DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 15 JANUAR 1985. - LAURA PASQUALI - GHERARDI MOD EUROPA-PARLAMENTET. - TJENESTEMAEND - ARBEJDSULYKKE - ERSTATNING. - SAG 168/83.



Samling af Afgørelser 1985 side 00083



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Tjenestemaend _ soegsmaal _ forudgaaende administrativ klage _ realitetsbehandling _ undtagelse

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 90 , stk . 2 , og art . 91 , stk . 2 )

Sammendrag

Vedtaegtens bestemmelser , hvorefter et soegsmaal kun kan antages til realitetsbehandling , saafremt der for ansaettelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage , har til formaal at fremme en mindelig afgoerelse af en tvist , som er opstaaet mellem en tjenestemand eller anden ansat og administrationen . En sag kan kun admitteres uden forudgaaende klage , saafremt den er anlagt til proevelse af en retsakt , som f.eks . en udvaelgelseskomités afgoerelse , som ansaettelsesmyndigheden ikke har kompetence til at annullere eller afgoere .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 2 . august 1983 , har Laura Pasquali-Gherardi , sekretaer med stenografi og maskinskrivning ved Parlamentet , i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens ( herefter benaevnt vedtaegten ) artikel 91 anlagt sag med paastand om , at det statueres , dels at Europa-Parlamentet har begaaet to tjenstlige fejl , hvorved sagsoegerens helbredstilstand er forvaerret , dels at sagsoegeren tilkendes erstatning med tillaeg af renter , subsidiaert at der udpeges tre sagkyndige , som skal fastsaette erstatningens stoerrelse samt i givet fald tage stilling til den virkning , som administrative forsinkelser har haft dels paa forvaerringen af sagsoegerens almene helbredstilstand dels paa hendes synsevne .

2 Sagsoegte tiltraadte tjenesten ved Parlamentet den 17 . oktober 1979 som italiensk sekretaer med stenografi og maskinskrivning i loenklasse C3 . Den 15 . november s.aa . blev hun paa sit arbejdssted udsat for en ulykke , hvorved hendes venstre oeje paafoertes uoprettelig skade . Hun genoptog arbejdet den 3 . december 1979 . Den 18 . december 1979 rejste hun til Rom for at konsultere en oejenlaege , og i forbindelse hermed havde hun otte maaneders sygeorlov . Herefter genoptog hun arbejdet .

3 Efter en raekke arbejdsperioder afbrudt af sygeorlov blev sagsoegeren afskediget med virkning fra 30 . april 1981 paa grundlag af en negativ udtalelse ved proevetidens udloeb . Ved skrivelse af 2 . december 1981 trak Parlamentets generalsekretaer imidlertid afskedigelsen tilbage . Sagsoegerens tilfaelde blev herefter forelagt invaliditetsudvalget for at faa afgjort , i hvilket omfang sagsoegeren fortsat kunne udfoere opgaver svarende til en stilling inden for hendes stillingsgruppe . Den 28 . januar 1983 afgav invaliditetsudvalget en udtalelse , hvoraf det blandt andet fremgaar , at »virkningerne af ulykken den 15 . november 1979 har foert til en delvis invaliditet , som hindrer Laura Pasquali-Gherardi i at fortsaette sit nuvaerende arbejde . Udvalget anbefaler , at hun placeres i en stilling inden for hendes stillingsgruppe , hvor der ikke stilles saerlige krav til synsevnen« . I foerste omgang blev invaliditetsudvalgets konklusioner ikke meddelt sagsoegeren . Dette skete foerst efter henvendelse fra hendes advokat .

4 Parlamentets administration tilboed herefter sagsoegeren to stillinger , som den mente var i overensstemmelse med udvalgets anbefaling , den ene i betjenttjenesten , den anden i personalearkivet . Sagsoegeren accepterede ingen af disse stillinger , da hun fandt , at de opgaver , som stillingerne indebar , var uinteressante og ikke gav hende mulighed for forfremmelse .

