ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, sammenholdt med 14. betragtning hertil, skal fortolkes således, at de »forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes«, som et luftfartsselskab er forpligtet til at træffe for at nedsætte eller hindre kollisionsrisikoen med fugle og derved blive fritaget for forpligtelsen til at udbetale kompensation til passagerer i henhold til forordningens artikel 7, omfatter forebyggende kontrolforanstaltninger, der forhindrer forekomsten af disse fugle, forudsat at sådanne forholdsregler teknisk og administrativt faktisk kan træffes af dette luftfartsselskab, at de ikke er urimeligt belastende for selskabet, og at dette selskab har godtgjort, at de omhandlede forholdsregler faktisk blev truffet i forhold til den flyvning, der kolliderede med en fugl, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at sikre sig er tilfældet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. april 2017 — Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH mod Ivan Felja (sag C-680/15) og Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH mod Vittoria Graf (sag C 681/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Forenede sager C-680/15 og C-681/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - overførsel af virksomhed - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 2001/23/EF - artikel 3 - arbejdskontrakt - en medlemsstats lovgivning, som tillader indgåelse af bestemmelser, hvori der henvises til kollektive overenskomster, der er indgået efter tidspunktet for overførslen - håndhævelse over for erhververen))

(2017/C 202/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH (sag C-680/15) og Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (sag C 681/15)

Sagsøgte: Ivan Felja (sag C-680/15) og Vittoria Graf (sag C 681/15)

Konklusion

Artikel 3 i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter, sammenholdt med artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at opretholdelsen af de rettigheder og pligter, der for overdrageren følger af en ansættelseskontrakt, i tilfælde af en overførsel af bedriften omfatter den bestemmelse, som overdrageren og arbejdstageren har aftalt i henhold til princippet om partsautonomi, hvorefter ansættelsesforholdet er reguleret ikke kun af den kollektive overenskomst, der er gældende på tidspunktet for overførslen, men ligeledes af kollektive overenskomster, der indgås efter denne overførsel, og som supplerer, ændrer eller erstatter denne, når national ret giver erhververen mulighed for en tilpasning såvel ved aftale som ensidigt.

(1) EUT C 118 af 4.4.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. april 2017 — A-Rosa Flussschiff GmbH mod Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Urssaf du Bas-Rhin og Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-620/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - vandrende arbejdstagere - social sikring - lovgivning, der finder anvendelse - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14, stk. 2, litra a) - forordning (EØF) nr. 574/72 - artikel 12a, stk. 1a - aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund - sejlende personel - arbejdstagere, der er udstationeret i en anden medlemsstat - schweizisk filial - E 101-attest - beviskraft))

(2017/C 202/06)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A-Rosa Flussschiff GmbH

Sagsøgte: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Urssaf du Bas-Rhin og Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

Konklusion

Artikel 12a, stk. 1a, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, skal fortolkes således, at en E 101-attest, som i medfør af artikel 14, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, er udstedt af den institution, der er udpeget af en medlemsstats kompetente myndighed, er bindende for såvel socialsikringsinstitutionerne i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, som denne medlemsstats domstole, selv hvis disse har fastslået, at betingelserne for den pågældende arbejdstagers virksomhed åbenbart ikke er omfattet af det materielle anvendelsesområde for nævnte bestemmelse i forordning nr. 1408/71.

(1) EUT C 48 af 8.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/2

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 27. april 2017 — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV mod Akcros Chemicals Ltd og Europa-Kommissionen

(Sag C-516/15 P) (1)

((Appel - karteller - europæiske markeder for tinstabilisatorer og varmestabilisatorer af typen ESBO/estere - fastsættelse af priser, opdeling af markeder og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - moderselskabet tilregnes datterselskabernes ulovlige adfærd - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 25, stk. 1 - forældelsesfrister for pålæggelse af sanktioner i forhold til datterselskaberne - virkninger for moderselskabets retsstilling)

(2017/C 202/03)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV (ved advocaten C. Swaak og R. Wesseling)

De andre parter i appelsagen: Akcros Chemicals Ltd og Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og P. Rossi, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH og Akzo Nobel Chemicals BV betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 406 af 7.12.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. april 2017 — Onix Asigurări SA mod Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-559/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 73/239/EØF - direktiv 92/49/EØF - princippet om en enkelt tilladelse - princippet om hjemlandstilsyn - artikel 40, stk. 6 - begrebet »lovovertrædelse« - aktionærernes omdømme - forbud for et forsikringsselskab med hjemsted i en medlemsstat mod at indgå nye kontrakter på en anden medlemsstats område))

(2017/C 202/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Onix Asigurări SA

