13

I den appellerede dom har Retten redegjort for sagens faktiske omstændigheder på følgende måde: »1 Den 20. november 2001 indgav intervenienten, [Société des produits Nestlé], en ansøgning om registrering af et EU-varemærke til [EUIPO] i henhold til [forordning nr. 207/2009]. 2 Det varemærke, der blev ansøgt registreret, var ordtegnet FITNESS. 3 De varer, som registreringsansøgningen vedrørte, henhører under klasse 29, 30 og 32 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og svarer i hver enkelt af disse klasser til følgende beskrivelse: – klasse 29: »mælk, fløde, smør, ost, yoghurt og andre næringsmidler på basis af mælk, mælkeerstatninger, æg, geléer, frugt, grøntsager, protein som næringsmiddel til mennesker« – klasse 30: »korn og næringsmidler af korn; spiseklare morgenmadsprodukter; morgenmadsprodukter; næringsmidler fremstillet på basis af ris eller mel« – klasse 32: »vand uden brus, kulsyreholdige og ikke-kulsyreholdige vande, behandlet vand, kildevand, mineralvand, aromatiserede vande, frugtdrikke, frugtsaft, nektarer, limonade, sodavand og andre ikke-alkoholholdige drikke, frugtsirup og andre præparater til fremstilling af sirup og andre præparater til fremstilling af drikke«. 4 Den 30. maj 2005 blev det ansøgte varemærke registreret som EU-varemærke under [nr. ]2470326 for de i præmis 3 nævnte varer (herefter »det anfægtede varemærke«). 5 Den 2. september 2011 indgav sagsøgeren, [European Food], en ugyldighedsbegæring vedrørende det anfægtede varemærke i henhold til artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med denne forordnings artikel 7, stk. 1, litra b) og c). 6 Den 18. oktober 2013 forkastede annullationsafdelingen ugyldighedsbegæringen i sin helhed. 7 Den 16. december 2013 indgav sagsøgeren en klage til EUIPO over annullationsafdelingens afgørelse. 8 Ved afgørelse af 19. juni 2015 (herefter »den anfægtede afgørelse«) gav Fjerde Appelkammer ved EUIPO afslag på klagen. 9 Appelkammeret var af den opfattelse, at bevisbyrden for, at det anfægtede varemærke mangler fornødent særpræg eller er beskrivende som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 i en ugyldighedssag, påhviler indgiveren af ugyldighedsbegæringen. Det tilføjede, at det relevante tidspunkt, som beviserne skulle henvise til, var tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om det anfægtede varemærke, dvs. den 20. november 2001. Henset til, at der ifølge appelkammeret var tale om dagligvarer til en lav pris, lå opmærksomhedsgraden hos den relevante kundekreds ifølge appelkammeret under gennemsnittet. 10 Hvad angår den påståede beskrivende karakter var appelkammeret af den opfattelse, at størstedelen af de beviser, der var blevet forelagt for annullationsafdelingen, var dateret efter det relevante tidspunkt eller vedrørte Rumæniens område forud for denne medlemsstats tiltrædelse af Den Europæiske Union. Hvad angår kopier af ordbøger vedrørende ordet »Fitness« var appelkammeret af den opfattelse, at dette ord i forbrugernes øjne i år 2001 ikke betegnede et iboende kendetegn vedrørende de omhandlede varer. Ifølge appelkammeret var dette ord i sammenhæng med de omhandlede varer ledende, og det udgjorde en vag fremmaning. Derfor var de beviser, der var fremlagt for annullationsafdelingen, ifølge appelkammeret ikke tilstrækkelige til at godtgøre det anfægtede varemærkes beskrivende karakter. 11 Appelkammeret afviste desuden en række beviser, som var blevet fremlagt for første gang for det som værende indgivet for sent, uden at tage hensyn til disse beviser. Appelkammeret anvendte i denne forbindelse regel 50, stk. 1, tredje afsnit, i [forordning nr. 2868/95], sammenholdt med samme forordnings regel 37, litra b), nr. iv), analogt. 12 Appelkammeret fandt ligeledes, at idet ordet »fitness« var suggestivt og tvetydigt, var det egnet til at identificere de varer, der er omfattet af det anfægtede varemærke, som hidrørende fra intervenienten og dermed at adskille dem fra andre virksomheders varer. Det fastslog derfor, at sagsøgeren ikke havde bevist, at dette varemærke manglede fornødent særpræg.«