ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Andet anbringende om, at de undtagelser, der er indeholdt i kapitel 9 i Skatteloven (Internationale og andre bestemmelser) af 2010, ikke er fravigelser — Formålet med reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber er kun at pålægge afgift for kontrollerede udenlandske selskaber for konstruktioner, der indebærer en høj risiko for misbrug/kunstig omledning. Det Forenede Kongerige valgte en lovgivningsteknik, hvorved det: (i) startede med en bred og inkluderende definition af et kontrolleret udenlandsk selskab, og (ii) udelukkede langt størstedelen af overskud, der hidrørte fra kontrollerede udenlandske selskaber med henblik på alene at identificere den snævre kategori af overskud, der indebærer en risiko for misbrug/kunstig omledning. Kapitel 5 og 9 i Skatteloven (Internationale og andre bestemmelser) af 2010 fungerer sammen for at identificere de konstruktioner, der indebærer en høj risiko for misbrug/kunstig omledning. — Det gøres endvidere gældende, at Kommissionen begik en åbenbar fejl, da den fastslog, at de i kapitel 9 nævnte undtagelser er en fravigelse, fordi nævnte institution fokuserede på den anvendte lovgivningsteknik, og ikke de formål, der ligger til grund for foranstaltningen. — Det er ligeledes sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen med urette fastslog, at der ikke var nogen relevant sondring mellem låneforhold, der giver anledning til krav, og låneforhold, der ikke giver anledning til krav. Det Forenede Kongeriges regering har de bedste forudsætninger for at vurdere, hvilke konstruktioner der indebærer en høj risiko for misbrug/kunstig omledning. Det gøres gældende, at Kommissionen: a. begik en retlig fejl, da den ikke indrømmede det Forenede Kongeriges regering en passende skønsbeføjelse, da den vurderede dette spørgsmål, og b. anlagde et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med den omhandlede konstruktion.
Sag anlagt den 8. april 2019 — Le Comité de Douzelage de Houffalize mod Europa-Kommissionen og EACEA

(Sag T-236/19)

(2019/C 270/32)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Houffalize, Belgien) (ved advokat A. Kettels)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Forvaltningsorganet for Undervisning, Audiovisuelle Medier og Kultur (EACEA)

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede retsakt annulleres og/eller ændres.

— Det fastslås, at den sagsøgende komite er berettiget til at anse sin formular »retlig enhed« for gyldig og som følge deraf til at opnå den omtvistede finansiering.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sagsøgerens søgsmål til prøvelse af Kommissionens afgørelse C(2019) 572 final af 4. februar 2019, om afslag på den administrative rekurs sagsøgeren havde indledt til prøvelse af EACEA’s afgørelse af 25. juni 2018 om ikke at give støtte i henhold til den ansøgning sidstnævnte havde indgivet i forbindelse med »venskabsbypartnerskaber 2017, anden del« (EACEA 36/2014), har sagsøgeren fremført et enkelt anbringende. Dette anbringende vedrører:

— En tilsidesættelse af artikel 131, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.

— En tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.

— En tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og forbuddet mod vilkårlighed.

— Et åbenbart urigtigt skøn.

— Fravær af en passende, tilstrækkelig og relevant begrundelse, idet den anfægtede afgørelse finder, at komiteens berettigede forventning og retssikkerhed ikke er blevet tilsidesat.

Ifølge sagsøgeren besvarer denne afgørelse ikke den præcise klage, sagsøgeren gjorde gældende i denne henseende. Således er de formulerede svar enten uden nogen forbindelse med de argumenter, komiteen fremførte i sin anmodning om fornyet undersøgelse, eller åbenbart utilstrækkelige til at begrunde forkastelsen af argumentet om tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, eller under alle omstændigheder i strid med disse princippers rækkevidde.

Sagsøgeren har gjort gældende, at komiteen har en berettiget forventning om den omstændighed, at den som enhed uden egen retsevne kan modtage den støtte, som komiteen imidlertid er blevet nægtet. Komiteen begrunder denne berettigede forventning med de afgørelser om tildeling af støtte, som er blevet meddelt komiteen på et tidspunkt, hvor den allerede havde den samme retlige form, dvs. de facto-sammenslutning, at dens faktiske og retlige situation er identisk, og at de normer, der regulerer adgangen for enheder uden egen retsevne ikke er blevet ændret siden. Der foreligger derfor ingen grund til at revurdere denne berettigede forventning og vedtage en anden stillingtagen end den, der tidligere var blevet vedtaget.
4.

Fjerde anbringende om, at de væsentlige principper og værdier, der er retningsgivende for Unionen på internationalt plan, er blevet tilsidesat, idet: — afgørelsen for det første benægter det vestsahariske folks eksistens ved at erstatte det med begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«, hvorved den tilsidesætter folkets ret til respekt for sin nationale enhed. — afgørelsen for det andet opretter en international aftale, der uden det vestsahariske folks samtykke regulerer EU-fartøjernes udnyttelse af fiskeressourcerne, hvorved den tilsidesætter folkets ret til frit at disponere over sine naturressourcer. — afgørelsen for det tredje opretter en international aftale, som finder anvendelse i det besatte Vestsahara, med Kongeriget Marokko inden for rammerne af dettes annekteringspolitik og de systematiske overtrædelser af de grundlæggende rettigheder, som opretholdelsen af denne politik kræver.
—

Europa-Parlamentet tilpligtes at tilbagebetale alle beløb, der var blevet ulovligt tilbageholdt, med tillæg af renter regnet fra datoen for tilbageholdelsen ved kilden og Europa-Parlamentet tilpligtes at opfylde den afsagte dom og at iværksætte alle initiativer, retsakter eller foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en øjeblikkelig og fuldstændig genopretning af den oprindelige pensionsudbetaling.
—

Europa-Parlamentet pålægges at tilbagebetale de uretmæssigt indeholdte beløb med tillæg af lovbestemt rente fra datoen for indeholdelsen, indtil betaling sker, og tilpligtes at opfylde den dom, der afsiges i sagen, og at påtage sig alle initiativer, retsakter eller foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en umiddelbar og fuldstændig retablering af pensionens oprindelige omfang.
—

Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat dens forpligtelse til at sikre, at Rumænien overholder retsstatsreglerne, retsinstansernes uafhængighed og de grundlæggende regler for de personer, der henhører under dens kompetence.
1.

Første anbringende vedrører en af Kommissionen begået magtfordrejning, for så vidt som de tilsagn, den har gjort obligatoriske for at opnå målet om geoblokering i filmsektoren, griber ind i de lovgivningsreformer, som EU-lovgiver har vedtaget for nylig.
1.

Første anbringende om, at ECB’s vurderingsperiode i henhold til artikel 22, stk. 2, i direktiv 2013/36/EU (1) udløb inden den anfægtede afgørelse, og at det derfor ikke længere var muligt for ECB at gøre indsigelse mod den påtænkte erhvervelse.
—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans adfærd er udtryk for alle de forhold, der altid har været gældende i henhold til EU-retlig retspraksis for at ifalde et sådant ansvar, nemlig en EU-institutions ulovlige adfærd, en reel skade og årsagssammenhæng mellem adfærden og skaden
—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne og i overensstemmelse med artikel 340, stk. 2, TEUF, tilpligtes sagsøgte at betale erstatning for de lidte tab: tabet af den månedsløn, der tildeles medlemmerne af Europa-Parlamentet, plus en symbolsk erstatning på 1 EUR for det ikke-økonomiske tab.
—

Det fastlås, at søgsmålet er velbegrundet og den anfægtede afgørelse annulleres, idet det fastslås, at der foreligger risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker, og følgelig afslås registrering af det ansøgte varemærke fuldstændigt.
C 270/35

Sag anlagt den 12. juni 2019 — Front Polisario mod Rådet

(Sag T-356/19)

(2019/C 270/36)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Folkefronten til befrielse af Saguia el-Hamra og Rio de oro (Front Polisario) (ved avocat G. Devers)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling.

— Den anfægtede forordning annulleres.

— Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sit søgsmål til prøvelse af Rådets forordning (EU) 2019/440 af 29. november 2018 om fordeling af fiskerimuligheder i henhold til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko og den tilhørende gennemførelsesprotokol (EUT 2019, L 77, s. 1) har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende om, at forordningen mangler retsgrundlag, idet afgørelse 2019/441 er ulovlig.

Anbringendet er inddelt i elleve led, som i det væsentlige er identiske med de elleve anbringender, som er fremsat i forbindelse med sag T-344/19, Front Polisario mod Rådet.
—

Det fastslås, at sagsøgeren har ret til at oppebære den pågældende livrente, som han har modtaget og vil modtage i henhold til den lovgivning, som var gældende inden afgørelse nr. 14/2018 fra det italienske parlaments præsidium af 12. juli 2018 og/eller afgørelse nr. 6/2018 fra det italienske senats præsidium, og Europa-Parlamentet tilpligtes at betale de uretmæssigt tilbageholdte beløb forhøjet med revaluering og lovbestemte renter fra tidspunktet for tilbageholdelsen, og Europa-Parlamentet tilpligtes at efterkomme den dom, der afsiges og genoptage betalingen af den oprindelige livrente straks og fuldstændigt og erstatte alle eventuelle skader, når og såfremt de måtte opstå.
C 288 /64 DA Den Europæiske Unions  Tidende 26.8.2019
(Sag T-494/19)
(2019/C 288/78 )
Processprog: tysk
Parter
Sagsøger:  CupoNation GmbH (München, T yskland) (ved advokat L. Ullmann)
Sagsøgt:  Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
Det omtvistede varemærke:  Ansøgning om EU-figurmærket Cyber Monday i farverne koralrød og sort — registreringsansøgning  
nr.  17  020 851
Den anfægtede afgørelse:  Afgørelse truffet den 11. april 2019  af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1798/2018-1)
Påstande
—   Den anfægtede afgørelse annulleres.
—   EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Anbringender
—   Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
—   Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.
Sa g T - 4 9 5 / 1 9 :  Sag anlagt den 8. juli 2019  — Rumænien mod Kommissionen
(Sag T-495/19)
(2019/C 288/79 )
Processprog: rumænsk
Parter
Sagsøger:  Rumænien (ved C. Canțăr, E. Gane og R. Hațieganu, som befuldmægtigede)
2.

Andet anbringende om, for det første, at sagsøgte ikke har udøvet sin skønsbeføjelse, navnlig som anvisningsberettiget myndighed, for det andet, at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at bevise den beskyldning, der er rejst mod sagsøgeren, og, for det tredje, at sagsøgte har tilsidesat sin begrundelsespligt.
3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at med tilbagekaldelsen af CUC’s udnævnelse som EU-certificeringsorgan er forsyningen af økologiske varer inden for rammerne af handelsforhold, der har varet i årtier, blokeret, og sagsøgerens rettigheder som importør er blevet påvirket direkte. Denne direkte påvirkning hidrører fra den anfægtede forordning, idet sagsøgeren var modtager, som importør, af de kontrolattester, som CUC udstedte, hvilket gjorde det muligt for sagsøgeren at få adgang til det økologiske marked i EU for fødevarer og foder. CUC er certificeringsorgan for økologi for landbrugene i Sortehavsregionen, hvorfra sagsøgerens hovedleverandør indkøber de økologiske varer.
—

Inden for rammerne af det fjerde anbringende gøres det gældende, at Kommissionen ikke generelt kunne lægge til grund, at videre efterforskning var nødvendig, men at den skulle have uddybet dette og godtgjort det på en måde, der kunne efterprøves.
1.

Første anbringende om en ved forordning (EU) 2019/592 foretaget tilsidesættelse af de rettigheder, der er erhvervet gennem unionsborgerskabet. Sagsøgerne har for det første anført, at Parlamentet og Rådet har tilsidesat deres ret til privatliv og familieliv, idet de i mere end 15 år har haft deres liv i en anden EU-medlemsstat, en stat, som de har tætte bånd til: Nogle har en ægtefælle og børn, der er statsborgere i en anden medlemsstat, eller de ejer fast ejendom dér. For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede forordning tilsidesætter ligestillingsprincippet, eftersom forordningen anerkender fortabelse af de rettigheder, som de udleder af deres unionsborgerskab, uden at sondre mellem de statsborgere, som er omfattet af reglen om, at deres stemmeret ophører efter 15 års ophold uden for Det Forenede Kongerige, og de øvrige statsborgere.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 1 og artikel 25 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, tilsidesættelse af artikel 6 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn. I denne henseende er det sagsøgerens opfattelse, at ingen begrundelse og intet retsgrundlag begrunder Kommissionens lønkontors afgørelse om fortsat at tilbageholde mere end to tredjedele af hendes pension.
—

Annullation af, for det første, udvælgelseskomitéens afgørelse i den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18 (AD7) — 2 (Administratorer inden for området for beskatning) om at udelukke sagsøgeren fra udvælgelsesprøvens næste fase (assessmentcentret) efter hendes ansøgning om fornyet prøvelse, og, for det andet, af resultaterne af fasen Talent Screener.
—

Rumænien har gjort gældende, at traktaterne ikke giver retsgrundlag for, at Kommissionen kan fremsætte et forslag til en EU-lovgivningsakt i den retning, der ønskes af initiativtagerne til forslaget »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer«, idet dette forslag er åbenbart fjernt fra EU-institutionens kompetence til at fremsætte forslag til en EU-lovgivningsakt med henblik på traktaternes anvendelse som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 211/2011.
2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen ved vedtagelsen af afgørelsen åbenbart tilsidesatte artikel 102 TEUF ved en fejlagtig fortolkning og anvendelse af bestemmelsen ved at lægge til grund, at en virksomhed kan påberåbe sig »statslig tvang«, der følger af den nationale ret i et tredjeland, som hverken tilhører Den Europæiske Union eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, med henblik på at blive fritaget for hæftelsen for en konkurrencestridig praksis.
C 295/86

Sag anlagt den 16. juli 2019 — Asolo mod EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)

(Sag T-509/19)

(2019/C 295/112)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Asolo LTD (Limassol, Cypern) (ved advokat W. Pors)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Østrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Asolo LTD

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket FLÜGEL — EU-varemærkeregistrering nr. 637 686

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 15. maj 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 201/2019-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Begæringen om ugyldighedserklæring forkastes.

— EUIPO og Red Bull tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 70, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

— Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventning om, at værdien af hans forfremmelse til et højere løntrin, som opnås automatisk, bevares efter hans efterfølgende forfremmelse, med den begrundelse, at nedsættelsen af multiplikationsfaktoren skete to måneder efter den oprindelige retsakt.
—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres afgørelse SRB/ES/SRF/2019/10 om ex ante-bidrag for 2019 til Den Fælles Afviklingsfond, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
Sag anlagt den 22. juli 2019 — Forte mod Parlamentet

(Sag T-519/19)

(2019/C 305/76)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Mario Forte (Napoli, Italien) (ved advokaterne C. Forte og G. Forte)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

— Principalt annulleres den anfægtede retsakt.

— Principalt annulleres enhver retsakt, som er sammenhængende med eller er en følge af den anfægtede retsakt, og som har retsvirkninger over for sagsøgeren.

— Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Denne sag er anlagt til prøvelse af Europa-Parlamentets afgørelse D(2019)20777, undertegnet af Sune Hansen, chef for Enheden for Medlemmernes Vederlag og Sociale Rettigheder under Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finans — Direktoratet for Medlemmernes Økonomiske og Sociale Rettigheder, hvorved der blev foretaget en ny fastsættelse af sagsøgerens alderspensionsrettigheder efter ikrafttrædelsen den 1. januar 2019 af afgørelse nr. 14/2018 truffet af Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (deputeretkammerets præsidium, Italien) og krævet tilbagebetaling af det uretmæssigt udbetalte beløb.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er stort set de samme, som i sag T-345/19, Santini mod Parlamentet, T-347/19, Falqui mod Parlamentet og T-389/19, Coppo Gavazzi mod Parlamentet.

Sagsøgerne har navnlig gjort gældende, at den anfægtede afgørelses begrundelse er usammenhængende, at der ikke er foretaget en vurdering af lovligheden af afgørelse nr. 14/2018 i henhold til de almindelige EU-retlige principper, herunder rimelighedsprincippet, proportionalitetsprincippet, retssikkerhedsprincippet, princippet om forudsigelighed, princippet om den berettigede forventning og princippet om beskyttelse af velerhvervede rettigheder, og at artikel 6 i EU-traktaten, gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, finansforordningen, lighedsprincippet, princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft for retsregler og princippet om effektiv retsbeskyttelse og adgang til domstolsprøvelse er blevet tilsidesat.
—

Det fastslås, at Den Europæiske Centralbank og Den Fælles Afviklingsinstans ifalder ansvar uden for kontraktforhold som følge af de i stævningen nærmere angivne tilsidesættelser og dømmes til at betale sagsøgerne erstatning for den forvoldte skade, som kan opgøres til den indre værdi af sagsøgernes aktier, subsidiært at de sagsøgte institutioner dømmes til betale en erstatning på 0,8442 EUR pr. aktie.
—

Kommissionens afgørelse af 13. september 2018 annulleres, for så vidt som der ikke blev foretaget en afvisning af doktor X inden for rammerne af den eventuelle procedure for det lægeudvalg, der var ved at blive konstitueret, og følgelig foretages udpegning af en anden uafhængig læge i procedurerne vedrørende sag T-308/19 og sag T-316/19 og der gives øjeblikkeligt meddelelse derom.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de relevante bestemmelser i Income Tax Act of 2010 (herefter »ITA 2010«).
5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af 24. betragtning til forordning nr. 806/2014 og manglende iagttagelse af den retspraksis, der følger af Meroni-dommen, eftersom sagsøgte for det første ikke er blevet tillagt en beføjelse til skønsmæssigt at afgøre, hvorvidt der bør udfærdiges en endelig værdiansættelsesrapport, og eftersom en afgørelse som den i denne sag anfægtede afgørelse for det andet under alle omstændigheder skulle have været vurderet af Europa-Kommissionen.
1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.
3.

Tredje anbringende om, at den anfægtede bestemmelse tilsidesætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, da den med urette begrænser muligheden for at opnå undtagelser i henhold til den nyligt indsatte artikel 49a i direktiv 2009/73. Muligheden for at opnå sådanne undtagelser kræves i henhold til loven for at beskytte de berettigede forventninger hos andre operatører af offshore rørledninger fra tredjelande, som var færdiggjorte og i drift, da ændringsdirektivet trådte i kraft.
3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering, for så vidt som den vedrørte ledelsesopgaver i Det Forenede Kongerige, ikke er begrundet og derfor er selektiv.
—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, for så vidt som den ikke indeholder konkrete elementer, der viser de fortrolige dele af det omhandlede dokument, deres funktion og formål i ECB og de risici, som deres offentliggørelse vil medføre. Ved afvejningen af forskellige interesser skal den konkrete interesse, som sparerne har i at beskytte deres aktieandel, og interessen i effektivitet og gennemsigtighed i forbindelse med selskabets drift veje tungere end et alment og ikke-begrundet behov for at beskytte tilsynsprocedurer.
1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse savner hjemmel. — Sagsøgeren har anført, at Europa-Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse ikke har overholdt og opfyldt de forpligtelser, der påhviler institutionerne i henhold til artikel 116 i direktiv 2001/83/EF (1). — Mere specifikt har sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke har bevist, at lægemidlet Omacor er skadeligt, at det er uden terapeutisk virkning, at forholdet mellem fordele og risici ikke er gunstigt, eller at det ikke har den angivne kvantitative og kvalitative sammensætning. — Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter det princip, der er fastslået i Domstolens praksis, om, at det formodes, at forholdet mellem fordele og risici og Omacors virkning er gunstigt, og at det er Kommissionen, der skal godtgøre, at de tilgængelige kliniske data støtter en ændring af denne formodning.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. Sagsøgeren kar kritiseret Rådet for Den Europæiske Union for at have stillet sig tilfreds med nogle vage og generelle betragtninger, uden specifikt og konkret at angive grundene til, at det ved udøvelsen af sin skønsbeføjelse har fundet, at sagsøgeren bør være omfattet af de omhandlede restriktive foranstaltninger. Rådet har således ikke anført noget konkret eller objektivt forhold, som kan lægges sagsøgeren til last, og som kan begrunde de omhandlede foranstaltninger.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af det generelle EU-retlige princip om ligebehandling, eftersom ændringsdirektivet efterlader sagsøgeren uden udsigt til undtagelser fra anvendelsen af reglerne i direktiv 2009/73/EF (1), til trods for den meget store investering, som allerede havde fundet sted på datoen for vedtagelsen af ændringsdirektivet og endog før det for første gang blev foreslået, mens alle andre eksisterende offshore import rørledninger har adgang til undtagelser.