ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – affald – emballage og emballageaffald – direktiv 94/62 – adgang for medlemsstaterne til at fremme genbrugsordninger for emballage – lovlighed af nationale foranstaltninger – betingelser

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62, art. 1, stk. 2, og art. 5)

2. Miljø – affald – emballage og emballageaffald – direktiv 94/62 – producenters og forhandleres ret til fortsat at deltage i en given ordning for håndtering af emballageaffald – foreligger ikke – erstatning af en eksisterende ordning for håndtering af emballageaffald – lovlig – betingelser

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62, art. 7)

3. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning – nationale bestemmelser, hvorved en samlet ordning for indsamling af emballageaffald erstattes af en ordning med pantopkrævning og individuel tilbagetagelse – begrundelse – beskyttelse af miljøet – betingelse – overholdelse af proportionalitetsprincippet

(Art. 28 EF og art. 30 EF)

Sammendrag

1. Artikel 1, stk. 2, i direktiv 94/62 om emballage og emballageaffald er ikke til hinder for, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger, der har til formål at fremme genbrugsordninger for emballage.

I overensstemmelse med samme direktivs artikel 5 skal sådanne foranstaltninger ikke alene overholde de krav, der følger af direktivets andre bestemmelser, bl.a. artikel 7, men ligeledes de forpligtelser, der følger af traktatens bestemmelser, bl.a. artikel 28 EF.

(jf. præmis 36 og 37 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 7 i direktiv 94/62 om emballage og emballageaffald giver ikke de berørte producenter og forhandlere nogen ret til fortsat at deltage i en given ordning for håndtering af emballageaffald, men bestemmelsen er til hinder for, at en samlet ordning for indsamling af dette affald erstattes af en ordning med pantopkrævning og individuel tilbagetagelse, såfremt den nye ordning ikke ligeledes er egnet til at nå målene med direktivet, eller såfremt overgangen til denne nye ordning ikke sker uden afbrydelse samt således, at den mulighed, som de erhvervsdrivende i de berørte sektorer har for faktisk at deltage i den nye ordning umiddelbart fra ordningens ikrafttrædelse, ikke bringes i fare.

(jf. præmis 43, 46, 48, 50 og domskonkl. 2)

3. Artikel 28 EF er til hinder for nationale bestemmelser, når de foreskriver, at en samlet ordning for indsamling af emballageaffald skal erstattes med en ordning med pantopkrævning og individuel tilbagetagelse, uden at de berørte producenter og forhandlere råder over en rimelig overgangsfrist til at tilpasse sig til ordningen og er sikret, at de på tidspunktet for ændringen af ordningen for håndtering af emballageaffald faktisk vil kunne deltage i en operationel ordning. Sådanne bestemmelser er således kun begrundet ud fra miljøbeskyttelseshensyn, såfremt de midler, der bringes i anvendelse, ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at virkeliggøre de tilsigtede mål.

(jf. præmis 79, 83 og domskonkl. 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – insiderhandel – direktiv 89/592 – forbud mod at videregive intern viden til tredjemand – undtagelse – videregivelse af intern viden som et normalt led i udøvelsen af beskæftigelse – begreb – medlem af bestyrelsen eller medlem af samarbejdsudvalget for en koncern, der videregiver sådan viden til formanden for den faglige organisation, som organiserer de arbejdstagere, der har valgt denne person – lovlighed – betingelser – formandens videregivelse af denne viden til medarbejdere – lovlighed – betingelser

[Rådets direktiv 89/592, art. 3, litra a)]

Sammendrag

Artikel 3, litra a), i direktiv 89/592 om samordning af retsforskrifterne vedrørende insiderhandel, som forbyder visse personer at videregive intern viden til tredjemand, medmindre det sker som et normalt led i udøvelsen af vedkommendes beskæftigelse, erhverv eller funktioner, er til hinder for, at en person, som modtager intern viden i sin egenskab af repræsentant for arbejdstagerne i bestyrelsen for et selskab eller i sin egenskab af medlem af samarbejdsudvalget for en koncern, videregiver sådan viden til formanden for den faglige organisation, som organiserer disse arbejdstagere, og som har valgt personen som medlem af samarbejdsudvalget, medmindre der er en tæt forbindelse mellem videregivelsen og udøvelsen af vedkommendes beskæftigelse, erhverv eller funktioner, og videregivelsen er strengt nødvendig for udøvelsen af nævnte beskæftigelse, erhverv eller funktioner.

