ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport, navnlig artikel 1 og artikel 5, stk. 3 og 7, skal fortolkes således, at den nationale myndighed, som er kompetent til at udbetale eksportrestitutioner, er beføjet til at afgøre, at en dyretransport ikke er blevet udført i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995, selv om embedsdyrlægen i medfør af den nævnte forordnings artikel 2, stk. 3, har attesteret, at transporten var i overensstemmelse med direktivets bestemmelser. Som grundlag for denne konklusion skal den kompetente myndighed basere sig på objektive oplysninger vedrørende dyrenes velfærd, der rejser tvivl om pålideligheden af de dokumenter, som er fremlagt af eksportøren, idet denne i givet fald har bevisbyrden for, at de oplysninger, som den kompetente myndighed påberåber sig til støtte for, at direktiv 91/628, som ændret ved direktiv 95/29, ikke er blevet overholdt, er irrelevante.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/3

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. januar 2009 — Consiglio Nazionale degli Ingegneri mod Ministero della Giustizia og Marco Cavallera (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-311/06) (1)

(Anerkendelse af eksamensbeviser - direktiv 89/48/EØF - godkendelse af eksamensbeviser - ingeniør)

(2009/C 69/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

Sagsøgte: Ministero della Giustizia og Marco Cavallera

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19, s. 16) — spørgsmål om anvendelse på en italiensk statsborger optaget i det spanske ingeniørregister efter anerkendelse af den pågældendes afgangsbevis fra ingeniøruddannelsen, idet ingeniøren dog aldrig har udøvet sit fag i Spanien; under sagen ansøges der om optagelse i det italienske ingeniørregister på grundlag af det kvalifikationsbevis, som giver adgang til erhvervsudøvelse, og som er udstedt i Spanien

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed kan ikke påberåbes med henblik på at få adgang til et lovreguleret erhverv i en værtsmedlemsstat, såfremt vedkommende er indehaver af et bevis udstedt af en anden medlemsstats myndighed, som ikke attesterer en uddannelse henhørende under denne medlemsstats uddannelsessystem og ikke er baseret på en eksamen eller erhvervserfaring opnået i nævnte medlemsstat.

(1) EUT C 249 af 14.10.2006.
1)

Et system til behandling af personoplysninger om unionsborgere, der ikke er statsborgere i den pågældende medlemsstat, som det, der er iværksat ved Gesetz über das Ausländerzentralregister (lov om det centrale udlændingeregister) af 2. september 1994, som ændret ved lov af 21. juni 2005, og som er til brug for nationale myndigheder med ansvar for forvaltningen af lovgivningen om opholdsret, opfylder kun nødvendighedskravet fastsat i artikel 7, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, fortolket i lyset af forbuddet mod i nationalitet begrundet forskelsbehandling, hvis — systemet udelukkende indeholder oplysninger, som er nødvendige for de nævnte myndigheders forvaltning af denne lovgivning, og — centraliseringen muliggør en mere effektiv forvaltning af denne lovgivning for så vidt angår opholdsret for unionsborgere, der ikke er statsborgere i denne medlemsstat. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve disse omstændigheder i hovedsagen. Under alle omstændigheder kan opbevaring og behandling af navngivne personoplysninger inden for rammerne af et register, såsom et centralt udlændingeregister til statistisk brug, ikke anses for nødvendig i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, litra e), i direktiv 95/46.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. december 2008 — Les Éditions Albert René Sàrl mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Orange A/S

(Sag C-16/06 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8 og 63 - ordmærket MOBILIX - indsigelse rejst af indehaveren af EF-ordmærket og det nationale ordmærke OBELIX - delvis forkastelse af indsigelsen - reformatio in pejus - »opvejningsteorien« - ændring af sagens genstand - dokumenter vedlagt som bilag for Retten som nyt bevis)

(2009/C 44/03)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Les Éditions Albert René Sàrl (ved Rechtsanwalt J. Pagenberg)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget), Orange A/S (ved advokat J. Balling)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 27. oktober 2005 i sag T-336/03, Éditions Albert René mod KHIM og Orange (MOBILIX), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt af indehaveren af EF-ordmærket og det nationale ordmærke »OBELIX« for visse varer og tjenesteydelser bl.a. i klasse 9, 16, 28, 35, 41 og 42 med påstand om annullation af afgørelse R 559/2002-4, truffet den 14. juli 2003 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, vedrørende delvist afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse om afslag på indsigelsen mod ansøgningen om registrering af ordmærket »MOBILIX« for visse varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 37, 38 og 42

