RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

19. november 1996

Sag T-272/94

Claude Brûlant

mod

Europa-Parlamentet

»Tjenestemænd — forfremmelse — omgåelse af procedureregler«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1397

Angående:

Påstande om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om besættelse af stilling nr. II/A/1933, af afslaget på sagsøgerens ansøgning samt af den udtrykkelige afvisning af sagsøgerens klage.

Udfald:

Annullation.

Resumé af dom

Europa-Parlamentet offentliggjorde meddelelse om ledig stilling nr. 7262 med henblik på besættelse af en stilling som vicekontorchef (stilling nr. II/A/1933) i Generaldirektoratet for Udvalg og Delegationer (GD II). Generaldirektøren for GD II foreslog, at sagsøgeren blev forfremmet til den ledige stilling, hvorimod Parlamentets generalsekretær foreslog at forfremme X, der var chef for en tjenestegren i Generaldirektoratet for Personale, Budget og Økonomi (GD V). Ifølge generalsekretæren var det af afgørende betydning, at der til stillinger i lønklasse A3 — på grund af de hermed forbundne ledelsesbeføjelser — fortrinsvis blev udnævnt personer, der ligesom X i en længere periode havde demonstreret deres duelighed under udøvelse af administrative funktioner.

Ved afgørelse af 30. september 1993 blev X forfremmet til stilling nr. II/A/1933 med virkning fra den 1. oktober 1993.

Efter at X den 1. januar 1994 med stilling nr. II/A/1933 var blevet placeret som kontorchef i afdelingen for det indre marked i Generaldirektoratet for Forskning (GD IV), blev W., der var tjenestemand i GD IV, samme dato med sin stilling placeret som kontorchef i afdelingen for forbindelser med landene i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) i GD II, efter at generaldirektøren for GD V den 22. november 1993 havde fremsat anmodning herom, og GD II og GD IV havde samtykket heri.

Ved afgørelse af 28. april 1994 afviste ansættelsesmyndigheden sagsøgerens klage med den begrundelse, at X's erfaring som chef for en tjenestegren havde været afgørende for ansættelsesmyndighedens valg.

Anbringendet om omgåelse af procedureregler

Retten bemærkede, at der til Fællesskabets institutioners retsakter knytter sig en gyldighedsformodning, når der ikke foreligger nogen som helst omstændighed, der kan rejse tvivl om deres gyldighed.

Henvisningtil: Domstolen, 1. april 1982, sag 11/81, Diirbeckmod Kommissionen, Sml. s. 1251, præmis 17; Domstolen, 26. februar 1987, sag 15/85, Consorzio Cooperative d'Abruzzo mod Kommissionen, Sml. s. 1005, præmis 10; Retten, 27. oktober 1994, sag T-35/92, John Deere mod Kommissionen, Sml. II, s. 957, præmis 31.

Retten bemærkede, at selv om X officielt blev udnævnt til stilling nr. II/A/1933 inden for GD II, har hun aldrig udøvet de hertil svarende funktioner, skønt stillingen netop efter ordlyden af meddelelsen om ledig stilling nr. 7262 var knyttet til GD II. Desuden har X selv efter udnævnelsen til stilling nr. H/A/1933 fortsat udøvet de funktioner, hun tidligere udøvede i GD V, indtil hun med stilling nr. II/A/1933 blev omplaceret til GD IV, på trods af at generaldirektøren for GD II havde givet udtryk for den opfattelse, at der først og fremmest var brug for forstærkelse i den del af hans generaldirektorat, der varetog økonomiske og monetære anliggender.

Endvidere blev den procedure, hvorved X med stilling nr. II/A/1933 blev omplaceret til GD IV, indledt mindre end to måneder efter hendes forfremmelse til stillingen i GD II, og X udøvede efter denne omplacering funktioner, der væsentligt adskilte sig fra dem, der var beskrevet i meddelelsen om ledig stilling nr. 7262. Desuden har de funktioner, der er knyttet til stilling nr. II/A/1933, ifølge Parlamentets oplysninger aldrig virkelig været udøvet af nogen person. Endelig havde det på det tidspunkt, da afgørelsen om afvisning af sagsøgerens klage blev truffet, allerede i flere måneder været klart, at stilling nr. II/A/1933 ikke var blevet besat, og der forelå derfor med den henvisning til X's erfaring som chef for en tjenestegren, der var indeholdt i afvisningen af sagsøgerens klage, en totalt manglende begrundelse, som Fællesskabets retsinstanser har beføjelse til ex officio at lægge til grund.

