ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Med det første anbringende gøres gældende, at vedtagelsen og/eller anvendelsen af den såkaldte »foreløbige bestemmelse« betyder at den anfægtede afgørelse er behæftet med fejl, idet — Kommissionen ikke har beføjelse til at vedtage en foreløbig bestemmelse, der er baseret på anmeldelsesdatoen for fusionen. — Den foreløbige bestemmelse er ulovlig og i strid med de almindelige principper om retfærdighed og god forvaltningsskik. — Kommissionen tilsidesatte sagsøgernes berettigede forventning om at transaktionen ville blive vurderet som en 5-4 fusion. — Ved at kræve uforholdsmæssige oplysninger før anmeldelsen, fratog Kommissionen i strid med principperne om god forvaltningsskik, retfærdighed og forbud mod forskelsbehandling reelt sagsøgerne muligheden for, at deres transaktion blev den, der blev anmeldt først.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/25

Sag anlagt den 28. marts 2012 — Wehmeyer mod KHIM — Cluett, Peabody (Fairfield)

(Sag T-139/12)

2012/C 165/44

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Wehmeyer GmbH & Co. KG (Aachen, Tyskland) (ved advokat C. Weil)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Cluett, Peabody & Co. Inc. (New York, De Forenede Stater)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 19. januar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2509/2010-1) annulleres.

— Indsigelsen rejst af den anden part i sagen for appelkammeret mod ansøgningen om registrering af EF-varemærket »Fairfield« forkastes.

— Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i sagen for appelkammeret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Wehmeyer GmbH & Co. KG

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Fairfield« for varer i klasse 3, 14, 18 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 6294342

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cluett, Peabody & Co. Inc.

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 3079481 af figurmærket »FAIRFIELD BY ARROW« for varer i klasse 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist afslag på registrering af det anfægtede varemærke

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der var risiko for forveksling mellem de to varemærker.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/26

Sag anlagt den 28. marts 2012 — Teva Pharma og Teva Pharmaceuticals Europe mod EMA

(Sag T-140/12)

2012/C 165/45

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Teva Pharma BV (Utrecht, Nederlandene) og Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nederlandene) (ved D. Anderson, QC (Queen's Counsel), barrister K. Bacon, og solicitors G. Morgan og C. Drew)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur

Sagsøgernes påstande

— Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse, der er indeholdt i agenturets skrivelse af 24. januar 2012 om afslag på at validere sagsøgernes ansøgning om markedsføringstilladelse, annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremsat et enkelt anbringende, hvorefter afslaget på at validere deres ansøgning om tilladelse til en generisk udgave af et lægemiddel til sjældne sygdomme er i strid med den rette fortolkning af artikel 8 i forordning (EF) nr. 141/2000 (1). Navnlig er det i strid med ordlyden og virkningen af artikel 8 samt den politik, der ligger til grund for den nævnte forordning og dens forarbejder, at udelukke en generisk udgave af et lægemiddel til sjældne sygdomme fra markedet i mere end den 10-årige periode, der er fastsat i den nævnte forordnings artikel 8, stk. 1. Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at artikel 8, stk. 3, uanset artikel 8, stk. 1, under visse specificerede omstændigheder accepterer en tilladelse til et lignende middel i denne 10-årige periode. En sådan tilladelse må imidlertid ikke have til virkning, at den 10-årige eksklusivret på markedet for det første lægemiddel til sjældne sygdomme udvides.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16.12.1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (EFT 2000 L 18, s. 1).
—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den af Kommissionen udviste retsstridige adfærd, der er genstand for søgsmålet, og hvilket tab beløber sig til 732 788 EUR.
—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsøgeren et samlet beløb på 50 000 EUR i erstatning for det samlede tab, han har lidt.
—

Afgørelse truffet den 19. januar 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1373/2011-4) annulleres, for så vidt appelkammeret afviste at udsætte sagen, indtil der er truffet afgørelse i ugyldighedssagen, eller at annullere afgørelsen i sin helhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/24

Sag anlagt den 23. marts 2012 — Scooters India mod KHIM — Brandconcern (LAMBRETTA)

(Sag T-132/12)

2012/C 165/42

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Scooters India Ltd (Sarojini Nagar, Indien) (ved barrister B. Brandreth)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Brandconcern BV (Amsterdam, Nederlandene)

