DOMSTOLENS DOM (FJERDE AFDELING) AF 11 MAJ 1983. - KLOECKNER - WERKE AG MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - STAALMARKEDET - PRODUKTIONSKVOTAER. - FORENEDE SAGER 303/81 OG 312/81.



Samling af Afgørelser 1983 side 01507

spansk specialudgave side 00413



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . EKSF _ produktion _ kvotasystem for staalproduktionen _ fastsaettelse paa et rimeligt grundlag _ billighedsklausul _ betingelse for anvendelse _ usaedvanlige vanskeligheder _ Kommissionens skoen _ raekkevidde

( Kommissionens generelle beslutning nr . 2794/80 , art . 14 )

2 . EKSF _ produktion _ kvotasystem for staalproduktionen _ fastsaettelse paa et rimeligt grundlag _ betydningen af virksomhedernes referenceproduktioner _ kriterier _ den faktiske produktionskapacitet i referenceperioden

( Kommissionens generelle beslutning nr . 2794/80 )

3 . Faellesskabsret _ almindelige principper _ noedret _ faresituation fremkaldt af den der foretager den retsstridige handling _ princippet kan ikke anvendes

4 . EKSF _ produktion _ kvotasystem for staalproduktionen _ lovligt indfoert _ en virksomheds overskridelse af sin kvota _ noedret _ noedretstilstand som foelge af virksomhedens alvorlige oekonomiske vanskeligheder _ aabenbar og almindelige krisesituation _ princippet kan ikke anvendes

( EKSF-traktaten , art . 58 ; Kommissionens generelle beslutning nr . 2794/80 )

Sammendrag

§ 1_Processprog : § LU : § 1507 § LU : 1 . Billighedsklausulen i artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 finder kun anvendelse , saafremt en virksomhed usaettes for usaedvanlige vanskeligheder , der er foraarsaget af anvendelsen af produktionskvotasystemet . Selv om klausulen tager sigte paa vanskeligheder , som anvendelsen af almindelige regler , der ikke tager hensyn til specielle omstaendigheder , medfoerer for visse virksomheder , kan det dog ikke bebrejdes Kommissionen , at den har fastsat en bestemt graense , saaledes at virksomheder , hvis § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1508 § LU : udnyttelse af produktionskapaciteten ligger relativt langt fra faellesskabsgennemsnittet , bliver omfattet af klausulen .

Da krisesituationen var generel og faelles for samtlige jern- og staalvirksomheder , kunne Kommissionen med rette antage , at de paalagte produktionsbegraensninger kun kunne medfoere »usaedvanlige« vanskeligheder for de virksomheder , der opfyldte visse betingelser med hensyn til udnyttelsen af deres produktionskapacitet .

Fastsaettelsen af en graense paa 10 % under den gennemsnitlige udnyttelsesgrad for virksomhederne i Faellesskabet kan heller ikke anses som retsstridigt . Den margen , der kraeves af Kommissionen , skal dels sikre , at kvotasystemet i det vaesentlige opretholdes , dels at der kan tages hensyn til usaedvanlige omstaendigheder , der foelger af anvendelsen af et saadant system .

2 . Ved at laegge en ganske bestemt referenceperiode til grund for fastsaettelsen af referenceproduktionerne for virksomhederne i jern- og staalindustrien , goer den generelle beslutning nr . 2794/80 det alene muligt at tage hensyn til den faktiske produktionskapacitet i den paagaeldende periode .

3 . En af de vaesentligste betingelser , der i medlemsstaternes retsordener opstilles for at antage , at der foreligger noedret , er , at den faresituation , som skal retfaerdiggoere den retsstridige handlemaade , ikke er fremkaldt af den , der foretager den retsstridige handling . Denne betingelse er ikke opfyldt i et tilfaelde , hvor den omstaendighed , der haevdes at have fremkaldt noedretstilstanden , beror paa et driftsoekonomisk valg fra virksomhedens side .

4 . Produktionskvotasystemet , som paa grundlag af EKSF-traktatens artikel 58 retmaessigt blev indfoert af Kommissionen ved den generelle beslutning nr . 2794/80 , og som alle beroerte virksomheder er forpligtet til at overholde , ville blive bragt i alvorlig fare og maaske endog blive fuldstaendig undergravet , hvis hver eneste virksomhed under paaberaabelse af noedret som foelge af alvorlige oekonomiske vanskeligheder kunne unddrage sig begraensningerne og efter eget skoen overskride de paalagte produktionskvotaer . Den kaedereaktion , der saaledes ville blive udloest , ville foere til , at systemet broed sammen , saaledes at EKSF-traktatens artikel 58 ikke blev gennemfoert .

