ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2007 – US Steel Košice mod Kommissionen

(sag T-489/04)

»Annullationssøgsmål – direktiv 2003/87/EF – ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner – Slovakiets nationale plan for tildeling af emissionskvoter for perioden 2005-2007 – beslutning, som ikke giver udtryk for Kommissionens hensigt om at rejse indsigelse – retsakt, der ikke kan være genstand for søgsmål – afvisning«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87, art. 9, stk. 3) (jf. præmis 42, 49 og 51)

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230 EF) (jf. præmis 57, 66 og 67)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 vedrørende den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Den Slovakiske Republik for perioden 2005-2007 har fremlagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).

Konklusion

Sagen afvises.
RETTENS KENDELSE (Fjerde Afdeling)

26. april 2007

Sag T-415/04

Tebaldi m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – forfremmelse – forfremmelsesåret 2003 – afslag på forfremmelse – tildeling af forfremmelsespoint – åbenbart, at sagen må afvises«

Angående: Påstand principalt om annullation af listen over tjenestemænd, som blev forfremmet til en højere lønklasse i forfremmelsesåret 2003, for så vidt som denne liste ikke indeholder sagsøgernes navne, samt de forberedende retsakter til denne afgørelse, og subsidiært af afgørelsen om tildeling af forfremmelsespoint for bedømmelsesåret 2003.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – retlig interesse i søgsmål

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Et søgsmål, der er anlagt af en tjenestemand med påstand om annullation af listen over tjenestemænd, der er forfremmet til en højere lønklasse i et forfremmelsesår, skal åbenbart afvises, når denne liste ikke indeholder sagsøgerens navn, og tilsvarende gælder for så vidt angår en subsidiær påstand om annullation af tildelingen af forfremmelsespoint til sagsøgeren, når sagsøgeren ikke i sine skriftlige indlæg har anført konkrete oplysninger om sine personlige forhold i relation til det pågældende forfremmelsesår, såsom bl.a. lønklasse, anciennitet i lønklassen, det samlede antal tildelte forfremmelsespoint i de forskellige kategorier og den forfremmelsestærskel, der gælder for den pågældende lønklasse, hvorfor sagsøgeren ikke har redegjort for sin personlige interesse i søgsmålets anlæg.

Når sagsøgeren desuden i sine skriftlige indlæg udtrykker sig generelt og abstrakt og bl.a. anfægter tildelingen af visse kategorier af forfremmelsespoint uden at angive, i hvilket omfang denne tildeling påvirker hans egne interesser, uden at redegøre for sin egen personlige situation og uden at godtgøre en forbindelse mellem de klagepunkter, han fremfører, og sin egen individuelle situation, kan disse klagepunkter ikke anses for at vedrøre hans personlige retsstilling, men den generelle situation for de ansatte i hans institution, og de kan derfor ikke begrunde antagelse af søgsmålet til realitetsbehandling, idet en tjenestemand ikke har kompetence til at handle i lovens eller i institutionernes interesse og ikke til støtte for et annullationssøgsmål kan gøre andre end sine egne indsigelser gældende.

(jf. præmis 28-32 og 36)

Henvisning til: Domstolen, 30. juni 1983, sag 85/82, Schloh mod Rådet, Sml. s. 2105, præmis 14; Retten, 25. september 1991, sag T-163/89, Sebastiani mod Parlamentet, Sml. II, s. 715, præmis 25.
Påstand om erstatning for tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 2000/666/EF af 16. oktober 2000 om dyresundhedsmæssige betingelser og udstedelse af sundhedscertifikat ved indførsel af fugle, bortset fra fjerkræ, samt karantænebetingelser (EFT L 278, s. 26).
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav

(Domstolens statut, art. 19, stk. 4)

Sammendrag

Det fremgår udtrykkeligt af artikel 19, stk. 4, i Domstolens statut, som i medfør af statuttens artikel 53 finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten, at to kumulative betingelser skal være opfyldt, for at en person gyldigt kan repræsentere andre parter end medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner ved Fællesskabets retsinstanser, nemlig at vedkommende er advokat og har beskikkelse i en medlemsstat eller i en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Disse betingelser udgør væsentlige formforskrifter, hvis manglende overholdelse medfører afvisning af sagen.