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Les Éditions Albert Rene Sàrl betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 143 af 17.6.2006.
3)

Når der foreligger nationale retsforskrifter vedrørende retten til at appellere en afgørelse om præjudiciel forelæggelse, som er kendetegnet ved, at hovedsagen i sin helhed fortsat verserer for den forelæggende ret, idet det kun er forelæggelsesafgørelsen, der er genstand for en begrænset appel, skal artikel 234, stk. 2, EF fortolkes således, at den beføjelse for enhver national ret til at træffe afgørelse om en præjudiciel forelæggelse for Domstolen, som følger af denne traktatbestemmelse, ikke kan anfægtes gennem anvendelsen af sådanne retsforskrifter, som tillader appelretten at ændre afgørelsen om præjudiciel forelæggelse for Domstolen, ophæve denne forelæggelse og pålægge den ret, som har afsagt forelæggelsesafgørelsen, at genoptage retsforhandlingerne i den nationale sag, som var blevet udsat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. december 2008 — British Aggregates Association mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-487/06 P) (1)

(Appel - statsstøtte - miljøafgift på granulater i Det Forenede Kongerige)

(2009/C 44/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: British Aggregates Association (ved solicitor C. Pouncey og advocaat L. Van den Hende)

De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Flett, B. Martenczuk og T. Scharf, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved T. Harris, M. Hall og G. Facenna, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) den 13. september 2006 i sag T-210/02, British Aggregates Association mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2002) 1478 endelig udg. af 24. april 2002 om ikke at rejse indsigelser mod miljøafgiftsordningen for granulater i Det Forenede Kongerige (statsstøttesag N 863/01 — Det Forenede Kongerige/Miljøafgift på granulater)

Konklusion

1) Dommen af 13. september 2006 afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sagen British Aggregates Association mod Kommissionen (sag T-210/02) ophæves.

2) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 42 af 24.2.2007.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 29 i Rådets andet direktiv 77/91/EØF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel [48], stk. 2, i traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, idet det: — ikke blot giver aktionærer, men også indehavere af konvertible obligationer, en fortegningsret til aktier i tilfælde af forhøjelse af den tegnede kapital, der sker ved indskud i kontanter, og — ikke blot giver aktionærer, men også indehavere af konvertible obligationer, der hidrører fra tidligere emissioner, en fortegningsret til konvertible obligationer, og — ikke foreskriver, at generalforsamlingen kan træffe beslutning om, at fortegningsretten til konvertible obligationer ophæves.
1)

Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, idet det ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at projekter, der kan få væsentlig indvirkning på miljøet, og som henhører under de i bilag II, punkt 1, litra a)-c) og litra f), til dette direktiv omhandlede projektkategorier, undergives en forudgående godkendelsesprocedure og en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse i overensstemmelse med dette direktivs artikel 5-10.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 313/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. oktober 2008 — The Queen, på vegne af: Synthon BV mod Licensing Authority of the Department of Health (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-452/06) (1)

(Fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler - markedsføringstilladelse - lægemidler, der i det væsentlige svarer til hinanden - forkortet procedure - procedure for gensidig anerkendelse - grunde til nægtelse heraf - en medlemsstats ansvar - kvalificeret tilsidesættelse af fællesskabsretten)

(2008/C 313/05)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Synthon BV

Sagsøgt: Licensing Authority of the Department of Health

Prosecdeltager: SmithKline Beecham plc

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — fortolkning af artikel 8, artikel 10, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67) — forkortet ansøgningsprocedure for at opnå markedsføringstilladelse — farmaceutisk specialitet, der »i det væsentlige svarer til« et godkendt produkt — afslag på at imødekomme en ansøgning om anerkendelse af en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel, som er udstedt af en anden medlemsstat — pligt til at anerkende den af referencemedlemsstaten udstedte tilladelse, medmindre den i direktivet fastsatte procedure for undersøgelse af, om der eventuelt foreligger en risiko for den offentlige sundhed, bringes i anvendelse

Konklusion

1) Artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler er til hinder for, at en medlemsstat, der modtager en ansøgning om gensidig anerkendelse af en markedsføringstilladelse for et humanmedicinsk lægemiddel, som en anden medlemsstat har udstedt efter den forkortede procedure i henhold til samme direktivs artikel 10, stk. 1, litra a), nr. iii), afviser denne ansøgning med den begrundelse, at det nævnte lægemiddel ikke i det væsentlige svarer til referencelægemidlet.

