ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 48/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. december 2015 — Valsts ieņēmumu dienests mod »Veloserviss« SIA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland)

(Sag C-427/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - EF-toldkodeksen - efterfølgende kontrol af angivelserne - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - begrænsning i national ret af omprøvning af resultaterne af en efterfølgende kontrol - mulighed - afgørelse vedrørende den oprindelige efterfølgende kontrol - ukorrekte eller ufuldstændige oplysninger, som ikke var kendt på datoen for afgørelsen))

(2016/C 048/04)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests

Sagsøgt:»Veloserviss« SIA

Konklusion

Artikel 78, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som begrænser toldmyndighedernes mulighed for at gennemføre en fornyet revision eller efterfølgende kontrol og at drage konsekvenserne heraf ved at fastsætte en ny toldskyld, for så vidt som denne begrænsning vedrører en periode på tre år, regnet fra datoen for den oprindelige toldskylds opståen, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 421 af 24.11.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 48/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. december 2015 — Florin Lazar mod Allianz SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile di Trieste — Italien)

(Sag C-350/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 864/2007 - artikel 4, stk. 1 - begreberne »land, hvor skaden indtræder«, »skade« og »indirekte følger af den skadevoldende begivenhed« - skade, som er lidt personligt af et familiemedlem til en person, der er omkommet som følge af et trafikuheld - lovvalg))

(2016/C 048/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale civile di Trieste

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Florin Lazar

Sagsøgt: Allianz SpA

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 864/2007 af 11. juli 2007 om lovvalgsregler for forpligtelser uden for kontrakt (Rom II-forordningen) skal, med henblik på at fastlægge, hvilken lov der finder anvendelse på en forpligtelse uden for kontrakt som følge af et trafikuheld, fortolkes således, at skader forbundet med et dødsfald ved et sådant trafikuheld, der fandt sted i den medlemsstat, hvor retssagen føres, og som er lidt af afdødes nære slægtninge, der har bopæl i en anden medlemsstat, skal kvalificeres som »indirekte følger« af dette trafikuheld i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 351 af 6.10.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/4

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. november 2015 — MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-166/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige indkøb - direktiv 89/665/EØF - principperne om effektivitet og ækvivalens - klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter - søgsmålsfrist - national lovgivning, hvorefter et erstatningssøgsmål forudsætter, at det forudgående er fastslået, at proceduren er ulovlig - præklusionsfrist, der begynder at løbe, uanset om den begærende har kendskab til ulovligheden))

(2016/C 038/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MedEval — Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH

Procesdeltagere: Bundesminister für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft, Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger og Pharmazeutische Gehaltskasse für Österreich

Konklusion

EU-retten, og navnlig effektivitetsprincippet, er til hinder for en national lovgivning, hvorved indgivelsen af et søgsmål med henblik på at opnå skadeserstatning for en udbudsretlig tilsidesættelse forudsætter en forudgående anerkendelse af, at proceduren for indgåelse af den pågældende kontrakt var ulovlig som følge af manglen på forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, når dette søgsmål med påstand om, at ulovligheden fastslås, er underlagt en præklusionsfrist på seks måneder, der begynder at løbe fra dagen efter tildelingen af den pågældende kontrakt, uanset om sagsøgeren kunne have kendskab til eksistensen af den ulovlighed, som den ordregivende myndigheds beslutning var behæftet med.

(1) EUT C 282 af 25.8.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. november 2015 — Verein für Konsumenteninformation mod A1 Telekom Austria AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-326/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2002/22/EF - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - brugerrettigheder - abonnenters ret til at opsige deres kontrakt uden strafgebyr - ændring af taksterne, der fremgår af kontraktbetingelserne - forhøjelse af taksten ved stigning i forbrugerpriserne))

(2016/C 038/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verein für Konsumenteninformation

Sagsøgt: A1 Telekom Austria AG

Konklusion

Artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25. november 2009, skal fortolkes således, at en ændring af taksterne for en levering af elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester, som finder sted i medfør af en bestemmelse om tilpasning af taksterne, der er indeholdt i de almindelige forretningsbetingelser, som anvendes af en virksomhed, der udbyder disse tjenester, hvilken bestemmelse foreskriver, at en sådan tilpasning sker ud fra et objektivt forbrugerindeks udarbejdet af en offentlig institution, udgør ikke en »ændring i kontraktbetingelserne« som omhandlet i denne bestemmelse, der giver abonnenten ret til at opsige sin kontrakt uden strafgebyr.

