Domstolens Dom (Sjette Afdeling) af 23. oktober 1997. - Den Portugisiske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Fælles landbrugspolitik - Forordning (EF) nr. 307/95 - Oliefrø - Endelige referencebeløb - Udelukkelse af portugisiske producenter fra kompensation for overskridelse og ikke-udnyttelse i hele Fællesskabet - Annullationssøgsmål. - Sag C-150/95.



Samling af Afgørelser 1997 side I-05863



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug - faelles markedsordning - fedtstoffer - godtgoerelser for oliefroe - medlemsstat efter sin tiltraedelse omfattet af en saerlig overgangsordning - nedsaettelse af de endelige regionale referencebeloeb - overskridelse af det maksimale garantiareal - beregningsmaade - udelukkelse fra ordningen om udligning for overskridelse - forskelsbehandling af en medlemsstats producenter - foreligger ikke

[Tiltraedelsesakten af 1985, art. 294; Raadets forordning nr. 1765/92, art. 5, stk. 1, litra e) og f), og bilag IV, som aendret ved forordning nr. 232/94: Kommissionens forordning nr. 307/95]

Sammendrag

Forordning nr. 307/95, der ved gennemfoerelsen af ordningen om stoette til producenter af visse markafgroeder, fastsaetter de korrigerede endelige regionale referencebeloeb for producenter af sojaboenner, raps-, rybs- og solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95, er ikke, fordi den indeholder bestemmelse om en nedsaettelse paa 20% af stoettebeloebene for solsikkefroe dyrket i Portugal, retsstridig i forhold til forordning nr. 1765/92 om indfoerelse af naevnte stoetteordning, som aendret ved forordning nr. 232/94, der udgoer gennemfoerelsen af aftalen vedroerende oliefroe mellem Faellesskabet og Amerikas Forenede Stater inden for rammerne af GATT.

Den paagaeldende nedsaettelse svarer nemlig til den del af overskridelsen af det maksimale garantiareal, der for produktionsaaret 1994/95 var fastsat for produktion af solsikkefroe i Portugal, og som danner grundlag for beregningen af den saerlige godtgoerelse for dyrkning af oliefroe. Med hensyn hertil er forordning nr. 307/95 med foeje baseret paa det maksimale garantiareal, der var fastsat for Portugal under hensyntagen til nedsaettelsen af dette areal, som artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1765/92 angiver uden mulighed for at undtage det areal, som er fastsat i naevnte forordnings bilag IV for portugisiske producenter af solsikkefroe, og ogsaa fastsat under hensyntagen til det areal, der dyrkes af mindre portugisiske producenter under en forenklet ordning om godtgoerelser i henhold til forordning nr. 1765/92, saavel med hensyn til medregning af dette areal i det samlede dyrkede areal i Portugal med henblik paa vurderingen af omfanget af overskridelsen af det maksimale garantiareal, som med henblik paa anvendelsen af den fastsatte nedsaettelse i naevnte bestemmelse i forordning nr. 1765/92 ogsaa paa det af disse producenter dyrkede areal, idet disse, ligesom producenterne under den generelle ordning, er undergivet ordningen om maksimale garantiarealer.

Endvidere er denne beregning af det maksimale garantiareal, der anvendes paa producenter af solsikkefroe i Portugal, i overensstemmelse med den saerlige overgangsordning, som disse producenter var omfattet af i henhold til artikel 294 i tiltraedelsesakten for henholdsvis Spanien og Portugal, for saa vidt som denne bestemmelse ikke udelukker aendring af de specifikke garantitaerskler for denne stat, og beregningen er ogsaa i overensstemmelse med naevnte internationale aftale, for saa vidt som denne tilsigter en nedsaettelse af stoette til oliefroe i hele Faellesskabet.

Kommissionen var befoejet til ved forordning nr. 307/95 at fastsaette omfanget og fordelingen af de nedsaettelser, der skulle foretages i de endelige regionale referencebeloeb som foelge af overskridelser af maksimale garantiarealer, der er fastslaaet for de forskellige medlemsstater i produktionsaaret 1994/95, og kunne derfor udelukke portugisisk dyrkning af solsikkefroe fra udligning for den fastslaaede overskridelse ved overfoersel af ikke-tildelt jord under ordningen om det maksimale garantiareal i de oevrige medlemsstater.

Dels sikrer nemlig den udligningsordning, der i henhold til artikel 5, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1765/92 blev indfoert i forordning nr. 307/95, at den vejede gennemsnitlige nedsaettelse for enhver af de saerlige kategorier af maksimale garantiarealer - heriblandt dem, der var tildelt Portugal til dyrkning af solsikkefroe - svarer til overskridelsesprocenten af deres maksimale garantiarealer; dels kan udelukkelsen af de portugisiske producenter af solsikkefroe fra naevnte ordning ikke anses for at udgoere en forskelsbehandling af disse producenter, idet disse ikke befandt sig i en situation, der kunne sammenlignes med de oevrige faellesskabsproducenters situation, fordi de portugisiske producenter fortsat i henhold til tiltraedelsesakten var omfattet af en saerordning om fastsaettelse af et specifikt maksimalt garantiareal, som havde til formaal at sikre de portugisiske producenter af solsikkefroe en vis indkomst uanset udviklingen i de oevrige medlemsstater.

