Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – tilregnelse – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for, at moderselskabet har udøvet en bestemmende indflydelse på sine helejede datterselskaber

(Art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2)

2. Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – tilregnelse – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for, at moderselskabet har udøvet en bestemmende indflydelse på sine helejede datterselskaber – datterselskab, der ejes af et ikke-operationelt holdingselskab

(Art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 23, stk. 2)

3. Appel – anbringender – krav om en præcis kritik af et bestemt punkt i Rettens argumentation

(Art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

4. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning

(Domstolens procesreglement, art. 113, stk. 2)

5. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – retningslinjer for beregningen af bøder for overtrædelse af konkurrencereglerne

(Art. 81, stk. 1, EF; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03)

Sammendrag

1. Virksomhedsbegrebet omfatter enhver enhed, som udøver økonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmåde. Dels skal begrebet virksomhed inden for EU-konkurrencerettens område forstås som en økonomisk enhed, også når denne økonomiske enhed juridisk set udgøres af flere fysiske eller juridiske personer, dels påhviler det en sådan økonomisk enhed ifølge princippet om personligt ansvar at stå til regnskab for overtrædelsen, når den overtræder konkurrencereglerne. Et datterselskabs adfærd kan tilregnes moderselskabet, bl.a. når datterselskabet, selv om det er en selvstændig juridisk person, ikke frit bestemmer sin adfærd på markedet, men i det væsentlige følger instrukser fra moderselskabet navnlig under hensyn til de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem disse to juridiske enheder.

I det konkrete tilfælde, hvor et moderselskab ejer 100% af det datterselskab, som har overtrådt Unionens konkurrenceregler, kan det pågældende moderselskab dels udøve bestemmende indflydelse på dette datterselskabs adfærd, dels foreligger der en afkræftelig formodning om, at det pågældende moderselskab faktisk udøver en sådan indflydelse. Det er under disse omstændigheder tilstrækkeligt, at Kommissionen beviser, at hele kapitalen i et datterselskab ejes af moderselskabet, for at formode, at moderselskabet udøver en bestemmende indflydelse på dette datterselskabs handelspolitik. Kommissionen vil derefter være i stand til at anse moderselskabet for solidarisk ansvarligt for betaling af den bøde, som er pålagt datterselskabet, medmindre dette moderselskab, som det påhviler at afkræfte den pågældende formodning, fører tilstrækkelige beviser med henblik på at godtgøre, at dets datterselskab optræder selvstændigt på markedet.

(jf. præmis 37, 38, 40 og 41)

2. Det kan ikke udelukkes, at et »ikke-operationelt« holdingselskab – på trods af den omstændighed, at det ikke griber direkte ind på markedet – kan udøve en bestemmende indflydelse på dets datterselskabers handelspolitik, navnlig henset til dets opgave med koordination og økonomisk ledelse, og det kan formodes, at en sådan udøvelse er effektiv, når moderselskabet ejer hele eller næsten hele kapitalen i datterselskabet. Det er derfor ikke tilstrækkeligt at påberåbe sig, at moderselskabet er et ikke-operationelt selskab, for at afkræfte formodningen om moderselskabets faktiske udøvelse af bestemmende indflydelse på datterselskabernes handelspolitik, som netop blot er en formodning, der kan afkræftes.

(jf. præmis 48 og 49)

3. Det følger af artikel 256 TEUF, artikel 58, stk. 1, i statutten for Domstolen og artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at appelskriftet præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, og de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

Selv om det i denne forbindelse fremgår, hvilke elementer der anfægtes i den appellerede dom, skal et appelskrift, hvori den anførte argumentationen ikke er tilstrækkelig klar og præcis til, at Domstolen kan udøve sin legalitetskontrol, afvises. Da de væsentlige elementer således ikke fremgår på en tilstrækkelig sammenhængende og forståelig måde af selve stævningens ordlyd, der er formuleret på en uklar og tvetydig måde, er Domstolen ikke i stand til at udøve sin legalitetskontrol, da den i så fald ville træffe afgørelse ultra petita.

(jf. præmis 59-61)

4. En appel kan ikke ændre genstanden for sagen for Retten. Under en appel har Domstolen kun kompetence til at tage stilling til den retlige afgørelse, der er blevet truffet vedrørende de anbringender, der er blevet behandlet i første instans. En part kan ikke for første gang for Domstolen ændre sagsgenstanden og fremføre et anbringende, denne ville have kunnet fremføre for Retten, men som ikke er blevet fremført, da dette er ensbetydende med en adgang til at forelægge Domstolen – der har en begrænset kompetence i appelsager – en mere omfattende tvist end den, der blev forelagt Retten. Et sådant anbringende kan derfor ikke realitetsbehandles under appelsagen.

(jf. præmis 64)

5. Ifølge den metode, der er fastsat i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten, beregnes bødens bestanddele, som vedrører skærpende omstændigheder, såsom gentagne overtrædelser, på baggrund af et »grundbeløb«, der i sig selv beregnes ud fra et »udgangsbeløb«, der forhøjes gennem en multiplikationsfaktor i forhold til overtrædelsens varighed.

Dette udgangsbeløb fastsættes i det væsentlige under hensyntagen til overtrædelsens grovhed og den konkrete indvirkning på konkurrencen, som den pågældende enheds ulovlige adfærd har haft. Under hensyn til den pågældende enheds faktiske økonomiske kapacitet kan dette beløb i givet fald justeres med henblik på at sikre, at bøden får en tilstrækkeligt afskrækkende virkning. Kommissionen foretager i henhold til punkt 2 og 3 i retningslinjerne, når den har fastsat bødens grundbeløb ud fra overtrædelsens grovhed og varighed, i givet fald en forhøjelse eller nedsættelse af beløbet på grund af skærpende eller formildende omstændigheder.

Disse retningslinjer fastsætter imidlertid kun vejledende regler for den praksis, der skal følges, og som vedkommende myndighed ikke kan fravige i konkrete tilfælde uden at angive grunde, som er i overensstemmelse med princippet om ligebehandling.

(jf. præmis 72, 73, 81 og 88)