DA Den Europæiske Unions Tidende C 123/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. marts 2013 — DKV Belgium mod Association belge des consommateurs test-achats ASBL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles — Belgien)

(Sag C-577/11) (1)

(Fri udveksling af tjenesteydelser - etableringsfrihed - direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - fri tariffastsættelse - sygeforsikringsaftaler, der ikke er knyttet til erhvervsudøvelse - restriktioner - tvingende almene hensyn)

2013/C 123/07

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DKV Belgium

Sagsøgt: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Bruxelles — fortolkning af artikel 49 og 56 TEUF, af artikel 29, andet afsnit, af artikel 39, stk. 3, i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje »skadesforsikringsdirektiv«) (EFT L 228, s. 1) og af artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228, s. 3) — national lovgivning, hvorefter der for sygeforsikringsaftaler, der ikke er knyttet til erhvervsudøvelse, kun tillades en årlig ændring af præmien, selvforsikringen og selve ydelsen og udelukkende på grundlag af nærmere bestemte kriterier — ordning med forudgående tarifgodkendelse begrænsning af principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser — tvingende almene hensyn

Konklusion

Artikel 29 og artikel 39, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) samt artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, som ændret ved direktiv 92/49, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der for så vidt angår sygeforsikringsaftaler, som ikke er knyttet til erhvervsudøvelse, fastsætter bestemmelser om, at præmien, selvforsikringen og selve ydelsen kun kan ændres årligt:

— på grundlag af forbrugerprisindekset, eller

— på grundlag af et såkaldt »medicinsk indeks«, såfremt, og i det omfang, udviklingen i dette indeks overstiger udviklingen i forbrugerprisindekset, eller

— på grundlag af en tilladelse fra en administrativ myndighed, der fører tilsyn med forsikringsselskaber, efter anmodning fra det berørte forsikringsselskab, når myndigheden har fastslået, at anvendelsen af virksomhedens tarif, uanset de tariftilpasninger, der er beregnet på grundlag af disse to indekstyper, kan give eller giver anledning til tab.

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en sådan lovgivning, såfremt der ikke findes mindre indgribende foranstaltninger, hvormed man under de samme omstændigheder kan opnå formålet om beskyttelse af forbrugerne mod store og uventede forsikringspræmiestigninger, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

(1) EUT C 32 af 4.2.2012.