvisning«

1. Retslig procedure — hjemmelen for et søgsmål — sagsøgerens og ikke Unionens retsinstansers valg (jf. præmis 22)

2. Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — udenretlig modregning mellem gældsposter og tilgodehavender vedtaget af Kommissionen på grundlag af forordning nr. 966/2012 — åbenhed (art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012, art. 80) (jf. præmis 24-26, 30, 31 og 33)

3. Institutionernes retsakter — gyldighedsformodning — nulliteter — begreb (art. 288 TEUF) (jf. præmis 37 og 38)

4. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — søgsmålsinteresse — nødvendigheden af en eksisterende og faktisk interesse — vurdering på tidspunktet for sagens anlæg — søgsmål, der kan tilføre sagsøgeren en fordel — fravær — afvisning (art. 263, stk. 4, TEUF) (jf. præmis 47-50)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 272 TEUF med henblik på at Kommissionen tilpligtes at betale den første rate af det tilskud, der skyldes sagsøgeren inden for rammerne af Seabioplas-kontrakten (reference FP7-SME-2013-606032-SEABIOPLAS) vedrørende et projekt om forskning og teknologisk udvikling på området benævnt »Alger fra bæredygtig akvakultur som råvare til bionedbrydeligt biobaseret plastik«.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. april 2016 –

Portugal mod Kommissionen

(Sag T-550/15)

»Annullationssøgsmål — EGFL og ELFUL — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — for sent anlagt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — frister — præceptiv karakter — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — Kommissionens afgørelse om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, EGFL og ELFUL — efterfølgende offentliggørelse af afgørelsen i EU-Tidende — ingen virkning (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 20-23, 25-28, 31-33, 36-38 og 40)

2. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — begreb (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 24)

3. Institutionernes retsakter — almindelig forpligtelse til at oplyse adressaterne for en retsakt om retsmidler og frister — foreligger ikke (art. 263, stk. 4 og 6, TEUF og art. 275, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 39)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 182, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik.

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde — økonomisk tab — pligt til at fremlægge konkrete og præcise oplysninger, der underbygges af detaljerede dokumentbeviser — situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare — vurdering under hensyntagen til situationen for den koncern, som det tilhører (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 3) (jf. præmis 26-30, 32, 34-36, 38 og 39)
Andre personer end en afgørelses adressat kan kun gøre gældende, at de berøres individuelt, hvis afgørelsen rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som en afgørelses adressat. En sammenslutning, som varetager medlemmernes fælles interesser, kan anses for at være individuelt berørt af en endelig afgørelse fra Kommissionen på statsstøtteområdet i to tilfælde, nemlig for det første såfremt den kan gøre en egen interesse gældende, navnlig fordi dens stilling som forhandlingspart berøres af den retsakt, som påstås annulleret, eller for det andet dens medlemmer eller nogle af disse har individuel søgsmålskompetence.

Begrebet regelfastsættende retsakter, som ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF, skal fortolkes i lyset af formålet med bestemmelsen, dvs. at forhindre, at en borger skal overtræde retsreglerne for at kunne få adgang til en dommer. Når en regelfastsættende retsakt har umiddelbar indvirkning på en fysisk eller juridisk persons retsstilling uden at kræve gennemførelsesforanstaltninger, risikerer denne person imidlertid at blive frataget en effektiv domstolsbeskyttelse, hvis den pågældende ikke har direkte adgang til at anlægge sag ved Unionens retsinstanser med henblik på at rejse tvivl om denne regelfastsættende retsakts lovlighed. En fysisk eller juridisk person er således – selv om vedkommende er umiddelbart berørt af den omhandlede retsakt – først i stand til at opnå retslig kontrol af denne akt efter at have tilsidesat bestemmelserne i nævnte retsakt, idet vedkommende kan påberåbe sig, at retsakten er ulovlig, i forbindelse med sager, der rejses over for vedkommende ved de nationale retter.

Domstolskontrollen er derimod sikret, når en regelfastsættende retsakt omfatter gennemførelsesforanstaltninger. Hvis gennemførelsen af denne retsakt tilkommer Unionens institutioner, organer, kontorer eller agenturer, kan fysiske og juridiske personer på de i artikel 263, stk. 4, TEUF fastsatte betingelser indbringe et direkte søgsmål for EU’s retsinstanser til prøvelse af gennemførelsesakterne og i medfør af artikel 277 TEUF påberåbe sig til støtte for dette søgsmål, at den pågældende grundlæggende retsakt er ulovlig. Når denne gennemførelse påhviler medlemsstaterne, kan disse personer anfægte gyldigheden af den nationale gennemførelsesforanstaltning for en national ret og i denne forbindelse gøre den grundlæggende retsakts ugyldighed gældende og i givet fald foranledige denne til at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål herom på grundlag af artikel 267 TEUF.

