Forslag til afgørelse fra generaladvokat Elmer fremsat den 27. februar 1997. - Straffesag mod René Kieffer og Romain Thill. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal de police de Luxembourg - Storhertugdømmet Luxembourg. - Frie varebevægelser - Kvantitative restriktioner - Foranstaltninger med tilsvarende virkning - Forordning (EØF) nr. 3330/91 - Statistikker over udveksling af goder - Erklæring med detaljerede oplysninger om al udveksling af goder mellem medlemsstaterne - Forenelighed med EF-traktatens artikel 30 og 34. - Sag C-114/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-03629



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 I denne sag skal Domstolen tage stilling til, om Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/91 af 7. november 1991 om statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater (herefter »forordningen«) er forenelig med traktatens artikel 30, der forbyder kvantitative indfoerselsrestriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning, og traktatens artikel 34, der forbyder kvantitative udfoerselsrestriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning.

Forordningen

2 Praeamblen til forordningen indeholder foelgende relevante betragtninger:

»Gennemfoerelsen af det indre marked sker ved fjernelse af de fysiske graenser mellem medlemsstaterne; der maa derfor indhentes oplysninger paa et tilfredsstillende niveau om udveksling af goder mellem medlemsstater ved en fremgangsmaade, som ikke indebaerer kontrol, herunder indirekte kontrol, ved graenserne mellem medlemsstaterne (1. betragtning);

en analyse af den situation, i hvilken Faellesskabet og medlemsstaterne vil befinde sig efter 1992, viser, at der fortsat kan vaere konkrete behov for oplysninger om udveksling af goder mellem medlemsstaterne (2. betragtning);

da behovene ikke er af makrooekonomisk art, som f.eks. de behov, der vedroerer nationalregnskab eller betalingsbalance, kan mange af dem ikke opfyldes ved hjaelp af i hoej grad aggregerede oplysninger; omraader som handelspolitikken, sektoranalyserne, konkurrencereglerne, forvaltningen af og retningslinjerne for landbrug og fiskeri, regionaludviklingen, energiprognoserne og tilrettelaeggelsen af transporten skal derimod kunne bygge paa et talmateriale, som giver det mest aktuelle, noejagtige og detaljerede billede af det indre marked (3. betragtning);

oplysninger om udveksling af goder mellem medlemsstater vil vaere et bidrag til at maale de fremskridt, der sker i forbindelse med det indre marked, og dermed til at fremskynde dets gennemfoerelse og med fuldt kendskab til sagen befaeste dets virkeliggoerelse; saadanne oplysninger vil kunne anvendes som et af midlerne til vurdering af udviklingen for saa vidt angaar den oekonomiske og sociale samhoerighed (4. betragtning);

indtil udgangen af 1992 vil statistikkerne over udveksling af goder mellem medlemsstater kunne bygge paa de formaliteter, den dokumentation og den kontrol, som toldmyndighederne til eget eller andre myndigheders brug paalaegger afsendere og modtagere af varer, der omsaettes mellem medlemsstaterne, men ophaevelsen af de fysiske og de skatte- og afgiftsmaessige graenser fjerner netop disse formaliteter (5. betragtning);

de noedvendige oplysninger til udarbejdelse af statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater boer derfor indsamles direkte hos afsendere og modtagere, idet der skal goeres brug af metoder og teknikker, der sikrer, at oplysningerne er udtoemmende, paalidelige og aktuelle, uden at de paagaeldende, specielt de smaa og mellemstore virksomheder, paafoeres en byrde, der ikke staar i forhold til de resultater, som brugerne af de paagaeldende statistikker har grund til at forvente« (6. betragtning).

3 Ifoelge forordningens artikel 3, stk. 1, 1. afsnit, er alle varebevaegelser fra en medlemsstat til en anden medlemsstat omfattet af statistikkerne over udveksling af goder mellem medlemsstater.

4 Forordningens kapitel II omhandler det permanente system til indsamling af statistiske oplysninger, der efter artikel 6 benaevnes »Intrastat-systemet«, og som efter artikel 7, stk. 4, omfatter samhandelen mellem medlemsstaterne.

5 Oplysningspligten paahviler ifoelge artikel 8 enhver fysisk eller juridisk person, som medvirker i en udveksling af goder mellem medlemsstater, dog saaledes at privatpersoner er fritaget herfor, jf. forordningens artikel 5. Oplysningerne skal indgives maanedsvis.

