Artikel 7 i forordning nr. 665/2013 om udbygning af forordning nr. 2010/30 for så vidt angår energimærkning af støvsugere bestemmer, at Kommissionen revurderer denne forordning i lyset af den tekniske udvikling senest fem år efter, at den er trådt i kraft, og at det i den forbindelse bl.a. vil blive vurderet, om det er muligt at benytte metoder, som bygger på en delvis fyldt pose/støvbeholder snarere end en, der er tom. Henset til denne bestemmelse bør støvsugerproducenterne med pose derfor træffe foranstaltninger i forhold til mulige fremtidige udviklinger. Det kan dermed ikke gøres gældende, at denne forordning ikke tilskynder støvsugerproducenterne til at gøre sig bedre design-overvejelser i retning af en forbedring af energieffektiviteten.

Kommissionen skal ved udøvelsen af sin skønsbeføjelse med henblik på vedtagelse af forordning nr. 665/2013 om udbygning af forordning nr. 2010/30 for så vidt angår energimærkning af støvsugere træffe sit valg af metode til måling af energieffektiviteten på grundlag af objektive kriterier i overensstemmelse med de mål, der forfølges med direktiv 2010/30, dvs. de kriterier, som består i at give forbrugerne pålidelige og ensartede oplysninger, så de kan vælge mere effektive produkter. Anvendelse af en ensartet metode uanset metoderne til måling af rengøringspræstationen hos en støvsuger med pose, uden pose og baseret på »cyklon-teknologi«, der er fastsat i den nævnte forordning, tilsidesætter ikke ligebehandlingsprincippet, eftersom de test – i modsætning til dem Kommissionen anvender, som støvsugerproducenterne uden pose har anbefalet – ikke selv har været genstand for »ringtest« mellem laboratorier og således ikke samtidig opfylder kriterierne om pålidelighed, nøjagtighed og reproducerbarhed. En sådan omstændighed udgør nemlig en objektiv grund, som berettiger til ens behandling af støvsugere med forskellig teknologi, således som det er tilfældet med støvsugere med pose og støvsugere uden pose.

Når der er tale om en regelfastsættende retsakt kan begrundelsen begrænses til en angivelse af den samlede situation, der har ført til dens vedtagelse, og de almene formål, der søges opnået. Hvis en almengyldig retsakt angiver det formål, der i det væsentlige forfølges af institutionen, ville det være urimeligt at kræve en særlig begrundelse for de enkelte valg af teknisk art.

Under disse omstændigheder er Kommissionens begrundelse i forordning nr. 665/2013 om udbygning af forordning nr. 2010/30 for så vidt angår energimærkning af støvsugere tilstrækkelig med hensyn til dens valg af målemetoder. Det kan nemlig udledes af artikel 7, sammenholdt med artikel 5, i denne forordning samt fjerde betragtning og bilag VI hertil, at Kommissionen har vedtaget målemetoder baseret på test, som er udført med en tom pose/støvbeholder, frem for test med en fyldt pose/støvbeholder, fordi der, henset til det opnåede niveau af teknologisk viden, ikke findes pålidelige, nøjagtige og reproducerbare målemetoder under anvendelse af de nyeste, almindeligt anerkendte målemetoder, der gør det muligt at anvende metoder baseret på test udført med en fyldt pose/støvbeholder, uden samtidig at kræve én test fremfor en anden. Af samme grund er Kommissionen ikke forpligtet til at gøre nærmere rede for, hvorfor den på grund af niveauet for det teknologiske fremskridt i den nævnte forordnings artikel 7 har udskudt vurderingen af test af energieffektivitet og rengøringspræstation hos støvsugere med en fyldt pose/støvbeholder med fem år.

Den nævnte forordnings begrundelse gør det således muligt for de berørte at gøre sig bekendt med Kommissionens ræsonnement, således at de får kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at Retten kan udøve sin prøvelsesret.

(jf. præmis 122, 123 og 127-130)