ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665 – forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre klageprocedurer

(Rådets direktiv 89/665)

Sammendrag

Direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 92/50, skal fortolkes således, at det er til hinder for nationale retsforskrifter, hvorefter krav på skadeserstatning som følge af, at en ordregivende myndighed har overtrådt bestemmelserne om offentlige kontrakter, er betinget af, at overtrædelsen er culpøs, herunder når anvendelsen af disse retsforskrifter bygger på en formodning om, at nævnte myndighed har handlet culpøst, og når denne ikke kan påberåbe sig manglende individuelle færdigheder og dermed manglende subjektiv skyld for så vidt angår den påståede overtrædelse.

Klageadgangen med henblik på tilkendelse af skadeserstatning som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 89/665 kan nemlig i givet fald kun udgøre et processuelt alternativ i overensstemmelse med det effektivitetsprincip, der ligger til grund for nævnte direktivs formål om effektive klagemuligheder, hvis muligheden for tilkendelse af skadeserstatning i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne vedrørende offentlige kontrakter ikke i højere grad end de øvrige klageadgange, der er omhandlet i nævnte artikel 2, stk. 1, afhænger af, at den ordregivende myndighed har udvist en culpøs adfærd. Det har i denne forbindelse ikke den store betydning, at de nationale retsforskrifter ikke pålægger den skadelidte person bevisbyrden for, at den ordregivende myndighed har udvist en culpøs adfærd, men pålægger sidstnævnte at tilbagevise den formodning for culpa, der påhviler den, samtidig med, at de begrundelser, der kan påberåbes med henblik herpå, er begrænsede.

(jf. præmis 39, 40 og 45 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 9)

2. Traktatbrudssøgsmål – Kommissionens søgsmålsret – skønsudøvelse (art. 226 EF) (jf. præmis 10)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrudssøgsmål – manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/7/EF af 15. februar 2006 om forvaltning af badevandskvalitet og om ophævelse af direktiv 76/160/EØF (EUT L 64, s. 37).

Afgørelse

Konklusion

1) Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/7/EF af 15. februar 2006 om forvaltning af badevandskvalitet og om ophævelse af direktiv 76/160/EØF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Tjekkiske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – direktiv 2000/78 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – universitetsprofessorer

(Rådets direktiv 2000/78, art. 6, stk. 1)

Sammendrag

Direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, og navnlig dets artikel 6, stk. 1, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at universitetsprofessorer automatisk pensioneres, når de fylder 68 år, og at de kun kan fortsætte med at arbejde efter det fyldte 65. år på grundlag af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter af et års varighed, der kun kan forlænges to gange, forudsat at denne lovgivning forfølger et legitimt formål, der navnlig er forbundet med beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikken, såsom sikring af en undervisning af høj kvalitet og en optimal fordeling af professorstillingerne mellem generationerne, og gør det muligt at nå dette formål ved hjælp af hensigtsmæssige og nødvendige midler. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.

Hvad angår en tvist mellem et offentligt organ og en borger – i det tilfælde, hvor en national lovgivning ikke opfylder betingelserne i artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 – skal den nationale ret undlade at anvende denne lovgivning.

(jf. præmis 68, 73 og domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 226 EF) (jf. præmis 19)

2. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – medlemsstaternes gennemførelse – undtagelser fra forbuddet mod at dræbe eller indfange beskyttede arter – betingelser – fravær af en anden tilfredsstillende løsning – manglende gennemførelse – ikke tilladt (Rådets direktiv 79/409, art. 7 og 9) (jf. præmis 22-27)

3. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – medlemsstaternes gennemførelse – undtagelser fra forbuddet mod at dræbe eller indfange beskyttede arter – betingelser – fastsættelse for en periode på fem år af antallet af eksemplarer, der kan udtages (Rådets direktiv 79/409, art. 7 og 9) (jf. præmis 29 og 30)

4. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – medlemsstaternes gennemførelse – undtagelser fra forbuddet mod at dræbe eller indfange beskyttede arter – betingelser – indfangning af små mængder – fastsættelse på et niveau, der ligger klart over den grænse, som er fastsat ved direktivet, af de mængder fugle, der kan jages – ikke tilladt [Rådets direktiv 79/409, art. 7 og 9, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 35-40)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – tilsidesættelse af artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1) – undtagelser fra beskyttelsesordningen for vilde fugle – Veneto-regionen.

