ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 30. september 1997. - Instituto Europeu de Formação Profissional Ldª mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Den Europæiske Socialfond - Nedsættelse af et finansielt tilskud - Annullationssøgsmål - Frist - Afvisning. - Sag T-151/95.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01541



Sammendrag



Nøgleord

1 Socialpolitik - Den Europaeiske Socialfond - tilskud til finansiering af uddannelsesforanstaltninger - nedsaettelse af et oprindeligt bevilget tilskud - Kommissionens enekompetence - medlemsstaternes indtraeden i Kommissionens rettigheder i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 2950/83 - genstand

(Raadets forordning nr. 2950/83, art. 6, stk. 1 og 2)

2 Annullationssoegsmaal - frister - begyndelsestidspunkt - retsakt, der hverken er offentliggjort eller meddelt sagsoegeren - noejagtigt kendskab til indhold og begrundelse - pligt til at anmode om oplysning om retsaktens fulde ordlyd inden for en rimelig frist efter opnaaelse af kendskab til dens eksistens

(EF-traktaten, art. 173, stk. 5)

Sammendrag

3 Selv om enhver national myndighed, der har befoejelser vedroerende finansiering af Den Europaeiske Socialfonds foranstaltninger, i forbindelse med en ansoegning om udbetaling af saldobeloeb med hjemmel i artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 2950/83 om gennemfoerelse af afgoerelse 83/516 om fondens opgaver kan foreslaa en nedsaettelse af et tilskud, der er ydet af fonden, er det imidlertid Kommissionen, der tager stilling til ansoegninger om udbetaling af saldobeloeb, og det er den og den alene, der har befoejelse til at nedsaette et tilskud i medfoer af artikel 6, stk. 1, i den ovennaevnte forordning. Det foelger heraf, at Kommissionen i forhold til modtageren af tilskuddet ifalder det retlige ansvar for beslutningen om at nedsaette tilskuddet, uanset om den nationale myndighed har indstillet, at der skete en saadan nedsaettelse.

I oevrigt omfatter den i forordningens artikel 6, stk. 2, omhandlede indtraedelse overhovedet ikke befoejelsen efter artikel 6, stk. 1, til at nedsaette et tilskud fra Den Europaeiske Socialfond, men omfatter alene Faellesskabets rettigheder ved tilbagesoegning af forskud, der er udbetalt med urette, hvorfor en saadan indtraeden noedvendigvis forudsaetter en forudgaaende beslutning fra Kommissionen om nedsaettelse af tilskuddet.

4 Naar en retsakt ikke er offentliggjort eller meddelt, kan fristen for anlaeggelse af et annullationssoegsmaal til proevelse af den foerst loebe fra det tidspunkt, hvor den beroerte tredjemand faar noejagtigt kendskab til indholdet af og begrundelsen for den paagaeldende retsakt, hvorved det ganske vist er en forudsaetning, at han inden for en rimelig frist, efter at han har faaet kendskab til retsakten, anmoder om ordlyden af den paagaeldende retsakt i sin helhed.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 18. juli 1997. - Nutria AE mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Tilslag vedrørende levering af gratis olivenolie til befolkningerne i Georgien og Armenien - Angivelig skade for tilslagsmodtageren som følge af den af Kommissionen udpegede transportvirksomheds forsinkede afhentning af olivenolien - Søgsmål angående ansvar uden for kontraktforhold - Spørgsmålet, om den forpligtelse for Kommissionen, der ligger til grund for søgsmålet, udspringer af et kontraktforhold - Manglende voldgiftsbestemmelse i henhold til EF-traktatens artikel 181 - Åbenbart manglende kompetence for Retten. - Sag T-180/95.



Samling af Afgørelser 1997 side II-01317



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - erstatningssoegsmaal - Kommissionens manglende opfyldelse af forpligtelser over for tilslagsmodtagerne inden for rammerne af foedevarehjaelp - kontraktmaessigt grundlag - voldgiftsbestemmelse - foreligger ikke - Faellesskabets retsinstanser ikke kompetente

(EF-traktaten, art. 178, 181 og 183)

Sammendrag

Under en tvist mellem Kommissionen og en tilslagsmodtager vedroerende foedevarehjaelp til tredjelande har det erstatningskrav, der rettes mod institutionen med henvisning til, at denne ikke har opfyldt sin forpligtelse til at sikre, at den transportvirksomhed, som den havde udpeget, overtog varerne inden for den frist, der var fastsat i EF-bestemmelserne samt aftalt mellem tilslagsmodtageren og Kommissionen, kontraktmaessigt grundlag. Foedevarehjaelpen gennemfoeres i henhold til kontrakter mellem Kommissionen og tilslagsmodtagerne, saaledes at det ansvar, Faellesskabet kan ifalde som foelge af tilrettelaeggelsen af leveringen, ogsaa er kontraktmaessigt.

