FORENEDE FORSLAGER TIL AFGOERELSE FRA GENERALADVOKAT DARMON FREMSAT DEN 17. DECEMBER 1992. - FOYER CULTUREL DU SART-TILMAN ASBL OG IRI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - SAGER C-199/91 OG C-334/91.



Samling af Afgørelser 1993 side I-02667



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. De to annullationssoegsmaal, som er forelagt Domstolen, vedroerer den finansieringsprocedure, som anvendes af Den Europaeiske Socialfond (herefter benaevnt "fonden") ifoelge Raadets afgoerelse 83/516/EOEF af 17. oktober 1983 (1), Raadets forordning (EOEF) nr. 2950/83 af samme dato (2) og Kommissionens beslutning 83/673/EOEF af 22. december 1983 (3).

2. Jeg har i mit forslag til afgoerelse af sagerne Infortec, Consorgan og Cibeke (4) redegjort i enkeltheder for den retlige ramme for og "mekanismen" i denne finansieringsprocedure. Med forlov henviser jeg til denne redegoerelse og indskraenker mig til nedenstaaende bemaerkninger.

3. Fonden, som er oprettet ved EOEF-traktatens artikel 123, og som forvaltes af Kommissionen (5), har "til opgave at lette arbejdskraftens adgang til beskaeftigelse og fremme dens geografiske og faglige bevaegelighed inden for Faellesskabet". Den deltager bl.a. i finansieringen (6) af foranstaltninger vedroerende erhvervsuddannelse inden for rammerne af medlemsstaternes beskaeftigelsespolitik og specifikke foranstaltninger, som traeffes med det formaal at fremme ivaerksaettelsen af projekter af fornyende karakter (7).

4. Ansoegninger om oekonomiske tilskud indgives i den paagaeldende medlemsstats navn af den offentligretlige organisation, der samfinansierer projektet.

5. Godkendelse af en ansoegning medfoerer udbetaling af et forskud paa enten 50% eller 30% af det bevilgede tilskud (8). Naar uddannelsesforanstaltningerne er gennemfoert, tilstiller projektlederne gennem deres medlemsstat Kommissionen en anmodning om udbetaling af saldobeloebet, indeholdende en detaljeret redegoerelse. Medlemsstaten attesterer den faktiske og regnskabsmaessige rigtighed af oplysningerne i disse anmodninger (9). Kommissionen kan med bistand fra den paagaeldende medlemsstat foretage revision vedroerende anvendelsen af tilskuddet. Medlemsstaten drager omsorg for, at Kommissionen underrettes om de loebende foranstaltninger (10).

6. Dersom tilskuddet ikke anvendes paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, kan Kommissionen suspendere, nedsaette eller lade tilskuddet bortfalde efter at have givet den paagaeldende medlemsstat lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger (11). Er tilskuddet ikke blevet anvendt paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, skal det tilbagebetales (12).

7. Dette er den retlige ramme om de to sager. Jeg vil gennemgaa dem enkeltvis.

8. I sag C-334/91 er de faktiske omstaendigheder foelgende:

9. Den 7. marts 1985 indgiver den belgiske, ikke-erhvervsdrivende sammenslutning Innovation et Reconversion Industrielle (herefter benaevnt "IRI") gennem de belgiske myndigheder en ansoegning om tilskud fra fonden til en foranstaltning til uddannelse af deltagerne i oprettelse og ledelse af smaa og mellemstore virksomheder. Det forudses, at undervisningen af hver enkelt deltager vil vare i 39 uger med en gennemsnitlig ugentlig undervisningstid paa 7 timer, dog saaledes at uddannelsen er fleksibel og retter sig efter deltagernes forhold (13).

10. Ved beslutning (C(85) 937, endelig udg./2) af 19. juni 1985 godkender Kommissionen ansoegningen om tilskud (i sag nr. 85/0209/B6) i et tidsrum af 2 aar med et beloeb paa 27 381 000 BFR vedroerende 196 personer (14).