(jf. præmis 38-41)
Sag T-584/15

Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA)

mod

Europa-Kommissionen

»Annullationssøgsmål — anmodning om registrering af en beskyttet oprindelsesbetegnelse (»Halloumi« eller »Hellim«) — afgørelse om offentliggørelse i C-udgaven af EU-Tidende af en ansøgning om beskyttet oprindelsesbetegnelse i medfør af artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1151/2012 — forberedende akt — akt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — afvisning«

Sammendrag – Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 14. september 2016

Annullationssøgsmål – akter, der kan gøres til genstand for søgsmål – begreb – akter, der medfører bindende retsvirkninger – forberedende akter – ikke omfattet – afgørelse om offentliggørelse i EU-Tidende af en ansøgning om registrering af en beskyttet oprindelsesbetegnelse – akt, der ikke har til formål at medføre retsvirkninger – afvisning

(Art. 263, stk. 4, TFUE; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1151/2012, art. 50, stk. 2, 51 og 52)

Kun foranstaltninger, der har bindende retsvirkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling, kan udgøre retsakter eller beslutninger, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af artikel 236 EF. Retsakter, hvis tilblivelse omfatter flere faser i en intern procedure, kan i princippet kun anfægtes, såfremt de udgør foranstaltninger, som definitivt fastlægger institutionens standpunkt som afslutning på denne procedure, modsat mellemliggende foranstaltninger, der har til formål at forberede den endelige beslutning, og deres retsstridighed vil kunne gøres gældende under en sag anlagt til prøvelse af denne procedure.

Følgelig skal et søgsmål anlagt med påstand om annullation af en afgørelse fra Kommissionen om i Den Europæiske Unions Tidende at offentliggøre en ansøgning om registrering af en beskyttet oprindelsesbetegnelse i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, afvises.

I henhold til artikel 50, stk. 2, i forordning nr. 1151/2012, har den nævnte afgørelse nemlig for det første til formål, således som denne artikels overskrift angiver det, at åbne indsigelsesproceduren som fastsat i forordningens artikel 51, og således at forberede afgørelsen om registrering som omhandlet i forordningens artikel 52, som er den endelige afgørelse.

Som følge heraf får den omhandlede afgørelse en forberedende karakter i forhold til afgørelsen om registrering, således at det alene er sidstnævnte afgørelse, der kan medføre bindende retsvirkninger, der kan påvirke sagsøgerens interesser og dermed kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i henhold til artikel 263 TEUF.

For det andet vil en sådan forberedende akts mulige ulovlighed kunne gøres gældende under en sag anlagt til støtte for en prøvelse af den endelige retsakt, hvis udarbejdelse den forberedende akt er en del af, forudsat, at sagsøgeren i overensstemmelse med artikel 263, stk. 4, TEUF kan godtgøre, at betingelserne for antagelse til realitetsbehandling er opfyldt.

(jf. præmis 32-37 og 48)
Retslig procedure – indbringelse af sag for Retten på grundlag af en voldgiftsklausul – kontrakt om elektricitetsforsyning til en EU-institutions bygninger, hvori fastsættes, at denne skal betale en afgift – Domstolens fastslåelse af, at den pågældende medlemsstat har begået et traktatbrud ved at afvise at indrømme EU-institutionerne fritagelse fra den nævnte afgift – Unionens retsinstansers anvendelse af nationale bestemmelser i forhold til den pågældende institution, hvori fastsættes forpligtelsen til at betale afgiften – udelukket – overholdelse af den retskraft, der knytter sig til Domstolens dom

(Art. 272 TEUF)
3.

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — Kommissionens afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked efter afslutningen af den formelle undersøgelsesprocedure — sag anlagt af enheder i sektoren for vedvarende energi mod ydelse af støtte til et kernekraftværk — under sagen påberåbelse af, i forbindelse med deres virksomhed, at forfølge formålene med Unionens miljø- og energipolitik — ikke individuelt berørt — afvisning [art. 191, stk. 1, TEUF, art. 194, stk. 1, litra c), TEUF og art. 263, stk. 4, TEUF] (jf. præmis 116-118, 121, 123, 125 og 127)
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 13. september 2016 –

Terna mod Kommissionen(Sag T-544/15)

»Annullationssøgsmål — projekter i Unionens fælles interesse — finansiel støtte fra Unionen til to projekter inden for området transeuropæiske energinet — nedsættelse af den finansielle støtte, der oprindelig var blevet tildelt, efter revision — forberedende akt — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — afvisning«

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — forberedende akter — ikke omfattet — skrivelse fra Kommissionen, hvorefter visse omkostninger, afholdt som led i et projekt, der modtager finansiel støtte fra Den Europæiske Union, ikke anses for støtteberettigede — retsakt, der ikke har til formål at medføre retsvirkninger — afvisning (art. 263 TEUF) (jf. præmis 25-27 og 29-31)