Det foelger heraf, at naar der ikke foreligger en voldgiftsbestemmelse i traktatens artikel 181's forstand, er Retten, naar der er anlagt sag om erstatning uden for kontraktforhold paa grundlag af traktatens artikel 178, aabenbart inkompetent til at traeffe afgoerelse i realiteten i en sag om erstatning inden for kontraktforhold. I modsat fald ville Retten udvide sin doemmende myndighed til andre tvister end dem, som udtoemmende er forbeholdt dens afgoerelse i traktatens artikel 183, der netop tildeler de nationale retter en almindelig kompetence til at paakende soegsmaal, hvori Faellesskabet er part.
61995B0145

Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 28. maj 1997. - Proderec - Formação de Desenvolvimento de Recursos Humanos ACE mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Annullationssøgsmål - Tilbagetrækning af den anfægtede retsakt under sagens gang - Stillingtagen til sagen ufornøden. - Sag T-145/95.



Samling af Afgørelser 1997 side II-00823
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 7. marts 1997. - Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Intervention. - Sag T-184/95.



Samling af Afgørelser 1997 side II-00351



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - intervention - personer med berettiget interesse - sag angaaende erstatning for et tab, der angiveligt er foraarsaget af faellesskabsretlige regler - virksomhed, hvis situation kan sammenlignes med sagsoegerens i hovedsagen, men som goer et forskelligt tab gaeldende - indirekte interesse i sagens udfald - interventionsbegaering ikke taget til foelge

(EF-statutten for Domstolen, art. 37, stk. 2, og Rettens procesreglement, art. 115)

Sammendrag

Begrebet en berettiget interesse i sagens udfald i henhold til artikel 37, stk. 2, i statutten for Domstolen skal forstaas som en umiddelbar interesse i, hvilken afgoerelse der traeffes med hensyn til paastandene i staevningen, naar der under et erstatningssoegsmaal fremsaettes en interventionsbegaering af en virksomhed, hvis interesse bestaar i at varetage sine egne interesser, der, uanset at de kan sammenlignes med sagsoegerens i hovedsagen, ikke desto mindre er forskellige herfra, for saa vidt som de krav, de to selskaber agter at goere gaeldende mod Faellesskabet, vedroerer forskellige tab.

En interventionsbegaering, indgivet af en virksomhed i anledning af en sag om erstatning for et tab, som en anden virksomhed har lidt som foelge af en faellesskabsforordning, kan ikke tages til foelge, naar virksomheden alene godtgoer at have en indirekte interesse i afgoerelsen som foelge af lighedspunkter mellem de foreliggende situationer.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) den 24. januar 1997. - Association européenne des fabricants d'engrais mod Rådet for Den Europæiske Union. - Antidumpingtold - Anmodning om fravigelse af sprogordningen. - Sag T-121/95.



Samling af Afgørelser 1997 side II-00087



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - sprogordning - fravigelser - betingelser

(Rettens procesreglement, art. 35, stk. 2)

Sammendrag

Ifoelge procesreglementets artikel 35, stk. 2, litra b), kan Retten efter anmodning fra en af parterne tillade, at der helt eller delvis anvendes et andet sprog end processproget. Da hovedreglen om, at kun processproget maa anvendes under sagen, imidlertid herved fraviges, skal anmodningen herom vaere stoettet paa udfoerlige og specielle grunde, navnlig naar den fremsaettes af sagsoegeren.

Disse betingelser er imidlertid ikke opfyldt, naar anmodningen om tilladelse til at afgive mundtlige indlaeg paa et andet sprog end processproget fremsaettes af sagsoegeren, og naar den eneste begrundelse herfor er, at sagsoegerens advokater har dette andet sprog som modersmaal, og det ikke godtgoeres, at dette forhold var uforudsigeligt paa det tidspunkt, da sagsoegeren indgav staevningen og dermed valgte processproget.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 10. december 1996. - Atlanta Handelsgesellschaft Harder & Co. GmbH og Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Fælles markedordning - Bananer - Annullationssøgsmål - Afvisning. - Sag T-18/95.



