ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Afgørelsen truffet den 20. januar 2017 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1081/2016-2) annulleres, for så vidt som der deri blev givet afslag på klagen over annullationsafdelingens afgørelse om at afslå begæringen om, at EU-ordmærket FUNNY BANDS blev erklæret ugyldigt, for »ædle metaller og legeringer heraf samt varer af ædle metaller eller varer overtrukket hermed og ikke indeholdt i andre klasser; juvelerarbejder, smykker; ringe (smykker); ringe (smykker); armbånd (smykker); halssmykker; nøgleringe (nipsgenstande)«, der henhører under klasse 14, »kautsjuk, guttaperka, gummi og varer fremstillet af dette materiale og ikke indeholdt i andre klasser; slanger, dog ikke af metal; gummiringe; gummi, rå eller halvforarbejdet; strenge af gummi«, der henhører under klasse 17, og »engros- og detailsalg af ædle metaller og legeringer heraf og varer fremstillet af disse materialer eller overtrukket hermed, juvelerarbejder, smykker, ringe (smykker), ringe (smykker), armbånd (smykker), halsringe (smykker), kautsjuk, guttaperka, gummi og varer fremstillet af dette materiale, bøjelige rørslanger, ikke af metal«, der henhører under klasse 35.
3.

Tjenestemandssager – forudgående administrativ klage – overensstemmelse mellem klagen og søgsmålet – identitet mellem genstand og årsag – vid fortolkning af begreberne genstand og årsag – ændring af det retlige grundlag for en anfægtelse – betingelse, som ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at anfægtelsen støttes på et nyt grundlag (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 60 og 61)
2.

Europa-Parlamentet – medlemmer – disciplinærordning – sanktioner – afgørelse truffet af Parlamentets formand – klage – fakultativ karakter – sagsanlæg ved Unionens retsinstanser – lovlig – begyndelsestidspunkt for fristen for at anlægge annullationssøgsmål (Art. 263 TEUF; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91; artikel 167 i Parlamentets forretningsorden) (jf. præmis 42, 43 og 45-48)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26)
1.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme–beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art–betingelser (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 22)
4.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 52)
6.

EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – ansøger i ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen – bedømmelseskriterier – hensyntagen til alle de relevante faktorer, der forelå på tidspunktet for indgivelsen af registreringsansøgningen – ansøgerens kendskab til en tredjemands brug af et identisk eller lignende tegn – ansøgerens hensigt – det omtvistede tegns oprindelse og brug – den forretningsmæssige logik, der ligger til grund for registreringen af det omtvistede tegn som EU-varemærke – rækkefølgen af de begivenheder, der har været kendetegnende for indgivelsen af varemærkeansøgningen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 52, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 56-58, 60 og 61)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau – farmaceutiske præparater [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 33)
6.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres – udelukkende hensyntagen til de EU-retlige bestemmelser – afgørelser truffet af de nationale myndigheder, som ikke binder Unionens retsinstanser (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 51)
1.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18-21 og 90)
6.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – lighed mellem de pågældende varemærker – begrebsmæssige forskelles evne til at opveje visuelle eller fonetiske ligheder – betingelser [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 67)
Det fremgår af retspraksis dels, at Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsrets (EUIPO) organer kan støtte deres afgørelser på velkendte kendsgerninger, som ikke er blevet påberåbt af ansøgeren, uden at skulle godtgøre rigtigheden deraf, dels, at den ansøger, mod hvem EUIPO gør sådanne velkendte kendsgerninger gældende, kan anfægte deres rigtighed for Retten, idet EUIPO i et sådant tilfælde, henset til princippet om processuel ligestilling, er berettiget til at forelægge Retten dokumenter med henblik på at underbygge rigtigheden af en velkendt kendsgerning, som ikke blev fastslået i den anfægtede afgørelse. Der kan derimod ikke indrømmes sagsøgeren en ret til for første gang at fremlægge dokumenter for Retten alene med den begrundelse, at disse vil kunne belyse velkendte kendsgerninger, som det endvidere ikke hævdes har været gjort gældende i forbindelse med den anfægtede afgørelse. Hvis en sådan ret blev indrømmet, ville det have til følge, at rækkevidden af sagsøgerens forpligtelse til allerede under proceduren for EUIPO at fremlægge alle beviser til støtte for sagsøgerens anbringender og argumenter, blev begrænset.

