Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - retsakter, der kan goeres til genstand for soegsmaal - retsakter, der har bindende retsvirkninger - forordning, der hjemler et tilbud om en fast erstatning til de maelkeproducenter, der har lidt tab, fordi de ikke har faaet tildelt en referencemaengde - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 2187/93)

2 Erstatningssoegsmaal - foraeldelsesfrist - begyndelsestidspunkt - ansvar som foelge af forordning nr. 857/84, som indebar, at maelkeproducenter, der havde paataget sig en ikke-markedsfoeringsforpligtelse, ikke fik tildelt en referencemaengde - relevant dato

(EF-traktaten, art. 178 og 215; EOEF-statutten for Domstolen, art. 43; Raadets forordning nr. 1078/77 og nr. 857/84)

3 Landbrug - faelles markedsordning - maelk og mejeriprodukter - tillaegsafgift paa maelk - tildeling af referencemaengder fritaget for afgift - producenter, der havde indstillet deres leverancer i medfoer af praemieordningen for ikke-markedsfoering eller omstilling, og som derfor ikke fik tildelt en referencemaengde - tilbud om en fast erstatning i henhold til forordning nr. 2187/93 - manglende accept af tilbuddet inden for den fastsatte frist - fortabelse af de rettigheder, der foelger af forordningen

(EF-traktaten, art. 215; Raadets forordning nr. 2187/93)

Sammendrag

4 Kun retsakter, der har bindende retsvirkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af hans retsstilling, kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173.

Forordning nr. 2187/93 udgoer ikke en saadan retsakt, der kan anfaegtes af de producenter af maelk og mejeriprodukter, som midlertidigt har vaeret forhindret i at udoeve deres virksomhed, fordi de ikke har faaet tildelt en referencemaengde, da forordningen blot giver hjemmel til, at der gives de paagaeldende producenter et tilbud om en fast erstatning, som det er overladt til producenterne at vurdere, om de vil acceptere, og da producenterne, saafremt de ikke accepterer tilbuddet, forbliver i noejagtig samme situation, som hvis den omhandlede forordning ikke var blevet udstedt, idet de bevarer retten til at anlaegge et erstatningssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 178 og 215.

5 Foraeldelsesfristen i henhold til artikel 43 i Domstolens statut for krav mod Faellesskabet, der stoettes paa ansvar uden for kontraktforhold, kan ikke begynde at loebe, foer alle de betingelser, som er en forudsaetning for erstatningspligten, er opfyldt. Det hoerer ikke til disse betingelser, at den retsakt, der er aarsag til det lidte tab, er blevet kendt ulovlig. For saa vidt angaar det tab, der er lidt af de producenter af maelk og mejeriprodukter, som efter at have paataget sig ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelser i henhold til forordning nr. 1078/77 ikke kunne faa tildelt en referencemaengde i medfoer af forordning nr. 857/84 og saaledes heller ikke markedsfoere maelk, der var fritaget for tillaegsafgiften, begyndte foraeldelsesfristen at loebe fra den dag, hvor de efter udloebet af deres ikke-markedsfoeringsforpligtelser blev forhindret i at genoptage maelkeleverancerne paa grund af afvisningen af at give dem en referencemaengde. Da det naevnte tab i oevrigt ikke blev foraarsaget oejeblikkeligt, men foroeget dagligt, gaelder foraeldelsen efter artikel 43 i Domstolens statut, i forhold til datoen for afbrydelsen af foraeldelsen, den periode, der ligger mere end fem aar forud for denne dato, uden at paavirke de rettigheder, der er opstaaet under senere perioder.

6 Forordning nr. 2187/93, som hjemler et tilbud om en fast erstatning til de producenter af maelk og mejeriprodukter, der havde paataget sig en ikke-markedsfoeringsforpligtelse og paa grund af den deraf foelgende manglende tildeling af en referencemaengde midlertidigt blev forhindret i at udoeve deres virksomhed, indeholder nogle restriktive bestemmelser om accept af det naevnte tilbud. De producenter, som ikke har accepteret et saadant tilbud inden for det fastsatte frister, men har fortsat soegsmaal anlagt paa grundlag af traktatens artikel 215 med henblik paa at opnaa erstatning for deres konkrete tab, kan ikke ogsaa fortsat goere krav paa den faste erstatning, idet tilbuddet herom ikke laengere er bindende for institutionerne.