ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - begrænsning af loftet for sammenlægning af alderspension/efterladtepension, når der oppebæres efterladtepension, der er tilkendt efter en anden medlemsstats sociale sikringsordning - lovgivning, som udgør en bestemmelse om nedsættelse i forordning nr. 1408/71's forstand

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 46a og 46b)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - anvendelse - grænser - fællesskabsbestemmelser, herunder antikumulationsregler, der er mere fordelagtige for arbejdstageren

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 12, stk. 2, og art. 46)

Sammendrag

1. En medlemsstats bestemmelse om beregning af efterladtepension, der foreskriver en begrænsning af loftet for sammenlægning af »alderspension/efterladtepension«, når den efterlevende ægtefælle kan gøre krav på en efterladtepension, der skal udredes af en anden medlemsstat, udgør en bestemmelse om nedsættelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 46a og 46b i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92.

En national regel må kvalificeres som en bestemmelse om nedsættelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 1408/71, når den beregning, den fastlægger, har til virkning, at det pensionsbeløb, den pågældende har krav på som følge af, at han har krav på en ydelse i en anden medlemsstat, nedsættes.

( jf. præmis 16, 20 og domskonkl. 1 )

2. Artikel 46a og 46b i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92, er til hinder for anvendelsen af en medlemsstats bestemmelser, der indeholder en antikumulationsregel, hvorefter en efterladtepension, der består ret til i den pågældende medlemsstat, skal nedsættes som følge af, at der samtidig er erhvervet ret til efterladtepension i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, såfremt de ydelser, der skal udbetales i medfør af de nationale bestemmelser, viser sig at være mindre fordelagtige end dem, der fastsættes under anvendelse af forordningens artikel 46.

Den kompetente institution i en medlemsstat skal foretage en sammenligning mellem de ydelser, der vil kunne udbetales alene i medfør af den nationale lovgivning, herunder dennes antikumulationsregler, og de ydelser, der vil kunne udbetales i medfør af fællesskabsretten, og tildele den vandrende arbejdstager den højeste af de to ydelser.

( jf. præmis 29 og 30 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø - beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget - direktiv 91/676 - gennemførelse af handlingsprogrammer for sårbare zoner - medlemsstaternes forpligtelse til at begrænse den mængde husdyrgødning, som tilføres jorden hvert år - kriterier

(Rådets direktiv 91/676, art. 5, stk. 4, og bilag III, punkt 2, første afsnit)

Sammendrag

$$Handlingsprogrammerne for sårbare zoner i medfør af artikel 5, stk. 4, i direktiv 91/676 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, skal omfatte bestemmelser, der i henhold til bilag III, punkt 2, første afsnit, begrænser den mængde husdyrgødning, som tilføres jorden hvert år pr. hektar. Det følger af såvel direktivets sammenhæng som af dets målsætning, at det i direktivet fastlagte afgørende kriterium for at begrænse forureningen forårsaget af nitrater fra landbruget er mængden af kvælstof, som tilføres jorden ved spredning på dens overflade, nedfældning i jorden, nedgravning under jordens overflade eller blanding med jordens overflade, og ikke mængden af kvælstof, der faktisk trænger ned i jorden. Det følger heraf, at i det omfang nationale bestemmelser fastsætter et andet kriterium for beregning af den højeste årlige mængde af husdyrgødning, der kan tilføres pr. hektar, er disse ikke i overensstemmelse med direktivet.

( jf. præmis 36, 46 og 47 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - nødvendigheden af at sikre, at direktiver får de tilsigtede virkninger - de nationale retters forpligtelser

(EF-traktaten, art. 189, stk. 3 (nu art. 249, stk. 3, EF))

2. Fri bevægelighed for personer - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 92/96 - oplysninger til forsikringstageren - national lovgivning, som kræver en advarsel til forsikringstageren om, at opsigelse, omskrivning til fripolice eller tilbagekøb af en løbende livsforsikring med henblik på tegning af en anden forsikring i almindelighed er til skade for ham - ulovligt

(Rådets direktiv 92/96, art. 31, stk. 3)

Sammendrag

1. Selv om et direktiv ikke kan skabe forpligtelser for private, når det ikke er korrekt gennemført i national ret, er den nationale domstol forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke nationale retsforskrifter, hvad enten disse er ældre eller yngre end direktivet, på grundlag af dettes ordlyd og formål, således at det med direktivet tilsigtede mål kan opfyldes i overensstemmelse med traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249, stk. 3, EF).

