ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/17

Sag anlagt den 7. juli 2010 — Arrieta D. Gross mod KHIM — Toro Araneda (BIODANZA)

(Sag T-298/10)

()

2010/C 260/24

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Christina Arrieta D. Gross (Hamburg, Tyskland) (ved lawyer J.-P. Ewert)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Rolando Mario Toro Araneda (Santiago de Chile, Chile)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 13. april 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1149/2009-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, sagsøgeren har haft for appelkammeret, såfremt denne part intervenerer i den foreliggende sag

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Rolando Mario Toro Araneda

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »BIODANZA« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 41 og 44

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Christina Arrieta D. Gross

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den tyske varemærkeregistrering nr. 2905152 af ordmærket »BIODANZA« for varer og tjenesteydelser i klasse 16 og 41 og den danske varemærkeregistrering nr. VA 199500708 af ordmærket »BIODANZA« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 41 og 44

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen for en del af de omstridte varer og tjenesteydelser og antagelse af ansøgningen til behandling med hensyn til de resterende varer i ansøgningen

Appelkammerets afgørelse: Medhold i appellen, annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og forkastelse af indsigelsen i sin helhed

Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har anført to anbringender til støtte for sine påstande.

På grundlag af det første anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 42, stk. 2, og artikel 42, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt fandt, at sagsøgeren ikke havde bevist, at det ældre varemærke har været genstand for reel brug i en medlemsstat, hvor det ældre nationale varemærke er beskyttet med henblik på brug i Fællesskabet.

Med det andet anbringende har sagsøgeren anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter regel 22, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, da appelkammeret ikke opfordrede sagsøgeren til at fremlægge fornødent bevis, som det skulle have specificeret
Sag anlagt den 3. september 2010 — Rubinetteria Cisal mod Kommissionen

(Sag T-368/10)

()

(2010/C 288/110)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Italien) (ved avvocato M. Pinnarò)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Beslutning K(2010) 4185 af 23. juni 2010 annulleres.

— Subsidiært: Sanktionen nedsættes til et mere passende beløb i tilfælde af, at Domstolen ikke annullerer den pålagte bøde.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den beslutning, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-364/10, Duravit m.fl. imod Kommissionen.

Sagsøgeren har til støtte for sagen gjort følgende anbringender gældende:

I. Tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen.

Det gøres i den forbindelse gældende, at beslutningen, for så vidt angår Cisal, er absolut fejlagtig, da Cisal ikke har deltaget (ej heller ubevidst) i et kartel, men udelukkende har udvekslet kommercielle oplysninger, som ikke er fortrolige, og som er offentligt tilgængelige samt (i næsten alle tilfældene) efter de selvstændigt trufne valg allerede er tilgængelige på markedet.

II. Tilsidesættelse af princippet om proportionalitet og om lighed.

Ifølge sagsøgeren har Kommissionen undladt at tage i betragtning, at rollen, inddragelsen, ansvaret, fordelene etc., som er forbundet med enhver producent, i betydelig grad varierer indbyrdes. Konkret foretager sagsøgte ingen skelnen og forklarer ikke, hvorfor Cisal bør idømmes den højeste bøde, eftersom Cisal i) har holdt sig uden for en af disse sammenslutninger (Michelangelo), ii) aldrig har haft bilaterale kontakter, iii) aldrig har taget del i møder, hvor alle tre pågældende produkter blev drøftet (men kun vandhaner og keramiske varer), og iv) altid kun har haft en ubetydelig kvote af markedet.

Med hensyn til fastsættelsen af bøden gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen burde have taget hensyn til og foretaget en vurdering af den konkrete indvirkning på markedet af skaden på og omfanget af det relevante geografiske marked, ligesom den burde have taget hensyn til Cisals faktiske økonomiske muligheder for at fordreje konkurrencen og Cisals særlige vægt.

Sagsøgeren har også påberåbt sig det ukorrekte beregningsgrundlag, som angiveligt blev anvendt ved udmålingen af bøden, samt den manglende hensyntagen til formildende omstændigheder.
Sag anlagt den 7. september 2010 — Amor mod KHIM — Jablonex Group (AMORIKE)

(Sag T-371/10)

()

(2010/C 288/112)

Stævningen er affattet på: tysk

Parter

Sagsøger: Amor GmbH (Obertshausen, Tyskland) (ved Rechtsanwalt M. Hartmann)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Jablonex Group a.s. (Jablonec nad Nisou, Den Tjekkiske Republik)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 14. juni 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 619/2009-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Jablonex Group a.s.

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AMORIKE« for varer i klasse 14, 25 og 26.

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Amor GmbH.