11. Den 10. juli 1985 udbetales et forskud paa 30% af det bevilgede tilskud, dvs. 8 214 300 BFR. Den 15. juni 1986 anmoder IRI paa ny om et forskud, idet sammenslutningen dog samtidig meddeler, at tilskuddet skal nedsaettes til 20 000 000 BFR. Den 4. juli 1986 anmoder ministeriet om yderligere oplysninger med henblik paa at fastslaa, om udgifterne er tilskudsberettigede (15). Den 27. juli 1986 besvarer IRI denne forespoergsel og gentager sin anmodning om udbetaling af det naeste forskud, som imidlertid ikke imoedekommes (16). Den 16. juni 1987 anmoder IRI om udbetaling af saldobeloebet, idet sammenslutningen nedsaetter sin opgoerelse af det samlede tilskudsbeloeb til 14 783 755 BFR (17). Den 28. november 1987 tilkendegiver Kommissionen i en skrivelse til de belgiske myndigheder, at anmodningen om udbetaling af saldobeloebet ikke er tilstraekkeligt underbygget. Den 9. december 1987 tilstiller de belgiske myndigheder Kommissionen de oplysninger, som er meddelt af IRI. Den 17. marts 1989 foretager Kommissionens tjenestegrene en revision paa stedet af den af IRI forelagte sag under tilstedevaerelse af en repraesentant for det belgiske Arbejdsministerium.

12. Den 6. november 1991 meddeler Kommissionen i skrivelse nr. 015036 det belgiske Arbejdsministerium, at det aendrede tilskud fra fonden vil andrage 25/197 af beloebet ifoelge anmodningen om udbetaling af saldobeloebet, dvs. 1 833 588 BFR. I skrivelsen hedder det desuden, at der under hensyntagen det udbetalte forskud skal tilbagebetales Kommissionen et beloeb paa 6 380 712 BFR (18). Den 15. november 1991 underrettes IRI af Arbejdsministeriet om denne skrivelse. Begrundelsen er foelgende: "[Kommissionen] er af den opfattelse, at de 172 personer, der har fulgt mindre end 100 timers uddannelse og vejledning, ikke kan erklaeres for uddannede" (19).

13. Den 2. december 1991 forespoerger IRI' s bestyrelse ministeriet, om man har haft lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 2950/83 (20). Ministeren svarer den 8. december 1991, at den revision, der blev foretaget paa stedet den 17. marts 1989, "med overordentlig stor sandsynlighed" har givet IRI og Kommissionens tjenestegrene lejlighed til i overvaerelse af repraesentanter for ministeriet at udveksle oplysninger vedroerende sagen (21).

14. Den 27. december 1991 anlaegger IRI her ved Domstolen sag med paastand om annullation af den beslutning, der indeholdes i Kommissionens skrivelse af 6. november 1991.

15. Efter sagsoegerens opfattelse boer denne beslutning annulleres, bl.a. fordi forskrifterne i artikel 6, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2950/83 ikke er overholdt, da det ikke af nogen af de skrivelser, der er udvekslet mellem Kommissionen og de belgiske myndigheder, fremgaar, at sidstnaevnte har haft lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger, foer der blev truffet beslutning om nedsaettelse af tilskuddet.

16. I modsaetning til, hvad Kommissionen haevder, er skrivelsen af 6. november 1991 ikke noget "udkast til beslutning". Skrivelsen refererer alene en beslutning. Herom vidner den maade, hvorpaa den er affattet: "Det aendrede tilskudsbeloeb fra fonden vil andrage 25/197 af tilskuddet ifoelge anmodningen om udbetaling af saldobeloebet ... dvs. 1 833 588 BFR. Efter fradrag af det til organisationen udbetalte forskud skal der tilbagebetales 6 380 712 BFR til Kommissionen" (22). Der er ikke tvivl om, at dette dokument var bestemt til at underrette projektlederen om, at han ikke ville faa udbetalt noget yderligere beloeb, og at Kommissionen kraevede tilbagebetaling af en del af forskuddet. Skrivelsen af 6. november 1991 havde retligt bindende virkninger og kunne derfor beroere sagsoegerens interesser gennem en aendring af hans retsstilling (23).

17. Det bemaerkes yderligere, at skrivelsen ikke blev efterfulgt af nogen dispositiv akt, som bevirkede, at man kunne anse naevnte skrivelse for at have forberedende karakter, og at Kommissionen ikke har paastaaet afvisning af annullationssoegsmaalet med den begrundelse, at det ikke er rettet mod en beslutning.

18. Er denne beslutning blevet truffet under overholdelse af artikel 6, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2950/83, hvorefter Kommissionen alene kan nedsaette et tilskud, der ikke er anvendt paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, efter at have givet den paagaeldende medlemsstat lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger?

19. Under proceduren for ydelse af faellesskabstilskud gennem fonden spiller medlemsstaten som naevnt en central rolle, idet den som obligatorisk bindeled mellem Kommissionen og de institutioner, der modtager tilskuddet, er den eneste talsmand over for fonden. Dette har Domstolen udtrykt saaledes i dommen EISS-sagen af 15. marts 1984 (24):

"... [med] naevnte fremgangsmaade [Den Europaeiske Socialfonds fremgangsmaade for finansiering] opstaar [der] finansielle forbindelser paa den ene side mellem Kommissionen og den paagaeldende medlemsstat og paa den anden side mellem denne medlemsstat og den institution, der modtager stoetten" (25).