Parter

I sag C-150/95,

Den Portugisiske Republik ved advokat, professor João Mota de Campos og direktoer Luís Fernandes, Juridisk Tjeneste, Direktoratet for EF-spoergsmaal, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg, paa Portugals Ambassade, 33, allée Scheffer,

sagsoeger,

mod

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridiske raadgivere António Caeiro og Gérard Rozet, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoegt,

stoettet af

Raadet for Den Europaeiske Union ved Jan-Peter Hix og Paulo Borges, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos generaldirektoer Alessandro Morbilli, Direktoratet for Juridiske Anliggender, Den Europaeiske Investeringsbank, 100, boulevard Konrad Adenauer,

intervenient,

angaaende en paastand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 307/95 af 14. februar 1995 om korrigerede endelige regionale referencebeloeb for producenter af sojaboenner, rapsfroe, rybsfroe og solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95 (EFT L 36, s. 2), for saa vidt som de endelige regionale referencebeloeb for producenter af solsikkefroe i Portugal herved blev nedsat med 20%,

har

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne R. Schintgen, G.F. Mancini, P.J.G. Kapteyn (refererende dommer) og G. Hirsch,

generaladvokat: C.O. Lenz

justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at parterne har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 25. februar 1997,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 15. april 1997,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. maj 1995 har Den Portugisiske Republik i medfoer af EF-traktatens artikel 173, stk. 1, nedlagt paastand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 307/95 af 14. februar 1995 om korrigerede endelige regionale referencebeloeb for producenter af sojaboenner, rapsfroe, rybsfroe og solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95 (EFT L 36, s. 2, herefter »den anfaegtede forordning«), hvorved de endelige regionale referencebeloeb og dermed ogsaa godtgoerelserne til portugisiske producenter af solsikkefroe blev nedsat med 20%.

2 Den omtvistede nedsaettelse blev foretaget, fordi Kommissionen, saaledes som det fremgaar af den anfaegtede forordnings bilag I, punkt II, stk. 1, havde konstateret, at det maksimale garantiareal for produktionen af solsikkefroe i Portugal var blevet overskredet med 20% i produktionsaaret 1994/95.

3 Det maksimale garantiareal for Portugal, som omhandles i den anfaegtede forordnings bilag I, er dels baseret paa akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23, herefter »tiltraedelsesakten«), og dels paa en aftale mellem Det Europaeiske Faellesskab og Amerikas Forenede Stater inden for rammerne af den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), som blev godkendt ved Raadets afgoerelse 93/355/EOEF af 8. juni 1993 om indgaaelse af et aftalememorandum inden for rammerne af GATT mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgroeder (EFT L 147, s. 25, herefter »Blair House-aftalen«).

4 Tiltraedelsesakten indeholder overgangsforanstaltninger med hensyn til anvendelsen paa Portugal af stoetteordningen for faellesskabsproducenter af oliefroe. Paa davaerende tidspunkt bestod ordningen af fastsaettelsen af garantimaengder, der var stoetteberettigede, de saakaldte »maksimale garanterede maengder«. Paa grund af den store betydning, dyrkningen af solsikkefroe har i Portugal, fastsatte tiltraedelsesakten bl.a. specifikke garantitaerskler for de portugisiske producenter af solsikkefroe.

5 Tiltraedelsesaktens artikel 294 bestemmer saaledes foelgende:

»I produktionsaarene 1986/87 til 1994/95 fastsaettes specifikke garantitaerskler for raps- og rybsfroe samt for solsikkefroe produceret i Portugal.

For produktionsaaret 1986/87 fastsaettes disse taerskler til:

- 1 000 tons for raps- og rybsfroe

- 48 000 tons for solsikkefroe.

For de efterfoelgende produktionsaar fastsaettes disse garantitaerskler efter kriterier, der er sammenlignelige med kriterierne for fastsaettelse af garantitaerskler i Faellesskabet i dets nuvaerende sammensaetning.

Saafremt en specifik garantitaerskel overskrides, anvendes medansvarsstraffeforanstaltninger efter lignende bestemmelser som dem, der anvendes i Faellesskabet i dets nuvaerende sammensaetning og med samme loft.«

6 I henhold til denne bestemmelse blev taersklerne for de portugisiske producenter af solsikkefroe forhoejet til 90 000 tons i produktionsaaret 1990/91 og 1991/92.