(jf. præmis 19)
Artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker fastsætter, at »[h]vis varemærkeindehaveren rejser indsigelse, er et varemærke udelukket fra registrering, såfremt varemærkeindehaverens agent eller repræsentant uden indehaverens samtykke ansøger om registrering af varemærket i eget navn«.

Denne bestemmelse henviser ikke udtrykkeligt til en betingelse om identitet eller lighed mellem indehaverens varemærke og det varemærke, der er søgt registreret af agenten eller repræsentanten.

Artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 skal forstås således, at den har til formål at forhindre, at indehaverens varemærke misbruges af dennes agent eller repræsentant, idet disse agenter og repræsentanter vil kunne udnytte det kendskab og de erfaringer, der er opnået i løbet af det forretningsmæssige forhold med den pågældende indehaver, og derved utilbørligt drage fordel af varemærkeindehaverens egne bestræbelser og investeringer. Denne bestemmelse kræver således i det væsentlige, at der er en direkte forbindelse mellem indehaverens varemærke og det varemærke, der er søgt registreret af en agent eller repræsentant i eget navn. En sådan forbindelse er kun mulig, hvis omhandlede varemærker er ens.

I denne henseende kaster forarbejderne til EF-varemærkeforordningen et nyttigt lys over lovgivers hensigt og støtter en fortolkning, hvorefter det ældre varemærke og det ansøgte varemærke skal være identiske – og ikke blot ligne hinanden – for at artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 kan finde anvendelse.

EU-lovgiver havde i udkastet til EU-varemærkeforordningen således oprindeligt til hensigt, at den omhandlede bestemmelse ligeledes ville kunne finde anvendelse i tilfælde, hvor et tegn ligner et andet tegn. Denne mulighed er imidlertid ikke blevet gengivet i den endelige udgave af artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.

Ligeledes forholder det sig for så vidt angår Rådet for Den Europæiske Unions dokument nr. 11035/82, der indeholder et sammendrag af Rådets arbejdsgruppes konklusioner angående EF-varemærkeforordningen, hvori arbejdsgruppen udtrykkeligt har anført, at den ikke havde vedtaget forslaget fra en delegation om, at den omhandlede bestemmelse ligeledes skulle finde anvendelse på tilfælde, hvor varemærker »ligner« hinanden for varer af lignende art.

Det følger af det ovenstående, at EU-lovgiver har haft til hensigt, at artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 kun finder anvendelse, hvis indehaverens varemærke og det varemærke, som dennes agents eller repræsentant har søgt registreret, er identiske og ikke blot ligner hinanden.

(jf. præmis 23-28 og 37)
2.

Tjenestemænd – ligebehandling – forskelsbehandling – almindelige gennemførelsesbestemmelser vedtaget af Kommissionen – handicap – forpligtelse til at foretage rimelige tilpasninger på beskæftigelsesområdet – rækkevidde – tildeling af lægeordineret nedsat arbejdstid – ens behandling af personer, der har et handicap, og personer, der ikke har et handicap – ingen forskelsbehandling (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 21; tjenestemandsvedtægten, art. 1d, stk. 1, afsnit 1 og 4; Rådets direktiv 2000/78, 20. betragtning og art. 5) (jf. præmis 25-28, 33, 34, 46 og 47)
Når ikke-priviligerede sagsøgere anlægger et annullationssøgsmål til prøvelse af en retsakt, som de ikke er adressat for, forudsætter såvel betingelsen om, at den anfægtede foranstaltnings retligt bindende virkninger kan berøre sagsøgernes interesser gennem en væsentlig ændring af deres retsstilling, som betingelsen om, at en fysisk eller juridisk person skal være umiddelbart berørt af den afgørelse, som prøves under en sag, der er anlagt i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, at den anfægtede afgørelse umiddelbart skal have indvirkning på sagsøgernes retsstilling.