Afgørelse

Konklusion

1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9 i direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet Veneto-regionen har indført og anvendt bestemmelser vedrørende tilladelser til at fravige ordningen med beskyttelse af vilde fugle, der ikke opfylder betingelserne i nævnte direktivs artikel 9.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv – banktransaktioner som omhandlet i artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3)

[Rådets direktiv 77/388, art. 13, punkt B, litra d), nr. 3)]

Sammendrag

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3), i direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at en tjenesteydelse ikke henhører under momsfritagelsen i denne bestemmelse, når den i det væsentlige består i at anmode en tredjemands bank om overførsel af et beløb, som tredjemand skylder tjenesteyderens kunde, for sidstnævntes regning via betalingsservice, at tilsende kunden en opgørelse over de beløb, som er modtaget, at tage kontakt til den tredjepart, som tjenesteyderen ikke har modtaget nogen betaling fra, og endelig at give instruktion til tjenesteyderens bank om at overføre de modtagne betalinger, fratrukket tjenesteyderens vederlag, til kundens bankkonto.

En sådan tjenesteydelse er nemlig omfattet af begrebet »inddrivelse af fordringer« som omhandlet i artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3), og er dermed udelukket fra listen over fritagelser, eftersom den har til formål, at tjenesteyderens kunder modtager betaling af beløb, som disse tredjepersoner skylder dem, og således tilsigter at opnå betaling af gæld. Ved at påtage sig inddrivelsen af fordringer for fordringshaverens regning frigør tjenesteyderen sine kunder fra denne opgave, som disse som kreditorer uden selskabets mellemkomst selv skulle foretage, og som består i at anmode om overførsel af de beløb, der skyldes dem, via »betalingsservice«.

(jf. præmis 28, 32, 33 og 36 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – medlemsstaternes mulighed for midlertidigt at anvende en nedsat sats

(Rådets direktiv 2006/112, art. 98, 115 og bilag III)

Sammendrag

En medlemsstat, som anvender en nedsat merværdiafgiftssats på 7% på levering, indførsel og erhvervelse inden for Fællesskabet af babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnefodtøj, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 98 i og bilag III til direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem, hvis medlemsstaten den 1. januar 1991 hverken anvendte merværdiafgift som omhandlet i direktiv 2006/112 eller en afgiftsordning med de væsentligste kendetegn ved merværdiafgiften, og betingelserne for anvendelse af artikel 115 i direktiv 2006/112 således ikke var opfyldt.

Den undtagelse, der er fastsat i artikel 115, er nemlig betinget af, at to kumulative anvendelsesbetingelser er opfyldt. Den første kræver, at den pågældende medlemsstat den 1. januar 1991 anvendte merværdiafgift som omhandlet i direktiv 2006/112 eller i det mindste en afgiftsordning med samme kendetegn som det fælles merværdiafgiftssystem. Den anden betingelse kræver, at der, inden for rammerne af denne afgiftsordning, den 1. januar 1991 blev anvendt en nedsat sats på levering af varer og tjenester som omhandlet i denne artikel.

(jf. præmis 42, 54 og 57 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser

(Art. 267 TFUE)

2. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – selvstændige handelsagenter – direktiv 86/653

[Rådets direktiv 86/653, art. 17, stk. 2, litra a)]

3. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – selvstændige handelsagenter – direktiv 86/653

[Rådets direktiv 86/653, art. 18, litra a)]

