Opgaverne inden for brandvæsnet er således vejledende for udøvelsen af offentlig myndighed, for så vidt som de i det væsentlige uddelegeres til skorstensfejerne af borgmesteren i hver kommune og foretages under dennes direkte tilsyn, uden at skorstensfejerne har egne håndhævelses-, forbuds- eller tvangsbeføjelser over for kunderne. Denne konstatering underbygges ved den omstændighed, at skorstensfejerne ved udførelsen af disse opgaver har pligt til at meddele den pågældende kommune, hvis der foreligger mangler, der ikke er blevet udbedret, hvis der består en umiddelbar brandfare, eller hvis inspektionen er blevet forhindret.

Artikel 10, stk. 4, og artikel 15, stk. 1, stk. 2, litra a), og stk. 3, i direktiv 2006/123 om tjenesteydelser i det indre marked skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som begrænser tilladelsen til at udøve skorstensfejererhvervet i sin helhed til et bestemt grografisk område, såfremt denne lovgivning ikke forfølger formålet om beskyttelse af den offentlige sundhed på en konsekvent og systematisk måde, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

Som Kommissionen har anført i sine skriftlige bemærkninger, fremgår det af disse betragtninger, at direktivets artikel 10, stk. 4, og artikel 15, stk. 3, begge fastsætter en mulighed for at berettige en begrænsning af etableringsfriheden såsom en territorial begrænsning, og med henblik herpå kræver, at der overholdes identiske betingelser, som tilsigter, at begrænsningen for det første ikke er udtryk for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, for det andet er begrundet i et tvingende alment hensyn, og endelig er egnet til at sikre opfyldelsen af det tilsigtede mål samt ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål, idet målet ikke må kunne nås gennem andre, mindre indgribende foranstaltninger.

I det foreliggende tilfælde finder den omhandlede territoriale begrænsning anvendelse uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, og betingelsen vedrørende nødvendigheden heraf er opfyldt, idet beskyttelsen af den offentlige sundhed medregnes blandt de tvingende almene hensyn, som kan begrunde begrænsninger af etableringsfriheden. Denne begrænsning skal i øvrigt betragtes som egnet til at fordele skorstensfejerne på en afbalanceret måde på det nationale område, til at sikre, at hele befolkningen har en passende adgang til skorstensfejerydelser, og således til at sikre en passende beskyttelse af den offentlige sundhed.

Selv om det fremgår af det ovenstående, at en sådan lovgivning i princippet er egnet til at nå det forfulgte formål om beskyttelse af den offentlige sundhed, er det imidlertid stadig nødvendigt, at denne lovgivning forfølger dette formål på en konsekvent måde. I denne forbindelse forholder det sig således, at skønt den omhandlede territoriale begrænsning omhandler udøvelsen af skorstensfejererhvervet i sin helhed, har den nationale lovgivning som eneste kriterium for den områdemæssige afgrænsning angivet kriteriet om et minimumsantal af skorstensfejere, som skal sikre en økonomisk rentabel virksomhed i hvert område for at sikre en tilfredsstillende udførelse af de opgaver, som henhører under brandvæsnet, uden at der på nogen måde tages hensyn til opgaverne inden for den private erhvervsvirksomhed, som i øvrigt udgør den væsentligste del af skorstensfejererhvervet.

(jf. præmis 55, 56, 58, 64, 65, 68 og 79 samt domskonkl. 2)