De i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det internationalt registrerede ordmærke »AMOR« for varer i klasse 14, et EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Amor«, for varer i klasse 14 og 18, et nationalt figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Amor«, for varer i klasse 25, og et nationalt figurmærke i farven orange, der indeholder ordbestanddelen »Amor«, for varer i klasse 9, 14, 18, 35 og 42.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet.

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der er risiko for forveksling af de omhandlede varemærker.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
—

Forpligtelsen til at påbegynde den formelle undersøgelsesprocedure, der er fastsat i artikel 108, stk. 2, TEUF, er tilsidesat, i det omfang en række indicier vedrørende varigheden af den indledende undersøgelsesprocedure, visse dokumenter, hvoraf bredden og kompleksiteten af den undersøgelse, der skal foretages, fremgår, og det delvist ufuldstændige og utilstrækkelige indhold af den anfægtede beslutning, har godtgjort, at Kommissionen har vedtaget den omtvistede beslutning på trods af den omstændighed, at den har haft alvorlige vanskeligheder med at vurdere, om den pågældende foranstaltning var forenelig med fællesmarkedet.
For det andet bygger den anfægtede retsakt på et åbenbart urigtigt skøn og er i strid med forordning (EF) nr. 1907/2006, fordi ECHA ikke har ført bevis for eller påvist, at boraterne »opfylder kriterierne« for klassifikation som reproduktionstoksiske stoffer i kategori 2 i henhold til direktiv 67/548 (3).
Sagsøgeren gør i denne forbindelse gældende, at Kommissionen i løbet af undersøgelsen har begået alvorlige fejl ved ikke at tage hensyn til det italienske markeds særlige træk (f.eks. struktur, karakteristika og grossisternes rolle) og ved at bringe den foreliggende situation på det italienske marked på en fællesnævner med det tyske markeds situation. En sådan fejl har kunnet indvirke på Kommissionens konklusioner om tilstedeværelsen på det italienske marked af et kartel vedrørende fastsættelse af priser. På grund af de påpegede fejl har Kommissionen endvidere ikke kunnet løfte sin bevisbyrde.
Sag anlagt den 20. august 2010 — UPS Europe og United Parcel Service Deutschland mod Kommissionen

(Sag T-344/10)

()

(2010/C 288/94)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgien) og United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Tyskland) (ved lawyers T.R. Ottervanger og E.V.A. Henny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Det fastslås i henhold til artikel 265 TEUF, at Kommissionen har udvist retsstridig passivitet ved ikke at tage stilling i sag C 36/07 (ex NN 25/07) — Tyskland/Deutsche Post.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved det foreliggende søgsmål søger sagsøgerne i henhold til artikel 265 TEU at få fastslået, at Kommissionen har udvist retsstridig passivitet ved ikke at have taget stilling i sag C 36/07 (ex NN 25/07) — Tyskland/Deutsche Post (EUT 2007 C 245, s. 21).

Til støtte for påstanden har sagsøgerne gjort gældende, at eftersom Kommissionen ikke har taget stilling i den ovennævnte undersøgelsesprocedure indenfor en rimelig tidsperiode, har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 og artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (1).

Ved at undlade at tage stilling indenfor en rimelig tidsperiode har Kommissionen derudover også tilsidesat principperne om god forvaltning og retssikkerhed. Ifølge sagsøgerne burde princippet om god forvaltningspraksis have været overholdt, eftersom det er et af de almindelige principper fælles for medlemsstaternes forfatningsmæssige traditioner. Dette princip er endvidere klart afspejlet i artikel 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EUT 2010 C 83, s. 389).

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
—

Afgørelse truffet den 1. juli 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 126/2009-4) annulleres, for så vidt EF-varemærkeansøgningen, samtidig med at den anfægtede afgørelse blev ophævet, blev afslået for så vidt angår følgende tjenesteydelser: — Klasse 35: Skatterådgivning, udfærdigelse af selvangivelser, regnskabsførelse, revisionsvirksomhed, driftsøkonomisk rådgivning, virksomhedsrådgivning — Klasse 36: Udarbejdelse af rapporter og vurderinger vedrørende skatteforhold, fusioner og overtagelser, nemlig finansiel rådgivning ved køb og salg af virksomheder og virksomhedsandele — Klasse 42: Tilvejebringelse af juridisk bistand, juridiske undersøgelser
—