Et søgsmål, som er anlagt af statsborgere i en medlemsstat til prøvelse af en afgørelse truffet Rådet i henhold til bestemmelserne i 50, stk. 2, tredje punktum, TEU, sammenholdt med artikel 218, stk. 3, TEUF, om at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlingerne med denne medlemsstat om en aftale om de nærmere bestemmelser for dens udtræden af Unionen og Euratom, skal afvises. En sådan afgørelse påvirker nemlig ikke sagsøgernes rettigheder, idet de har samme rettigheder såvel før som efter denne afgørelse. Hvad angår rettighederne for Det Forenede Kongeriges borgere i EU-27 fra udtrædelsesdatoen udgør denne afgørelse blot en forberedende retsakt i forhold til den efterfølgende afgørelse, der ikke med sikkerhed vil blive vedtaget, og som skal gøres til genstand for en senere afgørelse fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal og efter godkendelse fra Europa-Parlamentet. En eventuel annullation af den anfægtede afgørelse påvirker dermed ikke retsstillingen for borgerne i den pågældende medlemsstat og navnlig ikke dem, der bor i en anden EU-medlemsstat, og som ikke havde ret til at stemme ved folkeafstemningen om denne medlemsstats forbliven i Unionen og parlamentsvalget i denne medlemsstat. En annullation af den anfægtede afgørelse indebærer ikke, at meddelelsen om hensigten om at udtræde bliver annulleret, eller at fristen på to år i artikel 50, stk. 3, TEU afbrydes. Sagsøgernes retsstilling forbliver uændret.

Selv om det i denne forbindelse er korrekt, at sagsøgernes retsstilling, navnlig for så vidt angår deres status som unionsborgere, sandsynligvis vil blive påvirket ved denne medlemsstats udtræden af Unionen, uanset om der indgås en aftale eller ej, følger en eventuel påvirkning af deres rettigheder, hvilket det i øvrigt hvad angår såvel indhold som omfang er umuligt at vurdere på nuværende tidspunkt, ikke af den anfægtede afgørelse. Den omstændighed, at Rådet med urette undlod at gøre brug af muligheden i henhold til artikel 218, stk. 11, TEUF for at indhente en udtalelse fra Domstolen om den påtænkte aftales forenelighed med traktaterne eller tilsidesatte princippet om loyalt samarbejde, indebærer ikke, at der skal ses bort fra de betingelser for antagelse til realitetsbehandling, der udtrykkeligt gælder i henhold til artikel 263 TEUF.

(jf. præmis 31, 33, 35, 45-47, 69 og 78)
Rettens dom (Anden Afdeling) af 25. september 2018 –

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO – M.J. Dairies (BBQLOUMI)

(Sag T-328/17)

»EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket BBQLOUMI – det ældre EU-kollektivordmærke HALLOUMI – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]«

1. EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25, 37 og 56-58)

2. EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26 og 27)

3. EU-varemærker – EU-kollektivmærker – EU-kollektivmærker i henhold til artikel 66, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 – væsentligste funktion – garanti for den kollektive oprindelse af varer, der sælges under EU-kollektivmærket – geografisk betegnelse er en betegnelse, der identificerer et produkt, som har oprindelse i et bestemt geografisk område (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 4 og art. 66, stk. 2 og 3) (jf. præmis 35)

4. EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – lighed mellem de pågældende varemærker – visuel lighed mellem et figurmærke og et ordmærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 60, 62 og 68)

5. EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket BBQLOUMI – kollektivordmærket HALLOUMI [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 69-72)

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. marts 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 497/2016-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi og M.J. Dairies.

