RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

16. december 1997

Sag T-19/97

Claude Richter

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — tjenestefrihed af personlige årsager — genindtrædelse — tjenestested — princippet om god forvaltningsskik — erstatningssøgsmål«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1019

Angående:

Påstand om godtgørelse for det tab, sagsøgeren mente at have lidt, fordi Kommissionen ikke efter udløbet af hans tjenestefrihed af personlige årsager lod ham genindtræde i den første ledige stilling i den kategori og lønklasse, hvortil han besad de fornødne kvalifikationer, hvorved Kommissionen overtrådte artikel 40, stk. 1, litra d), i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Sagsøgeren, der er tysk oversætter i oversættelsestjenesten i Kommissionen i Luxembourg, blev fra den 16. februar 1991 indrømmet en tjenestefrihed af personlige årsager, hvis udløb Kommissionen først fastsatte til den 5. februar 1992, men som senere blev forlænget først til den 15. februar 1993, dernæst til den 15. februar 1994.

Den 16. november 1993 forespurgte chefen for enhed 1, »Personale i Luxembourg«, i Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration (GD IX) som ansvarlig for genindtrædelse af tjenestemænd, der er blevet indrømmet tjenestefrihed af personlige årsager, sagsøgeren, om denne ønskede at genindtræde den 15. februar 1994, uden herved at angive stedet for den eventuelle genindtrædelse. Sagsøgeren bekræftede dette ved telefax dateret den 15. december 1993 uden at angive det sted, hvor han ønskede at genindtræde.

I løbet af 1994 bekendtgjorde Kommissionen tre meddelelser om ledig stilling (henholdsvis den 20.1., den 20.6. og den 22.11.) vedrørende stillinger som tysksproget oversættere i lønklasse LA8/LA4 i Bruxelles. Situationen i oversættelsestjenesten gjorde det ikke muligt at tilbyde sagsøgeren en umiddelbar genindtrædelse i Luxembourg. Ved udløbet af 1994 blev en stilling til genindtrædelse ledig i oversættelsestjenesten i Luxembourg. Ifølge skrivelse fra chefen for enhed 1 i GD IX måtte denne stilling anses for »den første tilbudte stilling« som omhandlet af vedtægtens artikel 40, stk. 4, litra d). Sagsøgeren accepterede denne stilling.

I november 1995 indgav sagsøgeren ansøgning i henhold til artikel 90, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten), hvorved han krævede godtgørelse for det tab, han mente at have lidt på grund af den tjenestefejl, som Kommissionen efter hans mening havde gjort sig skyldig i ved i strid med vedtægtens artikel 40, stk. 4, litra d), ikke at have ladet ham genindtræde i den første ledige stilling som tysksproget oversætter, der var blevet ledig efter den 15. december 1993. Da Kommissionen ikke besvarede ansøgningen inden for vedtægtens frist, indbragte sagsøgeren en klage i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, til prøvelse af denne stiltiende afvisning af hans ansøgning. Generaldirektøren for GD IX meddelte i sin egenskab af ansættelsesmyndighed sagsøgeren en udtrykkelig afvisning af hans ansøgning. Den 29. oktober 1996 afslog Erkki Liikanen, medlem af Kommissionen, i sin egenskab af ansættelsesmyndighed udtrykkeligt sagsøgerens klage.

Realiteten

Retten fastslog, at sagen drejede sig om, hvorvidt Kommissionen var forpligtet til at tilbyde sagsøgeren den til hans kvalifikationer svarende første stilling, der var blevet ledig, uanset tjenestestedet, altså eventuelt også en stilling på et andet tjenestested end det sted, hvor sagsøgeren inden sin tjenestefrihed af personlige årsager havde gjort tjeneste, nemlig Luxembourg (præmis 50).

Retten udtalte, at der ikke tilkommer en tjenestemand efter udløbet af hans tjenestefrihed af personlige årsager nogen ret til at genindtræde på et bestemt tjenestested. Kommissionen er dog, når den tilbyder tjenestemanden en genindtrædelsesstilling, i henhold til dens omsorgspligt og princippet om god forvaltningsskik forpligtet til at tage hensyn til tjenestemandens personlige, herunder familiemæssige, interesser (præmis 51).

Henvisning til: Domstolen, 23. oktober 1986, sag 321/85, Schvviering mod Revisionsretten, Sml. s. 3199, præmis 18; Domstolen, 14. juni 1988, sag 12/87, Heyl mod Kommissionen, Sml. s. 2943, præmis 12; Retten, 15. marts 1994, sag T-100/92, La Pietra mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 275, præmis 58.

Retten udtalte, at normalt bør Kommissionen tilbyde tjenestemanden den første ledige stilling, der svarer til hans kvalifikationer, på det samme tjenestested, hvor han inden sin tjenestefrihed af personlige årsager havde gjort tjeneste. Det er nemlig af personlige grunde normalt i den pågældende tjenestemands interesse at genindtræde på dette sted (præmis 52).

Retten udtalte, at det dog forholder sig anderledes, hvis tjenestemanden rettidigt klart og utvivlsomt har tilkendegivet enten sit ønske om at genindtræde på et andet bestemt sted end det, hvor han tidligere havde gjort tjeneste, eller sin interesse i at genindtræde på et eller flere andre tjenestesteder end det, hvor han tidligere havde gjort tjeneste. Det påhviler i dette tilfælde Kommissionen at tage hensyn til de af tjenestemanden således fremsatte ønsker, hvorfor Kommissionen kan tilbyde vedkommende den første ledige stilling, der svarer til vedkommendes kvalifikationer, på et andet tjenestested end det, hvor vedkommende tidligere gjorde tjeneste (præmis 53).

Kömmissionen har dog under alle omstændigheder mulighed for at tilbyde vedkommende tjenestemand den første til vedkommendes kvalifikationer svarende ledige stilling — og altså også i givet fald en stilling på et andet tjenestested, end det af tjenestemanden ønskede — når en genindtrædelse på et bestemt tjenestested er nødvendig af vægtige hensyn til tjenesten (præmis 54).

Henvisning til: Domstolen, 24. februar 1981, forenede sager 161/80 og 162/80, Carbognaniog Coda Zabetta mod Kommissionen, Sml. s. 543, præmis 21 og 23; Heyl mod Kommissionen, a.st., præmis 12.

Retten udtalte, at sagsøgeren i denne sag havde erkendt, at han på intet tidspunkt under genindtrædelsesproceduren havde tilkendegivet et ønske om at genindtræde på et andet bestemt sted end Luxembourg eller en interesse i at genindtræde i et eller flere andre tjenestesteder end Luxembourg. Følgelig havde Kommissionen ikke handlet retsstridigt ved at tilbyde sagsøgeren den første til vedkommendes kvalifikationer svarende ledige stilling i Luxembourg (præmis 55 og 57).

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.