Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikation – elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester – forsyningspligt og brugernes rettigheder – direktiv 2002/22

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22, art. 5, stk. 1, og art. 25, stk. 2)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikation – behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor – direktiv 2002/58

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58, 39. betragtning og art. 12)

Sammendrag

1. Artikel 25, stk. 2, i direktiv 2002/22 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse, der pålægger virksomheder, som tildeler telefonnumre til slutbrugere, en pligt til ikke blot at stille oplysninger om egne abonnenter, men også de oplysninger om tredjemænds abonnenter, som de er i besiddelse af, til rådighed for virksomheder, hvis virksomhed består i at udbyde offentligt tilgængelige nummeroplysningstjenester og nummerfortegnelser.

For det første er artikel 25, stk. 2, i direktiv 2002/22 en del af direktivets kapitel IV om slutbrugeres interesser og rettigheder. Dette direktiv fastsætter imidlertid ikke en fuldstændig harmonisering af forhold vedrørende forbrugerbeskyttelse.

For det andet har den nævnte artikel 25, stk. 2, til formål at sikre overholdelsen af den pligt, der i medfør af direktivets artikel 5, stk. 1, påhviler medlemsstaterne til at sikre, at mindst én udtømmende nummerfortegnelse og mindst én udtømmende nummeroplysningstjeneste er tilgængelig for alle slutbrugere. Eftersom der er tale om et minimumskrav, som medlemsstaterne skal overholde, kan de i princippet fortsat frit vedtage mere vidtgående bestemmelser med henblik på at lette nye virksomheders adgang til markedet for nummeroplysningstjenester og nummerfortegnelser.

(jf. præmis 41, 42 og 47 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 12 i direktiv 2002/58 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse, der pålægger en virksomhed, som offentliggør offentlige nummerfortegnelser, en pligt til at videregive de personoplysninger om andre telefonitjenesteudbyderes abonnenter, som den er i besiddelse af, til en anden virksomhed, hvis virksomhed består i at offentliggøre en trykt eller elektronisk nummerfortegnelse, eller at gøre sådanne fortegnelser tilgængelige via oplysningstjenester, uden at en sådan videregivelse er betinget af et fornyet samtykke fra abonnenterne, for så vidt som, for det første, disse abonnenter, inden deres oplysninger første gang blev medtaget i en offentlig nummerfortegnelse, var blevet underrettet om formålet med fortegnelsen og om den omstændighed, at disse oplysninger kunne meddeles til en anden telefonitjenesteudbyder, og, for det andet videregivelsen af de nævnte oplysninger er underlagt den betingelse, at oplysningerne efter deres fremsendelse ikke kan anvendes til andre formål end dem, der lå til grund for deres indsamling med henblik på den første offentliggørelse.

I denne forbindelse vedrører samtykket fra abonnenten i henhold til artikel 12, stk. 2, formålet med offentliggørelsen af personoplysningerne i en offentlig nummerfortegnelse, og ikke identiteten på udbyderen af en bestemt fortegnelse, således at abonnenten ikke råder over en ret til at træffe en selektiv beslutning til fordel for visse udbydere af offentligt tilgængelige nummeroplysningstjenester og nummerfortegnelser. Eftersom det er selve offentliggørelsen af personoplysninger i en nummerfortegnelse med et særligt formål, der kan være til ugunst for en abonnent, følger heraf, at når abonnenten har givet samtykke til, at den pågældendes oplysninger offentliggøres i en nummerfortegnelse med et særligt formål, vil den pågældende i almindelighed ikke have interesse i at modsætte sig offentliggørelsen af de samme oplysninger i en lignende nummerfortegnelse. Endvidere fremgår det af 39. betragtning til direktivet, at der kræves et fornyet samtykke fra abonnenten, hvis den part, der har indsamlet oplysninger fra abonnenten eller fra den tredjemand, som oplysningerne er sendt til, ønsker at anvende oplysningerne til andre formål.

(jf. præmis 61, 62, 64, 65 og 67 samt domskonkl. 2)