Dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 7. november 2002. - Vela Srl og Tecnagrind SL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Landbrug - EUGFL. - Forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/99.



Samling af Afgørelser 2002 side II-04547



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - Kommissionens kontrol- og undersøgelseskompetence på stedet - rækkevidde

(Art. 158 EF; Rådets forordning nr. 2052/88 og nr. 4253/88, art. 23, stk. 2)

2. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - Kommissionens kontrol- og undersøgelseskompetence på stedet - hjemmel

(Rådets forordning nr. 4253/88, nr. 2988/95 og nr. 2185/96)

3. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - beslutning om suspension, nedsættelse eller ophævelse af en oprindelig ydet støtte - den pågældende medlemsstats undladelse af at udnytte muligheden for at fremsætte bemærkninger inden for en bestemt frist - Kommissionens forpligtelse til at præcisere denne omstændighed i beslutningen - ingen

(Rådets forordning nr. 4253/88, art. 23 og 24)

4. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde

(Art. 253 EF)

5. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - Kommissionens kontrol af regelmæssigheden af enhver faktura med tilknytning til et støttet projekt - udgifter, som underleverandører har faktureret modtageren af støtte fra EUGFL - omfattet

6. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - forpligtelse til oplysning og loyalitet, som påhviler ansøgere og modtagere af støtte fra EUGFL

7. Fællesskabsret - principper - beskyttelse af den berettigede forventning - retssikkerhed - ingen beskyttelse for ophavsmanden til en åbenbar overtrædelse af gældende regler

8. Økonomisk og social samhørighed - strukturindgreb - fællesskabsfinansiering af nationale aktioner - Kommissionens beslutning om at ophæve støtte fra EUGFL på grund af uregelmæssigheder - tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet - ingen

(Rådets forordning nr. 4253/88, art. 23, stk. 2)

9. Fællesskabsret - principper - proportionalitetsprincippet - bortfald af støtte ydet af EUGFL på grund af støttemodtagernes tilsidesættelse af investeringsbetingelserne i støttebeslutningerne - tilsidesættelse - ingen

(Rådets forordning nr. 4253/88, art. 23, stk. 2)

Sammendrag

1. I henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, som ændret ved forordning nr. 2082/93, kan tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen, bl.a. ved stikprøvekontrol, på stedet kontrollere de aktioner, der finansieres af strukturfondene.

Det fremgår af disse generelle bestemmelser, at nævnte bestemmelse giver hjemmel til tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen til udførelse af kontrol med projekter, der modtager eller har modtaget støtte fra en strukturfond. Da andet ikke er anført, må det antages, at denne bestemmelse omhandler aktioner, der finansieres af en hvilken som helst strukturfond, navnlig EUGFL, Udviklingssektionen. Intet angiver, at den pågældende bestemmelse kun finder anvendelse på aktioner, der er omfattet af finansielle interventioner, som den pågældende medlemsstat eller de myndigheder, som denne har udpeget, har truffet beslutning om, og som den pågældende medlemsstat har fremsendt til Kommissionen, og ikke på projekter, som dem, der er omfattet af en finansiel intervention, som Kommissionen har truffet beslutning om.

Da det modsatte ikke fremgår, må det endvidere konstateres, at en kontrol på stedet baseret på artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 kan udføres af en hvilken som helst tjenestemand i Kommissionen, idet denne kontrol kan foretages i det pågældende projekts gennemførelsesfase, f.eks. efter en anmodning om udbetaling af en del af støtten eller efter denne fase, og kan vedrøre såvel overensstemmelsen mellem den faktiske gennemførelse af projektet og de mål, der er fastsat i fællesskabsforordningen og i beslutningen om tilkendelse af støtte, som gennemførelsesbetingelsernes regelmæssighed, navnlig betingelserne for den finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af projektet.

Det kan ikke udledes af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, at Kommissionen ikke har ret til at foretage endnu en kontrol på stedet på grundlag af denne bestemmelse, når den faktiske gennemførelse af projektet er afsluttet, hvis projektet allerede har været genstand for en eller flere sådanne kontroller, f.eks. i forbindelse med anmodningerne om udbetaling af støtte. Der er heller ikke noget, der afskærer Kommissionens tjenestemænd eller repræsentanter fra i henhold til ovenstående bestemmelse at foretage en krydskontrol omfattende flere projekter, der har modtaget støtte fra EUGFL.

Enhver anden fortolkning af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 ville medføre, at Kommissionens forpligtelse i henhold til forordning nr. 2052/88 til at bidrage til en effektiv gennemførelse af den politik, som Fællesskabet fører gennem strukturfondene for at nå målet om økonomisk og social samhørighed, der er fastsat i artikel 158 EF, ikke ville have effektiv virkning.

( jf. præmis 97-101 )

2. Bestemmelserne i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og i forordning nr. 2185/96 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder finder anvendelse som supplement uden hensyn til Fællesskabets sektorspecifikke bestemmelser, såsom forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter. Disse bestemmelser kan således ikke tilsidesætte den hjemmel, som nævnte samordningsbestemmelser giver Kommissionen til at gennemføre kontrol på stedet med det formål at sikre beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser.

( jf. præmis 115 )

3. Artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter kræver, at Kommissionen, hvis gennemførelsen af en aktion eller foranstaltning hverken synes at berettige, at der ydes en del af eller hele den bevilgede finansielle støtte, foretager en passende undersøgelse af sagen og anmoder den pågældende medlemsstat om at fremkomme med sine bemærkninger inden for en given frist. Denne bestemmelse skal fortolkes som indeholdende en forpligtelse for Kommissionen til at gøre det muligt for den pågældende medlemsstat at gøre sine bemærkninger gældende inden for en given frist, og til ikke at træffe nogen beslutning før udløbet af denne frist, da forpligtelsen ellers ikke ville have nogen effektiv virkning. Når denne frist er udløbet, er Kommissionen derimod, såfremt den undersøgelse, den har foretaget, bekræfter, at der er tale om en uregelmæssighed, i sin fulde ret til at gennemføre en af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 24 i samme forordning, selv om medlemsstaten ikke har benyttet sig af den mulighed, den har haft, til at fremsætte sine bemærkninger inden for en given frist. Enhver anden fortolkning af denne bestemmelse ville give en medlemsstat mulighed for på ubestemt tid at blokere Kommissionens vedtagelse af en beslutning ved ikke at reagere på Kommissionens skrivelse, hvori medlemsstaten anmodes om at fremkomme med sine bemærkninger.

Selv om begrundelsespligten ganske vist kræver, at Kommissionen i beslutningen om suspension, nedsættelse eller ophævelse af støtten i givet fald besvarer den pågældende medlemsstats eventuelle bemærkninger fremsat under den administrative procedure, er der til gengæld intet hverken i bestemmelserne i artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88, som ifølge sagsøgerne i denne del af anbringendet er overtrådt, eller i begrundelsespligten, der pålægger Kommissionen at præcisere, at de pågældende nationale myndigheder ikke har fremsat bemærkninger under nævnte procedure.

( jf. præmis 156-158 )

4. Den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt. Beslutninger, der får alvorlige konsekvenser for sagsøgerne, skal klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den fællesskabsmyndighed, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, dels således at de berørte personer kan få kendskab til grundlaget for de trufne foranstaltninger, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels således at den pågældende EF-retsinstans kan udøve sin prøvelsesret. Endvidere skal det nærmere indhold af begrundelseskravet fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, som f.eks. indholdet af den pågældende retsakt og indholdet af de anførte grunde. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter traktatens artikel 253 EF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

( jf. præmis 168, 169 og 170 )

5. Når et projekt modtager fællesskabsstøtte, har Kommissionen ret til at undersøge regelmæssigheden af enhver faktura med tilknytning til projektet og til eventuelt at gøre opmærksom på en uregelmæssighed, uanset om fakturaen er blevet udstedt af støttemodtageren eller af en fysisk eller juridisk person, som denne har benyttet i forbindelse med gennemførelsen af det projekt, der har modtaget støtte. Hvis Kommissionen blev frataget muligheden for at kontrollere regelmæssigheden af udgifter, som underleverandører har faktureret modtageren af støtte fra EUGFL, ville dette betyde, at EUGFL risikerede at skulle foretage ubegrundede udbetalinger knyttet til udgiftserklæringer, hvis økonomiske grundlag ikke havde kunnet kontrolleres.

( jf. præmis 270 )

6. Ansøgere til og modtagere af støtte fra EUGFL er forpligtet til at sikre sig, at de forsyner Kommissionen med pålidelige oplysninger, som ikke fører til vildledning af denne, idet den ordning med kontrol og bevis, som er fastlagt med henblik på at undersøge, om betingelserne for ydelse af støtte er opfyldt, ellers ikke ville fungere hensigtsmæssigt. Således vil manglende pålidelige oplysninger føre til, at projekter, som ikke opfyldte de fastsatte betingelser, kunne få tildelt støtte. Derfor udgør den forpligtelse til oplysning og loyalitet, som påhviler ansøgere til og modtagere af støtte, en del af EUGFL's støttesystem og er afgørende for dets funktion.

( jf. præmis 322 )

7. Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning kan påberåbes af enhver erhvervsdrivende, som en institution har givet visse begrundede forhåbninger. Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning kan dog ikke påberåbes af en virksomhed, der har gjort sig skyldig i en åbenbar overtrædelse af gældende regler.

( jf. præmis 387 og 388 )

8. Retssikkerhedsprincippet, som kræver, at retsreglerne skal være klare og præcise, og som skal sikre forudsigelighed i de situationer og retsforhold, der henhører under fællesskabsretten, kan ikke antages at blevet tilsidesat af beslutningen fra Kommissionen om ophævelse af støtte fra EUGFL, når de gældende retsforskrifter foreskriver muligheden for, at Kommissionen i tilfælde af påviste uregelmæssigheder kan ophæve den finansielle støtte og kræve tilbagebetaling af de af EUGFL uberettigede udbetalte beløb.

( jf. præmis 391 )

9. Når henses til selve beskaffenheden af finansiel støtte fra Fællesskabet, er forpligtelsen til at overholde de finansielle betingelser, således som disse er angivet i beslutningen om tilkendelse af støtte, i lighed med forpligtelsen til at gennemføre det pågældende projekt i praksis udtryk for et af de afgørende tilsagn fra støttemodtagerens side, således at en sådan overholdelse heraf er en forudsætning for tildeling af fællesskabsstøtten. Desuden er overholdelse af forpligtelsen for ansøgere til og modtagere af støtte til at sikre sig, at de forsyner Kommissionen med pålidelige oplysninger, som ikke fører til vildledning af denne, en afgørende forudsætning for en korrekt funktion af det kontrol- og bevissystem, der er indført for at kontrollere, at betingelserne for tilkendelse af støtten er opfyldt.

Såfremt støttemodtagerne groft tilsidesætter deres forpligtelser, kunne Kommissionen med rimelighed anlægge det skøn, at enhver anden sanktion end en fuldstændig ophævelse af støtten og en tilbagesøgning af de beløb, som EUGFL har udbetalt, ville kunne opfattes som en opfordring til svig, idet støtteansøgere ville blive fristet til kunstigt at oppuste det udgiftsbeløb, der tilskrives projektet, for at unddrage sig forpligtelsen til medfinansiering og opnå den maksimale støtte fra EUGFL, der er fastsat i beslutningen om tilkendelse af støtte, eller til at give forkerte oplysninger eller skjule visse oplysninger for at opnå støtte eller for at kunne ansøge om en større støtte, hvilket der kun ville kunne gribes ind over for i form af en nedsættelse af støtten til det niveau, den burde have ligget på, når der tages hensyn til de udgifter, som støttemodtageren reelt har afholdt og/eller til nøjagtigheden af de oplysninger, som denne har givet Kommissionen.

