ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 312/9

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 29. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien

(Sag C-474/08) (1)

(Traktatbrud - manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 23, stk. 2 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2006 om fælles regler for det indre marked for elektricitet - beføjelser for den regulerende myndighed inden for elektricitetssektoren)

2009/C 312/13

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og B. Schima, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet, som befuldmægtiget, og avocats J. Scalais og O. Vanhulst)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 23, stk. 2 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2006 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EFT L 176, s. 37) — beføjelser for den regulerende myndighed inden for elektricitetssektoren

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, idet — det ikke har vedtaget, at afslag på adgang til distributions- eller transmissionsnettet kan indbringes for den regulerende myndighed, der inden for en frist på to måneder træffer afgørelse med bindende virkning, som bestemt i direktivets artikel 23, stk. 5 — det har tildelt en anden myndighed end den regulerende myndighed beføjelsen til at fastlægge visse elementer, der er bestemmende for beregningen af tariffer for så vidt angår visse installationer for transmission af elektricitet, hvilket er i strid med bestemmelserne i artikel 23, stk. 2, litra a), i direktiv 2003/54.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 32 af 7.2.2009.
1)

Artikel 19, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en byggevirksomheds salg af faste ejendomme, som den har opført for egen regning, ikke kan kvalificeres som »bitransaktioner vedrørende fast ejendom« i denne bestemmelses forstand, når denne aktivitet ligger i direkte, permanent og nødvendig forlængelse af selskabets afgiftspligtige aktivitet. Det er under disse omstændigheder ufornødent konkret at vurdere, i hvilket omfang denne salgsaktivitet isoleret set indebærer en anvendelse af goder og tjenesteydelser, for hvilke der skal betales merværdiafgift.
2)

Der skal sondres mellem »bogføring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 217, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 og indskrivningen af de konstaterede afgifter i regnskabet over egne indtægter som omhandlet i artikel 6 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter. Da artikel 217 i forordning nr. 2913/92 ikke opstiller praktiske regler for »bogføring« i bestemmelsens forstand og dermed hverken tekniske eller formmæssige minimumskrav, skal denne bogføring foretages på en sådan måde, at det sikres, at de kompetente toldmyndigheder indskriver det korrekte importafgifts- eller eksportafgiftsbeløb, der udgør en toldskyld, i regnskabsregistrene eller på anden måde navnlig for at muliggøre, at bogføringen af de omhandlede beløb foretages med sikkerhed, herunder i forhold til den betalingspligtige.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/14

Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. januar 2010 — Alstom Power Hydro mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās Tiesas Senāts — Republikken Letland)

(Sag C-472/08) (1)

(Anmodning om præjudiciel afgørelse - sjette momsdirektiv - artikel 18, stk. 4 - national lovgivning, som fastsætter en præklusionsfrist på tre år for tilbagebetaling af overskydende moms)

2010/C 63/21

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākās Tiesas Senāts

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alstom Power Hydro

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — national lovgivning, som fastsætter en frist på tre år for indgivelse af anmodninger om tilbagebetaling af for meget betalt afgift

Konklusion

Artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fastsætter en præklusionsfrist på tre år for indgivelse af en anmodning om tilbagebetaling af overskydende moms, som med urette er blevet opkrævet af skattemyndighederne i denne stat.

(1) EUT C 327 af 20.12.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 63/13

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. januar 2010 — Ümit Bekleyen mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg, Tyskland)

(Sag C-462/08) (1)

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - artikel 7, stk. 2, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - ret for et barn af en tyrkisk arbejdstager til at modtage enhver form for tilbud om beskæftigelse i den værtsmedlemsstat, hvor han har fuldført en erhvervsuddannelse - påbegyndelse af erhvervsuddannelse efter forældrenes endelige udrejse af denne medlemsstat)

2010/C 63/19

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ümit Bekleyen

Sagsøgt: Land Berlin

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg — fortolkning af artikel 7, stk. 2, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF-Tyrkiet — tyrkisk statsborger, der er født i værtsmedlemsstaten, og som efter at være vendt tilbage til hjemlandet med sin familie, 10 år senere vender alene tilbage til værtsmedlemsstaten, hvor den pågældendes forældre tidligere har været beskæftiget på det lovlige arbejdsmarked i mere end 3 år, med henblik på at påbegynde en erhvervsuddannelse — ret til adgang til arbejdsmarkedet og en heraf afledt opholdsret i værtsmedlemsstaten for denne tyrkiske statsborger efter afslutningen af erhvervsuddannelsen