Sagsøgt: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

Konklusion

Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) og særligt direktivets artikel 40, stk. 6, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstats tilsynsmyndighed i nødstilfælde, over for et selskab, der driver direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring på dette område i henhold til ordningen om fri udveksling af tjenesteydelser, for at beskytte interesserne hos forsikringstagerne og andre personer, der kan være begunstigede af de udstedte forsikringsgarantier, træffer foranstaltninger såsom et forbud mod indgåelse af nye aftaler på denne medlemsstats område, såfremt denne myndighed efter en skønsmæssig vurdering fastslår, at en subjektiv betingelse for at opnå tilladelse til udøvelse af forsikringsvirksomhed, navnlig kravet om omdømme, ikke eller ikke længere er opfyldt. Derimod er direktivet ikke til hinder for, at denne medlemsstat ved udøvelsen af de eksklusive prærogativer, denne i nødstilfælde har til at fastslå, om visse mangler eller usikkerheder vedrørende det pågældende forsikringsselskabs lederes hæderlighed udgør en reel og umiddelbar fare for, at der sker lovovertrædelser til skade for interesserne hos forsikringstagerne og de personer, der er begunstigede af de udstedte forsikringsgarantier, og, hvis dette er tilfældet, straks at træffe egnede forholdsregler såsom i givet fald et forbud mod at indgå nye forsikringsaftaler på medlemsstatens område.

(1) EUT C 38 af 1.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 202/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. april 2017 — Freie und Hansestadt Hamburg mod Jost Pinckernelle (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-535/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - generel forpligtelse til at foretage registrering samt oplysningskrav - ikke-registrerede kemikalier - eksport fra Den Europæiske Unions område af ikke-registrerede kemikalier))

(2017/C 202/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Freie und Hansestadt Hamburg

Sagsøgt: Jost Pinckernelle

Procesdeltager: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Konklusion

Artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 12), skal fortolkes således, at stoffer, der ikke er blevet registreret ved indførslen til Unionens område i overensstemmelse med nævnte forordning, kan eksporteres fra dette område.

(1) EUT C 7 af 11.1.2016.
3)

Bestemmelserne i direktiv 2002/46 og bestemmelserne i EUF-traktaten om varernes frie bevægelighed skal fortolkes således, at de er til hinder for, at den videnskabelige risikoevaluering, der er fastsat i dette direktivs artikel 5, stk. 1, litra a) — som skal foretages forud for fastsættelsen af de sikre maksimumsgrænser, og hvortil der bl.a. skal tages hensyn med henblik på fastsættelsen af de maksimale mængder, der er omhandlet i artikel 5 — alene foretages på grundlag af indenlandske videnskabelige anbefalinger, selv om nyere, internationale videnskabelige anbefalinger, der konkluderer, at det er muligt at fastsætte højere grænser, også er tilgængelige på tidspunktet for vedtagelsen af den omhandlede foranstaltning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 195/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. april 2017 — Costin Popescu mod Guvernul României m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Înalta Curte de Casație şi Justiție — Rumænien)

(Sag C-632/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - transport - transport ad landevej - kørekort - direktiv 2006/126/EF - artikel 13, stk. 2 - begrebet »førerret, som er tildelt inden den 19. januar 2013« - national lovgivning, der gennemfører dette direktiv - pligt til at erhverve kørekort, som pålægges personer, der har haft ret til at føre knallert uden kørekort før denne lovgivnings ikrafttræden))

(2017/C 195/04)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casație şi Justiție

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Costin Popescu

Sagsøgte: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere si Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră og Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Konklusion

Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort og navnlig direktivets artikel 13, stk. 2, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning vedtaget med henblik på at gennemføre dette direktiv i den nationale retsorden, som fjerner retten til at føre knallert, uden at føreren er indehaver af et kørekort, hvis erhvervelse er betinget af, at den pågældende består prøver eller eksamener, der svarer til dem, der skal bestås for at erhverve ret til at føre andre motorkøretøjer.

(1) EUT C 68 af 22.2.2016.
2)

Bestemmelserne i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2010/45, samt princippet om afgiftsneutralitet, effektivitetsprincippet og proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke er til hinder for, at køberen af en vare fratages retten til at fradrage den merværdiafgift, som han uberettiget har betalt til sælgeren på grundlag af en faktura, som er udfærdiget i henhold til bestemmelserne i den almindelige merværdiafgiftsordning, selv om den relevante transaktion henhører under ordningen for omvendt betalingspligt, når sælgeren har betalt den nævnte afgift til statskassen. Disse principper kræver imidlertid, at køberen, for så vidt som sælgerens tilbagebetaling til køberen af den urigtigt fakturerede merværdiafgift bliver umulig eller uforholdsmæssigt vanskelig, navnlig i tilfælde af sælgerens insolvens, kan rette sit krav om tilbagebetaling direkte mod skattemyndigheden.
1)

Begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at det omfatter salg af en medieafspiller som den i hovedsagen omhandlede, hvorpå der er præinstalleret add-ons, der er tilgængelige på internettet, og som indeholder hyperlinks til websteder, der er frit tilgængelige for offentligheden, og hvor værker, der er ophavsretligt beskyttede, stilles til rådighed for almenheden uden rettighedshavernes tilladelse.
1)

Artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at de i en situation som den i hovedsagen omhandlede er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en beslutning om at give en tilbudsgiver adgang til en udbudsprocedure, som angiveligt er i strid med EU-retten vedrørende offentlige udbud eller de nationale regler til gennemførelse heraf, ikke optræder blandt de af en ordregivende myndigheds forberedende akter, der kan gøres til genstand for selvstændig domstolsprøvelse.
2)