(1) EUT C 339 af 29.9.2014.
1)

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at den omstændighed alene, at en erhvervslejekontrakt vedrørende leje af et stort supermarked, der er beliggende i et indkøbscenter, indeholder en bestemmelse, der giver lejeren ret til at modsætte sig, at udlejeren i dette center udlejer erhvervslokaler til andre lejere, ikke indebærer, at denne kontrakt har til formål at begrænse konkurrencen som omhandlet i denne bestemmelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/10

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. november 2015 — Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) mod Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL og Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Spanien)

(Sag C-509/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2001/23/EF - artikel 1, stk. 1 - overførsel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - erhververens forpligtelse til at overtage arbejdstagerne - offentligretlig virksomhed med ansvar for en offentlig tjenesteydelse - en anden virksomheds levering af tjenesteydelsen i medfør af en kontrakt om forvaltning af offentlige tjenesteydelser - beslutning om ikke at forlænge denne kontrakt efter udløbet - bevarelse af identiteten som økonomisk enhed - aktivitet, hvor materiellet udgør den væsentligste del af aktiviteten - ingen overtagelse af personalet))

(2016/C 038/12)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

Sagsøgte: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL og Fondo de Garantía Salarial

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter skal fortolkes således, at direktivets anvendelsesområde omfatter en situation, hvor en offentligretlig virksomhed, der har ansvaret for en økonomisk aktivitet bestående i håndtering af intermodale transportenheder, gennem en kontrakt om forvaltning af offentlige tjenesteydelser betror udøvelsen af denne aktivitet til en anden virksomhed ved samtidig at stille den nødvendige infrastruktur og det nødvendige materiel, som den ejer, til rådighed for denne anden virksomhed, og derefter med den begrundelse, at den fremover selv vil udøve aktiviteten med sit eget personale, beslutter at bringe denne kontrakt til ophør uden at overtage sidstnævnte virksomheds personale.

(1) EUT C 26 af 26.1.2015.
2)

Artikel 50, stk. 1, i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning (EF) nr. 669/2008, hvorefter de af medlemsstaterne anvendte sanktioner i tilfælde af overtrædelse af forordningens bestemmelser skal være forholdsmæssige, skal fortolkes således, at en bøde, der sanktionerer overførsel til transitlandet af affald som det, der er omhandlet i bilag IV til den nævnte forordning, via et andet grænseovergangssted end det, der er specificeret i den anmeldelsesformular, der har været genstand for et samtykke fra de kompetente myndigheder, hvor grundbeløbet for denne bøde svarer til det, der anvendes i tilfælde af overtrædelse af forpligtelsen til at opnå samtykke og foretage en forudgående skriftlig anmeldelse, alene kan anses for at være forholdsmæssig i forhold til overtrædelsen, såfremt de omstændigheder, der karakteriserer den begåede overtrædelse, gør det muligt at fastslå, at der er tale om overtrædelser af en tilsvarende grovhed. Det tilkommer den nationale ret under hensyntagen til de samlede faktiske og retlige omstændigheder i den sag, der er forelagt for den, herunder navnlig de risici på området for beskyttelse af miljøet og folkesundheden, som kan være en følge af overtrædelsen, at undersøge, om sanktionsbeløbet overskrider grænsen for, hvad der er nødvendigt for gennemførelsen af de formål, der består i at sikre et højt beskyttelsesniveau for miljøet og folkesundheden.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. december 2015 — Banif Plus Bank Zrt mod Márton Lantos og Mártonné Lantos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ráckesvei Járásbiróság — Ungarn)

(Sag C-312/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/39/EF - artikel 4, stk. 1, og artikel 19, stk. 4, 5 og 9 - markeder for finansielle instrumenter - begrebet »investeringsservice og -aktiviteter« - bestemmelser til sikring af investorbeskyttelse - god forretningsskik ved ydelse af investeringsservice til kunder - forpligtelse til at foretage en egnetheds- og hensigtsmæssighedsvurdering - kontraktmæssige konsekvenser af manglende overholdelse af denne forpligtelse - forbrugerkreditaftale - lån optaget i fremmed valuta - frigørelse og tilbagebetaling af lånet i national valuta - kontraktvilkår vedrørende vekselkursen))

(2016/C 038/07)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Ráckesvei Járásbiróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Banif Plus Bank Zrt

Sagsøgte: Márton Lantos og Mártonné Lantos

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og direktiv 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF, skal med forbehold for den forelæggende rets efterprøvelse fortolkes således, at visse valutatransaktioner, der gennemføres af et kreditinstitut i henhold til vilkårene i en låneaftale i fremmed valuta såsom den i hovedsagen omhandlede, der består i at fastsætte lånebeløbet på grundlag af købskursen for valutaen, der anvendes i forbindelse med udbetalingen af lånet, og at fastsætte størrelsen på de månedlige ydelser på grundlag af salgskursen for valutaen, der anvendes i forbindelse med beregningen af hver månedlig ydelse, ikke udgør en investeringsservice eller -aktivitet i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 303 af 8.9.2014.
1)

Artikel 17, stk. 2, i Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse, der fastsætter, at handelsagenten ved kontraktens ophør har ret til både en kundegodtgørelse, der er begrænset til maksimum et års vederlag, og en supplerende skadeserstatning, såfremt godtgørelsen ikke dækker hele det faktisk lidte tab, for så vidt som en sådan bestemmelse ikke fører til, at agenten opnår en dobbelt erstatning for provisionstab efter kontraktens opsigelse.
2)

Begrebet »erhvervsdrivende, der handler inden for Fællesskabet« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 12 i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked, som ændret ved Rådets direktiv 92/60/EØF af 30. juni 1992, skal fortolkes således, at det bl.a. omfatter en almennyttig forening, som transporterer herreløse hunde fra en medlemsstat til en anden med det formål at overdrage disse hunde til personer, som har påtaget sig at modtage dem mod betaling af et beløb, som i princippet dækker de udgifter, foreningen har afholdt i denne forbindelse.
2)

Artikel 26 i direktiv 2004/18, som ændret ved forordning nr. 1251/2011, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en delstatslovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvori det fastsættes, at tilbudsgivere og disses underentreprenører, som afviser ved en skriftlig erklæring afgivet sammen med tilbuddet at forpligte sig til at betale de ansatte, der deltager i udførelsen af de tjenesteydelser, der er genstand for den omhandlede offentlige kontrakt, en mindsteløn, som er fastsat ved denne lovgivning, udelukkes fra deltagelse i udbudsproceduren.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/12

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. januar 2016 — Valsts ieņēmumu dienests mod Artūrs Stretinskis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland)

(Sag C-430/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - EF-toldkodeks - artikel 29, stk. 1, litra d) - toldværdiansættelse - forordning (EØF) nr. 2454/93 - artikel 143, stk. 1, litra h) - begrebet »indbyrdes afhængige personer« med henblik på toldværdiansættelsen - familie- eller slægtskabsforhold mellem køberen, en fysisk person, og direktøren for det selskab, der har solgt varerne))

(2016/C 098/14)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests

Sagsøgt: Artūrs Stretinskis

Konklusion

Artikel 143, stk. 1, litra h), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 46/1999 af 8. januar 1999, skal fortolkes således, at en køber, der er en fysisk person, og en sælger, der er en juridisk person inden for hvilken en slægtning til denne køber faktisk har magt til at påvirke nævnte varers købspris til fordel for nævnte køber, skal anses for at være indbyrdes afhængige personer som omhandlet i artikel 29, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996.

(1) EUT C 421 af 24.11.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. januar 2016 — Vorarlberger Gebietskrankenkasse og Alfred Knauer mod Landeshauptmann von Vorarlberg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-453/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 5 - begrebet »tilsvarende ydelser« - ligestilling af ydelser ved alderdom fra to medlemsstater i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - national lovgivning, der tager hensyn til ydelser ved alderdom modtaget i andre medlemsstater ved beregningen af størrelsen af sociale bidrag))

(2016/C 098/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Vorarlberger Gebietskrankenkasse og Alfred Knauer

Sagsøgt: Landeshauptmann von Vorarlberg

Procesdeltager: Rudolf Mathis

Konklusion

Artikel 5, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger skal fortolkes således, at under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede udgør ydelser ved alderdom, som udredes af en medlemsstats erhvervstilknyttede pensionsordning, og ydelser, som udredes af en lovbestemt pensionsordning i en anden medlemsstat, idet disse to ordninger henhører under anvendelsesområdet for den samme forordning, tilsvarende ydelser som omhandlet i denne bestemmelse, når de to kategorier af ydelser forfølger det samme formål om at sikre modtagerne, at de kan opretholde en levestandard, der svarer til den, som disse sidstnævnte havde før deres pension.

(1) EUT C 462 af 22.12.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/7

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. januar 2016 — Les Jardins de Jouvence SCRL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Mons — Belgien)

(Sag C-335/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - sjette momsdirektiv - fritagelser - artikel 13, punkt A, stk. 1, litra g) - fritagelse for tjenesteydelser med nær tilknytning til social bistand og social sikring, som præsteres af offentligretlige organer eller andre organer, der er anerkendt som foretagender af almennyttig karakter - begrebet »tjenesteydelser med nær tilknytning til social bistand og social sikring« - organer, der er anerkendt som foretagender af almennyttig karakter - plejeboliger — tjenesteydelser))

(2016/C 098/08)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d'appel de Mons

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Les Jardins de Jouvence SCRL

Sagsøgt: État belge

Procesdeltager: AXA Belgium SA

Konklusion

Artikel 13, punkt A, stk. 1, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at blandt de tjenesteydelser, som leveres af en plejebolig som den i hovedsagen omhandlede, hvis almennyttige karakter skal undersøges af den forelæggende ret særligt under hensyntagen til de forhold, som er nævnt i denne dom, kan de ydelser, som består i at stille boliger tilpasset ældre personer til rådighed, drage fordel af momsfritagelsen i denne bestemmelse. De øvrige tjenesteydelser leveret af denne plejebolig kan ligeledes drage fordel af fritagelsen, forudsat navnlig, at disse ydelser, som plejeboligerne er forpligtet til at tilbyde, i henhold til den relevante nationale lovgivning tilsigter at sikre støtte til ældre personer og at yde pleje til disse personer og svarer til de ydelser, som alderdomshjemmene ligeledes er forpligtede til at tilbyde i henhold til den omhandlede nationale lovgivning.

Det er i denne forbindelse uden betydning, om operatøren af en plejebolig som den i hovedsagen omhandlede modtager støtte eller anden form for fordel eller økonomiske tilskud fra de offentlige myndigheder eller ej.

(1) EUT C 339 af 29.9.2014.
Direktiv 92/43 skal fortolkes således, at kravene til en kontrol foretaget inden for rammerne af en ny undersøgelse af indvirkningerne på en lokalitet — når der er foretaget en sådan undersøgelse for at afhjælpe fejl, som er blevet konstateret vedrørende den forudgående vurdering, der er blevet foretaget før opførelsen af denne lokalitet på listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning eller vedrørende den efterfølgende undersøgelse i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 92/43, selv om planen eller projektet allerede var blevet udført — ikke kan være ændrede som følge af, at godkendelsesafgørelsen for denne plan eller dette projekt kunne fuldbyrdes straks, at en begæring om, at der blev anordnet foreløbige forholdsregler, var blevet afslået, og at denne afgørelse om afslag ikke længere kunne anfægtes. Den nævnte undersøgelse skal endvidere tage hensyn til de risici for forringelse eller forstyrrelser, der kan have betydelige konsekvenser som omhandlet i den nævnte artikel 6, stk. 2, som eventuelt er opstået på grund af udførelsen af den omhandlede plan eller det omhandlede projekt.

Artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43 skal fortolkes således, at kravene til den kontrol, der foretages inden for rammerne af undersøgelsen af alternative løsninger, ikke kan være ændrede af den grund, at planen eller projektet allerede er blevet udført.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 98/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. januar 2016 — Vodafone GmbH mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-395/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/21/EF - artikel 7, stk. 3 - konsolidering af det indre marked for elektronisk kommunikation - direktiv 2002/19/EF - artikel 8 og 13 - operatør, der anses for at have en stærk markedsposition - forpligtelser, der pålægges af de nationale tilsynsmyndigheder - forpligtelser vedrørende priskontrol og omkostningsregnskaber - godkendelse af mobiltermineringspriser))

(2016/C 098/11)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vodafone GmbH

Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland

Konklusion

Artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) skal fortolkes således, at når en national tilsynsmyndighed har pålagt en operatør, der anses for at have en stærk markedsposition, en forpligtelse til at levere mobiltermineringsydelser, og efter den procedure, der er fastsat i denne bestemmelse, har underlagt de herfor forlangte priser en godkendelsespligt, er denne nationale tilsynsmyndighed forpligtet til på ny at gennemføre denne procedure, hver gang der til denne operatør udstedes en godkendelse af disse priser, når den sidstnævnte godkendelse kan have indvirkning på samhandelen mellem medlemsstaterne som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 372 af 20.10.2014.