Under alle omstændigheder kan der i interne direktiver, som udstedes af Den Europæiske Unions institutioner og organer, under ingen omstændigheder lovligt fastsættes regler, der fraviger trinhøjere bestemmelser, såsom vedtægtens bestemmelser og den lovgivning, der er fastsat til gennemførelse heraf.

En tjenestemand kan ikke basere sig på en fortolkning af interne direktiver, som strider mod selve ordlyden af vedtægtens almindelige bestemmelser, med henblik på at anfægte vedtagelsen af en afgørelse, som ophæver en fast godtgørelse for overarbejde alene som følge af hans forfremmelse til lønklasse AST 5 og dernæst til lønklasse AST 6.

For så vidt angår den faste godtgørelse for overarbejde, der er omhandlet i vedtægtens artikel 56, udelukker denne bestemmelses stk. 2 og 3 udtrykkeligt tjenestemænd i ansættelsesgruppe AD og tjenestemænd i ansættelsesgruppe AST i lønklasserne AST 5 til AST 11 fra ret til arbejdstidsudligning eller vederlag for eventuelt præsteret overarbejde og fastsætter ingen undtagelse vedrørende karakteren af de udførte arbejdsopgaver eller det udførte overarbejdes sædvanlige karakter. Herefter kan en tjenestemand ikke med rette gøre gældende, at denne grænse ikke gælder for tjenestemænd, af hvilke det forlanges, at de sædvanligvis udfører overarbejde, såsom chauffører, således at disse har ret til at bevare den faste godtgørelse for overarbejde under hele deres karriere, uafhængigt af deres indplacering i lønklasse.

I denne forbindelse fremgår det af vedtægtens artikel 56, stk. 1, sammenholdt med stk. 2 og 3, at lovgiver har villet beskytte tjenestemænd mod en pligt til at udføre et overdrevent antal overarbejdstimer og samtidig forbeholde arbejdstidsudligning eller vederlag for præsteret overarbejde alene for tjenestemænd, som er indplaceret på de nederste trin i lønklassen, og som af denne grund modtager en lavere løn end andre kolleger, der, navnlig som følge af deres anciennitet, har en højere lønklasse og en højere løn.

I øvrigt gennemfører bilag VI til vedtægten, vedrørende arbejdstidsudligning og vederlag for overarbejde, vedtægtens artikel 56 og præciserer, inden for de grænser, der er fastsat i denne artikel, den form for godtgørelse og størrelsen heraf, der kan tildeles tjenestemænd i ansættelsesgruppe AST/SC i lønklasserne SC 1 til SC 6 og i ansættelsesgruppe AST i lønklasserne AST 1 til AST 4. Der kan således ikke af bilag VI til vedtægten eller, a fortiori, af artikel 3 i det nævnte bilag udledes nogen fravigelse af det i vedtægtens artikel 56 opstillede princip til fordel for tjenestemændene i ansættelsesgruppe AST i lønklasserne AST 5 til AST 11.

Under alle omstændigheder kan tildeling af fast godtgørelse for overarbejde ikke udstrækkes til andre kategorier af tjenestemænd end dem, der udtrykkeligt er fastsat i artikel 3 i bilag VI til vedtægten. Bestemmelser, som giver ret til økonomiske ydelser, skal nemlig fortolkes indskrænkende.

(jf. præmis 65 og 67-70)

Retten i Første Instans: dom af 18. september 2003, Lebedef m.fl. mod Kommissionen, T-221/02, EU:T:2003:239, præmis 38, og af 15. juli 2004, Valenzuela Marzo mod Kommissionen, T-384/02, EU:T:2004:239, præmis 104

Personaleretten: dom af 7. oktober 2009, Pappas mod Kommissionen, F-101/08, EU:F:2009:137, præmis 65