Sag C-91/05

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Annullationssøgsmål — artikel 47 EU — fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — afgørelse 2004/833/FUSP — gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP — bekæmpelse af udbredelsen af håndskydevåben og lette våben — Fællesskabets kompetence — udviklingssamarbejdet«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Mengozzi fremsat den 19. september 2007 I - 3655

Domstolens dom (Store Afdeling) af 20. maj 2008 I - 3708

Sammendrag af dom

Det fremgår af artikel 46, litra f), EU, at EF-traktatens bestemmelser vedrørende Domstolens kompetence og udøvelsen af denne kompetence finder anvendelse på artikel 47 EU. I henhold til denne bestemmelse må ingen af bestemmelserne i EF-traktaten berøres af en bestemmelse i EU-traktaten. Det påhviler således Domstolen at påse, at de retsakter, som ifølge Rådet henhører under afsnit V i EU-traktaten, og som henset til deres karakter kan afføde retsvirkninger, ikke griber ind i de beføjelser, som er tildelt Fællesskabet ved EF-traktaten. Det følger heraf, at Domstolen har kompetence til at behandle et annullationssøgsmål vedrørende en retsakt vedtaget inden for rammerne af afsnit V i EU-traktaten, som en fællesskabsinstitution har anlagt i medfør af artikel 230 EF, og i denne forbindelse at efterprøve de anbringender, der er fremsat i overensstemmelse med artikel 241 EF, for så vidt som disse vedrører en tilsidesættelse af artikel 47 EU. (jf. præmis 31-34)

En retsakt, der afføder retsvirkninger, og som er vedtaget inden for rammerne af afsnit V i EU-traktaten, berører bestemmelserne i EF-traktaten som omhandlet i artikel 47 EU, i det øjeblik den havde kunnet vedtages med hjemmel i denne sidstnævnte traktat, uden at det er nødvendigt at undersøge, om denne retsakt hindrer eller begrænser Fællesskabets udøvelse af sin kompetence. Når det viser sig, at bestemmelser i en retsakt, der er vedtaget inden for rammerne af afsnit V og VI i EU-traktaten, såvel på grund af deres formål som på grund af deres indhold, som overordnet målsætning har til formål at gennemføre en politik, der er tillagt Fællesskabet ved EF-traktaten, og de således gyldigt havde kunnet vedtages med hjemmel i denne traktat, er disse bestemmelser nemlig blevet vedtaget under tilsidesættelse af artikel 47 EU. Når en tilsidesættelse af artikel 47 EU fremgår af den omstændighed, at en retsakt, der afføder retsvirkninger, og som er vedtaget af Unionen med hjemmel i EU-traktaten, havde kunnet vedtages af Fællesskabet, er det heller ikke relevant at få afklaret — idet der er tale om et område, der ikke henhører under Fællesskabets enekompetence, og på hvilket område medlemsstaterne følgelig ikke er forhindret i kollektivt eller individuelt at udøve deres kompetencer — om en sådan retsakt havde kunnet vedtages af medlemsstaterne under udøvelsen af deres kompetencer. Spørgsmålet om, hvorvidt bestemmelser i en sådan retsakt vedtaget af Unionen henhører under Fællesskabets kompetence, vedrører desuden kompetencetildeling og følgelig selve eksistensen af denne kompetence og ikke enekompetence eller delt kompetence. (jf. præmis 60-62)

Selv om formålene med fællesskabspolitikken for udviklingssamarbejdet ikke skal afgrænses over for foranstaltninger, der direkte er rettet mod bekæmpelse af fattigdom, er det ikke desto mindre en betingelse for, at en foranstaltning kan henføres under denne politik, at den bidrager til at opfylde den pågældende politiks målsætninger om økonomisk og social udvikling. Herved fremgår det af en række dokumenter hidrørende fra Unionens institutioner samt fra Det Europæiske Råd, at visse foranstaltninger, der tilsigter at modvirke udviklingslandenes skrøbelighed, herunder de foranstaltninger, der er blevet vedtaget inden for rammerne af bekæmpelsen af udbredelsen af håndskydevåben og lette våben, kan bidrage til at udrydde eller begrænse hindringer for de pågældende landes økonomiske og sociale udvikling. Det forholder sig ikke desto mindre således, at, for at en konkret foranstaltning, der tilsigter at bekæmpe udbredelsen af håndskydevåben og lette våben, kan vedtages af Fællesskabet inden for rammerne af dets politik for udviklingssamarbejde, kræves det, at den såvel på grund af sit formål som på grund af sit indhold falder ind under anvendelsesområdet for de kompetencer, som EF-traktaten tildeler det på dette område. Dette er ikke tilfældet, når en sådan foranstaltning — selv om den bidrager til den økonomiske og sociale udvikling i udviklingslande — har som overordnet målsætning at gennemføre Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. (jf. præmis 67, 68, 71 og 72)