En stævning kan derfor ikke antages til realitetsbehandling, når den er indgivet af en ikke-privilegeret part, som er repræsenteret af en befuldmægtiget, der, fordi han ikke er medlem af advokatsamfundet, ikke er advokat i den i artikel 19 i statutten anvendte forstand, selv om han i henhold til national ret kan repræsentere denne part i sager ved alle retsinstanser.

(jf. præmis 7, 10 og 12)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt

(Art. 230, stk. 4, EF)

En umiddelbar berøring af sagsøgeren som betingelse for, at et annullationssøgsmål kan fremmes til realitetsbehandling i henhold til artikel 230, stk. 4, EF, kræver, at den anfægtede fællesskabsforanstaltning umiddelbart har indvirkning på sagsøgerens retsstilling, og at den ikke overlader et skøn til adressaterne, der skal gennemføre den, idet gennemførelsen skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af fællesskabsretsreglerne og uden anvendelse af andre mellemkommende regler. Dette betyder, at i det tilfælde, hvor en institutions fællesskabsretsakt er rettet til en medlemsstat, og den handling, som medlemsstaten skal udføre til gennemførelse af retsakten, sker automatisk, eller hvor konsekvenserne af den pågældende retsakt gælder entydigt, berører retsakten således umiddelbart enhver person, som er berørt af handlingen. Hvis retsakten derimod giver medlemsstaten mulighed for at handle eller undlade at handle eller ikke forpligter den til at handle på en bestemt måde, er det medlemsstatens handling eller undladelse, som umiddelbart berører den berørte person, og ikke retsakten i sig selv.

I denne forbindelse berører beslutning 2005/101 om vedtagelse af en liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det boreale biogeografiske område i henhold til direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper, der som lokaliteter af fællesskabsbetydning udpeger områder i Finland, hverken rettighederne og forpligtelserne for ejerne af fast ejendom eller udøvelsen af disse rettigheder, eftersom den på ingen måde forpligter erhvervsdrivende eller privatpersoner og ikke indeholder nogen bestemmelse hvad angår ordningen til beskyttelse af lokaliteter af fællesskabsbetydning, såsom bevarelsesforanstaltninger eller godkendelsesprocedurer.

Sammendrag

Ligeledes finder de forpligtelser, der følger af nævnte direktiv 92/43, og navnlig af artikel 4 og 6, og som påhviler medlemsstaterne, når lokaliteterne af fællesskabsbetydning er blevet udpeget ved den anfægtede beslutning, ikke umiddelbart anvendelse på nævnte erhvervsdrivende, da de kræver en retsakt fra den pågældende medlemsstat, hvorved denne præciserer, hvorledes den tilsigter at gennemføre de pågældende forpligtelser.

(jf. præmis 52-54 og 59)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – intervention – personer med berettiget interesse

(Statutten for Domstolen, art. 40)

2. Retspleje – intervention – personer med berettiget interesse

(Statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2)

Sammendrag

1. En medlemsstats intervention i henhold til artikel 40, stk. 1, i statutten for Domstolen udelukker på ingen måde intervention af en af dens lokale myndigheder eller intervention af »alle andre personer, der godtgør at have en berettiget interesse i afgørelsen« i henhold til samme bestemmelses stk. 2.