Sammendrag

1. Når de af de nationale retter forelagte spørgsmål vedrører fortolkningen af en bestemmelse i EU-retten, er Domstolen i princippet forpligtet til at træffe afgørelse herom. Det fremgår hverken af ordlyden af artikel 267 TEUF eller af formålet med den ved denne artikel indførte procedure, at traktatens ophavsmænd har villet frakende Domstolen kompetence med hensyn til de anmodninger om præjudiciel afgørelse, der angår en fællesskabsretlig bestemmelse i det særlige tilfælde, hvor en medlemsstats lovgivning henviser til indholdet af denne bestemmelse for at fastlægge de bestemmelser, der finder anvendelse på en rent intern situation i denne stat. Såfremt den i national ret valgte regulering af rent interne forhold er tilpasset fællesskabsretten, bl.a. for at undgå forskelsbehandling eller for at undgå konkurrencefordrejninger, er det i Fællesskabets interesse, at bestemmelser eller begreber, der er hentet fra fællesskabsretten, fortolkes ensartet, uanset de vilkår, hvorunder de skal anvendes, således at senere fortolkningsuoverensstemmelser undgås.

Disse principper finder ligeledes anvendelse i tilfælde, hvor den lovgivning, der gennemfører det direktiv, som ønskes fortolket, ikke umiddelbart regulerer det forhold, sagen angår, men anvendes analogt herpå i henhold til national retspraksis.

(jf. præmis 10, 24 og 26)

2. I henhold til artikel 17, stk. 2, litra a), andet led, i direktiv 86/653 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter har handelsagenten ret til en godtgørelse, såfremt og i det omfang betaling af godtgørelse er rimelig under hensyn til samtlige omstændigheder. Det kan således ikke udelukkes, at nævnte handelsagents adfærd kan tages i betragtning inden for rammerne af den undersøgelse, som skal fastlægge, om en godtgørelse er rimelig.

(jf. præmis 44)

3. Artikel 18, litra a), i direktiv 86/653 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter er til hinder for, at en selvstændig handelsagent fratages retten til kundegodtgørelse, når agenturgiveren konstaterer en misligholdelse fra handelsagentens side, som har fundet sted efter meddelelsen om kontraktens opsigelse med opsigelsesvarsel og inden dennes udløb, og som ville have kunnet begrunde en ophævelse af den omhandlede kontrakt uden varsel.

(jf. præmis 45 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – toldpositioner – hele hvidløg, ikke fuldstændigt tørrede

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I; Kommissionens forordning nr. 1810/2004)

Sammendrag

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 1810/2004, skal fortolkes således, at hvidløg, som har undergået en intensiv tørringsproces under en særlig behandling, som fjerner hele eller næsten hele vandindholdet i produktet, henhører under underposition 0712 90 90 i den kombinerede nomenklatur, mens hvidløg, som er delvist tørret, og som bevarer egenskaberne og kendetegnene for frisk hvidløg, henhører under underposition 0703 20 00 i den kombinerede nomenklatur.

For at hele hvidløg kan tariferes i pos. 0712, skal tørringsprocessen for hvidløg medføre væsentlige og irreversible ændringer af en karakter, så produktet ikke længere befinder sig i den naturlige tilstand.

Således skal fjernelsen af vandindholdet på væsentlig måde ændre de objektive egenskaber og kendetegn ved produktet på en måde, så denne ændring medfører en tarifering i en anden position end pos. 0703, som omfatter grøntsager i frisk eller kølet tilstand.

(jf. præmis 25, 26 og 35 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – frie kapitalbevægelser – restriktioner – selskabsret

(Art. 49 TEUF og 63 TEUF; Rådets direktiv 68/151)

Sammendrag

Første direktiv 68/151 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter de bøder, der er fastsat for overtrædelse af lovgivningen og de fagetiske regler om driften af tv-stationer, ikke kun pålægges det selskab, som er indehaver af en tilladelse til oprettelse og drift af tv-stationen, men også alle aktionærer med en aktieandel på over 2,5% som solidarisk hæftelse.

Artikel 49 TEUF og 63 TEUF skal til gengæld fortolkes således, at de er til hinder for en sådan national lovgivning.

En sådan lovgivning har således en afskrækkende virkning for investorer, påvirker deres adgang til markedet for kapitalandele i selskaber og hindrer således både etableringsfriheden og de frie kapitalbevægelser. Selv om en sådan restriktion forfølger det legitime mål at få tv-selskaberne til at overholde lovgivningen og de fagetiske regler for journalister for bl.a. at undgå, at de krænker ære eller privatliv for de personer, hvis billede optræder på skærmen, eller hvis navn nævnes, kan restriktionen ikke anses for at være et egnet middel til at sikre opfyldelsen af det tilsigtede formål, ligesom den slet ikke kan anses for ikke at gå videre end nødvendigt for at opnå formålet.

