ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/19

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. oktober 2013 — Soledad Duarte Hueros mod Autociba SA og Automóviles Citroen España SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz — Spanien)

(Sag C-32/12) (1)

(Direktiv 1999/44/EF - forbrugerens rettigheder i forbindelse med varens manglende overensstemmelse - uvæsentlig manglende overensstemmelse - ikke mulighed for at hæve købet - den nationale rets kompetence)

2013/C 344/32

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Soledad Duarte Hueros

Sagsøgte: Autociba SA og Automóviles Citroën España SA

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de Primera Instancia — Badajoz — fortolkning af artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (EFT L 171, s. 12) — forbrugerens rettigheder — vare, der lider af en uvæsentlig mangel — manglende afhjælpning — påstand om at hæve købet — ikke muligt — ikke nedlagt påstand om passende afslag i prisen — den nationale dommers mulighed for ex officio at prøve spørgsmålet om et passende afslag i prisen

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der — når en forbruger, som er berettiget til et rimeligt afslag i prisen på en vare, som er fastsat ved købsaftalen, ved retten alene nedlægger påstand om ophævelse af købsaftalen, og en ophævelse ikke kan opnås, eftersom overensstemmelsen er uvæsentlig — ikke giver den nationale ret mulighed for ex officio at tilkende et prisnedslag, og dette til trods for, at nævnte forbruger ikke er berettiget til hverken at præcisere sin oprindelige påstand eller at anlægge en ny sag herom.

(1) EUT C 98 af 31.3.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/28

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. september 2013 — The Dow Chemical Company mod Europa-Kommissionen

(Sag C-179/12 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - markedet for koloprengummi - fastsættelse af priser og opdeling af markedet - overtrædelse af artikel 81 EF - et moderselskab tilregnes dets datterselskabs ulovlige adfærd - to moderselskabers fælles kontrol - afgørende indflydelse - ret til forsvar - forhøjelsen af bøden - afskrækkende virkning)

2013/C 344/47

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: The Dow Chemical Company (ved rechtsanwalt D. Schroeder)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Van Nuffel, V. Bottka og L Malferrari, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 2. februar 2012 i sag T-77/08, The Dow Chemical Company mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 5910 endelig af 5. december 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.629 — Koloprengummi), vedrørende et kartel på markedet for koloprengummi i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), der omhandler markedsopdeling og prisfastsættelse, subsidiært en påstand om nedsættelses af den bøde, appellanten er blevet pålagt — joint venture — tilregnelse af ulovlig adfærd

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) The Dow Chemical Company betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 184 af 23.6.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/27

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. oktober 2013 — Peter Pinckney mod KDG médiatech AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-170/12) (1)

(Forordning (EF) nr. 44/2001 - retternes kompetence - sag om erstatning uden for kontrakt - ophavsrettigheder - fysisk medium, der gengiver et beskyttet værk - lagt på nettet - fastlæggelse af det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået)

2013/C 344/45

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Peter Pinckney

Sagsøgt: KDG médiatech AG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — den nationale rets kompetence i en sag om erstatning uden for kontrakt — kriterier med henblik på fastsættelsen af det »sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå« — tilsidesættelse af en forfatters ophavsret, der angiveligt skyldes, at et ikke-fysisk indhold er lagt på nettet eller er lagt på et fysisk medium, der gengivet indholdet — bestemt for offentligheden

Konklusion

Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at i tilfælde af en påberåbt krænkelse af de ophavsrettigheder, der er sikret i den medlemsstat, hvor den ret, hvorved sagen er anlagt, er beliggende, er denne ret kompetent til at træffe afgørelse i en erstatningssag, der er anlagt af ophavsmanden til et værk mod et selskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og som dér har gengivet det pågældende værk på et fysisk medium, der efterfølgende sælges af selskaber med hjemsted i en tredje medlemsstat på et websted, hvortil der ligeledes er adgang fra retskredsen for den ret, hvor sagen er anlagt. Denne ret er kun kompetent til at træffe afgørelse om den skade, der er indtrådt på den medlemsstats område, hvor retten er beliggende.

(1) EUT C 174 af 16.6.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/24

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. september 2013 — Den Franske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-115/12 P) (1)

(Appel - Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) - EF-strukturintervention i regionen Martinique - nedsættelse af finansiel støtte - offentlige bygge- og anlægskontrakter - transaktioners forenelighed med bestemmelserne i EU-retten - samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 93/37/EØF - artikel 2 - begrebet »direkte tilskud« - begrebet »sportsanlæg, rekreative anlæg og anlæg til fritidsformål«)

2013/C 344/39

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Den Franske Republik (ved E. Belliard, N. Rouam og G. de Bergues, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-488/10, Frankrig mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for påstanden om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 5229 af 28. juli 2010 om ophævelse af en del af den støtte, som oprindeligt var tildelt fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) i henhold til enhedsprogrammeringsdokumentet for mål nr. 1 for en EF-strukturintervention i området Martinique i Frankrig — samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter — begrebet »direkte tilskud« — begrebet »sportsanlæg, rekreative anlæg og anlæg til fritidsformål« — retlig fejl — manglende begrundelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 138 af 12.5.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/35