Henvisning til: Domstolen, 20. marts 1959, sag 18/57, Noid mod Den Høje Myndighed, Smi. 1954-1964, s. 131, org. réf.: Rec. s. 89; Retten, 14. juli 1994, sagT-534/93, Grynberg og Hall, Sml. Pers. II, s. 595, præmis 59; Retten, 19. oktober 1995, sag T-562/93, Obst mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 737, præmis 89.

Retten fandt i betragtning af dette begivenhedsforløb, at Parlamentet faktisk til stilling nr. II/A/1933 havde udnævnt en tjenestemand, som det efterfølgende, inden for et andet generaldirektorat, tildelte funktioner, der ud fra organisatoriske og indholdsmæssige synspunkter var forskellige fra dem, som var beskrevet i den meddelelse, der blev offentliggjort med det formål at besætte nævnte stilling, der var ledig. Heraf fulgte ifølge Retten nødvendigvis, at stilling nr. II/A/1933 som beskrevet i meddelelse om ledig stilling nr. 7262 faktisk aldrig er blevet besat, hvilket er i strid med det formål, som var det oprindelige formål med den omtvistede forfremmelsesprocedure, og med tjenestemandsvedtægtens artikel 4, stk. 1, hvorefter enhver udnævnelse eller forfremmelse kun kan ske til en ledig stilling.

Heraf fulgte ifølge Retten, at den anfægtede afgørelse om forfremmelse samt den efterfølgende afgørelse om omplacering af X med stilling nr. II/A/1933 til GD IV har afkræftet formodningen for den omtvistede forfremmelsesprocedures gyldighed.

Parlamentet var ikke i stand til at løfte den bevisbyrde med hensyn til procedurens lovlighed, der herefter påhvilede det. Retten forkastede de argumenter, Parlamentet havde fremført som begrundelse for omplaceringen af X med stilling nr. II/A/1933 til GD IV til gengæld for overflytningen af W. med hans stilling fra GD IV til GD II, der blev begrundet med, at aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde var trådt i kraft den 1. januar 1994, altså kun nogle få uger efter at Domstolen — der var blevet forelagt en begæring om udtalelse — havde erklæret aftalens bestemmelser for forenelige med EF-traktaten.

Det var ubestridt, at Domstolen afgav sin udtalelse allerede den 10. april 1992. Det fremgår desuden af sagen, at W., efter at han som den tjenestemand, Parlamentet havde fundet bedst egnet til at skabe en specialiseret tjenestegren for forbindelserne med EFT A-landene, var blevet udnævnt til kontorchef i afdelingen for forbindelser med EFTA-landene den 1. januar 1994, ikke desto mindre senere blev placeret som kontorchef i afdelingen for interparlamentariske delegationer i Europa.

Herefter udgjorde udnævnelsen af X til stilling nr. II/A/1933 i GD II og hendes senere omplacering med denne stilling til et andet generaldirektorat objektive, relevante og samstemmende indicier, på grundlag af hvilke Retten nåede til det resultat, at Europa-Parlamentet i det foreliggende tilfælde havde udøvet sine beføjelser med henblik på at nå et andet mål end det angivne og gjort sig skyldig i en omgåelse af procedurereglerne.

Henvisningtil: Retten, 22. marts 1995, sagT-586/93, Kotzonismod ØSU, SmI. Pers. II, s. 203, præmis 73; Retten, 15. maj 1996, sag T-326/94, Dimitriadis mod Revisionsretten, Sml. Pers. II, s. 613, præmis 40.

Konklusion:

1) Europa-Parlamentets afgørelse af 30. september 1993 om besættelse af den stilling, der er omhandlet i meddelelse om ledig stilling nr. 7262 (stilling nr. II/A/1933) annulleres.