DA Den Europæiske Unions Tidende C 143/32

Sag anlagt den 7. april 2006 — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening m.fl. mod Rådet

(Sag T-115/06)

(2006/C 143/65)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening (Oslo, Norge), Norske Sjømatbedrifters Landsforening (Trondheim, Norge), Salmar Farming AS (Frøya, Norge), Hydroteck AS (Kristiansund, Norge), Hallvard Lerøy AS (Bergen, Norge), Lerøy Midnor AS (Hestvika, Norge) (ved lawyers B. Servais og T.S. Paulsen)

Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 85/2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af laks med oprindelse i Norge.

— Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne, som er norske lakseproducenter, lakseopdrættere og eksportører eller repræsentanter for disse virksomheder, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 85/2006 af 17. januar 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opdrættede laks med oprindelse i Norge og om endelig opkrævning af den midlertidige told (1) (»den anfægtede forordning«), idet de har gjort gældende, at forordningen er i strid med flere artikler i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2) (»grundforordningen«).

Kommissionens tjenestegrene havde under den procedure, der førte til den anfægtede forordning, indvilliget i at ændre foranstaltningernes art fra afgifter til minimumsimportpriser. Dette blev bekræftet ved den anfægtede forordning.

Sagsøgerne har til støtte for påstanden gjort gældende, at det valgte udsnit af norske producenter/eksportører, som er begrænset til at omfatte producenter, der eksporterer, og som ikke omfatter opdrættere, som ikke eksporterer eller eksportører, der ikke producerer, ikke var repræsentativt for strukturen af den norske lakseindustri og i modstrid med tidligere beslutninger vedrørende udsnit af det norske laksemarked.

Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at sagsøgte undlod at anvende reglen om den lavere told, som er indeholdt i grundforordningens artikel 9, stk. 4. Ifølge sagsøgerne var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen lavere end den vejede gennemsnitlige skadesmargen, og minimumsimportprisen og den faste told burde derfor have været fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen og ikke på grundlag af den vejede gennemsnitlige skadesmargen. Med hensyn til beregningen af den ikke-dumpede minimumsimportpris, har sagsøgerne ydermere gjort gældende, at brugen — ved omregning fra NOK til EURO — af en gennemsnitlig treårig vekselkurs, i stedet for den gennemsnitlige vekselkurs under undersøgelsesperioden, bevirkede, at den ikke-dumpede minimumsimportpris blev kunstigt forhøjet.

Sagsøgerne har derudover gjort gældende, at minimumsimportprisen for laksefileter ikke byggede på repræsentative oplysninger, og at den blev fastsat i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 5 og stk. 20, samt principperne om god forvaltningsskik, beskyttelse af den berettigede forventning og retten til kontradiktion.

Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at vurderingen af tabet og årsagen hertil er mangelfuld. For det første lagde sagsøgte ved vurderingen af tabet til grund, at den samlede import udgjorde »dumpet import«, uanset at det blev fastslået, at én virksomhed ikke udførte dumping. For det andet blev det angivelige prisfald af de gennemsnitlige salgspriser i fællesskabsindustrien udløst af omregningen af GBP til EUR, da alle de udvalgte fællesskabsproducenter havde hjemsted i Det Forenede Kongerige, og ikke af importen. For det tredje har sagsøgte ikke foretaget en grundig undersøgelse af den eventuelle indvirkning af de stigende produktionsomkostninger i Fællesskabet på fællesskabsindustriens situation.

(1) EUT 2006 L 15, s. 1.

(2) EFT 1996 L 56, s. 1.