( jf. præmis 18 )

2. Artikel 31, stk. 3, i direktiv 92/96 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267 og 90/619 (tredje livsforsikringsdirektiv) er til hinder for en national ordning, hvorefter der i et tilbud om livsforsikring eller i forsikringspolicen - såfremt der ikke fremsættes tilbud - skal gives forsikringstageren oplysning om, at opsigelse, omskrivning til fripolice eller tilbagekøb af en løbende livsforsikring med henblik på tegning af en anden livsforsikring i almindelighed er til skade for ham. De supplerende oplysninger, som medlemsstaterne kan kræve efter denne bestemmelse, skal nemlig dels være klare og præcise, dels nødvendige for, at forsikringstageren kan forstå de væsentligste elementer i de forsikringsprodukter, han får tilbudt. En så vag og generel oplysning som den, der er indeholdt i en sådan advarsel, opfylder ikke disse betingelser.

( jf. præmis 24 og 25, 30 og 31 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - medlemsstaternes mulighed for i en overgangsperiode at opretholde visse fritagelser - tjenesteydelser præsteret af forfattere, kunstnere, herunder udøvede kunstnere - begreb - kunstnerens første overdragelse af et kunstværk - ikke omfattet - traktatbrud

(Rådets direktiv 77/388, art. 2 og bilag F, punkt 2)

Sammendrag

$$En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, når den opretholder en lovgivning, hvorefter såvel salg af en kunstgenstand, der foretages af kunstneren enten direkte eller gennem en mellemmand, som en kunstners indførsel af et kunstværk, der ejes af kunstneren, er fritaget for merværdiafgift. Det følger af en streng fortolkning af ordlyden af den fritagelse, der er omhandlet i bilag F, punkt 2, til sjette direktiv, og som omfatter »tjenesteydelser præsteret af forfattere, kunstnere, herunder udøvede kunstnere [...]«, at dette begreb ikke dækker levering af kunstgenstande, selv ikke, hvis det drejer sig om kunstnerens eller dennes mellemmands første levering deraf.

( jf. præmis 35 og 36, 38 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte - generel støtteordning godkendt af Kommissionen - individuel støtteforanstaltning, der angives at være omfattet af godkendelsen - Kommissionens undersøgelse - manglende overholdelse af betingelserne i godkendelsesbeslutningen - anvendelse af ordningen for ny støtte

(Art. 88, stk. 1-3, EF)

2. Statsstøtte - forbud - undtagelser - kriterier for undtagelse - enhver støtte, der ikke overholder disse kriterier, er uforenelig med fællesmarkedet - Kommissionens opgave - efterprøvelse af overholdelsen af kriterierne for undtagelse

[Art. 87, stk. 1, og art. 87, stk. 3, litra e), EF]

Sammendrag

1. De særlige regler om fremgangsmåden, der er fastsat i artikel 88 EF, og som fastlægger Kommissionens løbende undersøgelse og kontrol af statsstøtte, er forskellige, alt efter om det drejer sig om eksisterende støtteordninger eller nye støtteordninger. Mens eksisterende støtteordninger er omhandlet i artikel 88, stk. 1 og 2, EF, reguleres nye støtteordninger af artikel 88, stk. 2 og 3, EF.

Når Kommissionen fastslår, at støtte, som hævdes at være ydet i medfør af en tidligere godkendt støtteordning, ikke opfylder betingelserne i dens beslutning om at godkende støtteordningen og derfor ikke er omfattet af denne, må støtten betragtes som en ny støtte.

Såfremt medlemsstaten ved ydelse af støtte i henhold til en tidligere godkendt ordning ikke overholder de betingelser, som Kommissionen har knyttet til sin beslutning om at godkende den nævnte ordning, er Kommissionen forpligtet til at indlede den særlige fremgangsmåde, der omhandles i artikel 88, stk. 2, første afsnit, EF, idet den betalte støtte er en ny støtte.

( jf. præmis 22-25 )

2. Når statsstøtte omfattes af en undtagelsesordning vedtaget i henhold til artikel 87, stk. 3, litra e), EF, er denne støtte i princippet fra starten uforenelig med fællesmarkedet og anses kun for forenelig med fællesmarkedet, såfremt den overholder de i beslutningen om godkendelse af denne ordning indeholdte undtagelseskriterier.