(jf. præmis 20)

2. Artikel 40, stk. 2, i statutten for Domstolen stadfæster retten for personer, der godtgør en interesse i afgørelsen, til at intervenere i tvister, der verserer for Domstolen. Undtagelserne til denne processuelle ret til intervention, der er et udtryk for retten til kontradiktion, skal nødvendigvis fortolkes restriktivt. En stat, som ikke er medlem af Fællesskabet, såsom Det Schweiziske Forbund, kan således ikke med føje påberåbe sig bestemmelserne i artikel 40, stk. 2, i statutten for Domstolen, der udelukker enhver person fra intervention, bortset fra medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner, i tvister mellem medlemsstater, mellem Fællesskabets institutioner, eller mellem medlemsstater på den ene side og Fællesskabets institutioner på den anden side. Denne udelukkelse, der er fastsat i artikel 40, stk. 2, i statutten for Domstolen, og som finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten i medfør af statuttens artikel 53, stk. 1, finder nemlig kun anvendelse på tvister mellem medlemsstater eller Fællesskabets institutioner.

(jf. præmis 21 og 22)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 58 og 108-110)

Sammendrag

En afgørelse truffet af Indsigelsesafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved en indsigelse, som er rejst mod registreringen af et EF-varemærke, og som er støttet på et ældre nationalt varemærke og et ældre EF-varemærke, imødekommes for alle de omfattede tjenesteydelser, giver fuldt ud medhold i de påstande, der er nedlagt af en part i en sag, der har ført til en afgørelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 58 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, selv om indsigelsen ikke er blevet imødekommet på grundlag af de to varemærker, som indsigelsen var støttet på, men alene på grundlag af det ældre nationale varemærke, idet EF-varemærkeansøgeren således altid i henhold til artikel 108, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94 kan lade sin ansøgning overgå til ansøgning om registrering som nationalt varemærke i medlemsstaterne med undtagelse af den medlemsstat, hvor der ifølge Indsigelsesafdelingens afgørelse forelå en registreringshindring for varemærkeansøgningen.

Formålet med en indsigelsessag er at give virksomhederne mulighed for efter én og samme fremgangsmåde at rejse indsigelse mod EF-varemærkeansøgninger, der vil kunne medføre risiko for forveksling i forhold til deres ældre varemærker eller rettigheder, og ikke på forhånd at løse mulige konflikter på nationalt eller endda fællesskabsplan.

Endvidere er overgangsproceduren, som fremgår af artikel 108-110 i forordning nr. 40/94, blot en mulighed, som ansøgeren om EF-varemærket kan benytte sig af, og den omstændighed, at en begæring om overgang er indgivet til de relevante nationale myndigheder i overensstemmelse med forordningens artikel 109, stk. 3, betyder ikke, at varemærkeansøgningen automatisk fører til registrering. Det påhviler de nationale myndigheder at undersøge eventuelle registreringshindringer, og indsigeren kan i princippet gøre sine rettigheder gældende for disse myndigheder.

Endelig bemærkes, at selv om artikel 108, stk. 2, litra b), i forordning nr. 40/94 – af hensyn til sammenhængen mellem afgørelserne og af procesbesparende hensyn – bestemmer, at overgang ikke finder sted, hvis den har til formål at opnå beskyttelse i en medlemsstat, hvor der ifølge en afgørelse truffet af Harmoniseringskontoret foreligger en registreringshindring for det EF-varemærke, der søges registreret, pålægger denne bestemmelse alene Harmoniseringskontoret at respektere indholdet af en sådan afgørelse, når den foreligger. Der er imidlertid ingen grund til at antage, at denne bestemmelse ligeledes pålægger den afdeling, der træffer afgørelse vedrørende en indsigelse, at udforme indholdet af afgørelsen således, at det så vidt muligt undgås, at EF-varemærkeansøgeren begærer overgang heraf.

(jf. præmis 27-30 og 37)
Nøgleord



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for ydelse – alvorlig og uoprettelig skade – beslutning om at udelukke en bydende fra en udbudsprocedure – skade på omdømmet – ikke-økonomisk tab, som ikke kan anses for uopretteligt

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for ydelse – alvorlig og uoprettelig skade – økonomisk tab – tab, som kan afhjælpes senere ved betaling af erstatning eller gennem erstatningssøgsmål – ikke-økonomisk tab, som ikke kan anses for uopretteligt

(Art. 242 EF og 288 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for ydelse – alvorlig og uoprettelig skade – økonomisk tab – vurdering – hensyntagen til virksomhedens størrelse

(Art. 242 EF og 288 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorligt og uopretteligt tab – bevisbyrde – økonomisk tab

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Spørgsmålet, om en begæring om foreløbige forholdsregler er uopsættelig, skal ses i forhold til nødvendigheden af, at der træffes en afgørelse herom for at undgå, at den part, som har fremsat begæring om foreløbige forholdsregler, lider et alvorligt og uopretteligt tab. Det påhviler denne part at godtgøre, at det vil påføre vedkommende et sådant tab, såfremt man afventer afgørelsen i hovedsagen.