2) Det forhold, at en medlemsstat ikke i henhold til artikel 28 i direktiv 2001/83 anerkender en markedsføringstilladelse for et humanmedicinsk lægemiddel, der er udstedt af en anden medlemsstat i henhold til den forkortede procedure i direktivets artikel 10, stk. 1, litra a), nr. iii), med den begrundelse, at det omhandlede produkt enten ikke i det væsentlige svarer til referenceproduktet, eller at det er omfattet af en gruppe lægemidler, som den omhandlede medlemsstat i henhold til almindelig praksis ikke anser for i det væsentlige at svare til referencelægemidlet, udgør en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af fællesskabsretten, for hvilken en medlemsstat kan ifalde ansvar.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 313/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. oktober 2008 — R.H.H. Renneberg mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden, Nederlandene)

(Sag C-527/06) (1)

(Arbejdskraftens frie bevægelighed - artikel 39 EF - skattelovgivning - indkomstskat - opgørelse af beskatningsgrundlaget - statsborger i en medlemsstat, der oppebærer hele eller næsten hele sin skattepligtige indkomst i denne medlemsstat - bopæl i en anden medlemsstat)

(2008/C 313/06)

Processprog: nederkandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: R.H.H. Renneberg

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 39 og 56 EF — fastsættelse af beskatningsgrundlaget for indkomstskat — statsborger i en medlemsstat, som erhverver hele sin indkomst i denne, men er bosiddende i en anden medlemsstat — nationale bestemmelser, der ikke tillader fradrag af negativ indkomst af et hus beliggende i en anden medlemsstat

Konklusion

Artikel 39 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den, der er tvist om i hovedsagen, hvorefter en fællesskabsborger, der ikke er hjemmehørende i den medlemsstat, i hvilken han oppebærer indtægter, der udgør hele eller næsten hele hans skattepligtige indkomst, ikke ved opgørelsen af beskatningsgrundlaget for disse indtægter i denne medlemsstat kan gøre negative indtægter vedrørende en af ham ejet beboelsesejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, gældende, hvorimod en person, der er hjemmehørende i den førstnævnte medlemsstat, kan gøre sådanne negative indtægter gældende ved opgørelsen af beskatningsgrundlaget for sine indtægter.

(1) EUT C 56 af 10.3.2007.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. september 2010 — Winner Wetten GmbH mod Bürgermeisterin der Stadt Bergheim (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Köln (Tyskland))

(Sag C-409/06) (1)

(Artikel 43 EF og 49 EF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - foranstaltning af sportsvæddemål, som er underlagt et offentligt monopol på delstatsniveau - afgørelse fra Bundesverfassungsgericht, som fastslår, at lovgivningen vedrørende et sådant monopol er i strid med den tyske grundlov, men som opretholder denne lovgivning i en overgangsperiode med det formål, at den kan bringes i overensstemmelse med grundloven - princippet om EU-rettens forrang - lovligheden af en overgangsperiode af denne art og de eventuelle betingelser for en sådan, når den omhandlede nationale lovgivning også tilsidesætter artikel 43 EF og 49 EF)

(2010/C 288/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Winner Wetten GmbH

Sagsøgt: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Köln — fortolkning af artikel 43 EF og 49 EF — national lovgivning, hvorefter udøvelse af virksomhed med indsamling, modtagelse, registrering og formidling af væddemål kræver indhentelse af en autorisation, erklæret forfatningsstridig af Bundesverfassungsgericht — fællesskabsrettens direkte virkning og forrang — tidsmæssig begrænsning af dommens virkninger

Konklusion

På grund af de direkte anvendelige EU-bestemmelsers forrang må en national lovgivning, som vedrører et offentligt monopol på sportsvæddemål, og som ifølge en national rets konstateringer omfatter restriktioner, som er uforenelige med etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, fordi de ikke bidrager til at begrænse væddemålsvirksomhed på en sammenhængende og systematisk måde, ikke fortsat anvendes i en overgangsperiode.

