Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Parter

I sag C-236/05,

angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 30. maj 2005,

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøger,

mod

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved S. Nwaokolo, som befuldmægtiget, bistået af barrister D.J. Rhee,

sagsøgt,

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Tizzano (refererende dommer), A. Borg Barthet, J. Malenovský og A. Ó Caoimh,

generaladvokat: M. Poiares Maduro

justitssekretær: R. Grass,

på grundlag af den skriftlige forhandling,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,

afsagt følgende

Dom

Dommens præmisser

1. I stævningen har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19i, første og tredje led, i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (EFT L 261, s. 1), som senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003 (EUT L 289, s. 1, herefter »forordning nr. 2847/93«), idet det har indsendt de i denne bestemmelse krævede oplysninger med en betydelig forsinkelse.

2. Artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93 har følgende ordlyd:

»Hver medlemsstat meddeler pr. edb og efter procedurerne i forordning (EF) nr. 109/94 [af 19. januar 1994 om Fællesskabets fortegnelse over fiskerfartøjer (EFT L 19, s. 5)] Kommissionen de aggregerede oplysninger om den fiskeriindsats:

– der er udøvet i den foregående måned i hvert fiskeriområde, for demersale arter inden den 15. i hver måned

[...]

– der er udøvet i det foregående kvartal for hvert fiskeriområde som nævnt i artikel 19a for pelagiske arter, inden udgangen af den første måned i hvert kvartal.«

Den administrative procedure

3. Kommissionen tilstillede den 21. november 2001 Det Forenede Kongerige en åbningsskrivelse, hvori den gjorde gældende, at den ikke havde fået tilsendt de oplysninger, der kræves i artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93, vedrørende årene 1999, 2000 og 2001.

4. I brev af 11. januar 2002 forklarede Det Forenede Kongeriges regering, at selv om den var stødt på tekniske vanskeligheder med hensyn til at indsamle og fremsende de omhandlede oplysninger, var al informationen vedrørende perioden fra 1999 frem til og med november 2001 i mellemtiden blevet tilsendt Kommissionen.

5. Efter at have konstateret, at problemet med de manglende eller forsinkede fremsendelser også fortsatte i løbet af 2002 og 2003, tilsendte Kommissionen den 15. juli 2004 de britiske myndigheder en begrundet udtalelse, hvori den fastslog, at »Det Forenede Kongeriges har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93, idet det har indsendt de i bestemmelsen krævede oplysninger med en ofte betydelig forsinkelse«. Den opfordrede derfor denne medlemsstat til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne udtalelse inden for en frist af to måneder fra dens meddelelse.

6. Ved brev af 9. september 2004 erkendte Det Forenede Kongeriges regering, at der forelå forsinkelser. Den bemærkede dog, at visse oplysninger var blevet indsendt med en mindre væsentlig forsinkelse end angivet i den begrundede udtalelse. Den anførte videre, at man havde iværksat procedurer med henblik på at sikre, at Det Forenede Kongerige overholder forordning nr. 2847/93 og fortsætter med at overholde den i fremtiden.

7. Da den fandt, at forsinkelsen med at indsende oplysninger vedblev i 2004 og 2005, besluttede Kommissionen at anlægge denne sag.

Om søgsmålet

Om formaliteten

8. Indledningsvis har Det Forenede Kongerige i sit svarskrift rejst to formalitetsindsigelser, som henholdsvis støttes på, at der foreligger en ændring af sagens genstand, og at sagen er uden formål.

Om ændringen af sagsgenstanden

9. Det Forenede Kongeriges myndigheder har gjort gældende, at åbningsskrivelsen af 21. november 2001 udelukkende indeholdt klagepunkter vedrørende årene 1999, 2000 og 2001. Derimod henviste den begrundede udtalelse tillige til årene 2002 og 2003 og stævningen til årene 2004 og 2005. Søgsmålet kan følgelig ikke antages til realitetsbehandling, for så vidt som genstanden herfor omfatter påståede forsømmelser, der ligger efter datoen for åbningsskrivelsen.

