ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel — anbringender — anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte — ingen angivelse af den retlige fejl, der påberåbes — afvisning — [Art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Parlamentet — kompetence — anvendelse og fortolkning af forretningsordenen — (Parlamentets forretningsorden, art. 180)

3. Appel — anbringender — urigtig bedømmelse af faktiske omstændigheder — afvisning — Domstolens prøvelse af Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder og beviserne — udelukket, medmindre de er gengivet forkert — (Art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1)

4. Appel — anbringender — anbringende, der fremsættes for første gang under appellen — afvisning — (Domstolens statut, art. 58)

Sammendrag

1. Retsspørgsmål, som Retten har behandlet, kan diskuteres på ny under en appelsag, såfremt appellanten bestrider Rettens fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten. Hvis en appellant således ikke kunne basere sin appel på anbringender og argumenter, som allerede havde været fremført for Retten, ville appelproceduren blive berøvet en del af sin mening. Det fremgår imidlertid af artikel 225 EF, artikel 58, stk. 1, i Domstolens statut og artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. Når appellanten således fremfører et anbringende uden at anføre, hvorfor Retten har begået en retlig fejl ved at forkaste de argumenter, som han har fremført for førsteinstansen, men alene gør de samme argumenter gældende på ny, er det derfor åbenbart, at anbringendet skal forkastes.

(jf. præmis 39-42)

2. Det fremgår klart af selve ordlyden af Parlamentets forretningsordens artikel 180, at Parlamentet har kompetence til at føre tilsyn med den rette anvendelse og fortolkning af forretningsordenen, i givet fald ved at henvise spørgsmålet til Udvalget om Forfatningsspørgsmål.

(jf. præmis 45-48)

3. Det fremgår af artikel 225 EF og artikel 58 i Domstolens statut, at appel er begrænset til retsspørgsmål. Det er derfor alene Retten, der har kompetence til at fastlægge og bedømme de relevante faktiske omstændigheder såvel som til at vurdere beviserne, medmindre disse omstændigheder og beviser er blevet gengivet forkert.

(jf. præmis 53)

4. En parts adgang til først for Domstolen at fremføre et anbringende, der ikke er blevet fremført for Retten, er ensbetydende med en adgang til at forelægge Domstolen – der har en begrænset kompetence i appelsager – en mere omfattende tvist end den, der blev forelagt Retten. Under en appel har Domstolen imidlertid kun kompetence til at tage stilling til førsteinstansens bedømmelse af de anbringender, der er blevet behandlet for den.

(jf. præmis 76)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte — Kommissionens udtrykkelige afståelse fra at kræve tilbagebetaling af en støtte, som er uforenelig med fællesmarkedet — vurdering af nødvendigheden af alligevel at kræve tilbagebetaling på grund af medlemsstatens manglende meddelelse — de nationale retsinstansers kompetence — (Art. 88 EF)

2. Statsstøtte — ny statsstøtteordning — begreb — overgangsordning, som fastholder virkningerne af en ordning, der i sig selv var ny — omfattet — (Art. 87 EF og 88 EF)

3. Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — grænser — undersøgelse af en støttes forenelighed med fællesmarkedet — ikke omfattet — (Art. 88 EF og 234 EF)

Sammendrag

1. Det tilkommer den nationale domstol at afgøre, om ny støtte, som Kommissionen har betragtet som uforenelig med fællesmarkedet, men som den udtrykkeligt har afstået fra at kræve tilbagebetalt, på grund af den manglende forudgående meddelelse skal kræves tilbagebetalt. I denne forbindelse skal den tage hensyn til de generelle principper i det nationale retssystem, navnlig princippet om berettigede forventninger, samt til sagens omstændigheder.

(jf. præmis 40 og 41)

2. En overgangsordning, som fastholder virkningerne af en ny statsstøtteordning, som ikke var blevet meddelt Kommissionen, og som var blevet erklæret uforenelig med fællesskabsretten, udgør i sig selv en ny statsstøtteordning som omhandlet i artikel 87 EF og 88 EF.

