DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 17. DECEMBER 1992. - WALTER KNUEFER OG DIREKTOR DER LANDWIRTSCHAFTSKAMMER RHEINLAND MOD WALTER BUCHMANN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: BUNDESVERWALTUNGSGERICHT - TYSKLAND. - TILLAEGSAFGIFT FOR MAELK. - SAG C-79/91.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06895



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° maelk og mejeriprodukter ° tillaegsafgift paa maelk ° regler om overfoersel af referencemaengder efter overdragelse af en del af en bedrift ° "arealer, der anvendes til maelkeproduktion" ° begreb

(Kommissionens forordning nr. 1371/84, art. 5, stk. 1, nr. 2, og nr. 1546/88, art. 7, stk. 1, nr. 2)

Sammendrag

Udtrykket "de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen", i artikel 5, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1371/84 og i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88, som inden for maelkeafgiftsordningen omhandler fordeling af afgiftsfrie referencemaengder ved overfoersel af en eller flere dele af en bedrift, skal forstaas saaledes, at det ogsaa omfatter bedriftens gaard-, bygnings- og vejarealer, saafremt disse direkte eller indirekte bidrager til maelkeproduktionen.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 15. november 1990 indgaaet til Domstolen den 26. februar 1991 har Bundesverwaltungsgericht i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 5, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c, i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), og artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12).

2 Dette spoergsmaal er rejst under en retssag mellem paa ene side Walter Knuefer og direktoeren for Landwirtschaftskammer Rheinland og paa den anden Walter Buchmann vedroerende en referencemaengde i henhold til ordningen om tillaegsafgift paa maelk.

3 Walter Knuefer drev en gaard med maelkeproduktion, der havde vaeret bortforpagtet til hans familie siden forrige aarhundrede. Forpagtningsaftalen ophoerte den 1. november 1986. Bedriften blev tilbagegivet den 5. november 1986. Den 14. oktober 1986 overdrog Walter Buchmann' s far ved aftale hele ejendommen til sidstnaevnte. Denne overdragelse fik virkning ved Landwirtschaftsgericht' s godkendelse den 17. december 1986.

4 Walter Buchmann ansoegte herefter Landwirtschaftskammer Rheinland om attest for, at den referencemaengde, der havde vaeret tillagt Knuefer i forbindelse med den paagaeldende bedrift, var overgaaet til ham som foelge af forpagtningsaftalens ophoer og hans tilbagetagelse af bedriften. Da denne anmodning kun blev delvis imoedekommet, anlagde Walter Buchmann sag til proevelse af det delvise afslag.

5 Da Bundesverwaltungsgericht, der behandler revisionsankesagen, har fundet, at dens afgoerelse i sagen afhaenger af fortolkningen af visse faellesskabsbestemmelser, har den udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Omfatter udtrykket 'de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen' , i artikel 5, stk. 1, nr. 2, i forordning (EOEF) nr. 1371/84 bedriftens gaard-, bygnings- og vejarealer som omhandlet i den naevnte bestemmelse?"

6 Bundesverwaltungsgericht anfoerer i sin kendelse, at dersom der ikke i det foreliggende tilfaelde skal ske anvendelse af forordning nr. 1371/81, men af forordning nr. 1546/88, anmodes Domstolen om at besvare det stillede spoergsmaal, som om det vedroerte samme begreb i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i sidstnaevnte forordning.

7 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg til Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

8 Indledningsvis bemaerkes, at artikel 7, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13) bestemmer foelgende: "I tilfaelde af salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en bedrift overfoeres den tilsvarende referencemaengde helt eller delvis til koeberen, forpagteren eller arvingen ifoelge betingelser, der skal fastsaettes."

9 Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne bestemmelse er fastsat i artikel 5 i ovennaevnte forordning nr. 1371/84, hvis stk. 1, nr. 2, lyder saaledes: "Ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved arv af en eller flere dele af en bedrift fordeles den tilsvarende referencemaengde mellem de producenter, som overtager bedriften, i forhold til de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen, eller paa grundlag af andre objektive kriterier, som fastsaettes af medlemsstaterne; medlemsstaterne kan undlade at tage hensyn til overdragne dele, for hvilke det areal, der anvendes til maelkeproduktion, er mindre end et minimumsareal, som de fastsaetter." I medfoer af artikel 5, stk. 1, nr. 3, anvendes ovennaevnte bestemmelser "for andre tilfaelde af overdragelse, som ifoelge de forskellige nationale bestemmelser har tilsvarende retsvirkning for producenterne".