Følgelig forholder det sig således, at når Kommissionen fastslår, at støtte, der er godkendt inden for rammerne af den nævnte ordning, ikke længere omfattes af denne, er den ikke forpligtet til at foretage en ny kontrol af støttens forenelighed i forhold til de i artikel 87, stk. 1, EF omhandlede kriterier og undersøge, om den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og medfører konkurrencefordrejning.

( jf. præmis 47 og 48 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure - direktiv 90/314 - rejsearrangørens og/eller formidlerens ansvar over for forbrugeren - forpligtelse til at betale godtgørelse for skader som følge af manglende eller mangelfuld opfyldelse af kontrakten - ikke-økonomiske skade - omfattet

(Rådets direktiv 90/314, art. 5, stk. 2)

Sammendrag

$$Artikel 5 i direktiv 90/314 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, skal fortolkes således, at den principielt giver forbrugeren et krav på godtgørelse for ikke-økonomisk skade, og navnlig godtgørelse for skade som følge af de mistede ferieoplevelser, som følge af manglende eller mangelfuld opfyldelse af aftalen om præstation af de tjenesteydelser, der indgår i en pakkerejse.

( jf. præmis 22 og 24 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fritagelser i henhold til sjette direktiv - fritagelse for visse tjenesteydelser i nær tilknytning til udøvelsen af sport eller fysisk træning, der præsteres af organer, som ikke arbejder med gevinst for øje, til fordel for personer, der deltager i sådanne aktiviteter - organisationer, der ikke arbejder med gevinst for øje - begreb - fakultativ betingelse om, at de pågældende organer ikke må have til formål systematisk at søge vinding - rækkevidde

[Rådets direktiv 77/388, art. 13, punkt A, stk. 1, litra m), og stk. 2, litra a), første led]

2. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - levering af tjenesteydelser mod vederlag - begreb - adgang til sportsfaciliteter mod betaling af fast årligt kontingent - omfattet

(Rådets direktiv 77/388, art. 2, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at der ved afgørelsen af, om et organ »ikke arbejder med gevinst for øje«, skal tages hensyn til samtlige de aktiviteter, som organet udøver, herunder dem, som det udfører til fuldstændiggørelse af tjenesteydelser, som er omhandlet i denne bestemmelse.

Et organ kan antages ikke at arbejde med gevinst for øje, selv om det systematisk tilstræber at skabe overskud, lige så længe som dette overskud ikke fordeles mellem organets medlemmer, men anvendes til udførelse af dets tjenesteydelser. Den første del af den fakultative betingelse, som er indeholdt i direktivets artikel 13, punkt A, stk. 2, litra a), første led, hvori det bestemmes, at de pågældende organer ikke må have til formål systematisk at søge vinding, skal fortolkes på samme måde.

( jf. præmis 21 og 22, 28 og 35 samt domskonkl. 1 og 2 )

2. Artikel 2, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, hvorefter merværdiafgift pålægges levering af tjenesteydelser »mod vederlag«, skal fortolkes således, at de årlige bidrag, som betales af medlemmerne af en sportsforening, kan udgøre modydelsen for tjenesteydelser leveret af denne forening til trods for, at medlemmer, som ikke eller ikke regelmæssigt benytter foreningens faciliteter, ikke desto mindre er forpligtet til at betale årligt bidrag. Der eksisterer således en direkte sammenhæng mellem de bidrag, som medlemmerne betaler til sportsforeningen, og de ydelser, som denne leverer, når disse ydelser består i at stille sportskomplekser såvel som de fordele, der er forbundet hermed, til permanent rådighed for medlemmerne og ikke i lejlighedsvis at levere ydelser på medlemmernes anmodning.

( jf. præmis 40 og 42 samt domskonkl. 3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fællesskabsret - principper - ligebehandling - forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - nationale bestemmelser, hvorefter personer, der overtræder færdselsloven, behandles differentieret og på en måde, der ikke står i rimeligt forhold til formålet, på grundlag af køretøjets indregistreringssted - ikke tilladt

(EF-traktaten, art. 6 (efter ændring nu art. 12 EF))

