Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - kommissionsbeslutning, hvori det fastslås, at en støtte er uforenelig med fællesmarkedet - sag anlagt af en virksomhed, der er en del af den offentlige sektor, og af en regional myndighed, der har ydet den pågældende støtte - formaliteten

(Art. 230, stk. 4, EF)

2. Statsstøtte - begreb - en offentlig myndigheds salg af goder på særligt gunstige vilkår - omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

3. Statsstøtte - begreb - salg af en grund foretaget af en virksomhed, der er en del af den offentlige sektor - køberens vederlagsfrie benyttelse af grunden indtil det tidspunkt, hvor salgsprisen blev betalt - omfattet - kriterier for skønsudøvelsen - en privat virksomheds normale adfærd

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

4. Statsstøtte - begreb - støtte, der ydes af regionale eller lokale myndigheder - omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

5. Statsstøtte - begreb - foranstaltningens selektive karakter - national lovgivning, hvorved der indføres en skattelettelse - generel foranstaltning, hvorved forvaltningen tillægges en skønsbeføjelse i forbindelse med indrømmelsen af en skattefordel - omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

6. Statsstøtte - begreb - foranstaltningens selektive karakter - objektive kriterier for anvendelsen - uden betydning

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

7. Statsstøtte - begreb - specifik fiskal foranstaltning - foranstaltningens selektive karakter - begrundet i skattesystemets art og indretning - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

8. Statsstøtte - begreb - foranstaltningens selektive karakter - foranstaltning, der har til formål at oprette eller fastholde arbejdspladser - uden betydning

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

9. Statsstøtte - eksisterende og nye støtteordninger - begreb - foranstaltning, hvorved eksisterende støtteordninger eller oprindelige planer om påtænkt støtte, som Kommissionen er blevet underrettet om, ændres - kvalifikation som ny støtte

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

10. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - anmeldelse til Kommissionen - generel støtteordning - forpligtelse

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

11. Statsstøtte - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning - kriterier for skønsudøvelsen

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF))

12. Statsstøtte - kommissionsbeslutning, hvorved det fastlås, at en ikke-anmeldt støtte er uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), art. 93, stk. 3, og art. 190 (nu art. 88, stk. 3, EF og art. 253 EF))

13. Statsstøtte - forbud - undtagelser - Kommissionens skønsbeføjelse - vurdering af grunde, der eventuelt kan berettige en individuel undtagelse fra en aftale - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 85, stk. 3 (nu art. 81, stk. 3, EF), og art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF))

14. Statsstøtte - generel støtteordning godkendt af Kommissionen - individuel støtteforanstaltning, der angives at være omfattet af godkendelsen - Kommissionens undersøgelse - bedømmelse primært i forhold til godkendelsesbeslutningen og kun subsidiært i forhold til traktatens artikel 92 (nu artikel 87 EF)

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF) og art. 93 (nu art. 88 EF))

15. Statsstøtte - støtte ydet i overensstemmelse med procedurereglerne i traktatens artikel 93 (nu art. 88 EF) - støttemodtagernes eventuelle berettigede forventning - beskyttelse - betingelser og begrænsninger

(EF-traktaten, art. 93 (nu art. 88 EF))

Sammendrag

1. Den virksomhed, der er en del af den offentlige sektor, og den indenstatslige enhed, der har ydet statsstøtte, er umiddelbart og individuelt berørt af en beslutning, hvorved det fastslås, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet. Denne beslutning berører ikke kun de retsakter, som sagsøgerne er ophavsmænd til, men hindrer desuden sagsøgerne i at udøve deres selvstændige kompetence på den måde, de ønsker, og som de direkte er blevet tillagt efter intern ret.

( jf. præmis 50 og 51 )

2. En offentlig myndigheds salg af goder på særligt gunstige vilkår kan udgøre statsstøtte. For at kunne vurdere, om en virksomhed har modtaget statsstøtte i forbindelse med erhvervelsen af et gode fra en virksomhed, der er en del af den offentlige sektor, skal det undersøges, om førstnævnte virksomhed har købt det til en pris, som den ikke ville kunne have købt det for under sædvanlige markedsvilkår.

( jf. præmis 72 og 73 )

3. I tilfælde af, at en virksomhed, der er en del af den offentlige sektor, sælger en grund til en privat virksomhed, der benytter grunden, kan Kommissionen med rette konstatere, at den erhvervende virksomhed gratis har benyttet grunden, når betalingen af salgsprisen først fandt sted flere måneder efter, at virksomheden etablerede sig på grunden.

