ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – told – fællesskabstoldkontingenter

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I; Kommissionens forordninger nr. 1864/2004 og nr. 1719/2005)

Sammendrag

Det specifikke toldafgiftsbeløb på 222 EUR pr. 100 kg nettovægt, som finder anvendelse i henhold til forordning nr. 1719/2005 om ændring af bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, og som opkræves ved indførsler af svampekonserves af slægten Agaricus henhørende under underposition 2003 10 30 i den kombinerede nomenklatur, der findes i dette bilag, og som foretages uden for det toldkontingent, der blev åbnet ved forordning nr. 1864/2004 om åbning og forvaltning af toldkontingenter for svampekonserves fra tredjelande, som ændret ved forordning nr. 1995/2005, er gyldigt i lyset af proportionalitetsprincippet.

For således at bedømme gyldigheden af dette specifikke toldafgiftsbeløb, som forfølger mål inden for den fælles handelspolitik såvel som inden for den fælles landbrugspolitik, skal det undersøges, om dette beløb udgør en foranstaltning, der er åbenbart uforholdsmæssig med henblik på opnåelsen af de ovennævnte mål. Når henses til, hvor kompleks en opgave det er på forhånd inden for rammerne af forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen (WTO) at fastlægge, på hvilket niveau den specifikke toldafgift gør disse indførsler mindre fordelagtige økonomisk set, kan det ikke hævdes, at de berørte EU-institutioner har overskredet grænserne for deres vide skøn på området ved at fastsætte beløbet for EU’s maksimale toldafgift til 222 EUR pr. 100 kg drænet nettovægt. Dette beløb kan herefter ikke anses for at være åbenbart uforholdsmæssigt. Tilsvarende kan det heller ikke udledes, at det specifikke toldafgiftsbeløb er åbenbart uforholdsmæssigt med henblik på de forfulgte formål på grundlag af den omstændighed, at dette beløb angiveligt bevirker, at indførsler uden for toldkontingent fratages enhver udsigt til at kunne blive økonomisk rentable, idet det følger af mestbegunstigelsesprincippet i artikel 1 i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, at det ikke er tilladt at fastsætte den specifikke toldafgift på et forskelligt niveau hver gang i forhold til hvert enkelt medlem af WTO. Argumentet om, at niveauet for den specifikke toldafgift forhindrer salg i EU af svampe hidrørende fra et specifikt tredjeland, henset til deres produktionsomkostninger, viser ikke, at EU-lovgiver har overskredet sin vide skønsbeføjelse ved at fastsætte beløbet for den specifikke toldafgift til 222 EUR pr. 100 kg drænet nettovægt, der finder anvendelse på indførsler uden for toldkontingent fra samtlige WTO-stater.

(jf. præmis 27 og 31-35 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler – direktiv 79/112, 2000/13 og 2000/36 – kakao- og chokoladevarer

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13, art. 2, stk. 1, litra a); direktiv 2000/36, art. 3, stk. 1 og 5; Rådets direktiv 79/112]

Sammendrag

En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 2000/36 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/13 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler og artikel 3, stk. 5, i direktiv 2000/36, såfremt der i dens lovgivning er indført en mulighed for at supplere mærkningen af chokoladevarer, der ikke indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, med adjektivet »ren«.

Med direktiv 2000/36 er der nemlig gennemført en fuldstændig harmonisering af varebetegnelserne for chokoladevarer, selv om fællesskabslovgiver har foreskrevet, at tilsætningen af vegetabilske erstatningsfedtstoffer ikke indebærer, at der skal anvendes andre varebetegnelser for disse varer, men at etiketten skal være forsynet med supplerende oplysninger. Den omstændighed, at kakao- og chokoladevarer, som opfylder kravene vedrørende mindsteindhold i dette direktiv, tilsættes andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, ændrer ikke disse produkters karakter så væsentligt, at de forvandles til andre produkter. Med henblik på at sikre forbrugerne korrekte oplysninger er det tilstrækkeligt, at produktet forsynes med en etiket, som neutralt og objektivt oplyser forbrugerne om, at produktet indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør.

