ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 145/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 3. februar 2016 — The Shirtmakers BV, den anden part: Staatssecretaris van Financiën

(Sag C-59/16)

(2016/C 145/25)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The Shirtmakers BV

Den anden part: Staatssecretaris van Financiën

Præjudicielt spørgsmål

Skal EF-toldkodeksens artikel 32, stk. 1, litra e), nr. i), fortolkes således, at der ved udtrykket »transportomkostninger« skal forstås de beløb, som faktiske transportører af de indførte varer har faktureret, også i det tilfælde, at disse transportører ikke direkte har faktureret disse beløb til køberen af de indførte varer, men til en anden markedsdeltager, som for køberen af de indførte varer har indgået fragtaftaler med faktiske transportører, og som for sin ydelse med henblik på transporten fakturerer denne køber højere beløb?
1)

Kan retten i en medlemsstat, som for så vidt angår en sagsøgt alene er kompetent i medfør af artikel 79, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design (1) sammenholdt med artikel 6, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2), fordi denne sagsøgte, som har hjemsted i en anden medlemsstat, har leveret muligvis rettighedskrænkende varer til den sagsøgte, som har hjemsted i den pågældende medlemsstat, i forbindelse med en sag om håndhævelse af rettigheder i medfør af et EF-design træffe afgørelser mod den førstnævnte sagsøgte, som har gyldighed i hele EU og har virkning ud over de leveringsrelationer, som danner grundlag for rettens kompetence?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 145/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 22. januar 2016 — Minister Finansów mod Posnania Investment SA

(Sag C-36/16)

(2016/C 145/21)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Minister Finansów

Sagsøgt: Posnania Investment SA

Præjudicielt spørgsmål

Udgør en afgiftspligtig persons overdragelse af ejendomsretten til en fast ejendom (et materielt gode) til a) statskassen — som udligning for afgiftsrestancer vedrørende afgifter, som kommer statens budget til gode, eller b) kommunen, regionen eller provinsen — som udligning for afgiftsrestancer vedrørende afgifter, som kommer disses budgetter til gode, hvilket fører til udligning af den skyldige afgift, en afgiftspligtig handling (levering af varer) som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1)?

(1) EUT L 347, s. 1.
1)

Hvilke væsentlige kendetegn skal en aktivitet udvise for at kunne betragtes som en »sport« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra m), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (»momsdirektivet«)? Skal en aktivitet særlig omfatte et betydeligt (eller et ikke ubetydeligt) fysisk element, som har afgørende betydning for udfaldet af aktiviteten, eller er det tilstrækkeligt, at aktiviteten omfatter et betydeligt mentalt element, som har afgørende betydning for udfaldet af aktiviteten?
1.

Kan retten i en medlemsstat, som for så vidt angår en sagsøgt alene er kompetent i medfør af artikel 79, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design (1) sammenholdt med artikel 6, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2), fordi denne sagsøgte, som har hjemsted i en anden medlemsstat, har leveret muligvis rettighedskrænkende varer til den sagsøgte, som har hjemsted i den pågældende medlemsstat, i forbindelse med en sag om håndhævelse af rettigheder i medfør af et EF-design træffe afgørelser mod den førstnævnte sagsøgte, som har gyldighed i hele EU og har virkning ud over de leveringsrelationer, som danner grundlag for rettens kompetence?
Begær ing om bemy ndigelse til at foretage arrest eller udlæg indlev eret den 29. mar ts 2016 — Yukos 
Univ ersal Ltd mod Den Europæiske Invester ingsbank
(Sag C-185/16 SA)
(2016/C 175/17)
Processpr og: fransk
Parter
Rekvirenten: Yukos Universal Ltd (ved avocat H. Boularbah)
Rekvisitus : Den Europæisk e Invest eringsbank
Påstande
—Den Europæisk e Investeri ngsbank tilpligtes at oplyse begr undelser ne, beløbene og vilkårene for de fordr inger , som Den 
Russisk e Føderation har mod den.
—YUL gives bem yndige lse til at foretage arrest og udlæg i fordr inger mod Den Europæiske Invester ingsbank, og i det 
mindst e i alle beløb, som Den Europæisk e Investe ringsbank i sin egen skab af udsteder af oblig ationer tegnet af Den 
Russisk e Føderation er eller vil være Den Russiske Føderation skyldig, herunder i de renter , der er påløbet som følge af 
disse obligati oner og deres tilbag ebetaling, i henhold til de vilkår , der er fastsat i den eller de gældende udstedelsesafta le 
(r) eller prospekt(er), og dette til et beløb i hovedstol og renter , og med forbehold af en reguler ing under sagens 
behandling, på 1 690 886 892,20 EUR (stør relsen af den fordr ing, som YUL har mod Den Russiske Føderation).
—Den Europæisk e Invest eringsbank tilpligtes under alle omstændigheder at betale nær værende sags gebyrer og 
omk ostninger .17.5.2016 DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/15
1)

