Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – klage indgivet af en sammenslutning af virksomheder i henhold til internationale handelsregler – Kommissionens afgørelse som afslutning på undersøgelsesproceduren – domstolskontrol

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 4)

2. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – kumulative betingelser

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 2, stk. 1 og 4, og art. 4, stk. 2)

3. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – handelshindring – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 4)

4. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – negative handelsmæssige virkninger – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 4)

5. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – Fællesskabets interesse – Kommissionens skønsbeføjelse – bedømmelse af komplicerede økonomiske omstændigheder – domstolskontrol – grænser

(Rådets forordning nr. 3286/94)

6. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – Fællesskabets interesse – Kommissionens skønsbeføjelse – vurdering foretaget ved indledningen af undersøgelsesproceduren – ingen indvirkning på vurderingen foretaget efter undersøgelsesproceduren

(Rådets forordning nr. 3286/94)

7. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – Fællesskabets anlæggelse af sag – betingelser – nødvendigheden af negative handelsmæssige virkninger for klageren trods eksistensen af en almen interesse hos Fællesskabet – Kommissionens skønsbeføjelse

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 11, stk. 1)

8. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om at afslutte en undersøgelsesprocedure vedrørende handelshindringer

(Art. 253 EF; Rådets forordning nr. 3286/94, art. 11, stk. 1)

9. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – undersøgelsesprocedure – oplysningspligt påhvilende institutionerne – rækkevidde

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 8, stk. 4)

10. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – undersøgelsesprocedure – frist for fremsendelse af rapporten i tilfælde af en »ukompliceret eller normal« undersøgelse – forlængelse såfremt undersøgelsen har »kompliceret karakter« – rent vejledende frist – overskridelse – lovlighed – betingelse – rimelig frist

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 8, stk. 8)

11. Fælles handelspolitik – forsvar mod handelshindringer – undersøgelsesprocedure – frist for vedtagelse af en afgørelse om at afslutte proceduren efter høring af det rådgivende udvalg – Kommissionens skønsbeføjelse – grænse – rimelig frist

(Rådets forordning nr. 3286/94, art. 11, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 4 i forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig fastlagt i Verdenshandelsorganisationens (WTO) regi, har bl.a. tilsigtet at gøre det muligt for enhver sammenslutning, der optræder på vegne af en eller flere virksomheder i Fællesskabet, i den til Kommissionen indgivne klage og under overholdelse af forordningens bestemmelser at påberåbe sig ret til indgreb i henhold til internationale handelsregler, der er fastsat i en multilateral eller plurilateral handelsaftale, samt ret til at påberåbe sig de processuelle garantier, der er fastsat i samme forordning. Disse garantier indebærer under et, at en klager som defineret i nævnte forordnings artikel 4 har ret til at lade Retten efterprøve en kommissionsafgørelse om afslutning af en undersøgelsesprocedure, der er indledt som følge af klagens indgivelse.

(jf. præmis 41)

2. I henhold til forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler skal mindst tre betingelser være opfyldt samtidig, for at Fællesskabet i henhold til de internationale handelsregler kan anlægge sag til prøvelse af en handelshindring, som et tredjeland har indført eller videreført, og som påvirker dette tredjelands marked. For det første skal der bestå en handelshindring i forordningens forstand, for det andet skal denne handelshindring medføre negative handelsmæssige virkninger, og for det tredje skal det være nødvendigt at anlægge sagen for at beskytte Fællesskabets interesse. Når Kommissionen efter afslutningen af en undersøgelsesprocedure, der er indledt i henhold til forordning nr. 3286/94, konstaterer, at en af ovennævnte betingelser ikke er opfyldt, kan Fællesskabets institutioner med rette finde, at der ikke er grund til at anlægge en sådan sag.

(jf. præmis 48)

3. De to elementer, som definitionen af en handelshindring bygger på i henhold til forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, nemlig »enhver handelspraksis, der indføres eller videreføres af et tredjeland« og »ret til indgreb«, kan ikke kunstigt opdeles. En handelshindring, som man kan påberåbe sig i henhold til nævnte forordning, forudsætter nemlig en ret til indgreb i henhold til internationale handelsregler. Enhver anden fortolkning ville indebære, at enhver handelspraksis, der indføres eller videreføres af et tredjeland, kan anses for en handelshindring, også selv om der ikke eksisterer en ret til indgreb i henhold til ovennævnte regler.

