Domstolens Dom (Sjette Afdeling) af 16. december 1997. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod den Italienske Republik. - Traktatbrud - Direktiv 93/53/EØF, 93/54/EØF, 93/113/EØF og 93/114/EØF - Manglende gennemførelse inden for de fastsatte frister. - Sag C-316/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-07231



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Traktatbrudssoegsmaal - Domstolens proevelse af soegsmaalsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udloebet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(EF-traktaten, art. 169)

2 Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemfoerelse - en rent administrativ praksis utilstraekkelig

(EF-traktaten, art. 189, stk. 3)

Sammendrag

3 Inden for rammerne af en sag i henhold til traktatens artikel 169 maa spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, vurderes paa baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udloebet af fristen i den begrundede udtalelse, og aendringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen.

4 En rent administrativ praksis, som ifoelge sagens natur frit kan aendres af forvaltningen, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab paa passende maade, kan ikke anses for at udgoere en gyldig opfyldelse af den forpligtelse, der i henhold til traktatens artikel 189 paahviler de medlemsstater, et direktiv er rettet til.

Parter

I sag C-316/96,

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Paolo Ziotti, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoeger,

mod

Den Italienske Republik ved afdelingschef, professor Umberto Leanza, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, bistaaet af statens advokat Oscar Fiumara, og med valgt adresse i Luxembourg paa Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde,

sagsoegt,

angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten samt Raadets direktiv 93/53/EOEF af 24. juni 1993 om minimumsfaellesskabsforanstaltninger til bekaempelse af visse fiskesygdomme (EFT L 175, s. 23), Raadets direktiv 93/54/EOEF af 24. juni 1993 om aendring af direktiv 91/67/EOEF om dyresundhedsmaessige betingelser for afsaetning af akvakulturdyr og -produkter (EFT L 175, s. 34), Raadets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsaetning af enzymer, mikroorganismer og praeparater heraf i foderstoffer (EFT L 334, s. 17) og Raadets direktiv 93/114/EF af 14. december 1993 om aendring af direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer (EFT L 334, s. 24), da den ikke inden for de fastsatte frister har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, som er noedvendige for at efterkomme disse direktiver,

har

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen, G.F. Mancini, P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch,

generaladvokat: N. Fennelly

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at parterne har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 16. september 1997,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 23. oktober 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 26. september 1996 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten samt

- Raadets direktiv 93/53/EOEF af 24. juni 1993 om minimumsfaellesskabsforanstaltninger til bekaempelse af visse fiskesygdomme (EFT L 175, s. 23)

- Raadets direktiv 93/54/EOEF af 24. juni 1993 om aendring af direktiv 91/67/EOEF om dyresundhedsmaessige betingelser for afsaetning af akvakulturdyr og -produkter (EFT L 175, s. 34)

- Raadets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsaetning af enzymer, mikroorganismer og praeparater heraf i foderstoffer (EFT L 334, s. 17), og

- Raadets direktiv 93/114/EF af 14. december 1993 om aendring af direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer (EFT L 334, s. 24),

da den ikke inden for de fastsatte frister har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, som er noedvendige for at efterkomme disse direktiver.

2 Ifoelge artikel 20, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/53, artikel 2, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/54 og artikel 2, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/114 skulle medlemsstaterne saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme disse direktiver inden den 1. juli 1994, for saa vidt angaar de to foerstnaevnte direktiver, og senest den 1. oktober 1994, for saa vidt angaar det tredje direktiv. Ifoelge artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/113, skulle medlemsstaterne saette artikel 7 i kraft senest den 1. januar 1995 og de oevrige bestemmelser senest den 1. oktober 1994.

3 Da Kommissionen ikke modtog nogen meddelelse om de paagaeldende direktivers gennemfoerelse i den italienske retsorden, indledte den ved fremsendelse af en aabningsskrivelse den 20. januar 1995 proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 169.