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. oktober 2013 — sag indledt af Siegfried János Schneider (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad — Bulgarien)

(Sag C-386/12) (1)

(Retternes kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - anvendelsesområde - fysiske personers retlige status - enekompetence i sager om rettigheder over fast ejendom - rækkevidde - frivillig retspleje vedrørende retten for en person, der er sat under samværgemål i en medlemsstat, til at råde over sine ejendomme, der er beliggende i en anden medlemsstat)

2013/C 344/61

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Sofiyski gradski sad

Parter i hovedsagen

Siegfried János Schneider

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Sofiyski gradski sad — fortolkning af artikel 22, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — fysisk person, der er erklæret delvis umyndig i overensstemmelse med lovgivningen i vedkommendes medlemsstat — anmodning, som denne person med samtykke fra sin værge har indgivet i en anden medlemsstat med henblik på at opnå godkendelse til at sælge den ejendom, som han har arvet i denne stat — rettens kompetence i den medlemsstat, hvor ejendommen er beliggende — anvendelighed af artikel 22, nr. 1), i forordning (EF) nr. 44/2001 på procedurer, som ikke har karakter af tvistemål

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, og navnlig dennes artikel 22, nr. 1), skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en sag henhørende under den frivillige retspleje, der er indledt af en borger i en medlemsstat, som i henhold til denne stats lovgivning er blevet delvist umyndiggjort efter at være blevet sat under samværgemål, ved en ret i en anden medlemsstat med henblik på at opnå tilladelse til at sælge en andel, som han ejer af fast ejendom, der er beliggende på sidstnævnte medlemsstats område, eftersom en sådan procedure vedrører »fysiske personers retlige status« som omhandlet i denne forordnings artikel 1, stk. 2, litra a), der er udelukket fra dennes materielle anvendelsesområde.

(1) EUT C 311 af 13.10.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/20

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. oktober 2013 — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts mod Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-59/12) (1)

(Direktiv 2005/29/EF - urimelig handelspraksis - anvendelsesområde - vildledende oplysninger, der er udsendt af en sygekasse under den lovbestemte sygeforsikringsordning - sygekasse, der er oprettet som et offentligretligt organ)

2013/C 344/34

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts

Sagsøgt: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22), sammenholdt med artikel 2, litra d), i samme direktiv — anvendelsesområde — begreberne »handelspraksis« og »erhvervsdrivende« — en offentlig sygekasses reklameannoncer, der indeholder vildledende oplysninger med hensyn til ulemperne for deres medlemmer ved at flytte til en anden sygekasse

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at et offentligretligt organ, der varetager en opgave af almen interesse, såsom forvaltningen af en lovbestemt sygeforsikringsordning, er omfattet af dets personelle anvendelsesområde.

(1) EUT C 138 af 12.5.2012.
1)

a) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1137/2008 af 22. oktober 2008, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en medlemsstat laver en specialuddannelse på såvel læge- som tandlægeområdet, hvis benævnelse ikke svarer til de benævnelser, der for så vidt angår den pågældende medlemsstat er opregnet i bilag V til dette direktiv. En sådan uddannelse kan være åben for såvel personer, der alene har gennemgået grunduddannelsen som læge, som personer, der alene har gennemført og bestået studier i forbindelse med grunduddannelsen som tandlæge. b) Det tilkommer den nationale ret at sikre sig: — at den pågældende specialuddannelse ikke fører til udstedelsen af et eksamensbevis som læge med grunduddannelse eller et eksamensbevis som tandlæge med grunduddannelse, for så vidt som uddannelsen ikke opfylder kravene i direktivets artikel 24 eller 34 for så vidt angår grunduddannelsen som læge eller tandlæge, og — at det eksamensbevis, der opnås efter fuldførelsen af den pågældende specialuddannelse, ikke giver ret til at udøve erhvervet som læge eller tandlæge for personer, der ikke har opnået eksamensbevis som henholdsvis læge med grunduddannelse eller tandlæge med grunduddannelse.
1)

Artikel 40, stk. 5, første afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1009/2008 af 9. oktober 2008, skal fortolkes således, at enhver landbruger alene ved i referenceperioden at have været omfattet af forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget samt om naturpleje og (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2223/2004 af 22. december 2004, har ret til at anmode om, at vedkommendes referencebeløb beregnes på basis af det eller de kalenderår i referenceperioden, hvor den pågældende ikke har været omfattet af sådanne forpligtelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 344/30

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. september 2013 — Serebryannay vek EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien)

(Sag C-283/12) (1)

(Moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, stk. 1, litra c), artikel 26, 62 og 63 - afgiftspligtens indtræden - gensidig levering - transaktioner mod vederlag - afgiftsgrundlag for en transaktion i tilfælde af at modværdien udgøres af tjenesteydelser - en fysisk persons overdragelse til et selskab af en ret til brug og udlejning til tredjemænd af ejendomme mod udveksling af ydelser til forbedring og indretning med dette selskab)