(jf. præmis 46, 56, 60, 63, 65 og 70 samt domskonkl. 1 og 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Den Europæiske Union – politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager – rammeafgørelse om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne – fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre

[Rådets rammeafgørelse 2002/584, art. 4, nr. 6), og artikel 5, nr. 1) og 3)]

Sammendrag

Artikel 4, nr. 6), og artikel 5, nr. 3), i rammeafgørelse 2002/584 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne skal fortolkes således, at når den berørte fuldbyrdende medlemsstat har gennemført artikel 5, nr. 1) og 3), i denne rammeafgørelse i sin interne retsorden, kan fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom, der er idømt ved en afgørelse truffet in absentia, som omhandlet i nævnte artikel 5, nr. 1), gøres betinget af, at den berørte person, som er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende medlemsstat, overføres til denne med henblik på, på dens område, i givet fald at afsone straffen, han er idømt, efter afholdelse af en ny retssag, hvor den pågældende er til stede, i den udstedende medlemsstat.

Henset til, at situationen for en person, der er blevet dømt in absentia, og som stadig har adgang til at få sagen genoptaget, kan sammenlignes med situationen for en person, der er omfattet af en europæisk arrestordre med henblik på retsforfølgning, er der nemlig ikke noget objektivt til hinder for, at en fuldbyrdende judiciel myndighed, der anvender artikel 5, nr. 1), i rammeafgørelse 2002/584, anvender betingelsen i denne afgørelses artikel 5, nr. 3).

(jf. præmis 57 og 61 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – tjenesteydelser – transaktioner bestående af flere elementer

[Rådets direktiv 77/388, art. 2, nr. 1), og art. 13, punkt B, litra d), nr. 1) og 3)]

Sammendrag

Ekstra gebyrer, som en udbyder af telekommunikationstjenesteydelser fakturerer sine kunder, når disse ikke betaler for disse tjenesteydelser via betalingsserviceordningen eller en overførsel via Bankers’ Automated Clearing System, men med kreditkort, debetkort eller check eller kontant ved skranken i en bank eller hos en agent, der er bemyndiget til at modtage betaling på vegne af denne tjenesteyder, udgør ikke i merværdiafgiftsmæssig henseende vederlag for en tjenesteydelse, der er særskilt og uafhængig i forhold til hovedydelsen, der består i levering af telekommunikationstjenesteydelser.

En sådan aktivitet, som kunderne ikke ville have adgang til uden at gøre brug af telekommunikationstjenesterne, har nemlig ikke ud fra kundernes synsvinkel en selvstændig interesse i forhold til den pågældende telekommunikationstjeneste.

En ydelse skal imidlertid anses for sekundær i forhold til en hovedydelse, når den for kunderne ikke udgør et mål i sig selv, men et middel til at udnytte tjenesteyderens hovedydelse på de bedst mulige betingelser.

(jf. præmis 25, 27 og 32 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug – fælles landbrugspolitik – integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger – enkeltbetalingsordning – støtteberettigelse – anvendelse af udtagningsrettigheder

(Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 46, art. 54, stk. 6, art. 57 og art. 63, stk. 1)

2. Landbrug – fælles landbrugspolitik – integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger – enkeltbetalingsordning – anvendelse af udtagningsrettigheder

(Kommissionens forordning nr. 796/2004, art. 50, stk. 4, og art. 51)

Sammendrag

1. Artikel 54, stk. 6, i forordning nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere skal fortolkes således, at en landbruger alene kan ansøge om støtte for de betalingsrettigheder, han råder over, herunder i forbindelse med arealer, som ikke er berettigede til udtagningsrettigheder, hvis han forinden har anvendt sine udtagningsrettigheder fuldt ud.