Samling af Afgørelser 1996 side II-01669



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - forordning om forhoejelse af toldkontingentet for indfoersel af bananer til fordel for erhvervsdrivende, der er ramt af en naturkatastrofe

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4; Kommissionens forordning nr. 2791/94)

Sammendrag

Det soegsmaal med paastand om annullation af forordning nr. 2791/94 - om ekstraordinaer tildeling af en supplerende maengde til importtoldkontingentet for bananer for 1994 som foelge af stormen Debbie - der er anlagt af erhvervsdrivende, som udoever virksomhed inden for banansektoren, kan ikke antages til realitetsbehandling.

For det foerste er forordningen nemlig en normativ retsakt af generel raekkevidde. Den har til formaal at afhjaelpe foelgerne af en naturkatastrofe og opfylder den faelles landbrugspolitiks formaal, nemlig stabilisering af markedet og opretholdelse af rimelige priser for leverancer af bananer til forbrugerne, og de erhvervsdrivende, som den supplerende maengde er fordelt mellem, defineres objektivt paa grundlag af de skader, der er forvoldt af den storm, som de har vaeret ofre for.

For det andet bemaerkes, at selv om den omstaendighed, at en retsakt har normativ karakter, ikke udelukker, at den kan beroere nogle af de paagaeldende erhvervsdrivende individuelt som omhandlet i traktatens artikel 173, stk. 4, gaelder dette ikke den omtvistede forordning. I denne forbindelse er den omstaendighed, at sagsoegerne tilhoerer en lukket kreds af erhvervsdrivende, som paa grund af den type leverancer, som de foretager paa faellesskabsmarkedet, ikke har haft adgang til det supplerende kontingent, ikke tilstraekkelig til at karakterisere dem i forhold til enhver anden person, idet de befinder sig i samme situation som alle andre erhvervsdrivende, uanset hvilken kategori de tilhoerer, som heller ikke har haft adgang til dette kontingent, fordi de ikke er blevet ramt af stormen, og i oevrigt har forordningen ikke haft nogen indflydelse paa de maengder bananer, som blev tildelt dem, og har heller ikke beroert deres saerlige interesser.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 26. november 1996. - Hedwig Kuchlenz-Winter mod Europa-Parlamentet. - Passivitetssøgsmål - Tidligere tjenestemænd - Social sikring - Formaliteten. - Sag T-164/95.



Samling af Afgørelser 1996 side II-01593



Sammendrag



Nøgleord

Passivitetssoegsmaal - passivitetens ophoer foer sagens anlaeg - afvisning

(EF-traktaten, art. 175)

Sammendrag

Betingelserne for at realitetsbehandle et passivitetssoegsmaal, saaledes som de fremgaar af traktatens artikel 175, er ikke opfyldt, naar den sagsoegte institution har efterkommet opfordringen til at handle efter udloebet af fristen paa to maaneder, der fremgaar af stk. 2 i den naevnte artikel, men foer soegsmaalets anlaeg.

Den omstaendighed, at denne stillingtagen fra institutionens side ikke tilfredsstiller sagsoegeren, er uden betydning, idet artikel 175 sigter til passivitet gennem undladelse af at traeffe afgoerelse eller tage stilling og ikke til vedtagelsen af en anden retsakt end den, som de beroerte parter maatte oenske eller anse for noedvendig.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 26. november 1996. - Hedwig Kuchlenz-Winter mod Rådet for Den Europæiske Union. - Passivitetssøgsmål - Tidligere tjenestemænd - Social sikring - Formaliteten. - Sag T-167/95.



Samling af Afgørelser 1996 side II-01607



Sammendrag



Nøgleord

1 Passivitetssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - anmodning om udstedelse af retsakt - forordning - afvisning

(EF-traktaten, art. 175, stk. 3)

2 Passivitetssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - undladelser, der kan vaere genstand for soegsmaal - Raadets undladelse af at anmode Kommissionen om at forelaegge det forslag til aendring af tjenestemandsvedtaegten - afvisning

(EF-traktaten, art. 152 og 175)

Sammendrag

3 Et soegsmaal, der er anlagt af en fysisk eller juridisk person i henhold til traktatens artikel 175, maa afvises, saafremt det eneste retsmiddel, som havde kunnet imoedekomme opfordringen til den paagaeldende institution, havde vaeret en forordning, idet en saadan hverken paa grund af sin form eller sin art kan betegnes som en retsakt, for hvilken en saadan person kan vaere adressat i artikel 175, stk. 3's forstand.

Selv om det antages, at en borger over for en institution kan goere gaeldende, at den har undladt at udstede en retsakt, som han ikke ville vaere adressat for, men som ville beroere ham umiddelbart og individuelt, hvis den blev udstedt, skal sagen afvises, hvis sagsoegeren ikke kan godtgoere at befinde sig i en saadan situation i forhold til den paagaeldende retsakt.

