Det kan imidlertid ikke anføres, at Retten for at vurdere lovligheden af den begrundelse for afslag på aktindsigt i et dokument, der er påberåbt af en institution på grundlag af en undtagelse, hvis anvendelse ikke anfægtes, er forpligtet til systematisk at pålægge fremlæggelse af hele det dokument, der begæres aktindsigt i. Det er nemlig under udøvelse af den skønsbeføjelse, som Retten har i forbindelse med vurderingen af beviserne, at denne kan beslutte, om det i et konkret tilfælde er nødvendigt, at det pågældende dokument fremlægges for den med henblik på en undersøgelse af berettigelsen af den begrundelse, der er lagt til grund for institutionens afslag på aktindsigt i det pågældende dokument.

Når sagsøgeren har rejst tvivl om lovligheden af en afgørelse, hvorved der under henvisning til en af undtagelserne i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter er givet afslag på aktindsigt i et dokument, idet sagsøgeren har gjort gældende, at den af den berørte institution påberåbte undtagelse ikke fandt anvendelse på det ønskede dokument, skal EU’s retsinstanser ganske rigtigt pålægge fremlæggelse af dokumentet og undersøge det under iagttagelse af domstolsbeskyttelse af sagsøgeren. Hvis EU’s retsinstanser ikke selv har undersøgt det nævnte dokument, vil den nemlig ikke være i stand til konkret at vurdere, om aktindsigt i dette dokument gyldigt kunne afslås af den berørte institution på grundlag af den anførte undtagelse, og dermed vurdere lovligheden af en afgørelse, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i det nævnte dokument.

Det følger hverken af artikel 4 eller 9 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, at en manglende forudgående klassificering af et dokument i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, er til hinder for, at en institution kan give afslag på aktindsigt på grundlag af den nævnte artikel 4.

Dels har denne forordnings artikel 9 alene til formål at fastsætte en særlig procedure, bl.a. med hensyn til de personer, der skal behandle begæringer om aktindsigt i institutionernes dokumenter, for de dokumenter, der betegnes som følsomme, og som er klassificeret »très secret/top secret«, »secret« eller »confidentiel« i overensstemmelse med de forskrifter, den pågældende institution har fastsat, som beskytter Unionens eller en eller flere medlemsstaters væsentlige interesser inden for de i artikel 4, stk. 1, litra a), i den nævnte forordning anførte områder. Dels tillader forordningens artikel 4 institutionerne at give afslag på aktindsigt i et dokument med henblik på at undgå, at dettes udbredelse vil kunne skade en af de af denne artikel 4 beskyttede interesser, idet risikoen for en sådan skade skal være rimeligt forudsigelig og ikke rent hypotetisk, og idet den berørte institution skal give en forklaring på spørgsmålet om, hvordan aktindsigt i dokumentet konkret og faktisk kunne være til skade for den interesse, som er beskyttet ved en sådan undtagelse.

I denne sammenhæng kan den omstændighed, at en institution finder, at et dokument er følsomt som omhandlet i den nævnte artikel 9, ikke i sig selv begrunde anvendelse på dette dokument af undtagelserne i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1049/2001. På samme måde kan omvendt den omstændighed, at et dokument ikke er betegnet som følsomt som omhandlet i den nævnte artikel 9, ikke udelukke anvendelse af undtagelserne i forordningens artikel 4, stk. 1, litra a), uden at denne bestemmelse berøves sin effektive virkning.

(jf. præmis 41 og 43-47)