(jf. præmis 29, 32, 39, 41, 45 og 49 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – dommes begrundelse – rækkevidde (statutten for Domstolen, art. 36) (jf. præmis 76-78)

2. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (jf. præmis 88-91)

3. Appel – anbringender – præmisser i en dom, der indeholder en tilsidesættelse af unionsretten (jf. præmis 105)

4. Appel – anbringender – anbringende om, at der ikke foreligger en mekanisme med tvungen intervention (jf. præmis 121-125)

5. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – afvisning (jf. præmis 130-134)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 10. juni 2009 i de forenede sager T-396/05 og T-397/05, ArchiMEDES mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i de af sagsøgeren anlagte sager med påstand om dels annullation af Kommissionens beslutninger om tilbagesøgning af forskudsbetalinger inden for rammerne af en kontrakt mellem Kommissionen og sagsøgeren og om modregning i gensidige fordringer, dels at Kommissionen tilpligtes at betale det resterende beløb i henhold til samme kontrakt – princip om procesunderretning ikke anvendeligt – påstand om at pålægge medkontrahenterne solidarisk ansvar ikke taget til følge – tilsidesættelse af retten til forsvar og til en retfærdig rettergang.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Architecture, microclimat, énergies douces – Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – motorkøretøjer – procedure for EF-typegodkendelse – direktiv 92/61 og 2002/24

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24; Rådets direktiv 92/61)

2. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning

(Art. 34 TEUF og 36 TEUF)

Sammendrag

1. Direktiv 92/61 om standardtypegodkendelse af to‑ og trehjulede motordrevne køretøjer og direktiv 2002/24/EF om standardtypegodkendelse af to‑ og trehjulede motordrevne køretøjer og om ophævelse af direktiv 92/61 skal fortolkes således, at når et køretøj eller en komponent eller en teknisk enhed til dette ikke er omfattet af den standardtypegodkendelsesprocedure, som de indfører, bl.a. med den begrundelse, at de ikke henhører under anvendelsesområdet for disse direktiver, er disses bestemmelser ikke til hinder for, at en medlemsstat inden for rammerne af sin nationale ret for nævnte køretøj, komponent eller separate tekniske enhed indfører en analog ordning for anerkendelse af kontrol, der er foretaget af andre medlemsstater. På EU-rettens nuværende udviklingstrin vil en komponent eller en separat teknisk enhed, der har til formål at ændre de tekniske kendetegn ved en knallert, således at den ikke længere svarer til definitionen heraf i direktiv 92/61 og direktiv 2002/24, især for så vidt angår dens motorkraft, i den forbindelse ikke kunne omfattes af standardtypegodkendelsesordningen på EU-plan.

Under alle omstændigheder skal en sådan ordning respektere EU-retten, navnlig artikel 34 TEUF og 36 TEUF.

(jf. præmis 40 og 48 samt domskonkl.)

2. Et generelt forbud mod salg og benyttelse af udstyr, der gør det muligt at forøge motoreffekten og/eller hastigheden på knallerter, kan hindre den frie bevægelighed for disse varer. En sådan hindring er ulovlig i henhold til artikel 34 TEUF, for så vidt som den ikke kan begrundes i et af de almene hensyn, som er opregnet i artikel 36 TEUF, eller af tvingende hensyn. Hvis et sådant forbud kan begrundes, bl.a. af hensyn til formålet bestående i at varetage trafiksikkerheden, er det derudover nødvendigt, at en sådan foranstaltning er egnet til at sikre det forfulgte formål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå formålet. Da det generelle forbud mod salg og benyttelse af udstyr, der gør det muligt at forøge motoreffekten og/eller hastigheden på knallerter, der kører på offentlige veje, i den forbindelse nødvendigvis har til virkning, at det bl.a. forhindrer brug heraf til sportslige formål uden for offentlig trafik, bør man bl.a. overveje, om der foreligger en mindre restriktiv foranstaltning end et generelt forbud, der lige så effektivt kan sikre færdselssikkerheden, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.