Dommens præmisser

1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 30 . november 1981 har staalvirksomheden Kloeckner-Werke AG , Duisburg , Forbundsrepublikken Tyskland , i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om annullation af en beslutning af 19 . oktober 1981 , hvorved Kommissionen gav afslag paa at forhoeje virksomhedens produktions- og leveringskvotaer for foerste kvartal af 1981 ( sag 303/81 ).

2 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 15 . december 1981 har samme virksomhed i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 , stk . 2 , og § OMMISSIONEN § LO : § 1523 § LU : artikel 36 , stk . 2 og 3 , anlagt endnu en sag med paastand om annullation af en beslutning af 28 . oktober 1981 , hvorved Kommissionen paalagde virksomheden en boede for overskridelse af de naevnte kvotaer , subsidiaert med paastand om nedsaettelse af boeden ( sag 312/81 ).

3 Ved kendelse af 5 . maj 1982 har Domstolen paa grund af sammenhaengen mellem de to sager besluttet , at de skal forenes under den mundtlige forhandling og under domsafsigelsen .

4 Ved skrivelse af 19 . december 1980 gav Kommissionen i medfoer af den generelle beslutning nr . 2794/80/EKSF om indfoerelse af et kvotasystem for staalproduktionen for virksomhederne i jern- og staalindustrien den sagsoegende virksomhed meddelelse om dens referenceproduktioner og produktionskvotaer for foerste kvartal af 1981 . Fastsaettelsen af referenceproduktionerne og kvotaerne blev bekraeftet ved skrivelse af 4 . april 1981 , efter at kvotaerne var blevet tilpasset saaledes , at produkter , der ikke var omfattet af kvotasystemet , var ladt ude af betragtning .

5 Ved disse meddelelser , som der ikke er anlagt sag i anledning af , blev Kloeckner-Werke ' s produktionskvota for det naevnte kvartal for valsede staalprodukter i gruppe I fastsat til 539 003 tons . Imidlertid ansoegte Kloeckner-Werke den 4 . februar 1981 Kommissionen om i medfoer af artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 at faa kvotaen forhoejet . Som begrundelse herfor anfoertes , at de produktionsbegraensninger , der var blevet paalagt virksomheden , havde medfoert »usaedvanlige vanskeligheder« for den .

6 Ved beslutning af 19 . oktober 1981 afslog Kommissionen ansoegningen . I medfoer af EKSF-traktatens artikel 33 anlagde Kloeckner-Werke derefter den sag , der indgik til justitskontoret den 30 . november 1981 , og hvori der er nedlagt paastand om annullation af beslutningen .

7 I foerste kvartal af 1981 overskred Kloeckner-Werke den produktionskvota , der var blevet paalagt virksomheden for valsede produkter i gruppe I , med 28 682 tons . Kvotaoverskridelsen blev foreholdt virksomheden ved skrivelse af 15 . juli 1981 , hvori Kommissionen anmodede den om at fremsaette sine bemaerkninger , jfr . EKSF-traktatens artikel 36 , stk . 1 . Virksomheden § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1524 § LU : efterkom anmodningen ved skrivelser af 27 . juli og 25 . august 1981 og ved udtalelser , der blev fremsat af repraesentanter for virksomheden under en hoering den 24 . september 1981 .

8 Ved beslutning af 28 . oktober 1981 , der blev truffet i medfoer af artikel 9 i beslutning nr . 2794/80 , paalagde Kommissionen , der ikke kunne tiltraede de begrundelser , der blev fremfoert , virksomheden en boede paa 2 151 150 ECU . I medfoer af EKSF-traktatens artikler 33 og 36 anlagde Kloeckner-Werke derefter den sag , der indgik til justitskontoret den 15 . december 1981 , og hvori der er nedlagt paastand om annullation af Kommissionens beslutning om at paalaegge den naevnte boede , subsidiaert om nedsaettelse af boeden .