(jf. præmis 45 og domskonkl. 1)

3. Det er alene Kommissionen, der er kompetent til med forbehold af Domstolens efterprøvelse at træffe afgørelse om statsstøtteforanstaltningers eller statsstøtteordningers forenelighed med fællesmarkedet. Herefter kan den nationale ret ikke inden for rammerne af et præjudicielt søgsmål efter artikel 234 EF forelægge Domstolen et spørgsmål om en statsstøttes eller en støtteordnings forenelighed med fællesmarkedet.

(jf. præmis 47 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665 - foreløbige forholdsregler - den instans, der er ansvarlig for klageprocedurerne, kan tage hensyn til udsigten til, at klageren får medhold i realiteten - lovligt - betingelser

(Rådets direktiv 89/665, art. 2)

Sammendrag

$$Artikel 2 i direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 92/50/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter, at den instans, der er ansvarlig for klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter, når den træffer afgørelse om en begæring om foreløbige forholdsregler, skal eller kan tage hensyn til, om der vil kunne gives medhold i en påstand om annullation af en beslutning, truffet af den ordregivende myndighed, som støttes på, at denne beslutning er ulovlig, for så vidt som de nationale bestemmelser, som finder anvendelse vedrørende fastsættelse af de foreløbige forholdsregler, ikke er mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret, og at de heller ikke i praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets retsorden.

( jf. præmis 33 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser - spørgsmål forelagt i en sammenhæng, som udelukker en saglig korrekt besvarelse - åbenbart, at sagen skal afvises

(Art. 234 EF)

Sammendrag

$$Inden for rammerne af proceduren i medfør af artikel 234 EF er Domstolen beføjet til i særlige tilfælde med henblik på at efterprøve sin egen kompetence at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen. I denne forbindelse fremhæves særligt vigtigheden af, at den nationale ret angiver de nøjagtige grunde til, at retten rejser spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsretten og finder det nødvendigt at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål.

Det er således nødvendigt, at den nationale ret i det mindste i et vist omfang angiver begrundelsen for udvælgelsen af de fællesskabsbestemmelser, som den ønsker fortolket, og angiver den forbindelse, som efter rettens opfattelse består mellem disse bestemmelser og den nationale lovgivning, der finder anvendelse i den sag, der verserer for den.

En anmodning fra en national ret, der ikke indeholder oplysninger, der illustrerer forbindelsen mellem på den ene side realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, og på den anden side den fortolkning af de fællesskabsretlige bestemmelser, som den forelæggende ret har anmodet om, skal således åbenbart afvises, for så vidt som den ikke gør det muligt for Domstolen at svare saglig korrekt på det stillede præjudicielle spørgsmål.

( jf. præmis 22 og 23, 30 og 31 )
Nøgleord



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis - anvendelse af procesreglementets artikel 104, stk. 3

(Domstolens procesreglement, art. 104, stk. 3)

2. Institutionernes retsakter - direktiver - direkte virkning - grænser - mulighed for at støtte ret på et direktiv over for private - udelukket - medlemsstaternes gennemførelse - de nationale domstoles forpligtelser

(Art. 249, stk. 3, EF)
Sag C-204/01

Tillmann Klett

mod

Bundesministerin für Bildung, Wissenschaft und Kultur

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 78/686/EØF og 93/16/EØF — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser — adgang til tandlægeuddannelsen — tiltrædelsesakten vedrørende Republikken Østrig«

Domstolens kendelse (Fjerde Afdeling) af 5. november 2002 I-10009

Sammendrag af kendelse

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – tandlæger – anerkendelse af eksamens- og kvalifikationsbeviser – direktiv 78/686 – overgangsforanstaltninger for Østrig – anerkendelse af et eksamensbevis som læge suppleret med et eksamensbevis for specialistuddannelse som tandlæge – rækkevidde – ret til optagelse på uddannelsen, når doktortitlen i medicin ikke er erhvervet i Østrig – foreligger ikke

(Rådets direktiv 78/686, art. 19b)

Artikel 19b i direktiv 78/686 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, som ændret ved akt vedrørende vilkårene for Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, anerkender, inden for rammerne af den særlige overgangsordning, der er fastsat for Republikken Østrig ved dens tiltrædelse af Den Europæiske Union, et basiseksamensbevis som læge suppleret med et eksamensbevis for specialistuddannelse som tandlæge med henblik på udøvelsen af tandlægevirksomhed i de andre medlemsstater.

Bestemmelsen skal fortolkes således, at en person, hvis doktortitel i almen medicin ikke er erhvervet ved et østrigsk universitet, ikke kan optages på en specialistuddannelse som tandlæge i Østrig — en uddannelse, som ikke længere skulle tilbydes, idet dog de personer, der allerede havde påbegyndt denne uddannelse, skulle have mulighed for at færdiggøre den.

(jf. præmis 34 og 35, 41 samt domskonkl.)
Sag C-321/01 P

Agrana Zucker und Stärke AG

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Appel — statsstøtte — Republikken Østrigs tiltrædelsesakt — fælles erklæring nr. 31, som er knyttet til traktaten om Republikken Østrigs tiltrædelse«

Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 5. november 2002 I-10029

Sammendrag af kendelse

Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – støtte til østrigske og finske virksomheder – fælles erklæring nr. 31 om forarbejdningsindustrien i Østrig og Finland, som er knyttet til slutakten til traktaten om tiltrædelse – rækkevidde

(Fælles erklæring nr. 31, som er knyttet til slutakten til traktaten om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union)

Den fælles erklæring nr. 31 om forarbejdningsindustrien i Østrig og Finland, som er knyttet til slutakten til traktaten om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union, der pålægger Kommissionen at udvise smidighed ved vurderingen af nationale overgangsordninger vedrørende støtte, som skal lette den omstrukturering af forarbejdningsindustrien i de pågældende lande, der er nødvendiggjort af deres tiltrædelse, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at de fællesskabsretlige bestemmelser om statsstøtte anvendes på en sådan måde, at der ikke tages hensyn til særegenheder i det enkelte tilfælde.

Overholdelsen af denne forpligtelse indebærer, at Kommissionen skal vurdere, om støtten kan fremme udviklingen af en branche eller en erhvervssektor uden at påvirke handelen på en måde, der strider mod den fælles interesse, men forpligter på ingen måde Kommissionen til at foretage en afvejning af de fordele, der for Fællesskabet er forbundet med en af disse medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union uden overgangsperiode, over for de ulemper, der følger af betalingen af den omhandlede støtte.

(jf. præmis 28-32)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166 og 84/5 - den lovpligtige forsikrings dækningsområde i forhold til tredjemand - forpligtelse til dækning af personskade forvoldt passagerer, som er familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren - betingelser

(Rådets direktiv 72/166 og 84/5)

Sammendrag

$$Direktiv 72/166 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse og Rådets andet direktiv 84/5 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for opretholdelsen af en national bestemmelse, hvorefter den forsikringspligt for det civile erstatningsansvar, der følger af kørsel med motorkøretøjer, ikke dækker personskader på passagerer, der transporteres i en del af et køretøj bortset fra store busser og lignende, medmindre denne del af køretøjet er beregnet til passagerer og konstrueret med sæder til disse.

( jf. præmis 22 og domskonkl. )
Sag C-498/01 P

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

mod

Zapf Creation AG

»Appel – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – absolutte registreringshindringer – artikel 7, stk. 1, litra b) og c) – ordkombinationen »New Born Baby« – ufornødent at træffe afgørelse«

Sammendrag af kendelse

EF-varemærker – klagesag – appel iværksat af Harmoniseringskontoret til prøvelse af en dom fra Retten om annullation af en afgørelse fra et appelkammer om afslag på registrering af et tegn som EF-varemærke – tilbagetrækning af registreringsansøgningen under sagens behandling – afslutning af sagen – ufornødent at træffe afgørelse

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

I forbindelse med en appelsag iværksat til prøvelse af en dom fra Retten, hvorved Retten har annulleret en afgørelse, der er blevet truffet af et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), om afslag på registrering af et tegn som EF-varemærke, betyder tilbagetrækningen af registreringsansøgningen, efter at generaladvokaten har fremsat sit forslag til afgørelse, på ingen måde, at appelsagen har mistet sin genstand, da denne tilbagetrækning ikke i sig selv har betydning for den appellerede dom.

Imidlertid har tilbagetrækningen til virkning, at sagen om afslag på registrering af det omhandlede tegn som EF-varemærke afsluttes, for så vidt parterne er enige om herefter at betragte sagen som endeligt afgjort, og Harmoniseringskontoret navnlig er af den opfattelse, at tilbagetrækningen af registreringsansøgningen er »gyldig«, og er af den opfattelse, at dets påstande, der anfægtede den appellerede dom, ikke længere har nogen genstand. Herefter er det ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

(jf. præmis 10-13 og domskonkl.)
DOMSTOLENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

29. januar 2004

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 – fri bevægelighed for personer – direktiv 91/439/EØF – kørekort – gensidig anerkendelse – obligatorisk ombytning«

mod

har

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

efter at den forelæggende ret er blevet underrettet om, at Domstolen har til hensigt at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i henhold til procesreglementets artikel 104, stk. 3,

efter at de parter eller andre, der er nævnt i artikel 23 i statutten for Domstolen, er blevet anmodet om at fremkomme med deres eventuelle bemærkninger hertil,

afsagt følgende

Kendelse

1

2

Relevante retsforskrifter

3

4

5

6

7

8

9

10

11

h) motorkøretøjer, såfremt føreren har bopæl i Nederlandene, og den kompetente myndighed i en anden af De Europæiske Fællesskabers medlemsstater eller i en anden stat, som er kontraherende part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, har udstedt et kørekort til ham, som har gyldighed til kørsel med et motorkøretøj som det, han fører, inden for den periode, der er fastsat for kørekortets gyldighed i Nederlandene ved indførelsen i kørekortregisteret, eller, hvis kørekortet ikke er indført i registeret, eller den periode, der er fastsat for dets gyldighed i Nederlandene ved indførelsen i registret, er kortere end et år, så længe der ikke er forløbet et år, siden den pågældende har taget bopæl i Nederlandene.«

12

a) ti år fra udstedelsesdatoen, hvis kørekortet udstedes til en person, som endnu ikke var fyldt 60 år på udstedelsesdatoen

13

14

15

16

17

18

19

20

»1) Skal direktiv 91/439 – navnlig direktivets artikel 1, stk. 1 og 2 – fortolkes således, at en national ordning til gennemførelse af direktivet er i overensstemmelse dermed, når der i henhold til denne ordning inden for et år efter flytningen af den sædvanlige bopæl til Nederlandene består, eller i hvert fald opstår en ombytningspligt for indehaveren af et i Forbundsrepublikken Tyskland af den kompetente myndighed udstedt kørekort, som har livsvarig gyldighed, idet et kørekort, som er udstedt for mere end ti år siden i en anden medlemsstat, ikke kan registreres i Nederlandene, og når indehaveren, såfremt kørekortet ikke er registreret, begår en strafbar handling ved at føre et motorkøretøj i Nederlandene?

2) Er en national ordning som den i første spørgsmﾥl beskrevne, som har de deri nævnte følger, en hindring for den frie bevægelighed for personer, og i bekræftende fald, kan denne hindring da være berettiget af hensyn til, at det skal være muligt periodisk at forny de oplysninger, som er anført på dokumentet, og tilpasse dokumentet til den fremadskridende tekniske viden hvad angår de krav, der må stilles til dokumentet af hensyn til beskyttelse mod og bekæmpelse af svig?«

21

22

23

24

25

26

27

28

29

30

31

32

33

34

35

36

37

38

39

På grundlag af disse præmisser

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)

Justitssekretær Formand for Tredje Afdeling
Kendelse afsagt af Formanden for Femte Afdeling af Domstolen den 9. september 2002. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland. - Slettelse. - Sag C-120/01.



Samling af Afgørelser 2002 side I-06739



Parter

Dommens præmisser

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje - sagsøgeren hævet sagen - sagen slettet

(Domstolens procesreglement, art. 78)

Parter

I sag C-120/01,

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R.B. Wainwright, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøger,

mod

Irland ved D.J. O'Hagan og C. O'Rourke, som befuldmægtigede, bistået af N. Hyland, BL, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

angående en påstand om, at det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/59/EF af 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphenyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT) (EFT L 243, s. 31), idet det ikke senest den 16. september 1999 havde udarbejdet og underrettet Kommissionen om de programmer, skitserede planer og sammenfatninger, der kræves i henhold til direktivets artikel 11 og artikel 4, stk. 1,

har

FORMANDEN FOR DOMSTOLENS FEMTE AFDELING

efter at have hørt generaladvokaten, J. Mischo,

afsagt følgende

Kendelse

Dommens præmisser

1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. marts 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/59/EF af 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphenyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT) (EFT L 243, s. 31), idet det ikke senest den 16. september 1999 havde udarbejdet og underrettet Kommissionen om de programmer, skitserede planer og sammenfatninger, der kræves i henhold til direktivets artikel 11 og artikel 4, stk. 1.

2 Ved skrivelse af 15. juli 2002, indgået til Domstolens Justitskontor den 17. juli 2002, har Kommissionen meddelt Domstolen, at den hæver sagen i henhold til procesreglementets artikel 78.

3 Irland har ikke gjort indsigelse mod denne ophævelse inden for den fastsatte frist.

4 I medfør af procesreglementets artikel 69, stk. 5, tredje afsnit, bestemmes det, at hver part bærer sine egne omkostninger.

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

kender

FORMANDEN FOR DOMSTOLENS FEMTE AFDELING

for ret:

1) Sag C-120/01 slettes af Domstolens register.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Irland bærer deres egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — formål — friholdelsesbehov — [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

2. Appel — anbringender — Domstolens prøvelsesret med hensyn til Rettens bedømmelse af de faktiske omstændigheder — udelukket — tegn, der ønskes registreret som EF-varemærke — (Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. Ved at forbyde registrering som EF-varemærke af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne egenskaberne ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke der er ansøgt om registrering, forfølger artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 et mål af almen interesse, hvorefter det kræves, at sådanne tegn eller angivelser skal kunne anvendes frit af alle. Bestemmelsen er således til hinder for, at disse tegn eller angivelser forbeholdes en enkelt virksomhed på grund af deres registrering som varemærke.

(jf. præmis 24 og 25)

2. Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder i forbindelse med et annullationssøgsmål, der er anlagt til prøvelse af en afgørelse truffet af et appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), og på grundlag af hvilken Retten fastslog, at det tegn, der er søgt registreret, »ikke var usædvanligt set ud fra de omhandlede forbrugeres synspunkt«, udgør ikke et retsspørgsmål, der som sådan er underlagt Domstolens efterprøvelse under en appelsag.

(jf. præmis 29 og 30)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne — fremgangsmåderne ved offentlige indkøb — direktiv 93/36 — tilbagekaldelse af et udbud — betingelse — overholdelse af fællesskabsrettens grundlæggende regler om offentlige kontrakter — (Rådets direktiv 92/50, 93/36 og 93/37)

Sammendrag

Rådets direktiv 93/36 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb skal fortolkes i lighed med, hvad Domstolen har fastslået angående direktiv 92/50 og 93/37, således at en ordregivende myndighed, uden at tildele kontrakten, kan annullere en udbudsprocedure, som myndigheden har iværksat med henblik på indgåelsen af en kontrakt, hvor kriteriet er den laveste pris, såfremt myndigheden efter at have undersøgt og sammenlignet buddene har fastslået, at den som følge af fejl, som den har begået under den forudgående vurdering, efter udbudsbetingelserne ikke kan acceptere det økonomisk mest fordelagtige bud, forudsat at den ved vedtagelsen af en sådan beslutning overholder fællesskabsrettens grundlæggende regler vedrørende offentlige kontrakter, såsom ligebehandlingsprincippet.

(jf. præmis 36 og konkl.)