(jf. præmis 44-47)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv – fritagelse af behandling af personer som et led i udøvelse af lægegerning og dertil knyttede erhverv – rækkevidde

[Rådets direktiv 77/388, art. 13, punkt A, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

Artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at isolering af ledbruskceller fra bruskmateriale udtaget fra et menneske og den efterfølgende opformering af disse celler med henblik på deres reimplantation af terapeutiske grunde udgør en »behandling af personer« i denne bestemmelses forstand.

Begrebet »behandling af personer« omhandler nemlig ydelser, som har til formål at diagnosticere, behandle og så vidt muligt helbrede sygdomme eller anomalier. Selv om behandling af personer skal have et terapeutisk formål, følger det ikke nødvendigvis heraf, at en ydelses terapeutiske formål skal forstås særligt snævert. I denne henseende er det uden betydning, at disse tjenesteydelser udføres af laboratoriepersonale, som ikke er faguddannede praktiserende læger, for så vidt som det ikke er nødvendigt, at ethvert aspekt af den terapeutiske behandling skal udføres af lægepersonale. Det er endvidere irrelevant for en tjenesteydelses kategorisering som »behandling af personer«, om de opformerede celler reimplanteres i den patient, fra hvem de oprindeligt blev udtaget, eller i en tredjemand.

(jf. præmis 24, 28, 29 og 32 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår – ligebehandling – direktiv 76/207 – nationale retsforskrifter, der gør det lettere at afskedige arbejdstagere, der har erhvervet ret til pension

[Rådets direktiv 76/207, art. 3, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

Artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, som ændret ved direktiv 2002/73, skal fortolkes således, at nationale retsforskrifter, hvorefter en arbejdsgiver med henblik på at fremme yngre personers beskæftigelse har adgang til at afskedige arbejdstagere, der har erhvervet ret til pension, skønt denne ret for kvinder erhverves fem år tidligere, end det er tilfældet for mænd, udgør direkte forskelsbehandling på grund af køn, der er forbudt ved dette direktiv.

(jf. præmis 46 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter – direktiv 2004/18 – anvendelsesområde

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18)

Sammendrag

Direktiv 2004/18 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at når en ordregivende myndighed indgår en kontrakt med et privat selskab, der er uafhængigt af denne myndighed, om stiftelse af en fælles virksomhed, der antager form af et aktieselskab, hvis formål er at levere tjenesteydelser inden for sundhed og trivsel på arbejdspladsen, skal den ordregivende myndigheds tildeling af kontrakten vedrørende levering af sådanne tjenester til dens egne medarbejdere, som i værdi overstiger den tærskel, der er fastsat i dette direktiv, og som kan udskilles fra kontrakten om oprettelse af dette selskab, ske under overholdelse af det nævnte direktivs bestemmelser, som finder anvendelse på tjenesteydelser omfattet af direktivets bilag II B.

Selv om en ordregivende myndigheds og en privat erhvervsdrivendes oprettelse af en fælles virksomhed således ikke som sådan er omfattet af direktiv 2004/18, kan en kapitaltransaktion dog ikke i realiteten dække over tildeling til en privat partner af kontrakter, der kan betegnes som offentlige kontrakter eller koncessioner. Den omstændighed, at en privat enhed og en ordregiver samarbejder i en offentlig-privat enhed, kan i øvrigt ikke begrunde nogen afvigelse fra reglerne om offentlige kontrakter, når der tildeles en sådan kontrakt til denne private eller offentlig-private enhed. Når nødvendigheden af at indgå en sådan blandet kontrakt således ikke er objektivt godtgjort, og den del af den blandede kontrakt, som består af den ordregivende myndigheds forpligtelse til hos den fælles virksomhed at købe de sundhedstjenester, som de ansatte skal være omfattet af, kan udskilles fra denne kontrakt, finder de relevante bestemmelser i direktiv 2004/18 anvendelse på tildelingen af denne del.