(jf. præmis 49 og 53)

4. Det fremgår af definitionen af »negative handelsmæssige virkninger« i artikel 2, stk. 4, i forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, at denne bygger på det synspunkt, at der er en årsagsforbindelse mellem de aktuelle negative handelsmæssige virkninger (»forårsager«) eller potentielle handelsmæssige virkninger (»truer med at forårsage«) og den handelshindring, der er påvist i hver enkelt sag, som defineret i nævnte forordning nr. 3286/94.

Denne fortolkning støttes af syvende betragtning til forordningen, hvoraf det fremgår, at den ved forordningen indførte mekanisme tilsigter at tilvejebringe midler til at anmode om, at Fællesskabets institutioner reagerer på handelshindringer, som indføres eller videreføres af tredjelande, og »som forårsager« negative handelsmæssige virkninger, samt af nævnte forordnings artikel 4, stk. 2, som vedrører klagens indhold, og som bestemmer, at klagen skal indeholde tilstrækkelige beviser for forekomsten af handelshindringerne og de »deraf følgende« negative handelsmæssige virkninger. Endvidere skal de negative handelsmæssige virkninger som defineret i forordning nr. 3286/94 ligeledes have en væsentlig virkning på Fællesskabets eller en af dets regioners økonomi eller på en økonomisk sektor heri.

(jf. præmis 65)

5. Når Fællesskabets retsinstanser skal træffe afgørelse i et annullationssøgsmål, der er anlagt til prøvelse af en afgørelse fra Kommissionen, som med den begrundelse, at der ikke foreligger nogen fællesskabsinteresse, afslutter en undersøgelsesprocedure vedrørende handelshindringer, indledt i henhold til forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, forudsætter vurderingen af, om Fællesskabets interesser gør fællesskabsforanstaltninger påkrævet, en bedømmelse af en række økonomiske omstændigheder, og Domstolens prøvelse vedrørende en sådan bedømmelse må begrænses til en kontrol af, om formforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det anfægtede valg er foretaget, er materielt rigtige, samt om der foreligger en åbenbar fejl ved vurderingen af de nævnte faktiske omstændigheder, eller om der er begået magtfordrejning. Domstolskontrollen omfatter også undersøgelsen af, om der er foretaget urigtig retsanvendelse.

(jf. præmis 94)

6. En vurdering af Fællesskabets interesse, der finder sted ved indledningen af en undersøgelsesprocedure foreskrevet ved forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, må ifølge sin natur være foreløbig. Vurderingen kan således ikke sidestilles med den vurdering, der skal foretages på et senere trin, nemlig efter undersøgelsesproceduren, når det skal afgøres, om det er i Fællesskabets interesse at gribe ind.

En anden fortolkning ville medføre, at Kommissionen, når den beslutter at indlede en undersøgelsesprocedure, automatisk forpligtes til, når den skal tage stilling til en eventuel fællesskabsaktion, at anse denne aktion for nødvendig, såfremt de øvrige lovfæstede betingelser for at anvende forordning nr. 3286/94 – nemlig eksistensen af en handelshindring og eksistensen af heraf følgende negative handelsmæssige virkninger – er opfyldt, således at Kommissionen fratages sit skøn.

(jf. præmis 97 og 98)

7. Kommissionen tilsidesætter ikke artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, når den kræver, at Fællesskabets eventuelle aktion baseres på de faktiske og retlige omstændigheder, der har givet anledning til undersøgelsesproceduren, og når den, trods den almene og langsigtede interesse i senere at gribe ind over for de potentielle tilsidesættelser, som et tredjelands »selektive sanktioner« kan medføre, beslutter at afslutte undersøgelsesproceduren.

(jf. præmis 120)

8. Det fremgår af artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, at det er tilstrækkeligt, at begrundelsen for en afgørelse om afslutning af en undersøgelsesprocedure, der er foreskrevet ved nævnte forordning, henviser til undersøgelsesrapporten og de vigtigste konklusioner heri, idet det i betragtning af den sammenhæng, hvori afgørelsen indgår, ikke er nødvendigt i begrundelsen at gengive samtlige de faktiske og retlige momenter, der er beskrevet i rapporten.

(jf. præmis 132)

9. Forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler tillægger de berørte klagere, eksportører og importører samt repræsentanterne for det eller de berørte lande en ret til information på de i artikel 8, stk. 4, litra a) og b), fastsatte betingelser. Denne ret til information skal bl.a. være forenelig med fællesskabsinstitutionernes tavshedspligt. De samme personer kan anmode om at blive gjort bekendt med de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der er fremkommet ved undersøgelsen.

Der er imidlertid ikke nogen bestemmelse i forordning nr. 3286/94, der påbyder Kommissionen at forelægge de i forordningens artikel 8, stk. 4, omhandlede personer udkastet til undersøgelsesrapporten inden fremsendelsen heraf til det rådgivende udvalg, således at de pågældende personer kan gøre institutionen bekendt med deres eventuelle bemærkninger, eller som påbyder denne af egen drift at underrette dem om de vigtigste omstændigheder og betragtninger, der er fremkommet ved undersøgelsen.

Derimod forpligter artikel 8, stk. 4, litra a) og b), i forordning nr. 3286/94 de i denne bestemmelse omhandlede personer til at anmode Kommissionen om oplysninger. Den omstændighed, at retten til at blive underrettet om de vigtigste omstændigheder og betragtninger, der er fremkommet ved undersøgelsen, forudsætter – og det er den eneste betingelse – at sagsøgerne retter anmodning herom til Kommissionen, er ikke i sig selv i strid med sagsøgernes ret til at beskytte deres interesser, især ikke da der ikke stilles noget særligt formkrav til denne anmodning.

(jf. præmis 173, 175, 176 og 178)

10. Mens en overskridelse af en ufravigelig frist indebærer, at enhver retsakt udstedt efter fristens udløb bliver ugyldig, kan overskridelsen af en rent vejledende frist principielt ikke medføre annullation af den retsakt, der er udstedt efter fristens udløb.

Den frist på fem måneder for forelæggelsen af undersøgelsesrapporten, som er omhandlet i artikel 8, stk. 8, i forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, må anses for vejledende.

Den frist på syv måneder, der er nævnt i samme artikel, er blot en forlængelse, foranlediget af undersøgelsens »komplicerede karakter«, af den oprindelige frist på fem måneder, der gælder for en såkaldt »ukompliceret eller normal« undersøgelse. Det følger heraf, at for så vidt som fristen for at fremlægge undersøgelsesrapporten er rent vejledende, når der er tale om en »ukompliceret eller normal« undersøgelse, kan det ikke forholde sig anderledes i tilfælde af en såkaldt »kompliceret« undersøgelse, idet der blot er tale om en forlængelse af den oprindelige frist.

Kommissionen kan dog ikke forlænge fristen for fremlæggelse af undersøgelsesrapporten ud over et rimeligt tidsrum, idet dette netop ville kunne bidrage til at forsinke vedtagelsen af afgørelsen om afslutning af undersøgelsesproceduren.

(jf. præmis 187-190)

11. Den omstændighed, at forordning nr. 3286/94 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler ikke siger noget om, inden for hvilken frist en afgørelse, hvorved en undersøgelsesprocedure afsluttes, skal vedtages efter konsultationen af det udvalg, der er omhandlet i forordningens artikel 7, kan fortolkes således, at fællesskabslovgiver har ønsket at lade Kommissionen udøve et vist skøn med hensyn til, hvornår en afgørelse, hvorved en undersøgelsesprocedure afsluttes, skal vedtages. Skønnet skal udøves under hensyntagen til samtlige omstændigheder i den konkrete sag, f.eks. Kommissionens eventuelle overvejelser om at høre myndighederne i det pågældende tredjeland før afslutningen af en undersøgelsesprocedure.

At Kommissionen råder over et sådant skøn, betyder imidlertid ikke, at Kommissionen kan forsinke vedtagelsen af en afgørelse i henhold til artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 3286/94 ud over et rimeligt tidsrum. Hvad der skal forstås ved et rimeligt tidsrum afhænger af den konkrete sags særlige omstændigheder. En sådan begrænsning tilsigter at sikre, at Kommissionen opfylder sin pligt til at udvise omhu og efterlever princippet om god forvaltningsskik.

(jf. præmis 198 og 199)