DOMSTOLENS DOM (FEMTE AFDELING) AF 7. DECEMBER 1993. - ADM OELMUEHLEN GMBH OG OELWERKE SPYCK MOD BUNDESANSTALT FUER LANDWIRTSCHAFTLICHE MARKTORDNUNG. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: VERWALTUNGSGERICHT FRANKFURT AM MAIN - TYSKLAND. - STOETTEORDNING FOR OLIEHOLDIGE FROE - FORTABELSE AF SIKKERHEDSSTILLELSE VED OVERSKRIDELSE AF FRIST - PROPORTIONALITETSPRINCIPPET - ARTIKEL 5 I RAADETS FORORDNING (EOEF) NR. 1594/83 AF 14. JUNI 1983 OG ARTIKEL 23, STK. 2, I KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) NR. 2681/83 AF 21. SEPTEMBER 1983 - GYLDIGHED. - SAG C-339/92.



Samling af Afgørelser 1993 side I-06473



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Landbrug ° faelles markedsordning ° fedtstoffer ° stoette til olieholdige froe ° forudfastsaettelse ° sikkerhedsstillelse ° overskridelse af fristen for identificering af de froe, som stoetteansoegningen gaelder ° sikkerhedens fortabelse ° proportionalitetsprincippet ° tilsidesaettelse ° ingen

(Raadets forordning nr. 1594/83, art. 5; Kommissionens forordning nr. 2681/83, art. 23, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 5 i forordning nr. 1594/83 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 2681/83 bestemmer, at er stoetten til forarbejdning af olieholdige froe blevet forudfastsat, fortabes sikkerheden, saafremt der ikke er sket nogen identificering af froeene paa en oliemoelle eller en foderfabrik inden for EF-stoetteattestens gyldighedsperiode, og disse bestemmelser har til formaal at forhindre spekulation fra forarbejdningsvirksomhedernes side. Disse bestemmelser er egnet til at naa dette maal, idet stoetten, i tilfaelde af prisfald paa verdensmarkedet, er hoejere end ved forudfastsaettelse, hvilket, dersom der ikke fandtes nogen sanktion, kunne tilskynde de beroerte parter til at lade fristen udloebe og saaledes give afkald paa forudfastsaettelsen for at opnaa en hoejere stoette.

De samme bestemmelser gaar ikke ud over, hvad der er noedvendigt for at naa det forfulgte formaal, idet en erhvervsdrivende, der i spekulationsoejemed har undladt at foretage identificering af froeene inden for den i forordningen fastsatte frist, ikke med rette kan forvente en lempelse af sanktionen, naar verdensmarkedsprisen imod hans forventninger er steget paa tidspunktet for identificeringen. I de tilfaelde, hvor den manglende identificering af froeene inden for fristen ikke skyldes spekulation, medfoerer de omhandlede bestemmelser, at man undgaar administrative vanskeligheder og en problematisk bevisbedoemmelse, som vil indebaere en bevisbedoemmelse ud fra en vurdering af den paagaeldendes adfaerd, og herved opnaas baade enkelthed og effektivitet. Desuden er fortabelsen af sikkerhedsstillelsen opdelt saaledes, at sikkerheden kun fortabes i forhold til den maengde froe, der ikke identificeres. Heraf foelger, at de omhandlede bestemmelser ikke tilsidesaetter proportionalitetsprincippet.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 4. august 1992 indgaaet til Domstolen den 13. august 1992 har Verwaltungsgericht Frankfurt am Main i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden af artikel 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1594/83 af 14. juni 1983 om stoette til olieholdige froe (EFT L 163, s. 44) og artikel 23, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2681/83 af 21. september 1983 om gennemfoerelsesbestemmelser til stoetteordningen for olieholdige froe (EFT L 266, s. 1).

2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem ADM OElmuehlen GmbH, OElwerke Spyck (herefter benaevnt "ADM"), og Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung (herefter benaevnt "BALM") vedroerende ADM' s fortabelse af en sikkerhed, der var stillet inden for rammerne af stoetteordningen for raps-, rybs- og solsikkefroe.

3 Inden for rammerne af denne ordning svarer stoetten til forskellen mellem den gaeldende indikativpris og verdensmarkedsprisen.

4 I artikel 3, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 1594/83, som senest affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2180/88 af 18. juli 1988 (EFT L 191, s. 11), hedder det, at dette beloeb er det, der er gaeldende paa den dag, hvor den paagaeldende medlemsstat identificerer froeene enten paa den oliemoelle, hvor de skal forarbejdes, eller den foderfabrik, hvor de iblandes foderet.

5 I medfoer af stk. 2, tredje afsnit, i denne artikel som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 935/86 af 25. marts 1986 (EFT L 87, s. 5) kan stoettebeloebet dog efter anmodning fastsaettes paa forhaand paa grundlag af det beloeb, der var gaeldende paa den dag, hvor ansoegningen blev indgivet, reguleret i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i samme forordning, som ligeledes aendret ved forordning nr. 935/86, efter "forskellen mellem den gaeldende indikativpris paa denne dag og den gaeldende indikativpris paa den dag, hvor froeene identificeres", og "i givet fald med et korrektionsbeloeb".