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – sameksistens af ældre varemærker – anerkendelse af en vis grad af fornødent særpræg hos et nationalt varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b) og c), og art. 8, stk. 1, litra b), og art. 8, stk. 2, litra a), nr. ii)] (jf. præmis 37 og 42)
5.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – risikoen for, at der antages at være en forbindelse – ældre varemærker, der har nogle egenskaber, der gør det muligt at betragte dem som hørende til samme serie eller familie – betingelser [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 67 og 69)
2.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28, 33 og 45)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 29)
Hvad angår anvendelsen af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker bemærkes, at en lang række af alkoholholdige drikke og ikke-alkoholholdige drikke almindeligvis blandes, drikkes eller endda markedsføres samlet, enten i de samme etablissementer eller som forblandede alkoholholdige drikke. Såfremt det antoges, at disse varer alene af denne grund bør kvalificeres som varer af lignende art, selv om det ikke er hensigten, at de skal konsumeres under de samme omstændigheder eller i samme sindstilstand, og heller ikke i givet fald af de samme kategorier af forbrugere, ville et stort antal varer, der kan betegnes som »drikke«, blive henført under en enkelt kategori med henblik på anvendelse af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 207/2009.

Det kan således ikke antages, at en alkoholholdig drik og en energidrik er af lignende art alene af den grund, at de kan blandes, drikkes eller markedsføres samlet, henset til, at arten, anvendelsesformålet og benyttelsen af disse varer er forskellig, afhængigt af, om de indeholder alkohol eller ej. Det skal desuden konstateres, at virksomheder, der markedsfører alkoholholdige drikke, der er forblandet med en ikke-alkoholholdig ingrediens, ikke sælger denne ingrediens separat og under det samme varemærke som den pågældende forblandede alkoholholdige drik eller under et lignende varemærke.

(jf. præmis 80 og 81)
1.

Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – Europa-Parlamentets medlemmer – immunitet for så vidt angår meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv – begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af et hverv – anvendelse i forbindelse med en straffesag indledt mod et medlem af Parlamentet – krav om en direkte og klar forbindelse mellem den udtrykte meningstilkendegivelse og det parlamentariske hverv (Protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, art. 8 og 9) (jf. præmis 16-22)
6.

EU-institutionerne – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – mere tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en udbredelse af dokumenter – begreb – en borgers interesse i at opnå udbredelse af dokumenter vedrørende en igangværende EU-pilotprojektprocedure vedrørende spørgsmålet, om nationale regler er i overensstemmelse med EU-retten med henblik på at sikre, at denne ret overholdes i den berørte medlemsstat – ikke omfattet (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje led) (jf. præmis 44-48)
1.

Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – Europa-Parlamentets medlemmer – immunitet for så vidt angår meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv – begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af et hverv – anvendelse i forbindelse med en straffesag, der er indledt mod et medlem af Parlamentet – krav om en direkte og klar forbindelse mellem den udtrykte meningstilkendegivelse og det parlamentariske hverv (Protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, art. 8 og 9) (jf. præmis 16-22)
10.

EU-institutionerne – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – mere tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en udbredelse af dokumenter – begreb – interesse i at opnå udbredelse af dokumenter vedrørende en igangværende EU-pilotprojektprocedure vedrørende spørgsmålet, om nationale regler er i overensstemmelse med EU-retten med henblik på at lette udøvelsen af borgernes rettigheder inden for rammerne af søgsmål, der omfatter de samme regler for den nationale domstol – ikke omfattet (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje afsnit) (jf. præmis 58, 59 og 70)
5.

EU-institutionerne – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – mere tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en udbredelse af dokumenter – begreb – interesse i at opnå udbredelse af dokumenter vedrørende en igangværende EU-pilotprojektprocedure vedrørende spørgsmålet, om nationale regler er i overensstemmelse med EU-retten med henblik på at lette udøvelsen af borgernes rettigheder inden for rammerne af søgsmål, der omfatter de samme regler for den nationale ret – ikke omfattet (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje led) (jf. præmis 31, 32 og 43)
1.

EU-varemærker – klagesag – klage over en afgørelse fra kontorets indsigelsesafdeling – appelkammerets prøvelse – rækkevidde – faktiske omstændigheder og beviser til støtte for indsigelsen, som ikke er fremlagt inden for den fastsatte frist – hensyntagen – appelkammerets skønsbeføjelse (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 76, stk. 2) (jf. præmis 26)
4.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – kontorets vurdering af, hvorvidt et tegn kan registreres – fremlæggelse af beviser – ikke nødvendig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 30)
2.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 28)