(1) EUT C 326 af 30.12.2006.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, for perioden fra den 1. januar 1998 til den 30. maj 2000 og samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter for perioden fra den 31. maj 2000 til den 31. december 2002, idet den har afvist at fastlægge egne indtægter for perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med indførsel af materiel og varer, der er bestemt specielt til militært brug, og stille disse indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, og idet den har afvist at betale morarenter af de nævnte egne indtægter.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, og de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har toldfritaget indførsel af militært materiel i perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002, og idet den har afvist at beregne, fastslå og stille de som følge af denne fritagelse unddragne egne indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber samt de skyldige morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været stillet til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber inden for fristerne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2009 — Moser Baer India Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

(Sag C-535/06 P) (1)

(Appel - dumping - import af compactdiske til indspilning med oprindelse i Indien - forordning (EF) nr. 960/2003 - beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb - konstatering af skade - artikel 8, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2026/97)

2009/C 256/02

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Moser Baer India Ltd (ved dikigoros K. Adamantopoulos og solicitor R. MacLean)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt G. Berrisch), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og T. Scharf, som befuldmægtigede) og Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 4. oktober 2006 i sag T-300/03, Moser Baer India Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved Rådet blev frifundet for en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 960/2003 af 2. juni 2003 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af compactdiske til indspilning med oprindelse i Indien (EUT L 138, s. 1), for så vidt som den angår appellanten

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Moser Baer India Ltd betaler sagens omkostninger.

3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 69 af 24.3.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 256/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. september 2009 — Europa-Parlamentet mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-166/07) (1)

(Annullationssøgsmål - Rådets forordning (EF) nr. 1968/2006 - finansielle bidrag fra Fællesskabet til Den Internationale Fond for Irland - valg af hjemmel)

2009/C 256/03

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Parlamentet (ved I. Klavina, L. Visaggio og A. Troupiotis, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro og M. Moore, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn og A. Steiblytė, som befuldmægtigede), Irland (ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Behzadi-Spencer, som befuldmægtiget, bistået af barrister D.W. Anderson, QC)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1968/2006 af 21. december 2006 om finansielle bidrag fra Fællesskabet til Den Internationale Fond for Irland (2007-2010) (EUT L 409, s. 81 og — berigtigelse — EUT 2007 L 36, s. 31) — valg af hjemmel — artikel 308 EF (udtalelse fra Parlamentet/enstemmighed i Rådet) — styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed — særlige foranstaltninger, som er nødvendige for at supplere foranstaltninger vedtaget inden for rammerne af strukturfondene — konsolidering af fredsprocessen i Nordirland — artikel 159 EF (fælles beslutningsprocedure)

Konklusion

1) Rådets forordning (EF) nr. 1968/2006 af 21. december 2006 om finansielle bidrag fra Fællesskabet til Den Internationale Fond for Irland (2007-2010) annulleres.

2) Virkningerne af forordning (EF) nr. 1968/2006 består indtil ikrafttrædelsen af en ny forordning udstedt med rette hjemmel inden for en rimelig frist.

3) Annullationen af forordning (EF) nr. 1968/2006 berører hverken gyldigheden af foretagne betalinger eller forpligtelser påtaget i medfør af den nævnte forordning.

4) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

5) Irland, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 155 af 7.7.2007.
1)

Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 27. september 2006, Archer Daniels Midland mod Kommissionen (sag T-59/02), ophæves, for så vidt som Retten herved forkastede det anbringende, Archer Daniels Midland Co. fremsatte vedrørende tilsidesættelsen af selskabets ret til forsvar under den administrative procedure, der ledte til Kommissionens beslutning 2002/742/EF af 5. december 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-1/36 604 — Citronsyre), i det omfang Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ikke satte selskabet i stand til at gøre sine rettigheder gældende vedrørende de faktiske omstændigheder, som Kommissionen lagde til grund for kvalificeringen af Archer Daniels Midland Co. som kartelleder.