RETTENS DOM (Første Afdeling)

26. januar 1995

Sag T-527/93

O.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — annullationssøgsmål — afgørelse om at suspendere udbetalingen af vederlag i medfør af vedtægtens artikel 60«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-29

Angående:

Påstand om annulation af Kommissionens afgørelse af 23. december 1992, hvorved udbetalingen af sagsøgerens vederlag, i henhold til vedtægtens artikel 60, blev suspenderet med virkning fra den 1. januar 1993.

Udfald:

Annullation.

Resumé af dom

Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen, havde pr. 6. januar 1991 289 sygefraværsdage. Den 16. oktober 1991 afgav invaliditetsudvalget, som behandlede sagen i medfør af vedtægtens artikel 59, stk. 1, en foreløbig udtalelse, hvori udvalget anbefalede, at sagsøgeren genoptog sit arbejde på deltid fra begyndelsen af januar 1992; hun genoptog arbejdet den 13. januar 1992. Hun fremlagde en række nye lægeattester for at begrunde sit fravær indtil den 31. maj 1992.

Den 18. marts 1992 udtalte invaliditetsudvalget, at sagsøgeren var egnet til at genoptage arbejdet. Følgelig blev lægeattesten vedrørende månederne marts, april og maj afvist med virkning fra den 23. marts 1992. Sagsøgeren genoptog arbejdet.

Den 18. maj 1992 blev sagsøgeren, som på ny var fraværende på grund af sygdom, undersøgt af Kommissionens rådgivende læge, der anså hende for arbejdsdygtig. Sagsøgeren genoptog arbejdet den 19. maj 1992.

Den 14. juli 1992, dagen før sagsøgeren indledte sin årlige ferie, afgav Kommissionens rådgivende læge - med en erklæring om, at han havde underkastet sagsøgeren en lægeundersøgelse - en udtalelse, hvoraf det fremgik, at hun skulle genoptage arbejdet den 17. august 1992. Sagsøgeren fremsendte til Lægetjenesten en række lægeattester for at begrunde sit fravær fra den 17. august 1992. Visse af de pågældende attester anfægtedes af Kommissionens rådgivende læge med henvisning til, at den underskrivende læges navn ikke var blevet opgivet. Ved skrivelse af 18. september 1992 opfordrede Kommissionen sagsøgeren til at lade sig underkaste den kontrolundersøgelse, der var fastsat til den 29. september 1992. Sagsøgeren oplyste at være ude af stand til at rejse og mødte ikke op til undersøgelsen.

Ved skrivelse af 23. november 1992 lod Kommissionen sagsøgeren vide, at vedtægtens artikel 60 fandt anvendelse i hendes tilfælde, idet hendes fravær blev anset for uberettiget som følge af de mangelfulde attester. Den 3. december 1992 fremsendte sagsøgeren genparter af attesterne med lægens stempel. Hun hævdede, at hun ikke havde modtaget skrivelsen af 18. september 1992 og ikke var blevet undersøgt den 14. juli 1992. Hun anmodede om oplysninger om, hvorledes fremgangsmåden var, når en tjenestemand som i hendes tilfælde ønsker at udmelde sine egne sagkyndige.

Den 23. december 1992 afviste Kommissionen at anerkende de således berigtigede attester og meddelte sagsøgeren, at den havde besluttet at suspendere udbetalingen af hendes løn med virkning fra januar 1993.

Realiteten

De lægeattester, sagsøgeren tilsendte Kommissionen, attesterede, at hun ikke var arbejdsdygtig; de var behørigt underskrevet og dateret. Selv om attesterne ikke bar lægens stempel, havde sagsøgeren derfor ikke undladt at begrunde de omtvistede sygefraværsperioder over for Kommissionen, så snart de var begyndt (præmis 34).

Retten udtalte, at Kommissionen i og med, at den var i besiddelse af sagsøgerens berigtigede lægeattester, havde været forpligtet til, før den traf den anfægtede afgørelse, at foretage en ny gennemgang af de pågældende attester og, såfremt den fandt at måtte anse dem for ugyldige, træffe de nødvendige foranstaltninger for at lade sagsøgeren underkaste en ny lægelig kontrolundersøgelse. Det antoges at stride mod vedtægtens artikel 59, at administrationen nægter at godkende en lægeattest uden at have gjort brug af sin mulighed for at lade den ansatte fremstille sig for en læge (præmis 35 og 36).

Henvisning til: Domstolen, 19. juni 1992, sag C-18/91 P, V. mod Parlamentet, Sml. I, s. 3997, præmis 33.

Den omstændighed, at invaliditetsudvalgets konklusion var, at sagsøgeren måtte anses for egnet til at genoptage arbejdet, fandt Retten ej heller relevant. En erklæring fra invaliditetsudvalget, der konkluderer, at betingelserne for at tilkende invalidepension ikke er opfyldt, udelukker ikke, at den pågældende på et konkret tidspunkt vil kunne anses for uarbejdsdygtig. Da der ikke sås at være foretaget nogen lægelig kontrolundersøgelse, før Kommissionen traf den anfægtede afgørelse, fandt Retten, at Kommissionen havde suspenderet udbetalingen af sagsøgerens løn uden forinden behørigt at have søgt hendes helbredstilstand fastslået i overensstemmelse med vedtægtens artikel 59, for således at give sagsøgeren mulighed for at begrunde, hvorfor hun anså sig for uarbejdsdygtig (præmis 37 og 39).

Henvisning til: Domstolen, 27. april 1989, sag 271/87, Fedeli mod Parlamentet, Sml. s. 993.

Konklusion:

Kommissionens afgørelse af 23. december 1992, hvorved udbetalingen af sagsøgerens vederlag blev suspenderet med virkning fra den 1. januar 1993, annulleres.