Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 4. juli 2013 – Menidzherski Biznes Reshenia

(Sag C-572/11)

»Direktiv 2006/112/EF — moms — ret til fradrag — afslag — afgift, der er anført på en faktura — faktisk gennemførelse af en afgiftspligtig transaktion — foreligger ikke — bevis — principperne om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning«

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — fradrag for indgående afgift — overholdelse af princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning — nægtelse begrundet i den manglende faktiske gennemførelse af transaktionen — lovlig — betingelse — bevis — efterprøvelse tilkommer den nationale ret [Rådets direktiv 2006/112, art. 168, litra a), og art. 203] (jf. præmis 32 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Administrativen sad Veliko Tarnovo – fortolkning af artikel 203, sammenholdt med artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) – fradrag for indgående moms – nægtelse af adgang til momsfradrag for modtageren af leverede tjenesteydelser som følge af manglende bevis for faktisk levering i fakturaerne – kontrol af samme fakturaer inden for rammerne af en skattekontrol hos leverandøren, der ikke gav anledning til momsberigtigelse – princippet om afgiftsneutralitet.

Konklusion

Artikel 168, litra a), og artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt principperne om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at adressaten for en faktura bliver nægtet retten til at fradrage den merværdiafgift, som er anført på fakturaen, såfremt de transaktioner, som fakturaen vedrører, ikke faktisk har fundet sted, og dette selv om risikoen for afgiftsprovenuet er fjernet med den begrundelse, at udstederen af den pågældende faktura har betalt den merværdiafgift, der er anført på fakturaen. Det tilkommer den forelæggende ret i overensstemmelse med de nationale regler om bevisførelse at foretage en samlet vurdering af alle forhold og faktiske omstændigheder i den tvist, som er forelagt denne, med henblik på at fastlægge, om dette er tilfældet med hensyn til de transaktioner, som de i hovedsagen omhandlede fakturaer vedrører.

Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 4. juli 2013 – Menidzherski Biznes Reshenia

(Sag C-572/11)

»Direktiv 2006/112/EF — moms — ret til fradrag — afslag — afgift, der er anført på en faktura — faktisk gennemførelse af en afgiftspligtig transaktion — foreligger ikke — bevis — principperne om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning«

Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — fradrag for indgående afgift — overholdelse af princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning — nægtelse begrundet i den manglende faktiske gennemførelse af transaktionen — lovlig — betingelse — bevis — efterprøvelse tilkommer den nationale ret [Rådets direktiv 2006/112, art. 168, litra a), og art. 203] (jf. præmis 32 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Administrativen sad Veliko Tarnovo – fortolkning af artikel 203, sammenholdt med artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) – fradrag for indgående moms – nægtelse af adgang til momsfradrag for modtageren af leverede tjenesteydelser som følge af manglende bevis for faktisk levering i fakturaerne – kontrol af samme fakturaer inden for rammerne af en skattekontrol hos leverandøren, der ikke gav anledning til momsberigtigelse – princippet om afgiftsneutralitet.

Konklusion

Artikel 168, litra a), og artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt principperne om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at adressaten for en faktura bliver nægtet retten til at fradrage den merværdiafgift, som er anført på fakturaen, såfremt de transaktioner, som fakturaen vedrører, ikke faktisk har fundet sted, og dette selv om risikoen for afgiftsprovenuet er fjernet med den begrundelse, at udstederen af den pågældende faktura har betalt den merværdiafgift, der er anført på fakturaen. Det tilkommer den forelæggende ret i overensstemmelse med de nationale regler om bevisførelse at foretage en samlet vurdering af alle forhold og faktiske omstændigheder i den tvist, som er forelagt denne, med henblik på at fastlægge, om dette er tilfældet med hensyn til de transaktioner, som de i hovedsagen omhandlede fakturaer vedrører.