Sammendrag

$$En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 6 (efter ændring nu artikel 12 EF), når den opretholder bestemmelser, hvorefter lovovertrædere behandles differentieret og på en måde, der ikke står i rimeligt forhold til formålet, på grundlag af køretøjernes indregistreringssted, ved at foreskrive, at såfremt overtrædelsen af færdselsloven begås med et køretøj, der er indregistreret i denne medlemsstat, har lovovertræderen en frist på tres dage fra det tidspunkt, hvor overtrædelsen konstateres, eller hvor der er givet meddelelse om denne, til at betale det fastsatte minimumsbeløb eller til at indgive en klage, såfremt han ikke allerede har betalt det nævnte minimumsbeløb, hvorimod lovovertræderen, såfremt overtrædelsen begås med et køretøj, der er indregistreret i en anden stat, enten straks skal betale det fastsatte minimumsbeløb eller - bl.a. såfremt han vil bestride overtrædelsen - stille en sikkerhed svarende til det dobbelte af dette minimumsbeløb, idet kørekortet ellers vil blive inddraget eller køretøjet tilbageholdt.

( jf. præmis 16 og 29 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fritagelser i henhold til sjette direktiv - supplerende betingelser, som medlemsstaterne kan kræve opfyldt - organer, der i hovedsagen forvaltes og administreres vederlagsfrit - begreb

[Rådets direktiv 77/388, art. 13, punkt A, stk. 2, litra a), andet led]

Sammendrag

$$Artikel 13, punkt A, stk. 2, litra a), andet led, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at betingelsen om, at et organ i hovedsagen skal forvaltes og administreres vederlagsfrit - hvorved denne har til formål at forbeholde den fordel, som fritagelsen indebærer, for organer, der ikke har til formål at skabe et økonomisk overskud til fordeling mellem deres medlemmer - udelukkende angår de medlemmer af organet, som i henhold til dets vedtægter er udpeget til at varetage den overordnede ledelse, samt andre personer, som uden at være udpeget hertil i vedtægterne, faktisk varetager ledelsen, idet de træffer beslutning i sidste instans vedrørende fastlæggelsen af det pågældende organs politik, særligt på det økonomiske område, og idet de udfører overordnede kontrolfunktioner.

Desuden henviser ordene »i hovedsagen [...] vederlagsfrit« såvel til medlemmerne af de dele af organet, som har til opgave at forvalte og administrere et organ som omhandlet i denne bestemmelse, som til personer, der uden at være udpeget hertil i vedtægterne faktisk varetager ledelsen, samt til det vederlag, som de sædvanligvis eller undtagelsesvis modtager fra dette organ.

( jf. præmis 17 og 18, 23, 26, 28 samt domskonkl. 1 og 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug ensartede lovgivninger maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i levnedsmidler af animalsk oprindelse fremgangsmåde for fastsættelse forordning nr. 2377/90 mulighed for Kommissionen til at optage angivelser heri vedrørende de tilladte terapeutiske indikationer for clenbuterol

(Rådets forordning nr. 2377/90, bilag III; Kommissionens forordning nr. 1312/96; Rådets direktiv 96/22)

Sammendrag

$$De angivelser vedrørende terapeutiske indikationer, som er tilladt for clenbuterol ifølge bilag III til forordning nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, som ændret ved forordning nr. 1312/96, må antages at være rent vejledende og har ikke noget selvstændigt normativt indhold. Angivelserne kan nemlig hverken forstås således, at de har til formål eller til følge at udstede et forbud mod markedsføring og anvendelse af clenbuterol bortset fra de terapeutiske indikationer, der er nævnt i disse angivelser som er selvstændige i forhold til forbuddet i direktiv 96/22, eller at de har til formål eller til følge at fastsætte en begrænsning for gyldigheden af de maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer (MRL), der er fastsat for clenbuterol inden for rammerne af forordning nr. 2377/90. Det krævede derfor ikke hjemmel i forordning nr. 2377/90, at Kommissionen optog angivelser i forordningens bilag III, som ændret ved forordning nr. 1312/96, vedrørende de for clenbuterol tilladte terapeutiske indikationer, med det formål at henvise til de relevante bestemmelser i direktiv 96/22.

Følgelig har Retten begået en retlig fejl ved at fastslå, at det var ulovligt, at Kommissionen begrænsede gyldigheden af den MRL, som var fastsat for clenbuterol, på grundlag af bestemmelserne i direktiv 96/22, dels da angivelserne vedrørende de for clenbuterol tilladte terapeutiske indikationer hverken havde til formål eller til følge at begrænse gyldigheden af den ved forordning nr. 1312/96 fastsatte MRL, dels da ingen bestemmelser forbød Kommissionen ved angivelserne i bilag III til forordning nr. 2377/90, som ændret ved forordning nr. 1312/96, at erindre om virkningen af bestemmelserne i direktiv 96/22 for så vidt angår de tilladte terapeutiske anvendelser for clenbuterol.

