Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje behandling af sager ved Retten mulighed for at træffe afgørelse som enedommer betingelser udelukkelse af sager, der rejser spørgsmål om lovligheden af en generel retsakt begrebet sager, der rejser spørgsmål om lovligheden af en generel retsakt en institutions interne retningslinjer vedrørende de kriterier, der finder anvendelse på indplacering i lønklasse og på løntrin ved ansættelsen omfattet

[Rettens procesreglement, art. 11, stk. 1, første afsnit, og art. 14, stk. 2, nr. 1, og nr. 2, litra a), samt nr. 3]

2. Tjenestemænd ansættelse indplacering i lønklasse og på løntrin hensyntagen til erhvervserfaring dato, der anvendes som dies ad quem for beregningen af erhvervserfaringens varighed den faktiske tiltrædelsesdato beregningsregel for erhvervserfaringens varighed, der er anderledes for midlertidigt ansatte end for tjenestemænd tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 3 og 31)

Sammendrag

1. I overensstemmelse med artikel 11, stk. 1, første afsnit, i Rettens procesreglement påkendes de sager, der indbringes for Retten, i princippet af afdelingerne. Det er en undtagelse, når procesreglementets artikel 14, stk. 2, nr. 1, bestemmer, at visse bestemte sagskategorier, herunder personalesager, kan behandles af den refererende dommer, der træffer afgørelse som eneste dommer, for så vidt sagen findes egnet til at blive afgjort på denne måde, idet den ikke rejser juridiske eller faktiske problemer, er af begrænset betydning, og der ikke foreligger særlige omstændigheder i øvrigt.

Artikel 14, stk. 2, nr. 2, litra a), udelukker imidlertid, at sager, hvori der rejses spørgsmål om lovligheden af en generel retsakt, kan henvises til en enkelt dommer. Denne bestemmelse er en undtagelse til den første undtagelse og bestemmer, at det generelle princip skal følges. Bestemmelsen kan dermed ikke fortolkes indskrænkende.

En retsakt er generel i denne bestemmelses forstand, når den finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger for generelt og abstrakt fastlagte persongrupper.

En sag rejser spørgsmål om lovligheden af en generel retsakt og kan dermed ikke henvises til en enkelt dommer, i det mindste når der er anlagt et annullationssøgsmål vedrørende en sådan retsakt, eller når der på en underbygget og begrundet måde gøres en ulovlighedsindsigelse gældende mod den. En sag rejser ligeledes spørgsmål om lovligheden af en generel retsakt, når et sådant spørgsmål rejses tilfældigt under retsforhandlingerne. I et sådant tilfælde skal den dommer, der som eneste dommer behandler sagen, i overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, nr. 3, i Rettens procesreglement fastslå, at betingelserne for, at han kan behandle sagen, ikke længere er opfyldt, og henvise sagen til afdelingen.

En institutions beslutning, der præciserer de gældende kriterier for indplacering i lønklasse og på løntrin ved ansættelsen, og som finder anvendelse på en objektivt bestemt situation og har retsvirkninger for generelt og abstrakt fastlagte persongrupper, skal anses for en generel retsakt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 2, nr. 2, litra a), i Rettens procesreglement. Hvis interne foranstaltninger truffet af administrationen ikke kan anses for retsregler, som vedkommende myndighed under alle omstændigheder er forpligtet at overholde, fastsætter de dog vejledende regler for den praksis, der skal følges, og som vedkommende myndighed ikke kan fravige i konkrete tilfælde uden at angive grunde, som er i overensstemmelse med princippet om ligebehandling. Sådanne foranstaltninger er en retsakt af generel karakter, hvis ugyldighed de berørte tjenestemænd og midlertidigt ansatte således kan påberåbe sig til støtte for at anfægte individuelle beslutninger, som er truffet på grundlag heraf.

( jf. præmis 25-27, 31-33, 35 og 36 )

2. I henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 3 kan tidspunktet for en tjenestemands udnævnelse ikke ligge forud for dagen for hans tiltræden. Da en tjenestemand kan få en uddannelse eller være beskæftiget indtil dagen før sin faktiske tiltræden, er det denne sidste dato, der skal anvendes som dies ad quem ved beregningen af varigheden af den erhvervserfaring, der kan tages i betragtning med henblik på indplaceringen i lønklasse.

Vedtægtens artikel 31 skal derfor fortolkes således i det omfang erhvervserfaringen tages i betragtning med henblik på indplaceringen i lønklasse at den sidste dag, der kan anvendes ved beregningen af varigheden af erhvervserfaringen, skal være den dag, der går forud for dagen (dies ad quem) for tiltrædelsen.

Det følger heraf, at en fællesskabsinstitutions beslutning om de gældende kriterier for indplacering i lønklasse og på løntrin ved ansættelsen, for så vidt som den fastsætter en dies ad quem, der svarer til datoen for stillingstilbuddet, ikke kan finde anvendelse med hensyn til ansættelse af tjenestemænd. Den samme konklusion gælder for ansættelse af en midlertidigt ansat, for så vidt som institutionen med de fornødne tilpasninger har gjort den nævnte beslutning gældende for disse ansatte. En sådan beslutning for så vidt som den anvender datoen for stillingstilbuddet som dies ad quem og ikke datoen for tiltrædelsen fastsætter for midlertidigt ansatte, og uden at det er sagligt begrundet, en anden regel for beregning af varigheden af den erhvervserfaring, som skal tages i betragtning, end den, der finder anvendelse på tjenestemænd i henhold til vedtægtens artikel 31, hvilket indebærer en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.

( jf. præmis 46-49 og 54 )