Ved efterprøvelsen skal den nationale ret på baggrund af de gældende nationale regler særlig tage hensyn til, at den nævnte undtagelse fra forbuddet mod videregivelse af intern viden skal fortolkes strengt, og at enhver yderligere videregivelse kan øge risikoen for, at den interne viden udnyttes til formål, som er i strid med direktiv 89/592, samt til følsomheden af den interne viden.

Den nævnte artikel 3, litra a), er til hinder for videregivelse af intern viden fra formanden for en faglig organisation til medarbejdere som organisationens næstformænd og den øverste administrative leder af sekretariatet, medmindre videregivelsen sker på de førnævnte betingelser. Ved efterprøvelsen skal den nationale ret på baggrund af de gældende nationale regler særlig tage hensyn til de førnævnte kriterier.

(jf. præmis 48 og 54 samt domskonkl. 1 og 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – medlemsstaternes fastlæggelse og tilrådighedsstillelse – pligt, der er uafhængig af, om der kan ske bogføring og efterfølgende opkrævning af den pågældende toldskyld – manglende fastlæggelse og tilrådighedsstillelse, uden at der foreligger force majeure, eller at det definitivt er umuligt at foretage inddrivelsen af grunde, som ikke kan tilskrives den pågældende medlemsstat – traktatbrud

[Rådets forordning nr. 1552/89, art. 17, stk. 2, og forordning nr. 2913/92, art. 220, stk. 2, litra b); Rådets afgørelse 94/728, art. 2 og 8]

Sammendrag

Medlemsstaterne har pligt til at fastslå en fordring fra Fællesskabet på egne indtægter, når deres toldmyndigheder har de nødvendige oplysninger og følgelig er i stand til at beregne afgiftsbeløbet vedrørende en toldskyld og fastslå, hvem der er debitor, uafhængigt af, om betingelserne for anvendelse af artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodekser er opfyldt, og således af, om der kan ske bogføring og efterfølgende opkrævning af den pågældende toldskyld.

Under disse betingelser har en medlemsstat, som undlader at fastslå en fordring fra Fællesskabet på egne indtægter og at stille det tilsvarende beløb til rådighed for Kommissionen, uden at betingelserne i artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 1552/89 om gennemførelse af afgørelse 88/376 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter – dvs. at dette beløb ikke har kunnet inddrives på grund af force majeure, eller at det viser sig, at det definitivt er umuligt at foretage inddrivelsen af grunde, som ikke kan tilskrives medlemsstaten – er opfyldt, tilsidesat sine forpligtelser i medfør af fællesskabsretten og navnlig artikel 2 og 8 i afgørelse 94/728.

(jf. præmis 66, 68 og 70 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – traktatens bestemmelser – anvendelsesområde – lovgivning vedrørende betingelserne for udøvelse af en erhvervsmæssig beskæftigelse – omfattet

(Art. 39 EF)

2. Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – begrænsninger – arbejdstagere, som har bopæl på det nationale område, og som har beskæftigelse i en anden medlemsstat – forbud mod at anvende et køretøj, som er stillet til rådighed af arbejdsgiveren, og som er indregistreret i den medlemsstat, hvori arbejdsgiveren har hjemsted – ulovligt – tilladelse til at anvende et sådant køretøj betinget af, at nævnte beskæftigelse har karakter af hovederhverv, samt af betaling af en afgift – ulovligt

(Art. 39 EF)

Sammendrag

1. En lovgivning, der vedrører betingelserne for udøvelse af en erhvervsmæssig beskæftigelse, kan udgøre en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed.

Bestemmelser, som forhindrer en statsborger i en medlemsstat i at forlade sit oprindelsesland med henblik på at udøve retten til fri bevægelighed, eller som får ham til at afholde sig fra dette forehavende, udgør hindringer for denne frihed, uanset om de finder anvendelse uafhængigt af de pågældende arbejdstageres nationalitet, for så vidt som de påvirker arbejdstagernes adgang til arbejdsmarkedet. Betingelserne for udøvelse af en virksomhed kan imidlertid påvirke adgangen til denne samme virksomhed.

(jf. præmis 35-37)

2. En medlemsstat,

– som ikke tillader, at arbejdstagere, der har bopæl på dens område, og som i en anden medlemsstat har beskæftigelse, der ikke udgør deres hovederhverv, anvender en firmabil, der er indregistreret i denne anden medlemsstat, hvor deres arbejdsgivers virksomhed har hovedsæde, til erhvervsmæssige og private formål, og

– kun tillader, at arbejdstagere, der har bopæl på dens område, og som har beskæftigelse i en anden medlemsstat, anvender en firmabil – som hverken er bestemt til fortrinsvis varig anvendelse på det nationale område eller faktisk anvendes på denne måde – der er indregistreret i denne anden medlemsstat, hvor deres arbejdsgivers virksomhed har sit hovedsæde eller faste forretningssted, til enten erhvervsmæssige eller erhvervsmæssige og private formål på de vilkår, at beskæftigelsen hos denne arbejdsgiver udgør den pågældendes hovederhverv, og at der betales afgift herfor,

tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF.

