ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 765/2006 af 18. maj 2006 om restriktive foranstaltninger over for Belarus, som ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 84/2011 af 31. januar 2011 og Rådets forordning (EU) nr. 588/2011 af 20. juni 2011, skal fortolkes således, at den kompetente nationale myndighed ved afgørelsen om en anmodning om fritagelse, som er fremsat i henhold til denne bestemmelse med henblik på anlæggelse af et søgsmål til anfægtelse af lovligheden af restriktive foranstaltninger, som Unionen har indført, ikke har et ubegrænset skøn, men skal udøve sine kompetencer under overholdelse af de rettigheder, der er fastsat i chartrets artikel 47, stk. 2, andet punktum, og kravet om, at man som part skal repræsenteres af en advokat for at kunne anlægge et sådant søgsmål for Den Europæiske Unions Ret.

Den kompetente nationale myndighed har ret til at kontrollere, at de pengemidler, der søges frigivet, er bestemt udelukkende til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand. Den kan opstille vilkår, som den finder passende, med henblik på bl.a. at sikre, at der ikke ses bort fra formålet med den pålagte sanktion, og at den indrømmede fritagelse ikke bliver omgået.
2)

Når en medlemsstat ikke gør brug af beføjelsen i artikel 3, stk. 3, andet punktum, i direktiv 2008/95, skal dette direktivs artikel 3, stk. 3, første punktum, fortolkes således, at det i forbindelse med en ugyldighedssag vedrørende et varemærke, som er uden iboende fornødent særpræg, for at vurdere, om dette varemærke har opnået fornødent særpræg som følge af brug, skal undersøges, om et sådant særpræg var opnået inden tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af dette varemærke. Det er i denne henseende uden betydning, at indehaveren af det anfægtede varemærke gør gældende, at varemærket under alle omstændigheder har opnået fornødent særpræg som følge af brug efter indgivelsen af ansøgningen om registrering, men før varemærkets registrering.
1)

Artikel 50 og 203 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2005 af 13. april 2005, skal fortolkes således, at en vare under midlertidig opbevaring skal anses for at være unddraget toldtilsyn, hvis den er anmeldt under proceduren for ekstern forsendelse, men den ikke forlader opbevaringsstedet og ikke frembydes for bestemmelsestoldstedet, selv om forsendelsesdokumenterne er blevet frembudt der.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 253/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. juni — Public Relations Consultants Association Ltd mod The Newspaper Licensing Agency Ltd m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-360/13) (1)

((Ophavsret - informationssamfundet - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 1 og 5 - reproduktion - undtagelser og begrænsninger - frembringelse af kopier af en internetside på skærmen og i harddiskens cache ved surfing på internettet - midlertidig reproduktionshandling - flygtig eller tilfældig handling - integrerende og væsentlig del af en teknisk proces - lovlig brug - selvstændig økonomisk værdi))

2014/C 253/16

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Public Relations Consultants Association Ltd

Sagsøgt: The Newspaper Licensing Agency Ltd m.fl.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court of the United Kingdom — fortolkning af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10) — retten til reproduktion — undtagelser og begrænsninger — begrebet midlertidige, flygtige eller tilfældige reproduktionshandlinger, som udgør en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces — reproduktion af en webside, som automatisk lagres i cachehukommelsen og på en computerskærm

Konklusion

Artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at kopierne på brugerens computerskærm og kopierne i »cachen« i denne computers harddisk lavet af en slutbruger under et besøg på en internetside opfylder betingelserne, hvorefter disse kopier skal være midlertidige, have en flygtig eller tilfældig karakter og udgøre en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces, samt betingelserne i dette direktivs artikel 5, stk. 5, og således kan frembringes uden tilladelse fra indehaverne af ophavsrettighederne.

(1) EUT C 260 af 7.9.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 253/11

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. juni 2014 — I mod Health Service Executive (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Ireland — Irland)

(Sag C-255/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 19, stk. 1, og artikel 20, stk. 1 og 2 - forordning (EF) nr. 987/2009 - artikel 11 - statsborger i en medlemsstat, der er forsikret i bopælsstaten - pludseligt opstået alvorlig sygdom under en ferie i en anden medlemsstat - nødvendigt for den pågældende at opholde sig i denne anden medlemsstat i 11 år på grund af sygdommen og tilgængeligheden af speciallægebehandling i nærheden af, hvor den pågældende bor - levering af naturalydelser i denne anden stat - begreberne »bopæl« og »ophold«))

2014/C 253/14

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Ireland

Parter i hovedsagen

Sagsøger: I

Sagsøgt: Health Service Executive

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Ireland — fortolkning af artikel 19, stk. 1, og artikel 20, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger — begrebet »opholde sig« i en anden medlemsstat end den kompetente medlemsstat — statsborger i en medlemsstat, som i 11 år har lidt af en alvorlig sygdom, der første gang brød ud under en ferie i en anden medlemsstat — statsborger, der er tvunget til at opholde sig i den anden medlemsstat som følge af denne sygdom.