Kommissionen kan imidlertid ikke automatisk udlede af denne benyttelse, at den virksomhed, der er en del af den offentlige sektor, har ydet statsstøtte til den erhvervende virksomhed. Det er kun tilfældet, såfremt førstnævnte virksomheds handlemåde ikke svarede til en privat virksomheds normale adfærd.

I denne forbindelse bør Kommissionen undersøge, om en privat erhvervsdrivende vil kunne kræve, at salgsprisen betales på et tidligere tidspunkt, og i tilfælde af, at dette ikke er tilfældet, om den pågældende vil kunne kræve, at der bliver erlagt et vederlag for benyttelse af grunden i perioden indtil salgsprisen betales.

I mangel af en sådan undersøgelse har Kommissionen ikke i tilstrækkeligt omfang godtgjort, at den erhvervende virksomhed har modtaget statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. 1's forstand (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF) som følge af virksomhedens vederlagsfrie benyttelse af grunden indtil det tidspunkt, hvor salgsprisen blev betalt.

( jf. præmis 97-100, 105 og 106 )

4. Den omstændighed, at en skattelettelse er blevet indrømmet med hjemmel i en lovgivning, der er gennemført af en indenstatslig enhed, og ikke af en medlemsstat, er uden betydning for anvendelsen af traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF). Da bestemmelsen nævner »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form«, omfatter den enhver form for støtte, der finansieres af offentlige midler. Det følger heraf, at foranstaltninger, der træffes af indenstatslige enheder (decentrale, føderale, regionale eller andre enheder) i medlemsstaterne, uanset disses retlige stilling og betegnelse, på samme måde som foranstaltninger, der træffes af føderal- eller centralmagten, er omfattet af anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1, såfremt de i denne bestemmelse fastsatte betingelser er opfyldt.

( jf. præmis 142 )

5. Efter traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), er det en betingelse for, at en foranstaltning kan betegnes som statsstøtte, at den begunstiger »visse virksomheder eller visse produktioner«. En statslig foranstaltnings specifikke eller selektive karakter er således et af kendetegnene ved begrebet statsstøtte

Foranstaltninger af generel karakter er ikke omfattet af traktatens artikel 92, stk. 1. Selv foranstaltninger, der umiddelbart forekommer anvendelige på alle virksomheder, kan imidlertid i et vist omfang være selektive og må følgelig anses for foranstaltninger, der har til formål at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner. Dette vil bl.a. være tilfældet, når den forvaltning, der skal anvende en generel bestemmelse, råder over en skønsbeføjelse i forbindelse med anvendelsen af retsakten.

I denne forbindelse er det med henblik på at afkræfte, at en national lovgivning, hvorved der indføres en skattelettelse for investeringer, er en generel foranstaltning, ikke nødvendigt at efterprøve, om den adfærd, som udvises af den forvaltning, der indrømmer skattelettelsen, er præget af vilkårlighed. Det er tilstrækkeligt at fastslå, at forvaltningen råder over en skønsbeføjelse, der sætter den i stand til at differentiere støttebeløbet eller betingelserne for tildeling af skattelettelsen efter arten af de investeringsprojekter, der forelægges for forvaltningen.

( jf. præmis 144, 149 og 154 )

6. Uanset om anvendelsesområdet for en selektiv statslig foranstaltning er fastlagt på grundlag af objektive kriterier, har den ikke desto mindre en selektiv karakter og kan derfor kvalificeres som statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. 1's forstand (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF).

( jf. præmis 163 )

7. I forbindelse med bedømmelsen af spørgsmålet om, hvorvidt en statslig foranstaltning har karakter af statsstøtte, kan en foranstaltnings selektive karakter imidlertid i visse tilfælde være begrundet i »systemets karakter eller opbygning«. Er dette tilfældet, falder foranstaltningen uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF). En konkret skattemæssig foranstaltning, der er begrundet i skattesystemets art og indretning - som f.eks. progressiviteten i et skattesystem, der er begrundet i den omfordeling, der er indbygget i systemet - falder således uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1.

Under alle omstændigheder udgør en begrundelse, der støttes på det pågældende skattesystems karakter eller opbygning, en undtagelse fra forbuddet mod statsstøtte, og den må følgelig fortolkes strengt.

( jf. præmis 163, 164 og 250 )

8. Hvis det blev lagt til grund, at forfølgelsen af formål vedrørende oprettelsen eller fastholdelsen af arbejdspladser kunne medføre, at specifikke foranstaltninger ikke omfattes af anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1 (nu efter ændring artikel 87, stk. 1, EF), ville bestemmelsen blive berøvet sin effektive virkning. I en stor del af tilfældene er statsstøtte blevet ydet med henblik på at oprette eller fastholde arbejdspladser.

( jf. præmis 168 )

9. Støtteordninger, der allerede var gældende før tidspunktet for traktatens ikrafttrædelse eller den pågældende medlemsstats tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, og støtteordninger, der lovligt er blevet iværksat under iagttagelse af de i traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), fastsatte krav, udgør eksisterende støtteordninger.

Derimod skal støtteordninger anses for nye støtteordninger, der er underlagt underretningsforpligtelsen i traktatens artikel 93, stk. 3, såfremt der er tale om en påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, hvorved bemærkes, at ændringerne kan vedrøre såvel eksisterende støtteordninger som oprindelige planer om påtænkt støtte, som Kommissionen er blevet underrettet om.

( jf. præmis 173 )

10. I traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), sondres der ikke mellem individuel støtte og generelle støtteordninger.

Det følger heraf, at når en medlemsstat eller en regional eller lokal myndighed i en medlemsstat etablerer et lovgrundlag og/eller et administrativt grundlag for en generel støtteordning, skal dette ubetinget anmeldes til Kommissionen.

( jf. præmis 184 og 185 )

11. En statsstøtte, som en virksomhed har fået tildelt med henblik på i en medlemsstat at kunne påbegynde produktionen af en bestemt vare på et konkurrencebetonet marked, bevirker, at chancerne for de virksomheder, der er etableret i de øvrige medlemsstater, for at eksportere deres produkter til denne medlemsstats marked herved bliver formindskede. En sådan støtte kan således påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene.

( jf. præmis 219 )

12. Selv om det i visse tilfælde kan fremgå af selve de omstændigheder, hvorunder statsstøtten ydes, at den kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene, påhviler det i det mindste Kommissionen at angive disse omstændigheder i begrundelsen for den beslutning, hvori det fastslås, at en støtte er uforenelig med fællesmarkedet.

Kommissionen er imidlertid ikke forpligtet til i en beslutning om støtte, der ikke har været anmeldt, at godtgøre den faktiske virkning af nationale foranstaltninger, eftersom det ville være ensbetydende med, at man begunstigede de medlemsstater, der yder støtte under tilsidesættelse af underretningspligten ifølge traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), på de medlemsstaters bekostning, der giver underretning om en projekteret støtte.

( jf. præmis 201 og 225 )

13. En undersøgelse af, om statsstøtte er i overensstemmelse med traktatens bestemmelser, omfatter ikke en vurdering af grunde, der eventuelt kunne berettige en individuel undtagelse fra en aftale, en praksis eller en konkurrencebegrænsende beslutning i overensstemmelse med traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF). Når Kommissionen har løftet bevisbyrden for, at den støtte, der er ydet til en virksomhed, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen i den forstand, hvori udtrykkene er anvendt i traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), og for at den omhandlede støtte kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, er de alle, uden undtagelse, uforenelige med fællesmarkedet.

( jf. præmis 223 )

14. Når Kommissionen får forelagt en individuel støtteforanstaltning, som hævdes at være truffet i medfør af en tidligere godkendt støtteordning, kan den ikke uden videre bedømme støtteforanstaltningen umiddelbart i forhold til traktaten. Kommissionen skal - før den indleder nogen form for procedure - kontrollere, om støtten falder ind under den generelle ordning og opfylder de betingelser, der er fastsat i beslutningen om at godkende den generelle ordning. I modsat fald ville Kommissionen i forbindelse med sin undersøgelse af hver enkelt individuel støtte efterfølgende kunne ændre sin beslutning om at godkende støtteordningen, hvilket i sig selv forudsætter en undersøgelse i forhold til traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF). Dette ville bringe overholdelsen af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet i fare, såvel for medlemsstaterne som for de erhvervsdrivende, eftersom Kommissionen til enhver tid ville kunne anfægte individuelle støtteforanstaltninger, som fuldt ud er i overensstemmelse med beslutningen om at godkende støtteordningen.

( jf. præmis 228 )

15. Anerkendelsen af en berettiget forventning hos en virksomhed, der har modtaget statsstøtte, forudsætter principielt, at støtten er ydet under overholdelse af proceduren i henhold til traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF). Det forudsættes nemlig, at en omhyggelig erhvervsdrivende og en omhyggelig regional myndighed normalt er i stand til at sikre sig, at denne procedure er blevet fulgt.

( jf. præmis 236 )