Af den aendrede affattelse af artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 1594/83 foelger, at udstedelsen af den del af attesten, der vedroerer forudfastsaettelse, er betinget af en sikkerhedsstillelse, som skal vaere garanti for, at forpligtelsen til at anmode om identificering af froeene paa en oliemoelle eller en foderfabrik i Faellesskabet overholdes inden for gyldighedsperioden for den paagaeldende del af attesten. Sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis anmodningen ikke fremsaettes eller kun fremsaettes for en del af den paagaeldende maengde inden for perioden.

6 Den paagaeldende attest blev indfoert ved artikel 4 i forordning nr. 1594/83, som aendret ved forordning nr. 935/86, og gennemfoerelsesbestemmelserne fastlaegges naermere bl.a. ved artikel 5 i ovennaevnte forordning nr. 2681/83. Attesten bestaar af to dele, hvoraf den ene, der benaevnes I.D., skal attestere, at de i Faellesskabet hoestede froe er blevet identificeret paa en oliemoelle eller i en foderfabrik, og den anden del, der benaevnes A.P., i givet fald skal attestere, at faellesskabsstoetten er blevet forudfastsat.

7 I artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 2681/83 hedder det:

"Sikkerheden fortabes ... naar de i artikel 10, stk. 2, naevnte forpligtelser ikke er opfyldt, for den maengde, der svarer til forskellen mellem:

a) 93% af den i attesten angivne nettomaengde, og

b) den i virksomheden identificerede maengde, der er bestemt efter den i bilag I beskrevne metode.

Udgoer den identificerede maengde dog mindre end 7% af den i attesten angivne maengde, fortabes sikkerheden fuldstaendigt ..."

8 I artikel 10, stk. 2, i samme forordning hedder det:

"Attestens A.P.-del medfoerer pligt til at saette de deri angivne maengder froe under den i artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 1594/83 omhandlede kontrol i attestens gyldighedsperiode ..."

9 Den 21. januar 1991 fik ADM efter anmodning om forudfastsaettelse af stoettebeloebet for de olieholdige froe og efter at have stillet en sikkerhed paa 565 200 DM af BALM udstedt den tilsvarende A.P.-attest for 4 000 000 kg solsikkefroe fra 1990-hoesten. I attesten var det anfoert, at de paagaeldende froe skulle saettes under kontrol senest den 31. maj 1991.

10 Efter et kontrolbesoeg konstaterede BALM, at varen ikke var blevet sat under kontrol i attestens gyldighedsperiode, og erklaerede herefter sikkerheden for fortabt.

11 ADM indgav klage over denne afgoerelse, idet virksomheden gjorde gaeldende, at undladelsen af at saette varen under kontrol inden for den givne frist var en foelge af en alvorlig forsoemmelse, idet den medarbejder, der havde til opgave at indlevere attesten, havde glemt det.

12 ADM' s klage blev forkastet ved afgoerelse af 12. november 1991. Dette er grunden til, at virksomheden har anlagt sag ved Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, der har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Er artikel 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1594/83 af 14. juni 1983 om stoette til olieholdige froe (EFT L 163, s. 44) og artikel 23, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2681/83 af 21. september 1983 om gennemfoerelsesbestemmelser til stoetteordningen for olieholdige froe (EFT L 266, s. 1) gyldige?"

13 Den forelaeggende rets tvivl vedroerer gyldigheden af de paagaeldende bestemmelser i forhold til proportionalitetsprincippet. Retten er i tvivl om, hvorvidt det er noedvendigt at statuere fortabelse af sikkerheden med henblik paa at sikre overholdelsen af forpligtelsen til at identificere froeene inden for fristen, eller om formaalet, at forhindre spekulation, kan opnaas gennem andre, mindre restriktive foranstaltninger, som f.eks. nedsaettelse af stoettebeloebet. Yderligere har retten bemaerket, at sikkerheden ikke stilles for en betaling, og at den erhvervsdrivende lider oekonomisk skade, uden at han i et tilfaelde som det foreliggende opnaar nogen uberettiget vinding.

14 Vedroerende de faktiske omstaendigheder og retsreglerne i hovedsagen, sagens behandling ved Domstolen samt de skriftlige indlaeg, der er afgivet til denne, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

15 Med henblik paa at fastslaa, om de i det praejudicielle spoergsmaal omhandlede bestemmelser er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, skal det undersoeges, om de virkemidler, de hjemler, er egnede til at virkeliggoere den tilsigtede maalsaetning (dom af 18.11.1987, sag 137/85, Maizena, Sml. s. 4587, praemis 15).

16 Ifoelge den sjette betragtning til forordning nr. 1594/83 er det maal, der forfoelges ved kravet om sikkerhedsstillelsen og dens fortabelse, naar kravet om identificering ikke opfyldes inden for den i attesten anfoerte frist, at undgaa spekulation.

