Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - litispendens - krav, der har samme genstand - kriterier - alene sagsøgernes krav og ikke de indsigelser, der gøres gældende, skal tages i betragtning

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, art. 21)

2. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser - protokollen vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen - præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser - spørgsmål uden tilstrækkelige oplysninger til, at det kan fastslås, at en besvarelse er nødvendig - afvisning

(Bruxelles-konventionen af 27.9.1968, protokollen af 3.6.1971)

Sammendrag

$$1. Artikel 21 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse, ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og ved konventionen af 29. november 1996 om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse, skal fortolkes således, at der med henblik på at bedømme, om to krav, som er fremsat mellem de samme parter ved retter i forskellige kontraherende stater, har samme genstand, kun skal tages hensyn til de krav, som er fremsat af de respektive sagsøgere, og ikke til de indsigelser, en sagsøgt gør gældende.

For det første nævner denne bestemmelse alene de respektive sagsøgeres krav i hver af sagerne, og ikke de indsigelser, der eventuelt gøres gældende af en sagsøgt. For det andet indtræder litispendens i det øjeblik, der indgives endeligt sagsanlæg ved to retter i forskellige kontraherende stater, dvs. før de sagsøgte har kunnet gøre deres indsigelser gældende.

( jf. præmis 26 og 27, 32 samt domskonkl. )

2. Inden for rammerne af det samarbejde, der er indført mellem Domstolen og de nationale retter i henhold til protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, tilkommer det i særlige tilfælde Domstolen med henblik på at efterprøve sin egen kompetence at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen. Den samarbejdsånd, som anmodningen om en præjudiciel afgørelse skal gennemføres i, kræver således, at den forelæggende ret tager hensyn til, at det er Domstolens opgave at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne, men ikke at udøve responderende virksomhed vedrørende generelle eller hypotetiske spørgsmål.

For at Domstolen kan foretage en fortolkning af fællesskabsretten, som kan benyttes af den nationale ret, er det nødvendigt, at de nationale retter angiver grundene til, at de finder, at en besvarelse af deres spørgsmål er nødvendig for tvistens løsning.

Et præjudicielt spørgsmål, som ikke giver Domstolen tilstrækkelige oplysninger med henblik på at fastslå, om en besvarelse er nødvendig, må således afvises.

( jf. præmis 34 og 35, 37 og 38, 40 og 41 )