ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/9

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. september 2017 — LG Electronics, Inc. mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-588/15 P og C-622/15 P) (1)

((Appel - karteller - verdensmarkedet for katoderør til tv- og computerskærme - aftaler og samordnet praksis vedrørende priser, opdeling af markeder og af kunder samt begrænsning af produktion - ret til forsvar - klagepunktsmeddelelse alene tilsendt moderselskaberne til et joint venture og ikke til sidstnævnte - bøde - retningslinjer for beregningen af bøder (2006) - punkt 13 - fastlæggelse af værdien af den afsætning, der vedrører overtrædelsen - afsætning inden for koncernen af den pågældende vare uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) - hensyntagen til afsætningen i EØS af færdige produkter, hvori den pågældende vare er integreret - ligebehandling))

(2017/C 382/09)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: LG Electronics, Inc. (ved advocaten G. van Gerven og T. Franchoo) og Koninklijke Philips Electronics NV (ved advocaten E. Pijnacker Hordijk, J.K. de Pree og S. Molin)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan, V. Bottka og I. Zaloguin, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) LG Electronics Inc. og Koninklijke Philips Electronics NV betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 16 af 18.1.2016

EUT C 27 af 25.1.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 382/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. september 2017 — Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-646/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direkte beskatning - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - frie kapitalbevægelser - trust - trustees - andre juridiske personer - begreb - skat på kapitalgevinster af aktiver i en trust som følge af trustees’ flytning af deres skattemæssige bopæl til en anden medlemsstat - fastlæggelse af skattens størrelse på flyttetidspunktet - øjeblikkelig opkrævning af skatten - begrundelse - proportionalitet))

(2017/C 382/12)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Konklusion

EUF-traktatens bestemmelser om etableringsfriheden er under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor trustees ifølge national ret behandles som et samlet og varigt organ bestående af personer, hvilket adskiller sig fra de personer, der fra tid til anden kan være trustees, til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver, at urealiserede kapitalgevinster af aktiverne i en trust skal beskattes, når flertallet af trustees flytter deres bopæl til en anden medlemsstat, og som ikke giver mulighed for at få opkrævningen af den skyldige skat udskudt.

(1) EUT C 48 af 8.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 374/4

Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. september 2017 — Republikken Slovakiet (sag C-643/15) og Ungarn (sag C-647/15) mod Rådet for Den Europæiske Union

(Forenede sager C-643/15 og C-647/15) (1)

((Annullationssøgsmål - afgørelse (EU) 2015/1601 - midlertidige foranstaltninger til fordel for Den Hellenske Republik og Den Italienske Republik på området international beskyttelse - nødsituation i form af en pludselig tilstrømning af tredjelandsstatsborgere til visse medlemsstater - flytning af disse statsborgere til andre medlemsstater - tildelinger i tilknytning til flytning - artikel 78, stk. 3, TEUF - retsgrundlag - betingelser for anvendelse - begrebet »lovgivningsmæssig retsakt« - artikel 289, stk. 3, TEUF - konklusioner fra Det Europæiske Råd, der er obligatoriske for Rådet for Den Europæiske Union - artikel 15, stk. 1, TEU og artikel 68 TEUF - væsentlige formforskrifter - ændring af Europa-Kommissionens forslag - krav om ny høring af Europa-Parlamentet og om enstemmighed i Rådet for Den Europæiske Union - artikel 293 TEUF - retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet))

(2017/C 374/05)

Processprog: slovakisk og ungarsk

Parter

Sagsøgere: Republikken Slovakiet (ved Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (sag C-643/15) og Ungarn (ved M.Z. Fehér og G. Koós, som befuldmægtigede) (sag C-647/15)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Kamejsza, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő og Z. Kupčová, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Belgien (ved J. Van Holm, M. Jacobs og C. Pochet, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland [ved T. Henze, R. Kanitz og J. Möller (sag C-647/15), som befuldmægtigede], Den Hellenske Republik (ved M. Michelogiannaki og A. Samoni-Rantou, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved D. Colas, F.-X. Bréchot og E. Armoet, som befuldmægtigede), Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato L. D’Ascia), Storhertugdømmet Luxembourg (ved A. Germeaux, C. Schiltz og D. Holderer, som befuldmægtigede), Kongeriget Sverige (ved A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson og L. Swedenborg, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen [ved M. Condou-Durande og K. Talabér-Ritz (sag C-647/15) samt ved J. Baquero Cruz, A. Tokár (sag C-643/15) og G. Wils, som befuldmægtigede]

Konklusion

1) Rådet for den Europæiske Union frifindes.