( jf. præmis 53-57 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser harmonisering af lovgivningerne forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak, bortset fra omsætningsafgift direktiv 95/59 de offentlige myndigheders fastsættelse af minimumsdetailsalgspriser for forarbejdet tobak minimumsreferencepris for alle cigaretter, der sælges under samme mærke ulovligt

(Rådets direktiv 95/59, som ændret ved direktiv 1999/81, art. 9, stk. 1)

2. Fiskale bestemmelser harmonisering af lovgivningerne forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak, bortset fra omsætningsafgift direktiv 92/79 og 95/59 forskellig beskatning af cigaretter af brun tobak og af lys tobak ulovligt

(Rådets direktiv 92/79, art. 2, og direktiv 95/59, som ændret ved direktiv 1999/81, art. 8, stk. 2, og art. 16, stk. 5)

3. Fiskale bestemmelser interne afgifter forbud mod forskelsbehandling mellem importerede varer og lignende indenlandske varer forskellig beskatning af cigaretter af brun tobak og af lys tobak ulovligt

(EF-traktaten, art. 95 (efter ændring nu art. 90 EF))

Sammendrag

1. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak, bortset fra omsætningsafgift, som ændret ved direktiv 1999/81, der bestemmer, at fabrikanter og importører frit fastsætter de maksimale detailsalgspriser for deres cigaretter, når medlemsstaten opretholder en ordning med pålæggelse af en minimumsreferencepris for alle cigaretter, der sælges under samme mærke, selv om denne minimumspris ikke er fastsat direkte, men indirekte på grundlag af prisen på et andet produkt. De offentlige myndigheders fastsættelse af en minimumsdetailsalgspris har uundgåeligt til følge, at fabrikanternes og importørernes frihed til at fastsætte deres maksimale detailsalgspris indskrænkes, eftersom denne i alle tilfælde ikke kan være lavere end den bindende minimumspris.

( jf. præmis 14-17 og 35 samt domskonkl. )

2. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak, bortset fra omsætningsafgift, som ændret ved direktiv 1999/81, og artikel 2 i direktiv 92/79 om indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne, hvorefter en samlet minimumspunktafgift skal finde anvendelse på alle cigaretter, når medlemsstaten opretholder en ordning, hvorefter cigaretter af lys tobak og af brun tobak beskattes forskelligt.

( jf. præmis 20, 34 og 35 samt domskonkl. )

3. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring nu artikel 90, stk. 1, EF), når den opretholder en ordning, hvorefter cigaretter af lys tobak, som overvejende er et importeret produkt, og cigaretter af brun tobak, der næsten udelukkende fremstilles i den pågældende medlemsstat, beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak.

( jf. præmis 29, 34 og 35 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Appel formaliteten afgørelser, som kan gøres til genstand for appel Domstolens undersøgelse af egen drift påstand om ophævelse af en dom afsagt af Retten, i det omfang den erklærer det ufornødent at træffe afgørelse om en formalitetsindsigelse over for et søgsmål, hvori sagsøgte frifindes afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 49, stk. 1)

Sammendrag

$$Domstolen skal af egen drift undersøge, om de af appellanten nedlagte påstande vedrører en afgørelse fra Retten, som kan appelleres i henhold til artikel 49, stk. 1, i statutten for Domstolen.

De i nævnte bestemmelse omhandlede afgørelser, hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse angående en afvisningspåstand, vedrører afgørelser, som går en part imod, idet de tager den pågældende afvisningspåstand til følge eller forkaster den.

Det gælder derimod ikke, når det fremgår af den appellerede dom, at Retten har fundet det ufornødent at tage stilling til sagsøgtes afvisningspåstand, fordi sagsøgernes påstande under alle omstændigheder måtte forkastes.

Retten er kompetent til at vurdere, om det af hensyn til god retspleje er berettiget at frifinde sagsøgte, uden at tage stilling til dennes afvisningspåstand, hvilket ikke kan betragtes som en afgørelse, der er gået denne imod.

( jf. præmis 46 og 50-52 )