Soegsmaalet i anledning af beslutningen af 19 . oktober 1981 , hvorved Kommissionen afslog at forhoeje kvotaerne i medfoer af artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 ( sag 303/81 )

9 Sagsoegeren har til stoette for sine krav fremfoert to anbringender . Det foerste gaar ud paa , at Kommissionen har anvendt begrebet »usaedvanlige vanskeligheder« i artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 urigtigt , mens det andet gaar ud paa , at Kommissionen har vurderet sagsoegerens produktionskapacitet og dermed tillige sagsoegerens kapacitetsudnyttelse fejlagtigt og til vaerdier , der er lavere end de faktisk gaeldende .

Det foerste anbringende : urigtig anvendelse af begrebet »usaedvanlige vanskeligheder« i artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80

10 Artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 er affattet saaledes :

»Saafremt de produktions- og leveringsrestriktioner , der paalaegges ved denne beslutning , og de dertil hoerende gennemfoerelsesforanstaltninger medfoerer usaedvanlige vanskeligheder for en virksomhed , kan denne forelaegge Kommissionen sagen ledsaget af behoerig dokumentation .

Kommissionen gennemgaar sagen saa hurtigt som muligt i lyset af maalene for denne beslutning .

§ OMMISSIONEN § LO : § 1525 § LU : Om fornoedent tilpasser Kommissionen bestemmelserne i denne beslutning.«

11 Paa grundlag af de indhoestede erfaringer vedroerende staalmarkedet anvendte Kommissionen i sin administrative praksis bestemmelsen saaledes , at den antog , at der forelaa »usaedvanlige vanskeligheder« , naar en virksomheds udnyttelse af sin produktionskapacitet laa mere end 10 % under den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelse i virksomhederne inden for Faellesskabet .

12 Sagsoegeren har anfoert , at Kommissionen ved at laegge dette kriterium til grund har tilsidesat faellesskabsretten og samtidig gjort sig skyldig i magtfordrejning , idet kriteriet , der er rent automatisk og formelt , ikke er naevnt i artikel 14 og baade er i strid med bestemmelsens aand og bogstav . Kommissionen er tvaertimod forpligtet til at tage hensyn til samtlige konkrete omstaendigheder i det enkelte tilfaelde for at fastslaa , om den paagaeldende virksomhed er kommet i usaedvanlige vanskeligheder , ogsaa i rent oekonomisk og finansiel henseende .

13 Kommissionen har anfoert , at den er forpligtet til at undgaa enhver forskelsbehandling af de beroerte virskomheder og at anvende et strengt objektivt kriterium som det , den har lagt til grund . Kommissionen har endvidere understreget , at der ved anvendelsen af artikel 14 alene kan tages hensyn til vanskeligheder , der er en direkte foelge af indfoerelsen og anvendelsen af kvotasystemet , hvilket ikke er tilfaeldet med hensyn til vanskeligheder af oekonomisk art , der har forbindelse med virksomhedernes rentabilitet .

14 Det skal indledningsvis bemaerkes , at billighedsklausulen i artikel 14 kun finder anvendelse , saafremt en virksomhed udsaettes for usaedvanlige vanskeligheder , der er foraarsaget af anvendelsen af produktionskvotasystemet . Selv om klausulen , som sagsoegeren har anfoert det , tager sigte paa vanskeligheder , som anvendelsen af almindelige regler , der ikke tager hensyn til specielle omstaendigheder , medfoerer for visse virksomheder , kan det dog ikke bebrejdes Kommissionen , at den har fastsat en bestemt graense , saaledes at § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1526 § LU : virksomheder , hvis udnyttelsesgrad ligger relativt langt fra faellesskabsgennemsnittet , bliver omfattet af klausulen .

15 Da krisesituationen var generel og faelles for samtlige jern- og staalvirksomheder , kunne Kommissionen med rette antage , at de paalagte produktionsbegraensninger kun kunne medfoere »usaedvanlige« vanskeligheder for de virksomheder , der opfyldte visse betingelser med hensyn til deres udnyttelsesgrad .

16 Fastsaettelsen af en graense ved 10 % af gennemsnittet kan heller ikke anses som retsstridigt . Den margen , der kraeves af Kommissionen , skal dels sikre , at kvotasystemet i det vaesentlige opretholdes , dels at der kan tages hensyn til usaedvanlige omstaendigheder , der foelger af anvendelsen af et saadant system . Ved at fastsaette graensen til 10 % har Kommissionen derfor ikke overskredet graenserne for sit skoen i medfoer af artikel 14 .