Konklusion

Artikel 7, stk. 2, i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, vedtaget af associeringsrådet, der blev oprettet ved associeringsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, skal fortolkes således, at når en tyrkisk arbejdstager har været lovligt beskæftiget i værtsmedlemsstaten i mere end tre år, kan barnet af en sådan arbejdstager i denne medlemsstat, efter at have afsluttet sin erhvervsuddannelse i denne, påberåbe sig retten til adgang til arbejdsmarkedet og den tilsvarende opholdsret, selv om barnet, efter sammen med sine forældre at være vendt tilbage til hjemlandet, er vendt alene tilbage til nævnte medlemsstat for at påbegynde sin uddannelse dér.

(1) EUT C 19 af 24.1.2009.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 4, stk. 2, litra a) og c), artikel 5, stk. 2, litra c), artikel 6, stk. 2, litra b), artikel 10-15, 17, 18 og 26, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, idet den for så vidt angår nedgravning på lossepladser uden forudgående forarbejdning, manglende officiel kontrol, godkendelse af anlæg til forvaltning af animalske biprodukter og forbrænding af specificeret risikomateriale ikke på en korrekt måde hverken har anvendt eller opfyldt nævnte forordning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. december 2009 — Eva Martín Martín mod EDP Editores SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Salamanca — Spanien)

(Sag C-227/08) (1)

(Direktiv 85/577/EØF - artikel 4 - forbrugerbeskyttelse - aftaler indgået uden for fast forretningssted - fortrydelsesret - den erhvervsdrivendes oplysningspligt - aftalens ugyldighed - egnede foranstaltninger)

2010/C 51/10

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Audiencia Provincial de Salamanca

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Eva Martín Martín

Sagsøgt: EDP Editores SL

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Audiencia Provincial de Salamanca — fortolkning af artikel 4 i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted (EFT L 372, s. 31) — artikel 3 EF, 95 EF og 153 EF — artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — fortrydelsesret — den erhvervsdrivendes pligt til at give visse oplysninger — foranstaltninger til beskyttelse af forbrugeren i tilfælde af manglende overholdelse — kontraktens ugyldighed og den nationale rets kompetence

Konklusion

Artikel 4 i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted er ikke til hinder for, at en national ret af egen drift erklærer en aftale omfattet af nævnte direktivs anvendelsesområde for ugyldig med den begrundelse, at forbrugeren ikke er blevet oplyst om sin fortrydelsesret, selv om forbrugeren ikke på noget tidspunkt for de kompetente nationale domstole har påberåbt sig, at aftalen er ugyldig.

(1) EUT C 223 af 30.8.2008.
2)

Direktiv 2004/18 skal fortolkes således, at det er til hinder for en fortolkning af national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter det forbydes enheder som universiteter og forskningsinstitutter, der ikke hovedsageligt forfølger et formål med gevinst for øje, at deltage i en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt, skønt disse enheder i henhold til national lovgivning er berettiget til at tilbyde de af den pågældende kontrakt omhandlede tjenesteydelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. december 2009 — Serrantoni Srl og Consorzio stabile edili scrl mod Comune di Milano (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italien)

(Sag C-376/08) (1)

(Offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 43 EF og 49 EF - ligebehandlingsprincippet - virksomhedssammenslutninger - forbud mod, at en fast virksomhedssammenslutning (»consorzio stabile«) og et selskab, der indgår heri, deltager i den samme udbudsprocedure som konkurrenter)

2010/C 51/13

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Serrantoni Srl og Consorzio stabile edili scrl

Sagsøgt: Comune di Milano

Procesdeltagere: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI) og Associazione nazionale imprese edili (ANIEM)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia — fortolkning af artikel 39 EF, 43 EF, 49 EF og 81 EF samt artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — national lovgivning om automatisk udelukkelse af virksomheder, der deltager i en virksomhedssammenslutning, såfremt sidstnævnte deltager i udbudsproceduren

Konklusion

Fællesskabsretten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der ved proceduren for indgåelse af en offentlig kontrakt, hvis værdi ikke når den beløbsgrænse, som er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, men som repræsenterer en klar grænseoverskridende interesse, fastsætter automatisk udelukkelse fra at deltage i denne procedure og pålæg af strafferetlige sanktioner over for såvel en fast virksomhedssammenslutning som virksomheder, der er medlemmer af denne, når sidstnævnte har afgivet konkurrerende bud i forhold til denne sammenslutning i forbindelse med den samme procedure, selv når denne sammenslutnings bud ikke er blevet afgivet på disse virksomheders vegne og i deres interesse.