4 Ved skrivelse af 27. februar 1995 meddelte den italienske regering Kommissionen, at direktiverne var inkluderet i et lovforslag med titlen »Disposizioni per l'adempimento degli obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunità europee - legge comunitaria 1994« (Bestemmelser om overholdelse af de forpligtelser, der foelger af Italiens deltagelse i De Europaeiske Faellesskaber - lov om gennemfoerelse af faellesskabsbestemmelser 1994), og at de italienske myndigheder i afventning af vedtagelsen af dette forslag havde udarbejdet gennemfoerelsesbestemmelser til loven.

5 Da Kommissionen ikke modtog yderligere meddelelse fra de italienske myndigheder, tilstillede den den 22. januar 1996 Den Italienske Republik en begrundet udtalelse og opfordrede den til at saette de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme sine forpligtelser i henhold til de omhandlede direktiver inden for en frist paa to maaneder fra meddelelsen af den begrundede udtalelse.

6 Ved skrivelse af 15. marts 1996 svarede den italienske regering, at bestemmelsen til gennemfoerelse af direktiv 93/53 var i begreb med at blive oversendt til ministerpraesidentens departement med henblik paa den forudgaaende kompetenceundersoegelse, at bestemmelsen til gennemfoerelse af direktiv 93/54 snart ville blive forelagt ministeren til underskrift, og endelig, at Sundhedsministeriet havde oversendt den saakaldt eneste bestemmelse til gennemfoerelse af baade direktiv 93/113 og 93/114 til kontoret med ansvar for EU-politik i ministerpraesidentens departement med henblik paa den foreskrevne behandling.

7 Da Kommissionen ikke har modtaget andre oplysninger vedroerende gennemfoerelsen af de fire direktiver, har den derfor anlagt naervaerende sag. Ved saerskilt processkrift indgivet den 14. august 1997 har Kommissionen dog haevet sagen for saa vidt angaar direktiv 93/54.

8 Hvad angaar de tre oevrige direktiver har Den Italienske Republik til sit forsvar anfoert, at gennemfoerelsen enten har fundet sted eller er vidt fremskreden.

9 Ifoelge Den Italienske Republik er, for det foerste, direktiv 93/53 blevet gennemfoert ved dekret fra republikkens praesident nr. 263 af 3. juli 1997 (GURI nr. 184 af 8.8.1997).

10 For det andet har de italienske myndigheder i henhold til artikel 2 i direktiv 93/113 tilladt, at der paa deres omraade midlertidigt sker anvendelse og afsaetning af enzymer, mikroorganismer og praeparater heraf i foderstoffer, som er opfoert paa en liste, der den 20. december 1994 blev sendt til Kommissionen i overensstemmelse med direktivets artikel 3. Denne liste er desuden ved et ministerielt cirkulaere af 26. juli 1995 blevet bekendtgjort over for alle regionale sundhedsmyndigheder (»assessorati regionali della Sanità«) og de faglige sammenslutninger og organisationer, saaledes at disse kunne forestaa en videre distribution til de beroerte. Listen vil fremover blive erstattet af en liste udarbejdet af Kommissionen i medfoer af artikel 4 i direktiv 93/113, i afventning af, at denne institution i henhold til direktivets artikel 5 foretager den endelige optagelse af enzymer og mikroorganismer paa listerne i bilagene til Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23. november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer (EFT 1970 III, s. 743).

11 For saa vidt angaar den maerkningspligt, som er indfoert ved artikel 7 i direktiv 93/113, har den italienske regering fremhaevet, at dekret fra republikkens praesident nr. 228 af 1. marts 1992 (GURI, supplemento ordinario, nr. 66 af 19.3.1992), der gennemfoerer de forskellige direktiver om tilsaetningsstoffer til foderstoffer, paalaegger praecise forpligtelser med hensyn til maerkning om tilsaetningsstoffer. De andre angivelser i henhold til artikel 7 i direktiv 93/113 indgaar desuden i det, som er omhandlet i ovennaevnte cirkulaere af 26. juli 1995, der er blevet sendt til de beroerte instanser og organer.

12 For det tredje er reglerne til gennemfoerelse af direktiv 93/114 i begreb med at blive vedtaget.

13 For saa vidt angaar direktiv 93/113 har Kommissionen gjort gaeldende, at udstedelsen af det ministerielle cirkulaere af 26. juli 1995 og meddelelsen heraf til de beroerte myndigheder ikke udgoer en korrekt gennemfoerelse af artikel 2 i direktiv 93/113. Desuden sikrer hverken dette cirkulaere eller praesidentdekret nr. 228 af 1. marts 1992 en tilstraekkelig gennemfoerelse af maerkningskravene efter artikel 7. Mere praecist indfoerer sidstnaevnte bestemmelse nye krav og nye kriterier for produkter, der ikke er omfattet af naevnte dekret.

14 Hvad angaar direktiv 93/53 bemaerkes det, at spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, maa vurderes paa baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udloebet af fristen i den begrundede udtalelse, og at aendringer af forholdene i tiden derefter ikke kan tages i betragtning af Domstolen (jf. dom af 3.7.1997, sag C-60/96, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 3827, praemis 15).

15 For saa vidt angaar den foreliggende sag blev dekret fra republikkens praesident nr. 263, som den italienske regering har henvist til, vedtaget den 3. juli 1997, mens den frist, som Kommissionen havde fastsat i den begrundede udtalelse, udloeb den 22. marts 1996. Selv om dette dekret maatte udgoere en korrekt gennemfoerelse af direktiv 93/53, kan det derfor ikke tages i betragtning under naervaerende sag.

16 Vedroerende gennemfoerelsen af artikel 2 og 7 i direktiv 93/113 bemaerkes, at ifoelge fast retspraksis kan en rent administrativ praksis, som ifoelge sagens natur frit kan aendres af forvaltningen, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab paa passende maade, ikke anses for at udgoere en gyldig opfyldelse af forpligtelserne i henhold til traktaten (dom af 2.5.1996, sag C-311/95, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 2433, praemis 7).

17 Den Italienske Republik kan saaledes ikke i kraft af vedtagelsen og rundsendelsen af cirkulaeret af 26. juli 1995 til de beroerte myndigheder anses for at have efterkommet sine forpligtelser i henhold til direktiv 93/113.

18 Det bemaerkes endvidere, at den italienske regering ikke har bestridt, at praesidentdekret nr. 228 af 1. marts 1992 omhandler andre enzymer og indfoerer andre krav end dem, der er foreskrevet i artikel 7 i direktiv 93/113.

19 Endelig har Den Italienske Republik ikke bestridt, at direktiv 93/114 ikke er blevet gennemfoert inden for den fastsatte frist.

20 Det maa derfor fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 20, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/53, artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/113 og artikel 2, stk. 1, foerste afsnit, i direktiv 93/114, da den ikke inden for de fastsatte frister har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, som er noedvendige for at efterkomme disse direktiver.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

21 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Artikel 69, stk. 5, foerste afsnit, bestemmer, at det paalaegges den part, som haever sagen, at betale sagens omkostninger. Paa begaering af den haevende part kan det dog bestemmes, at den anden part skal betale sagens omkostninger, hvis dette findes berettiget som foelge af denne parts forhold.

22 I den foreliggende sag har Den Italienske Republik tabt sagen for saa vidt angaar direktiv 93/53, direktiv 93/113 og 93/114; endvidere skyldes sagen om direktiv 93/54 og den dertil knyttede ophaevelse denne stats forhold, idet den foerst efter sagens anlaeg har givet meddelelse om de foranstaltninger, der var noedvendige for at efterkomme sine forpligtelser.

23 Det boer derfor paalaegges Den Italienske Republik at betale sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 20, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets direktiv 93/53/EOEF af 24. juni 1993 om minimumsfaellesskabsforanstaltninger til bekaempelse af visse fiskesygdomme, artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsaetning af enzymer, mikroorganismer og praeparater heraf i foderstoffer og artikel 2, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets direktiv 93/114/EF af 14. december 1993 om aendring af direktiv 70/524/EOEF om tilsaetningsstoffer til foderstoffer, da den ikke inden for de fastsatte frister har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, som er noedvendige for at efterkomme disse direktiver.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.