2013/C 344/52

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad — Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Serebryannay vek EOOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad — Varna — fortolkning af artikel 2, stk. 1, litra c), af artikel 26 og af artikel 62 og 63 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — lovgivning, hvorefter en levering af en ydelse, hvis den er vederlagsfri, modsvares af en anden ydelse — kvalifikationen af en transaktion som en udveksling af ydelser eller ej — i modsat fald mulighed for at kvalificere forbedringen og indretningen af en fast ejendom som en afgiftspligtig transaktion — afgiftspligtens indtræden og regel for bestemmelse af afgiftsgrundlaget

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en levering af ydelser til reparation og indretning af en lejlighed skal betragtes som leveret mod vederlag, hvis tjenesteyderen i henhold til en kontrakt, der er indgået med ejeren af denne lejlighed, på den ene side forpligter sig til at levere denne tjenesteydelse for egen regning og på den anden side får ret til at råde over denne lejlighed med henblik på at anvende den til sin økonomiske virksomhed i kontraktens løbetid, uden at være forpligtet til at betale leje, mens ejeren får den indrettede lejlighed tilbage ved kontraktens udløb.

(1) EUT C 243 af 11.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 336/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. september 2013 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-15/12 P) (1)

(Appel - dumping - forordning (EF) nr. 826/2009 - import af visse former for magnesiasten med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 10, litra b) - rimelig sammenligning - artikel 11, stk. 9 - delvis interimsundersøgelse - pligt til at anvende den samme metode som i den undersøgelse, der førte til pålæggelsen af told - ændrede omstændigheder)

2013/C 336/11

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (ved avocats J.-F. Bellis og R. Luff)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt G. Berrischog og barrister N. Chesaites) og Europa-Kommissionen (ved E. Gippini Fournier og H. van Vliet, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet, hvorved Retten frifandt Rådet for en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 826/2009 af 7. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 240, s. 7) — sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen — hensyntagen til merværdiafgiften i oprindelseslandet — anvendelse af en metode, som adskiller sig fra den, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse — retlige fejl

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd betaler samtlige omkostninger i forbindelse med denne sag.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 89 af 24.3.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 325/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2013 — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs mod Sunico ApS, M & B Holding ApS og Sunil Kumar Harwani (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)

(Sag C-49/12) (1)

(Retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 1, stk. 1 - anvendelsesområde - begrebet »det civil- og handelsretlige område« - sag anlagt af en myndighed - erstatning for deltagelse i den afgiftsunddragelse, som en tredjemand, der ikke selv er momspligtig, har foretaget)

2013/C 325/08

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Østre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Sagsøgt: Sunico ApS, M & B Holding ApS og Sunil Kumar Harwani

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — anvendelsesområde — spørgsmål om et erstatningssøgsmål på grund af manglende betaling af merværdiafgift, der anlægges af afgiftsmyndigheden i en medlemsstat mod fysiske og juridiske personer, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og som støttes på et anbringende om en angivelig »unlawful means conspiracy«, der henhører under retsområdet for ansvar uden for kontrakt (»tort«), er omfattet eller ej

Konklusion

Begrebet »det civil- og handelsretlige område« som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at det omfatter en sag, hvor en myndighed i en medlemsstat kræver erstatning fra fysiske og juridiske personer, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, for en skade, som skyldes en ansvarspådragende sammensværgelse om at begå bedrageri med hensyn til merværdiafgift, der skal betales i den førstnævnte medlemsstat.

(1) EUT C 118 af 21.4.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 325/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2013 — Anton Schlecker, der driver virksomhed under navnet »Firma Anton Schlecker« mod Melita Josefa Boedeker (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-64/12) (1)

(Romkonventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser - arbejdsaftale - artikel 6, stk. 2 - lovvalget i mangel af aftale herom - loven i det land, hvor arbejdstageren »sædvanligvis udfører sit arbejde« - arbejdsaftale, der peger på, at den har tættere tilknytning til en anden medlemsstat)

2013/C 325/09

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Anton Schlecker, der driver virksomhed under navnet »Firma Anton Schlecker«

Sagsøgt: Melita Josefa Boedeker

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 6, stk. 2, i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, der blev åbnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980 (EFT L 266, s. 1) — lov der skal anvendes i mangel af valg — arbejdsaftale — loven i det land hvor arbejdet sædvanligvis udføres — arbejdstager der langvarigt og uden afbrydelse har arbejdet i en medlemsstat — arbejdsaftale der med hensyn til alle øvrige omstændigheder peger på, at den har snæver tilknytning til en anden medlemsstat

Konklusion

Artikel 6, stk. 2, i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, der blev åbnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980, skal fortolkes således, at selv i det tilfælde, hvor en arbejdstager udfører det arbejde, der er genstand for arbejdsaftalen, på sædvanlig vis, langvarigt og uden afbrydelse i ét og samme land, kan den nationale ret i henhold til sidste sætningsled i denne bestemmelse afslå at anvende den lov, der finder anvendelse i det land, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde, når det af omstændighederne som helhed fremgår, at der er en nærmere tilknytning mellem denne aftale og et andet land.

(1) EUT C 126 af 28.4.2012.