17 Hvad angaar anbringendet om magtfordrejning skal det fremhaeves , at sagsoegeren i replikken naermere har anfoert , at Kommissionen , da den traf den anfaegtede individuelle beslutning , fejlagtigt troede , at den , hvis udnyttelsesgraden var mindre end 10 % lavere end gennemsnittet , ikke havde ret til at udoeve et skoen over , om der i sagsoegerens tilfaelde forelaa »usaedvanlige vanskeligheder« . Dette klagepunkt falder sammen med sagsoegerens hovedanbringende om , at det af Kommissionen anvendte kriterium er i strid med artikel 14 i den generelle beslutning , idet det fra artiklens anvendelsesomraade udelukker omstaendigheder , der ikke medfoerer en udnyttelsesgrad , der ligger mere end 10 % under faellesskabsgennemsnittet . Da denne fortolkning af artikel 14 allerede er blevet afvist af Domstolen , kan anbringendet ikke tages til foelge .

18 Det foerste anbringende maa derfor forkastes .

Det andet anbringende : fejlagtig beregning af sagsoegerens produktionskapacitet

19 Sagsoegeren har subsidiaert gjort gaeldende , at ogsaa selv om det maatte antages , at det af Kommissionen valgte kriterium for at anvende artikel 14 var § OMMISSIONEN § LO : § 1527 § LU : retmaessigt , skulle virksomhedens kvotaer forhoejes . Sagsoegte er nemlig fejlagtigt gaaet ud fra , at Kloeckner-Werke ' s kapacitetsudnyttelse kun laa 5,4 % under gennemsnittet , mens der faktisk var tale om 17 % . Dels stoettede Kommissionen sig paa urigtige oplysninger vedroerende produktionskapaciteten for valsevaerk II for varmvalsede bredbaand i Bremen , dels undlod den med urette at tage hensyn til kapaciteten for det andet valsevaerk i den samme virksomhed ( Bremen I ), der midlertidigt var taget ud af drift i 1974 . Naar disse fejl var rettet , skulle Kommissionen foelgelig forhoeje kvotaerne netop ved at anvende sit saedvanlige kriterium .

20 Hvad angaar anbringendets foerste led vedroerende produktionskapaciteten for valsevaerk II i Bremen , skal der henvises til begrundelsen for Domstolens dom af 7 . juli 1982 ( sag 119/81 , Sml . 1982 , s . 2627 ), hvori det samme spoergsmaal blev behandlet , for saa vidt angik Kloeckner-Werke ' s produktionskvotaer for andet kvartal af 1981 .

21 Sagsoegeren har paa ny henholdt sig til »Kawasaki«-erklaeringen af 1 . maj 1981 , som blev afgivet i faellesskab af en gruppe bestaaende af sagkyndige fra Centre belge de recherches métallurgiques ( CRM ) og det japanske firma Kawasaki . Domstolen fandt , at den sagkyndige erklaering var uden bevisvaerdi , isaer paa grund af de forskellige vurderinger , som de to grupper af sagkyndige , der havde affattet erklaeringen , var naaet frem til , idet det belgiske center havde anslaaet kapaciteten lavere end antaget af Kommissionen , mens de sagkyndige fra det japanske firma skoennede , at kapaciteten klart var stoerre .

22 Sagsoegeren har ikke under denne sag fremfoert nye faktiske omstaendigheder , der kan begrunde en aendring af denne vurdering . Ved at fremlaegge den sagkyndige erklaering fra professor Jeschar , der hviler paa en matematisk simulation , har sagsoegeren forsoegt at berigtige er forhold , der omtales i CRM-Kawasaki-erklaeringen , som Domstolen under alle omstaendigheder har fundet er uden bevisvaerdi . Wollert-Elmendorff-erklaeringen , der er blevet paaberaabt af sagsoegeren , er en revisionsberetning , der tager sigte paa at vurdere de oekonomiske konsekvenser af fastsaettelsen af de produktionskvotaer , der blev tillagt virksomheden for tredje kvartal af 1981 , i forhold til et § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1528 § LU : af sagsoegeren opstillet tilfaelde , hvor kvoterne blev tildelt paa grundlag af en hypotetisk produktion , der svarede til den gennemsnitlige udnyttelse af produktionskapaciteten for virksomhederne i Faellesskabet . Revisionsberetningen , der indeholder en vurdering af den oekonomiske betydning , som sagen mellem sagsoegeren og Kommissionen har , beror paa en ansaettelse af produktionskapaciteten ( 459 000 tons pr . maaned = 5 508 000 tons pr . aar ), som Domstolen allerede udtrykkeligt har afvist at laegge til grund i sin dom af 7 . juli 1982 . Beretningen tilfoejer saaledes ikke nye synspunkter af betydning for bedoemmelsen af det spoergsmaal , der er rejst af sagsoegeren vedroerende virksomhedens produktionskapacitet .