(1) EUT C 327 af 20.12.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 51/11

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 17. december 2009 — Angelo Rubino mod Ministero dell’Università e della Ricerca (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italien)

(Sag C-586/08) (1)

(Direktiv 2005/36/EF - anerkendelse af eksamensbeviser - begrebet »lovreguleret erhverv« - udvælgelse af et forudbestemt antal personer på grundlag af en sammenlignende bedømmelse, som fører til et bevis af tidsbegrænset gyldighed - nationalt akademisk kvalifikationsbevis - universitetslærer)

2010/C 51/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Angelo Rubino

Sagsøgt: Ministero dell’Università e della Ricerca

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra c), og artikel 47 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer — nationale bestemmelser udelukker anerkendelse af universitetslæreres erhvervsmæssige kvalifikationer opnået i en anden medlemsstat

Konklusion

Den omstændighed, at adgangen til et erhverv er forbeholdt kandidater, der har bestået en procedure med henblik på at udvælge et forudbestemt antal personer på grundlag af en sammenlignende bedømmelse af kandidaterne snarere end ved at anvende absolutte kriterier, og som fører til et kvalifikationsbevis, hvis gyldighed er strengt tidsbegrænset, medfører ikke, at nævnte erhverv er et lovreguleret erhverv som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.

Artikel 39 EF og 43 EF kræver imidlertid, at kvalifikationer opnået i andre medlemsstater skal anerkendes med deres rette værdi og behørigt tages i betragtning inden for rammerne af en sådan procedure.

(1) EUT C 55 af 7.3.2009.
1)

Artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) skal fortolkes således, at den omstændighed, at en person omhandlet i bestemmelsens stk. 2, som er i besiddelse af intern viden, og som direkte eller indirekte for egen eller tredjemands regning erhverver eller afhænder eller forsøger at erhverve eller afhænde finansielle instrumenter, som denne viden vedrører, med forbehold for overholdelse af forsvarsrettighederne og særligt retten til at kunne afkræfte denne formodning, er ensbetydende med, at personen »benytter denne viden« i bestemmelsens forstand. Spørgsmålet om, hvorvidt denne person har overtrådt forbuddet mod insiderhandel, skal vurderes i lyset af direktivets formål, som er at sikre finansmarkedernes integritet og forbedre investorernes tillid, som bl.a. afhænger af, at de stilles lige, og at de er beskyttet mod ulovlig anvendelse af intern viden.
1)

Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en regional myndigheds skattelovgivning som den, der er fastsat i artikel 4 i Regione Sardegnas lov nr. 4 af 11. maj 2006 om fastsættelse af forskellige bestemmelser om indtægter, omkvalificering af udgifter, socialpolitik og udvikling, som affattet ved artikel 3, stk. 3, i Regione Sardegnas lov nr. 2 af 29. maj 2007 vedrørende bestemmelser om fastsættelsen af regionens årlige og flerårige budgetter — finanslov 2007, der indfører en regionalskat på mellemlandinger og anløbning i turistmæssigt øjemed, som foretages af luftfartøjer til privat persontransport og fritidsfartøjer, og som udelukkende pålægges fysiske og juridiske personer med skattemæssigt hjemsted uden for regionens område.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/14

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 3. december 2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE mod Europa-Kommissionen

(Sag C-476/08 P) (1)

(Appel - forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og nr. 2342/2002 - offentlige aftaler, som fællesskabsinstitutionerne indgår for egen regning - fejl i bedømmelsesudvalgets rapport - begrundelsespligt ved afslag af en tilbudsgivers bud)

2010/C 24/23

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved dikigoros N. Korogiannakis)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Wilderspin og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 10. september 2008 i sag T-59/05, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav sagsøgeren medhold i en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 23. november 2004 om ikke at antage sagsøgerens bud inden for rammerne af udbudsproceduren om levering af ydelser vedrørende informationssystemudvikling og -vedligeholdelse samt hertil knyttede støttetjenester til brug for finansinformationssystemerne i GD for Landbrug, og om at tildele kontrakten til en anden budgiver — Begrundelsespligt ved afslag af en tilbudsgivers bud

