Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel – anbringender – fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder – afvisning – Domstolens efterprøvelse af de fremlagte beviser – udelukket, bortset fra forvanskning

(Art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1)

2. Tjenestemænd – tilbagebetaling af fejlagtigt udbetalte beløb – betingelser – udbetalingen åbenbart ulovlig – tjenestemand, der gør midlertidig tjeneste i en anden stilling i tjenestens interesse i sit fædreland – betaling af udlandstillægget med justeringskoefficienten for det tidligere tjenestested

[Tjenestemandsvedtægten, art. 38, litra d), og art. 85; bilag VII, art. 4]

3. Appel – anbringender – formaliteten – betingelser

[Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1. Det følger af artikel 225, stk. 1, EF og artikel 58, stk. 1, i Domstolens statut, at en appel er begrænset til retsspørgsmål og skal være begrundet i anbringender om, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har overtrådt fællesskabsretten.

Retten er derfor alene kompetent til dels at fastlægge sagens faktiske omstændigheder, når bortses fra tilfælde, hvor den faktiske urigtighed af Rettens konstateringer fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, dels til at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder udgør ikke − medmindre der er tale om en forvanskning af de for Retten fremlagte beviser − et retsspørgsmål, der er undergivet Domstolens prøvelsesret.

(jf. præmis 48 og 49)

2. Princippet om, at en tjenestemand, der gør midlertidig tjeneste i en anden stilling i tjenestens interesse, skal bevare sin samlede indtægt, må ikke foranledige administrationen til at tilkende tjenestemanden ydelser og fordele, som han ikke er berettiget til. Når tjenestestedet for en sådan tjenestemand burde have været fastsat til tjenestestedet for den tjeneste, som han skulle udøve under den midlertidige tjeneste i en anden stilling, må det fastslås, at den pågældende med urette som omhandlet i vedtægtens artikel 85 har oppebåret de beløb, som administrationen har udbetalt på grund af manglende hensyntagen til ændringen af hans tjenestested.

For så vidt angår udlandstillægget må en almindelig, omhyggelig tjenestemand med erfaring og med ansættelse i en højere lønklasse, skønt institutionen i begyndelsen ikke var klar og var flere måneder om at udtale sig om den pågældende tjenestemands rettigheder, være vidende om, at udbetalingen af udlandstillægget forudsætter ansættelse i udlandet som omhandlet i artikel 4, i bilag VII til vedtægten, hvilken forudsætning ikke foreligger i et tilfælde, hvor en tjenestemand, der gør midlertidig tjeneste i en anden stilling, udøver sin tjeneste i sit fædreland.

Der kan ikke i vedtægtens bestemmelser findes støtte for den af den pågældende tjenestemand fremsatte opfattelse, hvorefter han havde ret til at bevare sit tjenestested i Luxembourg og alle de ydelser, som han modtog dér. Dels indeholder vedtægten ingen udtrykkelige bestemmelser om fastlæggelsen af tjenestemandens tjenestested i tilfælde af dennes midlertidige tjeneste i anden stilling, dels er udbetalingen af det omhandlede tillæg i vedtægten udtrykkeligt knyttet til visse betingelser.

(jf. præmis 57, 59 og 60)

3. Det fremgår af artikel 225 EF, artikel 58, stk. 1, i Domstolens statut og artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, og de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

(jf. præmis 65)