17 Som Kommissionen med rette har bemaerket, undergaar priserne paa verdensmarkedet betydelige svingninger. I tilfaelde af prisfald paa markedet er stoetten saaledes hoejere end ved forudfastsaettelse, hvilket, dersom der ikke fandtes nogen sanktion, kunne tilskynde den beroerte part til at lade fristen udloebe og saaledes give afkald paa forudfastsaettelsen for at opnaa en hoejere stoette som foelge af den faktiske prisudvikling paa verdensmarkedet.

18 Det foelger heraf, at den omtvistede foranstaltning er egnet til at naa maalet om bekaempelse af spekulation fra forarbejdningsvirksomhedernes side. Den foerste betingelse vedroerende overholdelse af proportionalitetsprincippet er saaledes opfyldt.

19 Det skal herefter undersoeges, om den omtvistede foranstaltning gaar ud over, hvad der er noedvendigt for at opnaa dette maal, dvs. om det maal, der er knyttet til fortabelsen af sikkerheden, ikke kunne naas ved mindre indgribende foranstaltninger over for de erhvervsdrivende.

20 Den i artikel 5 i forordning nr. 1594/83 omhandlede sikkerhed udgoer ifoelge artikel 21, stk. 1, i forordning nr. 2681/83 6 ECU pr. 100 kg. Ifoelge Kommissionen svarer dette beloeb erfaringsvis til den mulige forskel mellem den forudfastsatte stoette og den stoette, der skulle have vaeret betalt pr. datoen for identificeringen af froeene, dersom der ikke var sket forudfastsaettelse.

21 Proportionalitetsprincippet indebaerer ikke nogen sanktion, der bestaar i en nedsaettelse af stoetten, saaledes som det er foreslaaet af den nationale ret.

22 Et saadant system ville ganske vist vaere egnet til at nedsaette den sanktion, der rammer erhvervsdrivende, som ikke har overholdt den i artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 2681/83 fastsatte frist, og som under det nuvaerende system i givet fald ikke blot oppebaerer en stoette, der ligger under den forudfastsatte paa grund af prisudviklingen paa verdensmarkedet, men yderligere helt eller delvis fortaber sikkerheden.

23 Der er imidlertid ingen saerlige grunde til at tage hensyn til dette tab. En erhvervsdrivende, der i spekulationsoejemed har undladt at foretage identificering af froeene inden for den i forordningen fastsatte frist, kan ikke med rette forvente en lempelse af sanktionen, naar verdensmarkedsprisen imod hans forventninger er steget paa tidspunktet for identificeringen af disse froe.

24 Det kunne komme paa tale at tage hensyn til den faktisk bevilgede stoette i tilfaelde, hvor undladelsen af identificeringen af froeene inden for den i forordningen fastsatte frist ikke var et resultat af spekulation.

25 Et system, der bygger paa en undersoegelse af de beroerte parters adfaerd ville dog medfoere administrative problemer og rejse vanskeligheder med hensyn til bevisbedoemmelsen under den kontrol, der er noedvendig for at kunne fastsaette sanktionen. Ved det omtvistede system undgaas saadanne vanskeligheder, og der opnaas fordele i form af enkelhed og effektivitet.

26 Det forhold, at faellesskabslovgiver har valgt metoden med sikkerhedsstillelse, svarer i oevrigt til den frivillige karakter af ordningen med forudfastsaettelse (se dom af 17.12.1970, sag 11/70, Internationale Handelsgesellschaft, Sml. s. 235, org. ref.: Rec. s. 1125, praemis 9), idet de beroerte parter kan traeffe afgoerelser uden risiko for en eventuel lavere stoette i tilfaelde af prisstigninger paa verdensmarkedet.

27 Yderligere er fortabelsen af sikkerhedsstillelsen ved artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 2681/83 opdelt saaledes, at sikkerheden fortabes i forhold til den maengde froe, der ikke identificeres. Endelig kan sikkerheden frigives, eller attestens gyldighedstid forlaenges, i medfoer af artikel 24 i samme forordning, naar fristen for identificeringen ikke har kunnet overholdes paa grund af force majeure.

28 Under disse omstaendigheder er det paagaeldende system ikke i strid med proportionalitetsprincippet.

29 Den nationale rets spoergsmaal boer derfor besvares saaledes, at en gennemgang af spoergsmaalet intet har frembragt, der kan paavirke gyldigheden af artikel 5 i forordning nr. 1594/83 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 2681/83.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

30 De udgifter, der er afholdt af Raadet for De Europaeiske Faellesskaber og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Femte Afdeling)

vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Forbundsrepublikken Tyskland) ved kendelse af 4. august 1992, for ret:

Gennemgangen af det forelagte spoergsmaal har intet frembragt, der kan paavirke gyldigheden af artikel 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1594/83 af 14. juni 1983 om stoette til olieholdige froe og artikel 23, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2681/83 af 21. september om gennemfoerelsesbestemmelser til stoetteordningen for olieholdige froe.