Spørgsmålet vedrører fortolkningen af Rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (2002/584/RIA (1)). Kan en medlemsstat nægte at fuldbyrde en europæisk arrestordre, der vedrører fuldbyrdelse af en fængselsstraf, som er blevet idømt som en samlet sanktion for flere forhold, når et af disse forhold ikke udgør en lovovertrædelse i henhold til den fuldbyrdende medlemsstats lovgivning, og der ikke i den udstedende medlemsstat er mulighed for at træffe bestemmelse om opdeling af straffen? Det pågældende forhold udgør ikke en lovovertrædelse, som er omfattet af rammeafgørelsens artikel 2, stk. 2, med hensyn til hvilke kravet om dobbelt strafbarhed ikke kan gøres gældende.
1)

Er artikel 26, stk. 1, litra b), artikel 168, litra a), og artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EU af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) til hinder for en national bestemmelse som artikel 70, stk. 1, nr. 2, i Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (momsloven), som begrænser retten til at fradrage indgående moms af en tjenesteydelse i forbindelse med opførelse eller forbedring af fast ejendom, der tilhører tredjemand, og som sker til fordel for såvel tjenesteydelsens modtager som ejeren, alene af den grund, at tredjemand modtager resultatet af tjenesteydelsen vederlagsfrit, mens der ikke tages hensyn til, at tjenesteydelserne anvendes inden for rammerne af den afgiftspligtige tjenesteydelsesmodtagers økonomiske virksomhed?
2)

Hvis det første spørgsmål besvares benægtende, er direktiv 2006/112/EF under de i det første spørgsmål beskrevne omstændigheder da til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter det er tilstrækkeligt for at kunne nægte retten til at fradrage moms, at fortegnelsen over afgiftspligtige personer, der er erklæret inaktive, slås op ved Agenția Națională de Administrare Fiscalăs kontor, og at den omhandlede fortegnelse offentliggøres på Agenția Națională de Administrare Fiscalăs hjemmeside, i rubrikken Almene oplysninger — Oplysninger om økonomiske aktører?
3.

Såfremt det første spørgsmål skal besvares benægtende, indrømmer forordning nr. 561/2006 da medlemsstaterne ret til i national ret at bestemme, at det er forbudt at tilbringe de regulære ugentlige hviletider som omhandlet i nævnte forordnings artikel 8, stk. 6, i køretøjet?
1)

Er artikel 47, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — hvorefter enhver, hvis rettigheder, og herunder også retten til privatlivets fred i forbindelse med behandling af personoplysninger, der er fastlagt i artikel 1, stk. 1, og efterfølgende bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (1) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, er blevet krænket, skal have adgang til effektive retsmidler for en domstol under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i denne artikel — til hinder for en national bestemmelse, der betinger muligheden for adgang til effektive retsmidler for en domstol, såsom adgang til at iværksætte søgsmål ved en forvaltningsdomstol, af den omstændighed, at sagsøgeren med henblik på at beskytte sine interesser og friheder inden sagsanlæg skal have udtømt alle retsmidler ifølge bestemmelserne i en lex specialis, såsom den slovakiske lov om administrativ rekurs?
3)

Kan medlemsstaten i henhold til artikel 34 i forordning nr. 1829/2003 (2) og på grundlag af forsigtighedsprincippet vedtage beredskabsforanstaltninger, selv om der ikke foreligger en alvorlig og åbenbar risiko, og opretholde disse foranstaltninger efter, at Kommissionen på baggrund af en gennemgang af EFSA-udtalelsen har meddelt, at betingelserne for vedtagelse af beredskabsforanstaltninger ikke er opfyldt?
2)