20. Medlemsstaten er ikke paa nogen maade en passiv mellemmand. Den samfinansierer de godkendte foranstaltninger (26). Medlemsstaten bliver ansvarlig, idet den attesterer den faktiske og regnskabsmaessige rigtighed af oplysningerne i anmodningerne om udbetaling af saldobeloeb, og den kan ligeledes vaere forpligtet til at garantere en forsvarlig gennemfoerelse af uddannelsesforanstaltningerne (27). Yderligere er den "subsidiaert ansvarlig" for tilbagebetalingen af beloeb, som med urette er udbetalt af Kommissionen (28).

21. Medlemsstaten er saaledes direkte beroert af en beslutning om nedsaettelse af tilskuddet, der traeffes af Kommissionen, naar denne oensker at droefte og bestride en anmodning om udbetaling af saldobeloeb, som medlemsstaten paa den ene eller den anden maade er gaaet ind for (29).

22. Jeg skal her fremhaeve den saerlig alvorlige karakter af beslutninger om suspension, nedsaettelse eller bortfald af udbetalinger af tilskud.

23. Naar ansoegningen om tilskud ikke fuldt ud imoedekommes ved godkendelsesbeslutningen, kan projektlederen tilpasse den uddannelsesforanstaltning, som han agter at ivaerksaette, efter de betingelser og krav, som indeholdes i godkendelsesbeslutningen.

24. Derimod er situationen helt anderledes, naar Kommissionen ikke godkender anmodningen om udbetaling af saldobeloeb i sin endelige beslutning. Principielt har uddannelsesforanstaltningen fundet sted, og de hermed forbundne udgifter er blevet afholdt.

25. Naar der er tale om uddannelsesforanstaltninger, som naesten fuldt ud finansieres af offentlige midler eller faellesskabsmidler (30), kan de nedsaettelser, der foretages af fonden ° og i endnu hoejere grad krav om tilbagebetaling af en del af forskuddet ° vaere af en saadan beskaffenhed, at de bringer projektledernes stabilitet eller evne til at overleve oekonomisk i fare, idet disse som bekendt i visse tilfaelde, som f.eks. det foreliggende, har modtaget et forskud, der ikke overstiger 30% af de samlede omkostninger ved projektet (31).

26. Det er som foelge heraf uomgaengeligt noedvendigt, at den paagaeldende medlemsstat efter eventuelt at have kontaktet projektlederen, hvis eneste talsmand den jo er, saettes i stand til at droefte baade retsgrundlaget for og stoerrelsen af den paataenkte nedsaettelse.

27. Domstolen har saaledes udtalt:

"Da den paagaeldende medlemsstat har en central placering og paatager sig et betydeligt ansvar ved indgivelsen af ansoegninger om og kontrollen med tilskud til uddannelsesforanstaltninger, er dens mulighed for at fremkomme med sine bemaerkninger, foer der traeffes en endelig beslutning om nedsaettelse, en vaesentlig formforskrift, hvis tilsidesaettelse medfoerer, at den anfaegtede beslutning er ugyldig" (32).

28. Der skal saaledes ske en specifik hoering af medlemsstaten, hvis der agtes truffet beslutning om nedsaettelse eller bortfald af tilskud, og det saa vist som det ikke kraeves, at den fremkommer med sine bemaerkninger, saafremt der ikke er tale om nedsaettelse eller bortfald.

29. Denne hoering maa dog ikke forveksles med udveksling af skrivelser og oplysninger under proceduren til forberedelsen af sagen (33) eller i forbindelse med foranstaltningens gennemfoerelse, som har fundet sted i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2950/83.

30. Ganske vist foreskriver artikel 6, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2950/83 som naevnt af generaladvokat Tesauro i hans forslag til afgoerelse af sagen Funoc mod Kommissionen (34)

"ingen formel hoeringsprocedure" (35),

men en eller anden form for forudgaaende hoering skal have fundet sted.

31. Dette maa ganske saerlig vaere tilfaeldet, naar Kommissionen som i det foreliggende tilfaelde agter at nedsaette tilskuddene til 12,69% af de beloeb, hvorom der er anmodet, hvilket indebaerer ikke blot naegtelse af udbetaling af saldobeloebet, men tillige tilbagebetaling af en del af det tilskud, der er oppebaaret af projektlederen (36).