(jf. præmis 85 og domskonkl. 1)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – varemærker for tjenesteydelser – begrebet »tjenesteydelser« – fællesskabsretligt begreb – ensartet fortolkning

(Rådets direktiv 89/104)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – varemærker for tjenesteydelser – begrebet »tjenesteydelser« – detailhandel med varer – omfattet – betingelser for registrering

(Rådets direktiv 89/104, art. 2)

Sammendrag

1. Det tilkommer Domstolen at give begrebet »tjenesteydelser« i den forstand, hvori det er anvendt i direktiv 89/104 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, en ensartet fortolkning i Fællesskabets retsorden.

Fastlæggelsen af arten og indholdet af den tjenesteydelse, der kan beskyttes ved et registreret varemærke, er nemlig ikke omfattet af bestemmelserne vedrørende registreringsproceduren, med hensyn til hvilke medlemsstaterne fuldt ud bevarer deres frihed, men af de materielle betingelser for erhvervelsen af de rettigheder, der er knyttet til varemærket. Såfremt begrebet »tjenesteydelser« var omfattet af medlemsstaternes kompetence, kunne det desuden føre til forskellige betingelser for registrering af varemærker for tjenesteydelser som følge af den pågældende nationale lov. Formålet, hvorefter erhvervelse af retten til et varemærke skal underkastes »de samme betingelser« i alle medlemsstaterne, ville følgelig ikke blive opfyldt.

(jf. præmis 30-33)

2. Begrebet »tjenesteydelser« i henhold til direktiv 89/104 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker omfatter de tjenesteydelser, der præsteres som led i detailhandel med varer. Der er nemlig ingen tvingende hensyn i direktivet eller i generelle fællesskabsretlige principper, som er til hinder for, at disse ydelser omfattes af begrebet »tjenesteydelser« i direktivets forstand, og at den handlende følgelig ved registrering af sit varemærke opnår ret til beskyttelse af dette som en angivelse af oprindelsen for de tjenesteydelser, han præsterer.

Med henblik på registrering af et varemærke for sådanne tjenesteydelser er det ikke nødvendigt konkret at udpege den eller de omhandlede tjenesteydelser. Derimod er det nødvendigt at præcisere, hvilke varer eller hvilken type af varer disse tjenesteydelser vedrører.

(jf. præmis 35, 39 og 52 samt domskonkl. 1 og 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statslige handelsmonopoler – artikel 31 EF – formål – pligt til at udforme monopolerne på en sådan måde, at enhver forskelsbehandling af handelen med varer hidrørende fra andre medlemsstater er udelukket

(Art. 31 EF)

2. Statslige handelsmonopoler – artikel 31 EF – statsligt monopol på detailhandel med lægemidler – monopol kendetegnet ved metoder til udvælgelse af produkterne, der ikke udelukker enhver forskelsbehandling – ulovligt – begrundelse i henhold til artikel 86, stk. 2, EF – udelukket

(Art. 31 EF og 86, stk. 2, EF)

Sammendrag

1. Uden at kræve, at de statslige handelsmonopoler afskaffes fuldstændigt, foreskriver artikel 31, stk. 1, EF, at de tilpasses, således at enhver form for forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsætningsvilkår er udelukket. Denne bestemmelse er således til hinder for monopoler, der er udformet således, at handelen med varer hidrørende fra andre medlemsstater retligt eller faktisk stilles ringere end handelen med indenlandske varer. Et statsligt handelsmonopol skal især være udformet således, at enhver forskelsbehandling af varer hidrørende fra andre medlemsstater er udelukket hvad angår dets udvælgelsessystem, udformningen af dets salgsnet og dets foranstaltninger i forbindelse med markedsføring og reklame.

(jf. præmis 34, 36 og 39-41)

2. Artikel 31, stk. 1, EF skal fortolkes således, at det er til hinder for et monopol på detailhandel med lægemidler, der er udformet således, at det hverken foreskriver en indkøbsplan eller et system med »indhentelse af tilbud« i forbindelse med hvilken de producenter, hvis produkter ikke er blevet udvalgt, har ret til at få meddelt begrundelserne for udvælgelsesbeslutningen og at indbringe denne afgørelse for en uafhængig kontrolinstans. Et sådant monopol er ikke udformet således, at enhver forskelsbehandling er udelukket, men kan stille handelen med lægemidler hidrørende fra andre medlemsstater ringere end handelen med indenlandske lægemidler.

Et sådant handelsmonopol kan ikke begrundes i henhold til artikel 86, stk. 2, EF. Selv om denne bestemmelse kan påberåbes som grundlag for, at en medlemsstat tildeler en virksomhed, som har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, enerettigheder, der er i strid med artikel 31, stk. 1, EF, i det omfang opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet den, kun kan sikres ved tildeling af sådanne rettigheder, og forudsat at udviklingen af samhandelen ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse, kan den imidlertid ikke begrunde et handelsmonopol, som ikke har et udvælgelsessystem, der udelukker enhver forskelsbehandling af lægemidler hidrørende fra andre medlemsstater.

(jf. præmis 42-45 og 47-49 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fradrag for indgående moms – investeringsgoder – berigtigelse af det oprindelige fradrag – betingelser for anvendelse af sjette direktivs artikel 20 – et offentligretligt organs erhvervelse af goder i sin egenskab af offentlig myndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 4, stk. 5, første afsnit – samme myndigheds salg af disse goder som afgiftspligtig person – udelukkelse af retten til berigtigelse

(Rådets direktiv 77/388, art. 4, stk. 5, og art. 20)

Sammendrag

Et offentligretligt organ, der erhverver et investeringsgode i sin egenskab af offentlig myndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 5, første afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, og følgelig i sin egenskab af ikke-afgiftspligtig person, og som efterfølgende sælger dette gode i sin egenskab af afgiftspligtig person, har i forbindelse med dette salg ikke ret til en berigtigelse i medfør af dette direktivs artikel 20 med henblik på opnåelse af fradrag for den merværdiafgift, som er erlagt i forbindelse med erhvervelsen af dette gode.

Det er kun den egenskab, i hvilken det pågældende organ handler på tidspunktet for erhvervelsen af godet, der er afgørende for, om der består en fradragsret.

(jf. præmis 38 og 44 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – afgiftsudløsende begivenhed

(Rådets direktiv 77/388, art. 10, stk. 2, andet afsnit)

Sammendrag

Art. 10, stk. 2, andet afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, som udgør en undtagelse fra reglen i nævnte bestemmelses første afsnit, bestemmer, at såfremt der betales afdrag, inden leveringen eller tjenesteydelsen finder sted, forfalder afgiften i forbindelse med det modtagne beløb på det tidspunkt, hvor afdraget indgår. Den nævnte bestemmelses anvendelsesområde omfatter ikke forudbetalinger, hvorved et samlet beløb betales for goder, der er angivet efter art i en liste, som til enhver tid kan ændres ved gensidig aftale mellem køber og sælger, og fra hvilken køber eventuelt kan udvælge varer på grundlag af en aftale, som han til enhver tid ensidigt kan opsige, hvorefter han får tilbagebetalt hele den del af forudbetalingen, som ikke er udnyttet.

For at afgiften kan forfalde i tilfælde af, at der betales afdrag, uden at leveringen eller ydelsen endnu har fundet sted, er det nemlig nødvendigt, at alle relevante enkeltheder vedrørende den omstændighed, der udløser afgiftspligtens indtræden, dvs. den fremtidige levering eller den fremtidige ydelse, allerede er kendt, og dermed navnlig, at goderne eller ydelserne er specifikt angivet på det tidspunkt, hvor afdraget betales.

(jf. præmis 45, 48 og 51 samt domskonkl.)
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – direktiv 98/59/EF – begrebet arbejdsgiver – national lov, som udelukker virksomhed, der drives uden gevinst for øje fra direktivets anvendelsesområde – ufuldstændig gennemførelse«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Anden Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
DOMSTOLENS DOM (Første Afdeling)

2. oktober 2003

»Traktatbrud – manglende gennemførelse af direktiv 1999/13/EF«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Første Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
DOMSTOLENS DOM (Tredje Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – miljø – deponering af affald – direktiv 1999/31/EF«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Tredje Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
DOMSTOLENS DOM (plenum )

30. september 2003

»Tilnærmelse af lovgivningerne – plantesundhedsbeskyttelse – direktiv 77/93/EØF – indførsel til Fællesskabet af planter med oprindelse i tredjelande, der er undergivet særlige krav – særlige krav, som ikke kan overholdes på andre steder end oprindelsesstedet – passende oprindelsesmærke påført planternes emballage – officiel konstatering af, at planterne har oprindelse i områder, der vides at være fri for den relevante skadegører«

mod

DOMSTOLEN (plenum ),,

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

–

–

–

–

–

efter at der i retsmødet den 8. april 2003 er afgivet mundtlige indlæg af S.P. Anastasiou (Pissouri) Ltd m.fl., af Cypfruvex (UK) Ltd og Cypfruvex Fruit and Vegetable (Cypfruvex) Enterprises Ltd, af Det Forenede Kongeriges regering, af den græske regering samt af Kommissionen,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 3. juni 2003,
Sag C-93/02 P





Biret International SA

mod

Rådet for Den Europæiske Union





«Appel – direktiv 81/602/EØF, 88/146/EØF og 96/22/EF – forbud mod at anvende visse stoffer med hormonal virkning – forbud mod indførsel fra tredjelande af kød fra dyr på bedrifter, hvor dyrene har været behandlet med disse stoffer – erstatningssøgsmål – den direkte virkning af WTO-aftalen og de hertil knyttede aftaler – aftalen om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger – henstillinger og afgørelser fra WTO's tvistbilæggelsesorgan»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat S. Alber fremsat den 15. maj 2003

Domstolens dom (plenum) af 30. september 2003

Sammendrag af dom

Ansvar uden for kontrakt – betingelser – retsstridighed – tab – årsagsforbindelse – ikke muligt at anfægte gyldigheden af en fællesskabsretsakt under henvisning til WTO-aftalerne – undtagelser – fællesskabsretsakt, hvis formål er at gennemføre disse aftaler eller som udtrykkeligt og præcist henviser til dem – domstolskontrol – udelukket før udløbet af en rimelig frist for Fællesskabet til at efterkomme WTO-bestemmelserne

(EF-traktaten, art. 178 (nu art. 235 EF), og art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))
d) den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer, og
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – direktiv 2000/21/EF – etikettering af farlige stoffer – manglende gennemførelse«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Anden Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)

16. oktober 2003

»Fælles landbrugspolitik – afgifter i forbindelse med sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød – direktiv 85/73/EØF«

mod

DOMSTOLEN (Anden Afdeling),,

efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:

–

–

–

–

og efter at der i retsmødet den 8. maj 2003 er afgivet mundtlige indlæg af Emil Färber GmbH & Co. ved M. Stephani og Rechtsanwalt L. Liebenau, og Kommissionen ved G. Braun,

idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
Sag C-94/02 P





Établissements Biret et Cie SA

mod

Rådet for Den Europæiske Union





«Appel – direktiv 81/602/EØF, 88/146/EØF og 96/22/EF – forbud mod at anvende visse stoffer med hormonal virkning – forbud mod indførsel fra tredjelande af kød fra dyr på bedrifter, hvor dyrene har været behandlet med disse stoffer – erstatningssøgsmål – den direkte virkning af WTO-aftalen og de hertil knyttede aftaler – aftalen om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger – henstillinger og afgørelser fra WTO's tvistbilæggelsesorgan»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat S. Alber fremsat den 15. maj 2003

Domstolens dom (plenum) af 30. september 2003

Sammendrag af dom

Ansvar uden for kontrakt – betingelser – retsstridighed – tab – årsagsforbindelse – ikke muligt at anfægte gyldigheden af en fællesskabsretsakt under henvisning til WTO-aftalerne – undtagelser – fællesskabsretsakt, hvis formål er at gennemføre disse aftaler eller som udtrykkeligt og præcist henviser til dem – domstolskontrol – udelukket før udløbet af en rimelig frist for Fællesskabet til at efterkomme WTO-bestemmelserne

(EF-traktaten, art. 178 (nu art. 235 EF), og art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF))
Sag C-433/02





Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Kongeriget Belgien





«Traktatbrud – direktiv 92/100/EØF – ophavsret – vederlag til ophavsmænd i tilfælde af offentlige udlån af deres litterære værker eller kunstværker»

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. oktober 2003

Sammendrag af dom

Tilnærmelse af lovgivningerne – ophavsret og beslægtede rettigheder – udlejnings- og udlånsaktiviteter med ophavsretligt beskyttede værker – direktiv 92/100 – vederlag til kunstnerne ved offentligt udlån – medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en undtagelse for visse typer af institutioner – rækkevidde

(Rådets direktiv 92/100, art. 5, stk. 3)
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)

16. oktober 2003

»Traktatbrud – manglende gennemførelse af direktiv 98/81/EF«

sagsøger,

mod

sagsøgt,

DOMSTOLEN (Anden Afdeling),,

og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,