DA Den Europæiske Unions Tidende C 252/4

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 30. juni 2011 — Joao Filipe da Silva Martins mod Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundessozialgericht Kassel — Tyskland)

(Sag C-388/09) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 15, 27 og 28 - artikel 39 EF og 42 EF - tidligere vandrende arbejdstager - erhvervsmæssig virksomhed udøvet i oprindelsesmedlemsstaten og i en anden medlemsstat - pensionering i oprindelsesmedlemsstaten - rente udbetalt af begge medlemsstater - særskilt social sikringsordning til dækning af risikoen for plejebehov - forefindelse heraf i den anden tidligere beskæftigelsesmedlemsstat - frivillig fortsat tilslutning til den nævnte ordning - opretholdelse af retten til en plejeydelse efter at være vendt tilbage til oprindelsesmedlemsstaten)

2011/C 252/05

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundessozialgericht Kassel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Joao Filipe da Silva Martins

Sagsøgt: Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundessozialgericht — fortolkning af fællesskabsrettens bestemmelser om personers fri bevægelighed og social sikring af vandrende arbejdstagere, især af artikel 39 og 42 EF samt artikel 27 og 28 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2) — tidligere vandrende arbejdstager som oppebærer pension fra både hjemstaten og den tidligere beskæftigelsesstat og som i sidstnævnte har erhvervet ret til en plejeydelse som følge af plejebehov (»Pflegegeld«), hvilken ydelse ikke eksisterer i hjemstatens socialsikringsordning — opretholdelse af ret til denne ydelse efter tilbagevenden til hjemstaten

Konklusion

Artikel 15 og 27 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1386/2001 af 5. juni 2001, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en person, der befinder sig i en situation som den i hovedsagen omhandlede, som modtager en alderspension fra pensionskasser i såvel dennes oprindelsesmedlemsstat som i den medlemsstat, hvor han har haft størstedelen af sin beskæftigelse, og som er flyttet fra denne medlemsstat tilbage til oprindelsesmedlemsstaten, på grundlag af en frivillig fortsat tilslutning til en selvstændig plejesikringsordning i den medlemsstat, hvor han har haft størstedelen af sin beskæftigelse, kan fortsætte med at modtage en kontantydelse som følge af denne tilslutning, især hvis der ikke i bopælsmedlemsstaten eksisterer kontantydelser vedrørende den specifikke risiko for plejebehov, hvorom det tilkommer den forelæggende ret at undersøge realiteten.

Hvis der til forskel fra dette tilfælde i bopælsmedlemsstatens lovgivning er fastsat kontantydelser vedrørende risikoen for plejebehov, men alene for et beløb, der ligger under ydelserne vedrørende denne risiko i den anden medlemsstat, der udbetaler pension, skal artikel 27 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1386/2001, fortolkes således, at den pågældende person for sidstnævnte stats kompetente institutions regning har ret til en tillægsydelse svarende til forskellen mellem de to beløb.

(1) EUT C 312 af 19.12.2009.