2) Den Slovakiske Republik og Ungarn bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

3) Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Hellenske Republik, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Polen og Kongeriget Sverige samt Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 38 af 1.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 374/3

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. september 2017 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH mod Hauptzollamt Duisburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-465/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - afgift på energiprodukter og elektricitet - direktiv 2003/96/EF - anvendelsesområde - artikel 2, stk. 4, litra b) - elektricitet, der fortrinsvis anvendes til kemisk reduktion - begreb))

(2017/C 374/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Duisburg

Konklusion

Artikel 2, stk. 4, litra b), tredje led, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at den elektricitet, der anvendes til at drive den ventilator, som skal komprimere den luft, der dernæst anvendes i højovnsprocessen til fremstilling af råjern ved kemisk reduktion af jernmalm, ikke er »elektricitet, der fortrinsvis anvendes til kemisk reduktion« i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 398 af 30.11.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. november 2017 — Robeco Hollands Bezit NV m.fl. mod Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)

(Sag C-658/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/39/EF - markeder for finansielle instrumenter - artikel 4, stk. 1, nr. 14) - begrebet »reguleret marked« - anvendelsesområde - system, hvori medvirker dels mæglere, der repræsenterer investorerne, dels agenter for »open end«-investeringsselskaber, der har pligt til at udføre ordrer, som er forbundet med deres fonde))

(2018/C 022/04)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds og Robeco Property Equities

Sagsøgt: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, nr. 14), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF skal fortolkes således, at et handelssystem, hvori flere fund agents og mæglere repræsenterer henholdsvis »open end«-investeringsselskaber og investorer, og hvis eneste formål er at hjælpe disse investeringsselskaber ved udførelsen af deres pligt til at gennemføre de af investorerne indgivne købs- og salgsordrer på andele, er omfattet af begrebet »reguleret marked« i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 98 af 14.3.2016.
2)

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som i tilfælde af vertikalt deltidsarbejde udelukker dage, hvor der ikke er udført arbejde, fra beregningen af dage, hvor der er indbetalt bidrag, og som således nedsætter den periode, hvori der udbetales arbejdsløshedsydelse, når det konstateres, at størstedelen af de vertikale deltidsansatte er kvinder, som berøres negativt af en sådan lovgivning.
1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 24. september 2015, TV2/Danmark mod Kommissionen (T-674/11, EU:T:2015:684), ophæves, for så vidt som Retten derved annullerede Kommissionens afgørelse 2011/839/EU af 20. april 2011 om Danmarks foranstaltninger (C 2/03) for TV2/Danmark, i det omfang Europa-Kommissionen i denne afgørelse havde fastslået, at reklameindtægterne fra 1995 og 1996 overført til TV2/Danmark via TV2-Fonden udgjorde statsstøtte.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/3

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. november 2017 — CTL Logistics GmbH mod DB Netz AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin — Tyskland)

(Sag C-489/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - transport med jernbane - direktiv 2001/14/EF - infrastrukturafgifter - opkrævning af afgifter - nationalt tilsynsorgan, der sikrer, at infrastrukturafgifterne er i overensstemmelse med dette direktiv - aftaler om benyttelse af infrastruktur indgået mellem en jernbaneinfrastrukturforvalter og en jernbanevirksomhed - princippet om forbud mod forskelsbehandling - tilbagebetaling af afgifterne uden indgreb fra dette organ og uden for de klageprocedurer, som omfatter dette - national lovgivning, der giver de civile retsinstanser mulighed for at fastsætte et rimeligt beløb, hvis afgifterne var i strid med rimeligheden))

(2018/C 005/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CTL Logistics GmbH

Sagsøgt: DB Netz AG

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004, navnlig dette direktivs artikel 4, stk. 5, og artikel 30, stk. 1, 3, 5 og 6, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der i hvert enkelt tilfælde foreskriver en kontrol af rimeligheden af afgifterne for brug af jernbaneinfrastrukturen ved de almindelige retsinstanser og eventuelt en mulighed for at ændre disse afgifter uafhængigt af det tilsyn, som føres af det i artikel 30 i direktiv 2001/14, som ændret ved direktiv 2004/49, omhandlede tilsynsorgan.

(1) EUT C 406 af 7.12.2015.
2)

Virkningerne af afgørelse 8512/15 skal opretholdes indtil ikrafttrædelsen inden for en rimelig frist, der ikke kan overstige seks måneder regnet fra datoen for denne doms afsigelse, af en afgørelse, der skal vedtages af Rådet for Den Europæiske Union på grundlag af artikel 207 TEUF og 218 TEUF.
2)

Artikel 19, stk. 1, i direktiv 2006/54 skal fortolkes således, at det i en situation som den, der er omhandlet i hovedsagen, påhviler den berørte arbejdstager at påvise de faktiske omstændigheder, der kan indikere, at vurderingen af, hvilke risici hendes stilling indebærer, ikke er blevet udført i overensstemmelse med kravene i artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/85, og som derfor giver anledning til at formode, at der foreligger direkte forskelsbehandling på grundlag af køn som omhandlet i direktiv 2006/54, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Det påhviler herefter indstævnte at bevise, at den nævnte risikovurdering er udført i overensstemmelse med kravene i denne bestemmelse, og at der følgelig ikke er sket en krænkelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling.
1)

Artikel 145, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 af 11. marts 2002, sammenholdt med artikel 29, stk. 1 og 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, skal fortolkes således, at den omfatter en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor det er godtgjort, at der på datoen for antagelsen af angivelsen om en vares overgang til fri omsætning foreligger en med fabrikationen sammenhængende risiko for, at denne vare vil blive defekt ved brug, og hvor sælger af denne grund i medfør af en kontraktlig garantiforpligtelse giver køber en prisnedsættelse i form af en godtgørelse af de af køber afholdte omkostninger ved at tilpasse varen således, at denne risiko udelukkes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 402/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. oktober 2017 — »LitSpecMet« UAB mod »Vilniaus lokomotyvų remonto depas« UAB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vilniaus apygardos teismas — Litauen)

(Sag C-567/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 9 - begrebet »ordregivende myndighed« - selskab, hvis kapital ejes af en ordregivende myndighed - koncerninterne transaktioner))

(2017/C 402/02)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Vilniaus apygardos teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»LitSpecMet« UAB

Sagsøgt:»Vilniaus lokomotyvų remonto depas« UAB

procesdeltager:»Plienmetas« UAB

Konklusion

De forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 1, stk. 9, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18 af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1251/2011 af 30. november 2011, skal fortolkes således, at et selskab, som for det første ejes fuldt ud af en ordregivende myndighed, hvis virksomhed imødekommer almenhedens behov, og som for det andet gennemfører transaktioner både for denne ordregivende myndighed og på et konkurrencepræget marked, skal kvalificeres som et »offentligretligt organ« som omhandlet i denne bestemmelse, såfremt selskabets virksomhed er nødvendig for, at den ordregivende myndighed kan udøve sin virksomhed, og selskabet med henblik på at imødekomme almenhedens interesse lader sig lede af andre hensyn end økonomiske, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve. I denne forbindelse har det ingen betydning, at værdien af de interne transaktioner i fremtiden kan udgøre mindre end 90 % eller en uvæsentlig del af selskabets samlede omsætning.

(1) EUT C 27 af 25.1.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 392/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. september 2017 — Minister Finansów mod Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-605/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 132, stk. 1, litra f) - fritagelser til fordel for visse former for virksomhed af almen interesse - afgiftsfritagelse for selvstændige grupper af personers levering af ydelser til deres medlemmer - anvendelse på området for forsikringsydelser))

(2017/C 392/08)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Minister Finansów

Sagsøgt: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra f), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse alene vedrører selvstændige grupper af personer, hvis medlemmer udøver en virksomhed af almen interesse nævnt i dette direktivs artikel 132, og at tjenesteydelser præsteret af en selvstændig gruppe af personer, hvis medlemmer udøver en økonomisk aktivitet på området for forsikringsydelser, som ikke udgør en sådan virksomhed af almen interesse, følgelig ikke kan drage fordel af denne fritagelse.

(1) EUT C 90 af 7.3.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 392/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. september 2017 — »DNB Banka« AS mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa — Letland)

(Sag C-326/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 132, stk. 1, litra f) - fritagelser til fordel for visse former for virksomhed af almen interesse - afgiftsfritagelse for selvstændige grupper af personers levering af ydelser til deres medlemmer - anvendelse på området for finansielle tjenesteydelser))

(2017/C 392/06)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā apgabaltiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»DNB Banka« AS

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra f), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse alene vedrører selvstændige grupper af personer, hvis medlemmer udøver en virksomhed af almen interesse nævnt i dette direktivs artikel 132, og at tjenesteydelser præsteret af en gruppe, hvis medlemmer udøver en økonomisk aktivitet på området for finansielle tjenesteydelser, som ikke udgør en sådan virksomhed af almen interesse, følgelig ikke kan drage fordel af denne fritagelse.

(1) EUT C 311 af 21.9.2015.
2)

Rådets forordning (EF) nr. 501/2009 af 15. juni 2009 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2009/62/EF er ugyldig, for så vidt som Liberation Tigers of Tamil Eelam ved denne forordning er blevet opretholdt på den liste, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27. december 2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme.
4)

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU af 22. oktober 2013 om ret til adgang til advokatbistand i straffesager og i sager angående europæiske arrestordrer og om ret til at få en tredjemand underrettet ved frihedsberøvelse og til at kommunikere med tredjemand og med konsulære myndigheder under frihedsberøvelsen skal fortolkes således, at den hverken er til hinder for en national lovgivning, som pålægger den nationale ret at udelukke en advokat, som er befuldmægtiget af to tiltalte, i strid med de tiltaltes ønsker, med den begrundelse, at disse personers interesser er modstridende, eller for, at denne ret tillader disse personer at udpege en ny advokat eller, om nødvendigt, selv udpeger to beskikkede forsvarsadvokater i stedet for den første advokat.
Sag C-574/15: Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2018 — straffesag mod Mauro Scialdone (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Varese — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — artikel 4, stk. 3, TEU — artikel 325, stk. 1, TEUF — direktiv 2006/112/EF — BFI-konventionen — sanktioner — ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet — undladelse af at indbetale den moms, der fremgår af årsangivelsen, inden for de ved lov fastsatte frister — national lovgivning, der kun fastsætter frihedsstraf, når det ubetalte momsbeløb overstiger en bestemt strafgrænse — national lovgivning, der fastsætter en lavere strafgrænse for undladelse af at betale indeholdt kildeskat af indkomst)

Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2018 — straffesag mod Mauro Scialdone (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Varese — Italien)

(Sag C-574/15) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — artikel 4, stk. 3, TEU — artikel 325, stk. 1, TEUF — direktiv 2006/112/EF — BFI-konventionen — sanktioner — ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet — undladelse af at indbetale den moms, der fremgår af årsangivelsen, inden for de ved lov fastsatte frister — national lovgivning, der kun fastsætter frihedsstraf, når det ubetalte momsbeløb overstiger en bestemt strafgrænse — national lovgivning, der fastsætter en lavere strafgrænse for undladelse af at betale indeholdt kildeskat af indkomst)«

Den forelæggende ret

Tribunale di Varese

Part i hovedsagen

Mauro Scialdone

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 325, stk. 1, TEUF, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at undladelse af at indbetale den merværdiafgift (moms), der fremgår af årsangivelsen for et givent skatteår, inden for de ved lov fastsatte frister udgør en strafbar handling, som kun straffes med frihedsberøvelse, når de ubetalte momsbeløb overskrider en strafgrænse på 250000 EUR, mens der er fastsat en strafgrænse på 150000 EUR for overtrædelse i form af undladelse af at betale indeholdt kildeskat af indkomst.

( 1 ) – EUT C 48 af 8.2.2016.
1)

Artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter der kan indledes straffesag mod en person for undladelse af at indbetale skyldig merværdiafgift inden for de lovbestemte frister, skønt denne person allerede for samme forhold er blevet pålagt en endelig administrativ sanktion af strafferetlig karakter som omhandlet i chartrets artikel 50, forudsat at denne lovgivning — forfølger et mål af almen interesse, som kan berettige en sådan kumulation af retsforfølgelse og sanktioner, nemlig bekæmpelse af lovovertrædelser på området for merværdiafgift, idet denne retsforfølgelse og disse sanktioner bør have komplementære mål — indeholder regler, som sikrer en koordinering, der begrænser den yderligere byrde, som en kumulation af procedurer medfører for de berørte personer, til det strengt nødvendige, og — fastsætter regler, der gør det muligt at sikre, at strengheden af alle pålagte sanktioner er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt i forhold til den pågældende overtrædelses grovhed.
3)

Såvel artikel 1, nr. 1), i direktiv 94/19, som ændret ved direktiv 2009/14, som artikel 1, nr. 4), og artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 97/9 skal fortolkes således, at enkeltpersoner kan påberåbe sig dem for nationale retsinstanser til støtte for krav om betaling af et garantibeløb over for et offentligt selskab, som i en medlemsstat har ansvaret for indskudsgaranti- og investorgarantiordningerne.