Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - Kommissionens kontrolbeføjelse med hensyn til udgifternes retmæssighed - rimelig tvivl opstået - bevisbyrde påhvilende medlemsstaten

2. Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter - differentieret behandling af uretmæssighederne på grundlag af graden af mangelfuldheden og af størrelsen af risikoen for fonden - den berørte medlemsstats indsigelser - bevisbyrde

3. Institutionernes retsakter - forordninger - forordning, der foreskriver specifikke kontrolforanstaltninger - medlemsstaterne uden skønsbeføjelse - ikke overholdt - begrundelse - anden kontrolordning mere effektiv - ikke tilladt

4. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - beslutning om afslutning af regnskaber over udgifter finansieret af EUGFL

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF))

5. Landbrug - fælles landbrugspolitik - finansiering gennem EUGFL - beslutning om regnskabsafslutning - beslutning med forbehold - lovlighed - betingelser

[Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2, litra b)]

Sammendrag

1. Selv om det inden for rammerne af proceduren for afslutning af EUGFL-regnskaber påhviler Kommissionen at godtgøre, at der foreligger en tilsidesættelse af reglerne vedrørende de fælles markedsordninger for landbruget, er den dog ikke forpligtet til udtømmende at godtgøre, at medlemsstaternes kontrolforanstaltninger er utilstrækkelige, eller at de tal, som de har meddelt, er urigtige, men til at fremlægge bevis for, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til disse kontrolforanstaltninger eller disse tal. Det tilkommer følgelig medlemsstaten i bekræftende fald at godtgøre, at Kommissionen har begået en fejl med hensyn til de finansielle følger, som skal udledes heraf.

( jf. præmis 34, 42, 64 og 90 )

2. Når Kommissionen som led i sin opgave med at afslutte EUGFL-regnskaber ikke afslår at afholde samtlige de udgifter, der skyldes en ulovlig praksis vedrørende regler for en fælles markedsordning, men i stedet forsøger at etablere regler, der har til formål at indføre en differentieret behandling af tilfælde af uregelmæssigheder, afhængigt af i hvilken grad kontrolforanstaltningerne er mangelfulde og af størrelsen af den risiko, som EUGFL pådrager sig, påhviler det medlemsstaten at godtgøre, at disse kriterier er vilkårlige og urimelige.

( jf. præmis 44 )

3. Hvor der ved en forordning er indført særlige kontrolforanstaltninger, har medlemsstaterne pligt til at anvende disse, uden at det er nødvendigt at tage stilling til rigtigheden af en argumentation om, at et andet kontrolsystem ville være mere effektivt.

( jf. præmis 87 og 138 )

4. Omfanget af begrundelsespligten, der er fastslået i traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF), afhænger af arten af den pågældende retsakt og den sammenhæng, hvori den er vedtaget. I den særlige sammenhæng, hvori beslutninger om afslutning af EUGFL-regnskaber udarbejdes, må en beslutning om at afvise at lade EUGFL afholde en del af de anmeldte udgifter anses for at være tilstrækkeligt begrundet, når den medlemsstat, beslutningen er rettet til, har været snævert inddraget i beslutningens tilblivelse, og når den således kendte grundene til, at Kommissionen ikke fandt, at det omtvistede beløb skulle afholdes af EUGFL.

( jf. præmis 125 og 126 )

5. En beslutning om afslutning af EUGFL-regnskaber, der indeholder et forbehold, er ikke endelig, eftersom Kommissionen i lyset af forligsorganets konklusioner skal behandle den igen. Når proceduren for forligsorganet endnu ikke er afsluttet eller konklusionerne af denne procedure endnu ikke er iværksat, kan Kommissionen opgøre regnskaberne på grundlag af de oplysninger, der er fremkommet i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren, idet den forbeholder sig adgang til at korrigere denne beslutning i forbindelse med en senere regnskabsafslutning.

( jf. præmis 163 og 164 )