ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - frister - praeklusion

(EF-traktaten, art. 173, stk. 5 (efter aendring nu art. 230, stk. 5, EF))

Sammendrag

$$Klagefristen i traktatens artikel 173, stk. 5, skal ikke alene give sagsoegeren en rimelig tid til at vurdere, om der er grund til at anfaegte en retsakt, og i givet fald til at udfaerdige en staevning, men skal ogsaa sikre, at en retsakt ikke kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal efter udloebet af en vis frist. Kun en streng overholdelse af de saaledes indroemmede frister er i overensstemmelse med hensynet til retssikkerheden og noedvendigheden af at undgaa enhver forskelsbehandling eller vilkaarlighed i retsplejen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - bestemmelse i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab - ikke omfattet

2 Retspleje - staevning - formkrav - angivelse af soegsmaalets genstand - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1 Da en bestemmelse i traktaten ikke er en af en faellesskabsinstitution udstedt retsakt, jf. traktatens artikel 4 (nu artikel 7 EF) og artikel 173 (efter aendring nu artikel 230 EF), er Retten ikke kompetent til at annullere denne.

2 I medfoer af artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal enhver staevning indeholde soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse angivelser skal vaere tilstraekkeligt klare og praecise til, at de sagsoegte kan tilrettelaegge deres forsvar, og Retten i givet fald paa det saaledes foreliggende grundlag kan tage stilling til sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsaetning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, eventuelt kortfattet, men dog paa en sammenhaengende og forstaaelig maade, fremgaar af selve staevningen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - behandling af sager for Retten - parternes beskyttelse mod utilboerlig brug af procesdokumenter - raekkevidde

(Instruksen til Rettens justitssekretaer, art. 5, stk. 3)

2 Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - hovedsagen kan antages til realitetsbehandling - ingen betydning - graenser

(EF-traktaten, art. 185 og 186; Rettens procesreglementet, art. 104, stk. 2)

3 Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - oekonomisk tab

(EF-traktaten, art. 186; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

4 Ifoelge de regler, der gaelder for behandling af sager for Retten, og artikel 5, stk. 3, tredje afsnit, i instruksen til justitssekretaeren, har parterne en beskyttelse mod utilboerlig brug af procesdokumenter. Herefter har parterne i en sag kun ret til at bruge procesdokumenter fra andre parter med henblik paa at foere deres egen sag.

5 Selv om spoergsmaalet, om hovedsagen kan antages til realitetsbehandling, som hovedregel ikke boer behandles under en sag om foreloebige forholdsregler, da afgoerelsen i hovedsagen herved kan foregribes, kan det imidlertid vise sig noedvendigt, naar begaeringen om foreloebige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som aabenbart maa afvises, at der fremlaegges omstaendigheder, som godtgoer, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan fremmes til realitetspaakendelse. Det er navnlig af betydning at undgaa, at sagsoegeren under sagen om de foreloebige forholdsregler kan opnaa de forholdsregler, som han ikke kunne have ret til, hvis hans soegsmaal blev afvist fra realitetsbehandling af Retten.

6 Betingelsen om, at der skal vaere risiko for et alvorligt og uopretteligt tab, er ikke opfyldt, naar den sagsoegende virksomhed kun paaberaaber sig et rent oekonomisk tab, uden at fremlaegge omstaendigheder, som giver grundlag for umiddelbart at antage, at den paaberaabte skade kan true dens overlevelse eller paafoere den alvorlige og uoprettelige tab, og at det foelgelig ikke kan erstattes fuldt ud, saafremt den faar medhold i hovedsagen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Erstatningssøgsmål - forældelsesfrist - begyndelsestidspunkt - sagsøgeren finder på tidspunktet for fremsættelsen af sit krav endnu ikke at råde over alle de nødvendige elementer til at godtgøre, at Fællesskabet ifalder ansvar - uden betydning

(Euratom-statutten for Domstolen, art. 44)

2. Erstatningssøgsmål - forældelsesfrist - afbrydelse - betingelser

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF) og art. 175 (nu art. 232 EF); Euratom-traktaten, art. 146 og 148; Euratom-statutten for Domstolen, art. 44)