4 Et passivitetssoegsmaal, som anlaegges af en fysisk eller juridisk person, skal afvises, naar der er nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Raadet i strid med traktatens artikel 152 har undladt at traeffe afgoerelse ved ikke at anmode Kommissionen om at forelaegge det forslag til aendring af tjenestemandsvedtaegten, da Raadet paa dette omraade raader over en vid skoensbefoejelse.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 26. november 1996. - Hedwig Kuchlenz-Winter mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Passivitetssøgsmål - Tidligere tjenestemænd - Social sikring - Formaliteten. - Sag T-226/95.



Samling af Afgørelser 1996 side II-01619



Sammendrag



Nøgleord

Passivitetssoegsmaal - passivitetens ophoer foer sagens anlaeg - afvisning

(EF-traktaten, art. 175)

Sammendrag

Betingelserne for at realitetsbehandle et passivitetssoegsmaal, saaledes som de fremgaar af traktatens artikel 175, er ikke opfyldt, naar den sagsoegte institution har efterkommet opfordringen til at handle efter udloebet af fristen paa to maaneder, der fremgaar af stk. 2 i den naevnte artikel, men foer soegsmaalets anlaeg.

Den omstaendighed, at denne stillingtagen fra institutionens side ikke tilfredsstiller sagsoegeren, er uden betydning, idet artikel 175 sigter til passivitet gennem undladelse af at traeffe afgoerelse eller tage stilling og ikke til vedtagelsen af en anden retsakt end den, som de beroerte parter maatte oenske eller anse for noedvendig.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - staevning - formkrav - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - staevning med paastand om erstatning for skade forvoldt af en faellesskabsinstitution - manglende oplysninger om det lidte tab og aarsagsforbindelse - afvisning - kan ikke afhjaelpes ved en anmodning om, at der udmeldes en syns- og skoensmand med henblik paa opgoerelsen af det oekonomiske tab

[EF-statutten for Domstolen, art. 19; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), art. 64, stk. 2, litra b) og c), og art. 65, litra d)]

Sammendrag

I henhold til artikel 19 i EF-statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal staevninger indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse krav kan ikke anses for opfyldt, naar der i en staevning, hvori der nedlaegges paastand om erstatning for skade forvoldt af en faellesskabsinstitution, ikke er nogen oplysninger for saa vidt angaar karakteren af den paastaaede skade eller er redegjort for, hvorledes den paastaaede skade kan vaere paafoert ved den sagsoegte institutions anfaegtede adfaerd.

Den fuldstaendige mangel paa oplysninger kan ikke anses for afhjulpet ved, at der i staevningen anmodes om, at der udmeldes en syns- og skoensmand med henblik paa opgoerelsen af det oekonomiske tab, der kraeves erstattet. En saadan anmodning kan ikke imoedekommes, for saa vidt den gaar ud paa, at der foranstaltes bevisoptagelse i henhold til procesreglementets artikel 65, litra d), idet det er en forudsaetning herfor, at der er en fremstilling af de faktiske omstaendigheder, for hvilke der skal foeres bevis, hvilket netop mangler i staevningen. Endvidere kan anmodningen heller ikke imoedekommes, for saa vidt den gaar ud paa, at der traeffes bestemmelse om en foranstaltning med henblik paa sagens tilrettelaeggelse som omhandlet i procesreglementets artikel 64, stk. 2, litra b) og c), idet formaalet med anmodningen hverken er at afklare de punkter, paa hvilke der er behov for bevisoptagelse, at praecise indholdet af parternes paastande eller at afklare, hvilke spoergsmaal der er omtvistede mellem parterne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Passivitetssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - undladelser, der kan vaere genstand for soegsmaal - undladelse af at tage klar stilling til klagepunkter i en klage vedroerende et direktivs anvendelighed - afvisning

(EF-traktaten, art. 175, stk. 3)

2 Passivitetssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - undladelser, der kan vaere genstand for soegsmaal - undladelse af at indlede en traktatbrudsprocedure - afvisning

(EF-traktaten, art. 169, art. 173, stk. 4, og art. 175, stk. 3)

Sammendrag

3 Passivitetssoegsmaal, som anlaegges af fysiske eller juridiske personer, og hvorunder der nedlaegges paastand om, at det fastslaas, at Kommissionen har udvist retsstridig passivitet ved ikke at tage klar stilling til de klagepunkter, som sagsoegeren har fremfoert i en klage angaaende et direktivs anvendelighed, skal afvises. Fysiske eller juridiske personer kan kun paaberaabe sig traktatens artikel 175, stk. 3, med henblik paa en konstatering af undladelse af - i strid med traktaten - at udstede retsakter, for hvilke de kan vaere adressater. Sagsoegeren kan imidlertid ikke betragtes som en potentiel adressat for en retsakt fra Kommissionen vedroerende berettigelsen af hans klage, da ingen bestemmelse i traktaten eller den afledte ret foreskriver, at Kommissionen har pligt til at udstede retsakter til private for at tage stilling til spoergsmaalet om en national lovgivnings forenelighed med faellesskabsretten. Der foreligger under alle omstaendigheder ikke passivitet i traktatens artikel 175's forstand, naar Kommissionen faktisk har besvaret eller taget stilling til en konkret anmodning fra en privat person. Den omstaendighed, at den vedtagne retsakt eller den holdning, som den beroerte institution har indtaget, ikke tilfredsstiller sagsoegeren, er i denne sammenhaeng irrelevant, da den naevnte artikel omhandler passivitet derved, at der ikke traeffes afgoerelse eller tages stilling, og ikke det forhold, at der vedtages en anden retsakt end den, som sagsoegeren maatte oenske eller anse for noedvendig.

4 Passivitetssoegsmaal, som anlaegges af fysiske eller juridiske personer, og hvorunder der nedlaegges paastand om, at det fastslaas, at Kommissionen - ved at have undladt at fremsaette en begrundet udtalelse over for en medlemsstat - i strid med traktaten har undladt at traeffe en afgoerelse, skal afvises.

Kommissionen har for det foerste ikke pligt til at indlede en traktatbrudsprocedure over for en medlemsstat, men den har tvaertimod en skoensbefoejelse, hvilket udelukker, at private kan kraeve, at den skal indtage en naermere bestemt holdning.

Dernaest kan Kommissionen inden for rammerne af traktatbrudsproceduren efter traktatens artikel 169 kun udstede retsakter rettet til medlemsstaterne; fysiske eller juridiske personer kan ikke vaere adressater for disse retsakter og kan derfor ikke paaberaabe sig artikel 175, stk. 3.
Nøgleord



Nøgleord

Retspleje - sagsomkostninger - annullationssoegsmaal - sagsoegeren haever sagen - betingelserne for at paalaegge den anden part at betale sagens omkostninger ikke opfyldt

(Rettens procesreglement, art. 87, stk. 5)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - begaering om, at Kommissionen tilpligtes at paabyde en medlemsstat at aendre vilkaarene for en stoette - afvisning

(EF-traktaten, art. 92, art. 93, stk. 2 og 3, og art. 186)

Sammendrag

En begaering om, at det som en foreloebig forholdsregel bestemmes, at Kommissionen skal give en medlemsstat paabud om at lade den sagsoegende virksomhed vaere omfattet af en afgiftsfritagelsesordning, der er genstand for en procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, selv om den paagaeldende medlemsstat ikke forudgaaende havde givet underretning om ordningen, kan ikke tages til foelge, allerede fordi den foranstaltning, der begaeres, aabenbart falder uden for den kompetence, der tilkommer Kommissionen under en administrativ procedure i henhold til artikel 93, stk. 2, hvorfor den ville vaere i strid med faellesskabsreglerne om statsstoette. Naar Kommissionen under en saadan procedure fastslaar, at der er blevet indfoert en stoette, som den ikke forinden har faaet underretning om i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 3, kan den som foreloebig foranstaltning kun give en medlemsstat paabud om omgaaende at suspendere udbetalingen af stoetten og om inden for en vis frist at give den adgang til al den dokumentation og alle de oplysninger, der er noedvendige for at afgoere, om stoetten er forenelig med faellesmarkedet.

En begaering om foreloebige forholdsregler, der har samme indhold og samme virkninger som den foranstaltning, Kommissionen ifoelge sagsoegeren har undladt at traeffe, skal afvises. Det ville stride mod de ved traktaten tilsigtede principper om kompetencefordelingen mellem Faellesskabets forskellige institutioner, hvis dets retsinstanser paalaegger Kommissionen at imoedekomme den fremsatte begaering om foreloebige forholdsregler.

Da den begaerede forholdsregel indebaerer, at Retten saetter sit skoen i stedet for Kommissionens baade for saa vidt angaar den paastaaede stoetteforanstaltning og med hensyn til spoergsmaalet om, hvorvidt den eventuelt skal finde anvendelse i forhold til sagsoegeren, indtil institutionens beslutning foreligger, ville Rettens afgoerelse ikke vaere rettet til Kommissionen, men til den beroerte medlemsstat.