6 Efter artikel 9, stk. 1, kan den oplysningspligtige i forbindelse med Intrastat-systemet overdrage hvervet til en tredjemand, som har bopael i en medlemsstat, uden at dette dog begraenser den oplysningspligtiges ansvar. Manglende opfyldelse sanktioneres ifoelge artikel 14 med de sanktioner, som medlemsstaterne fastsaetter i henhold til deres nationale bestemmelser paa dette omraade.

Ifoelge det oplyste straffes overtraedelser i Luxembourg for tiden med boeder paa mellem 10 001 og 100 000 LUF.

7 Forordningens kapitel III vedroerer statistikken over samhandelen mellem medlemsstaterne.

8 I artikel 20, nr. 5, i dette kapitel foreskrives, at den i artikel 8 omhandlede oplysningspligtige er den fysiske eller juridiske person, som a) har hjemsted i afsendelsesmedlemsstaten, og har indgaaet den aftale, dog ikke transportaftale, der har foert til varens afsendelse, eller, hvis en saadan aftale ikke foreligger, afsender varerne eller lader varerne afsende, eller er i besiddelse af de varer, der afsendes, og b) har hjemsted i modtagermedlemsstaten, og har indgaaet den aftale, dog ikke transportaftale, der har foert til varernes levering, eller, hvis en saadan aftale ikke foreligger, modtager varerne eller lader varerne afsende, eller er i besiddelse af de varer, der leveres.

9 Artikel 21 har foelgende ordlyd:

»I det medium, der anvendes til overfoersel af statistiske oplysninger til de kompetente tjenestegrene:

- skal varerne dog, med forbehold af artikel 34, betegnes saaledes, at de med lethed kan klassificeres noejagtigt inden for den mest detaljerede underopdeling, som de henhoerer under i den gaeldende udgave af den kombinerede nomenklatur

- skal det ottecifrede kodenummer, der svarer til den naevnte underopdeling i den kombinerede nomenklatur, ligeledes anfoeres for hver vareart.«

10 Artikel 23, stk. 1 og 2, foreskriver foelgende:

»1. For hver vareart skal foelgende data anfoeres i det statistiske informationsmedium i forbindelse med overfoersel af oplysninger til de kompetente tjenestegrene:

a) i modtagermedlemsstaten: den medlemsstat, hvorfra varerne kommer i henhold til artikel 24, stk. 1

b) i afsendelsesmedlemsstaten: bestemmelsesmedlemsstaten for varerne i henhold til artikel 24, stk. 2

c) varernes maengde i nettovaegt og supplerende enheder

d) varernes vaerdi

e) transaktionens art

f) leveringsbetingelser

g) forventet transportform.

2. Medlemsstaterne kan ikke foreskrive, at der i det statistiske informationsmedium skal anfoeres andre oplysninger end de i stk. 1 anfoerte, dog med undtagelse af foelgende oplysninger:

a) i modtagermedlemsstaten: oprindelsesland; denne oplysning kan dog kun kraeves inden for rammerne af faellesskabsretten

b) i afsendelsesmedlemsstaten: oprindelsesomraade; i modtagermedlemsstaten: bestemmelsesomraade

c) i afsendelsesmedlemsstaten: lastehavn eller -lufthavn; i modtagermedlemsstaten: lossehavn eller -lufthavn

d) i afsendelsesmedlemsstaten og i modtagermedlemsstaten: den formodede omladningshavn eller -lufthavn, der er beliggende i en anden medlemsstat, saafremt denne udarbejder en transitstatistik

e) i givet fald den statistiske ordning.«

11 Artikel 28 indeholder visse suspensions- og lempelsestaerskler. Der sondres mellem fritagelsestaerskler, tilpasningstaerskler og forenklingstaerskler.

Fritagelsestaersklerne omfatter efter artikel 28, stk. 3, jf. artikel 5, stk. 2, oplysningspligtige, der er omfattet af en af de saerordninger, der er fastsat i artikel 24 og 25 i sjette momsdirektiv 77/388/EOEF (1), ikke-momspligtige institutioner og momspligtige, som er omfattet af afgiftsfritagelse, og som i henhold til artikel 28, stk. 7, i direktiv 77/388 ikke er forpligtet til at afgive skatteangivelse.

Tilpasningstaersklerne fritager efter artikel 28, stk. 4, de oplysningspligtige fra indberetningspligten efter forordningen, idet forpligtelsen opfyldes i form af den periodiske skatteangivelse, som de skal foretage som momspligtige.

