ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/29/EF af 23. april 2009 skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, der gør det muligt at medtage sekundære enheder, som ikke udleder drivhusgas, inden for grænserne af et anlæg, der er underlagt ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Den Europæiske Union, for så vidt som de opfylder de i artikel 3, litra e), i det nævnte direktiv med senere ændringer fastsatte kriterier, herunder navnlig, at de skal kunne have indvirkning på emissionerne og forureningen med hensyn til de drivhusgasser, der er anført i bilag II til samme direktiv med senere ændringer.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. november 2021 — Autostrada Wielkopolska S.A. mod Europa-Kommissionen og Republikken Polen

(Sag C-933/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - koncession på en betalingsmotorvej - lov, som fritager visse køretøjer for betaling af vejafgifter - medlemsstatens kompensation til koncessionshaveren for indtægtstab - skyggevejafgift - kompensation, som Kommissionen anser for at gå ud over, hvad der er nødvendigt, og for at indebære støtte - kommissionsafgørelse, hvorved en støtte erklæres uforenelig med det indre marked og anordnes tilbagesøgt - støttemodtagerens proceduremæssige rettigheder - Kommissionens forpligtelse til at udvise særlig årvågenhed - statsstøttebegrebet - fordel - forbedring af koncessionshaverens forventede økonomiske situation - kriteriet om den private aktør i en markedsøkonomi - urigtig gengivelse af beviserne - manglende begrundelse - ændring af den omtvistede afgørelse - ny begrundelse - omvendt bevisbyrde - tilsidesættelse af princippet om EU-rettens forrang - Rettens retslige prøvelse - forpligtelser og grænser)

(2022/C 11/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Autostrada Wielkopolska S.A. (ved Rechtsanwalt O. Geiss og dikigoros T. Siakka)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L. Armati, K. Herrmann og S. Noë, som befuldmægtigede) og Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Rzotkiewicz, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Autostrada Wielkopolska S.A. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Republikken Polen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 87 af 16.3.2020.
3)

Sagen hjemvises til Retten, for at denne kan træffe afgørelse vedrørende betingelserne for Den Europæiske Unions ansvar uden for kontraktforhold med hensyn til spørgsmålet, om der foreligger en årsagsforbindelse mellem Kommissionens tilsidesættelse af retten til at blive hørt og det påberåbte tab, og spørgsmålet, om der faktisk foreligger et tab.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. oktober 2021 — Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo mod ZV, AX og »Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM« ООD (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad Bulgarien)

(Sag C-319/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv 2014/42/EU - anvendelsesområde - national lovgivning, hvorefter der kan ske konfiskation af ulovligt erhvervede formuegoder, når der ikke foreligger en straffedom)

(2022/C 2/02)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Sofiyski gradski sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo

Sagsøgte: ZV, AX og »Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM« ООD

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union skal fortolkes således, at det ikke finder anvendelse på en medlemsstats lovgivning, som bestemmer, at konfiskation af ulovligt erhvervede formuegoder anordnes af en national ret i forbindelse med eller efter en retssag, der ikke går ud på at fastslå, at der er begået en eller flere strafbare handlinger.

(1) EUT C 279 af 24.8.2020.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. oktober 2021 — Eco Fox Srl (sag C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (sag C-916/19), Novaol Srl (sag C-917/19) mod Fallimento Mythen SpA (sag C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali og Ministero dello Sviluppo economico (sagerne C-915/19 — C-917/19) og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (sag C-915/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato Italien)

(Forenede sager C-915/19 — C-917/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - markedet for biodiesel - støtteordning, der indfører biodieselkvoter, som er fritaget for betaling af punktafgift - ændring af den godkendte støtteordning - ændring af kriterierne for tildeling af kvoterne - pligt til forudgående anmeldelse til Europa-Kommissionen - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 1, litra c) - begrebet »ny støtte« - forordning (EF) nr. 794/2004 - artikel 4, stk. 1 - begrebet »ændring i eksisterende støtte«)

(2022/C 2/06)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Eco Fox Srl (sag C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (sag C-916/19) og Novaol Srl (sag C-917/19)

Sagsøgte: Fallimento Mythen SpA (sag C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali og Ministero dello Sviluppo economico (sagerne C-915/19 — C-917/19) og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (sag C-915/19)

