Parter

Afgørelse



Parter

I sag T-259/15 R,

SA Close, Harzé-Aywaille (Belgien),

Cegelec, Bruxelles (Belgien),

ved advokaterne J.-M. Rikkers og J.-L. Teheux,

sagsøgere,

mod

Europa-Parlamentet ved M. Rantala, M. Mraz og F. Poilvache, som befuldmægtigede,

sagsøgt,

angående en påstand om udsættelse af gennemførelsen af afgørelse af 19. marts 2015, hvormed Parlamentet forkastede det bud, sagsøgerne havde indgivet i forbindelse med udbud INLO-D-UPIL-T-14-A04 om en offentlig bygge- og anlægskontrakt vedrørende parti nr. 73 (kraftværk) af »Projekt om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-Bygningen i Luxembourg« og afgørelse af samme dato, hvorved den pågældende kontrakt blev tildelt en anden tilbudsgiver,

har

RETTENS PRÆSIDENT

afsagt følgende

Kendelse (1)

Baggrunden for tvisten

1. I forbindelse med udbud INLO-D-UPIL-T-14-A04 offentliggjort af Europa-Parlamentet i juli 2014 i forbindelse med den offentlige kontrakt »Projekt om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg« afgav sagsøgerne, SA Close og Cegelec, som en midlertidig sammenslutning, et bud på parti nr. 73 (kraftværk).

2. Ved skrivelse af 27. marts 2015, som sagsøgerne modtog samme dato, oplyste Parlamentet dem om, at deres bud ikke var blevet udvalgt, fordi det ikke var det billigste. Den 19. marts 2015 blev dette bud således dels afvist, og kontrakten dels tildelt en anden tilbudsgiver.

[ udelades ]

Retsforhandlinger og parternes påstand

9. Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 26. maj 2015 har sagsøgerne anlagt søgsmål med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 19. marts 2015, hvormed deres tilbud blev afvist, og afgørelse af samme dato, hvormed kontrakten blev tildelt den midlertidige sammenslutning Énergie KAD bestående af selskaberne X og Y (herefter »de anfægtede afgørelser«).

10. Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor samme dag fremsatte sagsøgerne den foreliggende begæring om foreløbige forholdsregler, hvori de i det væsentlige nedlagde påstand om udsættelse af gennemførelsen af de anfægtede afgørelser:

11. Parlamentet har i sine bemærkninger til begæringen om foreløbige forholdsregler, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 11. juni 2015, i det væsentlige fremsat følgende påstande:

– Begæringen om udsættelse forkastes.

– Der træffes afgørelse om sagens omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 1, i afgørelsen, hvorved sagens behandling afsluttes.

Retlige bemærkninger

[ udelades ]

Om uopsætteligheden

[ udelades ]

35. Det følger af det ovenstående, at betingelsen om uopsættelighed ikke er opfyldt i den foreliggende sag.

36. Rettens præsident fastslog imidlertid for nylig i forbindelse med offentlige kontrakter, at når denne praksis anvendes på en situation, hvor en tilbudsgiver er blevet udelukket, forekommer det af de systemiske grunde, der er nævnt ovenfor, at være særdeles vanskeligt at opfylde kravet om, at det skal godtgøres, at der er indtrådt en uoprettelig skade (jf. i denne retning kendelse af 4.12.2014, Vanbreda Risk & Benefits mod Kommissionen, T-199/14 R, Sml. (uddrag), EU:T:2014:1024, præmis 157). Domstolens vicepræsident har fastslået, at når en udelukket tilbudsgiver formår at godtgøre, at der foreligger et tilfælde af særlig alvorlig fumus boni juris, kan det ikke kræves, at den pågældende godtgør, at den manglende imødekommelse af begæringen om foreløbige forholdsregler vil indebære, at vedkommende vil lide en uoprettelig skade. I modsat fald ville dette indebære et urimeligt og ubegrundet indgreb i den nævnte tilbudsgivers ret til en effektiv retsbeskyttelse, som han er sikret i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 41).