7 Senere, i forbindelse med aendringen af den faelles landbrugspolitik, blev garantitaersklerne i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indfoerelse af en stoetteordning for producenter af visse markafgroeder (EFT L 181, s. 12) ikke laengere fastsat paa grundlag af maengder, men paa grundlag af areal.

8 I henhold til artikel 2, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1765/92 kan de paagaeldende producenter kraeve en godtgoerelse, som fastsaettes pr. hektar og differentieres regionalt, og som ydes for det areal, hvor der dyrkes markafgroeder, eller som er udtaget af produktionen i henhold til forordning nr. 1765/92, saafremt dette ikke overstiger et regionalt basisareal. Det regionale basisareal for dyrkning af solsikkefroe i Portugal blev fastsat til 122 000 ha.

9 I henhold til samme forordnings artikel 2, stk. 5, ydes godtgoerelsen paa to maader: Enten i henhold til en generel ordning, som alle producenter kan tilslutte sig, eller til en forenklet ordning, som mindre producenter kan tilslutte sig. Producenter, der ansoeger om godtgoerelse under den generelle ordning, paalaegges en pligt til at udtage en del af arealet paa deres bedrift af produktionen, og modtager en godtgoerelse herfor.

10 Artikel 2, stk. 6, i forordning nr. 1765/92 bestemmer i oevrigt, at naar summen af de individuelle arealer, for hvilke der ansoeges om stoette, overstiger det regionale basisareal, nedsaettes det stoetteberettigede areal pr. producent proportionalt inden for samme produktionsaar. I det foelgende produktionsaar skal desuden producenter under den almindelige ordning uden godtgoerelse foretage ekstraordinaer udtagning. Ekstraordinaer udtagning skal procentvis svare til den procentdel, hvormed det regionale basisareal er overskredet.

11 Denne foranstaltning gaelder ud over den almindelige jordudtagningspligt, for hvilken andre end de mindre producenter opnaar godtgoerelse. I henhold til artikel 7 gaelder jordudtagningspligten for hver producent, der ansoeger om godtgoerelse under den generelle ordning. Jordudtagningskravet for tilsaaning til hoest i 1993/94 blev fastsat til 15%. Det udtagne areal skulle undergives omdrift.

12 Endelig angiver artikel 5 i forordning nr. 1765/92 detaljeret beregningsmetoden for godtgoerelsen. For Spanien og Portugal blev der herved indfoert en saerordning. Artikel 5, stk. 2, bestemmer saaledes:

»For Spanien og Portugal fastsaettes der et nationalt fremskrevet referencebeloeb for dyrkning af solsikkefroe som udgangspunkt for regionalisering i disse medlemsstater. Beloebet for Portugal fastsaettes til 272 ECU/ha. ...

Indtil udgangen af produktionsaaret 1994/95 fastsaetter Kommissionen godtgoerelsen for ikke-professionelle producenter af solsikkefroe i Spanien og Portugal, saaledes at enhver fordrejning, som maatte foelge af overgangsordninger for solsikkefroeproducenter i disse medlemsstater, undgaas.«

13 Blair House-aftalen blev indgaaet, efter at et saerligt GATT-panel havde fundet, at Faellesskabets stoetteordning til fordel for olieafgroeder forringede vaerdien af de toldindroemmelser, Faellesskabet bevilgede Amerikas Forenede Stater i 1962.

14 Punkt 4 i Blair House-aftalen bestemmer foelgende:

»Faellesskabet indfoerer et saerskilt basisareal (SBA) for producenter, der er omfattet af ordningen med afgroedespecifik godtgoerelse for oliefroe, idet foelgende principper skal overholdes:

- Indfoerelsen sker gradvis, saa indvirkningen indtraeder for afgroeder saaet til hoest i 1994 og de efterfoelgende aar.

- I overensstemmelse med tiltraedelsestraktaterne begynder den fulde indfoerelse for Spanien og Portugal i 1995/96.«

15 Punkt 5 definerer det saerskilte basisareal saaledes:

»- Der fastlaegges et faellesskabsbasisareal for oliefroe, for hvilket der ydes afgroedespecifik godtgoerelse for oliefroe (tallene for De Tolv findes i bilaget).

- Det afgroedespecifikke basisareal for oliefroe i De Tolv i et givet produktionsaar skal reduceres for at afspejle den aarlige jordudtagningssats for markafgroeder, som Raadet har fastsat. Reduktionen pr. aar skal dog mindst vaere paa ti (10) procent af basisarealet.«

16 I punkt 6 i Blair House-aftalen undergives de specifikke godtgoerelser for oliefroe bestemmelser, der supplerer bestemmelserne i artikel 2, stk. 5 og 6, i forordning nr. 1765/92. Punkt 6 fastsaetter foelgende:

»...

- For hver procent, som det tilsaaede areal, for hvilket der ydes afgroedespecifik godtgoerelse for oliefroe, overstiger faellesskabsbasisarealet for oliefroe (som reduceres efter punkt 5), nedsaettes godtgoerelsen til saadanne oliefroeproducenter med en procent.