( jf. præmis 399, 400 og 402 )

Parter

I de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/99,

Vela Srl, Milano (Italien),

Tecnagrind SL, Barcelona (Spanien),

ved advokat G.M. Scarpellini, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgere,

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Cattabriga, som befuldmægtiget, bistået af avocat M. Moretto, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

angående en påstand i sag T-141/99 om annullation af Kommissionens beslutning K(1999) 540 af 9. marts 1999, hvorved det tilskud, der var blevet ydet Vela Srl ved Kommissionens beslutning K(92) 1494 af 30. juni 1992 om tilkendelse af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt nr. 92.IT.06.001, benævnt »Aktion i form af et demonstrationsprojekt med henblik på indførsel og udvikling af luffa cylindrica i dårligt stillede europæiske områder«, blev ophævet, i sag T-142/99 om annullation af Kommissionens beslutning K(1999) 541 af 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der var blevet ydet Sonda Srl ved Kommissionens beslutning K(93) 3401 af 26. november 1992 om tilkendelse af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt nr. 92.IT.06.057, benævnt »Pilot- og demonstrationsprojekt med henblik på nedbringelse af produktionsomkostningerne og anvendelsen af gødningsstoffer ved solsikkedyrkning«, blev ophævet, i sag T-150/99 om annullation af Kommissionens beslutning K(1999) 532 af 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der blev bevilget Tecnagrind SL ved Kommissionens beslutning K(93) 3395 af 26. november 1992 om tilkendelse af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt nr. 93.ES.06.031, benævnt »Aktion i form af et demonstrationsprojekt med henblik på mangesidig udnyttelse af vetiver (Vetiveria Zizanioides) i middelhavsområdet«, blev ophævet, i sag T-151/99 om annullation af Kommissionen beslutning K(1999) 533 af 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der blev bevilget Tecnagrind SL ved Kommissionens beslutning K(96) 2235 af 13. september 1996 om tilkendelse af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt nr. 95.ES.06.005, benævnt »Aktion i form af et demonstrationsprojekt med henblik på forarbejdning af ricin (Ricinus Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige aromastoffer«, blev ophævet,

har

DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS

(Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, samt dommerne K. Lenaerts og J. Azizi,

justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González,

på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 20. februar 2002,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

Relevante retsforskrifter

1 For at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i henhold til artikel 158 EF fik strukturfondene ved Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 185, s. 9) til opgave navnlig at fremme udviklingen og strukturtilpasningen i de tilbagestående regioner samt at fremskynde tilpasningen af landbrugsstrukturerne og fremme af udviklingen af landbrugsdistrikterne i lyset af reformen af den fælles landbrugspolitik [artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 5, litra a) og b)]. Denne forordning blev ændret ved Rådets forordning nr. 2081/93 af 20. juli 1993 (EFT L 193, s. 5).

2 I den oprindelige udgave bestemmes i artikel 5, stk. 2, litra e), i forordning 2052/88, at strukturfondenes finansielle interventioner kan antage form af støtte til teknisk bistand og undersøgelser som forberedelse til aktioner. I den ved forordning nr. 2081/93 ændrede udgave bestemmes, at strukturfondenes finansielle interventioner kan erhverves i form af støtte til teknisk bistand, herunder foranstaltningerne vedrørende forberedelse, vurdering, overvågning og evaluering af aktionerne samt pilot- og demonstrationsprojekter.

3 Den 19. december 1988 udstedte Rådet forordning (EØF) nr. 4256/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår EUGFL, Udviklingssektionen (EFT L 374, s. 25). Denne forordning blev ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2085/93 af 20. juli 1993 (EFT L 193, s. 44).

4 I artikel 8 i forordning nr. 4256/88 bestemmes i den oprindelige udgave, at EUGFL's bidrag i forbindelse med den interventionsform, der er nævnt i artikel 5, stk. 2, litra e), i forordning nr. 2052/88, kan vedrøre gennemførelse af pilotprojekter til fremme af udviklingen af landdistrikterne, herunder udvikling og bedre udnyttelse af skovene (første led) og gennemførelse af demonstrationsprojekter, der skal vise landbrugerne de faktiske muligheder ved produktionssystemer, -metoder og teknikker, der svarer til målene for reformen af den fælles landbrugspolitik (fjerde led). I den ændrede udgave, nemlig forordning nr. 2085/93, bestemmer denne artikel, at EUGFL inden for en grænse på 1% af sin årlige bevillingsramme kan finansiere gennemførelse af pilotprojekter vedrørende tilpasning af landbrugsstrukturerne og som led heri også skovbrugsstrukturerne og fremme af udviklingen i landdistrikterne og gennemførelse af demonstrationsprojekter, herunder projekter til udvikling og bedre udnyttelse af skovene samt projekter til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, der skal vise de faktiske muligheder, som systemer, metoder og teknikker, der er i overensstemmelse med målene for den fælles landbrugspolitik, frembyder inden for produktion og forvaltning.

5 Den 19. december 1988 udstedte Rådet ligeledes forordning (EØF) nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1). Denne forordning blev ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 (EFT L 193, s. 20).

6 Det fremgår af 12. betragtning til forordning nr. 4253/88, at fondenes interventioner inden for fællesskabsstøtterammerne først og fremmest [skal] tage form af samfinansiering af operationelle programmer. Retningslinjerne for denne intervention fastlægges i artikel 17 i samme forordning, som ændret.

7 Forordning nr. 4253/88, som ændret, fastsætter ligeledes bestemmelserne om betaling af den finansielle støtte (artikel 21), kontrol med de finansierede aktioner (artikel 23) og nedsættelse, suspension og ophævelse af støtten (artikel 24).

8 I artikel 23, stk. 2, i den ændrede forordning nr. 4253/88 bestemmes for så vidt angår den finansielle kontrol:

»Uden at gribe ind i den kontrol, medlemsstaterne gennemfører i henhold til nationale love og administrative bestemmelser, og med forbehold af traktatens artikel 206 og den inspektion, der foretages på grundlag af traktatens artikel 209, litra c), kan tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen, bl.a. ved stikprøvekontrol, på stedet kontrollere de aktioner, der finansieres af strukturfondene, og forvaltnings- og kontrolsystemerne.

Inden en kontrol på stedet underretter Kommissionen den pågældende medlemsstat derom for at opnå den fornødne hjælp. Kommissionens anvendelse af eventuel kontrol på stedet uden varsel sker efter aftaler, der er indgået i overensstemmelse med finansforordningens bestemmelser inden for rammerne af partnerskabet. Embedsmænd eller andre repræsentanter for medlemsstaten kan deltage i kontrollen.

Kommissionen kan anmode den pågældende medlemsstat om at foretage kontrol på stedet til konstatering af betalingsanmodningens formelle rigtighed. Tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen kan deltage i denne kontrol og skal deltage, hvis den berørte medlemsstat anmoder derom.

Kommissionen påser, at dens kontrol koordineres, således at det undgås, at kontrollen af samme forhold gentages inden for samme tidsrum. Den pågældende medlemsstat og Kommissionen giver straks hinanden meddelelse om resultaterne af den gennemførte kontrol.«

9 I artikel 24 i forordning nr. 4253/88, som ændret, bestemmes for så vidt angår nedsættelse, suspension og ophævelse af støtten:

»1. Hvis gennemførelsen af en aktion eller foranstaltning hverken synes at berettige, at der ydes en del af eller hele den bevilgede finansielle støtte, foretager Kommissionen en passende undersøgelse af sagen inden for rammerne af partnerskabet og anmoder bl.a. medlemsstaten eller de myndigheder, som denne har udpeget til iværksættelsen af aktionen, om at fremsætte deres bemærkninger inden for en given frist.

2. Efter denne undersøgelse kan Kommissionen nedsætte eller suspendere støtten for aktionen eller den berørte foranstaltning, hvis undersøgelsen bekræfter en uregelmæssighed eller en betydelig ændring, der berører aktionens eller foranstaltningens art eller gennemførelsesvilkår, og som ikke har været forelagt Kommissionen til godkendelse.

3. Ethvert beløb, der inddrives som uretmæssigt udbetalt, skal tilbagebetales til Kommissionen. På ikke-tilbagebetalte beløb påløber der morarenter i overensstemmelse med finansforordningens bestemmelser og ifølge nærmere regler, som Kommissionen skal vedtage efter procedurerne i afsnit VIII.«

Faktiske omstændigheder

10 Nærværende sager vedrører fire af de fem projekter, der på grundlag af artikel 8 i forordning nr. 4256/88 blev forelagt mellem januar 1992 og marts 1995 af en række selskaber tilhørende en lille gruppe af fysiske personer.

11 Sag T-141/99 vedrører et projekt forelagt af det italienske selskab Vela Srl (herefter »Vela«) med henblik på indførelse og fremme af luffa cylindrica i de dårligt stillede regioner i Europa. Sag T-142/99 vedrører et projekt forelagt af det italienske selskab Sonda Srl (herefter »Sonda«), som ejes af Vela, og har til formål at nedbringe produktionsomkostningerne og anvendelsen af gødningsstoffer ved solsikkedyrkning. Sag T-150/99 vedrører et projekt forelagt af det spanske selskab Tecnagrind SL (herefter »Tecnagrind«) vedrørende mangesidig udnyttelse af vetiver (Vetiveria Zizanioides) i middelhavsområdet. Sag T-151/99 vedrører et projekt forelagt af Tecnagrind vedrørende forarbejdning af ricin (Ricinus Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige aromastoffer. I den i foregående præmis nævnte periode forelagde det italienske selskab Faretra Srl (herefter »Faretra«) ligeledes et projekt vedrørende udvikling af »trægræsning«.

Luffa-projektet

12 Den 17. januar 1992 sendte Vela en ansøgning til Kommissionen om fællesskabsstøtte til et demonstrationsprojekt inden for landbrug og industriel udnyttelse i tilknytning til indførelse og fremme i visse ugunstigt stillede regioner i Europa af luffa cylindrica, en plante af græskarfamilien, hvis frugt, når den er moden, giver et fiberholdigt frugtkød, som er meget holdbart (projekt nr. 92.IT.06.001, herefter »Luffa-projektet«)

13 Det fremgår af denne ansøgning, at Luffa-projektet skulle gennemføres på Troglias landbrugsejendom beliggende i Alghero i Sassari-provinsen (Italien). Formålet med dette projekt var at erstatte kemiske og syntetiske stoffer i produkter, der ikke anvendes som levnedsmidler, med bionedbrydelige stoffer. Vela erklærede, at man havde erhvervet fremragende faglig ekspertise på materialeområdet, og at man fortsatte forskningen på dette område. Selskabet redegjorde for kontakter med det landbrugsvidenskabelige fakultetet ved universitetet i Sassari og med provinstilsynet for landbrug og skovbrug i Sassari, der begge havde vist interesse for projektet.

14 Af menneskelige ressourcer krævede Luffa-projektet en projektansvarlig for en periode på 26 måneder/mand, en produktansvarlig for en periode på 28 måneder/mand, en teknisk ansvarlig for en tilsvarende periode, en agronom for en periode på 24 måneder/mand og landbrugsmedarbejdere for en periode på 140 måneder/mand. Luffa-projektets samlede budget var på 2 310 000 ECU. Vela anmodede om en fællesskabsstøtte på 75%, dvs. 1 732 500 ECU. Selskabet agtede at finansiere 10% af projektet, dvs. 231 000 ECU, via Troglias landbrugsbedrift, mens de resterende 15% skulle finansieres af regionalfondene. Selskabet præciserede, at det havde opnået garanti fra italienske selskab SoFIM (herefter »SoFIM«) for, at det stillede sig som garant for 25% af medfinansieringsbeløbet til Luffa-projektet i form af et indskud på kontokurant i tilfælde af forsinkelser med udbetalingen af støtte fra de regionale myndigheder i Sassari.

15 Ved beslutning K(92) 1492 af 30. juni 1992 (herefter »beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Luffa-projektet«) tildelte Kommissionen Vela støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen til Luffa-projektet (artikel 1).

16 I artikel 2 i denne beslutning fastsættes gennemførelsesperioden for Luffa-projektet til 45 måneder fra datoen for vedtagelse af denne beslutning, dvs. fra den 30. juni 1992 til den 31. marts 1996.

17 I artikel 3 i samme beslutning bestemmes, at de samlede udgifter til Luffa-projektet, der er anslået til 2 310 000 ECU, er fuldt støtteberettigede, og Fællesskabets maksimumsbidrag fastsættes til 1 470 000 ECU. I samme artikel tilføjes, at støttebeløbet, såfremt de endelige støtteberettigede udgifter viste sig at være lavere end oprindeligt fastsat, ville blive nedsat forholdsmæssigt ved udbetalingen af restbeløbet.

18 Det fremgår af finansieringsplanen i bilag I til beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Luffa-projektet, at resten af finansieringen af Luffa-projektet skulle afholdes af henholdsvis provinstilsynet i Sassari med 350 000 ECU og Vela med 490 000 ECU.

