Forslag til afgørelse fra generaladvokat Jacobs fremsat den 29. april 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik. - Traktatbrud - Direktiv 91/157/EØF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer - Medlemsstatens manglende indførelse af de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer. - Sag C-215/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-04913



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 I denne sag har Kommissionen i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Graekenland ikke har gennemfoert Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer (1), korrekt.

2 Kommissionen har navnlig gjort gaeldende, at Graekenland ikke har gennemfoert direktivets artikel 6.

3 Ifoelge direktivets artikel 1 er formaalet med direktivet at gennemfoere en indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om nyttiggoerelse og kontrolleret bortskaffelse af brugte batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer.

4 De relevante bestemmelser i direktivet lyder saaledes:

»Artikel 6

Medlemsstaterne udarbejder programmer med henblik paa foelgende maal:

- mindskelse af tungmetalindholdet i batterier og akkumulatorer

- fremme af markedsfoering af batterier og akkumulatorer, der indeholder mindre maengder af farlige stoffer, og/eller som indeholder mindre forurenende stoffer

- gradvis nedbringelse af maengden af brugte batterier og akkumulatorer henhoerende under bilag I i husholdningsaffald

- fremme af forskning vedroerende nedbringelse af indholdet af farlige stoffer, anvendelse af mindre forurenende erstatningsstoffer i batterier og akkumulatorer samt vedroerende mulighederne for genanvendelse

- saerskilt bortskaffelse af brugte batterier og akkumulatorer henhoerende under bilag I.

Programmerne udarbejdes foerste gang for en periode paa fire aar, der begynder den 18. marts 1993. De meddeles Kommissionen senest den 17. september 1992.

Programmerne kontrolleres og ajourfoeres regelmaessigt og mindst hvert fjerde aar under hensyntagen til den tekniske udvikling og de oekonomiske og miljoemaessige forhold. De aendrede programmer meddeles i god tid til Kommissionen.«

5 I bilag I angives det, hvilke batterier og akkumulatorer der er omfattet af direktivet, paa grundlag af indholdet af kviksoelv, cadmium og bly.

6 I november 1995 sendte Kommissionen Graekenland en skrivelse, hvori den anfoerte, at de i artikel 6 omhandlede programmer efter dens opfattelse endnu ikke var blevet udarbejdet. Kommissionen anfoerte, at den ikke havde modtaget nogen meddelelse fra Graekenland i henhold til artikel 6, og at den heller ikke var i besiddelse af andre oplysninger, hvoraf den kunne slutte, at Graekenland havde opfyldt sin forpligtelse til at udarbejde saadanne programmer.

7 Den graeske regering svarede i marts 1996 og gav Kommissionen meddelelse om en ministeriel bekendtgoerelse, hvorefter de i direktivets artikel 6 omhandlede programmer skulle udarbejdes inden den 18. marts 1997 af et udvalg, der var nedsat specielt med henblik herpaa. Kommissionen fandt ikke dette svar tilfredsstillende, for saa vidt som programmerne i henhold til artikel 6 skulle have vaeret meddelt Kommissionen senest den 17. september 1992.

8 Efter en ny brevveksling, der heller ikke foerte til et tilfredsstillende resultat, sendte Kommissionen i april 1997 Graekenland en begrundet udtalelse og opfordrede det til at traeffe de foranstaltninger, der var noedvendige for at efterkomme udtalelsen, inden for en frist paa to maaneder efter meddelelsen heraf.

9 Den graeske regering sendte i december 1997 et svar, hvori den anfoerte, at det paagaeldende ministerium havde bestilt en undersoegelse vedroerende de i artikel 6 omhandlede programmer. Da Kommissionen fandt, at udarbejdelsen af programmerne stadig var paa et forberedende stadium, besluttede den at anlaegge sag i medfoer af artikel 169.

10 Graekenland har i svarskriftet anfoert, at den i punkt 9 naevnte undersoegelse nu er fuldfoert, og at den er blevet sendt til vedkommende ministerium for at blive foert ud i livet. Denne undersoegelse om »behandling af batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer« indeholder dels en beskrivelse af den aktuelle situation i Graekenland, dels fastlaegger den de maal, der er knyttet til ivaerksaettelsen af de i artikel 6 omhandlede programmer. Programmerne skal ivaerksaettes af et nationalt organ, som skal oprettes i den naermeste fremtid.

11 Graekenland er derfor af den opfattelse, at det har gjort og fortsat vil goere sig alle mulige anstrengelser for at virkeliggoere de i artikel 6 omhandlede programmer.

12 Kommissionen har i replikken hverken bestridt, at Graekenland har gjort sig anstrengelser for at fremskynde de i artikel 6 omhandlede programmer, eller at undersoegelsen har bidraget til planlaegningen og ivaerksaettelsen af programmerne. Ikke desto mindre munder undersoegelsen blot ud i nogle konklusioner og forslag med henblik paa at skabe rammerne for forvaltningen af programmerne.

13 Kommissionen er derfor af den opfattelse, at programmerne endnu ikke er blevet udarbejdet, og at undersoegelsen kun kan anses for et forberedende stadium i udarbejdelsen af de i artikel 6 omhandlede programmer.

14 I duplikken henviser Graekenland til et lovforslag med titlen »Foranstaltninger til og regler for en ny forvaltning af emballage og andre produkter«, som bl.a. indeholder bestemmelser om forvaltning af batterier og akkumulatorer og oprettelse af et tilsynsfoerende forvaltningsorgan. Graekenland er derfor af den opfattelse, at det har gjort sig alle mulige anstrengelser for at virkeliggoere de omhandlede programmer.

15 Efter min mening boer der gives Kommissionen medhold. I medfoer af traktatens artikel 189 er et direktiv bindende for enhver medlemsstat med hensyn til det tilsigtede maal. I den foreliggende sag er den undersoegelse og det lovforslag, Graekenland har paaberaabt sig, utilstraekkelige til at naa det maal, artikel 6 soeger at naa, nemlig ivaerksaettelsen af visse programmer vedroerende batterier og akkumulatorer. De indeholder hoejst detaljer om visse programmer, som maaske bliver ivaerksat engang i fremtiden.

16 Desuden kan Graekenland ikke til sit forsvar anfoere, at det har gjort og muligvis stadig goer sig alle mulige anstrengelser for at afhjaelpe traktatbruddet. Under en sag i henhold til traktatens artikel 169 stilles der alene krav om, at det objektivt fastslaas, at en medlemsstat ikke har overholdt sin forpligtelse, og ikke om, at det bevises, at der paa en eller anden maade fra vedkommende medlemsstats side er udvist langsommelighed eller uvilje (2).

Forslag til afgoerelse

17 Jeg er derfor af den opfattelse, at Domstolen boer

1) fastslaa, at Graekenland har tilsidesat sine forpligtelser efter traktaten, idet det ikke har udarbejdet og givet Kommissionen meddelelse om de programmer, der er omhandlet i artikel 6 i Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer

2) tilpligte Graekenland at betale sagens omkostninger.

(1) - EFT L 78, s. 38.

(2) - Dom af 1.3.1983, sag 301/81, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 467, praemis 8.