ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde — restriktive foranstaltninger over for Syrien — indefrysning af midler og restriktion for indrejse i og transit gennem Unionens område — nødvendigheden af at give et retvisende og fuldstændigt billede af situationen for den person, der er genstand for de restriktive foranstaltninger (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 14-16)
Sag T-43/15 R

(offentliggørelse i uddrag)

CRM Srl

mod

Europa-Kommissionen

»Særlige rettergangsformer — registrering af en beskyttet geografisk betegnelse — »piadina romagnola/piada romagnola« — begæring om udsættelse af gennemførelse — ingen uopsættelighed«

Sammendrag – Kendelse afsagt af Rettens præsident den 24. april 2015

Anordningen af den begærede foreløbige forholdsregel i tilfælde af begæring om udsættelse af gennemførelsen af en EU-retsakt er kun begrundet, hvis den pågældende retsakt udgør den afgørende årsag til det påståede alvorlige og uoprettelige tab. I denne forbindelse skal en forholdsregels uopsættelige karakter være en følge af de virkninger, som den anfægtede retsakt fremkalder, og ikke af manglende omhu fra den, der har begæret denne forholdsregel. Den part, der begærer en foreløbig forholdsregel, skal, hvis denne ikke har udvist al den omhu, som en forsigtig og opmærksom virksomhed bør udvise, selv bære det tab, som denne påstår, vil bringe dens eksistens i fare eller uopretteligt ændre dens stilling på markedet. For så vidt angår en begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved påberåbes indtrædelsen af den påståede alvorlige og uoprettelige skade, som er af såvel økonomisk som ikke-økonomisk art, og som hviler på den præmis, at forordning nr. 1174/2014 om registrering af en varebetegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser forbyder sagsøgeren at benytte en geografisk betegnelse, hvorved sagsøgeren stilles dårligere end dens konkurrenter, må det konstateres, at sagsøgeren ikke har udvist den rimelige omhu, der kunne forventes af en forsigtig og opmærksom økonomisk aktør, når denne har undladt at benytte sig af den mulighed, der findes i artikel 5, stk. 5 og 6, i forordning nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer, for at opnå tilladelse til fortsat i en overgangsperiode at benytte den omhandlede betegnelse. (jf. præmis 29-32)

I forbindelse med en sag om foreløbige forholdsregler påhviler det sagsøgeren, når denne tilhører en koncern og såfremt denne gyldigt ønsker at gøre risikoen for en alvorlig og uoprettelig økonomisk skade gældende, at redegøre for størrelsen af den koncern, den tilhører, dens samlede omsætning og dens særlige karakteristika. Vurderingen af sagsøgerens præcise økonomiske situation afhænger således af, om denne rent objektivt er i besiddelse af de supplerende økonomiske midler, der bl.a. stammer fra de økonomiske ressourcer i den koncern, som sagsøgeren tilhører. Retningslinjerne for sagsøgerens tilhørsforhold til sin koncern udgør således væsentlige elementer i forbindelse med bedømmelsen af den hastende karakter af den foreliggende begæring om foreløbige forholdsregler. (jf. præmis 44 og 45)
2.

Retslig procedure — stævning — formkrav — fastlæggelse af søgsmålets genstand — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — søgsmål med påstand om erstatning for skade forårsaget af en af Unionens institutioner — manglende oplysninger om det lidte tab og årsagssammenhængen — afvisning [statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1, og art. 53, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 27-29 og 31)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 24. april 2015 – Hydrex mod Kommissionen

(Sag T-45/15 R)

»Særlige rettergangsformer — tilskudsaftale vedrørende et projekt henhørende under et finansielt instrument for miljøet — indtægtsordre — begæring om udsættelse af gennemførelsen — manglende overholdelse af formkrav — afvisning«

1. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — »fumus boni juris« — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — kumulativ karakter (art. 278 TEUF og 279 TEUF, Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 8 og 9)

2. Særlige rettergangsformer — formforskrifter — fremsættelse af begæringer — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — ingen tilstrækkelig forklaring af de anbringender, der skulle udgøre en »fumus boni juris« — generel henvisning til andre skriftlige indlæg — afvisning [art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), og art. 104, stk. 2 og 3] (jf. præmis 10-12 og 15-17)

3. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde — økonomisk tab — situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare — skade, som senere kan afhjælpes ved et erstatningssøgsmål — ingen uafhjælpelig karakter (art. 268 TEUF, 278 TEUF, 279 TEUF og 340 TEUF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 20 og 21)

Angående

Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2015) 103 final af 12. januar 2015 vedrørende indtægtsordre nr. 3241405101, der er blevet udstedt over for sagsøgeren, og som vedrører et beløb på 540721,10 EUR.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
Når omsorgspligten anvendes på en afgørelse om eventuelt at forlænge kontrakten for en midlertidigt ansat, påbyder det således den kompetente myndighed, når denne træffer afgørelse, at foretage en afvejning af tjenestens interesse og den ansattes interesse. Omsorgspligten medfører dernæst en forpligtelse for den kompetente myndighed til i begrundelsen for afgørelsen om ikke at foretage en forlængelse at angive de grunde, som har ført den til at give tjenestens interesse forrang.