19 I henhold til de finansielle betingelser fastsat i bilag II til samme beslutning har Kommissionen ret til med henblik på at kontrollere de finansielle oplysninger vedrørende de forskellige udgifter at anmode om at se alle originale bilag eller en bekræftet kopi heraf og til at foretage en undersøgelse på stedet eller til at kræve, at de pågældende dokumenter fremsendes (punkt 5). Det præciseres ligeledes, at Fællesskabet, såfremt en af de betingelser, der er opstillet i dette bilag, ikke overholdes, eller hvis der gennemføres aktioner, der ikke er nævnt i bilag I, kan suspendere, nedsætte eller ophæve støtten og kræve tilbagebetaling af allerede udbetalte beløb (punkt 10).

20 Den 24. september 1992 udbetalte Kommissionen en første rate på 584 000 ECU.

21 Den 3. maj 1993 anmodede Vela om udbetaling af anden rate på 438 000 ECU. Kommissionen foretog i perioden fra den 19. til den 23. juli 1993 en administrativ og finansiel kontrol på stedet og aflagde besøg på forsøgsmarkerne, men kunne ikke konstatere nogen særlige uregelmæssigheder og udbetalte anden rate.

22 Ved skrivelser af 11. og 23. marts 1994 meddelte Vela Kommissionen, at SoFIM havde hævet sin finansielle støtte fra 580 000 til 840 000 ECU, eftersom provinstilsynet i Sassari ikke havde tildelt den finansiering på 350 000 ECU, som var fastsat i beslutningen om tilkendelse af støtte til Luffa-projektet.

23 Den 11. juni 1996 modtog Kommissionen fra Vela en anmodning om udbetaling af resten af fællesskabsstøtten, dvs. 438 000 ECU.

24 I perioden fra den 22. til den 26. juli 1996 foretog Kommissionen en kontrol på stedet. Bortset fra, at visse udgifter ikke var støtteberettigede, blev der ikke bemærket nogen særlige uregelmæssigheder ved denne lejlighed.

25 Den 17. december 1996 udbetalte Kommissionen resten af fællesskabsstøtten.

Girasole-projektet

26 Den 8. september 1993 forelagde Sonda Kommissionen en ansøgning om fællesskabsstøtte til en pilot- og demonstrationsprojekt med henblik på nedbringelse af produktionsomkostningerne og anvendelsen af gødningsstoffer ved solsikkedyrkning (projekt nr. 93.IT.06.057, herefter »Girasole-projektet«).

27 Det fremgik af ansøgningen, at Girasole-projektet skulle gennemføres på landbrugsbedriften Santa Margherita beliggende i Sassari-provinsen (Italien). Dette projekt havde til formål at nedbringe de tekniske og energimæssige omkostninger i forbindelse med dyrkning af solsikker ved hjælp af en tildækningsmetode, som bestod i at udbrede vandtætte presenninger på markerne, som skulle forhindre ukrudt i at gro og samtidig medføre store vandbesparelser ved kunstvanding. Gennemførelsen af projektet krævede deltagelse af mindst 14 medarbejdere.

28 Ved beslutning K(93) 3401 af 26. november 1993 (herefter »beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Girasole-projektet«) tildelte Kommissionen Sonda støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, til Girasole-projektet (artikel 1).

29 I artikel 2 i denne beslutning fastsættes gennemførelsesperioden for Girasole-projektet til 26 måneder, dvs. fra den 1. november 1993 til den 31. december 1995.

30 De samlede udgifter til Girasole-projektet var 1 235 000 ECU. I henhold til artikel 3 i samme beslutning udgjorde de støtteberettigede udgifter 1 036 000 ECU, og Fællesskabets maksimale finansielle bidrag blev fastsat til 777 000 ECU. I samme artikel tilføjes, at støttebeløbet, såfremt de endelige støtteberettigede udgifter viser sig at være lavere end oprindeligt fastsat, ville blive nedsat forholdsmæssigt ved udbetalingen af restbeløbet.

31 Det fremgår af finansieringsplanen i bilag I til beslutningen om tilkendelse af støtte til Girasole-projektet, at resten af finansieringen af Girasole-projektet, dvs. 458 000 ECU, påhviler Sonda.

32 I henhold til de finansielle betingelser fastsat i bilag II til samme beslutning har Kommissionen ret til med henblik på at kontrollere de finansielle oplysninger vedrørende de forskellige udgifter at anmode om at se alle originale bilag eller en bekræftet kopi heraf og til at foretage en undersøgelse på stedet eller til at kræve, at de pågældende dokumenter fremsendes (punkt 5). Det præciseres ligeledes, at Fællesskabet, såfremt en af de betingelser, der er opstillet i dette bilag, ikke overholdes, eller hvis der gennemføres aktioner, der ikke er nævnt i bilag I, kan suspendere, nedsætte eller ophæve støtten og kræve tilbagebetaling af allerede udbetalte beløb (punkt 10).

33 Den 11. januar 1994 udbetalte Kommissionen en første rate på 310 800 ECU svarende til 40% af fællesskabsstøtten til Sonda. Den 11. januar 1995 udbetalte den anden rate svarende til 233 100 ECU. Den 31. maj 1996 udbetalte den resten af fællesskabsstøtten.

34 I 1997 blev Sonda overtaget af Vela ved en fusion.

Vetiver-projektet

35 Den 15. september 1993 forelagde Tecnagrind Kommissionen en ansøgning om fællesskabsstøtte til et demonstrationsprojekt med henblik på mangesidig udnyttelse af vetiver (Vetiveria Zizanioides), en plante med meget hårdføre og trævlede rødder, i middelhavsområdet (projekt nr. 93.ES.06.031, herefter »Vetiver-projektet«).

36 Det fremgår af ansøgningen, at formålet med Vetiver-projektet var at udvikle dyrkningen af vetiver for at bekæmpe jorderosion på grundlag af en selvfinansieringsteknik knyttet til salg til parfumeindustrien af essenser udvundet af denne plante.

37 Vetiver-projektet omfattede leje af et areal på 10 ha i 30 måneder, forberedelse af jorden til dyrkning af vetiver, udgifter til rådgivning og teknisk kontrol, der blev anslået til 10 måneder/mand, leje af en mobil turbodestillationsenhed til udvinding af essenser, indkøb af instrumenter og udstyr til brug ved kontrol af planterne og af slutprodukterne, personaleudgifter, der blev anslået til ti måneder/mand samt diverse udgifter til eksterne laboratorier, til godkendelser og til specialiserede teknikere og forskere.

38 Ved beslutning K(93) 3395 af 26. november 1993 (herefter »beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Vetiver-projektet«) tildelte Kommissionen Tecnagrind støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, til Vetiver-projektet (artikel 1).

39 I artikel 2 i denne beslutning fastsættes gennemførelsesperioden for Vetiver-projektet til 30 måneder mellem januar 1994 og juni 1996.

40 De samlede udgifter til Vetiver-projektet var 1 261 131 ECU. I henhold til artikel 3 i samme beslutning udgjorde de støtteberettigede udgifter 1 237 125 ECU, og det maksimale fællesskabsbidrag var fastsat til 927 843 ECU. I samme artikel tilføjes, at støttebeløbet, såfremt de endelige støtteberettigede udgifter viste sig at være lavere end oprindeligt fastsat, ville blive nedsat forholdsmæssigt ved udbetalingen af restbeløbet.

41 Det fremgår af finansieringsplanen i bilag I til beslutningen om tilkendelse af støtte til Vetiver-projektet, at resten af finansieringen af Vetiver-projektet, dvs. 333 288 ECU, påhviler Tecnagrind.

42 I henhold til de finansielle betingelser fastsat i bilag II til samme beslutning har Kommissionen ret til med henblik på at kontrollere de finansielle oplysninger vedrørende de forskellige udgifter at anmode om at se alle originale bilag eller en bekræftet kopi heraf og til at foretage en undersøgelse på stedet eller til at kræve, at de pågældende dokumenter fremsendes (punkt 5). Det præciseres ligeledes, at Fællesskabet, såfremt en af de betingelser, der er opstillet i dette bilag, ikke overholdes, eller hvis der gennemføres aktioner, der ikke er nævnt i bilag I, kan suspendere, nedsætte eller ophæve støtten og kræve tilbagebetaling af allerede udbetalte beløb (punkt 10).

43 Den 13. januar udbetalte Kommissionen en første rate til Tecnagrind på 371 137 ECU svarende til 40% af fællesskabsstøtten til Vetiver-projektet.

44 Den 19. januar 1995 udbetalte den anden rate på 278 352 ECU svarende til 30% af fællesskabsstøtten.

45 Den 24. december 1996 fremsendte Tecnagrind sin endelige rapport om Vetiver-projektet til Kommissionen. Selskabet fremsendte den 12. februar og den 27. marts 1997 supplerende dokumenter.

46 Den 20. marts 1997 anmodede den Kommissionen om udbetaling af restbeløbet på 278 353 ECU. Den 5. juni 1997 genfremsatte den sin anmodning over for Kommissionen.

47 Den 12. juni 1997 meddelte Kommissionen Tecnagrind, at den ville iværksætte en generel teknisk og regnskabsmæssig kontrol af alle projekter finansieret på grundlag af artikel 8 i forordning nr. 4256/88 og godkendt af Kommissionen, og at den på grund af omfanget af denne kontrol først kunne foretage udbetalingen ca. fem måneder senere.

Ricino-projektet

48 Den 31. marts 1995 forelagde Tecnagrind Kommissionen en ansøgning om fællesskabsstøtte til et demonstrationsprojekt med henblik på forarbejdning af ricin (Ricinus Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige aromastoffer (projekt nr. 95.ES.06.005, herefter »Ricino-projektet«).

49 Det fremgår af ansøgningen, at formålet med Ricino-projektet var at dyrke ricin og forarbejde den for ved hjælp af en naturlig gæringsproces at opnå en ferskenaroma, som er meget kostbar at udvinde fra frugter. Ricino-projektet skulle påvise rentabiliteten af en sådan dyrkning og medføre jobskabelse. Gennemførelsen blev overdraget det andalusiske kooperative selskab Campo de Paterna. To andre spanske selskaber, Codema SA (herefter »Codema«) og Genforsa SA (herefter »Genforsa«) skulle deltage i Ricino-projektet og hver især bidrage med en finansiering på 5%.

50 Ved beslutning K(96) 2235 af 13. september 1996 (herefter »beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Ricino-projektet«) tildelte Kommissionen Tecnagrind støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, til Ricino-projektet (artikel 1).

51 I henhold til artikel 2 i denne beslutning skulle fællesskabsfinansieringen dække perioden mellem den 1. september 1996 og den 30. juni 1999.

52 Gennemførelsen af Ricino-projektet skulle forløbe over 28 måneder mellem september 1996 og december 1998. De samlede udgifter til dette projekt blev anslået til 1 264 674 ECU. I artikel 3 i denne beslutning bestemmes, at de støtteberettigede udgifter udgjorde 1 262 674 ECU, og at det maksimale fællesskabsbidrag var fastsat til 947 005 ECU. I samme artikel tilføjes, at støttebeløbet, såfremt de endelige støtteberettigede udgifter viste sig at være lavere end oprindeligt fastsat, ville blive nedsat forholdsmæssigt ved udbetalingen af restbeløbet.

53 Det fremgår af finansieringsplanen i bilag I til beslutningen om tilkendelse af støtte til Ricino-projektet, at resten af finansieringen af Ricino-projektet påhviler henholdsvis Tecnagrind med 191 401 ECU, Codema med 63 134 ECU og Genforsa med 63 134 ECU.

54 I henhold til de finansielle betingelser fastsat i bilag II til samme beslutning har Kommissionen ret til med henblik på at kontrollere de finansielle oplysninger vedrørende de forskellige udgifter at anmode om at se alle originale bilag eller en bekræftet kopi heraf og til at foretage en undersøgelse på stedet eller til at kræve, at de pågældende dokumenter fremsendes (punkt 5). Det præciseres ligeledes, at Fællesskabet, såfremt en af de betingelser, der er opstillet i dette bilag, ikke overholdes, eller hvis der gennemføres aktioner, der ikke er nævnt i bilag I, kan suspendere, nedsætte eller ophæve støtten og kræve tilbagebetaling af allerede udbetalte beløb (punkt 10).

55 Den 20. januar 1997 udbetalte Kommissionen en første rate til Tecnagrind på 378 802 ECU svarende til 40% af fællesskabsstøtten til Ricino-projektet.