Sagsøgerens påstande

— Den del af afgørelse truffet den 12. januar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2308/2010-1), hvori sagsøgerens klage over fortabelsen af varemærket med hensyn til dets registrering for varer i klasse 6 og 7 ikke blev taget til følge, annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og for Den Europæiske Unions Ret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »LAMBRETTA« for varer i klasse 6, 7 og 28 — EF-varemærkeregistrering nr. 1618982

Indehaver af EF-varemærket: Scooters India Ltd

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Brandconcern BV

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Indgiveren har begrundet sin begæring med henvisning til artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009

Annullationsafdelingens afgørelse: Fortabelse af EF-varemærkeregistrering

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har gjort gældende, at appelkammeret ved anvendelsen af artikel 51, stk. 1, litra c), begik tre fejl i forbindelse med dets bevisbedømmelse. Hvis appelkammeret havde anvendt de kriterier, som blev opstillet i dommen i sagen T-415/09, Vallis mod New Yorker, og/eller i kendelsen La Mer Technology Inc mod Laboratoires Goemar SA (sag C-259/02), og/eller havde gennemgået beviserne, ville det have fastslået, at der med SIL’s samtykke havde været gjort reel brug af varerne i klasse 6 og 7.
—

Annullation af den afgørelse, der blev truffet den 5. oktober 2011 af EU’s delegation i Republikken Serbien, og hvorved der blev givet afslag på det bud, der blev afgivet af IDT Biologika GmbH inden for rammerne af udbudsproceduren EuropeAid/130686/C/SUP/RS Re-Launch LOT 1 om levering af rabiesvaccine til ministeriet for landbrug, skovbrug og vandforsyning i Republikken Serbien for så vidt angår parti nr. 1, og tildeling af buddet til et konsortium af forskellige virksomheder under ledelse af »Biovet a.s.«.
1)

Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at sagsøgte ved at angive, at sagsøgeren er skuffeselskab under Republic of Iran Shipping Lines, som er underlagt eller kontrolleres af sidstnævnte, klart har gengivet de faktiske omstændigheder forkert og begået en åbenbar fejl ved anvendelsen af artikel 16, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 ved at optage sagsøgeren i bilag VIII til nævnte forordning.
—

Sagsøgeren gør for det andet gældende, at selskabets grundlæggende ret til ligebehandling er blevet tilsidesat, idet der gælder et forbud mod vilkårlighed; som økologisk mejeri forhindres selskabet nemlig i at fremstille og markedsføre økologisk yoghurt med økologisk steviolglycosid, mens det er tilladt for selskabets konkurrenter, der udbyder yoghurt fra konventionelt landbrug, at anvende steviolglycosid. Anvendelsen af økologisk steviolglycosid som fødevaretilsætningsstof er forbudt i henhold til artikel 19, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 834/2007 (3), hvorefter kun fødevaretilsætningsstoffer, der er tilladt til økologiske produkter, må anvendes ved fremstillingen. Denne tilladelse er hverken givet i artikel 27, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 889/2008 (4) eller ved optagelsen på denne forordnings positivliste, der fremgår af bilag VIII, del A. Kommissionen har derfor ved kun at give tilladelse til steviolglycosid som fødevaretilsætninger ulovligt til fordel for udbyderne af konventionelle produkter på konkurrencebegrænsende vis grebet ind på markedet.
—

Afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentet om afslag på tilbuddet fra de første fire sagsøgere i joint venture-selskabet EUROPEAN BROADCAST PARTNERS, et tilbud, der var klassificeret på anden plads for kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres som en følge heraf.
—

Sagen antages til realitetsbehandling, og det fastslås, at afgørelsen, der blev truffet den 21. september 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag 1612/2010-2), er i strid med Rådets forordning nr. 40/94 om EF-varemærker (nu forordning nr. 207/2009), for så vidt som denne afgørelse ophævede Harmoniseringskontorets indsigelsesafdelings afgørelse af 20. juli 2010 i indsigelsessag nr. B 1344995, og ansøgningen om registrering som EF-varemærke af den internationale registrering nr. 938 133 for de ansøgte varer i klasse 29 og 30 blev afslået.
—

Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.
2)