Selv om en kontrakt som midlertidigt ansat i henhold til artikel 8 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte kan forlænges, er der ikke tale om en ret, men blot om en mulighed, som den kompetente myndighed kan udnytte efter en konkret vurdering. Udøvelsen af denne skønsbeføjelse skal imidlertid ske under overholdelse af omsorgsprincippet.

Omsorgspligten kan ikke udstrækkes til at medføre en pligt for den kompetente myndighed til forud for dens afgørelse om en eventuel forlængelse af en midlertidigt ansats kontrakt at undersøge muligheden for at omplacere den ansatte til nye arbejdsopgaver og funktioner, inden den beslutter ikke at forlænge dennes kontrakt.

Følgelig kan den blotte omstændighed, at der findes et endog væsentligt antal ledige stillinger i det pågældende organ, ikke forhindre ansættelsesmyndigheden i at påberåbe sig budgetmæssige overvejelser med henblik på at begrunde den manglende forlængelse af den midlertidigt ansattes kontrakt.

Ligeledes har ansættelsesmyndigheden ikke pligt til at sikre førsteret til en ansat, hvis kontrakt den har besluttet ikke at forlænge, for så vidt angår de ledige stillinger, uanset hvilken procedure der følges med henblik på at besætte stillingen.

(jf. præmis 30, 41 og 55)

Den Europæiske Unions Ret: dom af 21. maj 2014, Kommissionen mod Macchia,EU:T:2014:266, præmis 56 og 57, og af 10. oktober 2014, EMA mod BU,EU:T:2014:865, præmis 30
Hvad angår en anmodning om foreløbige forholdsregler, som tilsigter at opnå en fritagelse for forpligtelsen til at stille en bankgaranti som nødvendig betingelse for, at bøder, som Kommissionen har pålagt for tilsidesættelse af konkurrencereglerne, ikke straks inddrives, er betingelsen om fumus boni juris opfyldt, når der foreligger flere oplysninger, som indikerer, at Kommissionen uden anfægtede afgørelse undervurderede alvoren af den straffede virksomheds underskudsgivende økonomiske situation.

Under alle omstændigheder må dommeren i sager om foreløbige forholdsregler nødvendigvis fastslå, at vurderingen af de omstændigheder, som er påberåbt, fortjener en tilbundsgående undersøgelse, som den ret, der påkender sagens realitet, skal udføre inden for rammerne af hovedsagen. I henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003 har Unionens retsinstanser nemlig fuld prøvelsesret i forbindelse med klager over afgørelser, hvorved Kommissionen har fastsat en bøde eller en tvangsbøde. Når den domstol, der har den fulde prøvelsesret, udøver sin beføjelse til at omgøre, kan den således tage hensyn til den retlige og faktiske situation, som foreligger på det tidspunkt, hvor den træffer afgørelse.

Betingelsen om fumus boni juris er således opfyldt, når dommeren i sager om foreløbige forholdsregler mener, at der umiddelbart er en tilstrækkelig stor sandsynlighed for, at den ret, der påkender sagens realitet, vil indrømme virksomheden en større, væsentlig nedsættelse af bøderne end den, Kommissionen har indrømmet i den anfægtede afgørelse.

(jf. præmis 14, 34 og 41-43)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 4. december 2015 – E-Control mod ACER

(Sag T-671/15 R)

»Særlige rettergangsformer — udtalelse vedrørende foreneligheden af nationale reguleringsmyndigheders afgørelser om at godkende fremgangsmåder for tildeling af grænseoverskridende transmissionskapacitet for elektricitet — begæring om udsættelse af gennemførelse — tilsidesættelse af formforskrifter — afvisning«

1. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — fumus boni juris — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — kumulativ karakter (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 3) (jf. præmis 6)

2. Særlige rettergangsformer — formkrav — fremsættelse af begæringer — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — ingen tilstrækkelig forklaring af de anbringender, der skulle udgøre en fumus boni juris — generel henvisning til andre skriftlige indlæg — afvisning [art. 278 TEUF og art. 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 76, litra d), og art. 156, stk. 4] (jf. præmis 7-10)

3. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde (art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 3) (jf. præmis 13-14)