56 Den 15. maj 1997 fremsendte Tecnagrind den foreløbige tekniske rapport til Kommissionen om, hvor langt man var kommet med gennemførelsen af Ricino-projektet.

57 Den 7. juli 1997 anmodede Tecnagrind Kommissionen om at udbetale anden rate af fællesskabsstøtten.

Pascolo Arboreo-projektet

58 Den 8. september 1993 forelagde Faretra Kommissionen en ansøgning om støtte til et pilotprojekt om udvikling af miljøvenlig, ekstensiv husdyravl i middelhavsområdet kaldet »skovgræsning« (projekt nr. 93.IT.06.058, herefter »Pascolo Arboreo-projektet«). Ved sin beslutning af 26. november 1993 tildelte Kommissionen Faretra støtte fra EUGFL på 890 625 ECU til Pascolo Arboreo-projektet. Hele denne støtte er blevet udbetalt til Faretra.

Kontrol på stedet i juli og november 1997

59 Efter at Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (herefter »Revisionsretten«) havde gennemført kontrol af et irsk projekt i januar 1997, besluttede Kommissionen at foretage kontrol af en række projekter, der havde modtaget støtte i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, fordi den havde mistanke om, at der fandtes et organiseret netværk, som svigagtigt tilegnede sig fællesskabsstøtte. Luffa-, Girasole-, Pascolo Arboreo-, Vetiver- og Ricino-projekterne blev underlagt denne kontrol.

60 Ved skrivelser af 10. juni 1997 informerede Kommissionen Vela, Sonda og Tecnagrind om, at den i henhold til artikel 23 i forordning nr. 4253/88 agtede at gennemføre kontrol på stedet af det eller de projekter, som de pågældende selskaber havde ansvaret for.

61 Kontrollen på stedet af Vetiver- og Ricino-projekterne fandt sted i perioden fra den 22. til den 25. juli 1997. Den blev gennemført af tjenestemænd fra Generaldirektoratet (GD) for Landbrug og Generaldirektoratet for Finanskontrol og af Kontoret for Bekæmpelse af Svig (OLAF). Tjenestemændene fra GD for Finanskontrol og fra OLAF udarbejdede efterfølgende rapporter om deres konklusioner. En ansat i Intervención General del Estado (afdeling af det spanske finansministerium) bistod ved fællesskabstjenestemændenes kontrol.

62 På grundlag af konklusionerne i de i foregående præmis nævnte rapporter skønnede Kommissionen, at den var i besiddelse af tilstrækkelige beviser til at kunne indlede proceduren om suspension af støtten til Vetiver- og Ricino-projekterne, og den besluttede at foretage en kontrol af de italienske projekter.

63 Ved skrivelser af 23. september 1997 informerede Kommissionen Vela og Sonda om, at den agtede at foretage en kontrol på stedet af Luffa-projektet og Girasole-projektet på grundlag af artikel 23 i forordning nr. 4253/88 fra den 10. november 1997. En tilsvarende skrivelse blev sendt til Faretra vedrørende Pascolo Arboreo-projektet.

64 Denne kontrol fandt sted i perioden fra den 10. til den 14. november 1997, først i Milano og dernæst i Sassari. Formålet var at kontrollere Luffa-, Girosole- og Pascolo Arboreo-projekterne og at supplere den kontrol af Vetiver- og Ricino-projekterne, som var blevet foretaget i juli 1997. Kontrollen blev gennemført af tjenestemænd fra Generaldirektoratet for Landbrug, Generaldirektoratet for Finanskontrol og OLAF. Tjenestemænd fra Ragioneria Generale dello Stato (den generelle regnskabstjeneste i Italien) deltog heri. Tjenestemanden fra Generaldirektoratet for Finanskontrol udarbejdede efterfølgende en rapport, hvori han anbefalede, at proceduren med henblik på suspension af støtten til de pågældende projekter og tilbagesøgning af de beløb, der uberettiget var udbetalt til disse projekter, blev indledt. Tjenestemændene fra den italienske administration udarbejdede ligeledes en rapport, hvori der blev gjort rede for en række forhold, som blev konstateret ved kontrollen i perioden fra den 10. til den 12. november 1997 i Velas hovedsæde i Milano.

Administrativ procedure

65 Ved skrivelser af 3. april 1998 meddelte Kommissionen Vela, Sonda og Tecnagrind, at den i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88 ville undersøge den økonomiske støtte, som var blev tildelt det/de projekt/projekter, de havde ansvaret for, og at den havde besluttet at indlede den i ovennævnte artikel i forordning nr. 4253/88 og punkt 10 i bilag II til hver af beslutningerne om tilkendelse af støtte omhandlede procedure, såfremt denne undersøgelse viste forhold, der kunne udgøre uregelmæssigheder. Disse forhold var præciseret i skrivelserne.

66 Kommissionen gav Vela, Sonda og Tecnagrind seks uger til at fremsende forklaringer samt regnskabsbilag og administrative dokumenter, hvoraf det fremgik, at de forpligtelser, der var blevet pålagt dem i forbindelse ved tilkendelsen af EUGFL-støtten, var blevet opfyldt fuldt ud.

67 Parallelt hermed tilsendte Kommissionen Den Italienske Republik en anmodning om at fremsætte bemærkninger vedrørende Luffa- og Girasole-projekterne og Kongeriget Spanien en tilsvarende anmodning vedrørende Vetiver- og Ricino-projekterne.

68 Ved skrivelser af 19. juni 1998 fremsatte Vela og Tecnagrind deres bemærkninger til henholdsvis Luffa- og Girasole-projekterne og Vetiver- og Ricino-projekterne.

Den anfægtede beslutning i sag T-141/99

69 Ved beslutning af 9. marts 1999 (herefter »den anfægtede beslutning i sag T-141/99«) ophævede Kommissionen i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 den finansielle støtte til Vela og krævede tilbagebetaling af et beløb på 1 470 000 EUR.

70 I denne beslutning fastslår Kommissionen navnlig følgende:

»1) I henhold til beslutningen om tilkendelse af støtte skulle den del af de tilladte udgifter til projektet [Luffa], der ikke dækkes af fællesskabsstøtten, nemlig 840 000 ECU, være omfattet af en finansiering, som støttemodtageren skulle tilrettelægge. Konstateringerne i forbindelse med kontrolbesøget [i november 1997] gav anledning til tvivl om medfinansieringen af projektet [Luffa].

2) Den fælles undersøgelse af regnskabsbilagene vedrørende det pågældende projekt og de fire øvrige projekter, der ligeledes har modtaget støtte i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, har gjort det muligt at påvise et system af interne, finansielle strømme mellem de støttemodtagende selskaber, nogle selskaber, som er associeret med disse og andre selskaber med tilknytning til dem. De projekter, der er tale om (og de tilsvarende støttemodtagende selskaber), er dette projekt (støttemodtager: Vela Srl), projekt nr. 9[3].IT.06.057 (støttemodtager: Sonda Srl), projekt nr. 93.IT.06.058 (støttemodtager: Faretra Srl), projekt nr. 93.ES.06.031 (støttemodtager: Tecnagrind SL), projekt nr. 95.ES.06.005 (støttemodtager: Tecnagrind SL). De associerede parter er Claudio Zarotti og Marco Troglia. De selskaber, der er knyttet til de associerede parter, er AITEC Srl, Noesi Sas og Azienda agricola Barrank. De krydsende finansielle strømme mellem disse selskaber, de associerede parter og de tilknyttede selskaber nærmer sig 10 mia. ITL, dvs. omkring 65% af de udgifter, der er oplyst til Kommissionen (eller forventede udgifter for så vidt angår de endnu ikke afsluttede projekter) for samtlige fem projekter. Kommissionens tjenestegrene har kortlagt alle de interne, finansielle strømme, og det fremgår, at de implicerede selskaber for størstedelens vedkommende tilhører den samme snævre gruppe af fysiske personer. Systematisk udlicitering mellem de selskaber, der har modtaget støtte i forbindelse med de fem projekter, har skabt en indgående post, hvis økonomiske berettigelse ikke er blevet begrundet, og som på uberettiget vis udgør støttemodtagerens medfinansiering.

3) De udgifter, der er faktureret støttemodtageren af Faretra Srl, Sonda Srl, AITEC Srl, Baldassar[r]e, Azienda agricola Barrank og Claudio Zarotti, et beløb (omkring 3 000 000 000 ITL) svarende til 60% af de samlede oplyste udgifter til projektet, er ikke dokumenteret. De fire underleverandører (Faretra Srl, Sonda Srl, AITEC Srl, Baldassar[r]e) var omfattet af kontrakter om tilrådighedsstillelse af personale, udstyr og specifik kompetence. Den kontrol, der er foretaget på grundlag af disse fire underleverandørers regnskabsbøger og inventaroversigter, har afsløret, at disse ikke var i besiddelse af hverken personale eller specifikt udstyr. De manglede altså kompetence, og intet berettiger deres deltagelse i gennemførelsen af projektet [Luffa]. Endvidere har disse forskellige selskaber ikke afholdt nogen udgifter, der kan berettige faktureringen.

4) Adskillige fakturaer, der er udstedt af andre selskaber, er ikke tilstrækkeligt underbyggede eller afslører et misforhold mellem den betalte pris og den leverede tjeneste. Det drejer sig navnlig om følgende:

a) en faktura på 61 882 002 ITL (ca. 29 000 ECU) betalt til selskabet Magenta Finance for en »Oplysningshåndbog til landmænd«; denne håndbog kunne ikke fremlægges for Kommissionens inspektører

b) en faktura på 20 939 ECU betalt til Detentor for »honorarer i tilknytning til en forundersøgelse samt til udkast og tegninger af en prototype på en presse til koldpresning af "luffa"-baller«

c) en faktura på 133 057 ECU betalt til Cedarcliff for bl.a. en oversigt over 160 virksomheder, som støttemodtageren skulle gennemføre oplysningsforanstaltninger over for. Støttemodtageren har ikke kunne fremlægge nogen dokumentation for den fakturerede pris i forhold til den leverede ydelse.«

Den anfægtede beslutning i sag T-142/99

71 Ved beslutningen af 4. marts 1999 (herefter »den anfægtede beslutning i sag T-142/99«) ophævede Kommissionen i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 den finansielle støtte til Sonda og krævede tilbagebetaling af et beløb på 770 000 EUR.

72 I denne beslutning fastslår Kommissionen navnlig følgende:

»1) I henhold til beslutningen om tilkendelse af støtte skulle den del af de tilladte udgifter til projektet [Girasole], der ikke dækkes af fællesskabsstøtten, nemlig 458 000 ECU, være omfattet af en finansiering, som støttemodtageren skulle tilrettelægge. Konstateringerne i forbindelse med kontrolbesøget [i november 1997] [...] gav anledning til tvivl om medfinansieringen af projektet [Girasole].

2) Den fælles undersøgelse af regnskabsbilagene vedrørende det pågældende projekt og de fire øvrige projekter, der ligeledes har modtaget støtte i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, har gjort det muligt at påvise et system af interne, finansielle strømme mellem de støttemodtagende selskaber, nogle selskaber, som er associeret med disse og andre selskaber med tilknytning til dem. De projekter, der er tale om (og de tilsvarende støttemodtagende selskaber), er dette projekt (støttemodtager: Sonda Srl), projekt nr. 92.IT.06.001 (støttemodtager: Vela Srl), projekt nr. 93.IT.06.058 (støttemodtager: Faretra Srl), projekt nr. 93.ES.06.031 (støttemodtager: Tecnagrind SL), projekt nr. 95.ES.06.005 (støttemodtager: Tecnagrind SL). De associerede parter er Claudio Zarotti og Marco Troglia. De selskaber, der er knyttet til de associerede parter, er AITEC Srl, Noesi Sas og Azienda agricola Barrank. De krydsende finansielle strømme mellem disse selskaber, de associerede parter og de tilknyttede selskaber nærmer sig 10 mia. ITL, dvs. omkring 65% af de udgifter, der er oplyst til Kommissionen (eller forventede udgifter for så vidt angår de endnu ikke afsluttede projekter) for samtlige fem projekter. Kommissionens tjenestegrene har kortlagt alle de interne, finansielle strømme, og det fremgår, at de implicerede selskaber for størstedelens vedkommende tilhører den samme snævre gruppe af fysiske personer. Systematisk udlicitering mellem de selskaber, der har modtaget støtte i forbindelse med de fem projekter, har skabt en indgående post, hvis økonomiske berettigelse ikke er dokumenteret, og som på uberettiget vis udgør støttemodtagerens medfinansiering.

