Sag C-363/99

Koninklijke KPN Nederland NV

mod

Benelux-Merkenbureau

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof te ‘s-Gravenhage)

»Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104/EØF – artikel 3, stk. 1 – registreringshindringer – hensyntagen til alle relevante faktiske omstændigheder – forbud mod at registrere et varemærke for bestemte varer eller tjenesteydelser på betingelse af, at de ikke besidder en bestemt egenskab – ord sammensat af bestanddele, der hver for sig er beskrivende for de pågældende varers eller tjenesteydelsers egenskaber«

Sammendrag af dom

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – registrering af et nyt mærke – den kompetente myndigheds undersøgelse af tegnet – hensyntagen til alle de relevante faktiske omstændigheder

(Rådets direktiv 89/104, art. 3)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – registrering af et nyt mærke – den kompetente myndigheds undersøgelse af tegnet – registrering i en anden medlemsstat af et lignende varemærke for varer eller tjenesteydelser af samme art – ingen betydning

(Rådets direktiv 89/104, art. 3)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – udelukkelse fra registrering eller ugyldighed – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne varernes eller tjenesteydelsernes egenskaber – andre tegn eller angivelser findes, der er mere almindeligt benyttet for at betegne de samme egenskaber – antallet af konkurrenter, som kan have interesse i muligheden for at anvende de samme tegn eller angivelser – ingen betydning – registrering, der inden for en ordning med anvendelse af flere sprog omfatter oversættelserne af et ordmærke – den kompetente myndigheds kontrol af oversættelserne

[Rådets direktiv 89/104, art. 3, stk. 1, litra c)]

4. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – udelukkelse fra registrering eller ugyldighed – manglende særpræg – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – forholdet mellem bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, litra b), og artikel 3, stk. 1, litra c)

[Rådets direktiv 89/104, art. 3, stk. 1, litra b) og c)]

5. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – udelukkelse fra registrering eller ugyldighed – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – begreb – ordmærke, som er sammensat af bestanddele, der er beskrivende for egenskaber ved de pågældende varer eller tjenesteydelser – omfattet, når kombinationen ikke er af usædvanlig karakter

[Rådets direktiv 89/104, art. 3, stk. 1, litra c)]

6. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – registrering af et nyt mærke – den kompetente myndigheds undersøgelse af tegnet – registrering for bestemte varer eller tjenesteydelser på betingelse af, at de ikke besidder en bestemt egenskab – ulovlig

(Rådets direktiv 89/104)

7. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – registrering af et nyt mærke – den kompetente myndigheds undersøgelse af tegnet – afvisning af registrering begrænset til varemærker, »som åbenbart ikke kan godkendes« – ulovlig

(Rådets direktiv 89/104, art. 3)

1. Artikel 3 i første direktiv 89/104 om varemærker skal fortolkes således, at en myndighed, der har kompetence til at registrere varemærker, ud over varemærket, som det er søgt registreret, skal tage alle de relevante faktiske omstændigheder i betragtning.

En sådan myndighed skal tage hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder, inden den træffer en endelig afgørelse vedrørende en ansøgning om registrering af et varemærke. En ret, der behandler en sag, der er anlagt til prøvelse af en afgørelse vedrørende en ansøgning om registrering af et varemærke, skal ligeledes tage hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder inden for de grænser, der gælder for dens beføjelser, således som de er fastlagt i de gældende nationale bestemmelser.

(jf. præmis 37 og domskonkl. 1)

2. Den omstændighed, at et varemærke er blevet registreret i en medlemsstat for visse varer eller tjenesteydelser, har ingen betydning for den prøvelse, som foretages af en myndighed i en anden medlemsstat med kompetence til at registrere varemærker, vedrørende en anmeldelse til registrering af et lignende varemærke for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke det første varemærke er blevet registreret.