Procesdeltagere: Oil.B Srl unipersonale og Novaol Srl (sag C-915/19), Fallimento Mythen SpA, Ital Bi-Oil Srl, Cereal Docks SpA og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (sag C-916/19 og sag C-917/19)

Konklusion

Artikel 107 TEUF og 108 TEUF samt bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [artikel 108 TEUF], som ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 734/2013 af 22. juli 2013, og i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af forordning nr. 659/1999 skal fortolkes således, at en ændring af en af Kommissionen godkendt afgiftsbegunstigelsesordning for biodiesel ikke skal anses for en ny støtte, der er underlagt anmeldelsespligten i henhold til artikel 108, stk. 3, TEUF, når denne ændring består i med tilbagevirkende kraft at ændre kriterierne for fordeling af de biodieselkvoter, der i medfør af denne ordning er omfattet af en punktafgift med en præferencesats, eftersom den nævnte ændring ikke påvirker de grundlæggende elementer i den omhandlede støtteordning, således som Kommissionen bedømte disse i forbindelse med sin vurdering af, om den nævnte ordning i sine tidligere udgaver var forenelig med det indre marked.

(1) EUT C 95 af 23.3.2020.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. oktober 2021 — Y mod CAK (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)

(Sag C-636/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - grænseoverskridende sundhedsydelser - begrebet »forsikret« - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 1, litra c) - artikel 2 - artikel 24 - ret til naturalydelser udredt af bopælsmedlemsstaten for pensionsmedlemsstatens regning - direktiv 2011/24/EU - artikel 3, litra b), nr. i) - artikel 7 - godtgørelse af udgifter til sundhedsydelser modtaget i en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten og pensionsmedlemsstaten - betingelser)

(2022/C 2/03)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Y

Sagsøgt: CAK

Konklusion

Artikel 3, litra b), nr. i), og artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/24/EU af 9. marts 2011 om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser, sammenholdt med artikel 1, litra c), og artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, skal fortolkes således, at en pensionsmodtager i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, der i medfør af artikel 24 i denne forordning, som ændret, har ret til naturalydelser udredt af bopælsmedlemsstaten for pensionsmedlemsstatens regning, skal anses for at være en »forsikret« person som omhandlet i dette direktivs artikel 7, stk. 1, der kan opnå godtgørelse af de udgifter til grænseoverskridende sundhedsydelser, som han har modtaget i en tredje medlemsstat, uden at være tilsluttet den obligatoriske sygeforsikringsordning i pensionsmedlemsstaten.

(1) EUT C 383 af 11.11.2019.
C 2/4

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. oktober 2021 — BX mod Unitatea Administrativ Teritorială D. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Iaşi — Rumænien)

(Sag C-909/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden - artikel 2, nr. 1) og 2) - begreberne »arbejdstid« og »hvileperiode« - obligatorisk erhvervsuddannelse, der følges på arbejdsgiverens foranledning)

(2022/C 2/05)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Iaşi

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BX

Sagsøgt: Unitatea Administrativ Teritorială D.

Konklusion

Artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den periode, hvori en arbejdstager efter krav fra sin arbejdsgiver følger en erhvervsuddannelse, som finder sted uden for den pågældendes sædvanlige arbejdssted i uddannelsesudbyderens lokaler, og uden at vedkommende udfører sine sædvanlige arbejdsopgaver, udgør »arbejdstid« i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 201 af 15.6.2020.
2)

Direktiv 2014/42 skal fortolkes således, at det ikke alene fastsætter konfiskation af formuegoder, der udgør en økonomisk fordel, som stammer fra den strafbare handling, for hvilken gerningsmanden bag denne handling er blevet dømt, men det tilsigter ligeledes konfiskation af de formuegoder, som tilhører denne gerningsmand, og for hvilke den nationale ret, for hvilken sagen er indbragt, finder det godtgjort, at de hidrører fra andre kriminelle handlinger under overholdelse af de garantier, der er fastsat i artikel 8, stk. 8, i dette direktiv, og under forudsætning af, at den overtrædelse, som den nævnte gerningsmand er dømt for, er blandt de overtrædelser, som er opregnet i artikel 5, stk. 2, i dette direktiv, og at overtrædelsen direkte eller indirekte vil kunne give anledning til en økonomisk fordel i direktivets forstand.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. oktober 2021 — TC og UB mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)

(Sag C-824/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap - artikel 2, stk. 2, litra a) - artikel 4, stk. 1 - artikel 5 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 21 og 26 - De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder - funktionerne som domsmand i en straffesag - blind person - fuldstændig udelukkelse fra deltagelse i straffesager)

(2021/C 502/07)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: TC og UB

Sagsøgte: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

Procesdeltager: Varhovna administrativna prokuratura

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 21 og 26 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder, som blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2010/48/EF af 26. november 2009, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en blind person fratages enhver mulighed for at udøve funktionerne som domsmand i en straffesag.