37. Denne lempelse af betingelserne for vurdering af uopsættelighed, som er begrundet i retten til en effektiv domstolsprøvelse, kan imidlertid ikke anvendes i ubegrænset omfang, da den udelukkede tilbudsgivers interesser skal forenes med den ordregivende myndigheds og tilslagsmodtagerens interesser. Det følger heraf, at den nævnte lempelse kun finder anvendelse i fasen forud for kontraktens indgåelse, for så vidt som standstill-perioden – der afhængigt af omstændighederne er på 10 eller 14 kalenderdage – i artikel 171, stk. 1, i forordning nr. 1268/2012 overholdes. Når den ordregivende myndighed har indgået en kontrakt med tilslagsmodtageren, efter at denne periode er udløbet, og inden der fremsættes begæring om foreløbige forholdsregler, er der intet grundlag for en sådan lempelse (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 34 og 42).

38. Når kontrakten indgås efter udløbet af standstill-perioden – der gør det umuligt for den ordregivende myndighed at gå videre til kontraktfasen, inden denne periode er udløbet, og som har til formål at give de berørte parter mulighed for at anfægte tildelingen af en kontrakt, inden kontrakten indgås – kan det således ikke udledes, at den omstændighed, at en forbigået tilbudsgiver kun har mulighed for at rejse erstatningssag ved Unionens retsinstanser, udgør en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsprøvelse (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 36, 37 og 39).

39. Hvad angår anvendelsen af disse principper på den foreliggende sag fremgår det af sagsakterne, dels at den pågældende kontrakt blev tildelt den midlertidige sammenslutning Énergie KAD bestående af selskaberne X og Y den 19. marts 2015, og at sagsøgerne den 27. marts 2015 blev underrettet om, at deres tilbud var blevet forbigået, dels at kontrakten om bygge- og anlægsarbejder vedrørende parti nr. 73 (kraftværk) med referencenr. INLO-D-UPIL-T-14-A04, indgået mellem nævnte midlertidige sammenslutning og Parlamentets ejendomsselskab Konrad Adenauer-bygningen, blev underskrevet den 24. april 2015.

40. Da afgørelsen om afslag blev meddelt sagsøgerne den 27. marts 2015, og den pågældende kontrakt blev indgået den 24. april 2015, er den standstill-periode, der er gældende i henhold til artikel 171, stk. 1, i forordning nr. 1268/2012, uanset om den er på 10 eller 14 kalenderdage, blevet overholdt i den foreliggende sag. Endvidere anlagde sagsøgerne deres annullationssøgsmål og fremsatte deres begæring om udsættelse den 26. maj 2015, dvs. en måned efter kontraktens indgåelse. Under disse omstændigheder er en lempelse af betingelsen om uopsættelighed i princippet ikke berettiget.

41. Det skal imidlertid bemærkes, at standstill-perioden kun giver de berørte parter mulighed for at anfægte tildelingen af en kontrakt, inden kontrakten indgås, hvis disse parter er i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at kunne påvise, at beslutningen om tildeling er retsstridig (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 47).

42. Det vil ikke være foreneligt med princippet om retten til en effektiv domstolsprøvelse at antage, at standstill-perioden er overholdt, såfremt det faktisk ikke har været muligt at anlægge et søgsmål ledsaget af en begæring om foreløbige forholdsregler inden kontraktens indgåelse, fordi den forbigåede tilbudsgiver ikke var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at kunne anlægge et sådant søgsmål og indgive en sådan begæring i løbet af denne periode (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 48).