23 Angaaende anbringendets andet led , hvorefter der ikke er taget hensyn til kapaciteten af valsevaerk I i Bremen , der blev taget ud af drift i 1974 , er det tilstraekkeligt at minde om , at Domstolen i den naevnte dom udtalte , at den generelle beslutning nr . 2794/80 ved at fastsaette en ganske bestemt referenceperiode kun goer det muligt at tage hensyn til den faktiske produktionskapacitet i den paagaeldende periode . Da valsevaerk I i Bremen var ude af drift i de naevnte tidsrum , er det med rette , at Kommissionen ikke har taget hensyn til vaerkets produktionskapacitet .

24 Da heller ikke det andet anbringende kan tages til foelge , maa der foelgelig i sag 303/81 i det hele ske frifindelse .

Spoergsmaalet i anledning af beslutningen af 28 . oktober 1981 , hvorved der blev paalagt en boede for overskridelse af kvotaerne ( sag 312/81 )

25 Sagsoegeren har til stoette for sine krav i dette andet soegsmaal gjort en raekke anbringender gaeldende , der kan sammenfattes saaledes :

1 . Den generelle beslutning nr . 2794/80 , der er hjemmelen for den anfaegtede individuelle beslutning , er retsstridig .

2 . Den individuelle beslutning af 19 . oktober 1981 , hvorved der blev givet afslag paa at forhoeje kvotaerne i medfoer af artikel 14 i den generelle beslutning nr . 2794/80 , og som logisk set er grundlaget for den anfaegtede individuelle beslutning , er retsstridig .

§ OMMISSIONEN § LO : § 1529 § LU : 3 . Et tilsagn , som en repraesentant for Kommissionen gav virksomheden , om at afstaa fra enhver oekonomisk sanktion for overskridelsen af de paagaeldende kvotaer , er blevet brudt .

4 . Der foreligger en noedretssituation , der goer overskridelsen lovlig og hindrer , at den sanktioneres med en boede .

Anbringenderne om , at den generelle beslutning nr . 2794/80 og den individuelle beslutning af 19 . oktober 1981 er retsstridige

26 Under den mundtlige forhandling har sagsoegeren frafaldet en fornyet behandling af dette spoergsmaal under hensyn til , at Domstolen i den naevnte dom af 7 . juli 1982 opretholdt den generelle beslutning nr . 2794/80 ved at forkaste de anbringender , som Kloeckner-Werke havde fremsat herom i sag 119/81 . Domstolen har derfor ikke laengere anledning til at behandle spoergsmaalet .

27 Da sagsoegte er frifundet i det soegsmaal , der er rettet mod den individuelle beslutning af 19 . oktober 1981 , er genstanden for det andet anbringende ligeledes bortfaldet .

Anbringendet om , at et tilsagn om ikke at paalaegge en boede er blevet brudt

28 Sagsoegeren har forklaret , at Kommissionen i marts maaned 1981 , altsaa paa et tidspunkt , hvor det allerede var klart , at Kloeckner-Werke ville overskride de kvotaer , der var tildelt virksomheden for foerste kvartal af 1981 , soegte at bringe forhandlinger under betegnelsen Eurofer II i stand med henblik paa at opnaa en aftale mellem de store europaeiske staalvirksomheder om frivillige produktionsbegraensninger for at undgaa en forlaengelse af kvotasystemet . Der fandt i anledning af disse forhandlinger droeftelser sted mellem Kommissionen og sagsoegeren , der ikke havde til hensigt at deltage i forhandlingerne ; Kommissionen bestraebte sig derfor paa at faa sagsoegeren til at opgive sin modstand .

29 Herunder skulle Pierre Defraigne , der var kabinetschef for Kommissionens naestformand Étienne Davignon , efter bemyndigelse og i dennes navn under § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1530 § LU : en telefonsamtale den 19 . marts 1981 have givet Kloeckner-Werke ' s administrerende direktoer H . Gienow s . DE! tilsagn om , at hvis Kloeckner-Werke ville forpligte sig til at deltage i forhandlingerne »ville Kommissionen loese det problem ( ' solve the problem ' ), der var opstaaet ved , at sagsoegeren i foerste kvartal af 1981 ville producere mere , end hvad der svarede til den foreloebige kvota , der indtil da var blevet tildelt virksomheden ; justeringen ville finde sted uanset udfaldet af Eurofer II-forhandlingerne« .

30 Kloeckner-Werke har anfoert , at det naevnte tilsagn binder Kommissionen , idet det blev afgivet af den ansvarlige myndighed og blot overbragt af P . Defraigne . Efter Kloeckner-Werke ' s opfattelse havde tilsagnet et klart og praecist indhold , naar henses til den sammenhaeng , hvori det blev givet , idet det gik ud paa , at Kommissionen ville afstaa fra at paalaegge en boede , ogsaa selv om midlerne , der skulle anvendes for at naa dette maal , ikke blev praeciseret .

31 Baade faktisk og retligt har Kommissionen bestridt grundlaget for Kloeckner-Werke ' s opfattelse og har haevdet , at P . Defraigne ikke telefonisk har udtalt sig som anfoert af sagsoegeren ; han har heller ikke afgivet tilsagn »efter bemyndigelse fra og i Étienne Davignon ' s navn som den , der blot overbragte meddelelsen« , naar henses til , at de udtalelser , der tillaeges P . Defraigne , var holdt i almindelige vendinger , kan der heller ikke under nogen omstaendigheder vaere tale om et tilsagn , der binder sagsoegte .

32 Kommissionen har endvidere gjort gaeldende , at det paastaaede loefte ikke kan vaere bindende , idet der ikke foreligger en bekraeftelse fra den ansvarlige myndighed ; en eventuel bekraeftelse ville under alle omstaendigheder have vaeret retsstridig , idet boedesanktionen er paabudt i tilfaelde af overskridelse af kvotaerne ; endelig har Kommissionen anfoert , at dersom man fortolker det paastaaede tilsagn saaledes , at det angik en forhoejelse af kvotaerne for det paagaeldende kvartal , der var tilstraekkelig til , at der ikke laengere forelaa en overskridelse , ville det ikke vaere gyldigt , idet det ikke var skriftligt .

33 Kloeckner-Werke ' s opfattelse maa i foerste raekke forkastes paa grund af de almindelige vendinger , som udtalelsen , der tillaegges P . Defraigne , var holdt i . Selv om det anvendte udtryk , at »loese problemet« , ses i den af sagsoegeren fremdragne sammenhaeng , kan det ikke anses som en forpligtelse til at foretage bestemte handlinger .

§ OMMISSIONEN § LO : § 1531 § LU : 34 Under alle omstaendigheder ville der , selv om man skulle kunne antage , at de udtalelser , der tillaegges P . Defraigne , gik ud paa , at der ikke ville blive paalagt en boede , vaere tale om en udtalelse uden retsvirkning . Dersom »tilsagnet« saaledes gik ud paa ikke at drage de retlige konsekvenser af en overskridelse der officielt var fastslaaet , ville det vaere retsstridigt , idet artikel 9 i den generelle beslutning nr . 2794/80 giver Kommissionen pligt til at paalaegge en boede , naar en kvotaoverskridelse er fastslaaet .

35 Heraf foelger det , at ogsaa dette anbringende maa forkastes .

Anbringendet om noedret

36 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at hvis virksomheden havde overholdt de tildelte kvotaer , ville den have lidt saa alvorlige tab , at den ikke fortsat havde kunnet bestaa . Dette skyldtes i foerste raekke de ekstremt lave kvotaer , som var tildelt virksomheden , og som medfoerte en udnyttelse af virksomhedens produktionskapacitet , der laa langt under faellesskabsgennemsnittet , og dermed for lave indtaegter i forhold til generalomkostningerne . For det andet var virksomheden udsat for saerlige oekonomiske og finansielle vanskeligheder paa grund af de meget store udgifter til den omstrukturering af dens anlaeg , som den indledte i 1973 i overensstemmelse med forslag og henstillinger , som Kommissionen selv var fremkommet med . Disse udgifter fremkaldte en mangel paa likviditet , der paavirkede virksomhedens laantagning og reserver . At der forelaa en prekaer finansiel situation er godtgjort ved en revisionsberetning , der er fremlagt af sagsoegeren . Endelig har virksomheden paaberaabt sig krisesituationen paa staalmarkedet .