3) De udgifter, der er faktureret af to selskaber (Faretra Srl til et beløb på omkring 1 155 000 000 ITL og Noesi Sas til et beløb på omkring 830 000 000 ITL), og som svarer til 90% af de samlede oplyste udgifter til projektet (2 255 934 354 ITL), er ikke dokumenterede.

De to underleverandører var omfattet af kontrakter om tilrådighedsstillelse af personale, udstyr og specifik kompetence. Den kontrol, der er foretaget på grundlag af disse to underleverandørers regnskabsbøger og inventaroversigter, har afsløret, at disse ikke var i besiddelse af hverken personale eller specifikt udstyr. De manglede altså kompetence, og intet berettiger deres deltagelse i gennemførelsen af det pågældende projekt. Endvidere har disse forskellige selskaber ikke afholdt nogen udgifter, der kan berettige faktureringen.«

Den anfægtede beslutning i sag T-150/99

73 Ved beslutningen af 4. marts 1999 (herefter »den anfægtede beslutning i sag T-150/99«) ophævede Kommissionen i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 den finansielle støtte til Tecnagrind og krævede tilbagebetaling af et beløb på 649 490 EUR.

74 I denne beslutning fastslår Kommissionen navnlig følgende:

»1) Den fælles undersøgelse af regnskabsbilagene vedrørende dette projekt og de fire øvrige projekter, der ligeledes har modtaget støtte i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, har gjort det muligt at påvise et system af interne, finansielle strømme mellem de støttemodtagende selskaber, nogle selskaber, som er associeret med disse og andre selskaber med tilknytning til dem. De projekter, der er tale om (og de tilsvarende støttemodtagende selskaber), er dette projekt (støttemodtager: Tecnagrind SL), projekt nr. 92.IT.06.001 (støttemodtager: Vela Srl), projekt nr. 93.IT.06.057 (støttemodtager: Sonda Srl), projekt nr. 9[5].ES.06.005 (støttemodtager: Tecnagrind SL), projekt nr. 93.IT.06.058 (støttemodtager: Faretra S.r.l.). De associerede parter er Claudio Zarotti og Marco Troglia. De selskaber, der er knyttet til de associerede parter, er AITEC Srl, Noesi Sas og Azienda agricola Barrank. De krydsende finansielle strømme mellem disse selskaber, de associerede parter og de tilknyttede selskaber nærmer sig 10 mia. ITL, dvs. omkring 65% af de udgifter, der er oplyst til Kommissionen (eller forventede udgifter for så vidt angår de endnu ikke afsluttede projekter) for samtlige fem projekter. Kommissionens tjenestegrene har kortlagt alle de interne, finansielle strømme, og det fremgår, at de implicerede selskaber for størstedelens vedkommende tilhører den samme snævre gruppe af fysiske personer. Systematisk udlicitering mellem de selskaber, der har modtaget støtte i forbindelse med de fem projekter, har skabt en indgående post, hvis økonomiske berettigelse ikke er dokumenteret, og som på uberettiget vis udgør støttemodtagerens medfinansiering.

2) Oplysningerne i ansøgningen om støtte svarer ikke til virkeligheden:

a) I denne ansøgning oplyses det, at »[Tecnagrind] beskæftiger sig med levering af landbrugstjenester«. Men dette selskab blev oprettet den 25. januar 1993, og ansøgningen om støtte blev sendt til Kommissionen den 15. september 1993. Endvidere har dette selskab ikke udført noget arbejde.

b) Endvidere anføres det i ansøgningen, at »der er blevet gennemført en række forskningsundersøgelser og forsøg i samarbejde med fakultetet for fysisk geografi ved Universitetet i Murcia og med virksomheden La Alberca under den landbrugsvidenskabelige forskningstjeneste i Murcia-regionen«. Troglia, der er administrator og leder af projektet, bekræftede i forbindelse med kontrollen [i juli 1997], at forskningsundersøgelserne og forsøgene udelukkende var blevet gennemført af disse tjenester uden støttemodtagerens deltagelse.

3) I forbindelse med kontrolbesøget kunne [Tecnagrind] ikke fremlægge nogen form for dokumentation for medfinansieringen af projektet på 25%, som det var bestemt i punkt 7 i bilag I til beslutningen om tilkendelse af støtte.

4) I den endelige rapport oplyses det, at det areal, hvor der vil blive dyrket vetiver til produktion og destillation af deres rødder, er på to hektar. Under kontrolbesøget kunne Kommissionens tjenestegrene konstatere, at kun en halv hektar var blevet opdyrket.

5) Det fremgår af fakturaen fra udlejeren af arealet, at marken var på fire hektar og ikke på ti hektar, som det fremgår af den endelige rapport. Endvidere fremgår det af de forskellige fakturaer, der blev fremlagt i forbindelse med kontrollen, at udgifterne til leje beløb sig til 712 000 ESP, mens der på budgettet var afsat 10 934 772 ESP til dette formål. Forskellen var blevet anvendt til at dække andre udgifter uden at indhente Kommissionens forudgående tilladelse hertil, sådan som det kræves i henhold til punkt 1 i bilag II til beslutningen.

6) Visse udgifter svarende til selskabets driftsomkostninger, som f.eks. honorarer til selskabet Asedem (regnskabs- og skatterådgiver) og telefonregninger (Troglias italienske mobiltelefon), er tilskrevet projektet med 50%, uden at dette er berettiget. Derudover er der tilskrevet fakturaer for ydelser leveret efter projektets afsluttende fase, og som derfor ikke kunne komme i betragtning til medfinansiering.«

Den anfægtede beslutning i sag T-151/99

75 Ved beslutningen af 4. marts 1999 (herefter »den anfægtede beslutning i sag T-151/99«) ophævede Kommissionen i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 den finansielle støtte til Tecnagrind og krævede tilbagebetaling af et beløb på 378 802 EUR.

76 I denne beslutning fastslår Kommissionen navnlig følgende:

»1) Den fælles undersøgelse af regnskabsbilagene vedrørende dette projekt og de fire øvrige projekter, der ligeledes har modtaget støtte i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, har gjort det muligt at påvise et system af interne, finansielle strømme mellem de støttemodtagende selskaber, nogle selskaber, som er associeret med disse og andre selskaber med tilknytning til dem. De projekter, der er tale om (og de tilsvarende støttemodtagende selskaber), er dette projekt (støttemodtager: Tecnagrind SL), projekt nr. 92.IT.06.001 (støttemodtager: Vela Srl), projekt nr. 93.IT.06.057 (støttemodtager: Sonda Srl), projekt nr. 93.ES.06.058 (støttemodtager: Tecnagrind sl), projekt nr. 93.IT.06.058 (støttemodtager: Faretra Srl). De associerede parter er Claudio Zarotti og Marco Troglia. De selskaber, der er knyttet til de associerede parter, er AITEC Srl, Noesi Sas og Azienda agricola Barrank. De krydsende finansielle strømme mellem disse selskaber, de associerede parter og de tilknyttede selskaber nærmer sig 10 mia. ITL, dvs. omkring 65% af de udgifter, der er oplyst til Kommissionen (eller forventede udgifter for så vidt angår de endnu ikke afsluttede projekter) for samtlige fem projekter. Kommissionens tjenestegrene har kortlagt alle de interne, finansielle strømme, og det fremgår, at de implicerede selskaber for størstedelens vedkommende tilhører den samme snævre gruppe af fysiske personer. Systematisk udlicitering mellem de selskaber, der har modtaget støtte i forbindelse med de fem projekter, har skabt en indgående post, hvis økonomiske berettigelse ikke er dokumenteret, og som på uberettiget vis udgør støttemodtagerens medfinansiering.

Troglia, der er administrator for [Tecnagrind] og projektansvarlig, oplyste i forbindelse med kontrollen [i juli 1997] inspektørerne om, at [Tecnagrind] ikke var i besiddelse af den nødvendige praktiske kunnen til at udvikle et reduceret forarbejdningsanlæg, der kunne opfylde landmændenes behov, og derfor havde udliciteret denne opgave og mere generelt hele projektets industrielle fase til Vela. I forbindelse med den kontrol, som Kommissionens tjenestegrene foretog hos Vela i perioden fra den 10. til den 14. november 1997, der har modtaget støtte tildelt i henhold til artikel 8 i forordning nr. 4256/88, fremgik det, at dette selskab ikke var i besiddelse af specifikt personale eller udstyr. Følgelig så det ikke ud til, at selskabet var i besiddelse af den nødvendige praktiske viden, og Velas deltagelse i projektet som underleverandør var uberettiget.

2) Det fremgår, at der er indgået forskellige kontrakter med De Bartolomeis og med selskabet Cedarcliff til en samlet værdi af 155 800 ECU, dvs. over 12% af de samlede projektudgifter. I henhold til Troglia vedrørte de opgaver, der var udliciteret til Cedarcliff, projektets formidlingsfase. Disse fakturaer kunne ikke tilskrives projektet på dets starttidspunkt, da formidlingen skulle finde sted i projektets slutfase.

3) Under kontrolbesøget kunne der ikke fremlægges nogen dokumentation som garanti for, at det støttemodtagende selskab var i stand til at medfinansiere projektet med 25% som krævet i punkt 8.3 i bilag 1 til beslutningen om tilkendelse af støtte.

4) Visse udgifter svarende til selskabets driftsomkostninger, som f.eks. honorarer til selskabet Asedem (regnskabs- og skatterådgiver) og telefonregninger (Troglias italienske mobiltelefon), er tilskrevet projektet med 50%, uden at dette er berettiget.«

Retsforhandlinger

77 Ved stævninger indleveret til Rettens Justitskontor den 10. juni 1999 har Vela anlagt to sager med påstand om henholdsvis annullation af den anfægtede beslutning i sag T-141/99 og annullation af den anfægtede beslutning i sag T-142/99.

78 Ved stævninger indleveret til Rettens Justitskontor den 21. juni 1999 har Tecnagrind anlagt to sager med påstand om henholdsvis annullation af den anfægtede beslutning i sag T-150/99 og annullation af den anfægtede beslutning i sag T-151/99.

79 På parternes begæring udsatte formanden for Rettens Tredje Afdeling i henhold til artikel 77, litra c), i Rettens procesreglement retsforhandlingerne i de fire sager, første gang indtil den 12. januar 2000 ved kendelser af 12. november 1999 og dernæst anden gang indtil den 12. april 2000 ved kendelser af 10. januar 2000. De skriftlige forhandlinger blev afsluttet den 14. marts 2001.

80 Efter at parterne er blevet hørt om dette punkt, har formanden for Rettens Tredje Afdeling ved kendelser af 29. november 2001 forenet sagerne med henblik på den mundtlige forhandling og domsafsigelse i henhold til procesreglementets artikel 50.

81 På grundlag af den refererende dommers rapport besluttede Retten (Tredje Afdeling) at indlede den mundtlige forhandling. I forbindelse med foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse opfordrede Retten parterne til at fremlægge visse bilag og besvare spørgsmål. Parterne efterkom disse anmodninger inden for de fastsatte frister.

82 Retsmødet, der oprindeligt var berammet til den 10. januar 2002, blev udsat til den 20. februar 2002 på anmodning fra sagsøgerne, der oplyste, at meddelelsen fra Rettens Justitskontor med Rettens skriftlige spørgsmål og angivelsen af datoen for retsforhandlingerne var fremkommet for sent.

83 Under retsmødet den 20. februar 2002 fremsatte parterne deres mundtlige indlæg og svarede på Rettens spørgsmål.

Parternes påstande

84 I hver enkelt sag har sagsøgeren nedlagt påstand om, at Retten:

- annullerer den anfægtede beslutning og subsidiært nedsætter det støttebeløb, der skal tilbagebetales Kommissionen, til et niveau, der fastsættes i den verserende sag

- efterkommer de anmodninger om undersøgelsesforanstaltninger, der er fremsat i stævningen

- tilpligter Kommissionen at betale sagens omkostninger.

85 I hver enkelt sag har Kommissionen nedlagt påstand om, at Retten:

- frifinder Kommissionen

- tilpligter sagsøgeren at betale sagens omkostninger.

