30

På denne baggrund har Corte d’appello di Torino besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »1) Er [forordning] nr. 1347/2001 af 28. juni 2001 ugyldig, eventuelt også som følge af andre retsakters ugyldighed, som følge af: Tilsidesættelse af generelle principper — fordi artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 2081/1992, sammenholdt med bilag I til samme forordning, er ugyldig, for så vidt som den tillader registrering af geografiske betegnelser for »øl«, uanset at øl er en alkoholholdig drikkevare, der (fejlagtigt) er opført i bilag I under de »levnedsmidler«, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, og øl ikke er omfattet af de »landbrugsvarer«, der er opregnet i bilag I til EF-traktaten, og i artikel 32 EF og 37 EF, som Rådet har anvendt som hjemmel for vedtagelsen af forordning nr. 2081/92 — fordi artikel 17 i forordning nr. 2081/1992 er ugyldig, for så vidt som der er indført en forenklet registreringsprocedure med den virkning, at eventuelle berørte producenters rettigheder i vidt omfang begrænses eller tilsidesættes, da bestemmelsen ikke indeholder nogen indsigelsesret, hvilket indebærer en klar tilsidesættelse af principperne om gennemsigtighed og retssikkerhed, navnlig henset til det komplicerede forløb forud for registreringen af »Bayerisches Bier« som beskyttet geografisk betegnelse, der har strakt sig over mere end syv år, nemlig fra 1994 til 2001, og til den udtrykkelige anerkendelse heraf i betragtning 13 til forordning nr. 692/2003 (EF), hvis artikel 15 ophævede artikel 17 i forordning nr. 2081/1992. Tilsidesættelse af formelle betingelser — fordi betegnelsen »Bayerisches Bier« ikke opfylder betingelserne i artikel 17 i forordning nr. 2081/1992 for at kunne registreres efter den i bestemmelsen omhandlede forenklede procedure, idet denne betegnelse på det tidspunkt, hvor registreringsansøgningen blev indgivet, hverken var en »ved lov beskyttet betegnelse« eller »en hævdvunden betegnelse« i Tyskland — fordi spørgsmålet om, hvorvidt kravene for registreringen af betegnelsen »Bayerisches Bier« var opfyldt, hverken blev behørigt undersøgt af den tyske regering, før den indgav registreringsansøgningen til Kommissionen, eller af Kommissionen selv, efter at den havde modtaget ansøgningen, i strid med EF-Domstolens praksis (dom af 6.12.2001, sag C-269/99, Carl Kühne m.fl., Sml. I, s. 9517) — fordi ansøgningen om registrering af betegnelsen »Bayerischer Bier« ikke blev fremsat i tide af den tyske regering, hvilket fremgår af artikel 17, stk. 1, i forordning nr. 2081/1992 (inden seks måneder efter forordningens ikrafttræden, hvilket var den 24.7.1993), eftersom den ansøgning, der oprindeligt blev fremsat af ansøgeren, omfattede otte forskellige betegnelser med mulighed for yderligere ubegrænsede variationer), der først flettedes sammen til den aktuelle betegnelse »Bayerisches Bier«, efter at fristen den for længst var udløbet. Manglende opfyldelse af de materielle betingelser — fordi betegnelsen »Bayerisches Bier« ikke opfylder de materielle betingelser, der er fastsat i artikel 2, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2081/1992, for at kunne registreres som beskyttet geografisk betegnelse, henset til, at betegnelsen har karakter af artsbetegnelse, der historisk set har været brugt om øl, der er blevet fremstillet efter en særlig fremstillingsmetode, der havde sit udspring i Bayern i det nittende århundrede, og som senere blev udbredt til resten af Europa og hele verden (den såkaldte »bayerske metode« med lav gæring), og som også den dag i dag på visse sprog (dansk, svensk, finsk) anvendes som artsbetegnelse for øl, og som under alle omstændigheder nu om dage højst som artsbetegnelse kan betegne en hvilken som helst af de mange og forskellige typer »øl, der er fremstillet i den tyske delstat Bayern«, uden at der kan påvises nogen »direkte sammenhæng« (dom af 7.11.2000, sag C-312/98, [Warsteiner Brauerei, Sml. I, s. 9187]) mellem på den ene side produktets (øl) nærmere kvalitet, omdømme eller et andet kendetegn og på den anden side dets bestemte geografiske oprindelse (Bayern), eller at der foreligger et sådant »undtagelsestilfælde«, som kræves efter den nævnte bestemmelse for at tillade registrering af en geografisk betegnelse, der omfatter navnet på et land — fordi betegnelsen »Bayeriches Bier« som beskrevet ovenfor er en »artsbetegnelse«, som ikke kan registreres i henhold til artikel 3, stk. 1, og artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 2081/92 — fordi betegnelsen »Bayerisches Bier« ikke burde være blevet registreret i medfør af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2081/1992, eftersom »Bayerisches Bier«, henset til Bavaria-varemærkernes »omdømme og anseelse og varigheden af deres anvendelse«, »vil kunne vildlede forbrugeren med hensyn til produktets virkelige oprindelse«[?] 2) Subsidiært, for det tilfælde, at Domstolen skulle afvise det første spørgsmål eller finde det ugrundet, ønskes oplyst, om [forordning] nr. 1347/2001 […] skal fortolkes således, at den deri indeholdte anerkendelse af den beskyttede geografiske betegnelse »Bayerisches Bier« ikke er til hinder for gyldigheden og brugen af en tredjemands allerede eksisterende varemærker, som indeholder ordet »Bavaria«[?]«