10 Som Domstolen har fastslaaet i dom af 13. juli 1989 (sag 5/88, Wachauf, Sml. s. 2609, praemis 15), medfoerer tilbagegivelsen ved bortforpagtningsaftalens udloeb af en forpagtet bedrift retsvirkninger, som kan sammenlignes, jf. artikel 5, nr. 3, i forordning nr. 1371/84, med retsvirkningerne af overfoerslen af bedriften ved bortforpagtningsaftalen; begge transaktioner indebaerer en aendring af besiddelsesforholdene vedroerende de paagaeldende produktionsenheder inden for de kontraktforhold, som foelger af forpagtningsaftalen.

11 Bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, nr. 2 og 3, i forordning nr. 1371/84 er uaendret gentaget i artikel 7, stk. 1, nr. 2 og 3, i ovennaevnte forordning nr. 1546/88, der pr. 4. juni 1988 har erstattet forordning nr. 1371/84. Den fortolkning, som Domstolen anlaegger i denne praejudicielle forelaeggelsessag, gaelder foelgelig for disse bestemmelser i begge de paa hinanden foelgende forordninger.

12 Det fremgaar af ordlyden af disse bestemmelser, at medlemsstaterne kan fastlaegge deres egne kriterier, saafremt disse er objektive, vedroerende fordelingen af de referencemaengder, der angaar bedrifter, hvoraf kun en del overdrages, ligesom de kan undlade at tage hensyn til overdragne dele, for hvilke det areal, der anvendes til maelkeproduktion, er mindre end et minimumsareal, som de fastsaetter. Saafremt medlemsstaterne imidlertid ikke har gjort brug af disse befoejelser, skal de paagaeldende bestemmelser anvendes i overensstemmelse med de principper, der allerede er fastlagt ved dom af 6. december 1991 (sag C-121/90, Posthumus, Sml. I, s. 5833, praemis 9), saaledes at fordelingen skal ske noejagtigt i forhold til stoerrelsen af den paagaeldende bedrifts respektive arealer, som anvendes til maelkeproduktion, uden at der kan tages hensyn til beskaffenheden af anvendelsen af disse arealer.

13 Med henblik paa fordelingen af referencemaengderne skal der tages hensyn til samtlige de arealer paa bedriften, der direkte eller indirekte bidrager til dennes maelkeproduktion, herunder bedriftens gaard-, bygnings- og vejarealer, dersom de direkte eller indirekte bidrager til dennes maelkeproduktion.

14 Denne fortolkning, som er bygger paa ordlyden af de paagaeldende bestemmelser, er i overensstemmelse med disses formaal. Bestemmelserne har nemlig til formaal, bortset fra undtagelser, der udtrykkeligt fastsaettes af medlemsstaterne, at der fastsaettes klare og praecise regler for at sikre baade retssikkerheden og ordningens effektivitet, og at de nationale myndigheders anvendelse af disse regler ikke forudsaetter noget frit skoen (se herom ovennaevnte dom af 6.12.1991, Posthumus, praemis 10).

15 Af disse grunde skal det foerste spoergsmaal besvares med, at udtrykket "de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen", i artikel 5, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1371/84 og i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i forordning nr. 1546/88 skal forstaas saaledes, at det ogsaa omfatter bedriftens gaard-, bygnings- og vejarealer, saafremt disse direkte eller indirekte bidrager til maelkeproduktionen.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

16 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved kendelse af 15. november 1990, for ret:

Udtrykket "de arealer, der anvendes til maelkeproduktionen", i artikel 5, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 og i artikel 7, stk. 1, nr. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 skal forstaas saaledes, at det ogsaa omfatter bedriftens gaard-, bygnings- og vejarealer, saafremt disse direkte eller indirekte bidrager til maelkeproduktionen.