37 Sagsoegeren havde foelgelig valget mellem enten at overtraede kvotabestemmelserne for at skaffe sig indtaegter , der svarede til den oekonomiske situation , man befandt sig i , eller at overholde kvotaerne og dermed vaere tvunget til at gaa konkurs . Virksomheden befandt sig hermed i en noedretssituation , saaledes at dens objektivt retsstridige handlemaade maa anses som retmaessig med den virkning , at der ikke vil kunne paalaegges den nogen sanktion .

38 Kloeckner-Werke har gjort gaeldende , at da noedret i samtlige medlemsstaters retsordener anerkendes som ansvarsfrihedsgrund , maa samme princip gaelde i § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1532 § LU : faellesskabsretten . Beskyttelsen af den grundlaeggende ret for alle til fortsat at bestaa indgaar da ogsaa i faellesskabsretten , isaer i produktionskvotasystemet for staal , som grundlaget for en raekke bestemmelser i Kommissionens generelle beslutninger , f.eks . bestemmelserne om forhoejelse af kvotaerne , naar der foreligger usaedvanlige vanskeligheder , eller naar udnyttelsen af produktionskapaciteten er meget lav ; det samme gaelder bestemmelserne om nedsaettelse af reduktionssatsen for referenceproduktionen for mindre virksomheder , der fremstiller armeringsstaal , eller for virksomheder med hjemsted i Graekenland . Disse bestemmelser er kun eksempler paa den praktiske anvendelse af noedretsprincippet inden for Faellesskabet .

39 Sagsoegeren har anfoert , at den omstaendighed , at de naevnte bestemmelser alene gaelder for visse grupper af mindre virksomheder indebaerer en overtraedelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling , idet noedretsprincippet kun kan opfattes generelt og uafhaengigt af virksomhedernes struktur eller stoerrelse .

40 Efter sagsoegerens opfattelse er alle betingelserne for at antage , at der foreligger noedret , opfyldt i sagen . Den kraenkede interesse er nemlig af ganske formel karakter , idet den bestaar i den forskriftsmaessige gennemfoerelse af kvotasystemet , mens den retsstridige adfaerd tilsigter at beskytte en grundlaeggende ret , nemlig retten til fortsat at bestaa . Den faresituation , der er grundlaget for noedretten , er en direkte foelge af indfoerelsen og anvendelsen af kvotasystemet og skyldes paa ingen maade en daarlig ledelse af virksomheden eller fejl i dens oekonomiske dispositioner . Virksomheden har tvaertimod noeje fulgt Kommissionens forslag om modernisering af Faellesskabets staalindustri . Endelig har virksomheden ikke kunnet bruge noget lovligt middel for at afvaerge faren for konkurs .

41 Kommissionen har i foerste raekke gjort gaeldende , at noedret ikke kan paaberaabes paa det saerlige omraade , der falder ind under produktionskvotasystemet for staal , og har som begrundelse anfoert , at noget saadant ville vaere uforeneligt med maalene i EKSF-traktatens artikel 58 . Det er nemlig formaalet med artiklen , at de byrder , der maa paalaegges paa grund af krisen i jern- og staalsektoren , skal fordeles ligeligt mellem alle virksomhederne i Faellesskabet med henblik paa , at deres rentabilitet paa lang sigt bevares eller genoprettes ; dette maal kan imidlertid ikke naas , dersom den enkelte virksomhed kan unddrage § OMMISSIONEN § LO : § 1533 § LU : sig enhver byrde under paaberaabelse af , at der foreligger noedret . De kvotaoverskridelser , der kunne tillades med denne begrundelse , ville noedvendigvis medfoere en nedsaettelse af de oevrige virksomheders kvotaer , saaledes at disse virksomheder paa deres side kunne haevde at befinde sig i en noedretssituation og begrunde en overskridelse af deres kvotaer dermed .