Sagens genstand

Begæring om udsættelse af gennemførelsen af udtalelse nr. 09/2015 fra Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder af 23. september 2015 vedrørende foreneligheden af nationale reguleringsmyndigheders afgørelser om at godkende fremgangsmåder for tildeling af grænseoverskridende transmissionskapacitet for elektricitet i Central- og Østeuropa med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003 (EUT L 211, s. 15) og med retningslinjerne for administration og fordeling af ledig overførselskapacitet på samkøringslinjerne mellem nationale systemer, der er anført i bilag 1 til denne forordning.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

21. september 2015

Carlo De Nicola

mod

Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

»Appel — personalesag — ansatte i EIB — psykisk chikane — undersøgelsesprocedure — rapport fra undersøgelsesudvalget — forkert definition af psykisk chikane — afgørelse truffet af EIB’s præsident om at afslå klagen«

Angående:

Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Første Afdeling) den 11. november 2014, De Nicola mod EIB (F-55/08 RENV, Sml. Pers., EU:F:2014:243), med påstand om delvis ophævelse af denne dom.

Udfald:

Appellen forkastes. Carlo De Nicola bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen.

Sammendrag

Der kan kun iværksættes appel som omhandlet i artikel 9 i bilag I til statutten for Domstolen af enhver part, som helt eller delvist ikke har fået medhold ved Personaleretten, for så vidt som appellen kan have indflydelse på den appellerede doms konklusion og med sit resultat kan tilføre nævnte part en fordel. (jf. præmis 21) Henvisning til: Domstolen: dom af 19. oktober 1995, Rendo m.fl. mod Kommissionen, C-19/93 P, Sml., EU:C:1995:339, præmis 13, og af 13. juli 2000, Parlamentet mod Richard, C-174/99 P, Sml., EU:C:2000:412, præmis 33

Det tilkommer ikke Unionens retsinstanser at fremkomme med principielle konstateringer eller at rette påbud til administrationen, og en påstand fra en ansat i Den Europæiske Investeringsbank om, at det konstateres, at den angiveligt lidte psykiske chikane foreligger, samt en påstand fra denne om, at der rettes påbud til banken om at bringe den nævnte chikane til ophør, er åbenbart ugrundet. (jf. præmis 31 og 34) Henvisning til: Retten: dom af 16. december 2004, De Nicola mod EIB, T-120/01 og T-300/01, Sml. Pers., EU:T:2004:367, præmis 136, og af 24. november 2010, Marcuccio mod Kommissionen, T-9/09 P, Sml. Pers., EU:T:2010:477, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 24. november 2015 – Delta Group agroalimentare mod Kommissionen

(Sag T-163/15)

»Annullationssøgsmål — italiensk marked for fjerkrækød — ekstraordinære støtteforanstaltninger, der har til formål at løse særlige problemer vedrørende sektoren for fjerkrækød i Italien — eksportrestitutioner til fjerkrækød bestemt til visse afrikanske lande — afslag på anmodning om ekstraordinære foranstaltninger indgivet af sagsøgeren — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål — afvisning«

1. Retslig procedure — Rettens forpligtelse til at indlede den mundtlige forhandling, inden den tager stilling til en formalitetsindsigelse — foreligger ikke (Rettens procesreglement, art. 130, stk. 1) (jf. præmis 18 og 19)

2. Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — retsakter, som ændrer sagsøgerens retsstilling — skrivelse fra Kommissionen om afslag på anmodning om at fastsætte eksportrestitutioner i sektoren for fjerkrækød — ikke omfattet — afvisning af det af adressaten anlagte søgsmål (art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1308/2013) (jf. præmis 25-28 og 38)

3. Landbrug — fælles markedsordning — fjerkrækød — eksportrestitutioner — en juridisk persons ret til at anmode om vedtagelse af foranstaltninger mod markedsforstyrrelser eller foranstaltninger til løsning af specifikke problemer — foreligger ikke (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1308/2013, art. 219, stk. 1, og art. 221) (jf. præmis 29-37)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 9. februar 2015 [Ref. Ares (2015) 528512], som blev fremsendt som svar på en anmodning fra sagsøgeren om vedtagelse af ekstraordinære foranstaltninger om støtte til fjerkrækødmarkedet i henhold til artikel 219, stk. 1, eller af artikel 221 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT L 347, s. 671).

