ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 12)

2. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – undladelse – begrundet i interne forhold – ikke tilladt (art. 226 EF) (jf. præmis 9-11 og 13)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF om årsregnskaberne for visse selskabsformer, 83/349/EØF om konsoliderede regnskaber, 86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber og 91/674/EØF om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EUT L 224, s. 1).

Afgørelse

Konklusion

1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF om årsregnskaberne for visse selskabsformer, 83/349/EØF om konsoliderede regnskaber, 86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber og 91/674/EØF om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af de faktiske omstændigheder, der er fremført for Retten – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 27)

2. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (jf. præmis 39)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 15. december 2009 i sag T-476/08, Media-Saturn mod KHIM (BEST BUY), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i annullationssøgsmålet indledt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. august 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afvisning af klagen over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere figurmærket »BEST BUY« som EF-varemærke for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 2, 5-12, 14-17, 20-22, 27, 28, 35, 37, 38 og 40-42 – fornødent særpræg ved et varemærke, som udelukkende består af et reklameslogan og bestanddele, der isoleret betragtet mangler det fornødne særpræg.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Media-Saturn-Holding GmbH betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv – fritagelse for befragtning af fartøjer, der anvendes til sejlads i rum sø

(Rådets direktiv 77/388, art. 15, nr. 5)

Sammendrag

Artikel 15, nr. 5), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 91/680, skal fortolkes således, at fritagelsen for merværdiafgift fastsat i denne bestemmelse ikke finder anvendelse på tjenesteydelser, der består i mod vederlag at stille et fartøj med besætning til rådighed for fysiske personer med henblik på disse personers anvendelse af fartøjet til rekreative formål i rum sø.

Denne artikel omhandler nemlig udlejning af fartøjer, der anvendes til sejlads i rum sø, og som mod vederlag udfører passagerbefordring eller benyttes i forbindelse med handels-, industri- eller fiskerivirksomhed. For at en sådan udlejningsydelse kan fritages i medfør af denne bestemmelse, skal lejeren af det pågældende fartøj benytte det til en erhvervsmæssig aktivitet. Det følger heraf, at hvis fartøjet udlejes til personer, der udelukkende benytter det til rekreative formål og ikke med kommerciel gevinst for øje, uden for enhver form for erhvervsmæssig aktivitet, opfylder udlejningsydelsen ikke de udtrykkelige betingelser for merværdiafgiftsfritagelse i sjette direktivs artikel 15, nr. 5).

(jf. præmis 13, 14 og 21 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – skattelovgivning

(Art. 56 TEUF)

Sammendrag

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en skattegodtgørelse for investeringer nægtes en virksomhed, der udelukkende har hjemsted i denne medlemsstat, med den ene begrundelse, at det pågældende investeringsgode, hvortil godtgørelsen anmodes, fysisk skal anvendes på en anden medlemsstats område.

En sådan national bestemmelse, der underlægger investeringer, som anvendes i andre medlemsstater end den, hvor den pågældende virksomhed er beliggende, en mindre gunstig beskatningsordning end den, som anvendes med hensyn til investeringer, som anvendes på det nationale område, kan, om ikke afholde indenlandske virksomheder fra i en anden medlemsstat at levere ydelser, der kræver anvendelse af investeringsgoder, der befinder sig i denne sidstnævnte medlemsstat, så i det mindste gøre denne levering af grænseoverskridende tjenesteydelser mindre attraktiv eller vanskeligere end levering af ydelser i indlandet ved hjælp af investeringsgoder, som befinder sig på dette område.

En sådan lovgivning kan ikke begrundes i hensynet til at sikre sammenhængen i den nationale beskatningsordning, når der ikke – set ud fra den nationale beskatningsordnings synspunkt – er nogen direkte sammenhæng mellem på den ene side tildelingen til en hjemmehørende virksomhed, der leverer tjenesteydelser i andre medlemsstater, af en skattegodtgørelse for investeringsgoder, der anvendes til dette formål, og på den anden side finansieringen af denne skattefordel ved hjælp af den senere beskatning af indtægterne hos aftagerne af de tjenesteydelser, der realiseres ved anvendelsen af disse goder.

En sådan lovgivning kan heller ikke begrundes i behovet for at forhindre misbrug, idet den gælder for enhver virksomhed, som anvender investeringsgoder på en anden medlemsstats område, uanset at der ikke foreligger nogen objektive forhold, der viser, at der skulle være tale om rent kunstige arrangementer, der ikke bygger på nogen økonomisk realitet, og hvis eneste formål er at opnå en skattefordel.

En sådan national bestemmelse, hvorefter der systematisk nægtes adgang til en skattefordel, i det øjeblik investeringen ikke anvendes i indlandet, uanset at den pågældende investering ikke har et socialt formål, kan desuden ikke anses for begrundet med henvisning til medlemsstaternes kompetence til at bestemme, hvilke almene interesser de vil fremme ved at indrømme skattefordele.

(jf. præmis 17, 23, 25, 28-30, 32 og 34 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål

–

Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget

–

relevante forhold

–

forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (Art. 258 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/118) (jf. præmis 9-12)

Sagens genstand

Angående

Afgørelse

Traktatbrud – manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/118/EF af 12. december 2006 om beskyttelse af grundvandet mod forurening og forringelse (EUT L 372, s. 19).

Konklusion

1) Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/118/EF af 12. december 2006 om beskyttelse af grundvandet mod forurening og forringelse, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Tjekkiske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – toldpositioner

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I; Kommissionens forordning nr. 1810/2004)

Sammendrag

Pos. 8703 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til forordning om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 1810/2004, skal fortolkes således, at den omfatter tre- eller firehjulede køretøjer, som er konstrueret til transport af en person, der ikke nødvendigvis er invalid, og som drives af en batteridrevet elektrisk motor og har en maksimalhastighed på 6 til 15 km/h, udstyret med separat, justerbar ratsøjle, benævnt »elbiler«.

Den omstændighed, at disse elbiler i givet fald kan benyttes af invalide personer, eller endog kan tilpasses invalide personers brug, er i sig selv uden relevans for tariferingen af sådanne køretøjer, eftersom de kan anvendes til adskillige andre formål af personer uden handicap, men som af den ene eller den anden grund ikke ønsker at tilbagelægge kortere afstande til fods, som f.eks. golfspillere eller personer, der foretager indkøb.

(jf. præmis 25 og 26 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Den Europæiske Unions egne indtægter – forordning om beskyttelsen at Unionens finansielle interesser – retsforfølgning af uregelmæssigheder – forældelsesfrist – uregelmæssigheder begået i forbindelse med udbud på området for smør

(Rådets forordning nr. 2988/95, art. 3, stk. 1, første afsnit, og stk. 3; Kommissionens forordning nr. 2571/97)

2. Den Europæiske Unions egne indtægter – forordning om beskyttelsen at Unionens finansielle interesser – retsforfølgning af uregelmæssigheder – forældelsesfrist – uregelmæssigheder begået i forbindelse med udbud på området for smør

(Rådets forordning nr. 2988/95, art. 1 og art. 3, stk. 3; Kommissonens forordning nr. 2571/97)

Sammendrag

1. For så vidt som forordning nr. 2571/97 om salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte for fløde, smør og koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer, konsumis og andre levnedsmidler ikke fastsætter forældelsesregler for retsforfølgning, som finder anvendelse på inddrivelse af sikkerhed stillet i forbindelse med udbud på området for smør, koncentreret smør og fløde, udgør denne forordning ikke en sektorspecifik regulering, der fastsætter en »kortere frist« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 3, stk. 1, første afsnit, andet punktum, i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser. Følgelig finder den forældelsesfrist på fire år, som er fastsat i sidstnævnte forordnings artikel 3, stk. 1, første afsnit, første punktum, anvendelse på en sådan inddrivelse, dog med forbehold af medlemsstaternes mulighed for at fastsætte længere forældelsesfrister i henhold til artikel 3, stk. 3.

(jf. præmis 50 og domskonkl. 1)

2. Når medlemsstaterne retsforfølger en uregelmæssighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1 i forordning nr. 2988/95 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, bevarer de muligheden for at anvende længere forældelsesfrister som omhandlet i forordningens artikel 3, stk. 3, herunder, i forbindelse med forordning nr. 2571/97 om salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte for fløde, smør og koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer, konsumis og andre levnedsmidler, i situationer, hvor de uregelmæssigheder, som tilslagsmodtageren skal stå til ansvar for, er begået af dennes medkontrahenter.

Inden for rammerne af undtagelsen i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2988/95 har medlemsstaterne en vid skønsbeføjelse vedrørende fastsættelse af længere forældelsesfrister, som de ønsker at anvende på et tilfælde af uregelmæssighed, der skader Unionens finansielle interesser.

(jf. præmis 54 og 62 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (Art. 258 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44) (jf. præmis 9, 10 og 13)

2. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – undladelse – begrundet i interne forhold – ikke tilladt (Art. 258 TEUF) (jf. præmis 11)

Sagens genstand

Angående

Afgørelse

Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF hvad angår procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser og forøgelse af kapitalandele i den finansielle sektor (EUT L 247, s. 1).

Konklusion

1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF hvad angår procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser og forøgelse af kapitalandele i den finansielle sektor, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.

2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – særordning for rejsebureauer

(Rådets direktiv 77/388, art. 26)

Sammendrag

Artikel 26 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på et rejsebureaus enkeltstående salg af operabilletter uden samtidig levering af en rejseydelse.

Denne bestemmelse indfører således en undtagelse fra den almindelige ordning med hensyn til beskatningsgrundlaget for visse transaktioner udført af rejsebureauer og personer, der organiserer turistrejser, og denne artikel bør som en undtagelse fra sjette direktivs normale ordning kun anvendes, i det omfang det er nødvendigt for at opnå formålet med ordningen.

Anvendelsen af denne særordning på en virksomhed, hvor et rejsebureau begrænser sig til at sælge billetter til forestillinger uden samtidig at levere rejseydelser, ville være konkurrenceforvridende, idet samme virksomhed ville blive pålagt forskellig afgift, alt efter om den erhvervsdrivende, der sælger billetter, er et rejsebureau eller ikke.

(jf. præmis 16, 24 og 25 samt domskonkl.)
Den lovgivningsmæssige ramme, som artikel 3 udgør, er bl.a. begrundet i hensynet til at sikre en vis stabilitet på mellemlang sigt og til at undgå tilbagevendende diskussioner og vanskeligheder, bl.a. mellem fagforeningerne og de berørte institutioner med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt en tilpasning er berettiget eller nødvendig. For at disse formål kan nås, er det nødvendigt, at Rådet retter sig efter de kriterier, der er fastsat i artikel 3 i bilag XI til vedtægten, ved hvilket bilag Rådet har forpligtet sig til, så længe dette bilag er gældende, under udøvelsen af sin skønsbeføjelse i medfør af vedtægtens artikel 65 at overholde de kriterier, der på udtømmende vis er fastsat i artikel 3 i dette bilag.

Selv om vedtægtens artikel 65, stk. 1, tillægger Rådet en skønsbeføjelse inden for rammerne af den årlige undersøgelse af lønningsniveauet, defineres de nærmere regler for anvendelsen heraf i bilag XI til vedtægten, hvilket bilag har samme juridiske værdi som ovennævnte bestemmelse, og artikel 3 i dette bilag angiver på udtømmende vis de kriterier, der regulerer den årlige tilpasning af vederlag.

Så længe bilag XI til vedtægten er gældende, udgør proceduren i bilagets artikel 10 den eneste mulighed for at tage hensyn til en økonomisk krise inden for rammerne af den årlige tilpasning af tjenestemændenes vederlag og følgelig for at undlade at anvende de kriterier, der er fastsat i bilagets artikel 3, stk. 2.

Denne konklusion kan ikke svækkes ved den omstændighed, at anvendelsen af artikel 10 i bilag XI til vedtægten forudsætter et forslag fra Kommissionen. Henset til denne bestemmelses ordlyd, til den forpligtelse til loyalt samarbejde mellem institutionerne, der udtrykkeligt er fastsat i artikel 13, stk. 2, andet punktum, TEU, samt Rådets mulighed for at anmode Kommissionen om at forelægge det egnede forslag som omhandlet i artikel 241 TEUF, kan det ikke antages, at udøvelsen af den kompetence, som Kommissionen er blevet tillagt ved artikel 10, har karakter af en simpel mulighed for denne institution.

(jf. præmis 77-80)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 30-35)

2. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – undladelse – begrundet i interne forhold – ikke tilladt (art. 258 TEUF) (jf. præmis 31)

3. Traktatbrudssøgsmål – Kommissionens søgsmålsret – skønsudøvelse (art. 258 TEUF) (jf. præmis 32)

4. Medlemsstater – forpligtelser – undladelse – begrundet med en anden medlemsstats mulige traktatbrud – ikke tilladt (art. 258 TEUF) (jf. præmis 33)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) – anlæg, der kan have indvirkning på emissionerne til luft, vand og jord eller indvirkning på forureningen – betingelser for godkendelse af bestående anlæg.

Afgørelse

Konklusion

1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser udstedt i overensstemmelse med direktivets artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og i givet fald ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg senest den 30. oktober 2007 drives i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10 og 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2, dog uden at andre særlige EU-retlige bestemmelser berøres heraf.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 23)

2. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – undladelse – begrundet i interne forhold – ikke tilladt (art. 258 TEUF) (jf. præmis 24)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) – betingelser for godkendelse af eksisterende anlæg – forpligtelse til at sikre sig, at sådanne anlæg drives i overensstemmelse med direktivets krav.

Afgørelse

Konklusion

1) Den Slovenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til godkendelse af industrianlæg i overensstemmelse med direktivets artikel 5, stk. 1.

2) Den Slovenske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 10)

2. Medlemsstater – forpligtelser – gennemførelse af direktiver – undladelse – begrundelse – ikke tilladt (art. 258 TEUF) (jf. præmis 12)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrudssøgsmål – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner og om ændring af direktiv 95/16/EF (omarbejdning).

Afgørelse

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner og om ændring af direktiv 95/16/EF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål

–

Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget

–

relevante forhold

–

forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (Art. 258 TEUF; Rådets direktiv 96/82, art. 12, stk. 1, andet afsnit) (jf. præmis 10-12)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (EFT 1997 L 10, s. 13), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003 (EUT L 345, s. 97).

Afgørelse

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget foranstaltninger til korrekt at gennemføre direktivets artikel 12, stk. 1, andet afsnit.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål –Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 9)

2. Medlemsstater – forpligtelser – tilsidesættelse –begrundet i interne forhold – ikke tilladt (art. 258 TEUF) (jf. præmis 10-13 og domskonkl.)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrudssøgsmål – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF om årsregnskaberne for visse selskabsformer83/349/EØF om konsoliderede regnskaber86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber og 91/674/EØF om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EUT L 224 s. 1).

Afgørelse

Konklusion

1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF om årsregnskaberne for visse selskabsformer83/349/EØF om konsoliderede regnskaber86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber og 91/674/EØF om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaberidet denikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelserder er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.