Sammendrag

1. Formålet med den retspraksis, hvorefter forældelsesfristen for et erstatningssøgsmål ikke begynder at løbe, før alle de betingelser, som er en forudsætning for erstatningspligten, er opfyldt, er at indføre et kriterium, hvorefter det tab, som kræves erstattet, skal være kendt i det tilfælde, hvor Fællesskabets ansvar har sin oprindelse i en generel retsakt. I dette tilfælde kan forældelsesfristen altså heller ikke begynde at løbe, før retsaktens skadevoldende følger har vist sig. Denne praksis ophæver ingenlunde det afgørende kriterium i artikel 44 i Euratom-statutten for Domstolen, hvorefter den omstændighed, der ligger til grund for tabet, skal være indtrådt. Domspraksis præciserer altså i det væsentlige blot rammerne herfor i tilfælde, hvor der anlægges et erstatningssøgsmål på grund af skade, som er lidt ved gennemførelsen af en generel retsakt, der er vedtaget på fællesskabsplan. Under alle omstændigheder kan det forhold, at sagsøgeren på tidspunktet for fremsættelsen af erstatningskravet endnu ikke finder at råde over alle de nødvendige elementer til at kunne godtgøre under en retssag, at Fællesskabet ifalder ansvar, ikke i sig selv forhindre, at forældelsesfristen begynder at løbe. I modsat fald sammenblandes det processuelle kriterium for forældelsesfristens begyndelse med konstateringen af erstatningsbetingelsernes opfyldelse, som i sidste ende må foretages af den ret, der skal træffe den endelige afgørelse vedrørende tvistens realitet.

( jf. præmis 23 og 24 )

2. Fristen for forældelse af et erstatningssøgsmål mod Fællesskabet afbrydes enten ved indgivelse af stævning til Fællesskabets retsinstanser, eller ved at kravet forud gøres gældende over for vedkommende institution, idet forældelsen i sidstnævnte tilfælde dog alene afbrydes, såfremt kravet følges op af et sagsanlæg inden for den frist, som er fastsat i EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) og EF-traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF), som svarer til Euratom-traktatens artikel 146 og 148.

( jf. præmis 25 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål fysiske eller juridiske personer retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt forordning om betingelserne for at stille oplysninger til rådighed, der stammer fra edb-reservationssystemer sag anlagt af leverandører af edb-reservationssystemer afvisning

[Art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 2299/89, art. 2, som ændret ved forordning nr. 3089/93, og art. 6, stk. 1, litra b), nr. v), som ændret ved forordning nr. 323/1999]

Sammendrag

$$Muligheden for med større eller mindre bestemthed at angive antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, på hvem en foranstaltning finder anvendelse, medfører på ingen måde, at de skal anses for individuelt berørt af denne foranstaltning i artikel 230, stk. 4, EF's forstand, når det er ubestridt, at foranstaltningen anvendes på grundlag af objektive faktiske og retlige kriterier, som er fastlagt i den pågældende retsakt.

Systemleverandørerne har ikke godtgjort, at de er individuelt berørt af artikel 6, stk. 1, litra b), nr. v), i forordning nr. 2299/89, som ændret ved forordning nr. 323/1999, der opretter en adfærdskodeks for edb-reservationssystemer, og som fastsætter betingelserne, hvorunder en systemleverandør kan levere statistiske eller andre oplysninger, der findes i hans edb-reservationssystem. Systemleverandørerne er omfattet af den nævnte bestemmelse i deres objektive egenskab af »systemleverandør« på samme måde som alle andre systemleverandører i den forstand, dette begreb anvendes i artikel 2 i forordning nr. 2299/89, som ændret ved forordning nr. 3089/93.

( jf. præmis 47, 50 og 55 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje sagsomkostninger fastsættelse udgifter, der kan erstattes nødvendige udgifter, som parterne har afholdt begreb udgifter forbundet med betaling af en retshjælpsforsikring omfattet betingelser

[Rettens procesreglement, art. 91, litra b)]

Sammendrag

$$Det følger af artikel 91, litra b), i Rettens procesreglement, at de udgifter, der kan kræves erstattet, er begrænset til udgifter, der dels er afholdt med henblik på sagens behandling for Retten, og dels har været nødvendige herfor. Begrebet »nødvendige udgifter« kan ikke dække udgifter, som en part har måttet afholde, og som ikke er direkte forbundet med partens forsvar for Retten, men hidrører fra partens eget valg.

Det følger heraf, at udgifter til betaling af en præmie til en retshjælpsforsikring, selv om de er afholdt med henblik på en sags behandling for Retten, i princippet ikke kan anses for nødvendige udgifter i procesreglementets artikel 91, litra b)'s forstand. Dette kan imidlertid være tilfældet i undtagelsestilfælde, hvor den pågældende part på grundlag af objektive forhold fører bevis for, at parten ikke ville have været i stand til at anlægge sag uden en retshjælpsforsikring, der, i tilfælde af at parten pålægges at betale de af den anden part afholdte udgifter, dækker disse udgifter.