Principalt, Kommissionens beslutning K(2010) 4387 af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — Forspændingsstål, annulleres, for så vidt som den i) i artikel 1 fastslår, at AMWF, AM Fontaine og AM Verderio har deltaget i en sammenhængende og vedvarende overtrædelse og/eller en samordnet praksis inden for forspændingsstålsektoren fra henholdsvis den 1. januar 1984 til den 19. september 2002, fra den 20. december 1984 til den 19. september 2002 og fra den 3. april 1995 til den 19. september 2002, i strid med artikel 105 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen; ii) i medfør af artikel 2 derfor pålægger dem betaling af bøder, der beløber sig til 276,48 mio. EUR for så vidt angår AMWF, heraf solidarisk hæftelse for 268,8 mio. EUR med AM Fontaine og solidarisk hæftelse for 72 mio. EUR med AM Verderio; iii) i artikel 3 pålægger virksomhederne at bringe en ende på denne tilsidesættelse, hvis de ikke allerede har gjort det, og for fremtiden at afholde sig fra såvel enhver handling eller adfærd som beskrevet i pkt. i) som enhver handling eller adfærd, der har et lignende mål eller virkning; og iv) i artikel 4 udpeger dem som adressater.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/53

Sag anlagt den 14. september 2010 — ArcelorMittal España mod Kommissionen

(Sag T-399/10)

()

2010/C 301/84

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ArcelorMittal España, SA (Gozón, Spanien) (ved lawyers A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1-4 i Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — annulleres, for så vidt som de vedrører ArcelorMittal España SA

— Subsidiært, den ArcelorMittal España SA pålagte bøde annulleres.

— Mere subsidiært, størrelsen af den ArcelorMittal España SA pålagte bøde nedsættes.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med sit søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af artikel 1-4 i Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — Forspændingsstål, ved hvilken Kommissionen finder, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder har tilsidesat artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at deltage i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i forspændingsstålsektoren på fælleseuropæisk og/eller på nationalt/regionalt plan. Yderligere er der nedlagt påstand om nedsættelse af den sagsøgeren pålagte bøde.

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort seks anbringender gældende.

For det første har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat den grundlæggende ret til en upartisk domstol i henhold til artikel 6, stk. 1, i Den Europæiske Konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMK), og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i det omfang at bøden var pålagt af en administrativ myndighed, som samtidigt udøver undersøgende og dømmende beføjelser.

For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har begået fejl ved beregningen af bøden, hvilket har ført til, at sagsøgeren er blevet pålagt en større bøde.

For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har antaget, at sagsøgeren udøvede en afgørende indflydelse på Emesa og Galycas forud for december 1997.

For det fjerde har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ulovligt har afvist at tildele sagsøgeren delvis bødefritagelse i henhold til nr. 23 i samarbejdsmeddelelsen (1), selv om sagsøgeren skaffede afgørende bevismateriale for tidsperioden for og alvorligheden af tilsidesættelsen og således opfyldte de betingelser, der er angivet heri.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen på ukorrekt vis har anvendt den »specifikke forhøjelse i præventivt øjemed« som indeholdt i pkt. 30 i Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder 2006 (2), hvilket førte til en ulovlig 20 % forhøjelse af den sagsøgeren pålagte bøde.

(1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager, EFT 2002 C 45, s. 3.

(2) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003, EUT 2006 C 210, s. 2.
—

Tilsidesættelse af artikel 101 TEUF samt af principperne om den personlige karakter af ansvar og straf, om god forvaltningsskik og af forbuddet mod forskelsbehandling, for så vidt som Kommissionen har pålagt sagsøgeren et reelt objektivt ansvar for den eventuelt ulovlige adfærd, dvs. et ansvar på grundlag af en uafkræftelig formodning, som i virkeligheden ikke kan modbevises. Et sådant ansvar forbundet med ejerforhold er uden fortilfælde og i strid med de principper, der er fastslået i fællesskabets retspraksis i forbindelse med anvendelsen af artikel 101 TEUF inden for koncernområdet.
i)

Begrundelsesmangler i den anfægtede beslutning, som indvirker på Fapricelas ret til forsvar, og som har ført til en berigtigelse af beslutningen. Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at denne berigtigelse bør betragtes som ugyldig, eftersom Kommissionens anerkendelse af materielle fejl er til hinder for Fapricelas fulde udøvelse af sin ret til forsvar og sætter spørgsmålstegn ved genstanden for det foreliggende søgsmål, idet det endvidere giver Kommissionen en yderligere mulighed for at træffe en ny ændringsbeslutning under hensyntagen til de faktiske og retlige anbringender fra selskaberne i det foreliggende søgsmål.
—

tilsidesættelse af artikel 6 og 7 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«) og artikel 41, 47 og 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet Bolloré blev pålagt en sanktion i strid med princippet om, at der kun kan pålægges straf for et forhold, hvis strafbarhed er hjemlet ved lov, med retssikkerhedsprincippet, med princippet om straffens personalitet og retten til en retfærdig rettergang for så vidt som: — den sanktion, som Bolloré blev pålagt i dets egenskab af Copigraphs moderselskab, udgør en tilsidesættelse af princippet om, at der kun kan pålægges straf for et forhold, hvis strafbarhed er hjemlet ved lov, og af retssikkerhedsprincippet som omhandlet i EMRK's artikel 6 og 7 samt i chartrets artikel 47 og 49 samt af princippet om straffens personalitet — høringen af Bolloré, hvorunder ingen medlemmer af kommissærkollegiet deltog, udgør en tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang, som er fastslået i EMRK's artikel 6 og i chartrets artikel 41 og 47, idet Bolloré således ikke blev hørt af dem, der havde »dømt« selskabet — omstændighederne vedrørende en »ny vedtagelse« af den oprindelige beslutning på flere punkter tilsidesætter det krav om upartiskhed, der knytter sig til retten til en retfærdig rettergang, som er fastslået i EMRK's artikel 6 og i chartrets artikel 41 og 47
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/48

