DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/20

Sag anlagt den 20. december 2016 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-659/16)

(2017/C 038/26)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, E. Paasivirta og Ch. Hermes, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Rådets afgørelse af 10. oktober 2016 vedtaget ved en »I/A«-punktsnote vedrørende fastlæggelse af Unionens holdning til det 35. årsmøde i Kommissionen for Bevarelse af de Marine Levende Ressourcer i Antarktis (CCAMLR) (den 17.-28. oktober 2016 i Hobart, Australien), annulleres delvis, for så vidt angår etableringen af tre havbeskyttelsesområder og etableringen af særlige videnskabelige undersøgelsesområder (dokument 12523/16 og dokument 12445/16).

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har nedlagt påstand om annullation af Rådets afgørelse af 10. oktober 2016, for så vidt som Rådet har bestemt, at forslagene til Kommissionen for Bevarelse af de Marine Levende Ressourcer i Antarktis med henblik på etablering af tre havbeskyttelsesområder i Weddellhavet, Rosshavet og øst-Antarktis og et særligt videnskabeligt undersøgelsesområde, skal forelægges eller støttes på vegne af Unionen og dens medlemsstater, i stedet for at skulle forelægges eller støttes på vegne af Unionen alene.

Det er Kommissionens opfattelse, at den anfægtede afgørelse — idet det deri lægges til grund, at kompetencen på området er delt, og at oplægget følgelig skal vedtages ved konsensus og fremlægges på vegne af Unionen og dens medlemsstater — er ulovlig, da den således i strid med Unionens enekompetence på området (og Kommissionens beføjelser til at repræsentere Unionen) forhindrer Kommissionen i at fremlægge dette dokument på vegne af Unionen alene.

Kommissionen har fremsat to anbringender til støtte for sit søgsmål om annullation af den anfægtede afgørelse.

For det første har Kommissionen gjort gældende, at Rådet ved at vedtage den anfægtede afgørelse har tilsidesat Unionens enekompetence på området for bevarelse af havets biologiske ressourcer, som fastsat i artikel 3, stk. 1, litra d), TEUF (første anbringende). Det er for det første Kommissionens opfattelse, at Rådet ved den anfægtede afgørelse har underkendt den berørte foranstaltnings retlige sammenhæng, både inden for rammerne af konventionen om bevarelse af de marine levende ressourcer i Antarktis og inden for rammerne af EU. For det andet er Kommissionen af den opfattelse, at Rådet har underkendt denne foranstaltnings formål og indhold.

For det andet har Kommissionen (subsidiært) gjort gældende, at Rådet — selv hvis foranstaltningen ikke skulle anses for at være en foranstaltning til bevarelse af havets biologiske ressourcer som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d), TEUF — under alle omstændigheder ved vedtagelsen af den anfægtede retsakt har tilsidesat Unionens enekompetence, for så vidt som Unionen har ekstern enekompetence på området, eftersom den påtænkte foranstaltning kan berøre EU-reglerne eller ændre deres rækkevidde som omhandlet i artikel 3, stk. 2, TEUF (det andet anbringende). For det første er det Kommissionens opfattelse, at Rådet har underkendt, at den påtænkte foranstaltning kan berøre eller ændre den afledte ret i form af to forordninger (forordning (EF) nr. 600/2004 og (EF) nr. 601/2004). For det andet er Kommissionen af den opfattelse, at Rådet ikke har taget hensyn til, at Unionens rammeholdning fra juni 2014 kan blive berørt eller ændret.