Konklusion

Artikel 1, litra j) og k), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger skal fortolkes således, at såfremt en EU-statsborger, der var bosat i en første medlemsstat, rammes af alvorlig og pludselig sygdom under en ferie i en anden medlemsstat og er nødsaget til at forblive i denne stat i 11 år som følge af denne sygdom og tilgængeligheden af speciallægebehandling i nærheden af, hvor den pågældende bor, skal den pågældende med henblik på anvendelsen af denne forordnings artikel 19, stk. 1, eller artikel 20, stk. 1 og 2, anses for at »opholde« sig i denne anden medlemsstat, såfremt den pågældendes sædvanlige interessecenter befinder sig i den første medlemsstat. Det tilkommer den nationale ret at fastlægge denne statsborgers sædvanlige interessecenter ved at foretage en samlet vurdering af alle relevante faktiske omstændigheder og herved tage hensyn til den pågældendes hensigt, således som den fremgår af disse faktiske omstændigheder, idet den blotte omstændighed, at den pågældende statsborger er forblevet i den anden medlemsstat i en længere periode, ikke i sig selv er tilstrækkelig med henblik på at anse den pågældende for at have bopæl i denne stat.

(1) EUT C 189 af 29.6.2013.
1)

Kommissionens beslutning 2006/105/EF af 15. februar 2006 om visse midlertidige beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med mistanke om eller bekræftede tilfælde af højpatogen aviær influenza hos vilde fugle i Ungarn og Kommissionens beslutning 2006/115/EF af 17. februar 2006 om visse beskyttelsesforanstaltninger over for højpatogen aviær influenza hos vilde fugle i Fællesskabet og om ophævelse af beslutning 2006/86/EF, 2006/90/EF, 2006/91/EF, 2006/94/EF, 2006/104/EF og 2006/105/EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for dels nationale foranstaltninger såsom de administrative retsakter af 15. og 21. februar 2006 om oprettelse af en beskyttelseszone på kommunerne Csátalja og Nagybaracskas område (Ungarn) og om forbud mod transit af fjerkræ gennem denne zone, dels en administrativ udtalelse såsom den administrative udtalelse af 23. februar 2006 med afslag på at meddele en virksomhed som sagsøgeren i hovedsagen tilladelse til at overflytte kalkuner til dennes opdrætsstald i Nagybaracska.
3)

Artikel 28, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1698/2005 skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for vedtagelsen af nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, der indfører en støtte til forøgelse af værdien af landbrugsprodukter, som for så vidt angår virksomheder, der driver møller, alene kan tildeles for operationer, der er rettet mod modernisering af de nævnte møllers eksisterende kapacitet, og ikke for operationer, der indebærer oprettelse af ny kapacitet. Såfremt der foreligger en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor et eller flere mølleanlæg lukkes for at blive erstattet af et nyt mølleanlæg, uden at kapaciteten forøges, påhviler det imidlertid den nationale ret at sikre sig, at sådanne bestemmelser anvendes på en sådan måde, at ligebehandlingsprincippet overholdes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/8

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juli 2014 — Nordea Bank Danmark A/S mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)

(Sag C-48/13) (1)

((Skattelovgivning - etableringsfrihed - national indkomstbeskatning - koncernbeskatning - beskatning af virksomhed, der udøves af hjemmehørende selskabers faste udenlandske driftssteder - undgåelse af dobbeltbeskatning ved skattelempelse (creditmetoden) - genbeskatning af tidligere fratrukne underskud ved afhændelse af et fast driftssted til et koncernforbundet selskab, over for hvilket den pågældende medlemsstat ikke udøver sin beskatningskompetence))

2014/C 315/11

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Østre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nordea Bank Danmark A/S

Sagsøgt: Skatteministeriet

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF samt artikel 31 og 34 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992 er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter der i tilfælde af et hjemmehørende selskabs afhændelse af et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, til et koncernforbundet ikke-hjemmehørende selskab skal foretages en genbeskatning af de underskud, der tidligere er blevet fratrukket for det afhændede driftssted, i det afhændende selskabs skattepligtige indkomst, såfremt den førstnævnte medlemsstat beskatter både de overskud, som nævnte driftssted har opnået, inden det blev afhændet, og de overskud, der hidrører fra den fortjeneste, som er opnået i forbindelse med afhændelsen.