(1) EUT C 27 af 27.1.2020.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — AllianzGI-Fonds AEVN mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-545/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - beskatning af udbytte, der udbetales til institutter for kollektiv investering (CIU’er) - hjemmehørende og ikke-hjemmehørende CIU’er - forskellig behandling - indeholdelse af kildeskat alene for udbytte udbetalt til ikke-hjemmehørende CIU’er - sammenlignelige situationer - bedømmelse - hensyntagen til beskatningsordningen for kapitalandelsindehaverne i CIU’erne og hjemmehørende institutters skattepligt vedrørende andre skatter - foreligger ikke)

(2022/C 191/02)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AllianzGI-Fonds AEVN

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter der af udbytte, som udloddes af hjemmehørende selskaber til et ikke-hjemmehørende kollektivt investeringsinstitut (CIU), indeholdes kildeskat, mens udbytte udloddet til et hjemmehørende CIU fritages for indeholdelse heraf.

(1) EUT C 399 af 25.11.2019.
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2014/335/EU, Euratom af 26. maj 2014 om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter, artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 2007/436/EF, Euratom af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, artikel 2, 6, 9, 10, 12 og 13 i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 609/2014 af 26. maj 2014 om metoderne og proceduren for overdragelse af de traditionelle egne indtægter og egne indtægter fra moms og BNI og om foranstaltningerne for at opfylde likviditetskrav, som ændret ved Rådets forordning (EU, Euratom) 2016/804 af 17. maj 2016, artikel 2, 6, 9, 10, 11 og 17 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, samt artikel 105, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen og artikel 220, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2005 af 13. april 2005, som følge af dets tilsidesættelse af sine forpligtelser i henhold til artikel 325 TEUF, artikel 46 i forordning nr. 952/2013, artikel 13 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 648/2005, artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3254/1994 af 19. december 1994, artikel 244 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i forordning nr. 952/2013, samt artikel 2, stk. 1, litra d), og artikel 85-87 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/69/EF af 25. juni 2009, idet det ikke har bogført de korrekte toldbeløb og ikke har overdraget det korrekte beløb for traditionelle egne indtægter for så vidt angår visse indførsler af tekstilvarer og fodtøj med oprindelse i Kina.

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, TEU, idet det ikke har givet Europa-Kommissionen alle de oplysninger, der var nødvendige for at fastlægge tabet af traditionelle egne indtægter, og idet det ikke som krævet fremlagde begrundelserne for de afgørelser, der førte til eftergivelse af den fastlagte toldskyld.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Freistaat Bayern m.fl.

(Forenede sager C-167/19 P og C-171/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - støtte til den tyske mejerisektor - finansiering af mælkekvalitetskontroller - artikel 108, stk. 2, TEUF - afgørelse om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 6, stk. 1 - Europa-Kommissionens forpligtelse til i denne afgørelse at sammenfatte de relevante faktiske og retlige spørgsmål - rækkevidde - de interesserede parters ret til at blive inddraget i den administrative procedure - tilsidesættelse af et væsentligt formkrav - konsekvenser for lovligheden af den endelige afgørelse)

(2022/C 171/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann, P. Němečková og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Freistaat Bayern (Tyskland) (ved Rechtsanwälte U. Soltész og H. Weiß,) (C-167/19 P), Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV, Genossenschaftsverband Bayern eV, og Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV (ved Rechtsanwälte C. Bittner og N. Langhans,) (C-171/19 P)

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 131 af 8.4.2019.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. januar 2022 — Rumænien mod Europa-Kommissionen og Ungarn

(Sag C-899/19 P) (1)

