Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Galáxia«, og ordmærkerne »GALA«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

2. EF-varemærker – procedureregler – undersøgelse af de faktiske omstændigheder ex officio – indsigelsessag – prøvelsen begrænset til de påberåbte anbringender – parterne forpligtet til at fremføre kendsgerninger og beviser

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 74, stk. 1)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – risikoen for, at der antages at være en forbindelse – begrebet tjener kun til nærmere at fastlægge rækkevidden af risikoen for forveksling

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. For gennemsnitsforbrugeren er der ingen risiko for forveksling mellem figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »Galáxia«, og som søges registreret som EF-varemærke for varen »kaffe«, der henhører under klasse 30 i Nice-arrangementet, og de nationale eller internationale ordmærker GALA, der allerede er registreret i eller har retsvirkning i Grækenland, Det Forenede Kongerige, Benelux-landene, Frankrig, Italien, Østrig og Portugal for varerne »kaffe og te« eller »te« henhørende under samme klasse.

Selv om den vare, som varemærkeansøgningen vedrører, og de varer, der er omfattet af de ældre varemærker, ganske vist er af samme eller lignende art, er der ikke nogen visuel, lydlig eller begrebsmæssig lighed mellem de omhandlede varemærker, og risikoen for forveksling, som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, kan således udelukkes.

(jf. præmis 22, 28 og 37)

2. Artikel 74, stk. 1 in fine, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker bestemmer, at i sager vedrørende relative registreringshindringer begrænser Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) sig til at prøve de af parterne fremførte kendsgerninger, beviser og argumenter og de af parterne fremsatte anmodninger. Det følger af denne bestemmelse, at det ligeledes påhviler parterne at fremføre kendsgerninger og beviser til støtte for deres anbringender. Når den part, som har rejst indsigelse, påberåber sig den omstændighed, at dens varemærke er velkendt, er denne part forpligtet til at fremføre kendsgerninger og i givet fald beviser, der gør det muligt for Harmoniseringskontoret at efterprøve rigtigheden af en sådan påstand. Hvis indsigeren i en given sag ønsker, at der skal tages hensyn til dennes ældre varemærkes eventuelle omdømme, kan han derfor ikke begrænse sig til blot at postulere et sådant omdømme.

(jf. præmis 32)

3. Artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, der vedrører registreringshindringen på grund af risiko for forveksling mellem to varemærker, finder kun anvendelse, hvis der på grund af identiteten eller ligheden mellem dels varemærkerne, dels de heraf omfattede varer eller tjenesteydelser »i offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet, er risiko for forveksling; risikoen for forveksling indbefatter risikoen for, at der antages at være en forbindelse med det ældre varemærke«. Det fremgår af denne ordlyd, at begrebet risiko for, at der antages at være en forbindelse, ikke er et alternativ til begrebet risiko for forveksling, men tjener til nærmere at fastlægge dette begrebs rækkevidde. Selve ordlyden af bestemmelsen udelukker derfor, at den kan anvendes, hvis der ikke i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling. Risikoen for forveksling som omhandlet i denne bestemmelse er kun aktuel, hvis det er fastslået, at det blandt forbrugerne kan antages, at varerne, som er solgt under de omhandlede varemærker, hidrører fra den samme virksomhed eller fra økonomisk forbundne virksomheder.

(jf. præmis 36)