32. Intet af de fremlagte dokumenter viser, at der, foer den omtvistede beslutning blev truffet, er udvekslet skrivelser mellem Kommissionen og de belgiske myndigheder, der paa nogen maade kunne anses for en forudgaaende hoering af sidstnaevnte vedroerende spoergsmaalet om nedsaettelsen.

33. Det skal dog naevnes, at den revision paa stedet, som blev foretaget af Kommissionens tjenestegrene den 17. marts 1989, fandt sted i overvaerelse af en repraesentant for den belgiske administration.

34. Et udateret referat, der er betegnet som "fortroligt", vedroerende denne revision blev udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene (37). Der er intet bevis for, at det er blevet tilstillet parterne, og i retsmoedet erkendte Kommissionens repraesentant, at det ikke var tilfaeldet. Det foreslaas, at man kun tager kursusdeltagere, der har deltaget i over 100 timers uddannelse, i betragtning og nedsaetter fondens deltagelse i overensstemmelse hermed, dvs. til et beloeb paa 1 833 588 BFR. Det var noejagtig dette beloeb, der blev lagt til grund i den endelige beslutning af 6. november 1991.

35. Der findes ikke i sagen andre oplysninger, som viser, at dette beloeb blev fastsat og lagt til grund under revisionen, eller at den paagaeldende stats myndigheder har haft lejlighed til at reagere paa det paa stedet. Tvaertimod hedder det i referatet, at der "vil blive stillet forslag til GD V", altsaa til Kommissionen, om at fastsaette fondens tilskud til dette beloeb, men denne skulle, dersom den agtede at laegge det til grund, foerst traeffe sin beslutning efter hoering af de belgiske myndigheder.

36. Paa forespoergsel fra det sagsoegende selskabs advokat har det belgiske Arbejdsministerium gjort gaeldende, at revisionen paa stedet den 17. marts 1989 "med overordentlig stor sandsynlighed har givet Dem og Kommissionen lejlighed til i overvaerelse af en repraesentant for Arbejdsministeriet til at udveksle oplysninger vedroerende Deres sag" (38).

37. At udveksle oplysninger er én ting, men at give den paagaeldende medlemsstat mulighed for at forklare sig med hensyn til nedsaettelsen af det forventede tilskud er noget andet, og intet goer det muligt at konstatere, at staten er blevet hoert, foer beslutningen om nedsaettelse blev truffet (39).

38. Domstolen boer laegge ganske saerlig vaegt paa dette krav ° hvori jeg finder udtryk for retten til kontradiktion og varetagelse af egne interesser ° idet Domstolen heri vil finde en vaesentlig formforskrift, hvis overtraedelse kan tages i betragtning ex officio (40).

39. Det foelger heraf, at den anfaegtede beslutning om nedsaettelse boer annulleres, uden der er grund til at tage stilling til de oevrige anbringender, som er fremfoert af IRI.

40. Jeg gaar herefter over til sag C-199/91.

41. Den ikke-erhvervsdrivende sammenslutning Foyer culturel du Sart-Tilman (herefter benaevnt "Sart-Tilman"), som er i likvidation, indgiver til fonden elleve ansoegninger om tilskud til forskellige erhvervsuddannelsesforanstaltninger, som bl.a. er baseret paa nye former for teknologi. Disse ansoegninger (41) imoedekommes delvis af fonden.

42. Den 9. december 1988 meddeler det belgiske Arbejdsministerium fonden, at Sart-Tilman er traadt i likvidation og anmoder om standsning af alle udbetalinger (42).

43. Den 30. oktober 1989 viser en opgoerelse, som ifoelge Kommissionen er udarbejdet sammen med en repraesentant for ministeriet (43), en negativ saldo paa 1 096 053 BFR, som i december 1989 rettes til en positiv saldo paa 571 762 BFR i samtlige Sart-Tilman' s sager.

44. Den 18. oktober 1990 meddeler fonden de belgiske myndigheder (44) sin beslutning, hvori saldoen fastsaettes til sidstnaevnte beloeb, og myndighederne underretter likvidatorerne af Sart-Tilman herom den 7. juni 1991 (45).

45. I sin staevning af 31. juli 1991 har Sart-Tilman nedlagt paastand om annullation af denne beslutning og endvidere paastaaet Kommissionen tilpligtet at betale et beloeb paa 21 707 839 BFR, der efter sammenslutningens opfattelse udgoer det samlede saldobeloeb i foelgende seks sager: 84/3643/B6, 85/0186/B6, 85/0077/B4, 86/0274/B2, 87/0295/B2 og 87/0296/B2.

