KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

15. juli 2015

Oren Wolff

mod

Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS)

»Personalesag — foreløbige forholdsregler — begæring om udsættelse af gennemførelsen — valg til personaleudvalget — uopsættelighed — foreligger ikke — afvejning af de foreliggende interesser«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 278 TEUF og artikel 157 EA samt artikel 279 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Oren Wolff har fremsat begæring om udsættelse af gennemførelsen af afgørelsen af 23. april 2015, hvorved Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) afslog hans indsigelse mod resultatet af valget til EEAS’ personaleudvalg.

Udfald:

Den af Oren Wolff indgivne begæring om foreløbige forholdsregler forkastes. Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Sammendrag

For så vidt angår de repræsentative organer for personalet og de øvrige ansatte og hvad angår muligheden for at anlægge annullationssøgsmål eller deltage i en sådan procedure, har enhver vælger en direkte og aktuel interesse i, at valget foregår på vilkår og på grundlag af et valgsystem, som er i overensstemmelse med de vedtægtsbestemmelser, som den pågældende valgprocedure er underlagt. I denne henseende mister en tjenestemand, når han havde status af vælger i forbindelse med valget til personaleudvalget, og når han påberåber sig denne status til at anmode om en domstolsprøvelse af valgresultatet, ikke sin søgsmålsinteresse alene af den grund, at personaleudvalgets mandat efter dette valg principielt udløber under sagen. (jf. præmis 25 og 30) Henvisning til: Retten i Første Instans: dom af 24. september 1996, Marx Esser og del Amo Martinez mod Parlamentet, T-182/94, EU:T:1996:130, præmis 40 Personaleretten: kendelse af 19. juli 2011, Bömcke mod EIB, F-105/10, EU:F:2011:122, præmis 23 og 24

Artikel 278 TEUF opstiller princippet om, at søgsmål ikke har opsættende virkning, idet der er en formodning for, at de af Unionens institutioner vedtagne retsakter er lovlige. Det er derfor kun undtagelsesvis, at den ret, der behandler sagen om foreløbige forholdsregler, kan udsætte gennemførelsen af en retsakt, som er anfægtet for den ret, der realitetsbehandler sagen. Følgelig bør betingelsen om uopsættelighed og nærmere bestemt om nødvendigheden, som udsættelsen af gennemførelsen bl.a. er underlagt, af, at sagsøgeren med føje kan påberåbe sig risikoen for alvorlig og uoprettelig skade, ikke sammenblandes med kravet om, at en tjenestemand, for at denne med rette kan anlægge søgsmål i henhold til vedtægtens artikel 90 og 91, skal godtgøre at have en personlig interesse i, at den anfægtede retsakt annulleres. I denne forbindelse er den omstændighed, at en tjenestemand har status som vælger i forbindelse med valget til personaleudvalget, og at han som enhver vælger har en interesse i, at hans repræsentanter bliver valgt forskriftsmæssigt, således ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at der består en risiko for alvorlig og uoprettelig skade, der kan retfærdiggøre udsættelse af gennemførelsen af den anfægtede retsakt. Selv om retten til effektive retsmidler er sikret alle personer ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, er denne ret i øvrigt underlagt stiltiende anerkendte begrænsninger, idet den i sagens natur kræver en lovgivning og således ikke kan føre til en fravigelse af bestemmelserne i artikel 278 TEUF, hvoraf det følger, at udsættelse af gennemførelsen af en retsakt ikke kan anordnes, uden at det er godtgjort, at der består en risiko for alvorlig og uoprettelig skade. (jf. præmis 26, 27 og 29) Henvisning til: Personaleretten: kendelse af 27. april 2010, Parlamentet mod U, T-103/10 P(R), EU:T:2010:164, præmis 34

Udsættelsen af gennemførelsen afhænger ikke i sig selv af den fordel, som adressaterne for den anfægtede retsakt vil kunne drage af udsættelsen, men af den alvorlige og uoprettelig skade, som retsakten vil kunne påføre sagsøgerens egne interesser. (jf. præmis 33)