Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 21. januar 2008 — Mayeur mod Ministère de la Santé et des Solidarités

(sag C-229/07)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF — etableringsfrihed — anerkendelse af eksamens- og kvalifikationsbeviser samt faglig erfaring — situationen for en statsborger i et tredjeland, som er indehaver af et eksamensbevis for lægeuddannelse udstedt af dette tredjeland og anerkendt af en medlemsstat, og som ønsker at opnå tilladelse til at udøve sit erhverv som læge i en anden medlemsstat, hvor hun opholder sig lovligt sammen med sin ægtefælle, der er statsborger i sidstnævnte medlemsstat«

Fri bevægelighed for personer — arbejdstagere — familiemedlemmers ret til at udøve lønnet beskæftigelse — fællesskabsbestemmelser — finder ikke anvendelse på en medlemsstats rent interne forhold (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38, art. 23) (jf. præmis 15, 19 og 20)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse — tribunal administratif de Paris — fortolkning af artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og etableringsfrihed — forpligtelse til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt ansøgerens relevante erfaring — situationen for en statsborger i et tredjeland, som er indehaver af et eksamensbevis for lægeuddannelse udstedt af dette tredjeland og anerkendt af en medlemsstat, og som ønsker at opnå tilladelse til at udøve sit erhverv som læge i en anden medlemsstat, hvor hun opholder sig lovligt sammen med sin ægtefælle, der er fællesskabsborger.

Konklusion

Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at give en tredjelandsstatsborger, som er ægtefælle til en fællesskabsborger, der ikke har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, ret til at påberåbe sig fællesskabsforskrifterne om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og etableringsfrihed, og forpligter ikke de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor der er ansøgt om tilladelse til at udøve et reguleret erhverv, til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, selv hvis de er erhvervet uden for Den Europæiske Union, men i det mindste er blevet anerkendt i en anden medlemsstat, samt til ansøgerens relevante erfaring, idet de skal foretage en sammenligning mellem på den ene side den kompetence, der er dokumenteret ved disse kvalifikationsbeviser og denne erfaring, og på den anden side de krav om kundskaber og kvalifikationer, der stilles ifølge national ret.

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 21. januar 2008 — Mayeur mod Ministère de la Santé et des Solidarités

(sag C-229/07)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF — etableringsfrihed — anerkendelse af eksamens- og kvalifikationsbeviser samt faglig erfaring — situationen for en statsborger i et tredjeland, som er indehaver af et eksamensbevis for lægeuddannelse udstedt af dette tredjeland og anerkendt af en medlemsstat, og som ønsker at opnå tilladelse til at udøve sit erhverv som læge i en anden medlemsstat, hvor hun opholder sig lovligt sammen med sin ægtefælle, der er statsborger i sidstnævnte medlemsstat«

Fri bevægelighed for personer — arbejdstagere — familiemedlemmers ret til at udøve lønnet beskæftigelse — fællesskabsbestemmelser — finder ikke anvendelse på en medlemsstats rent interne forhold (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38, art. 23) (jf. præmis 15, 19 og 20)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse — tribunal administratif de Paris — fortolkning af artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og etableringsfrihed — forpligtelse til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt ansøgerens relevante erfaring — situationen for en statsborger i et tredjeland, som er indehaver af et eksamensbevis for lægeuddannelse udstedt af dette tredjeland og anerkendt af en medlemsstat, og som ønsker at opnå tilladelse til at udøve sit erhverv som læge i en anden medlemsstat, hvor hun opholder sig lovligt sammen med sin ægtefælle, der er fællesskabsborger.

Konklusion

Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at give en tredjelandsstatsborger, som er ægtefælle til en fællesskabsborger, der ikke har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, ret til at påberåbe sig fællesskabsforskrifterne om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og etableringsfrihed, og forpligter ikke de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor der er ansøgt om tilladelse til at udøve et reguleret erhverv, til at tage hensyn til samtlige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, selv hvis de er erhvervet uden for Den Europæiske Union, men i det mindste er blevet anerkendt i en anden medlemsstat, samt til ansøgerens relevante erfaring, idet de skal foretage en sammenligning mellem på den ene side den kompetence, der er dokumenteret ved disse kvalifikationsbeviser og denne erfaring, og på den anden side de krav om kundskaber og kvalifikationer, der stilles ifølge national ret.