Sag C-256/01

Debra Allonby

mod

Accrington & Rossendale College m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

»Princippet om lige løn til mænd og kvinder – direkte virkning – begrebet arbejdstager – selvstændig kvindelig underviser, som udfører et arbejde, der må antages at være af samme værdi som det arbejde, der udføres i samme undervisningsinstitution af ansatte mandlige undervisere, men i henhold til en aftale med et andet selskab – udelukkelse af selvstændige undervisere fra tilknytning til en erhvervstilknyttet pensionsordning«

Sammendrag af dom

1. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – artikel 141, stk. 1, EF – rækkevidde– arbejdstagere af forskelligt køn, der udfører samme arbejde eller arbejde af samme værdi – forskelle med hensyn til lønvilkårene, der ikke kan tilskrives samme kilde – ikke omfattet

(Art. 141, stk. 1, EF)

2. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – artikel 141, stk. 1, EF – rækkevidde – arbejdstagere af forskelligt køn, der udfører samme arbejde eller arbejde af samme værdi – forskelle med hensyn til lønvilkårene, der ikke kan tilskrives samme kilde – løn, der omfatter en ret til at blive tilknyttet en erhvervstilknyttet pensionsordning – ikke omfattet

(Art. 141, stk. 1, EF)

3. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – artikel 141, stk. 1, EF – nationale lovbestemmelser, der kræver ansættelse i henhold til en ansættelseskontrakt for at kunne blive tilknyttet en pensionsordning – begrebet arbejdstager – ikke tilladt, medmindre lovgivningen er begrundet i objektive forhold

(Art. 141, stk. 1, EF)

4. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – artikel 141, stk. 1, EF – anvendelsesområde – ulovlig national lovbestemmelse – kan gøres gældende over for arbejdsgiveren

(Art. 141, stk. 1, EF)

1. Artikel 141, stk. 1, EF skal fortolkes således, at en kvinde, hvis ansættelseskontrakt med en virksomhed ikke bliver forlænget, og som straks stilles til rådighed for sin tidligere arbejdsgiver af en anden virksomhed for at levere de samme ydelser, ikke over for denne virksomhed, der fungerer som formidler, kan påberåbe sig ligelønsprincippet, idet der som sammenligningsgrundlag anvendes den løn, der modtages af en mandlig ansat hos denne kvindes tidligere arbejdsgiver for det samme arbejde eller arbejde af samme værdi. Det forhold, at det honorar, som denne kvinde modtager, er påvirket af det beløb, som hendes tidligere arbejdsgiver betaler til en formidlende virksomhed, er ikke tilstrækkeligt til at konkludere, at de to virksomheder udgør en og samme kilde, der kan tilskrives de fastslåede forskelle i lønvilkårene.

(jf. præmis 48 og 50 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 141, stk. 1, EF skal fortolkes således, at en kvinde ikke kan påberåbe sig ligelønsprincippet for at kunne blive tilknyttet en erhvervstilknyttet pensionsordning for undervisere, der er oprettet ved nationale lovbestemmelser, hvorefter der kun kan optages undervisere, der har en ansættelseskontrakt, idet der som sammenligningsgrundlag anvendes den løn – der omfatter retten til optagelse i en sådan ordning – der modtages af en mandlig ansat hos denne kvindes tidligere arbejdsgiver for det samme arbejde eller arbejde af samme værdi.

(jf. præmis 57 og domskonkl. 2)

3. Såfremt der ikke foreligger en objektiv begrundelse, skal en betingelse i medfør af nationale lovbestemmelser om at være ansat i henhold til en ansættelseskontrakt for at kunne blive tilknyttet en pensionsordning for undervisere ikke finde anvendelse, når det er godtgjort, at der blandt de undervisere, der er arbejdstagere i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 141, stk. 1, EF, og som opfylder de andre betingelser for at blive tilknyttet ordningen, er en betydeligt mindre procentdel kvindelige end mandlige lærere, der kan opfylde denne betingelse. Den formelle betegnelse som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til national ret er ikke til hinder for, at en person er arbejdstager i denne artikels forstand, hvis vedkommendes uafhængighed kun er fiktiv.

(jf. præmis 79 og domskonkl. 3)

4. Artikel 141, stk. 1, EF skal fortolkes således, at når der er tale om nationale lovbestemmelser, afhænger anvendelsen af denne bestemmelse på en virksomhed ikke af, om den berørte arbejdstager kan sammenlignes med en arbejdstager af det andet køn, der er eller har været ansat af den samme arbejdsgiver, og som for samme arbejde eller arbejde af samme værdi har modtaget en højere løn.

(jf. præmis 84 og domskonkl. 4)