Finder direktiv 2001/23/EF anvendelse i det tilfælde, hvor en af retten udpeget såkaldt »påtænkt kurator« (»beoogd curator«) allerede før konkursen sætter sig ind i skyldnerens situation og undersøger mulighederne for, at en tredjemand genstarter virksomhedens aktiviteter, og endvidere træffer forberedelse til handlinger, der skal foretages kort efter konkursen for at sikre genstarten ved hjælp af en overdragelse af aktiver, hvorved skyldnerens virksomhed eller en del heraf på konkursens dato eller kort derefter overdrages, og aktiviteterne (næsten) uden afbrydelse fortsættes helt eller delvist?
3)

Indeholder de »swap«-aftaler, der er indgået mellem SMD [Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento, SA,] og Banco Santander Totta, tilstrækkelige forhold med tilknytning til udlandet, til at forordning (EF) nr. 44/2001 og [(EU) nr.]1215/2012 finder anvendelse ved fastlæggelsen af den internationale kompetence med henblik på at afgøre de tvister, der vedrører disse, når a) sådanne enheder er hjemmehørende i en medlemsstat, nemlig Portugal, og der i Portugal er indgået to »swap«-aftaler bestående af en ISDA Master Agreement og to »confirmations« forhandlet af den selvstyrende region Madeira som repræsentant for SMD b) den selvstyrende region Madeira, bistået af Banco BPI, SA, og et advokatfirma, under denne forhandling anmodede en række internationale banker om at afgive tilbud, heriblandt JP Morgan c) Banco Santander Totta, SA, ejes fuldt ud af Banco Santander, der har vedtægtsmæssigt hjemsted i Spanien d) Banco Santander Totta, S.A. handlede i sin egenskab af international bank med datterselskaber i flere medlemsstater og under ét enkelt virksomhedsnavn, Santander e) Banco Santander Totta, SA, i ISDA Master Agreement blev anset for en såkaldt »Multibranch Party«, der kan foretage eller modtage betalinger i forbindelse med enhver transaktion gennem sine datterselskaber i London og Luxembourg f) parterne i henhold til den indgåede ISDA Master Agreement i visse nærmere bestemte tilfælde kan overføre deres rettigheder og pligter til andre repræsentationskontorer eller datterselskaber g) parterne i »swap«-aftalerne angav, at den anvendelige ret var engelsk ret, og indgik værnetingsaftaler, hvorefter de engelske retter tillægges fuld enekompetence h) aftalerne var affattet på engelsk og den terminologi samt de begreber, som anvendtes, er angelsaksisk(e) i) »swap«-aftalerne blev indgået med det formål at dække risikoen for rentesatsudsving i to finansieringsaftaler, der begge er affattet på engelsk og indgået med udenlandske enheder (den ene med hjemsted i Nederlandene og den anden med hjemsted i Italien), og det i en af finansieringsaftalerne er fastsat, at låntagernes betalinger skulle ske til en bankkonto i HSBC Bank plc i London på datoer fastlagt efter tidszonen i London og var undergivet engelsk ret og de engelske retters kompetence j) Banco Santander Totta, SA, handlede som formidler på det internationale marked, idet denne havde indgået tilsvarende hedgingaftaler på det internationale marked?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/7

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Lyon (Frankrig) den 19. februar 2016 — Jean-Philippe Lahorgue mod Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux »CNB«, Conseil des barreaux européens »CCBE« og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

(Sag C-99/16)

(2016/C 165/08)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Lyon

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jean-Philippe Lahorgue

Sagsøgt: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux »CNB«, Conseil des barreaux européens »CCBE« og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

Præjudicielt spørgsmål

Er nægtelse af at levere en boks til Advokaternes Virtuelle Private Netværk (Réseau Privé Virtuel des Avocats, RPVA) til en advokat, der er behørigt registreret som medlem af advokatsamfundet i en medlemsstat, hvor han ønsker frit at kunne udføre tjenesteydelser som advokat, i strid med artikel 4 i direktiv 77/249/EF (1), idet det udgør en diskriminerende foranstaltning, der kan hindre fri udveksling af tjenesteydelser under erhvervsudøvelsen?

