ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Er det foreneligt med fællesskabsretten, at den italienske stat tillader en femårig forældelse eller en almindelig tiårig forældelse af en ret, som følger af direktiv 82/76/EØF (1), for perioden før vedtagelsen af de første nationale gennemførelsesbestemmelser, uden at udøvelsen af retten vedrørende løn/ydelser herved definitivt forhindres eller subsidiært, uden at man herved definitivt afskærer sagsanlæg med påstand om betaling af erstatning eller kompensation?
E)

Det ikke-økonomiske tab: tilsidesættelse af artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement, tilsidesættelse af EF-retspraksis om ikke-økonomisk tab og en åbenbar ulogisk begrundelse Retten har tilsidesat artikel 44, stk. 1, litra c), ved at afvise påstanden om erstatningen for ikke-økonomisk tab, fordi den mangler den fornødne præcision, idet sagsøgerne ikke blot har klaget over et generisk immaterielt tab, men har forelagt Retten talrige beviser, som der imidlertid er blevet set fuldstændig bort fra. Retten har endvidere tilsidesat den relevante retspraksis om erstatning for ikke-økonomisk tab, som ved at fastsætte tabets størrelse har anvendt parametre, der i sig selv ses vanskeligt at kunne gøres op eller godtgøres ved beviser. Retten har herefter yderligere foretaget urigtig retsanvendelse ved en åbenbart ulogisk begrundelse, idet den for at begrunde den manglende præcision af påstanden om erstatning for ikke-økonomisk tab har lagt vægt på retspraksis, der udelukkende vedrører materielle tab.
2)

Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter a) Hvad angår lovgivningen i regionen Flandern har Kommissionen gjort gældende, at samtlige kriterier i bilag III til direktivet ikke blev iagttaget, da det blev besluttet, om den vurdering af indvirkningerne på miljøet, som er omhandlet i direktivets artikel 5-10, skulle foretages for så vidt angår de projekter, som er anført i bilag II hertil. Den flamske regering har ikke bevist, at de alternative procedurer, den har angivet for de omhandlede projekter, opfylder kravene i direktivets artikel 2 og artikel 5-10. b) Hvad angår lovgivningen i regionen Vallonien har Kommissionen for det første gjort gældende, at der i denne lovgivning er angivet en grænseværdi for de projekter, der er anført i punkt 18, litra a, i bilag I (industrianlæg til fremstilling af papirmasse af træ eller andre fibermaterialer), som ikke fremgår af direktivet. Hvad angår de projekter, som er anført i punkt 8, litra a), i bilag I (havne ved indre vandveje), er der fastsat en grænseværdi, som er udtrykt i antal fartøjer og ikke i tons som i direktivet. Kommissionen har for det andet gjort gældende, at direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), ikke er blevet gennemført korrekt i lovgivningen i regionen Vallonien. c) Hvad angår lovgivningen i hovedstadsregionen Bruxelles har Kommissionen for det første gjort gældende, at de udvælgelseskriterier, der er anført i bilag III til direktivet, ikke blev iagttaget ved gennemførelsen af direktivets artikel 4, stk. 3, og at de andre former for vurdering, som regeringen i hovedstadsregionen Bruxelles har angivet, ikke har de samme særlige karakteristika, som er angivet i direktivet. Kommissionen har for det andet gjort gældende, at bilag III til direktivet ikke som sådan er blevet gennemført i denne lovgivning.
1)

Skal bilag III, del A, punkt 6, sammenholdt med artikel 7, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), hvorefter kriteriet for fastsættelse af den efterfølgerstat, der har kompetence til at medregne den forsikringsperiode, der er tilbagelagt af arbejdstagere indtil den 31. december 1992 inden for rammerne af den tidligere Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republiks sociale sikringsordning, forbliver i kraft, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i national ret, hvorefter et tjekkisk socialsikringsorgan med hensyn til retten til en ydelse og fastsættelsen af størrelsen heraf fuldt ud skal medregne den forsikringsperiode, der er tilbagelagt i den tidligere Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republiks område indtil den 31. december 1992, selv om det i henhold til ovennævnte kriterium er et socialsikringsorgan i Den Slovakiske Republik, der har kompetence til at medregne den?
2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, spørges: Kan kravet rejses alene som følge af tilsidesættelsen af direktiv 2003/88/EF, eller gælder der efter fællesskabsretten yderligere betingelser for kravet, som f.eks. at der til arbejdsgiveren er indgivet en ansøgning om arbejdstidsnedsættelse, eller at der er udvist culpa ved fastsættelsen af arbejdstiden?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/27