Tilpasnings- og forenklingstaersklerne, der udtrykkes i aarlige vaerdier af transaktioner inden for Faellesskabet, kan ifoelge bestemmelsens stk. 6, variere alt efter medlemsstat, varegruppe og tidsrum.

Efter artikel 28, stk. 8, fastsaettes forenklingstaersklerne til 100 000 ECU ved afsendelsen og 100 000 ECU ved modtagelsen, dog saaledes at medlemsstaterne efter stk. 9 kan fastsaette hoejere taerskelniveauer. Den forenklingstaerskel, der gaelder for Luxembourg, er fastsat til 10 000 000 LFR. Inden for forenklingstaersklerne skal den oplysningspligtige give oplysning om vareart, den ottecifrede nummerkode, den medlemsstat, hvorfra varerne kommer, eller bestemmelsesmedlemsstaten samt varernes vaerdi.

12 Forordningens artikel 34 har foelgende ordlyd:

»1. Saavel hvad angaar de varer, for hvilke Intrastat-systemet finder anvendelse, som andre varer, kan Kommissionen i henhold til artikel 30, med det formaal at lette de oplysningspligtiges arbejde, indfoere forenklede procedurer for indsamling af oplysninger, og, i saerdeleshed, skabe forudsaetninger for oeget brug af automatisk databehandling og af elektronisk fremsendelse af oplysningerne.

2. Medlemsstaterne kan for at tage hensyn til deres saerlige administrative struktur indfoere andre forenklede procedurer end de i stk. 1 omhandlede, forudsat at de oplysningspligtige selv kan vaelge, hvilke af disse procedurer de vil foelge.

De medlemsstater, der benytter sig af denne mulighed, giver Kommissionen underretning herom.«

Sagens faktiske omstaendigheder

13 René Kieffer og Romain Thill er direktoerer for anpartsselskabet Etablissements Kieffer & Thill, hvis formaal ifoelge vedtaegterne er at drive automobilforretning. Virksomheden foretager bl.a. koeb og salg af skaderamte og brugte biler, reservedele samt alle former for tilbehoer til biler. Det er ubestridt, at virksomheden aarligt foretager udfoersler til andre medlemsstater af en vaerdi, som overstiger forenklingstaersklen i forordningens artikel 28, stk. 9, paa 10 000 000 LFR.

14 Kieffer og Thill er tiltalt for i 1993 og 1994 at have overtraadt bestemmelserne i artiklerne 3, 8 og 14 i forordningen ved at have undladt at afgive de oplysninger vedroerende ind- og udfoersler for anpartsselskabet, der kraeves efter Intrastat-systemet.

15 Kieffer og Thill har imidlertid gjort gaeldende, at forordningen, som foelge af den byrde for virksomhederne, der foelger af de meget detaljerede oplysningskrav, har karakter af en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoersels- og udfoerselsrestriktion, hvorfor forordningen strider mod traktatens artikler 30 og 34.

De praejudicielle spoergsmaal

16 Tribunal de police de Luxembourg har ved kendelse af 2. april 1996 forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal:

»1) Maa der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/91 af 7. november 1991 antages at vaere indfoert en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion for udvekslingen af goder mellem medlemsstaterne, som er forbudt efter EOEF-traktatens artikler 30-34, for saa vidt som det ved forordningen paalaegges medlemsstaterne at indhente en detaljeret erklaering fra enhver virksomhed, hvis omsaetning ligger over de fastsatte fritagelses-, tilpasnings- eller forenklingstaerskler, om alle virksomhedens ind- og udfoersler inden for EF?

2) Udgoer forpligtelsen til at afgive de kraevede oplysninger i medfoer af Intrastat-ordningen saavel i de eksporterede varers oprindelses- som bestemmelsesland - en forpligtelse, der i henhold til luxembourgsk ret er sanktioneret med straf i tilfaelde af en naegtelse af at indsende de kraevede oplysninger til det centrale organ for statistik og oekonomisk analyse - en tvangsforanstaltning over for de erhvervsdrivende, som maa anses for uberettiget, og som staar i misforhold til det almene formaal, der forfoelges, hvorfor forpligtelsen strider mod EOEF-traktatens artikel 3 B, stk. 3, som indsat ved artikel G, nr. 5, i traktaten om Den Europaeiske Union, der blev undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992?«

