Ifølge artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning nr. 974/71 af 12. maj 1971 om visse konjunkturpolitiske foranstaltninger, der skal træffes inden for landbrugssektoren som følge af den midlertidige udvidelse af grænserne for kursudsving i visse medlemsstaters valutaer, er de udligningsbeløb, der skal opkræves (eller ydes) for de produkter, hvis pris er afhængig af prisen på de varer, for hvilke míeroeníí'owíforanstalt-ninger er fastsat inden for rammerne af de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, og som hører under de fælles markedsordninger eller er genstand for en særlig ordning i medfør af artikel 235 i traktaten »lig med incidensen på priserne for det pågældende produkt, ved anvendelse af udligningsbeløbet for priserne« på det produkt, for hvilket der er fastsat interventionsforanstaltninger, og »af hvilke de pågældende priser er afhængige«.

Ifølge bilagene til de forordninger, der var i kraft i den periode, hvor de af sagsøgerne - foretagne udførsler har fundet sted, og som har givet anledning til opkrævning af udligningsbeløb fra Office national interprofessionnel des céréales (ONIC), dvs. mellem den 25. marts 1976 og den 31. juli 1977, nemlig Kommissionens forordninger nr. 652/76 af 24. marts 1976, nr. 1910/76 af 30. juli 1976, nr. 2466/76 af 8. oktober 1976 og endelig nr. 938/77 af 29. marts 1977, er denne incidens for de pågældende majsmølleprodukter blevet beregnet ved anvendelse af koefficienten 1,80. Dette betyder, at det udligningsbeløb, der skulle opkræves for 1 ton grove eller fine gryn af majs eksporteret fra Frankrig, var lig det udligningsbeløb, der skulle betales for 1 ton majs eksporteret fra dette land, multipliceret med koefficienten 1,80, eller på de datoer, hvor de pågældende udførsler blev foretaget:

— 71,67 FF pr. ton (39,82 x 1,80),

— 143,35 FF pr. ton (79,64 x 1,80),

— 199,09 FF pr. ton (110,61 x 1,80).

Denne sats på 1,80 havde Kommissionen lånt fra bilag I til Rådets forordning nr. 2744/75 af 29. oktober 1975 om regler for indførsel og udførsel af produkter forarbejdet på basis af korn og ris. Bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, sammenholdt med bilag I til denne forordning, fastsætter, at det variable element af importafgiften for grove og fine gryn af majs fra tredjelande er lig med det, som gælder for majs (basisproduktet), multipliceret med koefficienten 1,80. Disse bestemmelser var udstedt til gennemførelse af artikel 14 i Rådets forordning nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for korn, hvorefter det variable element af importafgiften for forarbejdede produkter, fremstillet af basisprodukter, svarer »til incidensen af de for disse basisprodukter fastsatte importafgifter på de forarbejdede produkters kostpris«.

Den tekniske begrundelse for denne koefficient er, at det for at fremstille 1 ton grove eller fine gryn er nødvendigt at anvende 1,80 ton majs. Men i den tvist, der verserer mellem de franske eksportører, der er sagsøgere i hovedsagerne i de to første sager, og ONIC, som ganske simpelt har anvendt den tabel over udligningsbeløb, der var indeholdt i bilagene til de ovennævnte forordninger fra Kommissionen, har eksportørerne hævdet — med tilstrækkelig sandsynliggørelse til at føre de domstole, som de havde anlagt sagerne ved, til at forelægge spørgsmål for Domstolen — at, hvis 1,80 ton majs (position 10.05 B) mindst er nødvendig for at fremstille 1 ton grove eller fine gryn (position 11.02 A V a 1 og 2) til brug i bryggeriindustrien til fremstilling af øl, til fremstilling af glucose gennem den direkte hydrolysemetode eller til produkten af stivelse eller kvældemel til brødfremstilling, så vil anvendelsen af denne mængde, såfremt man lægger et afkast på 55,5 % til grund og ser bort fra 18 kg »svind«, samtidig give følgende biprodukter:

— 270 kilo mel af »første kvalitet« (position 11.01 EII), også omfattet af udligningsbeløbene,

— 270 kilo »fodermel« eller »mel af anden kvalitet« (klid og andre restprodukter henhørende under position 23.02 AI b), også omfattet af udligningsbeløbene,

— og endelig 242 kilo »kim« (position 11.02 G II), også omfattet af udligningsbeløbene.

På samme måde angiver den af Kommissionen til Rådet den 8. august 1977 afgivne rapport vedrørende stivelsesprodukter, at 1 ton majs, hvis man ser bort fra avner og indmæskningsvand, skulle give:

— 621 kilo stivelse (position 11.08 A I),

— 27 kilo majsolie (position 15.07),

— 200 kilo oliekager af majsgluten (position 23.04 B),

— 40 kilo oliekager,

— og endelig 50 kilo majsgluten (position 23.03 A I).

På samme måde fremkommer der ved fabrikation ikke blot af produkter fra semuljemøller, men også af stivelse (position 11.08 A III) eller stivelsesprodukter fra korn uundgåeligt gluten (position 11.09) og klid samt restprodukter.

Anvendelsen af koefficienten 1,80 overvælter på det forarbejdede produkt »grove eller fine gryn« hele det udligningsbeløb, der rammer basiskornproduktet, hvoraf det fremstilles, og den ved Kommissionens forordninger valgte metode har således til virkning at overudligne nedskrivningen af den franske franc i forhold til denne valutas »grønne kurs«, en overudligning, som sagsøgerne talmæssigt beskriver i detaljer, medens den korrekte metode havde været at overvælte det udligningsbeløb, der rammer majsen eller hveden, proportionalt på alle følgeprodukter, hvilket ville have ført til kun at vælge en lavere koefficient (ansat til 1,07 af de to første sagsøgere) for fine eller grove gryn. Den i de anfægtede forordningers bilag anvendte metode har haft til følge, at mængden af basisproduktet, som anses for at være blevet anvendt ifølge det i disse bilag forudsatte lighedsforhold, er større end den rent faktisk forarbejdede mængde.