10. Hertil bemærkes for det første, at genstanden for et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF efter fast retspraksis afgrænses af Kommissionens begrundede udtalelse (jf. dom af 18.3.1992, sag C-29/90, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 1971, præmis 12, og af 2.12.1992, sag C-280/89, Kommissionen mod Irland, Sml. I, s. 6185, præmis 7), således at søgsmålet skal støttes på de samme grunde og anbringender som denne udtalelse (jf. dom af 16.6.2005, sag C-456/03, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 5335, præmis 35 og den deri nævnte retspraksis, og af 8.12.2005, sag C-33/04, Kommissionen mod Luxembourg, Sml. I, s. 10629, præmis 36).

11. For det andet har Domstolen ligeledes fastslået, at dette krav imidlertid ikke kan indebære, at der under alle omstændigheder skal være fuldstændigt sammenfald mellem klagepunkterne i den begrundede udtalelses konklusion og de i stævningen nedlagte påstande, når sagsgenstanden som fastlagt i den begrundede udtalelse ikke er blevet udvidet eller ændret (jf. dom af 14.7.2005, sag C-433/03, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 6985, præmis 28, og af 7.9.2006, sag C-484/04, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, endnu ikke trykt i Samling af afgørelser, præmis 25).

12. Domstolen har især fastslået, at tvistens genstand kan omfatte faktiske omstændigheder, der er indtrådt efter den begrundede udtalelse, under forudsætning af at de er af samme art og udgør en og samme adfærd som de i udtalelsen omhandlede faktiske omstændigheder (jf. dom af 22.3.1983, sag 42/82, Kommissionen mod Frankrig, Sml. s. 1013, præmis 20, af 4.2.1988, sag 113/86, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 607, præmis 11, og af 18.5.2006, sag C-221/04, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 4515, præmis 28).

13. Det må konstateres, at sagsgenstanden i det foreliggende tilfælde er ikke ændret under sagsforløbet.

14. Kommissionen foreholder nemlig både i den begrundede udtalelses konklusion og i de i stævningen nedlagte påstande Det Forenede Kongerige, at det kontinuerligt har tilsidesat sine forpligtelser, idet det har indsendt de i artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93 krævede oplysninger for sent.

15. Desuden har Kommissionen i stævningen understreget, at på tidspunktet for anlæggelsen af nærværende sag forelå traktatbruddet stadig, idet Det Forenede Kongeriges regering endnu hverken havde indsendt langt hovedparten af oplysningerne vedrørende året 2004 eller nogen som helst oplysninger vedrørende året 2005.

16. Det følger heraf, at Kommissionens søgsmål ikke er rettet mod bestemte handlinger vedrørende bestemte perioder, men mod en kontinuerlig og systematisk tilsidesættelse fra Det Forenede Kongeriges side af dets forpligtelse til at indsende de omhandlede oplysninger inden for de i forordning nr. 2847/93 fastsatte frister.

17. I det foreliggende tilfælde må sagens genstand derfor antages at være den omstændighed, at Det Forenede Kongeriges myndigheder ikke har overholdt ovennævnte frister, hvilket fremgår af de konsekvent forsinkede fremsendelser, og det er i den forbindelse ufornødent at se bort fra forhold, der er indtrådt efter afgivelsen af den begrundede udtalelse (jf. dommen af 4.2.1988 i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 13).

18. Den første formalitetsindsigelse, som Det Forenede Kongerige har rejst, må derfor forkastes.

Om sagens manglende formål

19. Det Forenede Kongeriges regering har anført, at den har efterkommet den begrundede udtalelse, idet den har indsendt alle de krævede oplysninger før den dato, der er fastsat i denne udtalelse, og at Kommissionen følgelig ikke var berettiget til at anlægge den foreliggende sag.

20. Hertil bemærkes først, at det er Kommissionens opgave ved udøvelsen af sine beføjelser i henhold til artikel 226 EF af egen drift og i den almene interesse at påse, at medlemsstaterne anvender fællesskabsretten, og at drage omsorg for, at det bliver fastslået, at eventuelle tilsidesættelser af heraf udspringende forpligtelser foreligger, med henblik på at bringe sådanne tilsidesættelser til ophør (jf. dom af 1.2.2001, sag C-333/99, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 1025, præmis 23, og af 2.6.2005, sag C-394/02, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 4713, præmis 14 og 15 og den deri nævnte retspraksis).