(1) Rådets direktiv 77/249/EØF af 22.3.1977 om lettelser med henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 78, s. 17).
5)

Er en national lovgivning forenelig med artikel 10, nr. 2), i direktiv 92/85/EF, når denne lovgivning fastsætter, at det er tilstrækkeligt, at der foreligger en meddelelse om afskedigelse som i det foreliggende tilfælde, der ikke henviser til, at der ud over begrundelsen for den kollektive afskedigelse er tale om et særligt tilfælde med henblik på, at den gravide arbejdstager kan omfattes af afgørelsen om kollektiv opsigelse?
2)

Skal artikel 1 […] i direktiv 2013/11, for så vidt som denne bestemmelse sikrer forbrugerne mulighed for at indgive klager mod erhvervsdrivende til specifikke instanser for alternativ tvistbilæggelse, fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national ordning, hvorefter gennemførelse af mægling i en af de i artikel 2, stk. 1, i direktiv 2013/11 omhandlede tvister er en betingelse for at realitetsbehandle et søgsmål for domstolene anlagt af den part, som anses for forbruger, og under alle omstændigheder for en national ordning, som fastsætter, at den forbruger, som deltager i mæglingen i en af de ovennævnte tvister, skal bruge en advokat og bære de hermed forbundne omkostninger, og ifølge hvilken parten kun har mulighed for at undlade at deltage i mæglingen, såfremt der er berettigede grunde herfor?
2)

Såfremt det ikke er muligt at opretholde en aftale, som er forbundet med urimeligt høje omkostninger for den erhvervsdrivende, har den nationale ret da beføjelse til at redde aftalen for at beskytte forbrugeren, enten ved at anvende en deklaratorisk retsregel, eller vil det være nødvendigt at tilpasse aftalen med en regel, der akkurat er tålelig for den erhvervsdrivende?
1)

Er direktiv 2000/29/EF (1), med ændringer og tilføjelser, og navnlig bestemmelserne i artikel 11, stk. 3, artikel 13c, stk. 7, artikel 16, stk. 1, 2, 3 og 5, samt proportionalitetsprincippet, princippet om logik og rimelighedsprincippet til hinder for anvendelse af artikel 6, stk. 2 og 4, i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 (2) — som gennemført i den italienske retsorden ved artikel 8, stk. 2 og 4, i dekretet fra Ministero delle politiche agricole, alimentari e forestali (ministeriet for landbrugs-, fødevare- og skovbrugspolitik) — for så vidt angår den del, hvor det pålægges omgående at fjerne værtsplanterne, uanset deres sundhedstilstand, inden for en radius af 100 m omkring de planter, der er blevet testet og fundet inficeret med skadegøreren, idet den pågældende medlemsstat forud for fjernelse af planter som omhandlet i stk. 2 gennemfører passende plantesundhedsmæssige behandlinger mod skadegørerens vektorer og planter, der kan være vært for disse vektorer, herunder behandlinger, der eventuelt kan omfatte fjernelse af planter?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/23

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 5. februar 2016 — Associação Sindical dos Juízes Portugueses mod Tribunal de Contas

(Sag C-64/16)

(2016/C 156/32)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Associação Sindical dos Juízes Portugueses

Sagsøgt: Tribunal de Contas

Præjudicielt spørgsmål

I betragtning af de ufravigelige krav om at bringe det uforholdsmæssigt store underskud til ophør og den finansielle bistand, der er omfattet af de europæiske bestemmelser, skal da princippet om domstolenes uafhængighed, således som det følger af artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter (1) om grundlæggende rettigheder samt i Domstolens praksis, fortolkes således, at det er til hinder for de foranstaltninger til lønnedsættelse, der anvendes på dommere i Portugal, fordi de pålægges ensidigt og varigt af andre myndigheder eller statsorganer, således som det følger af artikel 2 i lov 75/2014 af 12. september?

(1) Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EUT 200 C 364, s. 1).
—

Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 16, stk. 1 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF, idet det ikke har indført et nationalt elektronisk register over vejtransportvirksomheder og således ikke har etableret en sammenkobling med de øvrige medlemsstaters nationale elektroniske registre (1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Forenede Kongerige) den 21. marts 2016 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs mod Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

(Sag C-164/16)

(2016/C 191/20)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Sagsøgt: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

Præjudicielle spørgsmål

1) Hvad skal der forstås ved ordene »en kontrakt […] med den klausul, at ejendomsretten under normale forhold erhverves senest ved betaling af det sidste afdrag« i artikel 14, stk. 2, litra b)[, i direktiv 2006/112] (1)?