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 924/2012 af 4. oktober 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 91/2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina annulleres, for så vidt som den vedrører Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 168/5

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. april 2017 — straffesag mod Massimo Orsi (C-217/15) og Luciano Baldetti (C-350/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Italien)

(Forenede sager C-217/15 og C-350/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 2 og 273 - national lovgivning, der fastsætter en administrativ sanktion og en strafferetlig sanktion for samme forhold vedrørende manglende indbetaling af merværdiafgift - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 50 - princippet ne bis in idem - identitet mellem den person, der er strafforfulgt eller administrativt sanktioneret - foreligger ikke))

(2017/C 168/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

Part i hovedsagen

Massimo Orsi (C-217/15) og Luciano Baldetti (C-350/15)

Konklusion

Artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der gør det muligt at fremme strafforfølgning for manglende indbetaling af merværdiafgift, efter at der er blevet pålagt en endelig skattesanktion for samme forhold, når denne sanktion er blevet pålagt et selskab, der er en juridisk person, hvorimod den nævnte strafforfølgning er blevet indledt mod en fysisk person.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015

EUT C 311 af 21.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. juni 2017 — Mohammad Zadeh Khorassani mod Kathrin Pflanz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-678/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/39/EF - markeder for finansielle instrumenter - artikel 4, stk. 1, nr. 2) - begrebet »investeringsservice« - bilag I, afsnit A, nr. 1) - modtagelse og formidling af ordrer vedrørende et eller flere finansielle instrumenter - eventuel inddragelse af formidling, der er rettet mod indgåelse af en porteføljeplejeaftale))

(2017/C 277/11)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mohammad Zadeh Khorassani

Sagsøgt: Kathrin Pflanz

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF, sammenholdt med afsnit A, nr. 1), i bilag I til dette direktiv, skal fortolkes således, at en investeringsservice, der består i modtagelse og formidling af ordrer vedrørende et eller flere finansielle instrumenter, ikke omfatter formidling, der er rettet mod indgåelse af en aftale, som omhandler porteføljepleje.

(1) EUT C 106 af 21.3.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. juni 2017 — Stichting Brein mod Ziggo BV og XS4ALL Internet BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-610/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - intellektuel og industriel ejendomsret - direktiv 2001/29/EF - harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder - artikel 3, stk. 1 - overføring til almenheden - begreb - online delingsplatform - deling af beskyttede filer uden tilladelse fra indehaveren))

(2017/C 277/09)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stichting Brein

Sagsøgte: Ziggo BV og XS4ALL Internet BV

Konklusion

Begrebet »overføring til almenheden« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at det under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede omfatter tilrådighedsstillelse og forvaltning på internettet af en delingsplatform, som ved indeksering af meta-informationer vedrørende de beskyttede værker og ved at udbyde en søgemaskine gør det muligt for brugerne af denne platform at lokalisere disse værker og dele dem inden for rammerne af et peer-to-peer-netværk.

(1) EUT C 48 af 8.2.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 277/7

Domstolens dom (Store Afdeling) af 13. juni 2017 — The Queen, på vegne af: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Her Majesty’s Treasury (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-591/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 355, stk. 3, TEUF - Gibraltars status - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - rent intern situation - afvisning))

(2017/C 277/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The Queen, på vegne af: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

Sagsøgte: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Her Majesty’s Treasury

Konklusion

Artikel 355, stk. 3, TEUF, sammenholdt med artikel 56 TEUF, skal fortolkes således, at levering af tjenesteydelser fra erhvervsdrivende, etableret i Gibraltar, til personer, etableret i Det Forenede Kongerige, i EU-retlig henseende udgør en situation, hvor samtlige elementer er begrænset til en enkelt medlemsstat.

(1) EUT C 27 af 25.1.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. juni 2017 — Medisanus d.o.o. mod Splošna Bolnišnica Murska Sobota (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil — Slovenien)

(Sag C-296/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - humanmedicinske lægemidler - direktiv 2004/18/EF - artikel 2 og artikel 23, stk. 2 og 8 - artikel 34 TEUF og 36 TEUF - offentlig kontrakt om forsyning af et sygehus - national ordning, der stiller krav om sygehuses prioriterede forsyning med lægemidler fremstillet af indenlandsk plasma - ligebehandlingsprincippet))

(2017/C 249/03)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Medisanus d.o.o.

Sagsøgt: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

Konklusion

Artikel 2 og artikel 23, stk. 2 og 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter og artikel 34 TEUF, sammenholdt med artikel 36 TEUF, skal fortolkes således, at de er til hinder for en klausul i udbudsbetingelserne for en offentlig kontrakt, der i henhold til den medlemsstats lovgivning, som den ordregivende myndighed er undergivet, stiller krav om, at lægemidler på basis af plasma, der er genstand for den omhandlede offentlige kontrakt, skal fremstilles af plasma, der er indsamlet i denne medlemsstat.

(1) EUT C 346 af 19.10.2015.