Sagens genstand

Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af den afgørelse, der var indeholdt i Kommissionens skrivelse af 6. juli 2015, hvorved den finansielle støtte, der oprindeligt var blevet tildelt inden for rammerne af to projekter (projekterne 2009-E255/09-ENER/09/TEN-E-S12.564583 og 2007-E 221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403) inden for området transeuropæiske energinet, blev nedsat.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 13. september 2016 –

Sogepa mod Kommissionen

(Sag T-761/15)

»Annullationssøgsmål — statsstøtte — krystalglas — støtte i form af et lån — afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked — forpligtelse til at tilbagesøge støtte ydet til en virksomhed under konkurs — manglende overholdelse af formkrav — afvisning«

1. Retspleje — stævning — formkrav — fastlæggelse af søgsmålets genstand — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — mangel på klarhed — afvisning [statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 20 og 31)

2. Annullationssøgsmål — frister — præceptiv karakter — Unionens retsinstansers prøvelse af egen drift (art. 263, stk. 6, TEUF) (jf. præmis 34)

Sagens genstand

Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af artikel 3-6 i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1825 af 31. juli 2014 om ikke-anmeldt statsstøtte SA.34791 (2013/C) (ex 2012/NN) – Belgien – Redningsstøtte til Val Saint-Lambert SA (EUT 2015, L 269, s. 47).

Konklusion

1) Sagen afvises.
Sag T-667/15

Bagni Delfino di Paperini Stefano & C. Sas

mod

Europa-Kommissionen

»Annullationssøgsmål — meddelelse fremsendt af et medlem af Kommissionen som svar på en parlamentarisk forespørgsel — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — åbenbart afvisningsgrundlag«

Sammendrag – Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 15. september 2016

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – meddelelse fremsendt af et medlem af Kommissionen som svar på en parlamentarisk forespørgsel – udelukket

(Art. 263 TEUF)

En meddelelse fra Kommissionen i form af en skriftlig besvarelse af en parlamentarisk forespørgsel, som har til formål at opnå en fortolkning af begrebet tjenesteydelse som omhandlet i direktiv 2006/123 om tjenesteydelser i det indre marked, tilsigter ikke på nogen måde at have bindende retsvirkninger i artikel 263 TEUF’s forstand i forhold til en dom fra en national retsinstans. Kommissionen fandt i denne meddelelse, at den ikke var i stand til at fremsætte bemærkninger, eftersom den pågældende nationale dom ikke vedrørte anvendelsen af EU-retten og alene vedrørte de nationale retsforskrifter.

Henset til såvel sammenhængen med den parlamentariske forespørgsel som denne meddelelses indhold og ordlyd, udgør meddelelsen således et svar på en parlamentarisk forespørgsel, som ikke er udtryk for en beslutning fra Kommissionen og i øvrigt heller ikke en stillingtagen til fortolkningen af direktiv 2006/123.

Hverken en disposition fra Kommissionen, der er udtryk for dennes eller en af dens tjenestegrenes hensigt til at følge visse retningslinjer, eller en simpel skriftlig meningstilkendegivelse, såsom en påmindelse om Kommissionens fortolkning af bestemmelserne i en afledt retsakt, kan i øvrigt gøres til genstand for et annullationssøgsmål, når den ikke kan afføde retsvirkninger og heller ikke har til formål at skabe sådanne virkninger. Det bemærkes herved, at selv hvis det antages, at den nævnte meddelelse er udtryk for Kommissionens fortolkning af direktiv 2006/123, tilsigter denne meddelelse ikke af denne grund at have bindende retsvirkninger.

(jf. præmis 12, 13 og 16)
1.

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — afgørelse, der bekræfter afslag på aktindsigt efter en anmodning indgivet på vegne af tredjemand, idet denne allerede var blevet nægtet aktindsigt i de dokumenter, som var omfattet af den nævnte afgørelse — ingen elementer, der gør det muligt at anse sagsøgeren for at være adressat for den afgørelse, der blev truffet i den første procedure — den anfægtede retsakts ikke bekræftende karakter — formaliteten (art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1-3 og stk. 7) (jf. præmis 25-29, 35-38, 45-51, 60 og 61)
1.

Annullationssøgsmål — betingelser for antagelse til realitetsbehandling — søgsmål anlagt mod udstederen af den anfægtede retsakt — undtagelser — akt udstedt i henhold til fuldmagt, der kan henføres til fuldmagtsgivende institution — afgørelse fra Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) om afvisning af et forslag, der er indgivet som svar på en indkaldelse af forslag inden for transportinfrastrukturer under Connecting Europe-faciliteten — INEA’s kompetence til at træffe den pågældende afgørelse– sag anlagt mod Kommissionen — afvisning (art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1316/2013, art. 18; Rådets forordning nr. 58/2003, art. 6) (jf. præmis 19-24)
6.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — overlapning mellem anvendelsesområderne for de hindringer, der er anført i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 28)
1.

