Sag C-385/02

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Italienske Republik

»Traktatbrud – direktiv 93/37/EØF – offentlige bygge- og anlægskontrakter – udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse«

Sammendrag af dom

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter – direktiv 93/37 – fravigelse af de fælles regler – indskrænkende fortolkning – ekstraordinære omstændigheder – bevisbyrde

(Rådets direktiv 93/37, art. 7, stk. 3)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter – direktiv 93/37 – fravigelse af de fælles regler – gentagelse af tilsvarende arbejder, som overdrages til den virksomhed, der fik overdraget det oprindelige arbejde – varighed

[Rådets direktiv 93/37, art. 7, stk. 3, litra e)]

3. Traktatbrudssøgsmål – objektiv karakter – undskyldelig vildfarelse – foreligger ikke

(Art. 226 EF)

1. Bestemmelserne i artikel 7, stk. 3, i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, som tillader fravigelser fra de regler, som skal sikre, at de traktatfæstede rettigheder i sektoren for offentlige bygge- og anlægskontrakter bliver virksomme, skal fortolkes strengt, og bevisbyrden for, at de særlige omstændigheder, som berettiger undtagelsen, faktisk foreligger, påhviler den, der vil påberåbe sig dem.

Henset til direktivets artikel 7, stk. 3, litra b), hvorefter de ordregivende myndigheder kan indgå bygge- og anlægskontrakter ved udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, »når der tale om arbejder, hvis udførelse af tekniske eller kunstneriske årsager eller af årsager, der vedrører beskyttelsen af enerettigheder, kun kan overdrages til en bestemt entreprenør«, skal en medlemsstat føre bevis for, at tekniske årsager gjorde det nødvendigt at tildele de omhandlede kontrakter til den entreprenør, som havde fået tildelt den oprindelige kontrakt.

Ganske vist er målsætningen om at sikre kontinuiteten i udførelsen af bygge- og anlægsarbejder, der vedrører komplekse projekter, og som skal sikre en region mod oversvømmelse, et vigtigt teknisk hensyn. Imidlertid udgør den blotte påstand om, at en bygge- og anlægsopgave i sin helhed er af kompleks og vanskelig karakter, ikke et tilstrækkeligt bevis for, at denne kun kan overdrages til en og samme entreprenør, navnlig ikke, når arbejderne er opdelt i etaper, hvis udførelse strækker sig over flere år.

(jf. præmis 19-21)

2. Artikel 7, stk. 3, litra e), i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter tillader kun anvendelse af udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse ved nye arbejder, der er en gentagelse af tilsvarende arbejder, og som overdrages til den virksomhed, der fik overdraget det oprindelige arbejde, »inden for en periode på tre år efter indgåelsen af den oprindelige kontrakt«.

På grundlag af en sammenligning af de sproglige versioner af denne bestemmelse skal udtrykket »indgåelsen af den oprindelige kontrakt« forstås som indgåelsen af den oprindelige aftale, og ikke som fuldførelsen af de arbejder, aftalen vedrører.

Denne fortolkning støttes af formålet med den omhandlede bestemmelse og dens placering inden for rammerne af den ordning, som er fastlagt ved direktiv 93/37.

For det første bør en fortolkning, som indskrænker den periode, hvori undtagelsen finder anvendelse, vælges frem for en fortolkning, som forlænger denne periode, da der er tale om en undtagelsesbestemmelse, som skal fortolkes strengt. En fortolkning, hvorefter udgangspunktet for fristberegningen er tidspunktet for indgåelse af den oprindelige kontrakt snarere end det i sagens natur senere tidspunkt for fuldførelsen af de arbejder, kontrakten vedrører, opfylder dette princip.

For det andet medfører behovet for retssikkerhed i forbindelse med fremgangsmåderne for indgåelse af offentlige kontrakter et krav om, at udgangspunktet for beregningen af den omhandlede frist skal kunne fastlægges med sikkerhed og på objektiv måde. Tidspunktet for kontraktens indgåelse kan fastlægges med sikkerhed, hvorimod en række forskellige tidspunkter kan anses for at udgøre fuldførelsen af bygge- og anlægsarbejderne og giver anledning til væsentlig usikkerhed. Desuden bemærkes, at såfremt tidspunktet for kontraktens indgåelse fastlægges endeligt fra begyndelsen af, vil tidspunktet for fuldførelsen af bygge- og anlægsarbejderne, uanset hvorledes dette defineres, kunne ændres som følge af hændelige eller forsætligt forårsagede omstændigheder under hele kontraktens løbetid.

(jf. præmis 33, 34 og 36-38)

3. En traktatbrudsprocedure gør det muligt at fastslå den nøjagtige rækkevidde af medlemsstaternes forpligtelser i tilfælde af uoverensstemmelser vedrørende fortolkningen og er baseret på en objektiv konstatering af, at en medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser efter traktaten eller efter bestemmelser i den afledte ret. En medlemsstat kan således ikke påberåbe sig en undskyldelig vildfarelse som begrundelse for en tilsidesættelse af de forpligtelser, der påhviler den i henhold til et direktiv.

(jf. præmis 40)