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 19 af 24.1.2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/11

Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. december 2009 — Aventis Pasteur SA mod OB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra House of Lords — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-358/08) (1)

(Direktiv 85/374/EØF - produktansvar - artikel 3 og 11 - fejl ved fastlæggelsen af »producenten« - retssag - begæring om udskiftning af den oprindelige sagsøgte med producenten - udløb af forældelsesfristen)

2010/C 24/17

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

House of Lords

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aventis Pasteur SA

Sagsøgt: OB

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — House of Lords — fortolkning af Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (EFT L 210, s. 29) — sag anlagt mod et selskab, der fejlagtigt blev anset for at være producent af et påstået defekt produkt — mulighed for efter udløbet af tiårsfristen for sagsanlæg i direktivets artikel 11 at indsætte en ny sagsøgt i stedet for den første — person, der var angivet som sagsøgt i det søgsmål, som blev indledt inden for tiårsfristen, var ikke »producent« som defineret i direktivets artikel 3

Konklusion

Artikel 11 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en national lovgivning, hvorefter den sagsøgte part kan udskiftes med en anden under retssagen, efter udløbet af den i artiklen fastsatte frist kan anvendes til at inddrage en »producent«, som defineret i dette direktivs artikel 3, som sagsøgt i en retssag, der er indledt inden for den nævnte frist mod en anden person end denne.

For det første skal den nævnte artikel 11 imidlertid fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at den nationale ret finder, at i den retssag, som inden for den i den nævnte artikel fastsatte frist er blevet indledt mod det helejede datterselskab af »producenten« i henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 85/374, kan datterselskabet udskiftes med producenten, hvis retten fastslår, at beslutningen om at bringe det pågældende produkt i omsætning faktisk er blevet truffet af denne producent.

For det andet skal artikel 3, stk. 3, i direktiv 87/354 fortolkes således, at hvis den, der har lidt skade på grund af et påstået defekt produkt, ikke med rimelighed har kunnet identificere producenten af det pågældende produkt, inden han udøvede sine rettigheder over for leverandøren af dette, kan denne leverandør anses for at være en »producent«, navnlig med henblik på anvendelsen af artikel 11 i nævnte direktiv, såfremt leverandøren ikke på eget initiativ og uden forsinkelse har meddelt skadelidte producentens identitet eller identiteten af den person, som har leveret produktet til ham, hvilket det tilkommer den nationale ret at vurdere under hensyn til sagens konkrete omstændigheder.

(1) EUT C 260 af 11.10.2008.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. november 2009 — Don Bosco Onroerend Goed BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden, Nederlandene)

(Sag C-461/08) (1)

(Sjette momsdirektiv - fortolkning af artikel 13, punkt B, litra g), og artikel 4, stk. 3, litra a) - levering af en grund med en delvist nedrevet bygning, som skal erstattes af en nyopført bygning - momsfritagelse)

2010/C 24/21

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Don Bosco Onroerend Goed BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4, stk. 3, litra a), sammenholdt med artikel 13, punkt B, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — afgiftspligt for levering af en bygning eller en del af en bygning med tilhørende jord, som finder sted før første indflytning — levering af en bygning, der er delvist nedrevet med henblik på opførelse af en ny bygning

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, sammenholdt med dette direktivs artikel 4, stk. 3, litra a), skal fortolkes således, at levering af en grund, hvor der endnu står en gammel bygning, som skal rives ned, for at der i dens sted kan opføres en ny bebyggelse, og hvis nedrivning med henblik herpå, som sælgeren har påtaget sig at udføre, allerede er påbegyndt før nævnte levering, ikke er omfattet af fritagelsen for merværdiafgift i henhold til den førstnævnte af disse bestemmelser. I henseende til merværdiafgiften udgør en sådan levering og en sådan nedrivning én enkelt transaktion, der som helhed betragtet har levering af en ubebygget grund, og ikke af den eksisterende bygning med tilhørende jord som genstand, uafhængigt af, hvor langt arbejdet med nedrivningen af den gamle bygning er fremskredet på tidspunktet for den faktiske levering af grunden.

(1) EUT C 69 af 21.3.2009.