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Paris (Frankrig) den 10. november 2009 — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS mod Président de l’Autorité de la Concurrence, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi

(Sag C-439/09)

2010/C 24/49

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d'appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

Sagsøgt: Président de l’Autorité de la Concurrence, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi

Præjudicielt spørgsmål

Udgør det generelle og absolutte forbud mod via internettet at sælge aftaleprodukter til de endelige brugere, der er pålagt de godkendte forhandlere i et selektivt distributionsnet, et alvorligt konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og som falder uden for gruppefritagelse i henhold til forordning nr. 2790/1999 (1), men eventuelt kan omfattes af en individuel fritagelse i henhold til EF-traktatens artikel 81, stk. 3?

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/23

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden den 2. november 2009 — Euro Tyre Holding BV mod Staatssecretaris van Financiën

(Sag C-430/09)

2010/C 24/42

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Euro Tyre Holding BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Præjudicielt spørgsmål

Hvorledes skal det i lyset af sjette direktivs (1) artikel 28c, punkt A, i begyndelsen, og litra a), jf. artikel 8, stk. 1, litra a) og b), artikel 28a, stk. 1, litra a), første afsnit, og artikel 28b, punkt A, litra a), stk. 1, afgøres, hvilken levering, der er transport inden for Fællesskabet, for så vidt angår to på hinanden følgende leveringer af det samme gode mellem afgiftspligtige, der handler som sådanne, og der kun er tale om en enkelt forsendelse eller en enkelt transport inden for Fællesskabet, og transporten af godet skete for regning af den person, der ved den første levering var køber, men sælger ved den næste levering?

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).
III.

Retten har fundet, at selskabet »Pigasos« ikke har ført bevis for, at det har udvist den »fornødne omhyggelighed« hvad angår dets aktiviteter i Tunesien, og den har herved anlagt en urigtig fortolkning af dette begreb, og udvidet den omhyggelighed og omhu, som påhviler den erhvervsdrivende, til at omfatte et krav om en konstant mistanke i forhold til adfærden hos udøvende organer i tredjelande alene under henvisning til, at disse organer ikke er bundet af fællesskabsretten.
3)

Skal artikel 308a-308c i gennemførelsesforordningen og de relevante bestemmelser i [Toldkodeksudvalgets administrative aftale af 30.10.2007 om forvaltningen af toldkontingenter] fortolkes således, at medlemsstaten i et tilfælde som det foreliggende på forhånd burde have anmodet Kommissionen om at suspendere det omhandlede toldkontingent for at sikre de italienske importører en retfærdig og jævnbyrdig behandling i forhold til importører fra andre medlemsstater?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/22

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 28. oktober 2009 — Ioannis G. Askoxilakis mod Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)

(Sag C-426/09)

2010/C 24/39

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvoulio tis Epikrateias

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ioannis G. Askoxilakis

Sagsøgt: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)

Præjudicielt spørgsmål

Svarer begrebet »erhvervserfaring« i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 89/48 — om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19), som bestemmelsen var gældende efter ændringen ved artikel 1, stk. 3, i direktiv 2001/19 (EFT L 206), men før den ophævedes ved artikel 62 i direktiv 2005/36/EF (EUT L 255) — til begrebet »erhvervserfaring«, som det defineres i artikel 1, litra e), i samme direktiv, og kan der herved forstås den erfaring, som kumulativt har følgende karakteristika: a) den er opnået af den pågældende efter erhvervelsen af det eksamensbevis, der sikrer vedkommende adgang til et konkret lovreguleret erhverv i det seneste opholdsland; b) den er opnået inden for rammerne af udøvelsen af samme erhverv, som der er ansøgt om med henvisning til direktiv 89/48 (jf. udtrykkene »the profession concerned«, »la profession concernée«, »der betreffende Beruf«, som anvendes i henholdsvis den engelske, franske og tyske version af direktivet), og c) den pågældende erhvervsmæssige virksomhed er udøvet lovligt, dvs. på vilkår og betingelser ifølge lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomheden har fundet sted, således at det er udelukket også at tage hensyn til den erfaring, der er opnået i det konkrete erhverv i værtslandet før godkendelsen af ansøgningen, da det pågældende erhverv ikke kan udøves lovligt i værtslandet, før ansøgningen er godkendt (selvfølgelig med forbehold af anvendelsen af direktivets artikel 5, som på visse betingelser — med henblik på en fuldførelse af den erhvervsuddannelse, der ikke blev fuldført i det seneste opholdsland — tillader, at erhvervet udøves i værtslandet med støtte fra en kvalificeret fagmand)?
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af EF-traktaten og artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 2008/697/EF (1) af 16. april 2008 om Italiens statsstøtte C 13/07 (ex NN 15/06 og N 734/06) til New Interline (meddelt den 17.6.2008 under nummer K(2008) 1321) ved ikke at gennemføre alle de nødvendige bestemmelser for at ophæve den støtte, der ved beslutningen blev fundet ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet.
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning 2000/128/EF af 11. maj 1999 om Italiens støtteordning for foranstaltninger til fordel for beskæftigelsen (1) og artikel 228, stk. 1, EF ved ikke at have vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol den 1. april 2004 i sag C-99/02 vedrørende tilbagesøgning hos modtagerne af den støtte, som i medfør af ovennævnte beslutning var erklæret ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet.
—

Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 og 9 i Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 (1), idet den ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme denne forordning.
—

Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/63/EF af 13. november 2007 om ændring af Rådets direktiv 78/855/EØF og 82/891/EØF for så vidt angår kravet om udarbejdelse ved en uafhængig sagkyndig af en beretning i forbindelse med en fusion eller spaltning af aktieselskaber (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt disse bestemmelser til Kommissionen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/29

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) den 17. november 2009 — Koninklijke Philips Electronics NV mod Lecheng Meijing Industrial Company Ltd. m.fl.

(Sag C-446/09)

2010/C 24/54

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Koninklijke Philips Electronics NV

Sagsøgte: Lecheng Meijing Industrial Company Ltd. m.fl.

Præjudicielt spørgsmål

Udgør artikel 6, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 3295/94 (1) af 22. december 1994 (den gamle toldforordning) en ensartet fællesskabsregel, der skal anvendes af en ret i en medlemsstat, der får en sag forelagt af en rettighedsindehaver i henhold til forordningens artikel 7, og indebærer denne regel, at retten ved sagens pådømmelse ikke skal tage hensyn til reglerne om midlertidigt toldoplag/transit men skal anvende den fiktion, at varerne er blevet fremstillet i den samme medlemsstat, og at den således skal anvende denne medlemsstats retsregler ved sin afgørelse af, om sådanne varer har krænket de omhandlede intellektuelle rettigheder?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22.12.1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer (EFT L 341, s. 8).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/26

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Périgueux (Frankrig) den 9. november 2009 — AG2R Prévoyance mod Beaudout Père et Fils SARL

(Sag C-437/09)

2010/C 24/48

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Périgueux

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AG2R Prévoyance

Sagsøgt: Beaudout Père et Fils SARL

Præjudicielt spørgsmål

Er opbygningen af en bestemmelse om obligatorisk tilslutning til en supplerende sundhedsordning som fastsat i artikel L 912-1 i den franske lov om social sikring, og det tillæg, der er gjort obligatorisk fra de offentlige myndigheders side på anmodning fra en bestemt branches repræsentative arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, og som foreskriver tilslutning til et enkelt organ, der er udpeget til at administrere en supplerende ordning for sundhedsydelser, uden mulighed for, at virksomhederne i den berørte sektor kan fritages for tilslutning, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 81 EF og 82 EF, eller kan de føre til, at det udpegede organ indtager en dominerende stilling, der udgør misbrug?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/26

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 9. november 2009 — Attila Belkiran mod Oberbürgermeister der Stadt Krefeld — procesdeltager: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

(Sag C-436/09)

2010/C 24/47

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Attila Belkiran

Sagsøgt: Oberbürgermeister der Stadt Krefeld

Procesdeltager: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Præjudicielt spørgsmål

Er beskyttelsen mod udvisning i henhold til artikel 14, stk. 1, i ARA 1/80 til fordel for en tyrkisk statsborger, som har en retsstilling som omhandlet i artikel 7 i ARA 1/80 over for den medlemsstat, hvori han har haft ophold de sidste ti år, undergivet bestemmelsen i artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 2004/38/EF (1), således at der kun må træffes afgørelse om udvisning, hvis afgørelsen er bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed som fastlagt af medlemsstaten?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 28. oktober 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o. mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

(Sag C-410/09)

2010/C 24/33

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

Præjudicielt spørgsmål

Tillader tiltrædelsesaktens artikel 58 (EUT 2003 L 236, s. 33), at bestemmelser i Kommissionens retningslinjer (EFT 2002 C 165, s. 6) gøres gældende over for borgerne i en medlemsstat, når den nationale tilsynsmyndighed i henhold til artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33) skal iagttage disse retningslinjer så nøje som muligt ved sin analyse af de relevante markeder, og retningslinjerne ikke er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den pågældende stats sprog, selv om dette sprog er et af Den Europæiske Unions officielle sprog?
—

Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 78 og 79 i momsdirektiv 2006/112/EF (1), derved at denne medlemsstat har ladet standardforbrugsafgiften indgå i beskatningsgrundlaget for den moms, der i Østrig opkræves ved leveringen af et motorkøretøj.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/29

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 18. november 2009 — Reinhard Prigge, Michael Fromm og Volker Lambach mod Deutsche Lufthansa AG

(Sag C-447/09)

2010/C 24/55

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Reinhard Prigge, Michael Fromm og Volker Lambach

Sagsøgt: Deutsche Lufthansa AG

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 5, artikel 4, stk. 1 og/eller artikel 6, stk. 1, første punktum, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv og/eller det almindelige fællesskabsretlige princip om forbud mod forskelsbehandling på grund af alder fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser i national ret, der af hensyn til luftfartssikkerheden anerkender en overenskomstmæssig aldersgrænse på 60 år for piloter?
3)

Skal artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 89/104/EØF anvendes således, at den gør det muligt for en indehaver af et ældre varemærke at vinde ret, selv hvor der har været en lang periode med redelig og sideløbende brug af to identiske mærker for varer af samme art, således at oprindelsesgarantien, der er knyttet til det ældre varemærke, ikke betyder, at mærket betegner varer fra indehaveren af det ældre mærke og intet andet, men i stedet betyder hans varer eller den anden brugers varer?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/20

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 28. oktober 2009 — Vassiliki Stylianou Vandorou mod Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)

(Sag C-422/09)

2010/C 24/35

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvoulio tis Epikrateias

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vassiliki Stylianou Vandorou

Sagsøgt: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)

Præjudicielt spørgsmål

Forstås der efter betydningen i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 89/48 — om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19), som bestemmelsen var gældende efter ændringen ved artikel 1, stk. 3, i direktiv 2001/19 (EFT L 206), men før den ophævedes ved artikel 62 i direktiv 2005/36/EF (EUT L 255) — under »erhvervserfaring«, som tages i betragtning af den kompetente nationale myndighed ved bedømmelsen af, om den viden, den pågældende har erhvervet på grundlag af denne erfaring, er tilstrækkelig til helt eller delvis at dække den væsentlige forskel, der er konstateret mellem de fag og discipliner, som er omfattet af den uddannelse, den pågældende har fået i det seneste opholdsland, og dem, det tilsvarende eksamensbevis i værtslandet dækker, også den erfaring, som kumulativt har følgende karakteristika: a) den er opnået af den pågældende efter erhvervelsen af det eksamensbevis, der sikrer vedkommende adgang til et konkret lovreguleret erhverv i det seneste opholdsland; b) den er opnået inden for rammerne af en i værtslandet udøvet erhvervsmæssig virksomhed, der vel ikke er identisk med det lovregulerede erhverv, som den pågældende i sin ansøgning, forelagt med henvisning til direktiv 89/48, søger om ret til at udøve (og som i øvrigt ikke kan udøves lovligt i værtslandet, før ansøgningen er godkendt), men som dog efter den faktiske vurdering foretaget af den nationale myndighed, der har kompetence til at vurdere ansøgningen, er en erhvervsmæssig virksomhed, som synes beslægtet med det ovennævnte lovregulerede erhverv; og c) ifølge den anførte nationale myndigheds faktiske vurdering på grund af sin ovennævnte beslægtede karakter skønnes tilstrækkelig til i hvert fald delvis at dække de væsentlige forskelle mellem de fag og discipliner, som den pågældende har erhvervet kundskaber i under sin uddannelse i det seneste opholdsland, og de fag og discipliner, som er omfattet af det tilsvarende eksamensbevis i værtslandet?
—

Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/63/EF af 13. november 2007 om ændring af Rådets direktiv 78/855/EØF og 82/891/EØF for så vidt angår kravet om udarbejdelse ved en uafhængig sagkyndig af en beretning i forbindelse med en fusion eller spaltning af aktieselskaber (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.