(Appel - regler for institutionerne - borgerinitiativ - forordning (EU) nr. 211/2011 - artikel 4, stk. 2, litra b) - registrering af et forslag til borgerinitiativ - betingelse om, at dette forslag ikke åbenbart falder uden for Europa-Kommissionens beføjelse til at fremsætte et forslag til EU-retsakt med henblik på gennemførelsen af traktaterne - afgørelse (EU) 2017/652 - borgerinitiativet »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe« - delvis registrering - artikel 5, stk. 2, TEU - princippet om kompetencetildeling - artikel 296 TEUF - begrundelsespligt - kontradiktionsprincippet)

(2022/C 119/06)

Processprog: rumænsk

Parter

Appellant: Rumænien (ved E. Gane, L. Liţu, M. Chicu og L.-E. Baţagoi, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (først ved I. Martínez del Peral, H. Stancu og H. Krämer, derefter ved I. Martínez del Peral og H. Stancu, som befuldmægtigede) og Ungarn (ved M. Z. Fehér og K. Szíjjártó, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Rumænien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Ungarn bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 54 af 17.2.2020.
C 119/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. januar 2022 — Europa-Kommissionen mod Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s. og Vallourec Deutschland GmbH

(Sag C-891/19 P) (1)

(Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) 2017/804 - import af visse sømløse rør med oprindelse i Kina - endelig antidumpingtold - forordning (EU) 2016/1036 - artikel 3, stk. 2, 3 og 6, og artikel 17 - fastlæggelse af skaden - undersøgelse af dumpingimportens indvirkning på priserne på de samme varer, der sælges på markedet i Den Europæiske Union - prisunderbudsanalyse - anvendelse af metoden med varekontrolnumre - pligt for Europa-Kommissionen til at tage hensyn til de forskellige markedssegmenter vedrørende den omhandlede vare og til alt salg af samme varer fra de stikprøveudtagne EU-producenter)

(2022/C 119/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (først ved T. Maxian Rusche og N. Kuplewatzky, derefter ved T. Maxian Rusche og A. Demeneix og endelig ved T. Maxian Rusche og K. Blanck, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (ved advocaten E. Vermulst og J. Cornelis), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s. og Vallourec Deutschland GmbH (ved Rechtsanwalt G. Berrisch)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 24. september 2019, Hubei Xinyegang Special Tube mod Kommissionen (T-500/17, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:691), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 45 af 10.2.2020.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. januar 2022 — Deutsche Lufthansa AG mod Europa-Kommissionen og Land Rheinland-Pfalz

(Sag C-594/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - støtte til fordel for lufthavne og luftfartsselskaber - afgørelse, hvorved foranstaltningerne til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn kvalificeres som statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, og det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte til fordel for luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn - formaliteten vedrørende et annullationssøgsmål - artikel 263, stk. 4, TEUF - fysisk eller juridisk person, der ikke er umiddelbart og individuelt berørt af den anfægtede afgørelse - effektiv domstolsbeskyttelse)

(2022/C 119/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Lufthansa AG (ved Rechtsanwalt A. Martin-Ehlers)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og S. Noë, som befuldmægtigede) og Land Rheinland-Pfalz (ved professeur C. Koenig)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Deutsche Lufthansa AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Land Rheinland-Pfalz afholdte omkostninger.

(1) EUT C 319 af 23.9.2019.
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, idet det — har fastsat, at den manglende overholdelse eller den ufuldstændige eller for sene opfyldelse af oplysningsforpligtelsen vedrørende formuegoder og rettigheder, der befinder sig i udlandet, medfører beskatning af ikke-indberettede indtægter svarende til værdien af disse aktiver som »ubegrundet kapitalgevinst«, uden mulighed for i praksis at kunne opnå forældelse — har fastsat, at der for den manglende overholdelse eller den ufuldstændige eller for sene opfyldelse af oplysningsforpligtelsen vedrørende formuegoder og rettigheder, der befinder sig i udlandet, pålægges en forholdsmæssigt fastsat bøde på 150 % af den skat, der beregnes af de beløb, der svarer til værdien af disse formuegoder eller rettigheder, og som kan kumuleres med faste bøder, og — har fastsat, at der for den manglende overholdelse eller den ufuldstændige eller for sene opfyldelse af oplysningsforpligtelsen vedrørende formuegoder og rettigheder, der befinder sig i udlandet, pålægges faste bøder, hvis beløb ikke står i et rimeligt forhold til de sanktioner, der er fastsat for lignende overtrædelser i en rent national situation, og hvis samlede beløb ikke har et fastsat loft.