DA Den Europæiske Unions Tidende C 227/28

Sag anlagt den 8. juni 2012 — Fuhr mod Kommissionen

(Sag T-248/12)

2012/C 227/49

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Heiligenhaus, Tyskland) (ved advokaterne C. Bahr, S. Dethof og A. Malec)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens afgørelse K(2012) 2069 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39.452 — beslag til vinduer og glasdøre annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

— Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved den anfægtede beslutning, i et passende omfang.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.

For det første gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, idet det er blevet lagt til grund, at sagsøgeren har deltaget i en kompleks samlet overtrædelse. Kommissionen har ved at anlægge en generel anskuelse og bedømmelse af de deltagende virksomheders adfærd og en uretmæssig enhedsbetragtning med hensyn til alle deltagerne tilsidesat sin forpligtelse til at foretage en retlig bedømmelse af de deltagende virksomheders individuelle deltagelse. Kommissionen har tilregnet sagsøgeren uvedkommende omstændigheder uden at der forelå et retsgrundlag for dette og har dermed tilsidesat det i grundrettighedscharterets artikel 49, stk. 1, indeholdte princip nulla poena sine lege.

For det andet gør sagsøgeren gældende, at det med urette er blevet lagt til grund, at sagsøgeren har deltaget i en overtrædelse, der omfatter hele EØS. Sagsøgeren har ikke deltaget i nogen af de talrige møder eller kontakter uden for Tyskland. Sagsøgeren har derudover hverken haft kendskab til en overtrædelse, der omfatter hele EØS, eller burdet indse dette på baggrund af de samlede omstændigheder.

For det tredje gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til en behørig begrundelse i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF ved den generelle enhedsbetragtning vedrørende de berørte virksomheders individuelle deltagelse.

For det fjerde gør sagsøgeren gældende, at bøden er blevet beregnet forkert ved inddragelsen af omsætning, som ikke er forbundet med overtrædelsen, og at artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 og 2006-retningslinjerne for beregning af bøder er blevet tilsidesat. Kommissionen bør i kraft af den manglende deltagelse i en overtrædelse, der omfatter EØS, kun tage sagsøgerens i Tyskland opnåede omsætning i betragtning. Subsidiært bør omsætningen vedrørende engroskunder, der som tilsigtet udelukkende sælger de købte varer uden for EØS, ikke tages i betragtning.

For det femte gør sagsøgeren gældende, at der foreligger grundlæggende skønsfejl ved beregningen af den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt, og dermed en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 samt det i grundrettighedschartrets artikel 49, stk. 3, indeholdte princip om straffens forholdsmæssighed sammenholdt med grundrettighedschartrets artikel 48, stk. 1. Den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt, er urimeligt høj og uforholdsmæssig. Kommissionen har i særdeleshed forsømt at tage hensyn til sagsøgerens individuelle deltagelse vedrørende varighed, rækkevidde og intensitet, samt formildende omstændigheder til gunst for sagsøgeren, ved beregningen af bøden.

For det sjette gør sagsøgeren gældende, at princippet om ligebehandling er blevet tilsidesat ved den vilkårlige og uigennemskuelige utilstrækkelige nedsættelse af sagsøgerens bøde. Den foretagne nedsættelse af sagsøgerens bøde står ikke i forhold til omfanget af nedsættelsen af alle de andre deltageres bøder, stiller sagsøgeren væsentligt ringere, og er på ingen måde sagligt begrundet.

For det syvende gør sagsøgeren gældende, at princippet om ligebehandling er blevet tilsidesat ved beregningen af bødens grundbeløb. Kommissionen har derved uden nogen hensyntagen til den individuelle deltagelses grovhed anvendt den samme procentsats på grundbeløbet for bøden og har derved skadet sagsøgeren alvorligt.

For det ottende gør sagsøgeren gældende, at den urimeligt lange sagsbehandlingstid og den manglende hensyntagen dertil ved bødeberegningen er i strid med grundrettighedschartrets artikel 41.