Sag T-289/02

Telepharmacy Solutions, Inc.

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker – ordmærket TELEPHARMACY SOLUTIONS – absolutte registreringshindringer – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 – overholdelse af retten til kontradiktion«

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 8. juli 2004

Sammendrag af dom

1. EF-varemærker – klagesag – søgsmål for Fællesskabets retsinstanser – anmodning, der fremgår af stævningen, og som har til formål at begrænse fortegnelsen over varer og tjenesteydelser, der er indeholdt i varemærkeansøgningen, som er blevet afslået – fortolkning som delvist afkald

(Rettens procesreglement, art. 135, stk. 4; Rådets forordning nr. 40/94, art. 44; Kommissionens forordning nr. 2868/95, art. 1, regel 13)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – overlapning mellem anvendelsesområderne for de hindringer, der er nævnt i litra b), c) og d), i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – fortolkning i lyset af den bagvedliggende almene interesse – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 – formål – friholdelsesbehov

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende er sammensat af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses kendetegn – neologisme, der er sammensat af bestanddele, der er beskrivende for de omhandlede varers og tjenesteydelsers kendetegn – omfattet, såfremt kombinationen ikke har en usædvanlig karakter

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

5. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende er sammensat af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares kendetegn – ordmærket »TELEPHARMACY SOLUTIONS«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

6. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende er sammensat af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses kendetegn – Harmoniseringskontorets vurdering af, hvorvidt et tegn kan registreres – fremlæggelse af beviser – ikke nødvendig

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

7. EF-varemærker – Harmoniseringskontorets afgørelser – retlig fejl med hensyn til spørgsmålet, hvorvidt et tegn kan registreres – ikke muligt for ansøgeren til støtte for sine påstande at påberåbe sig en ulovlighed, der er begået i en tilsvarende sag

1. Såfremt der under et søgsmål, der er indledt til prøvelse af en afgørelse fra et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), der bekræfter afvisningen af en ansøgning om et EF-varemærke, af stævningen fremgår en anmodning om begrænsning af fortegnelsen over varer og tjenesteydelser, der er nævnt i denne ansøgning, kan den ikke betragtes som en begæring om ændring i henhold til artikel 44 i forordning nr. 40/94 og regel 13 i forordning nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 40/94, da den ikke overholder de nærmere bestemte regler, der er fastsat i disse bestemmelser. En sådan anmodning kan derimod fortolkes således, at sagsøgeren kun anmoder om en delvis annullation af den anfægtede afgørelse. En sådan anmodning er ikke som sådan i strid med forbuddet, der fremgår af artikel 135, stk. 4, i Rettens procesreglement, mod, at der for Retten foretages nogen ændring af sagsgenstanden, som den har foreligget for appelkammeret.

(jf. præmis 13 og 14)

2. Selv om det fremgår af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, at alle registreringshindringerne, der er nævnt i denne bestemmelse, er uafhængige af de andre og kræver en separat efterprøvelse, er der en åbenbar overlapning mellem de respektive anvendelsesområder for hindringerne i den nævnte bestemmelses litra b), c) og d). Navnlig mangler et ordmærke, som er beskrivende for egenskaberne ved varer eller tjenesteydelser i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, af denne grund nødvendigvis det fornødne særpræg i forhold til de samme varer eller tjenesteydelser i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).

(jf. præmis 23 og 24)

3. De forskellige registreringshindringer i artikel 7 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker skal fortolkes i lyset af den almene interesse, der ligger bag hver af dem. Ved at udelukke de tegn eller angivelser fra registrering som EF-varemærke, som artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 omhandler, forfølger bestemmelsen det mål af almen interesse, at de tegn og angivelser, der beskriver egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke der ansøges om registrering, frit skal kunne bruges af alle. Denne bestemmelse er derfor til hinder for, at sådanne tegn og angivelser forbeholdes en enkelt virksomhed på grund af deres registrering som varemærke.

(jf. præmis 41 og 42)

4. Artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker skal fortolkes således, at et varemærke, som består af en neologisme, der er sammensat af ordbestanddele, som hver for sig er beskrivende for egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, som varemærket søges registreret for, selv er beskrivende for disse egenskaber, undtagen hvis der er en synlig forskel mellem neologismen og den blotte sum af de bestanddele, den er sammensat af, hvilket forudsætter, at neologismen – på grund af kombinationens usædvanlige karakter i forhold til de nævnte varer eller tjenesteydelser – skaber et indtryk, der ligger tilstrækkelig fjernt fra det indtryk, som er fremkaldt ved den blotte forening af de angivelser, der meddeles ved de bestanddele, den er sammensat af, således at den er mere end summen af de nævnte bestanddele.

(jf. præmis 49)

5. Ordmærket TELEPHARMACY SOLUTIONS, der er ansøgt registreret som EF-varemærke for et »fjernstyret elektronisk distributionssystem til emballerede lægemidler, der omfatter et skab, hvori de emballerede lægemidler opbevares og distribueres fra, en computer, der er forbundet med distributionsenheden, og et kommunikationsnetværk, der forbinder computeren med en fjerncomputer«, som henhører under klasse 9 i Nice-arrangementet, kan tjene til – i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker – at betegne en grundlæggende egenskab ved de varer, der er omfattet af varemærkeansøgningen. Det nævnte tegn i sin helhed angiver nemlig udelukkende over for den relevante kundekreds, der består af engelsktalende personer fra medicinske fagkredse, at ansøgeren ved at levere de varer, der er omfattet af varemærkeansøgningen, tilbyder udstyr til fjerndistribution af lægemidler.

(jf. præmis 52 og 53)

6. Ved afslag på registrering af et tegn som EF-varemærke i medfør af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 skal spørgsmålet, om et tegn kan registreres, udelukkende bedømmes på grundlag af de relevante fællesskabsbestemmelser som fortolket af Fællesskabets retsinstanser. Det er således tilstrækkeligt, at Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) anvender kriteriet om, hvorvidt varemærket er beskrivende, således som dette er fortolket i retspraksis, til at træffe sin afgørelse, uden at det skal retfærdiggøre sin afgørelse ved fremlæggelse af beviser.

(jf. præmis 54)

7. Såfremt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) har begået en retlig fejl ved i en tidligere afgørelse, der er truffet inden for rammerne af en given sag, at anerkende, at et tegn kan registreres som EF-varemærke, kan denne afgørelse ikke med held påberåbes til støtte for en påstand om annullation af en senere afgørelse, der er modstridende, i en tilsvarende sag. Overholdelse af ligebehandlingsprincippet må nemlig ses i sammenhæng med overholdelsen af legalitetsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre.

(jf. præmis 59)