RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM (Anden Afdeling)

18. marts 2016

Petrus Kerstens

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — forpligtelser — handlinger, der strider mod den anseelse, som er forbundet med funktionen — udbredelse af injurierende oplysninger om en anden tjenestemand — vedtægtens artikel 12 — disciplinærsag — undersøgelse i form af fastlæggelse af de faktiske omstændigheder — irettesættelse — artikel 9, stk. 1, litra b), i bilag IX til vedtægten — almindelige gennemførelsesbestemmelser — procedurefejl — konsekvenser af fejlen«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Petrus Kerstens i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens ansættelsesmyndigheds afgørelse af 15. april 2014 om at pålægge ham den disciplinære sanktion irettesættelse.

Udfald:

Europa-Kommissionen frifindes. Petrus Kerstens bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd — disciplinærordning — ordning, der gælder for Kommissionen — undersøgelse forud for indledningen af en disciplinærsag — pligt til at foretage en undersøgelse, inden en disciplinærsag indledes — rækkevidde

I forbindelse med den procedure, der for Kommissionen finder anvendelse på disciplinærområdet, følger forpligtelsen til at foretage en administrativ undersøgelse, inden der indledes en disciplinærsag, af de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende gennemførelse af administrative undersøgelser og disciplinærsager, som den selv har fastsat. Når Kommissionen har indledt en disciplinærsag uden at have foretaget en administrativ undersøgelse med henblik på at fremskaffe såvel belastende som diskulperende oplysninger om den berørte person og heraf drager konklusioner om den berørte part uden at have givet denne mulighed for at tilkendegive sin mening, tilsidesætter den følgelig de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 4, i de nævnte almindelige gennemførelsesbestemmelser. (jf. præmis 65 og 82)

For at sikre en hensigtsmæssig virkning af artikel 10 i bilag IX til vedtægten udgør kravet om, at sanktionen skal stå i forhold til alvoren af den begåede fejl, ikke udelukkende en beskyttelse af den tjenestemand, som har tilsidesat sine ansættelsesmæssige forpligtelser, men udgør også en forpligtelse for ansættelsesmyndigheden til at pålægge en sanktion, der på passende vis afspejler alvoren af den begåede fejl. Imidlertid er enhver institution i henhold til vedtægtens artikel 24 forpligtet til at beskytte deres tjenestemænd mod trusler, krænkelser, injurier, ærerørige beskyldninger eller angreb, som de kan være udsat for – også når de pågældende er offer for angreb fra andre tjenestemænd – forudsat de pågældende forhold kan bevises. En sådan forpligtelse omfatter i henhold til den omsorgspligt, der danner grundlaget for forholdet mellem institutionerne og deres ansatte, ikke alene en pligt til at handle, når en sådan adfærd påvises, men også en forpligtelse til så vidt som muligt at forhindre, at en sådan adfærd forekommer i fremtiden. (jf. præmis 105) Henvisning til: Domstolen: dom af 26. januar 1989, Koutchoumoff mod Parlamentet, 224/87, EU:C:1989:38, præmis 14 Personaleretten: dom af 12. maj 2011, Missir Mamachi di Lusignano mod Kommissionen, F-50/09, EU:F:2011:55, præmis 220

Beskyldninger, der kan skade de berørte personers såvel personlige som faglige hæderlighed, kan anses for at udgøre injurier, uden at de nævnte beskyldningers form er afgørende, eftersom såvel direkte angreb som tvivlsomme beskyldninger, indirekte beskyldninger, skjulte beskyldninger eller antydningsvise beskyldninger er omfattet af dette begreb. (jf. præmis 107) Henvisning til: Retten i Første Instans: dom af 12. september 2000, Teixeira Neves mod Domstolen, T-259/97, EU:T:2000:208, præmis 29 og 30

For at bedømme om der er proportionalitet mellem en sanktion og de anførte forholds alvorlige karakter, skal Unionens retsinstanser tage hensyn til den omstændighed, at afgørelsen af en sanktion er baseret på ansættelsesmyndighedens helhedsvurdering af samtlige konkrete omstændigheder og de særlige forhold i den enkelte sag, idet der erindres om, at vedtægten ikke fastsætter et fast forhold mellem de sanktioner, der er anført heri, og de forskellige kategorier af fejl, som tjenestemændene begår, og ikke præciserer, i hvilket omfang skærpende eller formildende omstændigheder skal indgå i valget af sanktion. Prøvelsen ved Unionens retsinstanser er herefter begrænset til spørgsmålet, om ansættelsesmyndigheden har foretaget en rimelig afvejning af de skærpende og formildende omstændigheder, idet det præciseres, at Unionens retsinstanser ikke i forbindelse med denne prøvelse kan sætte sig i stedet for den nævnte myndighed med hensyn til det skøn, myndigheden i denne henseende har foretaget. (jf. præmis 109) Henvisning til: Den Europæiske Unions Ret: dom af 22. maj 2014, BG mod Ombudsmanden, T-406/12 P, EU:T:2014:273, præmis 64 og den deri nævnte retspraksis

En krænkelse af den anseelse, der er forbundet med stillingen, som foreholdes en tjenestemand, er ikke afhængig af den grad af offentlighed, som de injurier, som vedkommende har fremsat, har haft. (jf. præmis 116) Henvisning til: Retten i Første Instans: dom af 26. november 1991, Williams mod Revisionsretten, T-146/89, EU:T:1991:61, præmis 76