(jf. præmis 33, 34 og 45-47 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte – begreb – offentlige myndigheders salg af land- og skovbrugsarealer – national lovgivning, som foreskriver beregningsmetoder for fastsættelse af værdien af arealerne – lovlig – betingelser

(Art. 87 EF)

Sammendrag

Statsstøttebegrebet kan ikke blot omfatte positive ydelser, men ligeledes indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. Det kan således i princippet ikke udelukkes, at et salg af offentlige jordarealer til en lavere pris end markedsprisen kan udgøre statsstøtte.

Offentlige myndigheders salg af jordarealer eller bygninger til en virksomhed eller en privatperson, som udøver økonomisk virksomhed såsom land- eller skovbrug, kan således indeholde elementer af statsstøtte, navnlig når dette salg ikke sker til markedsværdien, dvs. den pris, som en privat investor, der handler under normale konkurrencevilkår, kunne have fastsat. Det følger heraf, at når national ret indfører regler for beregning af markedsværdien af jordarealer med henblik på offentlige myndigheders salg af disse, skal anvendelsen af nævnte regler, for at de er i overensstemmelse med artikel 87 EF, i alle tilfælde resultere i en pris, som ligger så tæt som muligt på markedsværdien. Idet sidstnævnte er teoretisk, med undtagelse af salg til den højestbydende, må en variationsmargen af den pris, som opnås i forhold til den teoretiske pris, nødvendigvis accepteres.

Det bemærkes imidlertid, at inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik kan ethvert salg af offentlige jordarealer til en pris, som er lavere end markedsprisen, ikke nødvendigvis anses for uforenelig med traktaten. EU-lovgiver har således inden for rammerne af det vide skøn, som den råder over inden for den fælles landbrugspolitik, vedtaget nye særlige bestemmelser om tildeling af støtte på området for landbrugspolitik, herunder navnlig støtte til investeringer i landbrugsbedrifter, først ved forordning nr. 950/97 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet, som tidsmæssigt finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, og derefter ved forordning nr. 1257/99 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget.

Under alle omstændigheder er artikel 87 EF ikke til hinder for en national lovgivning, som foreskriver beregningsmetoder for fastsættelse af værdien af land- og skovbrugsarealer, som er sat til salg af de offentlige myndigheder inden for rammerne af en privatiseringsplan, forudsat at de nævnte metoder indeholder bestemmelser om ajourføring af priserne i tilfælde af kraftige prisstigninger, således at den pris, som reelt betales af køberen, i videst muligt omfang er tilnærmet markedsværdien af disse arealer.

(jf. præmis 30-35, 43 og 54 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte – undersøgelse af klager – Kommissionens forpligtelser – indledende undersøgelsesfase – pligt til at afslutte denne fase ved en beslutning – tilbagekaldelse af en beslutning om henlæggelse af en klage vedrørende en påstand om ulovlig støtte – betingelser

(Art. 88 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 4, stk. 2-4, art. 13, stk. 1, og art. 20, stk. 2)

Sammendrag

Når de interesserede parter eventuelt har fremsat supplerende bemærkninger, eller den rimelige frist er udløbet, bestemmer artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 om anvendelsen af artikel 88 EF, at Kommissionen skal afslutte den indledende undersøgelsesfase ved en beslutning i henhold til forordningens artikel 4, stk. 2, 3 eller 4, nemlig en beslutning om, at der ikke foreligger støtte, om ikke at rejse indsigelser eller om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.