I denne forbindelse kan et økonomisk tab som det, der i det foreliggende tilfælde ville kunne følge af udelukkelse af udbudsproceduren, ikke – medmindre der foreligger særlige omstændigheder – betragtes som uopretteligt eller blot vanskeligt opretteligt, hvis der senere kan betales økonomisk erstatning herfor.

(jf. præmis 38, 39 og 42)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål

–

retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål

–

begreb

–

retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230 EF; Kommissionens forordning nr. 2102/2004) (jf. punkt 45-50)

Sagens genstand

Angående

Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 2102/2004 af 9. december 2004 om undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg i Italien (EUT L 365, s. 10), for så vidt som denne ikke fastsætter undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for fjerkrækød i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød (EFT L 282, s. 77).

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for anordning – »Fumus boni juris« – alvorligt og uopretteligt tab – kumulativ karakter (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 24 og 25)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for anordning – alvorligt og uopretteligt tab – bevisbyrde (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 39 og 40)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for anordning – alvorligt og uopretteligt tab (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 49-52 og 54)

4. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for anordning – alvorligt og uopretteligt tab (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 67 og 68)

Sagens genstand

Angående

Begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved det i det væsentlige for det første pålægges Kommissionen ikke at underskrive kontrakten vedrørende udbud nr. 16/2005/OIL (overvågning og opsyn med bygninger), der for det andet anordnes udsættelse af kontraktens gennemførelse, dersom Kommissionen allerede har indgået denne, indtil Retten har truffet afgørelse i realiteten, og der for det tredje anordnes andre forholdsregler.

Afgørelse

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål

–

retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål

–

retsakt, der kan anfægtes af en klager, som har indbragt klage vedrørende en statsstøtte (art. 81 EF, 82 EF, art. 230, stk. 4, EF og art. 232, stk. 3, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 4, 20 og 25) (jf. præmis 28-33)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 2. december 2004, hvorved sagsøgeren meddeles beslutningen om at henlægge sagsøgerens klage vedrørende statsstøtte, som Den Hellenske Republik hævdes at have ydet til konsortiet Hyatt Regency i forbindelse med den offentlige kontrakt vedrørende Casino Mont Parnès.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Athinaïki Techniki AE betaler samtlige sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Passivitetssøgsmål – passivitetens ophør før sagens anlæg – afvisning – stillingtagen, der ikke tilfredsstiller sagsøgeren – uden betydning (art. 232 EF) (jf. præmis 19 og 22)

2. Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – undladelser, der kan være genstand for søgsmål – undladelse af at indlede en traktatbrudsprocedure – afvisning (art. 226 EF og 232, stk. 3, EF) (jf. præmis 24 og 25)

3. Retspleje – stævning – angivelse af søgsmålets genstand – ændring af de oprindelige påstande i forbindelse med bemærkningerne vedrørende formalitetsindsigelsen – afvisning (Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, og art. 48, stk. 2) (jf. præmis 28)

Sagens genstand

Angående

Passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har undladt at tage stilling til den af sagsøgeren indbragte klage mod Den Franske Republik.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav

(Domstolens statut, art. 19, stk. 4)

Sammendrag

Det fremgår af artikel 19, stk. 4, i Domstolens statut, som i medfør af statuttens artikel 53 finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten, at to kumulative betingelser skal være opfyldt, for at en person gyldigt kan repræsentere andre parter end medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner ved Fællesskabets retsinstanser, nemlig at vedkommende er advokat og har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Disse betingelser udgør væsentlige formforskrifter, hvis manglende overholdelse medfører afvisning af sagen.