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — vurdering på grundlag af objektive kriterier — udtalelse fra Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER), hvorved det konstateres, at nationale reguleringsmyndigheders afgørelser om at godkende fremgangsmåder for tildeling af grænseoverskridende transmissionskapacitet for elektricitet er uforenelige — retsakt, der ikke har bindende retsvirkninger i forhold til disse nationale myndigheder — afvisning — udtalelse, der indeholder ACER’s endelige retlige bedømmelse — ingen betydning (art. 263 TEUF og art. 288, stk. 5, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 713/2009, art. 7, stk. 1, 4 og 5; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72, art. 39, stk. 1-8) (jf. præmis 23-25, 29, 43, 44, 46, 48, 59, 60 og 64)
OPLYSNINGER OM DE IKKE OFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER 
Samling af Afgørelser 
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 1 2. oktober 2 0 1 6 – 
Lysoform Dr. Hans Rosemann m.fl. mod ECHA 
(Sag T-5 4 3 / 1 5 ) 
»Annullationssøgsmål — optagelse som leverandør af aktivstoffer på den liste, der er fastsat i artikel 95 
i forordning (EU) nr. 528/2012 — ikke umiddelbart berørt — afvisning« 
1. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart 
og individuelt — umiddelbart berørt — kriterier — afgørelse truffet af Det Europæiske 
Kemikalieagenturs (ECHA) om at optage et selskab som leverandør af aktivstoffer på den liste, der 
er omhandlet i artikel 95, stk. 1, i forordning nr. 528/2012 — sag anlagt af de selskaber, der er 
opført på denne liste som leverandører af det pågældende stof — afvisning (art. 263, stk. 4, TEUF; 
Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr.528/2012 , art. 95, stk. 1, første afsnit, og stk. 2) (jf. 
præmis 29, 33, 36 og 37) 
2. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — begrebet regelfastsættende retsakt som 
omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF — enhver almengyldig retsakt med undtagelse af 
lovgivningsmæssige retsakter — afgørelse truffet af Det Europæiske Kemikalieagenturs (ECHA) om 
at optage et selskab som leverandør af aktivstoffer på den liste, der er omhandlet i artikel 95, 
stk. 1, i forordning nr. 528/2012 — ikke omfattet (art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning nr.528/2012 , art. 95, stk. 1, første afsnit, og stk. 2) (jf. præmis 78-80) 
Sagens genstand 
Påstand nedlagt i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af ECHA’s afgørelse af 17. juni 2015 om 
at optage Oxea GmbH med hjemsted i Tyskland som leverandør af aktivstoffer på den liste, der er 
omhandlet i artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 
22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (EUT 2012 , 
L 167, s. 1). 
Konklusion 
1) Sagen afvises. 
DA 
ECLI:EU:T:2016 :612 1 
OPLYSNINGER OM DE IKKE OFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER 
2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende begæringerne om intervention fra Oxea GmbH 
og BASF SE. 
3) Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH og 
Diversey Europe Operations BV bærer deres egne omkostninger og betaler de af Det 
Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) afholdte omkostninger med undtagelse af de 
omkostninger, der er forbundet med begæringerne om intervention. 
4) Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, 
Operations, ECHA, Oxea og BASF bærer deres egne omkostninger i 
begæringerne om intervention. Diversey Europe 
forbindelse med 
ECLI:EU:T:2016 :612 2
71

Den usikkerhed, der er forbundet med erstatning af et økonomisk tab i forbindelse med et eventuelt erstatningssøgsmål, kan ganske vist ikke i sig selv anses for en omstændighed, på grundlag af hvilken det kan godtgøres, at tabet er uopretteligt. Det er på tidspunktet for sagen om foreløbige forholdsregler nødvendigvis usikkert, om der senere er mulighed for at få erstatning for en økonomisk skade inden for rammerne af et erstatningssøgsmål, der kan anlægges efter en eventuel annullation af de anfægtede retsakter. En sag om foreløbige forholdsregler har imidlertid ikke til formål at træde i stedet for et sådant erstatningssøgsmål for at udelukke denne usikkerhed, idet formålet med en sådan sag alene er at garantere den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse, der skal træffes i den hovedsag, som sagen om de foreløbige forholdsregler hænger sammen med, hvilken sag i dette tilfælde er et annullationssøgsmål (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Pilkington Group, nævnt ovenfor i præmis 30, EU:C:2013:558, præmis 53, og kendelse af 14.12.2011, Alcoa Trasformazioni mod Kommissionen, C-446/10 P(R), EU:C:2011:829, præmis 55-57).