21. I det foreliggende tilfælde skal det fremhæves, at den overtrædelse, som Det Forenede Kongerige foreholdes, som nævnt ovenfor i præmis 16 består i kontinuerligt og systematisk at have indsendt de i artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93 krævede oplysninger for sent.

22. Herefter må det fastslås, at Det Forenede Kongerige ikke har afhjulpet det således definerede traktatbrud gennem indsendelsen før den fastsatte dato i den begrundede udtalelse af de i forordning nr. 2847/93 krævede oplysninger, som er nævnt i udtalelsen, eftersom disse indsendelser af oplysninger er foretaget efter udløbet af de frister, der er foreskrevet i forordning nr. 2847/93.

23. Kommissionen har derfor interesse i at få fastslået det omhandlede traktatbrud bl.a. med henblik på, at Det Forenede Kongerige træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre rettidig indsendelse af oplysningerne og dermed undgå en gentagelse af sådanne overtrædelser.

24. Under henvisning til det ovenfor anførte skal det fastslås, at den anden formalitetsindsigelse ligeledes må forkastes, og at Kommissionens søgsmål følgelig skal antages til realitetsbehandling.

Spørgsmålet, om der skal gives Kommissionen medhold

25. Kommissionen har kritiseret Det Forenede Kongerige for at have indgivet de i artikel 19i, første og tredje led, i forordning nr. 2847/93 krævede oplysninger med en betydelig forsinkelse, idet indsendelsen af oplysningerne ifølge Kommissionen skete som følger:

– For 1999, 2000 et 2001: Oplysningerne vedrørende disse år blev først indgivet den 14. januar 2002, bortset fra oplysningerne vedrørende månederne februar, marts, april og maj 1999, som blev indsendt den 9. juni 1999, og oplysningerne vedrørende de første ti måneder af 2001, der blev indsendt den 29. november 2001.

– For 2002: Oplysningerne vedrørende demersale arter blev også indsendt for sent, bortset fra fem tilfælde.

– For 2003: Oplysninger blev først sendt den 29. marts 2004.

– For 2004: Kun visse oplysninger blev sendt til Kommissionen og dette med en gennemsnitlig forsinkelse på henholdsvis 23 dage for så vidt angår de pelagiske arter og på 48 dage for så vidt angår de demersale arter.

– For 2005: Ingen oplysninger var blevet sendt til Kommissionen på tidspunktet for sagsanlægget.

26. Det Forenede Kongeriges regering har ikke bestridt, at oplysningerne som beskrevet blev meddelt for sent.

27. Den har imidlertid gjort gældende, at disse forsinkelser skyldes tekniske vanskeligheder. Hvad især angår indsendelsen af oplysningerne vedrørende årene 2004 og 2005 var disse vanskeligheder ifølge Det Forenede Kongerige opstået som følge af ændringen af ordningen for meddelelse af oplysninger som følge af ikrafttrædelsen af forordning nr. 1954/2003.

28. Dette argument kan ikke tiltrædes. I så henseende bemærkes blot, at det af fast retspraksis fremgår, at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig interne forhold, såsom vanskeligheder opstået på tidspunktet for gennemførelsen af en fællesskabsretsakt, til støtte for, at forpligtelser og frister i henhold til fællesskabsretlige regler ikke overholdes (jf. dom af 4.7.2000, sag C-387/97, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 5047, præmis 70, og af 25.4.2002, forenede sager C-418/00 og C-419/00, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 3969, præmis 59).

29. Det Forenede Kongerige kan således ikke påberåbe sig tekniske vanskeligheder for at unddrage sig de forpligtelser, der følger af fællesskabsretten.

30. Under hensyn til de foregående betragtninger skal det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til forordning nr. 2847/93, idet det har indsendt de i forordningens artikel 19i, første og tredje led, krævede oplysninger for sent.

Sagens omkostninger

31. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Det Forenede Kongerige har tabt sagen, bør det pålægges Det Forenede Kongerige at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestem mer Domstolen (Tredje Afdeling):

1) Kongeriget Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, som senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003, idet det har indsendt de i forordningens artikel 19i, første og tredje led, krævede oplysninger for sent.

2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.