1.

Det første anbringende om, at Kommissionen undlod at indlede en formel undersøgelsesprocedure, idet den med urette besluttede, at statsstøtteforanstaltningen ikke gav anledning til tvivl om foreneligheden med det indre marked. — Med dette anbringende gøres det gældende, at statsstøtteforanstaltningen rejser tvivl om foreneligheden med det indre marked, eftersom den ikke er egnet til at forfølge sit formål og ikke står i forhold til dette formål. — For det første har sagsøgerne gjort gældende, at statsstøtteforanstaltningen er uforholdsmæssig i forhold til det formål, den forfølger. Denne ordning går ud over, hvad der er nødvendigt for at forebygge de små og mellemstore virksomheders likviditetsmangel og støtte deres faste omkostninger. Det uforholdsmæssigt store beløb, der indrømmes små og mellemstore virksomheder, giver dem nemlig mulighed for at være mere konkurrencedygtige, eftersom de ikke begrænses af deres faste omkostninger. Desuden skal små og mellemstore virksomheder, som modtog støtte, ikke i samme omfang som sagsøgerne anvende deres egenkapital for at forblive konkurrencedygtige. Sagsøgerne modtager maksimalt 1 200 000 EUR for at holde deres 33 hoteller kørende. De fleste af Bastions konkurrenter kan modtage indtil 550 000 EUR pr. hotel i henhold til denne ordning, alene fordi de er et franchise og/eller fordi de udliciterer mange tilknyttede hoteltjenester til andre virksomheder og har færre penge på deres balance. Statsstøtteforanstaltningen giver således en forholdsvist langt større statsstøtte til små og mellemstore virksomheder end den støtte, der ydes til store virksomheder, selv om store virksomheder har mere omfattende faste omkostninger og et (relativt) større omsætningstab. Dette giver små og mellemstore virksomheder en urimelig konkurrencefordel i forhold til større virksomheder som sagsøgerne. — For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at statsstøtteforanstaltningen ikke er egnet til at forfølge sit formål, som er at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den nederlandske økonomi, ved at yde kompensation for de faste omkostninger for virksomheder, som har oplevet et omsætningstab på 30 % som følge af covid-19-udbruddet og de statslige foranstaltninger, der efterfølgende blev indført. Den maksimale støtte er uegnet til at opfylde det mål, der forfølges med statsstøtteforanstaltningen. Statsstøtteforanstaltningen yder maksimalt 1 200 000 EUR til store virksomheder. Dette beløb er utilstrækkeligt til at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den nederlandske økonomi ved at sikre, at virksomhederne forbliver økonomisk levedygtige. Navnlig for store virksomheder som sagsøgerne er 1 200 000 EUR ikke nok til effektivt at imødegå omsætningstabet som følge af covid-19-udbruddet. — Efter sagsøgernes opfattelse er denne ordning navnlig uegnet til at afhjælpe forstyrrelsen i hotelsektoren. Som det fremgår af størstedelen af den internationale og nationale forskning, er hotelsektoren en af de sektorer, der er blevet hårdest ramt af covid-19-krisen og de efterfølgende strenge statslige foranstaltninger. Det gennemsnitlige omsætningsfald i hotelsektoren er markant større end i andre sektorer. Det gennemsnitlige omsætningsfald i turistindkvarterings- og madsektorerne udgjorde 33,9 % i 2020, hvorimod sagsøgernes omsætning faldt 60 % i det andet kvartal i 2021 sammenlignet med andet kvartal i 2019. Eftersom sagsøgerne er en stor virksomhed, led de således et væsentligt større omsætningstab end det gennemsnitlige omsætningstab for virksomheder, der er aktive inden for de (allerede) værst ramte sektorer for mad og indkvartering. Statsstøtteforanstaltningen tager på ingen made hensyn hertil. Den anvender derimod en universalordning, som er åbenbart uegnet til en meget kompleks situation.