Andet anbringende, hvorefter beslutningen bør annulleres af de følgende grunde: — Udleveringen af de fortrolige oplysninger, som er indeholdt i de omhandlede dokumenter, til High Court of England and Wales til brug under engelske retstvister kan ikke begrundes på grundlag af artikel 4, stk. 3, TEU, da videregivelse af sådanne oplysninger vil afskrække virksomheder fra at samarbejde med Kommissionen i dens undersøgelser i fremtiden og dermed gribe ind i Kommissionens evne til at håndhæve konkurrenceretten. — Udlevering af de fortrolige oplysninger, som er indeholdt i de omhandlede dokumenter, til High Court of England and Wales, når denne ret udtrykkeligt har meddelt Kommissionen, at den har til hensigt at videregive disse oplysninger til tredjeparter, som er medlemmer af en fortrolig kreds, tilsidesætter samarbejdsmeddelelsens punkt 25. — Den beskyttelse, som ydes af den fortrolige kreds i denne sag, lever ikke op til de standarder, der kræves i henhold til artikel 339 TEUF og samarbejdsmeddelelsens punkt 25. Udlevering af de fortrolige oplysninger, som er indeholdt i de omhandlede dokumenter, til High Court of England and Wales ville derfor tilsidesætte Kommissionens forpligtelser i henhold til disse principper.
—

EMA tilpligtes at erstatte den skade, som sagsøgerne har lidt som følge af at have mistet muligheden for en indplacering som nr. 1 i rammekontrakten, som sagsøgerne anslår til at være 2 139 471,70 EUR med tillæg af renter beregnet fra tidspunktet for afgørelsens vedtagelse.
1)

Første anbringende vedrørende en retlig fejl i det ræsonnement, som Personaleretten benyttede sig af ved prøvelsen af det anbringende, der var fremsat i første instans vedrørende en tilsidesættelse af artikel 24a og 45, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for så vidt som Rådet ikke ved sammenligningen af fortjenester, og navnlig faglig udvikling, tog hensyn til, at den berørte tjenestemand havde bestået de prøver, der afholdes som led i det uddannelsesprogram, der er fastsat inden for rammerne af proceduren ved certificering af tjenestemænd i ansættelsesgruppe AST med henblik på at få adgang til ansættelsesgruppe AD (jf. den appellerede doms præmis 23-32). Rådet har gjort gældende, at konstateringen i dommens præmis 28 om, at certificeringen af tjenestemænd i ansættelsesgruppe AST pr. definition henhører under faglig udvikling, er retlig forkert eller i det mindste upræcis.
—

Afgørelse truffet den 31. januar 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 347/2011-4), annulleres, og det fastslås, at EF-varemærkeansøgerens klage for Harmoniseringskontoret skulle have været afslået og at indsigelsesafdelingens afgørelse om fuldstændigt afslag på EF-varemærkeansøgning nr. 7 014 392»MICRO« (sammensat varemærke) skulle have været stadfæstet i henhold til varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).
6)

Med det sjette anbringende gør Det Forenede Kongerige gældende — uden at påtage sig bevisbyrden for at godtgøre, at sådanne begrænsninger ikke kan begrundes under henvisning til den offentlige interesse (idet det påhviler ECB, såfremt den måtte ønske det, at føre bevis for en fravigelse) —,at enhver begrundelse med hensyn til den offentlige interesse, der fremføres af ECB, ikke vil opfylde proportionalitetskravet, idet der findes mindre indgribende foranstaltninger til sikring af kontrollen over finansielle institutioner hjemmehørende i EU, men hjemmehørende uden for euro-området.
—

Kommissionen tilpligtes at udlevere de ønskede dokumenter til sagsøgerne til brug for sagen ved appelretten i Paris, i hvilken sagsøgerne anfægter den franske konkurrencemyndigheds afgørelse af 8. december 2011 (eller i sagen ved konkurrencemyndigheden, hvis denne beslutter at behandle sagen på ny).
—

Der gives medhold i sagen, og det fastslås, at punkt 2, 3 og 5 i afgørelse truffet den 10. januar 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (forenede sager R 518/2011-2 og R 795/2011-2) ikke er forenelige med Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (nu forordning (EF) nr. 207/2009).
2)

Tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 239 — Kommissionen begik en formel retlig fejl, da den, ved blot at henvise til en afvisning i henhold til toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), uden at foretage nogen selvstændig undersøgelse, uden videre også nægtede den i toldkodeksens artikel 239 fastsatte fritagelse for importafgifter. — Endvidere begik Kommissionen også en materiel retlig fejl, da den underkendte, at der her forelå »særlige omstændigheder« som de i toldkodeksens artikel 239 omhandlede, og at betingelserne for fritagelse i henhold til denne bestemmelse var opfyldt.
2)

Andet anbringende om manglende grundlag for at optage sagsøgeren på sanktionslisten — Det fremgår ikke af de grunde, som Rådet har anført som begrundelse for at optage sagsøgeren på sanktionslisten, hvilket konkret retsgrundlag, Rådet har baseret sig på. — Den virksomhed, som sagsøgeren udøvede indtil marts 2008, kan ikke begrunde en optagelse på sanktionslisten i december 2011. — Sagsøgerens virke som direktør for Hanseatic Trade and Trust Shipping Company (HTTS) GmbH begrunder ikke, at sagsøgeren optages på sanktionslisten, navnlig fordi Den Europæiske Unions Ret har annulleret forordning (EU) nr. 961/2010 (3) for så vidt som den vedrørte HTTS GmbH. — Den omstændighed, at sagsøgeren har været direktør i et engelsk selskab, der i mellemtiden er opløst, kan ikke i sig selv på nogen måde give anledning til en konklusion om, at en af de i artikel 20, stk. 1, i afgørelse 2010/413/FUSP (4) og/eller af de i artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 961/2010 anførte grunde for at optage sagsøgeren på sanktionslisten skulle foreligge.
6)

Sjette anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF (subsidiært artikel 107, stk. 3, TEUF) ved fejlbehæftet beregning i forbindelse med socialomkostningssammenligningen. Det af Kommissionen ved inddragelse af arbejdstagerandelen fastsatte benchmark er fejlagtigt fastsat for højt, idet arbejdsgiveren i henhold til tysk socialforsikringsret kun bærer arbejdsgiverandelen. Da arbejdstagerandelen allerede er blevet taget i betragtning af Kommissionen ved løngrundlaget (»den fiktive bruttoløn«), medfører en fornyet medregning ved benchmarket, at den medregnes to gange. Ligeledes er forhøjelsen af løngrundlaget forfejlet, da lønnen for posttjenestemændene lå over lønniveauet for de private konkurrenter.
—

Europa-Kommissionen også anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den fandt, at fusionen utvivlsomt ikke gav anledning til nogen konkurrencebegrænsende konglomeratvirkninger på markederne for unified communications for virksomheder. Sagsøgerne understreger herved, at henset til den voksende popularitet af unified communications-tjenester ønsker virksomhedskunder at kunne skabe forbindelse til kunder, som benytter værktøjer for unified communications for forbrugere. Ved at udvide sin allerede eksisterende base af kunder til unified communications for forbrugere vil den fusionerede virksomhed både have en øget mulighed for og et øget incitament til at nægte interoperabilitet med konkurrerende virksomhedskommunikationsprodukter. De markedsafskærmende virkninger vil styrkes af den allerede eksisterende førende/dominerende stilling, som virksomheden allerede har på tilstødende markeder, såsom operativsystemer og softwareprodukter til anvendelse i virksomheder, f.eks. Office og Outlook. Den anfægtede afgørelse er navnlig i strid med beslutningspraksis fra Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol vedrørende betydningen af netværksvirkninger på IT-markeder og behovet for at sikre interoperabilitet for at sikre et reelt valg for forbrugerne, når sådanne netværksvirkninger gør sig gældende.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 109/19

Sag anlagt den 27. januar 2012 — Intesa Sanpaolo mod KHIM — equinet Bank (EQUITER)

(Sag T-47/12)

2012/C 109/42

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italien) (ved advokaterne P. Pozzi, G. Ghisletti og F. Braga)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: equinet Bank AG (Frankfurt am Main, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 6. oktober 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2101/2010-1) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Intesa Sanpaolo SpA

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »EQUITER« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 36, 38, 41 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 66707749

Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: equinet Bank AG

De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 1600816 af ordmærket »EQUINET« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 38 og den tyske varemærkeregistrering nr. 39962727 af ordmærket »EQUINET« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35, 36 og 38

