RETTENS DOM (Fjerde Afdeling)

5. juli 2000

Sag T-111/99

Ignacio Samper

mod

Europa-Parlamentet

»Tjenestemænd — offentliggørelse af nyt stillingsopslag efter annulation af en afgørelse om udnævnelse — retablering af karrieren — omsorgspligt — tjenestens interesse — magtfordrejning — midlertidig besættelse af stillingen afvist«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-611

Angående:

Påstand om annulation af stillingsopslag nr. 8675 med henblik på besættelse af en stilling som kontorchef ved informationskontoret i Madrid og af den procedure, som er blevet iværksat med dette stillingsopslag, til besættelse af stillingen ved forflyttelse eller forfremmelse.

Udfald:

Europa-Parlamentet frifindes. Europa-Parlamentet betaler alle sagens omkostninger.

Sammendrag

Retspleje – stævning – formkrav – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – tilsvarende krav for argumenter, der fremføres til støtte for et anbringende

Stævningen skal i henhold til artikel 44, stk. 1, i Rettens procesreglement indeholde en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Denne angivelse skal være så klar og præcis, at sagsøgte får mulighed for at tilrettelægge sit forsvar og Retten for at træffe afgørelse i sagen, i givet fald uden andre oplysninger til støtte herfor. Stævningen skal derfor indeholde udtrykkelige angivelser af de grunde, søgsmålet støttes på, mens en rent generel angivelse heraf ikke opfylder kravene i procesreglementet. Tilsvarende krav gælder, når et argument fremføres til støtte for et anbringende. (jf. præmis 27) Henvisning til: Retten, 14. maj 1998, sag T-352/94, Mo och Domsjö mod Kommissionen, Sml. II, s. 1989.

Omsorgspligten afspejler den ligevægt mellem gensidige rettigheder og forpligtelser, som vedtægten har tilvejebragt i forholdet mellem den offentlige myndighed og de ansatte i offentlig tjeneste. Denne pligt indebærer navnlig, at ansættelsesmyndigheden, når den træffer afgørelser om forhold vedrørende en tjenestemand, skal tage samtlige omstændigheder i betragtning, som kan være bestemmende for dens afgørelse, og herved ikke blot tager hensyn til tjenestens, men også til den pågældende tjenestemands interesse. Ved besættelsen af ledige stillinger kan hensynet til omsorgspligten dog ikke afskære ansættelsesmyndigheden fra at træffe de foranstaltninger, som den finder nødvendige i tjenestens interesse, da besættelsen af hver enkelt stilling skal ske i tjenestens interesse. I betragtning af den vide skønsbeføjelse, der tilkommer institutionerne ved vurderingen af tjenestens interesse, skal Fællesskabets retsinstansers prøvelse begrænse sig til spørgsmålet om, hvorvidt ansættelsesmyndigheden har holdt sig inden for rimelige grænser og ikke har anvendt sin beføjelse åbenbart fejlagtigt. (jf. præmis 43 og 44) Henvisning til: Retten, 19. oktober 1995, sag T-562/93, Obst mod Kommissionen, Sml. Pers. IA. s. 247, og II, s. 737, præmis 69 og 70; Retten, 6. juli 1999, forenede sager T-112/96 og T-115/96, Séché mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 115, og II, s. 623, præmis 147, 148 og 149.

Det tilkommer ansættelsesmyndigheden, under hensyn til den rækkefølge, der angives i tjenestemandsvedtægten artikel 29, at afgøre, hvorledes en ledig stilling bedst kan besættes. Ansættelsesmyndigheden har i så henseende et vidt skøn med henblik på at finde frem til de ansøgere, der i særlig grad opfylder kravene til kvalifikationer, indsats og integritet. Hvis gennemgangen af ansøgningerne med henblik på muligheder for forfremmelse eller forflytning inden for institutionen viser, at en ansøger — som eventuelt også er den eneste ansøger - fuldt ud opfylder kravene i den pågældende stilling, er ansættelsesmyndigheden derfor ikke forpligtet til at afholde en intern udvælgelsesprøve. (jf. præmis 56) Henvisningtil: Domstolen, 8. juni 1988, sag 135/87, Vlachou mod Revisionsretten.Sml. s. 2901, præmis 23.