(1) EUT C 101 af 6.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/9

Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. juli 2014 — Fonnship A/S og Svenska Transportarbetareförbundet mod Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbetsdomstolen — Sverige)

(Sag C-83/13) (1)

((Søtransport - fri udveksling af tjenesteydelser - forordning (EØF) nr. 4055/86 - anvendelse på transport, der foretages fra eller til stater, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), med fartøjer, der fører et tredjelands flag - kollektive kampskridt, der gennemføres i havne i en sådan stat til fordel for tredjelandsstatsborgere, som er ansat på disse fartøjer - disse arbejderes og fartøjers nationalitet uden betydning for EU-rettens anvendelighed))

2014/C 315/13

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Arbetsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fonnship A/S og Svenska Transportarbetareförbundet

Sagsøgte: Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

Konklusion

Artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22. december 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser på søtransportområdet skal fortolkes således, at et selskab med hjemsted i en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, der er indehaver af et fartøj, som fører et tredjelands flag, og med hvilket der leveres søtransportydelser fra eller til en stat, som er part i denne aftale, kan påberåbe sig den frie udveksling af tjenesteydelser på den betingelse, at selskabet som følge af sin drift af dette fartøj kan kvalificeres som leverandør af disse tjenesteydelser, og at modtagerne af disse tjenesteydelser har hjemsted i andre stater, der er parter i nævnte aftale, end den, hvor det omhandlede selskab har hjemsted.

(1) EUT C 114 af 20.4.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/13

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. juli 2014 — Víctor Manuel Julián Hernández m.fl. mod Puntal Arquitectura SL m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm — Spanien)

(Sag C-198/13) (1)

((Beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 2008/94/EF - anvendelsesområde - en arbejdsgivers ret til godtgørelse fra en medlemsstat for lønninger, som er blevet udbetalt til en arbejdstager under en procedure til anfægtelse af afskedigelsen af arbejdstageren efter den 60. arbejdsdag efter sagsanlægget - ingen ret til godtgørelse i tilfælde af ugyldige afskedigelser - arbejdstagerens subrogation i sin arbejdsgivers ret til godtgørelse i tilfælde af arbejdsgiverens foreløbige insolvens - forskelsbehandling af arbejdstagere, hvis afskedigelse er ugyldig - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - anvendelsesområde - artikel 20))

2014/C 315/19

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan og Said Debbaj

Sagsøgte: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro og Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

Konklusion

En national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en arbejdsgiver kan anmode den pågældende stat om betaling af den løn, som under en procedure til anfægtelse af en afskedigelse forfalder efter den 60. arbejdsdag efter sagsanlægget, og hvorefter arbejdstageren, i tilfælde af at arbejdsgiveren ikke har udbetalt lønnen og er foreløbig insolvent, gennem lovbestemt subrogation direkte kan fremsætte et krav om betaling af lønnen over for staten, er ikke omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, og den kan således ikke undersøges i forhold de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og navnlig dets artikel 20.

(1) EUT C 189 af 29.6.2013.
2)

Direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at det kræver, at en ansøgning om varemærkeregistrering for en tjenesteydelse vedrørende en sammensætning af tjenesteydelser skal være formuleret tilstrækkeligt klart og præcist for at gøre det muligt for de kompetente myndigheder og andre erhvervsdrivende at vide, hvilke tjenesteydelser ansøgeren har til hensigt at sammensætte.
1)

Artikel 16, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2006/18/EF af 14. februar 2006, som affattet ved sjette direktivs artikel 28c, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, der gør den i denne lovgivning fastsatte fritagelse for betaling af merværdiafgift ved indførsel betinget af, at de varer, der er indført, og som i merværdiafgiftsmæssig henseende er bestemt til et afgiftsoplag, fysisk anbringes på afgiftsoplaget.
1)

Artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/51/EU af 11. maj 2011, skal fortolkes således, at et familiemedlem som defineret i direktivets artikel 2, litra e), til en person, som allerede har opnået status som fastboende udlænding, ikke kan fritages for betingelsen fastsat i samme direktivs artikel 4, stk. 1, ifølge hvilken en tredjelandsstatsborger, for at opnå denne status, skal have opholdt sig lovligt og uden afbrydelse i den pågældende medlemsstat i fem år umiddelbart forud for indgivelsen af den relevante ansøgning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/24

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 17. juli 2014 — Sysmex Europe GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Hafen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-480/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tarifering - den fælles toldtarif - den kombinerede nomenklatur - pos. 3204, 3212 og 3822 - stof, der ved en kemisk reaktion og bestråling med laserlys producerer en fluorescensvirkning, som er bestemt til analyse af hvide blodlegemer))

2014/C 315/35

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sysmex Europe GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004, skal fortolkes således, at en vare, som består af opløsningsmidler og en polymethinsubstans, som, selv om den kan have en svag og ikke-vedholdende farvende effekt på tekstiler, i praksis ikke anvendes for sine farvende egenskabers skyld, og som udelukkende er bestemt til analyse af hvide blodlegemer gennem en ionisk aflejring på definerede bestanddele i nævnte blodlegemer, hvilke bestanddele ved bestråling med laserlys bliver fluorescerende i et begrænset tidsrum, skal tariferes i den nævnte kombinerede nomenklaturs pos. 3822 vedrørende reagensmidler til laboratoriebrug.