Det fremgår således af opbygningen af og formålene med forordning nr. 1782/2003, at forpligtelsen i denne forordnings artikel 54, stk. 6, til at ansøge om udtagningsrettigheder før alle andre rettigheder har en absolut karakter, således at den vedrører alle de arealer, som den pågældende landbruger råder over. Med henblik på at opretholde den effektive virkning af denne bestemmelse er det væsentligt, at udtagningsrettighederne anvendes før andre rettigheder, uanset om de er baseret på arealer, som er berettigede til udtagningsrettigheder, eller ej. I modsat fald ville den effektive udtagning af landbrugsjord således blive bragt i fare, for så vidt som en del af udtagningsrettighederne ville forblive uudnyttede, enten fordi visse landbrugere har overført en del af deres arealer, som er berettigede til udtagningsrettigheder, eller fordi de ved overførsel – i overensstemmelse med forordningens artikel 46, sammenholdt med dennes artikel 57, eller i tilfælde af regionalisering af enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med samme forordnings artikel 63, stk. 1 – har modtaget udtagningsrettigheder uden de tilsvarende arealer.

(jf. præmis 35, 39, 43 og 44 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 51 i forordning nr. 796/2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i forordning nr. 1782/2003, som ændret ved forordning nr. 659/2006, sammenholdt med denne forordnings artikel 50, stk. 4, skal fortolkes således, at henset til retssikkerhedsprincippet finder den sanktion, der er fastsat i denne artikel 51, stk. 1, ikke anvendelse på en landbruger, der samtidig med at have undladt at anvende alle sine udtagningsrettigheder, fordi han ikke rådede over et tilstrækkeligt antal hektar, som er berettigede til udtagningsrettigheder, har anvendt betalingsrettigheder med basisværdien for permanente græsarealer.

(jf. præmis 53 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – arbejdstagere – anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationsbeviser – direktiv 89/48 – lovreguleret erhverv – erhvervserfaring – begreb

[art. 39 EF og 43 EF; Rådets direktiv 89/48, art. 1, litra e), og art. 4, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

En national myndighed, der har til opgave at anerkende faglige kvalifikationer, der er opnået i en anden medlemsstat, har på grundlag af artikel 39 EF og 43 EF pligt til ved fastsættelsen af eventuelle udligningsforanstaltninger, der har til formål at kompensere for væsentlige forskelle mellem den uddannelse, der er gennemført af ansøgeren, og den uddannelse, der kræves i værtsmedlemsstaten, at tage hensyn til al praktisk erfaring, der helt eller delvis kan udligne disse forskelle.

Selv om den erfaring, sagsøgerne har erhvervet før opnåelse af det eksamensbevis, der giver dem ret til at udøve det pågældende erhverv i en medlemsstat, ikke kan anses for at omfatte udøvelsen af lovreguleret erhvervsvirksomhed, og selv om der ikke gælder nogen pligt i medfør af artikel 4, stk. 1, litra b), andet afsnit, i direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, til at tage hensyn til en praktisk erfaring, som ikke er »erhvervserfaring« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktivs artikel 1, litra e), skal de foranstaltninger, der træffes på grundlag af EU-retten, være i overensstemmelse med de generelle principper heri, bl.a. proportionalitetsprincippet. I denne henseende kan den effektive udøvelse af de grundlæggende friheder, der er garanteret i artikel 39 EF og 43 EF, hindres på ubegrundet vis, hvis de nationale myndigheder, der har kompetence til at anerkende eksamensbeviser, der er opnået i en anden medlemsstat, ser bort fra relevante kundskaber og kvalifikationer, som allerede er erhvervet af en ansøger, der ønsker på det nationale område at udøve et erhverv, hvortil adgangen ifølge den nationale lovgivning er betinget af opnåelse af et diplom eller erhvervsmæssige kvalifikationer. Den præcise værdi, der skal tillægges denne erfaring, skal fastsættes af den kompetente myndighed i lyset af de særlige opgaver, der er udført, de kundskaber, der er erhvervet og anvendt ved udførelsen af disse opgaver, samt det ansvar og den grad af uafhængighed, vedkommende har haft.

(jf. præmis 61, 64-66, 69 og 72 samt domskonkl.)