46. Som Kommissionen har bemaerket, boer sagen delvis afvises, idet en sag anlagt paa grundlag af traktatens artikel 173 alene kan angaa annullation af den anfaegtede retsakt. I tilfaelde af annullation har Kommissionen i medfoer af artikel 176 pligt til at gennemfoere de til dommens opfyldelse noedvendige foranstaltninger. Domstolen kan derfor ikke uden at traede i denne institutions sted under udoevelsen af de opgaver, som er henlagt til den ved forordning (EOEF) nr. 2950/83, og selv fastsaette det beloeb, Sart-Tilman eventuelt har til gode.

47. Sagen kan saaledes kun tages under paakendelse for saa vidt angaar paastanden om delvis annullation af Kommissionens ovennaevnte beslutning.

48. Det skal endvidere bemaerkes, at endnu en indsigelse, der tager sigter paa afvisning paa grund af foraeldelse, boer tages til foelge i sag 84/3643/B6.

49. Det projekt (46), som sidstnaevnte sag vedroerer, blev godkendt (47) af Kommissionen den 23. juli 1984 med et beloeb paa 31 000 000 BFR (26 035 096 BFR ifoelge sagsoegeren). Der blev udbetalt et forskud paa 9 300 000 BFR. Den 30. november 1988 (den 5.1.1989 ifoelge sagsoegeren) gav Kommissionen direkte projektlederen paalaeg om tilbagebetaling af et beloeb paa 926 513 BFR (48).

50. Da beslutningen af 18. oktober 1990 for saa vidt angaar denne sag er en akt, der bekraefter en tidligere beslutning, kan den saaledes ikke annulleres. Som foelge heraf er annullationssagen, der er anlagt den 28. juli 1991, anlagt for sent for saa vidt angaar denne beslutning.

51. I sag 86/0274/B2 har den sagsoegende sammenslutning i replikken (49) taget bekraeftende til genmaele over for Kommissionens paastand og erkender, at det saldobeloeb, der skal betales af denne, andrager 1 431 085 BFR, og ikke 2 753 907 BFR (50). Der er saaledes ikke laengere nogen tvist om dette punkt.

52. Tilbage staar at tage stilling til de af fonden trufne beslutninger i sagerne 85/0186/B6, 85/0077/B4, 87/0295/B2 og 87/0296/B2.

53. Som bemaerket ovenfor, fremgaar det af artikel 6, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2950/83, at Kommissionen foerst kan beslutte at nedsaette et tilskud, der ikke anvendes paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, efter at have givet den paagaeldende medlemsstat lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger.

54. Er naevnte forskrift overholdt af Kommissionen i disse fire sager?

55. Kommissionen har ganske rigtigt under gennemgangen af et vist antal anmodninger om udbetaling af saldobeloeb set sig foranlediget til at anmode om supplerende oplysninger gennem de nationale myndigheder, foer den traf sin beslutning vedroerende det skyldige saldobeloeb (51).

56. Disse anmodninger ° hvori der intet naevnes om nedsaettelse eller bortfald af tilskud ° kan ikke erstatte den hoering, som skal foretages i medfoer af artikel 6, stk. 1 (52).

57. Efter to anmodninger af 31. maj og 10. juni 1988 (53) fra det belgiske Udenrigsministerium meddelte fonden ved skrivelse af 30. juni 1988 (54) klart den belgiske administration, at den havde til hensigt at nedsaette visse tilskud, bl.a. i sag 85/0077/B4. Grundene hertil var klart angivet i skrivelsen (manglende overholdelse af betingelser i godkendelsesbeslutningen). Denne sag havde desuden allerede vaeret genstand for udveksling af skrivelser mellem Kommissionen og Arbejdsministeriet, som havde givet anledning til, at sidstnaevnte anerkendte, at en del af udgifterne ikke var tilskudsberettigede (55).

58. Det foelger heraf, at forskrifterne i artikel 6 i forordning (EOEF) nr. 2950/83 er iagttaget i denne sag, som jeg skal vende tilbage til under behandlingen af realiteten.