Hvis Kommissionen, efter en beslutning om henlæggelse af en klage vedrørende en påstået statsstøtte, havde ret til at tilbagekalde en sådan retsakt, ville den kunne forblive passiv under den indledende undersøgelsesfase, hvilket er i strid med de forpligtelser, som påhviler den i medfør af artikel 13, stk. 1, og artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 659/1999, og unddrage sig enhver form for domstolskontrol. En anerkendelse af en sådan mulighed ville være i strid med den retssikkerhed, som forordning nr. 659/1999 netop tilsigter at styrke, som det fremgår af dens tredje, syvende og ellevte betragtning.

Henset til hensynet til en ordentlig retspleje og retssikkerheden og princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse må det derfor fastslås, dels at Kommissionen kun kan tilbagekalde en beslutning om henlæggelse af en klage vedrørende en påstand om ulovlig støtte for at afhjælpe en ulovlighed ved nævnte beslutning, dels at Kommissionen efter en sådan tilbagekaldelse ikke kan genoptage proceduren på et tidligere stadium end det nøjagtige tidspunkt, hvor nævnte ulovlighed opstod.

(jf. præmis 63 og 68-70)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – momsovergangsordning for samhandelen mellem medlemsstaterne – fritagelse af levering af goder, der forsendes eller transporteres inden for Fællesskabet

[Rådets direktiv 77/388, art. 28c, punkt A, litra a), første afsnit]

Sammendrag

Når et gode er genstand for to på hinanden følgende leveringer mellem forskellige afgiftspligtige, der handler som sådanne, men der kun er tale om en enkelt transport inden for Fællesskabet, skal der ved afgørelsen af, hvilken transaktion denne transport skal tilskrives, nemlig den første eller den anden levering – idet denne transaktion som følge af denne omstændighed er omfattet af begrebet levering inden for Fællesskabet som omhandlet i artikel 28c, punkt A, litra a), første afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 96/95, sammenholdt med direktivets artikel 8, stk. 1, litra a) og b), artikel 28a, stk. 1, litra a), første afsnit, og artikel 28b, punkt A, stk. 1 – foretages en samlet bedømmelse af alle sagens relevante omstændigheder med henblik på at bestemme, hvilken af de to leveringer der opfylder alle betingelserne for en levering inden for Fællesskabet.

Når den første erhverver, som har fået ret til som ejer at råde over godet i den medlemsstat, hvor den første levering fandt sted, tilkendegiver sin hensigt om at transportere dette gode til en anden medlemsstat og identificerer sig med sit merværdiafgiftsregistreringsnummer, der er udstedt af sidstnævnte medlemsstat, skal transporten inden for Fællesskabet i den henseende tilskrives den første levering på den betingelse, at retten til som ejer at råde over godet blev overført til den anden erhverver i bestemmelsesmedlemsstaten for transporten inden for Fællesskabet, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.

(jf. præmis 44 og 45 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – toldpositioner – gæret drik baseret på friske druer, som under sin fremstilling er tilsat roesukker og majsalkohol – tarifering i pos. 2206 i den kombinerede nomenklatur

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I, pos. 2206; Kommissionens forordning nr. 1719/2005)

Sammendrag

Forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 1719/2005, skal fortolkes således, at en gæret drik baseret på druer, som forhandles i 0,75 l-flasker, med et alkoholindhold på 15,8%-16,1% vol, og som er tilsat roesukker og majsalkohol under sin fremstilling, skal tariferes i pos. 2206 i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til nævnte forordning.

Det er korrekt, at varens bestemmelse kan udgøre et objektivt kriterium ved tariferingen, såfremt varen og dens bestemmelse hænger uløseligt sammen, og denne sammenhæng kan påvises ud fra varens objektive kendetegn og egenskaber. Varens bestemmelse er imidlertid kun et relevant kriterium, hvis tariferingen ikke kan foretages alene på grundlag af varens objektive kendetegn og egenskaber.

(jf. præmis 47 og 48 samt domskonkl.)