( jf. præmis 16, 17 og 18 )
Vedtægtens artikel 91, stk. 3, sidste afsnit, som bestemmer, at »når der imidlertid på en stiltiende afvisning følger en udtrykkelig afvisning af en klage, løber klagefristen på ny«, finder ikke anvendelse i ansøgningsfasen, inden der er indgivet en klage. Bestemmelsen skal nemlig fortolkes restriktivt og efter sin ordlyd, da den vedrører beregningen af klage- og søgsmålsfrister. Heraf følger, at den udtrykkelige afvisning af en ansøgning må anses for en rent bekræftende afgørelse, som ikke giver den pågældende tjenestemand mulighed for at fortsætte den administrative procedure, idet den udtrykkelige afvisning ikke bevirker, at klagefristen løber på ny.

(jf. præmis 11)

Henvisning til: Domstolen, 20. marts 1984, forenede sager 75/82 og 117/82, Razzouk og Beydoun mod Kommissionen, Sml. s. 1509, præmis 12; Retten, 1. oktober 1991, sag T-38/91, Coussiosmod Kommissionen, Sml. II, s. 763; Retten, 17. oktober 1991, sag T-129/89, Offermann mod Parlamentet, Sml. II, s. 855, præmis 32; Retten, 10. april 1992, sag T-15/91, Bollendorffmod Parlamentet, Sml. II, s. 1679, præmis 26,27 og 32; Retten, 14. juli 1993, sag T-55/92, Knijff mod Revisionsretten, Sml. II, s. 823, præmis 34.
Formålet med bestemmelserne om nedsættelse af læge- og invaliditetsudvalg etat overlade det til sagkyndige læger at træffe den endelige afgørelse om alle lægelige spørgsmål. Heraf følger, at den judicielle prøvelse ikke kan udvides til at omfatte de rent lægelige afgørelser, men at disse må anses for definitive, når de er blevet til efter de forskriftsmæssige betingelser herom, og alene kan udøves med hensyn til lovligheden af udvalgenes nedsættelse og virksomhed samt lovligheden af de udtalelser, som disse udvalg afgiver.

Det tilkommer bl.a. invaliditetsudvalget at afgøre, i hvor stort et omfang der skal tages hensyn til tidligere lægeerklæringer. At invaliditetsudvalget er nået til en anden konklusion end en af de læger, der tidligere har undersøgt tjenestemanden, er ikke i sig selv tilstrækkelig til at drage rigtigheden af invaliditetsudvalgets afgørelse i tvivl.

(jf. præmis 24 og 26)

Henvisning til: Retten, 27. februar 1992, sag T-165/89, Plug mod Kommissionen, Sml. II, s. 367, præmis 75; Retten, 23. marts 1993, sag T-43/89RV, Gill mod Kommissionen, Sml. II, s. 303, præmis 39.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - forordning om ændring af den økologiske produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler - søgsmål anlagt af sammenslutninger af erhvervsdrivende og et selskab i den pågældende sektor - afvisning

(Art. 230, stk. 4, EF og art. 249 EF; Rådets forordning nr. 1804/1999, om ændring af forordning nr. 2092/91, art. 1, stk. 7)

Sammendrag

$$Et søgsmål anlagt af sammenslutninger af erhvervsdrivende og et selskab i den pågældende sektor, hvorunder der påstås annullation af artikel 1, stk. 7, i forordning nr. 1804/1999 om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordning nr. 2091/92 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler, skal afvises.

Forordning nr. 1804/1999 indeholder nemlig bestemmelser af almengyldig karakter, der finder anvendelse på samtlige berørte erhvervsdrivende. Den har derfor retsanordnende karakter og er ikke en beslutning som omhandlet i artikel 249 EF. Forordningens artikel 1, stk. 7 - der indeholder en midlertidig undtagelse til det princip, at kun produkter, som er fremstillet efter den økologiske produktionsmetode i henhold til forordning nr. 2091/92, kan forsynes med angivelser, som henviser hertil - finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger for en gruppe varemærkeindehavere beskrevet generelt og abstrakt. Den pågældende midlertidige undtagelse skal derfor anses for at indgå som et led i de pågældende bestemmelser som helhed og dermed for omfattet af deres generelle karakter.

I øvrigt kan sagsøgerne ikke anses for at være individuelt berørt af den anfægtede bestemmelse, eftersom de ikke rammes af denne almengyldige bestemmelse på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre.