(jf. præmis 44 og domskonkl. 2)

3. Artikel 3, stk. 1, litra c), i første direktiv 89/104 om varemærker er til hinder for registrering af et varemærke, som udelukkende er sammensat af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke registreringen er ansøgt, selv om der findes tegn eller angivelser, der er mere almindeligt benyttet for at betegne de samme egenskaber, og uanset om der er få eller mange konkurrenter, som kan have interesse i muligheden for at anvende de tegn eller angivelser, som varemærket er sammensat af.

Når det i den nationale lovgivning, der finder anvendelse, er bestemt, at den eneret, der af en myndighed, som er kompetent i et område, hvor flere sprog har officiel status, ved registreringen gives et ordmærke, som er affattet på et af disse sprog, uden videre omfatter dets oversættelser til de øvrige af disse sprog, skal den pågældende myndighed for hver af disse oversættelser kontrollere, at varemærket ikke udelukkende er sammensat af tegn eller angivelser, som i omsætningen kan tjene til at betegne egenskaber ved disse varer eller tjenesteydelser.

(jf. præmis 61 og domskonkl. 3)

4. Artikel 3, stk. 1, i første direktiv 89/104 om varemærker skal fortolkes således, at et varemærke, som er beskrivende for egenskaberne ved visse varer og tjenesteydelser, men ikke for egenskaberne ved andre varer og tjenesteydelser i bestemmelsens litra c)’s forstand, ikke nødvendigvis skal anses for at have fornødent særpræg i den nævnte bestemmelses litra b)’s forstand i forhold til disse andre varer og tjenesteydelser.

Den omstændighed, at et varemærke er beskrivende for egenskaberne ved visse varer eller tjenesteydelser i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, litra c), er uden betydning for bedømmelsen af, om det samme varemærke har fornødent særpræg i forhold til andre varer eller tjenesteydelser i stk. 1, litra b)’s forstand.

(jf. præmis 79 og domskonkl. 4)

5. Artikel 3, stk. 1, litra c), i første direktiv 89/104 om varemærker skal fortolkes således, at et varemærke, der består af et ord, som er sammensat af bestanddele, der hver for sig er beskrivende for egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke der er ansøgt om registrering, i sig selv er beskrivende for disse varers eller tjenesteydelsers egenskaber i den nævnte bestemmelses forstand, medmindre der er en tydelig afvigelse mellem ordet og den blotte sum af de bestanddele, det er sammensat af. Dette forudsætter enten, at ordet på grund af kombinationens usædvanlige karakter i forhold til de nævnte varer eller tjenesteydelser skaber et indtryk, der ligger tilstrækkeligt fjernt fra det indtryk, som er fremkaldt ved den blotte sammenlægning af de angivelser, der meddeles ved de bestanddele, som ordet er sammensat af, således at det er mere end summen af de nævnte bestanddele, eller at ordet er blevet en del af den daglige sprogbrug og heri har fået sin egen betydning, således at det nu er selvstændigt i forhold til de bestanddele, som det er sammensat af. I sidstnævnte tilfælde skal det derfor undersøges, om ordet, der har fået sin egen betydning, ikke selv er beskrivende i henhold til den samme bestemmelse.

Med henblik på vurderingen af, om et sådant varemærke er omfattet af registreringshindringen i direktivets artikel 3, stk. 1, litra c), er det uden betydning, om der findes eller ikke findes synonymer for at betegne de samme egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, der er nævnt i registreringsansøgningen, eller om de egenskaber ved varerne eller tjenesteydelserne, som muligvis bliver beskrevet, i forretningsmæssig henseende måtte være væsentlige eller underordnede.

(jf. præmis 104 og domskonkl. 5)

6. Første direktiv 89/104 om varemærker er til hinder for, at en myndighed, der har kompetence til at registrere varemærker, registrerer et varemærke for bestemte varer eller tjenesteydelser på betingelse af, at de ikke besidder en bestemt egenskab.

(jf. præmis 117 og domskonkl. 6)

7. Artikel 3 i første direktiv 89/104 om varemærker er til hinder for, at en myndighed, der har kompetence til at registrere varemærker, følger en praksis, hvorefter det afvises at registrere varemærker, »som åbenbart ikke kan godkendes«.

(jf. præmis 126 og domskonkl. 7)