43. Under hensyn til retssikkerhedsprincippet må denne undtagelse fra den rent mekaniske anvendelse af standstill-perioden imidlertid kun benyttes i undtagelsestilfælde, hvor den forbigåede tilbudsgiver ikke havde grund til at tro, at beslutningen om tildeling af kontrakten var retsstridig, før kontrakten med tilslagsmodtageren blev indgået (jf. i denne retning kendelse Kommissionen mod Vanbreda Risk & Benefits, nævnt i præmis 31 ovenfor, EU:C:2015:275, præmis 49).

44. Det skal således undersøges, om sagsøgerne var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at kunne benytte sig af denne standstill-periode til at anlægge et søgsmål med påstand om annullation af de anfægtede afgørelser og indgive en begæring om udsættelse af gennemførelsen af disse retsakter, før kontrakten mellem Parlamentet og den midlertidige sammenslutning Énergie KAD blev indgået den 24. april 2015.

45. Det må i denne forbindelse konstateres, at sagsøgerne allerede den 3. april 2015, altså lang tid inden indgåelsen af nævnte kontrakt, underrettede Parlamentet om den tvivl, de nærede med hensyn til lovligheden af det tilbud, som den ordregivende myndighed havde valgt (jf. præmis 3 ovenfor), idet de påstod, at et af de luxembourgske selskaber, der deltog i den midlertidige sammenslutning Énergie KAD, hverken havde overholdt den relevante luxembourgske lovgivning eller kriterierne i udbudsbetingelserne vedrørende tilbudsgivernes finansielle og økonomiske kapacitet. Som det fremgår af sagsakterne, kommer den samme tvivl i det væsentlige til udtryk i det andet annullationsanbringende rejst i begæringen om udsættelse på grund af fumus boni juris.

46. Det følger heraf, at sagsøgerne allerede den 3. april 2015 var i stand til at fremsætte en specifik kritik af de anfægtede afgørelser. Denne kritik, der er fremsat i form af et annullationsanbringende, ville have gjort det muligt for dem inden for standstill-perioden at anlægge et annullationssøgsmål ledsaget af en begæring om udsættelse med henblik på at forhindre indgåelse af kontrakten mellem Parlamentet og den midlertidige sammenslutning Énergie KAD. En sådan begæring indgivet i tide ville have gjort det muligt for sagsøgerne at opnå vedtagelse af en kendelse i henhold til procesreglementets artikel 105, stk. 2, andet afsnit, om udsættelse af gennemførelsen af anfægtede afgørelser, endnu inden modparten har indgivet sine bemærkninger, i den periode, som sagen om foreløbige forholdsregler varede. Intet ville i øvrigt have forhindret sagsøgerne i at udvide rækkevidden af deres søgsmål og deres begæring om udsættelse på grundlag af de oplysninger, de modtog fra Parlamentet frem til udløbet af den i artikel 263, sjette afsnit, TEUF fastsatte klagefrist, forlænget med den i procesreglementets artikel 102, stk. 2, fastsatte frist af hensyn til afstanden (jf. præmis 5 og 8 ovenfor). Sagsøgerne ville i øvrigt i henhold til procesreglementets artikel 48, stk. 2, første afsnit, have haft mulighed for at fremsætte nye anbringender under sagens behandling, når disse anbringender blev støttet på retlige eller faktiske omstændigheder, som var kommet frem under retsforhandlingerne.

47. Standstill-perioden i artikel 171, stk. 1, i forordning nr. 1268/2012 er således fuldt ud blevet overholdt i den foreliggende sag, således at lempelsen af betingelsen om uopsættelighed i forbindelse med offentlige aftaler ikke finder anvendelse.

48. Af alle de ovennævnte grunde bør begæringen om udsættelse forkastes, uden at det er nødigt at undersøge betingelsen om, at der skal foreligge fumus boni juris, eller at foretage en afvejning af de forskellige interesser.

(1) .

(1) Der gengives kun de præmisser i denne kendelse, som Retten finder det relevant at offentliggøre.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

bestemmer

RETTENS PRÆSIDENT:

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler forkastes.

2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Således bestemt i Luxembourg den 15. juni 2015.