Realiteten

86 Under retsmødet har sagsøgerne anført, at søgsmålene, som det også fremgik af deres skriftlige indlæg, udelukkende havde til formål at få annulleret de anfægtede beslutninger. De tilføjede, at de summariske betragtninger vedrørende skadesgodtgørelse udelukkende var fremsat i retsbevarende øjemed og ikke i de foreliggende sager udgjorde et krav om erstatning, hvilket Retten noterede sig.

87 Endvidere har sagsøgerne, der repræsenteres af den samme advokat, og sagsøgte, der ligeledes repræsenteres af den samme advokat i de fire sager, efter foreningen af sagerne med henblik på den mundtlige forhandling og domsafsigelsen, haft adgang til alle elementer i akterne vedrørende disse sager, hvilket Retten noterede sig. Under disse omstændigheder må disse elementer anses for at udgøre en enkelt aktpakke vedrørende de fire sager.

88 Påstanden om annullation er i de fire sager baseret på fire identiske anbringender. Det første anbringende vedrører tilsidesættelse og urigtig anvendelse af traktaten og den afledte rets bestemmelser samt magtfordrejning. Det andet anbringende støttes på manglende begrundelse og fejlagtig vurdering. Det tredje anbringende er baseret på en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Det fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

I - Det første anbringende: tilsidesættelse og urigtig anvendelse af traktaten og den afledte rets bestemmelser samt magtfordrejning

89 I alle fire sager er dette anbringende opdelt i to dele. I første del har sagsøgerne anført, at Kommissionen fejlagtigt har baseret kontrollen i juli og november 1997 på artikel 23 i forordning 4253/88 og sine skrivelser af 3. april 1998 og de anfægtede beslutninger på artikel 24 i samme forordning og har begået en magtfordrejning. I anden del, der er fremført subsidiært, gør de gældende, at Kommissionen ikke har anvendt nævnte bestemmelser i forordning nr. 4253/88 korrekt.

Anbringendets første del

90 Sagsøgerne har for det første gjort gældende, at Kommissionen ikke kunne påberåbe sig bestemmelserne i artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88 som retsgrundlag for kontrollen i juli og november 1997 og de anfægtede beslutninger. Det fremgår af punkt 5 og 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte, at disse generelle bestemmelser ikke kan anvendes. I sag T-141/99 har Vela tilføjet, at Kommissionen på baggrund af den kontrol, den havde gennemført i juli 1993 og juli 1996 forud for udbetalingen af henholdsvis anden rate og restbeløbet til Luffa-projektet, havde udtømt mulighederne for kontrol i henhold til punkt 5 i bilag II til beslutningen om tilkendelse af støtte vedrørende Luffa-projektet.

91 Sagsøgerne har gjort gældende, at kontrollen i juli og november 1997 ikke i realiteten havde til formål at kontrollere, at projekterne var blevet udført i overensstemmelse med artikel 8 i forordning nr. 4256/88. Denne kontrol blev udført som en del af en generel undersøgelse af svig. Den havde til formål at kontrollere de finansielle forbindelser mellem de selskaber, der gennemførte de forskellige projekter, og fokuserede på projekternes administrative og regnskabsmæssige aspekter, hovedsagelig retningslinjerne for medfinansiering. Kontrollen skulle derfor i henhold til sagsøgerne have været baseret på Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1) og på Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (EFT L 292, s. 2).

92 Retten konstaterer her, at parterne er enige om, at kontrollen i juli og november 1997 var baseret på artikel 23 i forordning nr. 4253/88.

93 Det fremgår endvidere af Kommissionens skrivelser af 10. juni og 23. september 1997, der er nævnt i præmis 60 og 63 ovenfor, og af de rapporter, som Kommissionen har fremlagt i sagen, og som er udarbejdet henholdsvis den 30. september 1997 af OLAF efter kontrollen foretaget i juli 1997 (herefter »OLAF-rapporten af 30. september 1997«) og den 18. december 1997 af Generaldirektoratet for Finanskontrol efter kontrollen foretaget i november 1997 (herefter »GD for Finanskontrols rapport af 18. december 1997«), at disse kontroller bestod i en kontrol af en materielle gennemførelse af de pågældende projekter og af den administrative, finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af disse projekter, navnlig af de opgivne udgifters regelmæssighed og de støttemodtagende selskabers overholdelse af den medfinansieringsforpligtelse, der var fastsat i beslutningerne om tilkendelse af støtte. Det fremgår bl.a. af GD for Finanskontrols rapport af 18. december 1997, at »da tidligere foretagne kontroller af isolerede projekter ikke muliggjorde indsamling af beviser for uregelmæssigheder eller svig, har kontrolgruppen valgt en overordnet fremgangsmåde, der fremmer krydskontrol mellem forskellige projekter, de forskellige støttemodtagere og andre deltagere« (s. 4 i rapporten).

94 Ved sine skrivelser af 3. april 1998, som er omhandlet i præmis 65 ovenfor, meddelte Kommissionen Vela, Sonda og Tecnagrind, at den i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88 ville foretage en undersøgelse af den støtte, de havde fået udbetalt via EUGFL. Den tilføjede, at denne undersøgelse viste visse forhold, som kunne udgøre uregelmæssigheder, hvorfor den havde besluttet at indlede den i artikel 24 i ovennævnte forordning og i punkt 10 i bilag II til hver af beslutningerne om tilkendelse af støtte nævnte procedure.

95 Da undersøgelsen af sagsakterne om projekterne bekræftede, at der var tale om uregelmæssigheder, traf Kommissionen på grundlag af artikel 24, stk. 2 og 3, i forordning nr. 4253/88 de anfægtede beslutninger om ophævelse af den i beslutningerne om tilkendelse af støtte omhandlede støtte og krævede tilbagebetaling af de beløb, som de støttemodtagende selskaber havde modtaget fra EUGFL.

96 Det må undersøges, om Kommissionen med rette anvendte artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88 som grundlag for kontrolforanstaltningerne og som grundlag for de beslutninger, der er truffet i den verserende sag.

97 I henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, som ændret, kan tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen, bl.a. ved stikprøvekontrol, på stedet kontrollere de aktioner, der finansieres af strukturfondene.

98 Det fremgår af disse generelle bestemmelser, at artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, som ændret, giver tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen hjemmel til udførelse af kontrol med projekter, der modtager eller har modtaget støtte fra en strukturfond. Da andet ikke er anført, må det antages, at denne bestemmelse omhandler aktioner, der finansieres af en hvilken som helst strukturfond, navnlig EUGFL, Udviklingssektionen. Intet angiver, som sagsøgerne tilsyneladende hævder i deres skrivelser, at den pågældende bestemmelse kun finder anvendelse på aktioner, der er omfattet af finansielle interventioner, som den pågældende medlemsstat eller de myndigheder, som denne har udpeget, har truffet beslutning om, og som den pågældende medlemsstat har fremsendt til Kommissionen, og ikke på projekter, som dem, der er omhandlet i de anfægtede beslutninger, og som er omfattet af en finansiel intervention, som Kommissionen har truffet beslutning om.

99 Da det modsatte ikke fremgår, må det endvidere konstateres, at en kontrol på stedet baseret på artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 kan udføres af en hvilken som helst tjenestemand i Kommissionen, idet denne kontrol kan foretages i det pågældende projekts gennemførelsesfase, f.eks. efter en anmodning om udbetaling af en del af støtten eller efter denne fase, og kan vedrøre såvel overensstemmelsen mellem den faktiske gennemførelse af projektet og de mål, der er fastsat i fællesskabsforordningen og i beslutningen om tilkendelse af støtte, som gennemførelsesbetingelsernes regelmæssighed, navnlig betingelserne for den finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af projektet.

100 Det kan ikke udledes af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, at Kommissionen ikke har ret til at foretage endnu en kontrol på stedet på grundlag af denne bestemmelse, når den faktiske gennemførelse af projektet er afsluttet, hvis projektet allerede har været genstand for en eller flere sådanne kontroller, f.eks. i forbindelse med anmodningerne om udbetaling af støtte. Der er heller ikke noget, der afskærer Kommissionens tjenestemænd eller repræsentanter fra i henhold til ovenstående bestemmelse at foretage en krydskontrol omfattende flere projekter, der har modtaget støtte fra EUGFL.

101 Enhver anden fortolkning af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 end den, der fremgår af de foregående tre præmisser, ville medføre, at Kommissionens forpligtelse i henhold til forordning nr. 2052/88 til at bidrage til en effektiv gennemførelse af den politik, som Fællesskabet fører gennem strukturfondene for at nå målet om økonomisk og social samhørighed, der er fastsat i artikel 158 EF, ikke ville have effektiv virkning.

102 Det må derfor konstateres, at Kommissionen i dette tilfælde havde hjemmel til at basere den i juli og november 1997 udførte kontrol på stedet af de projekter, der er omfattet af de anfægtede beslutninger, på artikel 23 i forordning nr. 4253/88.

103 Det fremgår af artikel 24, stk. 1, i den ændrede forordning nr. 4253/88, at Kommissionen, hvis gennemførelsen af en aktion eller foranstaltning hverken synes at berettige, at der ydes en del af eller hele den bevilgede finansielle støtte, foretager en passende undersøgelse af sagen og anmoder bl.a. medlemsstaten eller de myndigheder, som denne har udpeget til iværksættelse af aktionen, om at fremsætte deres bemærkninger inden for en given frist.

104 Det må derfor konstateres, at Kommissionen, der efter gennemførelsen af kontrollen på stedet i juli og november 1997 havde mistanke om uregelmæssigheder, havde hjemmel til at anvende artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 som grundlag for at indlede den undersøgelsesprocedure, som er nævnt i dens skrivelser til Vela, Sonda og Tecnagrind af 3. april 1998.

105 I henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 kan Kommissionen efter gennemførelsen af den i stk. 1 i samme bestemmelse nævnte undersøgelse nedsætte eller suspendere støtten til aktionen eller den berørte foranstaltning, hvis den nævnte undersøgelse bekræfter en uregelmæssighed eller en betydelig ændring, der berører aktionens eller foranstaltningens art eller gennemførelsesvilkår, og som ikke har været forelagt Kommissionen til godkendelse. Som det ligeledes fremgår af retspraksis (Domstolens dom af 24.1.2002, C-500/99 P, Conserve Italia mod Kommissionen, Sml. I, s. 867, præmis 85-91), giver denne bestemmelse ligeledes Kommissionen hjemmel til at ophæve støtten, hvis det efter afslutningen af den i artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 anførte undersøgelse viser sig, at der foreligger en uregelmæssighed.

106 I henhold til artikel 24, stk. 3, i forordning nr. 4253/88 skal ethvert beløb, der inddrives som uretmæssigt udbetalt, tilbagebetales Kommissionen, og der påløber morarenter på ikke tilbagebetalte beløb.

107 På grundlag af konstateringerne i de to foregående præmisser må det fastslås, at Kommissionen i dette tilfælde, da den skønnede, at undersøgelsesproceduren havde bekræftet forekomsten af de uregelmæssigheder, der var mistanke om efter gennemførelsen af kontrollen i juli og november 1997, havde hjemmel til efter afslutningen af undersøgelsen at basere vedtagelsen af de anfægtede beslutninger på artikel 24 i forordning nr. 4253/88.

108 Sagsøgernes påstand om, at punkt 5 og 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte i de pågældende tilfælde ophævede muligheden for at anvende forordning nr. 4253/88, kan derfor ikke antages.

109 Det bestemmes således i punkt 5 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte: »Kommissionen har ret til med henblik på at kontrollere de finansielle oplysninger vedrørende de forskellige udgifter at anmode om at se alle originale bilag eller en bekræftet kopi heraf. Kommissionen kan foretage en sådan undersøgelse på stedet eller kræve, at de pågældende dokumenter fremsendes [...]« En sådan bestemmelse understreger blot de beføjelser til at gennemføre kontrol på stedet, som Kommissionen har i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, således at den på et hvilket som helst tidspunkt kan kontrollere regelmæssigheden af den finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af det pågældende projekt, herunder projektets faktiske gennemførelsesfase, også selv om projektet tidligere har været genstand for kontroller på stedet.

110 I punkt 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte bestemmes følgende: »Såfremt en af de [finansielle] betingelser ikke overholdes, eller hvis der gennemføres aktioner, der ikke er nævnt i bilag I, kan Fællesskabet suspendere, nedsætte eller ophæve sit eget bidrag og kræve tilbagebetaling af allerede udbetalte beløb. Såfremt en sådan tilbagebetaling viser sig nødvendig, kan der opkræves renter. I sådanne tilfælde vil støttemodtageren få mulighed for at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist fastsat af Kommissionen, inden støtten suspenderes, nedsættes, ophæves eller kræves tilbagebetalt.« Som sagsøgerne selv fastslår i deres stævning, svarer indholdet af en sådan bestemmelse til indholdet af artikel 24, stk. 2 og 3, i forordning nr. 4253/88.