42 Kommissionen har under alle omstaendigheder bestridt , at noedretsbetingelserne er opfyldt i sagen . Efter Kommissionens opfattelse var den sagsoegende virksomheds eksistens ikke truet , da den omtvistede overskridelse fandt sted . Den paastaaede trussel var i oevrigt ikke en foelge af den indfoerte kvotaordning , men skyldtes fejltagelser fra sagsoegerens side i de foregaaende aars investeringspolitik . Revisionsberetningen indeholder ikke serioese beviser for Kloeckner-Werke ' s opfattelse , idet den alene angaar en enkelt sektor inden for virksomheden og er baseret paa oplysninger , der ikke kan efterproeves . Interessekonflikten angaar en enkelt virksomheds mulighed for at overleve over for et stort antal andre virksomheders , hvis ikke alle andres . Endelig havde sagsoegeren kunnet afvaerge den paastaaede trussel mod sin eksistens ved lovlige midler og har saaledes ikke paa nogen maade vaeret berettiget til at gribe til selvtaegt .

43 Inden Kommissionens hovedanbringende om , at begrebet noedret er uforeneligt med EKSF-traktatens artikel 58 , behandles , skal der foretages en gennemgang af de saerlige omstaendigheder , der af sagsoegeren er blevet paaberaabt til stoette for sit krav .

44 Vedroerende den foerste omstaendighed , der haevdes at have medfoert noedretstilstanden , nemlig tildelingen af en utilstraekkelig kvota i forhold til virksomhedens faktiske produktionskapacitet , skal det udtales , at Domstolen allerede har afvist dette argument , der foelgelig ikke kan tages i betragtning .

45 Hvad angaar den anden omstaendighed , der haevdes at have fremkaldt noedretstilstanden , nemlig de meget store udgifter til den omstrukturering , som virksomheden indledte i 1973 , skal det fastslaas , at den beror paa et driftsoekonomisk valg fra virksomhedens side . En af de vaesentligste betingelser , der i medlemsstaternes retsordener opstilles for at antage , at der foreligger § 1983_FORENEDESAGER303OG312/81 § LO : § 1534 § LU : noedret , er imidlertid netop , at den faresituation , som skal retfaerdiggoere den retsstridige handlemaade , ikke er fremkaldt af den , der foretager den retsstridige handling . Denne betingelse er saaledes ikke opfyldt i denne sag .

46 Hvad angaar den aabenbare krise , der har ramt staalmarkedet voldsomt , skal det fremhaeves , at den har ramt alle jern- og staalvirksomhederne , hvilket har foert til , at der med hjemmel i EKSF-traktatens artikel 58 er indfoert et kvotasystem . Efter artikel 58 skal Kommissionen , hvis den i tilfaelde af nedgang i efterspoergslen er af den opfattelse , at Faellesskabet staar over for en aabenbar kriseperiode , og at de andre virkemidler , der er hjemmel for i traktaten , ikke goer det muligt at imoedegaa denne situation , efter at have indhentet de foreskrevne udtalelser , indfoere et kvotasystem for produktionen . Et saadant system blev retmaessigt indfoert af Kommissionen ved den generelle beslutning nr . 2793/80 , som alle beroerte virksomheder er forpligtet til at overholde . Produktionskvotasystemet ville blive bragt i alvorlig fare og maaske endog blive fuldstaendig undergravet , hvis hver eneste virksomhed under paaberaabelse af noedret som foelge af alvorlige oekonomiske vanskeligheder kunne unddrage sig begraensningerne og efter eget skoen overskride de paalagte produktionskvotaer . Den kaedereaktion , der saaledes ville blive udloest , ville foere til , at systemet broed sammen , saaledes at EKSF-traktatens artikel 58 ikke blev gennemfoert .

47 Af disse betragtninger fremgaar det , at ogsaa selv om det maatte antages , at noedretsbegrebet principielt kunne anerkendes i faellesskabsretten , maatte sagsoegerens sidste anbringende vedroerende noedret forkastes .

Den subsidiaere paastand om nedsaettelse af boeden

48 Sagsoegeren har ikke anfoert saerlige anbringender til stoette for sin subsidiaere paastand om nedsaettelse af boeden . Det maa derfor antages , at den hviler paa de samme argumenter , der er fremfoert til stoette for den principale paastand . Under gennemgangen af disse argumenter har Domstolen ikke fundet grunde , der kan foere til en nedsaettelse af boeden .

Afgørelse om sagsomkostninger

§ OMMISSIONEN § LO : § 1535 § LU : Sagens omkostninger

49 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger , hvis der er nedlagt paastand herom . Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor afholde sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )

1 . Sagsoegte frifindes .

2 . Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .