Forenede sager T-183/02 og T-184/02

El Corte Inglés, SA

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ældre ordmærker MUNDICOLOR – ansøgning om EF-ordmærket MUNDICOR – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk.1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 17. marts 2004

Sammendrag af dom

1. EF-varemærker – bemærkninger fra tredjemand og indsigelse – behandling af indsigelsen – bevis for brugen af det ældre varemærke – formodning for brug, da ansøgeren ikke har fremsat en udtrykkelig og rettidig begæring

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 43, stk. 2 og 3)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – lighed mellem de omhandlede varemærker – semantiske forskelles egnethed til at opveje visuelle eller fonetiske ligheder – betingelser

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærkerne »MUNDICOR« og »MUNDICOLOR«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

1. I henhold til artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker antages det nærmere bestemt ved prøvelsen af en indsigelse indgivet i medfør af samme forordnings artikel 42, at det ældre varemærke har været genstand for reel brug, så længe ansøgeren ikke har begæret fremlagt bevis for en sådan brug. Fremsættelsen af en sådan begæring medfører således, at bevisbyrden for, at reel brug har fundet sted (eller at der foreligger rimelig grund til, at brug ikke har fundet sted), pålægges indsigeren, da han ellers risikerer, at indsigelsen forkastes, og beviset skal fremlægges inden for en af Harmoniseringskontoret fastsat frist i overensstemmelse med regel 22 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13. december 1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 40/94. For at denne virkning indtræder, skal der indgives en udtrykkelig og rettidig begæring herom til Harmoniseringskontoret.

Heraf følger, at manglende bevis for reel brug kun kan medføre, at indsigelsen forkastes i det tilfælde, hvor ansøgeren rettidigt har indgivet en udtrykkelig begæring om et sådant bevis til Harmoniseringskontoret.

(jf. præmis 38 og 39)

2. Ved vurderingen af forvekslingsrisikoen i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker kan de begrebsmæssige forskelle, der adskiller de to omhandlede varemærker, i vidt omfang opveje de visuelle og fonetiske ligheder mellem disse varemærker. For at der kan blive tale om en sådan opvejning kræves det imidlertid, at mindst et af de omhandlede varemærker fra den relevante kundekreds’ synsvinkel har en klar og bestemt betydning, som denne kundekreds uden videre kan forstå, og at det andet varemærke ikke har en sådan betydning, eller at det har en helt anden betydning.

(jf. præmis 93)

3. Hos den gennemsnitlige spanske forbruger består der en risiko for forveksling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, mellem varemærket MUNDICOR, der ønskes registreret som EF-varemærke for næsten alle varer og tjenesteydelser i klasse 42 i Nice-arrangementet, og de ældre varemærker MUNDICOLOR, der tidligere var blevet registreret i Spanien dels for »Maling, fernis ...« i klasse 2, dels for »tjenesteydelser vedrørende persontransport ...« i klasse 39 og »tjenesteydelser vedrørende hoteludlejning ...« i klasse 42, da der består en meget høj grad af lighed (identiske eller næsten identiske) mellem de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de omhandlede varemærker, og da disse varemærker ligner hinanden i nævnte bestemmelses forstand, idet det i denne henseende ikke kan anføres, at der mellem de omhandlede varemærker er en sådan begrebsmæssig forskel, at den ophæver den stærke visuelle og fonetiske lighed.

(jf. præmis 76, 99, 100 og 106)