111 Heraf følger, at bestemmelserne i punkt 5 og 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte ikke skal betragtes som et selvstændigt retsgrundlag, der kan fortrænge anvendelsen af de generelle bestemmelser i artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88, men som bestemmelser, der giver Kommissionen yderligere hjemmel for at vedtage de foranstaltninger og beslutninger, som den har vedtaget i dette tilfælde. Kommissionen har således med rette i sine skrivelser af 3. april 1998 henvist til både artikel 24 i forordning nr. 4253/88 og punkt 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte som hjemmel for sine beslutninger om at indlede undersøgelsesprocedurer mod Luffa-, Girasole-, Vetiver- og Ricino-projekterne.

112 Sagsøgernes påstand om, at kontrollen i juli og november 1997 skulle have været baseret på forordning nr. 2988/95 og forordning nr. 2185/96, kan derfor ikke antages.

113 Bortset fra at nedlæggelsen af en sådan påstand understreger, hvor selvmodsigende sagsøgernes argumentation er, idet de på den ene side hævder, at Kommissionen kun kunne basere sig på punkt 5 og 10 i bilag II til beslutningerne om tilkendelse af støtte, og på den anden side hævder, at den burde have baseret sig på bestemmelserne i de forordninger, der er nævnt i foregående præmis, må det konstateres, at bestemmelserne i forordning nr. 2988/95 i henhold til 13. betragtning heri »kan supplere de nuværende bestemmelser«. I henhold til artikel 9, stk. 2, i samme forordning »kan Kommissionen foretage kontrol og inspektion på stedet på de betingelser, der er fastsat i reglerne for de enkelte sektorer«, mens det i artikel 10 i denne forordning bestemmes, at »[g]enerelle gennemførelsesbestemmelser om kontrol og inspektion på stedet vedtages på et senere tidspunkt«.

114 Disse generelle gennemførelsesbestemmelser er blevet udstedt ved forordning nr. 2185/96. Det fremgår af sjette betragtning til denne forordning, at de pågældende bestemmelser »ikke berører anvendelsen af de fællesskabsregler, der gælder i de enkelte sektorer, jf. artikel 9, stk. 2, i forordning [nr. 2988/95]«. I artikel 1 i samme forordning bestemmes, at »[i] denne forordning fastsættes de generelle supplerende bestemmelser, der i henhold til artikel 10 i forordning [nr. 2988/95] skal gælde«, og at »denne forordning [finder] anvendelse på alle områder af Fællesskabernes virksomhed«.

115 Det fremgår af de foregående to præmisser, at bestemmelserne i forordning nr. 2988/95 og nr. 2185/96 om Kommissionens beføjelser til at gennemføre kontrol på stedet finder anvendelse som supplement uden hensyn til Fællesskabets sektorspecifikke bestemmelser. De kan således ikke tilsidesætte den hjemmel, som de pågældende bestemmelser giver Kommissionen til at gennemføre kontrol på stedet med det formål at sikre beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser.

116 Selv om artikel 23 i forordning nr. 4253/88 - en forordning, hvis karakter af en sektorspecifik fællesskabsbestemmelse i henhold til ovennævnte bestemmelser i forordning nr. 2988/95 og nr. 2185/96 sagsøgerne ikke har bestridt - i dette tilfælde gav Kommissionen en korrekt hjemmel til gennemførelse af kontrollen på stedet i juli og november 1997, var det ikke nødvendigt, at Kommissionen påberåbte sig disse i denne forbindelse.

117 Det fremgår af ovenstående gennemgang (præmis 92-116), at artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88 udgjorde en korrekt og tilstrækkelig hjemmel for Kommissionens kontrol på stedet i juli og november 1997 af de projekter, der er omfattet af de anfægtede beslutninger, for indledning af en undersøgelsesprocedure af de forskellige projekter samt for vedtagelse af de anfægtede beslutninger. Sagsøgernes argumentation, der fremgår af præmis 90 og 91 ovenfor, kan derfor ikke tiltrædes.

118 For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen burde have informeret dem korrekt om retsgrundlaget for, målet med og baggrunden for kontrollen i juli og november 1997 samt om det retsgrundlag, som den agtede at basere de anfægtede beslutninger på, således at de havde kunnet kontrollere lovligheden af de af Kommissionen påtænkte foranstaltninger og tilrettelægge deres forsvar ordentligt. De anfører, at de, da de ikke var klar over, at der ville blive foretaget kontrol af projekternes medfinansieringsmetode, ikke havde kunnet sikre sig bistand fra regnskabseksperter og administrative eksperter samt juridisk rådgivning, som kunne have bistået dem ved de krævede forklaringer.

119 Men for så vidt angår først og fremmest information af Vela, Sonda og Tecnagrind om retsgrundlaget for, målet med og baggrunden for kontrollen i juli og november 1997 konstaterer Retten i forbindelse med sag T-141/99 og T-142/99, at Kommissionen i sine skrivelser til Vela og Sonda af 10. juni 1997, hvori den meddelte, at den agtede at gennemføre kontrol på stedet af Luffa- og Girasole-projekterne (jf. præmis 60 ovenfor), oplyste, at hjemmelen for den påtænkte kontrol var artikel 23 i forordning nr. 4253/88. Den anmodede Vela og Sonda om i forbindelse med denne kontrol at lade dens tjenestemænd få adgang til al dokumentation, navnlig af regnskabsmæssig art, og til alle bilag vedrørende deres projekt, og om at lade dem mødes med personer, som kunne give dem forklaringer desangående.

120 I sine skrivelser til samme selskaber af 23. september 1997 (jf. præmis 63 ovenfor) oplyste Kommissionen dem om, at dens tjenestegrene i henhold til artikel 23 i forordning nr. 4253/88 ville foretage en kontrol på stedet af Luffa- og Girasole-projekterne fra 10. november 1997. Den oplyste, at dens tjenestemænd i forbindelse med denne kontrol ønskede at mødes med deres juridiske repræsentanter samt de tekniske og administrative ansvarlige for gennemførelsen af projekterne. Den anmodede om, at dens tjenestemænd under denne kontrol fik adgang til en række originale dokumenter nævnt i bilaget om det selskab, der havde ansvaret for projektet, og om selve projektet, samt til alle andre dokumenter i tilknytning til ovennævnte dokumenter, som måtte vise sig nødvendige ved udførelsen af kontrollen. Den meddelte dem ligeledes, at den navnlig ville være repræsenteret af tjenestemænd fra Generaldirektoratet for Finanskontrol og fra OLAF, og at det var planlagt, at repræsentanter for Ragioneria Generale dello Stato skulle deltage i kontrollen. Endelig anmodede den dem om straks at fremsende en kopi af deres statusopgørelser for perioden 1992-1996 for så vidt angik Vela og for perioden 1993-1996 for så vidt angik Sonda, en kopi af den detaljerede oversigt over udgifter fordelt i overensstemmelse med finansieringsplanen i beslutningerne om tilkendelse af støtte vedrørende henholdsvis Luffa-projektet og Girasole-projektet, og en kopi af udgiftsoversigten i forbindelse med Velas kontrakter med Tecnagrind, Sonda og Faretra for så vidt angik Luffa-projektet og i forbindelse med Sondas kontrakter med Tecnagrind, Vela og Faretra for så vidt angik Girasole-projektet.

121 I sag T-150/99 og T-151/99 konstaterer Retten, at Kommissionen i sin skrivelse til Tecnagrind af 10. juni 1997, hvori den meddelte, at den agtede at foretage kontrol på stedet af Vetiver- og Ricino-projekterne (jf. præmis 60 ovenfor), oplyste selskabet om, at denne kontrol, der var planlagt til at finde sted den 22. og 23. juli 1997, ville blive gennemført på grundlag af artikel 23 i forordning nr. 4253/88. Den oplyste, at den i forbindelse med kontrollen ønskede at møde selskabets juridiske repræsentanter samt de ansvarlige for den tekniske, administrative og finansielle gennemførelse af projekterne. Den anmodede om, at dens tjenestemænd i forbindelse med denne kontrol fik adgang til en række originale dokumenter nævnt i bilaget om selskabet og projekterne, samt til alle andre dokumenter i tilknytning til ovennævnte dokumenter, som måtte vise sig nødvendige ved udførelsen af kontrollen. Den meddelte ligeledes Tecnagrind, at den navnlig ville være repræsenteret af tjenestemænd fra Generaldirektoratet for Finanskontrol og fra OLAF, og at det var planlagt, at repræsentanter for Intervención General de la Administración del Estado skulle deltage i kontrollen.

122 Det skal for så vidt angår sag T-150/99 tilføjes, at Tecnagrind har fremlagt en kopi af den skrivelse, som Kommissionen tilsendte selskabet den 12. juni 1997, og hvoraf det fremgår, at Kommissionen som svar på en anmodning fra Tecnagrind om udbetaling af restbeløbet fra EUGFL til Vetiver-projektet meddelte, at der ville blive gennemført en generel teknisk og regnskabsmæssig kontrol af projekter finansieret på grundlag af artikel 8 i forordning nr. 4253/88, og dette var baggrunden for dens beslutning om at suspendere den nævnte udbetaling (jf. præmis 47 ovenfor).

123 Det fremgår af de foregående fire præmisser, at Vela, Sonda og Tecnagrind var blevet informeret på en tilstrækkelig klar og præcis måde om, at den kontrol på stedet, som Kommissionen agtede at gennemføre, var baseret på artikel 23 i forordning nr. 4253/88 og ville bestå i en kontrol af den finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af projekterne i deres helhed, herunder overholdelsen af forpligtelsen til medfinansiering i beslutningerne om tilkendelse af støtte. Selskaberne kunne ligeledes på grundlag af disse oplysninger udlede, at Kommissionens tjenestemænd agtede at foretage krydskontrol af de forskellige projekter, de var ansvarlige for.

124 Det faktum, at Kommissionen først efter gennemførelsen af kontrollerne i juli og november 1997 i sine skrivelser af 3. april 1998 på grundlag af resultaterne af disse kontroller præciserede sin kritik af den medfinansieringsmetode, som de støttemodtagende selskaber havde valgt, og opfordrede disse selskaber til at fremsætte deres bemærkninger hertil, kan ikke betragtes som et udtryk for manglende klarhed i Kommissionens skrivelser af 10. juni og 23. september 1997 for så vidt angår formålet med den kontrol, som blev meddelt i disse skrivelser.

125 Hvad angår dernæst informationen af Vela, Sonda og Tecnagrind om retsgrundlaget for Kommissionens vedtagelse af de anfægtede beslutninger konstaterer Retten for så vidt angår sag T-141/99 og T-142/99, at Kommissionen i sine skrivelser til Vela og Sonda af 10. juni 1997 (jf. præmis 60 ovenfor) henledte disse selskabers opmærksomhed på de foranstaltninger, der kunne blive truffet i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88 efter afslutningen af undersøgelsesproceduren.

126 Det fremgår endvidere af den skrivelse af 3. april 1998, som Kommissionen tilsendte Vela, Sonda og Tecnagrind (jf. præmis 63 ovenfor), at den oplyste, at den ville foretage en undersøgelse i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88 og i lyset af de elementer, der eventuelt kunne udgøre uregelmæssigheder, havde besluttet at indlede den i denne bestemmelse og i punkt 10 i bilag II til den pågældende beslutning om tilkendelse af støtte omhandlede procedure. Kommissionen understregede efter at have gjort rede for sine klagepunkter, at disse kunne udgøre en uregelmæssighed eller en betydelig ændring i henhold til ovennævnte bestemmelse i forordning nr. 4253/88. Den henledte ligeledes de støttemodtagende selskabers opmærksomhed på de foranstaltninger, som den kunne blive foranlediget til at træffe på grundlag af stk. 2 og 3 i denne bestemmelse, hvis uregelmæssighederne blev bekræftet efter afslutningen af den indledte undersøgelse.