( jf. præmis 34, 35, 37, 38 og 45 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - stævning - formkrav - angivelse af søgsmålets genstand - kort fremstilling af søgsmålsgrundene

[EF-statutten for Domstolen, art. 19, stk. 1, og art. 46, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c) og d)]

Sammendrag

$$I medfør af artikel 19, stk. 1, i statutten for Domstolen, som finder anvendelse i sager for Retten i medfør af samme statuts artikel 46, stk. 1, og artikel 44, stk. 1, litra c) og d), i Rettens procesreglement, skal en stævning angive bl.a. søgsmålets genstand, påstandene og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Uafhængigt af, hvilket ordvalg der benyttes, skal denne angivelse være så klar og præcis, at sagsøgte får mulighed for at tilrettelægge sit forsvar og Retten for at gennemføre den retslige efterprøvelse. Såfremt et søgsmål efter de nævnte bestemmelser skal kunne admitteres, er det af retssikkerhedshensyn og af hensyn til en god retspleje nødvendigt, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som søgsmålet støttes på, om end kortfattet, men dog konsekvent og forståeligt, fremgår af selve stævningen.

( jf. præmis 18 og 19 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - retsstridighed - Kommissionens eller Den Europæiske Investeringsbanks undladelse af at indlede en traktatbrudsprocedure - ikke et retsstridigt forhold - erstatningspåstande - afvisning - åbenbart, at sagen skal afvises

[Art. 226 EF, art. 237, litra a), EF og art. 288 EF]

Sammendrag

$$Det forhold, at Kommissionen - og analogt Den Europæiske Investeringsbank - ikke iværksætter en traktatbrudsprocedure, udgør ikke et retsstridigt forhold, hvorfor det ikke kan medføre, at Kommissionen eller Banken ifalder ansvar uden for kontraktforhold. Det følger heraf, at det er åbenbart, at sagsøgerens erstatningspåstande, der i virkeligheden har til formål at anfægte Kommissionens og Bankens undladelse af at indlede en traktatbrudsprocedure over for en medlemsstat, må afvises.

( jf. præmis 13 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - foreløbige forholdsregler - betingelser - uopsættelighed - alvorligt og uopretteligt tab - bevisbyrde

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

$$Spørgsmålet om, hvorvidt uopsættelighedsbetingelsen i forbindelse med en begæring om foreløbige forholdsregler er opfyldt, skal vurderes på baggrund af nødvendigheden af, at der træffes en foreløbige afgørelse for at undgå, at den begærende parts interesser udsættes for et alvorligt og uopretteligt tab. Denne part skal dokumentere, at vedkommende ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført en sådan skade.

Ved vurderingen af, om det tab, der påberåbes af den part, der indgiver begæring om en foreløbig forholdsregel, er alvorligt og uopretteligt og derfor begrunder, at gennemførelsen af beslutningen undtagelsesvis udsættes, må Fællesskabets retsinstanser have sådanne konkrete oplysninger, at de kan vurdere, hvilke præcise virkninger det formodes af ville have, såfremt de begærede forholdsregler ikke anordnes.

( jf. præmis 42 og 43 )
Der kan ikke støttes ret på bestemmelserne i Den Europæiske Centralbanks ansættelsesvilkår om tvister mellem Banken og dens ansatte med henblik på vurderingen af, om et annullationssøgsmål anlagt af en borger til prøvelse af en meddelelse om ledige stillinger fra Banken kan antages til realitetsbehandling, når der ikke er sket offentliggørelse forud for datoen for sagsanlægget. Det tilkommer således Fællesskabets retsinstanser at udfylde et hul i reglerne om klageadgang, som er uforeneligt med retten til en effektiv retsbeskyttelse, ved at foretage en analog anvendelse af de bestemmelser i tjenestemandsvedtægten om klageadgang, som sagsøgeren henviser til.

Et søgsmål anlagt af en borger med påstand om annullation af en meddelelse om ledige stillinger offentliggjort af Den Europæiske Centralbank må afvises, såfremt sagsøgeren, som har indgivet en klage til ombudsmanden, hverken har overholdt fristen for at anlægge et annullationssøgsmål eller fristen for at indgive en klage i henhold til tjenestemandsvedtægten.

Fristerne for at anlægge søgsmål eller indgive administrative klager afbrydes nemlig ikke ved, at sagen indbringes for ombudsmanden.