- Enhver saadan nedsaettelse af godtgoerelsen for tilsaaede arealer ud over SBA foretages i det paagaeldende produktionsaar.

- Endvidere fremfoeres den procentvise nedsaettelse af den justerede godtgoerelse til det foelgende produktionsaar.

- I et produktionsaar, hvor der ikke skal ske nogen nedsaettelse af godtgoerelsen (hvis det tilsaaede areal er lig med eller mindre end SBA - som reduceret efter punkt 5), kan godtgoerelsen igen komme op paa basisreferencebeloebet.

- Senere justeringer af godtgoerelsen foretages som beskrevet ovenfor.«

17 Bilaget til Blair House-aftalen fastsaetter for produktionsaaret 1995/96 et enkelt basisareal paa 5 128 000 ha for oliefroe i hele Faellesskabet. Derimod er basisarealerne for produktionsaaret 1994/95 fastsat saerskilt for dyrkning af solsikkefroe i Spanien (1 411 000 ha), for dyrkning af solsikkefroe i Portugal (122 000 ha) og for dyrkning af oliefroe i De Tolv, foruden solsikkefroe i Spanien og Portugal (3 966 000 ha). Fodnote 1 i bilaget angiver, at disse tal skal nedsaettes, saa de afspejler den aarlige jordudtagningssats for markafgroeder.

18 Blair House-aftalen blev inkorporeret i Faellesskabets retsorden ved Raadets forordning (EF) nr. 232/94 af 24. januar 1994 om aendring af forordning nr. 1765/92 om indfoerelse af en stoetteordning for producenter af visse markafgroeder (EFT L 30, s. 7). I henhold til forordningen blev der til artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1765/92 tilfoejet foelgende litra:

»e) Fra produktionsaaret 1994/95 fastsaettes der maksimale garantiarealer for afgroedespecifikke godtgoerelser for oliefroe. Disse arealer er lig med de i bilag IV anfoerte arealer nedsat med den procentvise jordudtagning for det paagaeldende produktionsaar, der indgaar i omdriften, eller med 10%, hvis denne procentsats er mindre end 10. Hvis disse maksimale garantiarealer overskrides efter anvendelse af artikel 2, stk. 6, foerste led, nedsaetter Kommissionen de endelige regionale referencebeloeb for oliefroe i overensstemmelse med litra f) og g).

f) Hvis det areal med oliefroe, der allerede er blevet udpeget som stoetteberettiget til godtgoerelser i et givet aar, overstiger disse maksimale garantiarealer, nedsaetter Kommissionen de paagaeldende endelige regionale referencebeloeb for det paagaeldende aar med 1% for hvert procentpoint, hvormed det maksimale garantiareal overskrides. Fra produktionsaaret 1994/95 anvendes der saerlige regler, hvis det maksimale garantiareal overskrides med mere end en vis taerskelprocentsats. Op til denne taerskelprocentsats er nedsaettelsen af det endelige regionale referencebeloeb den samme i alle medlemsstaterne. Overskrides taerskelprocentsatsen, foretages der passende yderligere nedsaettelser i de medlemsstater, som har overskredet det nationale referenceareal som fastsat i bilag V, nedsat med den i litra e) omhandlede procentsats. Kommissionen fastsaetter efter proceduren i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EOEF omfanget og fordelingen af de nedsaettelser, der skal foretages, og sikrer navnlig, at den vejede gennemsnitlige nedsaettelse for Faellesskabet som helhed er lig med den procentsats, hvormed det maksimale garantiareal er blevet overskredet.

g) Den i litra f) omhandlede taerskelprocentsats fastsaettes til 0%.

...«

19 Bilag IV til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, lyder saaledes:

Arealer, som skal tages i betragtning ved beregningen af de maksimale garantiarealer for oliefroe

(i hektar)

Medlemsstat/oliefroeareal

1994/95

1995/96

og foelgende aar

Spanien/solsikke

Portugal/solsikke

EF 12/i oevrigt

I alt

1 411 000

122 000

3 966 000

-

-

-

-

5 128 000

Bilaget indeholder de samme arealstoerrelser som Blair House-aftalen og fastsaetter ogsaa naevnte areal for dyrkning af solsikker i Portugal i produktionsaaret 1994/95 til 122 000 ha.

20 Endelig fastsaetter samme forordnings bilag V, benaevnt »Nationale referencearealer«, det nationale referenceareal for dyrkningen af solsikkefroe i Portugal i produktionsaaret 1994/95 til 122 000 ha.

21 Som det fremgaar af bilag I, punkt II, stk. 1, til den anfaegtede forordning efter anvendelsen af artikel 2, stk. 6, i forordning nr. 1765/92, var de arealer med oliefroe, der var udbetalt specifikke godtgoerelser for, af en saadan stoerrelse, at de maksimale garantiarealer var blevet overskredet med foelgende procentsatser:

- EF 12, undtagen spansk og portugisisk solsikke: 9%

- Spanien, solsikke: 4%

- Portugal, solsikke: 20%.

22 Kommissionen nedsatte af denne grund, saaledes som det ogsaa fremgaar af den anfaegtede forordnings bilag I, punkt II, stk. 2, det endelige regionale referencebeloeb for producenter af solsikkefroe i Spanien og Portugal med henholdsvis 4% og 20%. Kommissionen nedsatte ogsaa, foruden stoetten til spansk og portugisisk solsikke, stoetten til producenterne af oliefroe i EF 12 med 9%. En del af det ikke-tildelte areal inden for det maksimale garanterede areal for EF 12's produktion af andet end solsikkefroe i Spanien og Portugal blev dog af Kommissionen midlertidigt overfoert til Spaniens og Irlands nationale referenceareal for at begraense disse landes bidrag til den samlede overskridelse af det maksimale garantiareal. De spanske og portugisiske producenter af solsikkefroe opnaaede ikke en saadan udligning i relation til ikke-tildelte arealer i de oevrige medlemsstater.

23 Den portugisiske regering har til stoette for sagen gjort gaeldende, at den anfaegtede forordning tilsidesaetter forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, idet beregningen af overskridelsen af det maksimale garantiareal, som blev tildelt de portugisiske producenter af solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95, for det foerste var fejlagtig, og for det andet, fordi forordningen uretmaessigt udelukkede den portugisiske solsikkefroeproduktion fra at opnaa udligning for overskridelse af nationale referencearealer ved overfoersel af ikke-tildelte arealer inden for de oevrige medlemsstater. Saafremt Domstolen skulle finde, at den anfaegtede forordning alene udgjorde en gennemfoerelse af bestemmelserne i forordning nr. 1765/92 og nr. 232/94 har den portugisiske regering under henvisning til EF-traktatens artikel 184 gjort gaeldende, at de to sidstnaevnte forordninger er retsstridige.

Beregningen af overskridelsen af det maksimale garantiareal

24 Den Portugisiske Republik har foerst gjort gaeldende, at beregningen i den anfaegtede forordning af overskridelsen af det maksimale garantiareal, som blev tildelt portugisiske producenter af solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95, ikke overholder den saerordning, der i henhold til tiltraedelsesakten og Blair House-aftalen blev indroemmet Portugal ved forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94. Denne beregning indeholder ifoelge den portugisiske regering tre fejl.

Nedsaettelsen af det areal, Portugal blev tildelt

25 Ifoelge den portugisiske regering beror den foerste beregningsfejl i den anfaegtede forordning paa, at Kommissionen ved vurderingen af en eventuel overskridelse af det maksimale garantiareal nedsatte arealet paa 122 000 ha, der var fastsat i bilag IV til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, med 15%, hvilket svarer til den sats, der er fastsat for jordudtagning i artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1765/92. Ifoelge den portugisiske regering er arealet paa 122 000 ha imidlertid ikke omfattet af jordudtagningsordningen.

26 Den portugisiske regering har herved anfoert, at saerordningen i tiltraedelsesakten, som bl.a. indeholder specifikke garantitaerskler, havde til formaal at sikre de portugisiske producenter af solsikkefroe en vis indkomst uanset udviklingen i de oevrige medlemsstater. Regeringen anfoerte, at denne ordning foerst kunne aendres efter udloebet af overgangsperioden i slutningen af produktionsaaret 1994/95, og at ordningen blev overholdt saavel i forordning nr. 1765/92, udstedt i forbindelse med aendringerne af den faelles landbrugspolitik, som i Blair House-aftalen og ved denne aftales gennemfoerelse ved forordning nr. 232/94.

27 Den portugisiske regering anfoerer herved naermere, at punkt 4, andet led, i Blair House-aftalen bestemmer, at det saerskilte basisareal i overensstemmelse med tiltraedelsestraktaterne foerst finder fuld anvendelse paa Portugal i 1995/96. Desuden indeholder bilag IV til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, der udgoer gennemfoerelsen af bilaget til Blair House-aftalen, en saerordning for Portugal indtil udloebet af overgangsperioden, for saa vidt som der heri fastsaettes et selvstaendigt areal paa 122 000 ha for solsikkefroe for produktionsaaret 1994/95. Endelig fremgaar det ifoelge den portugisiske regering af samme bilag, at den i naevnte forordnings artikel 5, stk. 1, litra e), fastsatte nedsaettelse af den procentvise jordudtagning, som er en gennemfoerelse af punkt 5, andet led, i Blair House-aftalen, alene omhandler arealet i rubrikken »EF 12, i oevrigt«, nemlig 3 966 000 ha, men ikke omfatter det saerlige areal paa 122 000 ha, som blev tildelt Portugal udelukkende til dyrkning af solsikkefroe.

28 Herom bemaerkes, at det af ordlyden af artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, klart fremgaar, at den deri fastsatte nedsaettelse ogsaa finder anvendelse paa arealet paa 122 000 ha, der blev tildelt Portugal til dyrkning af solsikkefroe. I henhold til bestemmelsen er de maksimale garantiarealer lig med de i bilag IV til forordningen anfoerte arealer nedsat med den procentvise jordudtagning for det paagaeldende produktionsaar, der indgaar i omdriften. Bestemmelsen indeholder ikke med hensyn hertil nogen undtagelse for det areal paa 122 000 ha, som er angivet i bilag IV, for portugisiske producenter af solsikkefroe.

29 Dette resultat er i oevrigt ogsaa i overensstemmelse med tiltraedelsesaktens artikel 294 og med Blair House-aftalen. Tiltraedelsesaktens artikel 294 fastsaetter specifikke garantitaerskler, men udelukker ikke, at disse taerskler kan aendres, saafremt denne aendring foretages »efter kriterier, der er sammenlignelige med kriterierne for fastsaettelsen af garantitaerskler i Faellesskabet i dets nuvaerende sammensaetning«. Endvidere fremgaar det af ordlyden af punkt 5, andet led, i Blair House-aftalen, sammenholdt med overskriften til aftalens bilag og den foerste fodnote, som forklarer overskriften, at arealet paa 122 000 ha, der blev tildelt Portugal for produktion af solsikkefroe i produktionsaaret 1994/95, var omfattet af de arealer, som skulle nedsaettes med den procentvise jordudtagning. En saadan fortolkning har ikke, modsat det af den portugisiske regering antagne, til foelge, at Blair House-aftalen fandt fuld anvendelse i produktionsaaret 1994/95, idet de portugisiske producenter af solsikkefroe indtil udloebet af naevnte produktionsaar i henhold til tiltraedelsesaktens artikel 294 var begunstiget af en saerordning, som bestod i fastsaettelse af et selvstaendigt areal.

30 Den portugisiske regerings argument, hvorefter arealet paa 122 000 ha ikke burde have vaeret nedsat med 15% ved beregningen af det maksimale garantiareal for dyrkning af solsikkefroe i Portugal, maa saaledes forkastes.

Medregning af mindre producenters areal i Portugals dyrkningsareal

31 Den portugisiske regering har anfoert, at den anden beregningsfejl i den anfaegtede forordning beror paa, at Kommissionen, ved vurderingen af overskridelsen af det maksimale garantiareal, medregnede det areal, der dyrkes af mindre producenter i Portugals samlede dyrkningsareal.

32 Den portugisiske regering henviser herved til den sondring, som artikel 2, stk. 5, i forordning nr. 1765/92 indeholder mellem mindre producenter, der omfattes af en forenklet ordning, og alle andre producenter, som er undergivet en generel ordning, der indebaerer en forpligtelse til jordudtagning. Som det fremgaar af artikel 8, stk. 3, er de mindre producenter under den forenklede ordning fritaget for jordudtagningsforpligtelsen, men modtager for denne fritagelse en mindre godtgoerelse. Foelgelig burde det areal, som dyrkes af mindre producenter, ifoelge den portugisiske regering ikke vaere medregnet ved beregningen af overskridelsen af det maksimale garantiareal.

33 Det bemaerkes, at det fremgaar af artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, der indeholder en korrekt gennemfoerelse af Blair House-aftalen vedroerende dette spoergsmaal, at de maksimale garantiarealer, som er lig med de i bilag IV anfoerte arealer nedsat med den procentvise jordudtagning eller med 10%, hvis denne procentsats er mindre end 10, er fastsat for »afgroedespecifikke godtgoerelser for oliefroe«. De mindre producenter under den forenklede ordning modtager de naevnte specifikke godtgoerelser, selv om deres stoerrelse ikke er lig med dem, som udbetales andre producenter, og selv om de ikke er undergivet jordudtagningsforpligtelsen.

34 Heraf foelger, at de mindre producenter under den forenklede ordning ogsaa er omfattet af ordningen om maksimale garantiarealer. De arealer, de har opdyrket ved hjaelp af stoetteudbetalingerne, maatte derfor medregnes i det samlede dyrkede areal i Portugal, for at overskridelsen af det maksimale garantiareal kunne bedoemmes. Som generaladvokaten i oevrigt med rette har anfoert i punkt 37 i forslaget til afgoerelse kunne, hvis det forholdt sig anderledes, det i Blair House-aftalen fastsatte areal overskrides med den foelge, at aftalens formaal, som er at nedsaette stoette til olieafgroeder i Faellesskabet for at hindre en forringet vaerdi af toldindroemmelserne til Amerikas Forenede Stater, ikke ville blive opfyldt.

35 Den portugisiske regerings argument, hvorefter det af de mindre producenter opdyrkede areal uretmaessigt var blevet medregnet ved bedoemmelsen af overskridelsen af det maksimale garantiareal, maa foelgelig forkastes.

Nedsaettelsen af de mindre producenters areal

36 Den portugisiske regering har anfoert, at den tredje beregningsfejl i den anfaegtede forordning beror paa, at nedsaettelsen paa 15% omfattede alle de 122 000 ha, som var tildelt Portugal til dyrkning af solsikkefroe, og altsaa ogsaa omfattede det af de mindre producenter dyrkede areal, skoent disse i henhold til forordning nr. 1765/92 er fritaget for pligten til jordudtagning.

37 Det bemaerkes hertil, at nedsaettelsen af arealerne i bilag IV til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, med henblik paa fastsaettelse af de maksimale garantiarealer, der indeholdes i forordningens artikel 5, stk. 1, litra e), ikke udgoer en jordudtagningsforpligtelse. Heraf foelger, at den fritagelse fra denne forpligtelse, som gaelder for de mindre producenter under den forenklede ordning i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1765/92, er uden betydning for beregningen af det maksimale garantiareal for portugisiske producenter af solsikkefroe.

38 Som det desuden er blevet fastslaaet i naervaerende doms praemis 28, fremgaar det klart af ordlyden af artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, at de maksimale garantiarealer er lig med de i bilag IV til forordningen anfoerte - 122 000 ha for dyrkning af solsikkefroe i Portugal - nedsat med den procentvise jordudtagning for det paagaeldende produktionsaar, der indgaar i omdriften. Blair House-aftalen indeholder imidlertid ingen sondring mellem arealer, som dyrkes af de mindre producenter under den forenklede ordning, og/eller som dyrkes af producenter under den generelle ordning.

39 Den portugisiske regerings argument, hvorefter Kommissionen uretmaessigt medregnede det areal, som dyrkes af de mindre producenter ved nedsaettelsen paa 15% af alle 122 000 ha, der var tildelt Portugal til dyrkning af solsikkefroe, maa saaledes forkastes.

Portugals udelukkelse fra udligning for overskridelse af det maksimale garantiareal

40 I henhold til artikel 5, stk. 1, litra f), sidste punktum, i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, fastsaetter Kommissionen efter proceduren i artikel 38 i Raadets forordning nr. 136/66/EOEF af 22. september 1966 om oprettelse af en faelles markedsordning for fedtstoffer (EFT 1965-1966, s. 193) omfanget og fordelingen af de nedsaettelser, der skal foretages, og sikrer navnlig, at den vejede gennemsnitlige nedsaettelse for Faellesskabet som helhed er lig med den procentsats, hvormed det maksimale garantiareal er blevet overskredet.

41 Maaden, hvorpaa denne fordeling er blevet foretaget her i sagen og begrundelsen herfor, fremgaar af den anfaegtede forordnings tredje betragtning. Det udtales deri, at hvis medlemsstaterne inden for ordningen om maksimale garantiarealer for anden produktion end solsikkefroe i Spanien og Portugal har en stor procentvis overskridelse af et meget lille nationalt referenceareal, men hvor overskridelsen kun udgoer et ringe antal hektarer, boer der ikke anvendes en urimelig stor stoettenedsaettelse. I dette tilfaelde kan noget af det ikke-tildelte areal inden for de maksimale garantiarealer midlertidigt overfoeres til de paagaeldende medlemsstaters nationale referencearealer med henblik paa at begraense disse medlemsstaters bidrag til den samlede overskridelse af det maksimale garantiareal.

42 Det fastslaas saaledes i den anfaegtede forordning i bilag I, punkt II, stk. 3, at en del af det ikke-tildelte areal inden for det maksimale garantiareal for produktion af andet end solsikkefroe i Spanien og Portugal midlertidigt er blevet overfoert til Spaniens og Irlands nationale referenceareal (samt til Det Forenede Kongerige for at undgaa en yderligere stoettenedsaettelse som foelge af overfoerslerne til Spanien og Irland).

43 Den portugisiske regering har med sit andet anbringende foreholdt Kommissionen, at den i den anfaegtede forordning har udelukket den portugisiske dyrkning af solsikkefroe fra udligning ved overskridelse af de nationale referencearealer, anfoert i bilag V til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, idet den ikke for Portugals vedkommende, efter at have fratrukket den procentvise jordudtagning, udnyttede mulighederne for at overfoere ikke-tildelte arealer inden for det maksimale garantiareal i de oevrige medlemsstater.

44 Den anfaegtede forordning indebaerer saaledes ifoelge den portugisiske regering ikke kun en tilsidesaettelse af artikel 5, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, men ogsaa tilsidesaettelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling.

Tilsidesaettelse af artikel 5, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1765/92

45 Det bemaerkes hertil, at artikel 5, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, overlader Kommissionen at fastsaette omfanget og fordelingen af de nedsaettelser, der skal foretages i godtgoerelserne, under hensyntagen bl.a. til, at den vejede gennemsnitlige nedsaettelse for Faellesskabet som helhed er lig med den procentsats, hvormed det maksimale garantiareal er blevet overskredet.

46 Naar henses til, at bilaget til Blair House-aftalen og bilag IV til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, i henhold til overgangsordningen i tiltraedelsesaktens artikel 294 bestemte, at der skulle fastsaettes forskellige maksimale garantiarealer for henholdsvis Spanien (solsikke), Portugal (solsikke) og Faellesskabet (i oevrigt) for produktionsaaret 1994/95, var Kommissionen befoejet til at anvende en fordelingsmetode som den, der var angivet i den anfaegtede forordning, som sikrer, at den vejede gennemsnitlige nedsaettelse for de tre kategorier er lig med den procentsats, hvormed det maksimale garantiareal er blevet overskredet.

47 Argumentet om, at bilag I, punkt II, stk. 3, i den anfaegtede forordning udgoer en tilsidesaettelse af artikel 5, stk. 1, litra f), i forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, maa saaledes forkastes.

Tilsidesaettelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling

48 Det bemaerkes, at en forskellig behandling af portugisiske producenter af solsikkefroe i forhold til Faellesskabets oevrige producenter kun kan anses for en forskelsbehandling, saafremt alle producenterne i Faellesskabet befandt sig i en sammenlignelig situation. Det paapeges imidlertid, at de portugisiske producenter af solsikkefroe ikke befandt sig i en situation, der kunne sammenlignes med Faellesskabets oevrige producenters, idet foerstnaevnte i medfoer af tiltraedelsesakten fortsat var begunstiget af en saerordning, der indebar fastsaettelse af et specifikt maksimalt garantiareal.

49 Denne overgangsordning skulle sikre de portugisiske producenter af solsikkefroe en vis indtaegt uanset udviklingen i de oevrige medlemsstater. Fastsaettelsen af en specifik garantitaerskel gjorde det saaledes muligt under den ordning, der gjaldt inden udstedelsen af forordning nr. 1765/92, at undgaa, at overskridelser af den maksimale garantimaengde for Faellesskabet paavirkede det stoettebeloeb, der ydedes portugisiske producenter af solsikkefroe. Denne stoette kunne nemlig kun nedsaettes, saafremt Den Portugisiske Republik havde overskredet sin egen garantitaerskel. De stoettebeloeb, der derimod blev udbetalt de oevrige faellesskabsproducenter, blev principielt paavirket af en overskridelse af den maksimale garantimaengde for Faellesskabet, saaledes at en overproduktion i de oevrige medlemsstater havde virkninger for alle producenter (artikel 1, punkt 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1454/86 af 13.5.1986 om aendring af forordning nr. 136/66 (EFT L 133, s. 8), og artikel 1, punkt 8, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1915/87 af 2.7.1987 om aendring af forordning nr. 136/66 (EFT L 183, s. 7)).

50 Som generaladvokaten med foeje anfoerte i punkt 59 i forslaget til afgoerelse var Kommissionen fra det tidspunkt, hvor der var blevet indfoert en saadan adskillelse mellem garantitaersklerne, befoejet til at opretholde denne adskillelse, ikke kun naar det var fordelagtigt for Den Portugisiske Republik, men ogsaa naar denne havde overskredet sin specifikke garantitaerskel. Heraf foelger, at Kommissionen under overgangsordningen var befoejet til at begraense overfoersel af ikke-tildelt jord inden for hver af de tre saerskilte basisarealer, der for produktionsaaret 1994/95 var fastsat i bilag V til forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94.

51 Det fremgaar af det anfoerte, at de portugisiske producenter af solsikkefroe ikke befandt sig i en situation, der kunne sammenlignes med de oevrige faellesskabsproducenters situation, hvorfor deres udelukkelse fra udligningsordningen ikke kan anses for en forskelsbehandling.

52 Det bemaerkes blot vedroerende den portugisiske regerings ulovlighedsindsigelse efter traktatens artikel 184, at gennemgangen af spoergsmaalet om den anfaegtede forordnings lovlighed intet har frembragt, der kan anses for en tilsidesaettelse, via forordning nr. 1765/92, som aendret ved forordning nr. 232/94, af tiltraedelsesakten eller af Blair House-aftalen.

53 Sagsoegte frifindes.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

54 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Kommissionen har nedlagt en saadan paastand, og Den Portugisiske Republik har tabt sagen, paalaegges det denne at betale sagens omkostninger. I henhold til artikel 69, stk. 4, foerste afsnit, baerer Raadet for Den Europaeiske Union, som er interveneret i sagen, sine egne omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

(Sjette Afdeling)

1) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber frifindes.

2) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.

3) Raadet for Den Europaeiske Union baerer sine egne omkostninger.