127 De oplysninger, der er gengivet i de to foregående præmisser, var tilstrækkeligt klare og præcise til, at Vela, Sonda og Tecnagrind kunne afgrænse retsgrundlaget for den undersøgelsesprocedure, som Kommissionen agtede at indlede, og for de beslutninger, som denne kunne tænkes at træffe efter afslutningen af nævnte procedure. Det skal endvidere bemærkes, at sagsøgerne i deres skrivelse af 19. juni 1998 i deres bemærkninger til de påstande, som Kommissionen havde fremsat i sine skrivelser af 3. april 1998 (jf. præmis 68 ovenfor), allerede hævdede, at Kommissionen ikke havde hjemmel til at basere sig på artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88, hvoraf fremgår, at de havde en klar forståelse af, hvilke bestemmelser Kommissionen påberåbte sig til støtte for sin aktion.

128 Det fremgår af ovenstående gennemgang (præmis 119-127), at sagsøgernes argumentation, som fremgår af præmis 118 ovenfor, må forkastes.

129 For det tredje har sagsøgerne gjort gældende, at forskellen mellem på den ene side grundlaget for og det erklærede mål med kontrollen i juli og november 1997 og grundlaget for og det reelle mål med nævnte kontrol på den anden side er bevis for magtfordrejning, der berettiger en annullation af de anfægtede beslutninger.

130 Retten skal herved bemærke, at magtfordrejning defineres meget præcist i fællesskabsretten og vedrører en fællesskabsinstitutions vedtagelse af en retsakt, der alene har til formål eller i det mindste er af afgørende betydning for at realisere andre mål end dem, man påberåber sig, eller at omgå en i traktaten omhandlet procedure, der specifikt har til formål at afhjælpe de pågældende omstændigheder (jf. navnlig Domstolens dom af 20.6.1991, sag C-248/89, Cargill mod Kommissionen, Sml. I, s. 2987, præmis 26, og af 25.6.1997, sag C-285/94, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3519, præmis 52; Rettens dom af 6.4.1995, sag T-143/89, Ferriere Nord mod Kommissionen, Sml. II, s. 917, præmis 68, og af 24.4.1996, forenede sager T-551/93 og T-231/94 - T-234/94, Industrias Pesqueras Campos m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 247, præmis 168).

131 Men i dette tilfælde fremgår det klart, at Kommissionens kontrol på stedet i juli og november 1997, som Kommissionen også meddelte Vela, Sonda og Tecnagrind i sine skrivelser, hvori den underrettede disse selskaber om, at den agtede at udføre kontrol, var baseret på artikel 23 i forordning nr. 4253/88 og havde til formål at kontrollere regelmæssigheden af den finansielle og regnskabsmæssige forvaltning af projekterne i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel.

132 Sagsøgernes argumentation om, at der var tale om magtfordrejning, må derfor forkastes.

133 På grundlag af ovenstående betragtninger må første del af det første anbringende forkastes.

Anbringendets anden del

134 Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen ikke har anvendt bestemmelserne i artikel 23 og 24 i forordning nr. 4253/88 korrekt i dette tilfælde.

135 Vela har først i sagerne T-141/99 og T-142/99 anført, at Kommissionen modsat kravene i artikel 23 i forordning nr. 4253/88 ikke foretog en stikprøvekontrol i forbindelse med kontrollen i november 1997. Endvidere var nævnte kontrol en gentagelse af kontrollen i juli 1993 og juli 1996.

136 Retten konstaterer imidlertid for det første, at artikel 23, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 4253/88 bestemmer, at tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen »bl.a. ved stikprøvekontrol« på stedet kan kontrollere de aktioner, der finansieres af strukturfondene. Denne bestemmelse nævner stikprøvekontrol som et eksempel på en kontrolteknik og udelukker således ikke, at tjenestemænd eller andre repræsentanter for Kommissionen afhængigt af omstændighederne foretager en grundigere kontrol på stedet end en stikprøvekontrol.

137 For det andet bemærkes, at Kommissionen i henhold til artikel 23, stk. 2, fjerde afsnit, i forordning nr. 4253/88 påser, at den kontrol, den foretager, koordineres, således at der undgås gentagelser af kontrollen »af de samme forhold inden for samme tidsrum«.

138 Men uden at der er grund til at spørge, om en eventuel gentagelse af Kommissionens kontrol af de samme forhold inden for samme tidsrum i sig selv vil kunne påvirke lovligheden af denne kontrol og af den beslutning, som Kommissionen traf efter gennemførelsen af kontrollen, bemærkes, at intet i dette tilfælde tyder på, at Luffa- og Girasole-projekterne i november 1997 skulle have været genstand for nogen anden kontrol foretaget af Kommissionen end den kontrol på stedet, som blev foretaget af tjenestemænd fra Generaldirektoratet for Landbrug, Generaldirektoratet for Finanskontrol og OLAF.

139 Med hensyn til den kontrol på stedet, som Kommissionen foretog i juli 1993 og juli 1996, bemærkes først og fremmest, at denne kontrol blev foretaget i en anden periode end kontrollen i november 1997.

140 Som Vela selv understreger i sin stævning i sag T-141/99, havde kontrollen til formål at kontrollere, at betingelserne i bilag II til beslutningen om tilkendelse af støtte til Luffa-projektet var overholdt, en forudsætning for, at anden del af støtten til dette projekt kunne udbetales, for så vidt angik kontrollen i juli 1993, og udbetalingen af restbeløbet til projektet for så vidt angik kontrollen i juli 1996. Derimod havde kontrollen i november 1997 til formål at kontrollere regelmæssigheden af den regnskabsmæssige og finansielle forvaltning af Luffa- og Girasole-projekterne i lyset af de nye elementer, der kunne afsløre uregelmæssigheder i den nævnte forvaltning, og som var fremkommet i forbindelse med Revisionsrettens kontrol i januar 1997 af et irsk projekt og Kommissionens kontrol af Vetiver- og Ricino-projekterne hos Tecnagrind i juli 1997.

141 Endelig vedrørte kontrollen i juli 1993 og juli 1996 udelukkende Luffa-projektet, og det faktiske grundlag for Velas argument om, at kontrollen i november 1997 var en gentagelse, foreligger derfor ikke for så vidt angår sag T-142/99.

142 Velas argumentation, der er gengivet i præmis 135 ovenfor, må derfor forkastes.

143 For det andet har sagsøgerne anført, at Kommissionen ikke på det pågældende tidspunkt havde underrettet dem om, hvorvidt en kopi af de skrivelser, den havde fremsendt den 3. april 1998, var blevet sendt til de berørte nationale myndigheder, og om de pågældende myndigheder havde fået en frist til at fremsende deres bemærkninger til de påstande, som blev fremsat i disse skrivelser. De erfarede først ved de anfægtede beslutninger, at Kommissionen havde opfordret de nationale myndigheder til at fremsætte sådanne bemærkninger.

144 Sagsøgerne har understreget den grundlæggende betydning, som forpligtelsen til at høre en medlemsstat i forbindelse med den administrative procedure har i henhold til artikel 23 i forordning nr. 4253/88 og i henhold til retspraksis, og anført, at Kommissionen ved først at inddrage de nationale myndigheder ved formuleringen af bemærkninger til de påståede uregelmæssigheder og ved ikke i forbindelse med denne procedure at underrette sagsøgerne om, at den havde opfordret nævnte myndigheder til at fremkomme med disse bemærkninger, havde forhindret en korrekt kontradiktorisk forhandling mellem sagsøgerne og disse myndigheder.

145 Retten bemærker hertil for det første, at det fremgår samstemmende af Kommissionens skrivelser af henholdsvis 10. juni 1997 til Tecnagrind (jf. præmis 60 ovenfor) og 23. september 1997 til Vela og Sonda (jf. præmis 63 ovenfor) samt af OLAF's rapport af 30. september 1997 og GD for Finanskontrols rapport af 18. december 1997, at repræsentanter for de spanske myndigheder - tjenestemænd fra Intervención General de la Administración del Estado - og de italienske myndigheder - tjenestemænd fra Ragioneria Generale dello Stato - deltog i kontrollen i henholdsvis juli 1997 og november 1997.

146 Heraf fremgår, at Kommissionen i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 4253/88 underrettede de berørte medlemsstater, inden den foretog kontrollen på stedet, og tjenestemænd fra disse medlemsstaters administration kunne således deltage i kontrollen, hvorfor sagsøgernes påstande om, at de pågældende medlemsstater først var blevet inddraget i den procedure, der førte til vedtagelsen af de anfægtede beslutninger, da der skulle fremsættes bemærkninger til Kommissionens påstande om uregelmæssigheder efter afslutningen af kontrollerne, ikke kan tages til følge.

147 Dernæst konstaterer Retten, at Kommissionen i henhold til artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 anmoder den pågældende medlemsstat om inden for en given frist at fremsætte sine bemærkninger til den sag, som Kommissionen foretager en undersøgelse af, hvis gennemførelsen af den pågældende aktion eller foranstaltning ikke synes at berettige den bevilligede støtte. Derimod kræver artikel 24 i ovennævnte forordning ikke, at Kommissionen underretter støttemodtageren om, at denne forpligtelse er blevet overholdt. Under disse omstændigheder savner sagsøgernes argumenter, der har til formål at påvise en overtrædelse af artikel 24 i forordning nr. 4253/88, fordi Kommissionen ikke i sine skrivelser til sagsøgerne af 3. april 1998 havde underrettet dem om, at den havde anmodet de berørte nationale myndigheder om inden for en given frist at fremsætte deres bemærkninger til påstandene i disse skrivelser, retligt grundlag og må derfor forkastes.

148 I øvrigt bemærkes, at Kommissionen i sine skrivelser af 3. april 1998 meddelte Vela, Sonda og Tecnagrind, at den ville foretage en undersøgelse af støtten i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88 (jf. præmis 65 ovenfor). Sagsøgerne citerede i deres skrivelser af 19. juni 1998 (jf. præmis 68 ovenfor) ordret bestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i denne forordning. De var således ikke ubekendt med, at Kommissionen var forpligtet til at anmode de berørte medlemsstater om at fremkomme med deres bemærkninger inden for en given frist. Under disse omstændigheder kunne de således have taget kontakt til de kompetente myndigheder i deres medlemsstat for at sikre sig, at denne forpligtelse var overholdt, og for, hvis de fandt det hensigtsmæssigt, at indlede en kontradiktorisk forhandling med disse myndigheder inden udløbet af den frist, som Kommissionen havde fastsat for fremsendelse af bemærkninger til de påstande, der var fremsat i Kommissionens skrivelser af 3. april 1998.

149 Sagsøgerne bestrider i deres replik, at de dokumenter, som Kommissionen havde vedlagt sine svarskrifter som bevis for, at de pågældende nationale myndigheder den 3. april 1998 var blevet anmodet om at fremkomme med deres bemærkninger til indholdet af de skrivelser, der samme dag var sendt til Vela, Sonda og Tecnagrind, har nogen bevisværdi.

150 I sagerne T-141/99 og T-142/99 har Vela for det første anført, at det dokument, som Kommissionen havde vedlagt sit svarskrift indgivet i de to sager, hverken var dateret eller underskrevet.

151 Retten konstaterer imidlertid, at Kommissionen i bilaget til sine duplikker indgivet i de to pågældende sager havde fremlagt en kopi af en skrivelse dateret den 3. april 1998 og underskrevet af G. Legras, generaldirektør i Generaldirektør for Landbrug, og stilet til Den Italienske Republiks Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union, hvori den pågældende repræsentation blev anmodet om at fremsætte sine bemærkninger til de påståede uregelmæssigheder i forbindelse med Luffa- og Girasole-projekterne. Velas indvending må derfor forkastes.

152 For det andet har sagsøgeren i de fire sager gjort gældende, at de kopier af Kommissionens skrivelser af 3. april 1998 stilet til Den Italienske Republiks og Kongeriget Spaniens Faste Repræsentationer, som var vedlagt Kommissionens skrivelser, ikke var ledsaget af en kvittering for, at de pågældende repræsentationer rent faktisk havde modtaget dem. Sagsøgerne anfører, at Kommissionen derfor ikke har bevist, at den har overholdt den forpligtelse, der påhviler den i henhold til artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88.

153 Kommissionen har imidlertid i tilknytning til en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse fremlagt en kopi af en telefax, som den modtog den 18. februar 2002 fra Den Italienske Republiks Faste Repræsentation, og hvori denne bekræftede, at repræsentationen den 9. april 1998 havde modtaget Kommissionens skrivelse af 3. april 1998, hvori den blev anmodet om at fremsætte sine bemærkninger til de påståede uregelmæssigheder i forbindelse med Luffa- og G