(jf. præmis 22, 24, 26 og 34)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retlig interesse i søgsmålet - manglende offentliggørelse af en meddelelse om resultatet af proceduren vedrørende tildeling af en offentlig tjenesteydelsesaftale - de ønskede oplysninger opnået inden sagens anlæg - afvisning

(EF-traktaten, art. 175, stk. 4 (nu art. 232, stk. 4, EF); Rådets direktiv 92/50)

Sammendrag

$$Spørgsmålet, om et søgsmål anlagt af en fysisk eller juridisk person kan antages til realitetsbehandling, er betinget af, at personen godtgør den fornødne retlige interesse.

Et annullationssøgsmål, som en tilbudsgiver har anlagt til prøvelse af stiltiende afvisninger af skriftligt at oplyse ham om, at det i De Europæiske Fællesskabers Tidende var blevet offentliggjort, at der var indgået en offentlig tjenesteydelsesaftale, må derfor afvises, når den pågældende allerede forud for sagsanlægget har modtaget samtlige de oplysninger, der kan gøres til genstand for en offentliggørelse i EF-Tidende, og derfor allerede har opnået det resultat, han forfølger, nemlig at opnå de oplysninger, der er nødvendige for at give ham mulighed for at anlægge sag til prøvelse af beslutningen om tildeling af den omhandlede kontrakt og den deraf følgende afvisning af hans bud.

(jf. præmis 36 og 39)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - stævning - formkrav - underskrift fra en advokat, der er en anden end sagsøgeren - det sagsøgende selskab repræsenteret ved en advokat, der også er selskabets direktør - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 17, stk. 3 og 4, og art. 19, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 43, stk. 1, første afsnit)

Sammendrag

$$Når en sag anlægges for Retten, skal en part i dette begrebs forstand i artikel 17, stk. 3, i statutten for Domstolen, som finder anvendelse på Retten i medfør af statuttens artikel 46, lade en anden person møde for sig, og denne person skal have beskikkelse som advokat i en medlemsstat eller en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

En advokat med sådan beskikkelse, som er en af det sagsøgende selskabs to direktører og dermed ledelsesorgan for dette, kan ikke betragtes som en uafhængig tredjemand i forhold til sagsøgeren, og en stævning underskrevet af denne advokat må følgelig afvises.
RETTENS KENDELSE(Tredje Afdeling)

7. december 1999

Sag T-108/99

Gemma Reggimenti

mod

Europa-Parlamentet

»Tjenestemænd — søgsmål — frister — præceptiv karakter — sondring mellem klage og ansøgning efter betydningen i vedtægtens artikel 90, stk. 1 — afvisning af klagen — søgsmålsfristen udløbet — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1205

Angående:

Påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 18. juni 1998, der meddeler sagsøgeren afslag - for hendes regning og i hendes navn - på udbetaling af familietillæg, som hun har ret til for sit barn, til tredjemand med barnet i varetægt for perioden fra den 29. august til den 31. december 1997.

Udfald:

Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Selv i det tilfælde, at administrationen under en klagesag har taget stilling til de realitetsargumenter, en tjenestemand har fremsat i sin klage, er Retten ikke fritaget for pligten til at påse, om vedtægtens frister er overholdt. (jf. præmis 18) Henvisning til: Retten, 18. marts 1997, sag T-35/96, Rasmussen mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 187, præmis 29 og 30.
En tjenestemand, som ikke inden udløbet af fristen i vedtægtens artikel 91, stk. 3, har rejst annullationssøgsmål til prøvelse af foranstaltninger, som indeholder et klagepunkt mod ham, kan ikke bøde på denne undladelse ved at anlægge erstatningssag til godtgørelse af det tab, som er forvoldt ved disse foranstaltninger, og derved skaffe sig nye søgsmålsfrister. Han kan heller ikke under erstatningssøgsmålet påberåbe sig disse foranstaltningers ulovlighed.

En fornyet undersøgelse af en afgørelse er ubegrundet, hvis ikke der i klagen anføres nye omstændigheder vedrørende den anfægtede retsakts påståede ulovlighed, men denne alene indeholder en forklaring på, hvorfor den pågældende har anset det for uhensigtsmæssigt at anlægge sag inden for de fastsatte frister.

Da Kommissionen har et skøn med hensyn til at anlægge passivitetssøgsmål i henhold til traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF), kan det ikke anses for en fejl, som kan udløse et krav på erstatning af den skade, tredjemand hævdes at have lidt, at Kommissionen ikke anlægger en sådan sag.

(jf. præmis 39)

Henvisning til: Retten, 14. september 1995, sag T-571/98, Lefebvre m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2379, præmis'61.