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — individuelt berørt — afgørelse fra Kommissionen, der fastslår, at en støtte er uforenelig med det indre marked — sag anlagt af en sammenslutning, der varetager de kollektive interesser for en gruppe af borgere, der ikke selv er individuelt berørt — sammenslutning, der ikke har en egen interesse i at forfølge sagen — afvisning (art. 108 TEUF og 263, stk. 4, TEUF) (jf. præmis 24-26)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — vurdering af, om et tegn er beskrivende — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 15)
Rettens kendelse (Niende Afdeling) af 23. november 2015 – Slovenien mod Kommissionen

(Sag T-118/15)

»Annullationssøgsmål — EUGFL — Garantisektionen — EGFL og ELFUL — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — for sent anlagt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — frister — præceptiv karakter — begyndelsestidspunkt — meddelelse — Kommissionens afgørelse om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, EGFL og ELFUL — efterfølgende offentliggørelse af afgørelsen i EU-Tidende — ingen betydning (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje punktum, TEUF) (jf. præmis 19, 21-24, 28, 31 og 33)

2. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — meddelelse — begreb (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje punktum, TEUF) (jf. præmis 20)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2014/950/EU af 19. december 2014 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 369, s. 71), for så vidt som den ikke omfatter visse udgifter afholdte af Republikken Slovenien.

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om de af Den Italienske Republik, Den Franske Republik og Republikken Ungarn fremsatte interventionsbegæringer.

3) Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
2.

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — individuelt berørt — kommissionsafgørelse, hvorved det fastslås, at en støtte er uforenelig med det indre marked — sag anlagt af en sammenslutning, der varetager de kollektive interesser for en gruppe af borgere, der ikke selv er individuelt berørt — sammenslutning, der ikke har en egen interesse i at forfølge sagen — afvisning (art. 108 TEUF og 263, stk. 4, TEUF) (jf. præmis 24-26)
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. april 2016 –

Portugal mod Kommissionen

(Sag T-551/15)

»Annullationssøgsmål — EGFL og ELFUL — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — for sent anlagt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — frister — præceptiv karakter — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — kommissionens afgørelse om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, EGFL og ELFUL — efterfølgende offentliggørelse af afgørelsen i EU-Tidende — ingen virkning (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 20-23, 25-28, 31-33, 36-38 og 40)

2. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — begreb (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 24)

3. Institutionernes retsakter — almindelig forpligtelse til at oplyse adressaterne for en retsakt om retsmidler og frister — foreligger ikke (art. 263, stk. 4 og 6, TEUF og art. 275, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 39)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 182, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 20. april 2016 – Dima mod EUIPO (Formen på en æske bestående af to åbne kuber)

(Sag T-326/15)

»EU-varemærker — ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke — formen på en æske bestående af to åbne kuber — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet«

1. EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — begreb [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 14)

2. EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — tredimensionale varemærker, der består af varens form — fornødent særpræg — bedømmelseskriterier — en pågældende form er en »variant« af en af de sædvanlige former for den omhandlede varetype — forhold, der ikke er tilstrækkeligt til at fastslå varemærkets fornødne særpræg [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 15-18)

3. EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — tredimensionalt tegn, der udgøres af formen på en æske [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 19, 22 og 23)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. april 2015 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 2567/2014-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionalt tegn, der udgøres af formen på en æske bestående af to åbne kuber, som EU-varemærke.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 19. april 2016 –

Portugal mod Kommissionen

(Sag T-556/15)

»Annullationssøgsmål — EGFL og ELFUL — søgsmålsfrist — begyndelsestidspunkt — for sent anlagt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — frister — præceptiv karakter — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — Kommissionens afgørelse om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, EGFL og ELFUL — efterfølgende offentliggørelse af afgørelsen i EU-Tidende — ingen virkning (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 20-23, 25-28, 31-33, 36-38 og 40)

2. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — anmeldelse — begreb (art. 263, stk. 6, TEUF og art. 297, stk. 2, tredje afsnit, TEUF) (jf. præmis 24)

3. Institutionernes retsakter — almindelig forpligtelse til at oplyse adressaterne for en retsakt om retsmidler og frister — foreligger ikke (art. 263, stk. 4 og 6, TEUF og art. 275, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 39)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 182, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
4.

Grundlæggende rettigheder — ret til en effektiv domstolsbeskyttelse — prøvelse af lovligheden af Unionens retsakter — betingelser — beskyttelse af denne ret fra Unionens retsinstanser eller de nationale domstole, afhængig af den anfægtede retsakts retlige karakter — mulighed for at anvende et annullationssøgsmål eller en præjudiciel forelæggelse vedrørende gyldighedsspørgsmål (art. 19, stk. 1, TEU; art. 263, TEUF, 267 TEUF og 277 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47 og art. 51, stk. 1) (jf. præmis 53-59)
2.

EU-varemærker — definition og erhvervelse af et EU-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — et ansøgt varemærke sammensat af et eller flere efternavne — bedømmelse af risikoen for forveksling i henhold til de samme kriterier som dem, der finder anvendelse på andre kategorier af varemærker [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 20)