Sag C-1/03

Paul Van de Walle m.fl.

mod

Texaco Belgium SA

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Bruxelles)

»Miljø – affald – direktiv 75/442/EØF og 91/156/EØF – begreberne »affald«, »producent af affald« og »indehaver af affald« – jord, hvori der er udsivet kulbrinter fra en utæthed – selvstændig drift af en tankstation, som tilhører et olieselskab«

Sammendrag af dom

1. Miljø – affald – direktiv 75/442, ændret ved direktiv 91/156 – begreb – kulbrinter, der er spildt ved et uheld – forurenet jord og grundvand – omfattet

[Rådets direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, art. 1, litra a)]

2. Miljø – affald – direktiv 75/442, ændret ved direktiv 91/156 – indehaver af affald – begreb – kulbrinteaffald – bestyrer af en tankstation og det olieselskab, der forsyner tankstationen – omfattet – betingelser

[Rådets direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, art. 1, litra c)]

1. Kulbrinter, der er spildt ved et uheld og er skyld i en forurening af jord og grundvand, er affald som omhandlet i artikel 1, litra a), i direktiv 75/442 om affald, som ændret ved direktiv 91/156, for så vidt som stoffet er et restprodukt fra en produktion, som indehaveren ikke uden forudgående forarbejdning kan genbruge, og som han skiller sig af med, skønt det sker ved et uheld, i forbindelse med produktionen eller distributionen af kulbrinterne.

Det samme gælder den jord, der er forurenet med kulbrinterne, når kulbrinterne ikke adskilles fra den jord, de har forurenet, og ikke kan nyttiggøres eller bortskaffes, uden at den forurenede jord ligeledes gennemgår den nødvendige rensning. Desuden er den omstændighed, at den forurenede jord ikke er udgravet, uden betydning for, om den anses for affald.

(jf. præmis 46, 47, 50, 52 og 53 samt domskonkl.)

2. I direktiv 75/442 om affald, som ændret ved direktiv 91/156, sondres der mellem den materielle gennemførelse af nyttiggørelsen eller bortskaffelsen af affald, der påhviler enhver »indehaver af affald«, hvad enten det er producenten eller den person, der er i besiddelse af det, og den økonomiske afholdelse af omkostningerne ved disse transaktioner, som det i henhold til princippet om, at forureneren betaler, pålægges de personer, der er skyld i affaldet, uanset om de er indehavere eller tidligere indehavere af affaldet eller endog producenter af det produkt, som affaldet hidrører fra.

Kulbrinter, der er spildt ved et uheld og hidrører fra udsivning fra en tankstations opbevaringsanlæg, og som denne tankstation har købt til brug for sin drift, er i tankstationens bestyrers besiddelse. Tankstationens bestyrer, som til brug for sin virksomhed opbevarede kulbrinterne, da de blev til affald, kan desuden anses for at være den, der »frembringer« affaldet, jf. artikel 1, litra b), i direktiv 75/442. Under disse omstændigheder må tankstationens bestyrer anses for indehaver af affaldet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i samme artikel 1, litra c), idet han både er i besiddelse af affaldet og er producenten af affaldet.

Hvis tankstationens opbevaringsanlægs dårlige stand og udsivningen af kulbrinterne skyldes, at det oliefirma, der forsynede tankstationen, ikke havde opfyldt nogle kontraktuelle forpligtelser, eller forskellige handlinger, for hvilke dette firma kan pådrage sig ansvar, kan oliefirmaet antages ved sin aktivitet at have »frembragt affald«, jf. artikel 1, litra b), i direktiv 75/442 og derfor at være indehaver af dette affald.

(jf. præmis 58-60 og domskonkl.)