(1) EUT C 352 af 30.11.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/18

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. juli 2014 — Marjan Noorzia mod Bundesministerin für Inneres (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-338/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - ret til familiesammenføring - direktiv 2003/86/EF - artikel 4, stk. 5 - national lovgivning, hvorefter referencepersonen og dennes ægtefælle skal være fyldt 21 år på tidspunktet for indgivelse af en ansøgning om familiesammenføring - overensstemmende fortolkning))

2014/C 315/26

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Marjan Noorzia

Sagsøgt: Bundesministerin für Inneres

Konklusion

Artikel 4, stk. 5, i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter ægtefæller og registrerede partnere allerede på tidspunktet for indgivelse af en ansøgning skal være fyldt 21 år for at kunne anses for at være familiemedlemmer, der kan familiesammenføres.

(1) EUT C 233 af 10.8.2013.
3)

Artikel 141 EF, stk. 4, skal fortolkes således, at nationale foranstaltninger som de i hovedsagen omhandlede, som indskrænker sig til at gøre det muligt for de pågældende arbejdstagere at drage fordel af en øjeblikkelig førtidspension og til at tildele dem et anciennitetstillæg på det tidspunkt, de går på pension, uden at afhjælpe de problemer, de kan møde i løbet af deres karriere, ikke henhører under de foranstaltninger, der er omhandlet i denne bestemmelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/20

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. juli 2014 — Apple, Inc. mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland)

(Sag C-421/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 2 og 3 - tegn, der kan udgøre et varemærke - fornødent særpræg - gengivelse ved en afbildning af indretningen af en ledende forretning (»flagship store«) - registrering som varemærke for »tjenesteydelser« vedrørende varer, der udbydes til salg i en sådan forretning))

2014/C 315/30

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Apple, Inc.

Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt

Konklusion

Artikel 2 og 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at en gengivelse af indretningen af et salgssted for varer ved en enkel afbildning uden oplysning om størrelse eller proportioner kan registreres som varemærke for tjenesteydelser, der består i ydelser, der vedrører disse varer, men som ikke indgår som en integrerende del af salget af disse, på betingelse af, at gengivelsen er egnet til at adskille registreringsansøgningens ophavsmands tjenesteydelser fra andre virksomheders, og at ingen af de registreringshindringer, der er anført i nævnte direktiv, er til hinder herfor.

(1) EUT C 313 af 26.10.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 315/22

Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juli 2014 — Adala Bero (sag C-473/13) og Ettayebi Bouzalmate (sag C-514/13) mod Regierungspräsidium Kassel (sag C-473/13) og Kreisverwaltung Kleve (sag C-514/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof, Landgericht München I — Tyskland)

(Forenede sager C-473/13 og 514/13) (1)

((Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - artikel 16, stk. 1 - frihedsberøvelse med henblik på udsendelse - frihedsberøvelse i et fængsel - ingen mulighed for at anbringe tredjelandsstatsborgeren i en særlig facilitet for frihedsberøvede - en sådan facilitet findes ikke i den delstat, hvor tredjelandsstatsborgeren er frihedsberøvet))

2014/C 315/33

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof, Landgericht München I

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Adala Bero (sag C-473/13) og Ettayebi Bouzalmate (sag C-514/13)

Sagsøgte: Regierungspräsidium Kassel (sag C-473/13) og Kreisverwaltung Kleve (sag C-514/13)

Konklusion

Artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at en medlemsstat er forpligtet til som hovedregel at gennemføre frihedsberøvelse med henblik på udsendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i en særlig facilitet for frihedsberøvede i denne stat, selv om den nævnte medlemsstat har en føderal struktur, og den delstat, som i henhold til national ret har kompetence til at træffe afgørelse om og gennemføre en sådan frihedsberøvelse, ikke råder over en sådan facilitet for frihedsberøvede.

(1) EUT C 336 af 16.11.2013.

EUT C 367 af 14.12. 2013.
2)

Den omstændighed, at en national ret i forbindelse et erstatningssøgsmål, som er anlagt under henvisning til, at der er sket en tilsidesættelse af EU-retten, har fundet det nødvendigt at forelægge et præjudicielt spørgsmål vedrørende den i hovedsagen omhandlede EU-ret, kan ikke anses for at være en afgørende faktor med hensyn til at fastslå, om der klart var tale om, at medlemsstaten har tilsidesat EU-retten.