DA Den Europæiske Unions Tidende C 215/9

Appel iværksat den 24. maj 2013 af Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 7. marts 2013 i sag T-607/11, Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France mod Europa-Kommissionen

(Sag C-283/13 P)

2013/C 215/12

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France (ved avocats F. Brunet og E. Paroche og advocate E. Bitton)

De øvrige parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Kongeriget Danmark

Appellanternes påstande

— Kendelsen ophæves i det omfang, Retten deri har fastslået, at det var ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Henkels påstand om annullation af den anfægtede beslutning for Retten (punkt 1 i kendelsens konklusion).

— Det fastslås, at Henkels søgsmål for Retten ikke savner genstand og kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Retten til fornyet gennemgang af de relevante faktiske omstændigheder.

— Kendelsen ophæves i det omfang, Retten deri har pålagt Henkel at bære sine egne omkostninger og betale Kommissionens omkostninger, herunder dem, der vedrører sagen om foreløbige forholdsregler i sag T-607/11 R (punkt 4 i kendelsens konklusion), og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Den foreliggende appel indeholder fire anbringender, hvormed appellanterne bestrider Rettens konklusion om, at de ikke havde en interesse i at anlægge sag ved Retten til prøvelse af den anfægtede beslutning. Retten har med urette fastslået, at den anfægtede beslutning mistede sin genstand som følge af ADLC’s (den franske konkurrencemyndigheds) afgørelse, i hvilken ADLC fandt, at en udlevering af dokumenterne ikke var nødvendig for at sikre overholdelsen af appellanternes ret til forsvar, og at dokumenterne ikke var relevante for vurderingen af sagen ved ADLC.

Appellanterne har derimod gjort gældende, at de har bibeholdt en retlig interesse i at anlægge sag ved Retten, fordi de har brug for at henholde sig til dokumenterne i den franske sag for at bevise, at (i) de faktiske omstændigheder, der blev sanktioneret i sag COMP/39.579, er de samme som eller i det mindste nært beslægtet med de faktiske omstændigheder, der retsforfølges i den franske sag, hvilket har betydning for appellanternes samarbejdsstatus i Frankrig, og at (ii) Henkels krav om at få tilladelse til at anvende dokumenterne i den franske sag ikke bør opfattes som manglende samarbejde fra en ansøger om bødenedsættelse, der kan begrunde en bødenedsættelse på 25 % i stedet for 30 %, som ADLC har truffet afgørelse om, men bør opfattes som udøvelsen af en legitim ret og interesse, nemlig udøvelsen af retten til forsvar.

Denne appel er opdelt i fire anbringender:

— For det første har Retten foretaget en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, idet den fejlagtigt har fastslået, at der efter ADLC’s afgørelse ikke var nogen andre processuelle skridt, hvorved dokumenterne kunne blive gennemgået, hvis den anfægtede beslutning blev annulleret, og dokumenterne blev udleveret til ADLC.

— For det andet har Retten foretaget en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder ved at fejlfortolke det reelle formål med anmodningen om udlevering af dokumenterne, idet den fastslog, at formålet med anmodningen alene var at sætte ADLC i stand til at undersøge dokumenterne, skønt hovedformålet med anmodningen var at sætte Henkel i stand til at udøve sin ret til forsvar ved at drøfte dokumenterne i den franske sag.

— For det tredje er kendelsen behæftet med en begrundelsesmangel, fordi Retten har lagt til grund, at Henkel ikke havde en interesse i at anlægge sag, uden at gennemgå de af Henkel fremførte argumenter.

— For det fjerde har Retten begået en retlig fejl, idet den ikke har undersøgt, hvorvidt Henkel bibeholdt en interesse i at anlægge sag ved Retten for at undgå en gentagelse af en retsstridig handling.

Af hver af disse grunde har appellanterne nedlagt påstand for Retten om, at kendelsen ophæves.