En stævning indgivet af en part, der ikke er en medlemsstat eller en fællesskabsinstitution, og underskrevet af en person, som, selv om vedkommende kan repræsentere parter i forbindelse med et søgsmål for en medlemsstats retsinstanser, ikke er medlem af advokatsamfundet, og som derfor ikke er advokat i den i artikel 19 i statutten anvendte forstand, må derfor afvises.

(jf. præmis 11, 13 og 16)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – hjemmelen for et søgsmål – sagsøgerens og ikke Fællesskabets retsinstansers valg (jf. præmis 38)

2. Annullationssøgsmål – søgsmål, som reelt vedrører en tvist af kontraktmæssig karakter – Fællesskabets retsinstanser inkompetente – afvisning (art. 230 EF, 238 EF og 249 EF) (jf. præmis 39-56)

3. Annullationssøgsmål – søgsmål, som reelt vedrører en tvist af kontraktmæssig karakter – omkvalificering af søgsmålet – udelukket [art. 230 EF og 238 EF; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 57)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation for det første af Kommissionens beslutning af 16. maj 2003 om at opsige kontrakten EDC-53007 EEBO/27873, for det andet af Kommissionens beslutning af 12. november 2004 om at godtgøre sagsøgeren et beløb for udført arbejde på ikke over 85 971 EUR, og for det tredje af Kommissionens beslutning af 7. marts 2005 om at pålægge sagsøgeren at tilbagebetale et beløb på 59 485 EUR.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål

–

fysiske eller juridiske personer

–

retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 2269/2004 og nr. 2270/2004) (jf. præmis 39-47)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation dels af bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 2269/2004 af 20. december 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 2340/2002 og (EF) nr. 2347/2002 for så vidt angår fiskerimuligheder for dybhavsarter for de medlemsstater, der tiltrådte Unionen i 2004 (EUT L 396, s. 1), dels af del 2 i bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 2270/2004 af 22. december 2004 om fastsættelse af fiskerimulighederne for EF-fiskerfartøjer for visse dybhavsbestande for 2005 og 2006 (EUT L 396, s. 4) for så vidt som bestemmelserne vedrører fiskerimuligheder, der er indrømmet Estland.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.

3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – frister – tidspunktet for fristens begyndelse (art. 230, stk. 5, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 7 og art. 26, stk. 3) (jf. præmis 24-27)

2. Fællesskabsret – fortolkning – tekster på flere sprog (jf. præmis 30)

3. Retspleje – søgsmålsfrister – ufravigelighed – retstab – undskyldelig vildfarelse – begreb (jf. præmis 36 og 37)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/595/EF af 5. marts 2003 om en i Tyskland anvendt støtteordning – bevilling af støtte til afsætningen og eksporten af produkter fra det vestlige Mecklenburg-Vorpommern (EUT L 202, s. 15), for så vidt som denne beslutning kvalificerer den økonomiske støtte til delte kontorer i de lande, der er officielle kandidater for tiltrædelse af Den Europæiske Union, der er omfattet af retningslinjerne for det vestlige Mecklenburg-Vorpommern, som ulovlig statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse, der bekræfter en ikke rettidigt anfægtet afgørelse (art. 230 EF) (jf. præmis 46, 48, 49, 54, 55 og 60)

2. Retspleje – søgsmålsfrister – præklusive (jf. præmis 57, 58 og 60)

Sagens genstand

Angående

Dels en påstand om annullation af Kommissionens beslutning om ikke at optage sagsøgerens ansøgning på indstillingslisten i forbindelse med udbudsproceduren om teknisk bistand til forbedring af informations- og kommunikationssystemet (IKS) i statens statistiske institut i Republikken Tyrkiet, dels en påstand om annullation af beslutningerne om at give afslag på sagsøgerens anmodning om at omgøre beslutningen om ikke at optage ansøgningen på listen.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.