Det er nemlig den afgørelse, som vedtages, når overførslen af den kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som den berørte har optjent inden sin indtræden i tjenesten, har fundet sted, som udgør en akt, der indeholder et klagepunkt, og som kan være genstand for et annullationssøgsmål i overensstemmelse med vedtægtens artikel 91, stk. 1.

I overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten sker den faktiske fastsættelse af antallet af pensionsgivende tjenesteår, der indrømmes den tjenestemand, som har anmodet om overførslen til Unionens pensionsordning af de pensionsrettigheder, der er optjent tidligere i en anden ordning, nødvendigvis efter den konkrete gennemførelse af overførslen »på grundlag af den overførte kapital«. Det vil herefter ikke kunne antages, at et forslag om fastsættelse af de pensionsgivende tjenesteår, som efter selve dets karakter fremsendes inden denne overførsel, kan foretage en sådan fastsættelse.

Denne bestemmelse kræver heller ikke, at en eventuel uoverensstemmelse mellem den berørte og hans institution vedrørende fortolkningen og anvendelsen af de relevante bestemmelser afgøres af Unionens retsinstanser, allerede inden den berørte træffer afgørelse om, hvorvidt han ønsker at overføre de pensionsrettigheder, som han har optjent i en anden ordning, til Unionens pensionsordning.

Artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten kræver ikke, at den pågældende sikres mulighed for, inden han træffer afgørelse om, hvorvidt han vil udøve sin ret til at overføre de pensionsrettigheder, som han har optjent i en anden ordning, til Unionens pensionsordning, endeligt at kende det antal pensionsgivende tjenesteår, som han vil få tildelt efter en sådan overførsel.

Det fastsættes imidlertid netop i vedtægtens artikel 91, stk. 1, at et annullationssøgsmål kun kan vedrøre en akt, der indeholder et klagepunkt. Hvis den akt, der er omfattet af søgsmålet, ikke indeholder et klagepunkt imod sagsøgeren, skal søgsmålet afvises. Sagsøgerens eventuelle interesse i en realitetsafgørelse af det spørgsmål, der rejses ved søgsmålet, er irrelevant.

Artikel 270 TEUF giver ikke Unionens retsinstanser kompetence til at afgive vejledende udtalelser, men udelukkende kompetence til at afgøre alle tvister mellem Unionen og dens tjenestemænd med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten.

Den retlige binding mellem tjenestemændene og administrationen er af vedtægtsmæssig og ikke kontraktmæssig art. Det kan af denne retspraksis udledes, at de retlige forhold, som direkte reguleres af bestemmelserne i vedtægten, som i det foreliggende tilfælde bestemmelserne vedrørende Unionens pensionsordning, ikke er af kontraktmæssig art. Følgelig er begreber, som henhører under medlemsstaternes privatret, der finder anvendelse på kontrakter, som begrebet et »tilbud«, irrelevante med henblik på anvendelsen af artikel 11 i bilag VIII til vedtægten.

Ændringslove til en lovbestemmelse finder, i mangel af modstående bestemmelse, anvendelse på fremtidige virkninger af situationer, som er opstået, mens den tidligere lov var gældende. Der gælder kun noget andet for situationer, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende, som skaber velerhvervede rettigheder. En rettighed er velerhvervet, når dens retsstiftende forhold er opstået før lovændringen. Dette er imidlertid ikke tilfældet med en rettighed, hvis retsstiftende forhold ikke blev realiseret, mens den lov, som blev ændret, var gældende.

Anvendelsen af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten for så vidt angår en overførsel af de pensionsrettigheder, der er optjent i en anden pensionsordning, som der blev anmodet om inden vedtagelsen af de nævnte bestemmelser, men som fandt sted efter disse bestemmelsers ikrafttræden, er ikke i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

I denne forbindelse gælder, at den berørte først erhverver en ret til at få en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, når den kapital, der repræsenterer de rettigheder, som han har erhvervet i en anden ordning, er blevet overført til Unionens pensionsordning. For så vidt som hverken et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som fremsendes til en tjenestemand eller en ansat af dennes institution efter en anmodning om overførsel til Unionens pensionsordning af de pensionsrettigheder, som han havde optjent i en anden ordning, eller, så meget desto mere, den blotte indgivelse af en sådan anmodning ikke har bindende retsvirkninger, så længe den anmodede overførsel endnu ikke har fundet sted, er der følgelig i et sådant tilfælde tale om en »situation, der vil opstå« eller allerhøjst om en »situation, der er opstået uden imidlertid at være fuldstændigt konstitueret«. Under alle omstændigheder kan der ikke være tale om en situation, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende.

Selv om der foreligger præcise forsikringer, som kan give anledning til en berettiget forventning hos adressaterne, kan borgerne desuden ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på at anfægte anvendelsen af en ny lovbestemmelse, navnlig ikke på et område, hvor lovgiver råder over et vidt skøn.

(jf. præmis 152-154 og 170)

Domstolen: dom af 22. december 2008, Centeno Mediavilla m.fl. mod Kommissionen,EU:C:2008:767, præmis 61-63 og 91 og den deri nævnte retspraksis