Sag anlagt den 13. september 2010 — Nedri Spanstaal mod Kommissionen

(Sag T-391/10)

()

2010/C 301/76

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Nederlandene) (ved advokaterne M. Slotboom og B. Haan)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Sagen fremmes til realitetsbehandling.

— Beslutningens artikel 1, nr. 9, vedrørende det tidsrum, Hit Groep hæfter for, og beslutningens artikel 2, nr. 9, vedrørende den bøde, som Nedri pålægges, annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning af 30. juni 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 i sag COMP/38.344 — forspændingsstål.

Sagsøgeren har til støtte for sin påstand gjort tre anbringender gældende.

For det første er der sket en tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) og af begrundelsespligten. Kommissionen har begået en retlig og faktisk fejl derved, at Hit Group kun hæfter solidarisk for perioden fra den 1. januar 1998 til den 17. januar 2002. Kommissionen skulle have pålagt Hit Group at hæfte for perioden fra den 1. maj 1987 til den 17. januar 2002. Hit Group har nemlig under hele denne periode haft kontrol over sagsøgeren.

For det andet er der sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, af retningslinjerne for beregning af bøder (2), af proportionalitetsprincippet og af begrundelsespligten. Kommissionen har begået en retlig og faktisk fejl, idet den har beregnet den retlige øvre grænse for bødens størrelse, nemlig 10 % af omsætningen i det foregående regnskabsår, på grundlag af sagsøgerens omsætning i 2009. Den retlige øvre grænse skulle have været beregnet på grundlag af sagsøgerens omsætning i 2002.

For det tredje er der sket en tilsidesættelse af nr. 23 i samarbejdsmeddelelsen (3) og af begrundelsespligten. Kommissionen har begået en retlig og faktisk fejl, idet den kun har givet sagsøgeren en nedsættelse på 25 % i stedet for på 30 %.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).

(2) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a) i forordning nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2).

(3) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/62

Sag anlagt den 17. september 2010 — Global Steel Wire mod Kommissionen

(Sag T-429/10)

()

2010/C 301/99

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spanien) (ved abogados F. González Díaz og A. Tresandí Blanco)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Principalt, Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — Forspændingsstål, annulleres i henhold til artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

— Subsidiært, bødens størrelse som pålagt ved nævnte beslutning annulleres eller nedsættes i henhold til artikel 261 TEUF.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme som i sag T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías mod Kommissionen.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til dem, der er påberåbt i nævnte sag.

Sagsøgeren har navnlig anført, at Europa-Kommissionen ikke har opfyldt bevisstandarden som krævet i fællesskabets retspraksis for at afgøre GSW's ansvar for dets datterselskabers adfærd. Europa-Kommissionen har ikke bevist, at GSW har kunnet udøve en afgørende indflydelse på de selskaber, hvori GSW har kapitalandele.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/50

Sag anlagt den 13. september 2010 — Grebenshikova mod KHIM — Volvo Trademark (SOLVO)

(Sag T-394/10)

()

2010/C 301/79

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Elena Grebenshikova (Sankt Petersborg, Den Russiske Føderation) (ved lawyer M. Björkenfeldt)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Sverige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 9. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 861/2010-1) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Elena Grebenshikova

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »SOLVO« for varer i klasse 9

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Volvo Trademark Holding AB

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det Forenede Kongeriges varemærkeregistrering nr. 747361 af figurmærket »VOLVO« for en lang række varer og tjenesteydelser; Det Forenede Kongeriges varemærkeregistrering nr. 1552528, nr. 1102971, nr. 1552529 og nr. 747362 af ordmærket »VOLVO« for en lang række varer og tjenesteydelser; EF-varemærkeregistrering nr. 2361087 og nr. 2347193 af ordmærket »VOLVO« for blandt andet varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 12.

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleret og varemærkeansøgningen afslået.

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret anvendte bestemmelserne i denne artikel forkert. Appelkammerets tilsidesættelse af et almindeligt EU-retligt princip om ligebehandling, tilsidesættelse af artikel 1 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen), og tilsidesættelse af artikel 2 i Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret.