Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – stævning – formkrav – underskrift fra en advokat – sagsøgeren repræsenteret ved en juridisk person, der har beføjelse til at udøve hvervet som advokat i en medlemsstat via selskabsdeltagerne – formaliteten

(Domstolens statut, art. 19, stk. 3 og 4)

2. EF-varemærker – klagesag – søgsmål for Fællesskabets retsinstanser – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – hel eller delvis gentagelse af argumenter, der allerede er gjort gældende for Harmoniseringskontoret – lovligt

[Domstolens statut, art. 21; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c); Rådets forordning nr. 40/94, art. 6)]

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg – ordmærket CARGO PARTNER

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. Det følger af artikel 19, stk. 3 og 4, i Domstolens statut, der i medfør af statuttens artikel 53, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på rettergangsmåden ved Retten, at det kun er en advokat, som har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, der er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som lovligt kan varetage processuelle opgaver under sager for Retten på vegne af andre parter end staterne og institutionerne.

En stævning kan i denne henseende antages til realitetsbehandling, når den er indgivet af en ikke-privilegeret part, som er repræsenteret ved en juridisk person, der via selskabsdeltagerne, som har bemyndigelse til at repræsentere selskabet, har beføjelse til at drive advokatvirksomhed i en medlemsstat og til at give møde for alle retsinstanserne i denne medlemsstat.

(jf. præmis 18 og 20)

2. En stævning skal i henhold til artikel 21 i Domstolens statut og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement indeholde en kort fremstilling af søgsmålsgrundene, og denne fremstilling skal være så klar og præcis, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og at Retten kan træffe afgørelse i sagen.

Inden for rammerne af en sag, der på grundlag af artikel 63 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker er anlagt til prøvelse af en afgørelse truffet af et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), kan den omstændighed, at de argumenter, der allerede er gjort gældende for Harmoniseringskontoret, helt eller delvist gentages i stedet for, at der blot henvises til dem, ikke udgøre en tilsidesættelse af statuttens artikel 21 eller af procesreglementets artikel 44. Således kan retsspørgsmål, som Harmoniseringskontoret har behandlet, diskuteres på ny under en sag for Retten, såfremt en sagsøger bestrider Harmoniseringskontorets fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten. Dette er en følge af den domstolskontrol, som Harmoniseringskontorets afgørelser er underlagt i henholdt til artikel 63 i forordning nr. 40/94, hvorefter klager over appelkamrenes afgørelser kan indbringes under påberåbelse af bl.a. overtrædelse af traktaten, af forordningen eller af retsregler vedrørende deres gennemførelse.

(jf. præmis 26 og 29)

3. Ordmærket CARGO PARTNER, der er søgt registreret som EF-varemærke for »Transportvirksomhed; pakning og opbevaring af varer; arrangering af rejser« i klasse 39 i Nice-arrangementet, savner i henhold til opfattelsen hos den engelsktalende kundekreds som helhed fornødent særpræg i forhold til den omhandlede tjenesteydelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, idet ordene »cargo« og »partner« er almindelige ord, der følgelig ikke er egnede til at adskille ansøgerens tjenesteydelser fra andre virksomheders, og idet der ikke er holdepunkter for, at udtrykket »cargo partner« på engelsk har en yderligere betydning i normal sprogbrug ud over at præsentere den partner, der udbyder transportvirksomhed, pakning og opbevaring af varer.

(jf. præmis 50, 54, 56 og 59)