DA Den Europæiske Unions Tidende C 90/17

Appel iværksat den 17. februar 2009 af Nuova Agricast Srl og Cofra srl til prøvelse af dom afsagt den 2. december 2008 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i de forenede sager T-362/05 og T-363/05, Nuova Agricast Srl m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-67/09 P)

2009/C 90/28

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Nuova Agricast Srl og Cofra srl (ved avvocato A. Calabrese)

Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves, for så vidt den bestemmer, at skrivelsen af 29. maj 2000 ikke indeholder falsk, og Kommissionens påstand om frifindelse i sagens realitet forkastes dermed.

— Under stillingtagen til de spørgsmål, der er omfattet af foranstaltningerne af 2. marts 2006 med henblik på sagens tilrettelæggelse, fastslås og udtales det, at Kommissionen ved den adfærd, der er anført i søgsmålet for første instans, groft og åbenbart har tilsidesat fællesskabsretten og påført appellanterne et økonomisk tab.

— Sagen hjemvises til Retten med henblik på afgørelse af de spørgsmål, der er omfattet af foranstaltningerne af 2. marts 2006 med henblik på sagens tilrettelæggelse.

— Vedrørende sagens omkostninger: i) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser. ii) Subsidiært udsættes afgørelsen om sagens omkostninger.

Eller, såfremt sagen ikke findes at kunne behandles i realiteten:

Subsidiær påstand

— Den appellerede dom ophæves for så vidt den bestemmer, at skrivelsen af 29. maj 2000 ikke indeholder falsk, og Kommissionens påstand om frifindelse i sagens realitet forkastes dermed også.

— Sagen hjemvises til Retten.

— Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

FØRSTE RETSSTRIDIGHEDSANBRINGENDE: Der er foretaget urigtig retsanvendelse ved, at Kommissionen har fået godkendt en ordning, som er i strid med principperne om retssikkerhed, beskyttelsen af den berettigede forventning og forbud mod forskelsbehandling af virksomheder, der deltager i samme støtteordning, med deraf følgende tilsidesættelse af artikel 87 EF og fællesskabsretspraksis; ifølge denne kan fremgangsmåden i henhold til artikel 88 EF aldrig udgøre et instrument til at omgå eller tilsidesætte fællesskabsrettens bestemmelser og principper, og det er fastslået, at Kommissionen ikke kan godkende ordninger, der tilsidesætter andre bestemmelser eller principper i fællesskabsretten.

Appellanterne har gjort gældende, at Retten i Første Instans ved at fortolke beslutningen af 1997, som den har gjort i præmis 81 i den appellerede dom, har givet hele støtteordningen, godkendt ved denne beslutning, en fortolkning, der gør den uforenelig med principperne om retssikkerhed, beskyttelsen af den berettigede forventning og forbud mod forskelsbehandling; grundene hertil er, at ordningen således fortolket afskar genfremsættelser af ansøgninger, mens den gav præcise forsikringer til virksomheder, der for første gang havde indgivet ansøgninger i det andet udbud i 1999, vedrørende det forhold, at også disse om nødvendigt kunne have genfremsat de nævnte ansøgninger i et senere udbud, logisk fordi dette udbud ikke kunne afholdes efter den 31. december 1999, uanset om det var forbeholdt genfremsættelserne. Appellanterne har heraf udledt, at ordningen, således fortolket, ud over principperne om retssikkerhed og beskyttelsen af den berettigede forventning ligeledes tilsidesætter forbuddet mod forskelsbehandling, eftersom alene virksomheder, der deltog for første gang i det andet udbud i 1999, ikke blev indrømmet det, som derimod blev indrømmet alle virksomheder, der havde deltaget i de tidligere udbud.

DET ANDET RETSSTRIDIGHEDSANBRINGENDE: Ved at undlade at efterprøve, om fortolkningen af godkendelsesbeslutningen af 1997 kunne erstattes med en anden i overensstemmelse med de ovennævnte retsprincipper, er der foretaget urigtig retsanvendelse. Heraf følger en tilsidesættelse af retspraksis, som pålægger retsinstansen en sådan efterprøvelse og en sådan erstatning.

Appellanterne har gjort gældende, at Retten ved at fortolke den ved beslutningen af 1997 godkendte ordning generelt og abstrakt har undladt at efterprøve, om dens fortolkning af godkendelsesbeslutningen af 1997 kunne erstattes med en anden i overensstemmelse med ovennævnte retsprincipper; dermed har den foretaget urigtig retsanvendelse, eftersom den har tilsidesat retspraksis, hvorefter den fortolkning, der bringer en afledt fællesskabsbestemmelse i samklang med EF-traktaten, skal foretrækkes frem for den fortolkning, der medfører dens uforenelighed med selve traktaten, når nævnte bestemmelse giver mulighed for mere end én fortolkning.

DET TREDJE RETSSTRIDIGHEDSANBRINGENDE: Appellanterne har gjort gældende, at den appellerede dom, for så vidt den (i præmis 50 og 51) har udelukket, at der foreligger falsk i skrivelsen af 29. maj 2000, er behæftet med en fortolkningsfejl vedrørende denne skrivelse samt en urigtig gengivelse af de faktiske forhold og skal ophæves; Domstolen bør ligeledes forkaste Kommissionens frifindelsespåstand i sagens realitet med henblik på, at appellanternes beskyldning i stævningen om Kommissionens falsk i skrivelsen af 29. maj 2000 for at lade forstå, at de italienske myndigheder end ikke ved mødet den 16. maj 2000 havde nævnt, at der var virksomheder, der hørte til under kategorien i tredje udbud.