På grundlag af de oplysninger, Sideradria havde fremlagt, gav Kommissionen den 10. august 1981 virksomheden meddelelse om størrelsen af de kvotaer, der i henhold til beslutning nr. 1831/81 var blevet fastsat for den for tredje kvartal 1981, nemlig en produktionskvota på i alt 9798 tons, hvoraf 4264 tons kunne afsættes på det fælles marked. Da Kommissionen senere undersøgte, om disse kvotaer var blevet overholdt, konstaterede den imidlertid, at Sideradrias produktion i løbet af det pågældende kvartal havde oversteget de nævnte grænser, idet den havde udgjort 11989 tons, hvoraf 10489 tons var blevet afsat inden for Fællesskabet.

Efter af Kommissionen at være blevet anmodet om at fremsætte sine bemærkninger til disse overtrædelser af reglerne svarede Sideradria den 8. marts 1982, idet man anførte følgende: a) for så vidt angår merproduktionen, var de oprindeligt opgivne referencestørrelser fejlagtige, hvorfor virksomheden allerede ved skrivelse af 12. oktober 1981 havde anmodet om en ændring af kvotaen, b) som allerede anført i denne skrivelse var leveringskvotaen blevet beregnet på grundlag af de tolv »bedste måneder« med hensyn til produktionen, som virksomheden havde givet Kommissionen oplysninger om (dvs. på grundlag af produktionen i 1979), idet Kommissionen imidlertid ikke havde taget følgende omstændigheder i betragtning: 1) i 1979 havde virksomheden eksporteret mere end 70% af sin produktion til tredjelande, hvilket var helt usædvanligt, 2) i løbet af tidsrummet 1. juli-31. december 1977 var virksomheden trådt i likvidation og havde derfor hverken produceret eller solgt noget, 3) efter i 1978 langsomt at have genoptaget sine aktiviteter havde den kun eksporteret 14% af sin produktion til tredjelande, 4) fra maj 1980 ophørte eksporten til tredjelande.

Under disse omstændigheder fandt sagsøgeren det »ulogisk, om virksomheden på grund af et uheldigt sammentræf af begivenheder« — dvs. det forhold, at de bedste måneder med hensyn til produktionen faldt sammen med den periode, hvor der blev eksporteret mest til tredjelande — skulle straffes »så hårdt, at det vil være nødvendigt at lukke virksomheden på grund af de forsvindende små (leverings) kvotaer på det fælles marked«. Sideradria anmodede på denne baggrund endnu en gang Kommissionen om at ændre størrelsen af de kvotaer, virksomheden var blevet tildelt, idet man mente, at en sådan ændring ville fjerne grundlaget for de to påtalte overskridelser. Under et møde i Kommissionen den 11. juni 1982 gentog virksomheden disse argumenter til støtte for, hvorledes den havde forholdt sig, idet den fremhævede, at de små leveringskvotaer i forhold til produktionens størrelse skabte betydelige vanskeligheder.

Under hensyntagen til disse omstændigheder og efter at have undersøgt de ændringer, der var blevet opgivet med hensyn til referencestørrelserne, traf Kommissionen den 19. august 1982 en beslutning, hvorefter ansættelsen af virksomhedens produktion ændredes med tilbagevirkende kraft, således at den hertil svarende overskridelse heller ikke længere skulle betragtes som sket. Derimod blev der ikke truffet nogen beslutninger, for så vidt angår størrelsen af leveringskvotaen og dennes overskridelse. På dette punkt — anfører Kommissionen — havde den italienske virksomhed ikke fremlagt nogen oplysninger, der kunne begrunde en ændring. Derfor — og jeg citerer her Kommissionen — »burde denne overskridelse (utvivlsomt) medføre sanktioner«. Der forløb imidlertid næsten to år fra dette tidspunkt, uden at man fik meddelelse om nogen sanktioner.

Hvad der skete i løbet af dette tidsrum, er hurtigt fortalt. Jeg bemærker indledningsvis, at Kommissionen nogle måneder efter ikrafttrædelsen af beslutning nr. 1831/81 blev klar over, at mange virksomheder havde haft store vanskeligheder med at overholde kvotaerne for, hvor meget af produktionen der måtte afsættes i Fællesskabet. Ved beslutning nr. 2804/81 af 23. september 1981 (EFT L 278, s. 1) vedtog Kommissionen derfor nogle nye foranstaltninger, hvorved beregningsmåden for leveringskvotaerne blev ændret, således at der i højere grad tages hensyn til de ofte vekslende handelsmæssige behov, som virksomhederne har. Der blev herved indsat et stk. 2 i artikel 8 i beslutning nr. 1831/81, hvori det hedder: »Kommissionen kan, dersom virksomheden godtgør, at fastsættelsen af de i stk. 1 nævnte referencemængder giver den alvorlige problemer, foretage en... tilpasning... i det omfang en virksomheds procentdel af samlede leverancer i forhold til den samlede produktion er ændret med mere end 20% på grund af ændringer i dens eksisterende salgsstruktur... i forhold til den for de tolv bedste måneder...«

Ved skrivelse af 3. december 1982 til Sideradria meddelte Kommissionen, at den fandt, at virksomheden opfyldte betingelserne i det nye stk. 2, idet referencemængden skabte »en række økonomiske problemer for virksomheden, således at den blev nødsaget til at producere... til lager«. Kommissionen forhøjede på denne baggrund Sideradrias leveringskvota for fjerde kvartal 1982. Derimod blev størrelsen af kvotaerne for de tidligere kvartaler ikke ændret.

Efter denne beslutning, som sagsøgeren ikke anfægtede, var virksomhedens tilfælde endnu genstand for brevveksling og møder mellem parterne. Det anføres bl.a. i referaterne af møder afholdt med en repræsentant for virksomheden den 19. februar 1983 og den 23. januar 1984, at Kommissionen, for så vidt angår overskridelsen af leveringskvotaen for tredje kvartal 1981, tog det, som virksomheden anførte, i betragtning, og at den var klar over dens vanskelige økonomiske situation, hvorfor Kommissionen ville gøre »sit yderste for at hjælpe«. Den anførte imidlertid, at hvis de dele af kvotaerne, der kunne afsættes inden for Fællesskabet, havde »vist sig utilstrækkelige, måtte dette tilskrives de oplysninger, som virksomheden havde fremlagt, og... den omstændighed, at den ikke kunne komme i betragtning efter andre bestemmelser om ændringer«.

Til slut traf Kommissionen den 26. januar 1984 en beslutning, hvorved den formelt meddelte Sideradria, at virksomheden havde overtrådt beslutning nr. 1831/81 ved med 6107 tons at have overskredet leveringskvotaen for tredje kvartal 1981. I betragtning af overtrædelsens alvorlige karakter (der var afsat mere end det dobbelte af kvotaen) pålagde Kommissionen i medfør af artikel 12, stk. 2, i beslutning nr. 1831/81 virksomheden en bøde på 503827 ECU, svarende til 75 ECU/ton overskridelse, forhøjet med 10%.