5 Laura Pasquali-Gherardi anlagde herefter denne sag . I staevningen har hun anerkendt , at hun ikke foerst har indbragt en administrativ klage , jfr . vedtaegtens artikel 90 , hvilket hun begrunder ved at anfoere , at betingelsen efter vedtaegtens artikel 91 kun finder anvendelse paa de retsakter , som ansaettelsesmyndigheden eventuelt kan omgoere . I den foreliggende sag er der efter sagsoegerens opfattelse intet at omgoere , da de begaaede fejl er uoprettelige .

6 Sagsoegeren har anfoert , at Parlamentet har begaaet to tjenstlige fejl , nemlig for det foerste ved ikke at meddele hende invaliditetsudvalgets konklusioner , og for det andet ved ikke at efterkomme udvalgets anbefaling , hvorefter hun skulle placeres i en stilling svarende til hendes stillingsgruppe , som ikke stillede saerlige krav til synsevnen . De foelgende aar , isaer fra 1982 , forvaerredes hendes helbredstilstand . Til at begynde med havde stress-situationen og indtagelsen af de noedvendige laegemidler for at dulme smerterne ( smertestillende midler ) uoprettelige virkninger for hendes almene helbredstilstand . Hendes synsforstyrrelser forvaerredes yderligere i en saadan grad , at hun ikke laengere kunne dyrke sine fritidsinteresser ( fjernsyn , sport , teater , laesning osv .) og heller ikke kunne koere bil .

7 Sagsoegte har i svarskriftet paastaaet sagen afvist , da den er anlagt uden forudgaaende administrativ klage , jfr . vedtaegtens artikel 91 , stk . 2 .

8 Sagsoegte har under alle omstaendigheder paastaaet frifindelse . Parlamentet har nemlig anfoert , at det er godtgjort , at invaliditetsudvalgets anbefaling blev meddelt sagsoegerens advokat paa dennes anmodning . Parlamentet har yderligere understreget , at sagsoegeren ikke har anfoert , hvorledes den forsinkede meddelelse af anbefalingen i den foreliggende sag har paafoert hende skade .

9 For saa vidt Parlamentet kritiseres for ikke at have overfoert sagsoegeren til en stilling , som i hoejere grad tager hensyn til hendes synsevne , har det anerkendt , at det er forpligtet til at udvise omsorg over for sine tjenestemaend . Det er i oevrigt grunden til , at der er meddelt sagsoegeren sygeorlov i lange perioder i 1980 og endog senere . Umiddelbart inden invaliditetsudvalget fremsatte sin udtalelse den 28 . januar 1983 , forsoegte Parlamentets administration at finde en stilling , som svarede til sagsoegerens helbredstilstand . Det er endnu ikke lykkedes at finde en saadan stilling , som sagsoegerens advokat selv har betegnet som »mirakel-stilling« .

10 Da Parlamentet endnu ikke har kunnet finde en passende stilling , har det saaledes ikke tilsidesat sine forpligtelser over for sagsoegeren .

Formaliteten

11 Vedtaegtens artikel 91 , stk . 2 , bestemmer , at et soegsmaal kun kan antages til realitetsbehandling , saafremt der for ansaettelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage efter artikel 90 , stk . 2 , og klagen har vaeret genstand for en udtrykkelig eller stiltiende afvisning . Formaalet med bestemmelsen er at fremme en mindelig afgoerelse af en tvist , som er opstaaet mellem en tjenestemand eller anden ansat og administrationen . Domstolen har kun admitteret sager uden forudgaaende klage , saafremt der var tale om sager anlagt til proevelse af en udvaelgelseskomités afgoerelse . I saa fald har ansaettelsesmyndigheden nemlig ingen kompetence til at annullere eller omgoere komiteens afgoerelser . En forudgaaende klage kunne derimod have vaeret nyttig i den foreliggende sag . Parlamentet ville have faaet kendskab til de fremsatte klagepunkter , saaledes at det om noedvendigt kunne forsoege at afgoere tvisten , inden der blev anlagt sag . Da der ikke er indbragt en forudgaaende klage , maa sagen saaledes afvises .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

12 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger .

13 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter , de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( foerste afdeling )

1 ) Sagen afvises .

2 ) Hver part baerer sine omkostninger .