59. Dette gaelder efter min opfattelse ikke i sagerne 85/0186/B6, 87/0295/B2 og 87/0296/B2.

60. Jeg gaar over til den foerste af disse sager. Ansoegningen var indgivet af Regionen Wallonien gennem det belgiske Arbejdsministerium og blev godkendt med et beloeb paa 18 000 000 BFR ved fondens beslutning C 85/937 (56). Der blev udbetalt et forskud paa 5 400 000 BFR. Fonden kraevede yderligere oplysninger (57), som blev tilstillet den den 23. november 1988 af Arbejdsministeriet (58). Ved en gennemgang af disse bilag konstaterede sagsbehandleren i Kommissionen en alvorlig forsoemmelighed i regnskabsfoeringen i sagen (59). I sin debetopgave (60) anfoerte fonden et negativt saldobeloeb paa 5 400 000 BFR, hvilket betoed, at den kraevede fuld tilbagebetaling af forskudsbeloebet.

61. Det kan ikke konstateres af noget bilag i sagen, at den paagaeldende medlemsstat har haft lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger om dette fuldstaendige bortfald af Faellesskabets tilskud. Begrundede kommentarer til denne sag blev i oevrigt fremsat af ministeriet for Regionen Wallonien efter meddelelsen af beslutningen (61).

62. Til grund for sag 87/0295/B2 ligger en ansoegning om tilskud (62), der blev godkendt med et beloeb paa 6 305 005 BFR ved Kommissionens beslutning C 87/0670 af 31. marts 1987 (63). Der blev udbetalt et forskud paa 3 152 502 BFR. Saldobeloebet for Faellesskabets tilskud androg ifoelge projektlederen 1 535 019 BFR (64). Fonden nedsatte uden begrundelse dette beloeb til 1 331 015 BFR (65).

63. Intet i sagen viser, at den paagaeldende medlemsstat har haft lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger, foer beslutningen om nedsaettelse blev truffet (66).

64. Endelig blev ansoegningen om tilskud i sag 87/0296/B2 (67) godkendt med et beloeb paa 5 707 392 BFR ved Kommissionens beslutning C 87/0670 af 31. marts 1987 (68). Der blev udbetalt et forskud paa 2 853 696 BFR (69). Den for projektet ansvarlige opgjorde det af fonden skyldige saldobeloeb til 1 880 263 BFR (70). Fonden fastsatte beloebet til 1 667 815 BFR (71) med den begrundelse, at betingelsen om en uddannelse paa mindst 200 timer ikke var opfyldt.

65. Ej heller her findes der noget bilag i sagen, som beviser, at den paagaeldende medlemsstat er blevet hoert, foer beslutningen om nedsaettelsen af tilskuddet blev truffet (72).

66. Kort sagt boer beslutningen af 18. oktober 1990, for saa vidt den vedroerer sagerne 85/0186/B6, 87/0295/B2 og 87/0296/B2, annulleres paa grund af tilsidesaettelse af artikel 6, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2950/83.

67. Jeg skal til overmaal naevne, at

"en beslutning om nedsaettelse af stoette klart skal angive de grunde, der medfoerer nedsaettelsen af stoetten i forhold til det oprindeligt bevilgede beloeb" (73),

til forskel fra Kommissionens beslutninger vedroerende den oprindelige ansoegning om tilskud.

68. Men naar man betragter de fremlagte dokumenter, er begrundelsen for de nedsaettelser, der er sket i sagerne 87/0295/B2 og 87/0296/B2, aldrig blevet tilkendegivet den paagaeldende medlemsstat og projektlederen.

69. For saa vidt angaar de to sager foelger det heraf, at beslutningen af 18. oktober 1990 ligeledes er ugyldig paa grund af manglende begrundelse.

70. Jeg vender nu tilbage til sag 80/0077/B4 og skal undersoege, om de foretagne nedsaettelser var berettigede.

71. Ansoegningen om tilskud (74) blev godkendt af fonden ved to beslutninger af 19. juni 1985 (7 337 241 BFR) og 23. december 1985 (7 000 000 BFR) (75). Tilskuddene fra Faellesskabet skulle ifoelge sagsoegeren andrage i alt 13 758 080 BFR. Under hensyn til et forskud paa 7 168 620 BFR skulle saldobeloebet have andraget 6 589 460 BFR.

72. Fonden ° der stiltiende anerkender udgifter paa 5 144 154 BFR (76) ° kraevede det for meget udbetalte beloeb paa 2 024 466 BFR tilbagebetalt af sagsoegeren med foelgende begrundelse: "nedsaettelse af antallet af personer, der ikke var langtidsledige" (77).

73. Kommissionen goer gaeldende, at foranstaltningen kun kunne vedroere langtidsledige, der var mindst 25 aar, mens den sagsoegende sammenslutning goer gaeldende, at ansoegningen vedroerte uddannelse af langtidsledige uden hensyn til disses alder.

74. Det er her tilstraekkeligt at konstatere, at det i afsnit 5 i den af Sart-Tilman indgivne ansoegning udtrykkeligt hed: "Foranstaltningen vedroerer personer fra 25 aar og derover", idet rubrikken for unge under 25 aar ikke er afkrydset (78).

75. Det er saaledes med rette ° og med udtrykkelig begrundelse ° at fonden har udelukket personer, der ikke opfyldte betingelserne ifoelge godkendelsen, dvs. tolv deltagere (79) ved beregningen af tilskuddet.

76. Sart-Tilman' s paastand om annullation boer herefter forkastes som ubegrundet.

77. Som foelge heraf fremsaetter jeg foelgende forslag til afgoerelse:

I. For saa vidt angaar sag C-334/91:

1) Den anfaegtede beslutning annulleres.

2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.

II. For saa vidt angaar sag C-199/91,

1) Sagen afvises, for saa vidt angaar paastandene om

° at Kommissionen tilpligtes at betale 21 707 839 BFR, og

° at Kommissionens beslutning vedroerende sag 84/3643/B6 annulleres.

2) Den anfaegtede beslutning annulleres for saa vidt angaar sagerne 85/0186/B6, 87/0295/B2 og 87/0296/B2.

3) I oevrigt frifindes sagsoegte.

4) Omkostningerne betales af parterne med halvdelen hver.

(*) Originalsprog: fransk.

(1) ° Vedroerende Den Europaeiske Socialfonds opgaver (EFT L 289, s. 38).

(2) ° Vedroerende gennemfoerelse af afgoerelse 83/516/EOEF om Den Europaeiske Socialfonds opgaver (EFT L 289, s. 1).

(3) ° Vedroerende forvaltningen af Den Europaeiske Socialfond (EFT L 377, s. 1).

(4) ° Sagerne C-157/90, C-181/90 og C-189/90, Sml. 1992, I, s. 3525. Jf. saerlig punkt 3-21 i mit forslag til afgoerelse.

(5) ° Traktatens artikel 124, stk. 1.

(6) ° Afgoerelse 83/516/EOEF, artikel 1, stk. 2.

(7) ° Ibidem, artikel 3, stk. 1 og 2.

(8) ° Forordning (EOEF) nr. 2950/83, artikel 5, stk. 1 og 2.

(9) ° Ibidem, artikel 5, stk. 4.

(10) ° Ibidem, artikel 7.

(11) ° Ibidem, artikel 6, stk. 1.

(12) ° Ibidem, artikel 6, stk. 2.

(13) ° Bilag 2 til staevningen.

(14) ° Bilag 3.

(15) ° Bilag 7.

(16) ° Bilag 8.

(17) ° Bilag 9.

(18) ° Bilag 1.2.

(19) ° Bilag 1.1 og 1.2.

(20) ° Bilag 12.

(21) ° Bilag 13.

(22) ° Fondens skrivelser med underretning om beslutninger af denne art affattes saedvanligvis paa denne maade. Jf. punkt 43 i mit forslag til afgoerelse af 25.2.1992 i ovennaevnte sager vedroerende Infortec (sag C-157/90), Consorgan (sag C-181/90) og Cipeke (sag C-189/90).

(23) ° Jf. dom af 11.11.1981, sag 60/81, IBM mod Kommissionen, Sml. s. 2639, praemis 8 og 9.

(24) ° Sag 310/81, Sml. s. 1341. Dommen er afsagt under ordningen af 1977.

(25) ° Praemis 15.

(26) ° Tilskuddet fra fonden kan kun undtagelsesvis overstige det oekonomiske tilskud, den paagaeldende medlemsstats offentlige myndigheder yder (artikel 5 i afgoerelse 83/516/EOEF).

(27) ° Jf. artikel 2, stk. 2, i afgoerelse 83/516/EOEF, og tillige dom af 7.5.1991, sag C-291/89, Interhôtel, Sml. I, s. 2257, praemis 16.

(28) ° Artikel 6, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 2950/83.

(29) ° Jf. punkt 13 i mit forslag til afgoerelse i ovennaevnte sager vedroerende Infortec, Consorgan og Cipeke.

(30) ° Jf. bilaget til Kommissionens afgoerelse 83/516/EOEF, erklaering vedroerende artikel 5, stk. 1.

(31) ° Jf. punkt 81 og 82 i mit forslag til afgoerelse af ovennaevnte sager vedroerende Infortec, Consorgan og Cipeke.

(32) ° Ovennaevnte dom i Interhôtel-sagen, praemis 17, min fremhaevelse.

(33) ° Jf. f.eks. anmodningen om oplysninger af 20.11.1987 (bilag 3 til Kommissionens svarskrift), der ikke omhandler nedsaettelse af tilskuddet.

(34) ° Dom af 11.10.1990, sag C-200/89, Sml. I, s. 3669, punkt 7 i forslaget til afgoerelse.

(35) ° Min fremhaevelse.

(36) ° Der var godkendt 27 381 000 BFR. Den saldo, hvorom der anmodedes om udbetaling, var 14 448 667 BFR, og den korrigerede saldo androg 1 833 588 BFR. Under hensyn til det allerede udbetalte forskud skulle der ske tilbagebetaling til Kommissionen af 6 380 712 BFR (jf. Kommissionens skrivelse af 6.11.1991, bilag 1.2 til staevningen).

(37) ° Bilag II til svarskriftet.

(38) ° Bilag 13 til staevningen.

(39) ° Den belgiske regering har ikke besvaret et spoergsmaal fra Kommissionen om, hvorvidt den var blevet hoert efter reglerne i artikel 6, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2950/83.

(40) ° Ovennaevnte dom i sagen Interhôtel, praemis 14.

(41) ° Opregnet paa s. 2 i staevningen.

(42) ° Bilag 7.6 til svarskriftet.

(43) ° Ibidem, bilag 7.7.

(44) ° S. 104 og 25 i bilaget til staevningen.

(45) ° S. 20 i bilaget til staevningen.

(46) ° Ansoegningen om tilskud, s. 29 i bilaget til staevningen.

(47) ° Godkendelsesbeslutningen, bilag 1.1 til svarskriftet.

(48) ° Bilaget til staevningen, s. 24.

(49) ° S. 8.

(50) ° Jf. staevningen, s. 7.

(51) ° Jf. f.eks. bilag 1 til duplikken.

(52) ° I oevrigt fremgaar det ikke paa nogen maade af opgoerelsen af 30.10.1989 (bilag 7.7 til svarskriftet), at den paagaeldende medlemsstat er blevet hoert.

(53) ° Bilag 7.1 til svarskriftet.

(54) ° Ibidem, bilag 3.9 og 7.2.

(55) ° Jf. Kommissionens skrivelser af 12.1.1987 og det belgiske ministeriums skrivelser af 11.3.1987, der er fremlagt som bilag til duplikken (jf. ligeledes bilag 3.6 og 3.7 til svarskriftet).

(56) ° Bilag 2.1 til svarskriftet.

(57) ° Skrivelse af 25.9.1988, bilag 2.2 til svarskriftet.

(58) ° Bilag 2.4 til svarskriftet og s. 111 i bilaget til staevningen.

(59) ° Notat i sagen af 6.11.1989, bilag 2.5 til svarskriftet.

(60) ° S. 22 og 115 i bilaget til staevningen. Begrundelsen var: De anfoerte svar er utilstraekkelige. Anmodninger om yderligere oplysninger fremsat den 23.9.1988.

(61) ° S. 110 i bilaget til staevningen.

(62) ° Bilaget til staevningen, s. 53.

(63) ° Bilag 5 til svarskriftet.

(64) ° Bilag 3 til replikken.

(65) ° Staevningen, s. 2, og s. 25 i bilaget til denne.

(66) ° I fondens skrivelse af 30.6.1988 (bilag 7.2 til svarskriftet) tages der ikke stilling til denne sag. Pr. denne dato var ansoegningen om udbetaling endnu ikke kommet frem til den.

(67) ° Bilaget til staevningen, s. 72.

(68) ° Bilag 7 til svarskriftet.

(69) ° Jf. bilag 4 til replikken.

(70) ° Staevningen, s. 8, bilag 6 til svarskriftet og bilag 2 til Kommissionens besvarelse af Domstolens spoergsmaal.

(71) ° Bilaget til staevningen, s. 25.

(72) ° I fondens skrivelse af 30.6.1988 (bilag 7.2 til svarskriftet) tages der ikke stilling til denne sag. Pr. denne dato var ansoegningen om udbetaling endnu ikke kommet frem til den.

(73) ° Praemis 18 i ovennaevnte dom af 4.6.1992, Cipeke.

(74) ° S. 43 i bilaget til staevningen og bilag 3.1 til svarskriftet.

(75) ° Jf. bilag 3.4 til svarskriftet.

(76) ° Jf. bilag 3.11 til svarskriftet.

(77) ° S. 21 i bilaget til staevningen.

(78) ° Jf. note 69 ovenfor.

(79) ° Jf. sagsnotatet af 17.9.1991, bilag 3.11 til svarskriftet.