Direktiv 97/67 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved direktiv 2008/6, skal fortolkes således, at en tjenesteydelse i form af en postanvisning, hvormed pengebeløb overføres fra afsenderen til modtagerne gennem en operatør, der har en befordringspligt, ikke falder ind under dette direktivs anvendelsesområde.

For at fastslå om den aktivitet hos en postvirksomhed, der består i at foretage pensionsudbetalinger, udgør en økonomisk virksomhed, der henhører under artikel 107, stk. 1, TEUF, skal den nationale ret efterprøve, om den pågældende virksomhed, medvirker ved administrationen af den offentlige socialsikring. For at udelukke en kvalificering som økonomisk virksomhed skal denne virksomhed ifølge dens art, formål og de regler, den er undergivet, være uadskilleligt forbundet med den nationale pensionsordning. I denne forbindelse udgør den omstændighed, at en postvirksomhed intervenerer udelukkende til sikring af pensionsudbetalinger, således at postanvisninger ikke udgør det eneste middel til udførelse af pensionsudbetalinger, et indicium for at fastslå, at postanvisningsvirksomhed, hvorved der foretages pensionsudbetalinger, kan adskilles fra det nationale pensionssystem.

For det første omfatter begrebet virksomhed inden for EU-konkurrencerettens område enhver enhed, som udøver økonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmåde. For det andet udgør enhver virksomhed, hvorved der udbydes varer og tjenesteydelser på et bestemt marked, en økonomisk virksomhed.

Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at såfremt den postanvisningsvirksomhed, der muliggør pensionsudbetaling, udgør økonomisk virksomhed, falder en medlemsstats tildeling af en eneret til at foretage pensionsudbetalinger via postanvisninger til en national postvirksomhed alligevel ikke ind under denne bestemmelse, for så vidt som denne tjenesteydelse udgør en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, for hvilken kompensationen udgør en modydelse for de ydelser, som denne virksomhed præsterer til udførelse af sin forpligtelse til offentlig tjeneste.

På statsstøtteområdet fremgår det af artikel 11 og 12 i afgørelse 2012/21 om anvendelse af bestemmelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, at denne afgørelse ophæver beslutning 2005/842 og træder i kraft den 31. januar 2012. Artikel 10 i afgørelse 2012/21 bestemmer, at støtteordninger, der er trådt i kraft inden den pågældende afgørelses ikrafttrædelse, og som var forenelige med det indre marked og fritaget fra kravet om anmeldelse i overensstemmelse med beslutning 2005/842, fortsat er forenelige med det indre marked og fritaget for anmeldelsespligten i yderligere to år, dvs. indtil den 31. januar 2014. Fra denne dato skal en statsstøtteordning opfylde betingelserne i afgørelse 2012/21 for at kunne fritages fra kravet om anmeldelse.

Endvidere følger det følger af artikel 2, stk. 2, i afgørelse 2001/21, at såfremt en tjenesteleverandør varetager en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i mere end ti år, finder denne afgørelse kun anvendelse i det omfang, hvor der af tjenesteleverandøren kræves betydelige investeringer for at kunne opfylde sin pligt til at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, og det påhviler den nationale ret at foretage en sådan bedømmelse.

(jf. præmis 53-55)