Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 5. november 1991. - VOLKER STEEN MOD DEUTSCHE BUNDESPOST. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: ARBEITSGERICHT ELMSHORN - TYSKLAND. - RENT INTERNE FORHOLD I EN MEDLEMSSTAT. - SAG C-332/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-00341



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. De praejudicielle spoergsmaal, som er forelagt Domstolen af Arbeitsgericht Elmshorn, er opstaaet i en situation, som ikke synes at give anledning til anvendelse af faellesskabsretten.

2. De faktiske omstaendigheder kan sammenfattes saaledes. Volker Steen har vaeret ansat som "tekniker" ved Deutsche Bundespost siden 15. marts 1973. Den 12. juli 1985 ansoegte han om en stilling med betegnelsen "vedligeholdelse, tilsynsvirksomhed, lagerforvaltning" i "mittlerer (technischer) Dienst" (den mellemste tekniske tjeneste). Ifoelge et cirkulaere fra Forbundsministeriet for Post- og Teletjeneste af 14. maj 1985 er adgang til stillinger i den mellemste tekniske tjeneste betinget af et uddannelsesforloeb, under hvilket den, der gennemgaar uddannelsen, ansaettes i et kontraktansaettelsesforhold. Ansoegeren skal i oevrigt forpligte sig til at acceptere tjenestemandsansaettelse ved udloebet af uddannelsesperioden.

3. Steen afgav erklaering herom i juli 1985 og paabegyndte i den foelgende maaned det to-aarige uddannelsesforloeb i stillingen Dp A7 Pt/M med indplacering i loenklasse Ia. Den 13. oktober 1987 fik han adgang til proeven for den mellemste tekniske tjeneste. Ved skrivelse af 29. oktober erklaerede han imidlertid, at han oenskede fortsat at vaere kontraktansat, og at han tilbagekaldte sin tidligere erklaering.

4. At vaere kontraktansat synes faktisk at have givet Steen nogle oekonomiske fordele i forhold til at vaere tjenestemandsansat: Den 1. maj 1988 var den loen i loengruppe Ia, som blev udbetalt til sagsoegeren, 2 644,04 DM netto, mens hans nettoloen i loenklasse A5, saafremt han havde vaeret tjenestemandsansat paa denne dato, ville have vaeret 2 416,39 DM. Det synes ogsaa at vaere den herskende opfattelse i tysk teori, at tjenestemaend i Deutsche Bundespost ikke har strejkeret, hvilket kontraktansatte derimod har.

5. Efter at han den 12. november 1987 var blevet ansat i en stilling svarende til loengruppe IIa, indbragte Steen Deutsche Bundespost' s afgoerelse herom for den forelaeggende ret. For saa vidt statsborgere i andre af Faellesskabets medlemsstater ikke har adgang til tjenestemandsstillinger, og der saaledes kun for tyske statsborgere gaelder en tidsmaessig begraensning af muligheden for at vaere kontraktansat, mener han at vaere ramt af en forskelsbehandling, som er i strid med EOEF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2.

6. Den forelaeggende ret har derfor stillet tre praejudicielle spoergsmaal, som vedroerer fortolkningen af EOEF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2 og 4.

7. Jeg tror dog ikke, at det er noedvendigt, at Domstolen i dette tilfaelde forsyner den nationale ret med faellesskabsretlige fortolkningselementer til afgoerelse af den tvist, der verserer for den.

8. Det foelger af Domstolens faste praksis,

"at Traktatens bestemmelser og gennemfoerelsesbestemmelserne hertil vedroerende arbejdskraftens frie bevaegelighed ikke kan bringes i anvendelse i situationer, som ikke har nogen som helst tilknytning til de forhold, faellesskabsretten gaelder for.

Dette maa utvivlsomt gaelde for arbejdstagere, som paa intet tidspunkt har gjort brug af retten til fri bevaegelighed inden for Faellesskabet" (1).

9. Selv om intet er til hinder for, at Steen, der er tysk statsborger, paaberaaber sig EOEF-Traktatens artikel 7 og 48 over for sin egen stat (2) staar det dog fast, at han aldrig har gjort brug af sin ret til fri bevaegelighed, og at han f.eks. aldrig har arbejdet eller taget nogen uddannelse eller opnaaet et eksamensbevis i en anden af Faellesskabets medlemsstater. Naar der er tale om rent interne forhold, kan Traktatens regler om arbejdstagernes frie bevaegelighed ikke finde anvendelse. Det, der i teorien betegnes med udtrykket "omvendt forskelsbehandling", kan foelgelig ikke vaere omfattet af faellesskabsrettens principper.

10. Foelgelig kan Traktatens artikel 7 heller ikke finde anvendelse, fordi den kun forbyder al forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet "inden for denne Traktats anvendelsesomraade". Lad mig endvidere naevne, at ifoelge Domstolens praksis kan artikel 7

"kun anvendes selvstaendigt paa forhold omfattet af faellesskabsretten, for hvilken Traktaten ikke indeholder saerlige bestemmelser om forbud mod forskelsbehandling" (3).

I artikel 48, stk. 2, konkretiseres imidlertid samme forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet med hensyn til arbejdstagernes frie bevaegelighed (4).

11. Jeg foreslaar derfor Domstolen at kende for ret:

"EOEF-Traktatens artikel 7 og 48 og bestemmelserne til deres gennemfoerelse finder ikke anvendelse paa rent interne forhold i en medlemsstat, naar der er tale om en statsborger i en saadan stat, der aldrig har boet, arbejdet eller erhvervet en uddannelse eller en kvalifikation i en anden medlemsstat."

(*) Originalsprog: fransk.

(1) Dom af 27.10.1982, forenede sager 35/82 og 36/82, Morson og Jhanjan, Sml. s. 3723, praemis 16 og 17; se ogsaa dom af 28.3.1979, sag 155/78, Saunders, Sml. s. 1129, praemis 11, af 28.6.1984, sag 180/83, Moser, Sml. s. 2539, praemis 15, af 23.1.1986, sag 298/84, Iorio, Sml. s. 247, praemis 14, og af 17.12.1987, sag 147/87, Zaoui, Sml. s. 5511, praemis 15.

(2) Dom af 7.2.1979, sag 115/78, Knoors, Sml. s. 399, praemis 24, af 22.9.1983, sag 271/82, Auer, Sml. s. 2727, af 19.1.1988, sag 292/86, Gullung, Sml. s. 111, praemis 10-13, og af 27.9.1989, sag 130/88, Van de Bijl, Sml. s. 3039.

(3) Dom af 30.5.1989, sag 305/87, Kommissionen mod Graekenland, Sml. s. 1461, praemis 13, og af 7.3.1991, sag C-10/90, Masgio, Sml. I, s. 1119.

(4) Med hensyn til en lignende situation vedroerende fri udveksling af tjenesteydelser, se dom af 23.4.1991, sag C-41/90, Hoefner og Elser, Sml. I, s. 1979, praemis 35-40.