2) Kræver udtrykket »under normale forhold« — navnlig i forbindelse med den foreliggende sag — at en skattemyndighed begrænser sig til at identificere eksistensen af en købsoption, som kan udnyttes senest ved betaling af det sidste afdrag?

3) Eller kræver udtrykket »under normale forhold«, at den nationale myndighed går videre og fastlægger det økonomiske formål med kontrakten?

4) Hvis det tredje spørgsmål bevares bekræftende: a. Bør fortolkningen af artikel 14, stk. 2,[i direktiv 2006/112] påvirkes af en analyse af, om det er sandsynligt, at kunden udnytter en sådan option? b. Er størrelsen af den pris, der skal betales ved udnyttelsen af købsoptionen, relevant med henblik på at fastlægge kontraktens økonomiske formål?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).
6)

Såfremt det femte spørgsmål besvares bekræftende, og såfremt medlemsstatens love generelt knytter forpligtelsen til at betale merværdiafgift for vareimport til den procedure, hvorved varerne kan overgå til fri omsætning, spørges, om artikel 201, 202 og 205 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at medlemsstaten er forpligtet til at erklære enhver person, som i det konkrete tilfælde kan findes ansvarlig for toldskylden i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, for solidarisk ansvarlig for betalingen af merværdiafgiften?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 29. marts 2016 — Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen og Satu Piik mod SOS-Lapsikylä ry

(Sag C-175/16)

(2016/C 191/24)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik

Sagsøgt: SOS-Lapsikylä ry

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 17, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF (1) om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at dens anvendelsesområde kan omfatte et arbejde som det ovenfor beskrevne i et børnehus, hvori arbejdstageren fungerer som afløser for erstatningsforældre til børn, der er i det offentliges varetægt, på erstatningsforældrenes fridage, i disse perioder bor sammen med [org. s. 21] børnene under familielignende forhold og i disse perioder selvstændigt sørger for børnenes og familiens behov på samme måde, som forældre generelt gør?

(1) EUT L 299, s. 9.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 191/12

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d'appel de Mons (Belgien) den 4. marts 2016 — Christian Ferenschild mod JPC Motor SA

(Sag C-133/16)

(2016/C 191/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d'appel de Mons

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Christian Ferenschild

Sagsøgt: JPC Motor SA

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 5, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier (1) i forbindelse hermed fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse i national ret, der fortolkes således, at den i forbindelse med brugte varer tillader, at forbrugerens reklamationsfrist udløber inden udløbet af fristen på to år at regne fra leveringen af den vare, der ikke er overensstemmende, når sælgeren og køberen har aftalt en garantiperiode, der er kortere end to år?

(1) EFT L 171, s. 12.
4)

Kan den anmodende medlemsstat opretholde gyldigheden af nationale midlertidige beskyttelsesforanstaltninger og/eller forny gyldigheden heraf efter udløbet af den midlertidige periode, for hvilken foranstaltningerne er blevet iværksat, såfremt det er utvetydigt og åbenbart, at Europa-Kommissionen har vurderet, at de materielle betingelser for iværksættelse af beredskabsforanstaltninger for en fødevare eller et foderstof ikke foreligger, hvilket efterfølgende er blevet bekræftet af en videnskabelig udtalelse fra EFSA, og disse vurderinger er blevet fremsendt skriftligt til medlemsstaten?
a.

Appellanten har for det første gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, og at der foreligger en begrundelsesmangel, idet det ikke blev pålagt Kommissionen at påvise en legitim interesse i at gennemføre en undersøgelse og vedtage en beslutning om, at der foreligger en overtrædelse med hensyn til den historiske adfærd.
3)

Skal artikel 3, stk. 2, TEUF og artikel 1, stk. 2 og 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1072/2009 (1) fortolkes således, at de er til hinder for, at transitmedlemsstaten på grundlag af en bilateral overenskomst på transportområdet, der er indgået med Tyrkiet, anvender en afgift som den, der er reguleret i den ungarske lov om afgift på færdsel med motorkøretøjer, og som et tyrkisk indregistreret godskøretøj, der anvendes af en tyrkisk transportvirksomhed til godstransport, pålægges i medfør af denne lov, fordi det krydser den ungarske grænse for at komme til en anden medlemsstat, idet det kommer fra Tyrkiet og kører gennem Ungarn som transitmedlemsstat?