Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Økonomisk og social samhørighed — strukturindgreb — fællesskabsfinansiering — procedure til ophævelse af finansielt tilskud — Kommissionens forpligtelser — forpligtelse til at anmode den pågældende medlemsstat om at fremsætte sine bemærkninger inden for en given frist — forpligtelse, som ikke indebærer en pligt til at afvente de nævnte bemærkninger, inden der vedtages en beslutning om at ophæve et tilskud — (Rådets forordning nr. 2052/88, art. 4, stk. 1, og nr. 4253/88, art. 24, stk. 1 og 2)

2. Appel — anbringender — fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder — afvisning — Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurdering af beviserne — udelukket, medmindre de er gengivet forkert — (Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

Sammendrag

1. Hvad angår den påståede nødvendighed af, at Kommissionen skal have modtaget den pågældende medlemsstats bemærkninger, inden den ophæver en finansiel støtte, bestemmes det kun i artikel 24, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, at Kommissionen skal foretage en passende undersøgelse af sagen og bl.a. anmode den pågældende medlemsstat eller de myndigheder, som denne har udpeget til iværksættelsen af sanktionen, om at fremsætte deres bemærkninger inden for en given frist. Kommissionen kan efter denne undersøgelse træffe de nødvendige foranstaltninger, hvis undersøgelsen bekræfter en uregelmæssighed.

Det fremgår ikke af nævnte artikels ordlyd, at Kommissionens forpligtelse under en passende undersøgelse af sagen er mere end et simpelt krav om, at den skal anmode den pågældende medlemsstat eller de myndigheder, som denne har udpeget til iværksættelsen af aktionen, om at fremsætte deres bemærkninger inden for en given frist. Dette underbygges af betragtningen om, at såvel henvisningen til en given frist som Kommissionens kompetence i henhold til samme artikels stk. 2 til at ophæve en støtte ville være helt uden effektiv virkning, hvis Kommissionen – inden vedtagelsen af en beslutning – var forpligtet til at afvente den berørte medlemsstats bemærkninger.

Begrebet partnerskab i nævnte forordnings artikel 24, stk. 1, og i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2052/88, der skal forstås som et snævert samarbejde mellem Kommissionen, den berørte medlemsstat og de kompetente myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget på nationalt, regionalt, lokalt eller andet plan, kræver ikke, at Kommissionens vedtagelse af en beslutning om ophævelse af støtte er betinget af, at den forinden modtager bemærkninger fra en medlemsstat. Endvidere kan der ikke af disse artikler udledes en kompetence for medlemsstaterne til at pålægge Kommissionen forpligtelser ud over dem, der er fastsat ved nævnte artikel 24, stk. 1.

(jf. præmis 29, 31 og 32)

2. Det fremgår af artikel 225 EF og artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen, at denne ikke har kompetence til at fastlægge de faktiske omstændigheder og i princippet heller ikke til at bedømme de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder. Når disse beviser er blevet forskriftsmæssigt tilvejebragt, og de almindelige retsprincipper og de processuelle regler om bevisbyrde og bevisførelse er blevet overholdt, er det alene Retten, der har kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt. Denne vurdering udgør ikke – medmindre beviserne er urigtigt gengivet – et retsspørgsmål og er dermed ikke undergivet Domstolens prøvelsesret.

(jf. præmis 36)