Proceduren for Domstolen

17 Kieffer og Thill har gjort gaeldende, at traktatens artikler 30 og 34 tillige gaelder i forhold til faellesskabslovgiver, og at forordningen hindrer de frie varebevaegelser. Saerligt for smaa og mellemstore virksomheder er det baade omkostningskraevende og byrdefuldt at indberette de kraevede oplysninger, som har en meget hoej detaljeringsgrad. Eksempelvis skal virksomheden for hver enkelt transaktion finde frem til den korrekte ottecifrede nummerkode i den kombinerede nomenklatur. Den byrde, der er forbundet med oplysningspligten, foroeges som foelge af, at den gaelder for hver enkelt transaktion uden hensyn til dennes vaerdi. Kieffer og Thill har endvidere gjort gaeldende, at forordningen ikke er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, idet den er mere indgribende end noedvendigt. Dette gaelder baade detaljeringsniveauet og kravet om indberetning baade i afsendelses- og modtagelsesmedlemsstaten.

18 Den luxembourgske regering har, stoettet af Raadet og Kommissionen, gjort gaeldende, at forordningen ikke udgoer en foranstaltning med tilsvarende virkning, som er omfattet af traktatens artikler 30 og 34. Forordningens paavirkning af de frie varebevaegelser er alt for usikker og hypotetisk til, at artiklerne 30 og 34 kan finde anvendelse. Desuden forfoelger forordningen et formaal, der er i Faellesskabets interesse, idet oplysningsgrundlaget er af betydning for det indre marked og en raekke af Faellesskabets politikker.

Intrastat-systemet medfoerer paa flere maader en lempelse i forhold til den tidligere ordning, der var baseret paa dokumentation afkraevet af toldmyndighederne i forbindelse med graensepassagen. En yderligere lettelse kan opnaas ved at anvende edb-programmet IDEP/CN8, der udleveres gratis, og som bl.a. indeholder samtlige ottecifrede koder i den kombinerede nomenklatur med tilhoerende soegefunktion. Desuden er der tale om oplysninger, som allerede er i virksomhedernes besiddelse.

Den luxembourgske regering, Raadet og Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at Intrastat-systemet ikke er i strid med proportionalitetsprincippet, som efter fast praksis gaelder for anvendelsen af traktatens bestemmelser om de frie varebevaegelser, hvorfor det ikke er noedvendigt at anvende traktatens artikel 3 B, stk. 3. Omfanget af de oplysninger, der kraeves efter forordningen, er noedvendig for at udarbejde brugbare statistikker. De forskellige taerskelvaerdier medfoerer, at en lang raekke erhvervsdrivende er undtaget fra oplysningspligten. Eftersom der gaelder forskellige taerskelvaerdier i de enkelte medlemsstater, er det imidlertid noedvendigt at paalaegge baade afsender og modtager en oplysningspligt.

Stillingtagen

19 Den af den forelaeggende ret omtalte bestemmelse i traktatens artikel 3 B, stk. 3, hvorefter Faellesskabet kun handler i det omfang, det er noedvendigt for at naa traktatens maal, og som blev indsat i traktaten ved traktaten om Den Europaeiske Union, afspejler indholdsmaessigt det faellesskabsretlige proportionalitetsprincip, der efter fast praksis udgoer et vaesentligt element ved fortolkningen af traktatens artikler 30 og 34. Jeg finder ikke i sagen anledning til at foretage en selvstaendig fortolkning af artikel 3 B, stk. 3, der i oevrigt foerst traadte i kraft den 1. november 1993, dvs. i loebet af den periode, der er relevant for sagen.

20 Indholdet af de forelagte spoergsmaal er derfor i realiteten, om forordningen strider mod traktatens artikler 30 og 34, i hvilken forbindelse det maa undersoeges, om forordningen hindrer samhandelen mellem medlemsstaterne, om hindringerne i givet fald er begrundet i almene hensyn, og i den forbindelse, om forordningen er mere indgribende end noedvendigt for at sikre saadanne hensyn.

21 Efter Domstolens faste praksis er forbuddene i traktatens artikler 30 og 34 ikke alene rettet mod nationale foranstaltninger. Disse bestemmelser gaelder ogsaa for foranstaltninger, der udgaar fra faellesskabsinstitutionerne (2).

22 Traktatens artikel 30 omfatter efter fast praksis enhver foranstaltning, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, kan hindre samhandelen i Faellesskabet (3), mens artikel 34 omfatter foranstaltninger, der saerligt hindrer eksporthandelen i forhold til handelen internt i medlemsstaterne (4). Det fremgaar endvidere af Domstolens praksis, at der ikke gaelder en bagatelgraense for anvendelsen af traktatens artikler 30 og 34, hvorfor der ikke sondres efter, hvor meget en foranstaltning paavirker handelen i Faellesskabet (5). Foranstaltninger, der kun rent hypotetisk kan siges at paavirke handelen i Faellesskabet, rammes dog efter praksis ikke af traktatens bestemmelser om de frie varebevaegelser (6).

23 Efter Intrastat-systemet skal virksomhederne maanedligt indberette en raekke detaljerede oplysninger vedroerende de import- eller eksporttransaktioner, som de har effektueret. Der er saaledes tale om en byrde, som saerligt rammer graenseoverskridende transaktioner. Selv om der i vidt omfang er tale om oplysninger, som virksomheden allerede er i besiddelse af, vil det saerligt for smaa og mellemstore virksomheder dels tage tid, dels ikke vaere omkostningsfrit at udarbejde de noedvendige indberetninger. Endvidere er der en direkte sammenhaeng mellem byrden og den omstaendighed, at varen overskrider en graense, idet det er selve den graenseoverskridende transaktion, der i sig selv udloeser oplysningspligten. Det maa i den forbindelse vaere uden betydning, at indberetningen af praktiske aarsager sker maanedsvis og ikke samtidig med den transaktion, der udloeser den. De restriktive virkninger, som ordningen vil kunne have for de frie varebevaegelser er efter min opfattelse ikke saa hypotetiske, at ordningen af den grund falder uden for bestemmelserne om de frie varebevaegelser.

24 En faellesskabsforanstaltning, der har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af det indre marked, kan imidlertid ikke anses for at hindre samhandelen i strid med traktatens artikler 30 og 34, medmindre foranstaltningen staar i et misforhold til det formaal, der soeges opnaaet (7).

Domstolen har endvidere udtrykkeligt accepteret, at hindringer for de frie varebevaegelser kan vaere noedvendige af hensyn til indsamlingen af rimeligt fuldstaendige og korrekte oplysninger om varebevaegelserne inden for Faellesskabet (8).

25 Forordningen er vedtaget under henvisning til traktatens artikel 100A, der omfatter harmoniseringsforanstaltninger, der vedroerer det indre markeds funktion. En ordning med direkte indberetning blev noedvendig som foelge af afviklingen af kontrollen ved de indre graenser. Som det fremgaar af forordningens tredje betragtning, er paalidelige og fyldestgoerende statistiske oplysninger af betydning for en raekke af Faellesskabets politikker, herunder handelspolitikken, konkurrencereglerne, regionaludviklingen og transportomraadet. Eksempelvis vil et statistisk materiale vedroerende udviklingen i varebevaegelserne og transaktionspriserne paa et bestemt produktmarked kunne medvirke til at afsloere konkurrencebegraensende aftaler mellem virksomhederne om markedsopdeling eller salgspriser i strid med traktatens artikel 85. Endvidere er tilvejebringelsen af detaljeret statistisk materiale af vaesentlig betydning for overvaagningen af og virkeliggoerelsen af det indre marked, jf. forordningens femte betragtning. Statistikkerne vil eksempelvis kunne afsloere handelshindringer og dermed medvirke til foranstaltninger fra Kommissionens side enten i form af konkrete retsskridt eller forslag til generelle retsakter. Indfoerer en eller flere medlemsstater eksempelvis nye tekniske forskrifter paa et bestemt omraade, vil Intrastat-systemet kunne give et billede af foranstaltningens indvirkning paa samhandelen og dermed hjaelpe Kommissionen i dens overvejelser med hensyn til, hvorvidt og paa hvilken maade der boer gribes ind.

26 Det er paa denne baggrund min opfattelse, at forordningen forfoelger et alment hensyn i Faellesskabets interesse, og at den derfor ikke i sig selv strider mod traktatens artikler 30 og 34. Det afgoerende spoergsmaal er saaledes, om forordningen er mere indgribende end noedvendigt og dermed strider mod proportionalitetsprincippet. Ved vurderingen af, om dette er tilfaeldet, maa det tages i betragtning, at der tilkommer faellesskabslovgiver en skoensmargin, naar den vedtager harmoniseringsforanstaltninger (9).

27 Efter forordningens artikel 23, stk. 1, skal der gives oplysning om henholdsvis afsendelses- og bestemmelsesmedlemsstaten samt om varernes maengde og vaerdi, transaktionens art, leveringsbetingelser og forventet transportform. Endvidere skal der efter artikel 21 for hver vareart gives oplysning om den ottecifrede nummerkode i den kombinerede nomenklatur.

28 Samtlige disse oplysningskategorier er relevante for varetagelsen af de formaal, der forfoelges med forordningen. Transportformen er eksempelvis relevant for statistikker over maengden af gods, der sendes med lastvogn, henholdsvis tog, hvilket er af interesse for transportpolitikken og eventuelle beslutninger om at udbygge de transeuropaeiske net. Oplysning om leveringsbetingelser kan vaere relevant for konkurrencepolitikken, idet den vil kunne give et indtryk af virksomhedernes markedsadfaerd. Den ottecifrede nummerkode synes noedvendig af hensyn til haandteringen af de indsamlede oplysninger, idet den letter sorteringen og klassificeringen af det meget store antal indberetninger. Det ville naeppe vaere praktisk muligt for de kompetente tjenestegrene selv at foretage denne klassificering. Den byrde for virksomheden, der er forbundet hermed, synes endvidere at maatte vaere aftagende, naar den efter en overgangsperiode foerst én gang har faaet klassificeret de import- og eksporttransaktioner, der normalt indgaar i virksomhedens drift. Byrden vil endvidere kunne lettes gennem brug af moderne teknologi (10).

29 Efter min opfattelse vil der saaledes kun med en vis ret kunne saettes spoergsmaalstegn ved to elementer i Intrastat-systemet, nemlig kravet om, at samme transaktion indberettes af saavel eksportoeren som importoeren, og det forhold, at oplysningspligten omfatter alle varebevaegelser. Det bemaerkes i den forbindelse, at forenklingstaersklerne ikke fuldstaendig fritager virksomheden for oplysningspligten, men alene reducerer antallet af de oplysninger, der skal indberettes.

30 Hvad angaar foerstnaevnte element bemaerkes, at det saerligt synes at kunne vaere byrdefuldt at skulle indberette importtransaktioner. En virksomheds produktion vil typisk vaere praeget af en vis produkt- og tidsmaessig kontinuitet. Dette gaelder ikke noedvendigvis i samme grad en virksomheds indkoeb af eksempelvis raavarer, komponenter og udstyr. Disse vil dels kunne svinge meget i frekvens, og dels kunne variere i henseende til karakter og omfang. Den dobbelte oplysningspligt er imidlertid ifoelge Kommissionen noedvendig som foelge af de taerskler, der er indeholdt i forordningen, og som ikke er de samme i alle medlemsstater. Er koeber i modsaetning til saelger omfattet af oplysningspligten, sikrer forordningens system saaledes, at den paagaeldende transaktion indgaar i det statistiske materiale. Den dobbelte oplysningspligt har foelgelig betydning for omfanget af det statistiske materiale. Faellesskabslovgiver har vurderet, at dette berettiger, at ogsaa importoerer paalaegges en oplysningspligt. Faellesskabslovgiver og de myndigheder, der udarbejder og anvender de paagaeldende statistikker, er efter min opfattelse bedst skikket til at foretage det skoen, der ligger til grund for vurderingen af, hvilke oplysninger der er noedvendige. Domstolen boer derfor kun underkende dette skoen, saafremt det er aabenbart, at de opstillede oplysningskrav er strengere end noedvendigt. Der er efter min opfattelse ikke grundlag for at antage, at faellesskabslovgiver skulle have overskredet denne skoensmargin.

31 Hvad angaar kravet om, at enhver transaktion indberettes, bemaerkes, at det af forordningens sjette betragtning fremgaar, at faellesskabslovgiver har haft for oeje ikke at paalaegge virksomhederne en byrde, der staar i misforhold til de resultater, som brugerne af de paagaeldende statistikker har grund til at forvente. Dette fremgaar ogsaa af de forskellige taerskler, der er indsat i forordningen. Fritagelses- og tilpasningstaersklerne medfoerer saaledes, at et antal virksomheder ikke skal indsende indberetninger ud over det, der foelger af pligten til at indsende periodiske momsangivelser. Af den luxembourgske regerings skriftlige indlaeg fremgaar, at henved 2/3 af virksomhederne herved fritages for oplysningspligten. Af forenklingstaersklerne foelger, at virksomheder, der kun i begraenset omfang deltager i graenseoverskridende transaktioner, alene skal indberette et mindre antal oplysninger. Endvidere maa byrden ogsaa i dette tilfaelde ses i lyset af muligheden for at benytte moderne teknologi, herunder edb-programmet IDEP/CN8, der udleveres gratis. Endelig maa det tages i betragtning, at der er tale om en ny ordning, der for foerste gang indfoerer et system med direkte indberetning. Faellesskabslovgiver boer derfor indroemmes en vis tid til at vurdere, hvorledes ordningen fungerer i praksis og paa grundlag heraf tage stilling til, hvorvidt der maatte vaere grundlag for en lempelse. Det bemaerkes herved, at Kommissionen ved forordning (EF) nr. 2820/94 (11) har indfoert en transaktionstaerskel, hvorefter transaktioner, der ikke overstiger 100 ECU, kan samles under samleposition 99 50 00 00 i den kombinerede nomenklatur. Herudover skal der alene gives oplysning om afsendelses- og bestemmelsesmedlemsstaten og varernes vaerdi. Paa denne baggrund er det min opfattelse, at faellesskabslovgiver heller ikke i henseende til omfanget af oplysningspligten kan antages at have overskredet graenserne for sit skoen.

Forslag til afgoerelse

32 Jeg foreslaar paa denne baggrund Domstolen at besvare de af Tribunal de police de Luxembourg forelagte spoergsmaal saaledes:

Gennemgangen i lyset af forelaeggelseskendelsen og det i oevrigt under sagen fremkomne af Raadets forordning (EOEF) nr. 3330/91 af 7. november 1991 om statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstaterne har intet frembragt, der kan rejse tvivl om dens gyldighed.

(1) - Raadets direktiv af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145, s. 1, som aendret ved Raadets direktiv 95/7/EF af 10.4.1995 om aendring af direktiv 77/388/EOEF og om nye forenklingsforanstaltninger vedroerende moms - anvendelsesomraadet for visse fritagelser og reglerne for deres praktiske gennemfoerelse, EFT L 102, s. 18. Artikel 24 og 25 omhandler dels en saerordning for mindre virksomheder, dels en faelles standardsats-ordning for landbrugere.

(2) - Jf. dom af 11.7.1996, forenede sager C-427/93, C-429/93 og C-436/93, Bristol Myers-Squibb, Sml. I, s. 3457, praemis 36, og af 9.8.1994, sag C-51/93, Meyhui, Sml. I, s. 3879, praemis 11.

(3) - Jf. f.eks. dom af 5.10.1994, sag C-323/93, Centre d'insémination de la Crespelle, Sml. I, s. 5077, og af 11.7.1974, sag 8/74, Dassonville, Sml. s. 837.

(4) - Jf. f.eks. dom af 8.11.1979, sag 15/79, Groenveld, Sml. s. 3409, praemis 7. Der er efter min opfattelse ikke i den foreliggende sag anledning til at tage stilling til betydningen for denne praksis af dommen af 10.5.1995, sag C-384/93, Alpine Investments, Sml. I, s. 1141.

(5) - Jf. dom af 18.5.1993, sag C-126/91, Yves Rocher, Sml. I, s. 2361, praemis 21.

(6) - Jf. herved dom af 14.7.1994, sag C-379/92, Peralta, Sml. I, s. 3453, praemis 24.

(7) - Jf. dom af 25.1.1977, sag 46/76, Bauhuis, Sml. s. 5, praemis 29, 30 og 31, den i note 2 naevnte Meyhui-dom, praemis 20, og dom af 9.11.1995, sag C-426/93, Tyskland mod Raadet, Sml. I, s. 3723.

(8) - Jf. dom af 25.10.1979, sag 159/78, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 3247, praemis 7.

(9) - Jf. praemis 21 i den i note 2 naevnte Meyhui-dom.

(10) - Det foelger af praemis 49 i den i note 7 naevnte dom i sagen Tyskland mod Raadet, at der ved vurderingen af omfanget af den byrde, der er forbundet med en forpligtelse, maa tages hensyn til muligheden for at benytte moderne teknologi.

(11) - Forordning af 21.11.1994, om fastsaettelse af en transaktionstaerskel inden for rammerne af statistikken over samhandelen mellem medlemsstaterne, EFT L 299, s. 1.