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet

Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af indsigelsesafdelingens afgørelse

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, sammenholdt med artikel 15, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret foretog en forkert vurdering af det i sagen fremlagte materiale til støtte for brugen af varemærket, eftersom (i) der ikke foreligger tilstrækkelige angivelser om aktivitet, den tidsmæssige udstrækning af, stedet for samt omfanget af brugen af varemærket, (ii) der ikke foreligger tilstrækkelige angivelser vedrørende den form for brug, der er blevet gjort af varemærket, og (iii) det af indsigeren fremførte bevis er utilstrækkeligt til at godtgøre, at det ældre varemærke reelt blev brugt i det relevante område i løbet af de fem år, der var gået forud for offentliggørelsen af det anfægtede varemærke.
—

Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære sine egne omkostninger, for så vidt som selskabet intervenerer i sagen for Retten.
—

Mere subsidiært fastslås et ansvar uden for kontraktforhold for Unionen, som godkender, at der straks foretages en opkrævning, som på dette område skulle have været annonceret over for de berørte økonomiske aktører med en tilstrækkeligt lang frist til, at de havde haft mulighed for at planlægge deres økonomiske beslutninger med en tilstrækkelig grad af retssikkerhed.
2)

Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet Kommissionen har overskredet grænserne for, hvad der er hensigtsmæssigt og nødvendigt for at opfylde det mål, der forfølges, ved at vedtage en afgørelse, som kræver, at sagsøgeren bekræfter, at selskabets svar er udtømmende, korrekt og præcist, eller fremsender de manglende oplysninger eller de nødvendige korrektioner med henblik på, at svaret er udtømmende, korrekt og præcist, selv om en sådan bekræftelse henset til omfanget af de ønskede oplysninger ville være umulig, og at Kommissionen kunne have truffet mere relevante foranstaltninger for at sikre sig, at sagsøgerens svar kan udgøre et pålideligt grundlag for vurderingen af foreneligheden af virksomhedernes adfærd med artikel 101 og 102 TEUF.
—

Afgørelse truffet den 1. december 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2312/2010-1) annulleres i det omfang sagsøgerens klage over fortabelsen af varemærket med hensyn til dets registrering for varer i klasse 12 ikke blev taget til følge.
—

EU og Kommissionen og/eller Rådet tilpligtes at betale erstatning for den skade, som er indtrådt som følge af anvendelsen af visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe, ved i medfør af artikel 268 TEUF og artikel 340, stk. 2, TEUF at betale sagsøgerne følgende beløb eller ethvert andet beløb, som Retten måtte fastlægge: i) 469 520,24 EUR eller tilsvarende til Trinity ii) 5 627 020 EUR eller tilsvarende til Georgiadis iii) 374 986,57 EUR eller tilsvarende til Senator Georgias iv) ethvert beløb, som Retten finder rimeligt og passende til at erstatte Senator Georgias for den påberåbte ikke-økonomiske skade v) en årlig rente på 8 % af ovenfor nævnte beløb eller enhver anden sats, som Retten måtte tilkende.
—

Subsidiært udsættes sagen indtil den afgørelse vedrørende den begæring om erklæring om fortabelse, der er under behandling ved Harmoniseringskontoret (journalnummer 000005227 C), og den afgørelse vedrørende EF-varemærke nr. 001341130's ugyldighed, som The Court of Commerce of Brussels har erklæret (journalnummer 2009/6122 og 2009/6129), har fået retskraft.
1)

Første anbringende vedrørende en urigtig anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og tilsidesættelse af EU-retten — Naturbeskyttelse anses i Nederlandene for en opgave af almen interesse i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 2 i protokol nr. 26 om tjenesteydelser af almen interesse. Unionens konkurrenceregler finder derfor ikke anvendelse. — Naturforvaltninger, naturbeskyttelsesorganisationer eller i det mindste landforvaltningsorganer er med urette blevet anset for virksomheder i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 107, stk. 1, TEUF. — Støtteordningen har i betragtning af de dertil knyttede betingelser ingen virksomhedsmæssig fordel for modtageren i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 107, stk. 1, TEUF. — Kommissionen har anvendt den fjerde forudsætning, der nævnes i Domstolens dom af 24. juli 2003, C-280/00, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, urigtigt. — Støtteordningen fører ikke til nogen påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne.