ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - produkter forarbejdet på basis af frugt og grøntsager - produktionsstøtte - forarbejdningsvirksomhedernes forpligtelse til at betale producenterne en minimumspris - producenternes deltagelse i visse supplerende omkostninger - lovligt - beregning på grundlag af et fast beløb - ulovligt

[Rådets forordning nr. 426/86; Kommissionens forordning nr. 1558/91, art. 6, stk. 3, litra e)]

Sammendrag

$$De fællesskabsbestemmelser vedrørende producentstøtteordningen for visse produkter, som er fremstillet af frugt og grøntsager høstet i Fællesskabet, der er indført ved forordning nr. 426/86, udelukker ikke, at forarbejdningsvirksomhederne kan præstere visse ydelser over for producenterne, såsom tilrådighedsstillelsen af containere til indsamling af tomaterne, hvortil omkostningerne kan pålægges producenterne. Endvidere er det ikke i sig selv i strid med fællesskabsbestemmelserne, at der i en brancheaftale vedrørende tomater til industriel forarbejdning, som er indgået mellem producentsammenslutninger og forarbejdningsvirksomheder i en medlemsstat, fastsættes en grænse for de omkostninger, som påhviler producenterne, der beregnes på grundlag af transportomkostningerne. Medlemsstaterne skal dog påse, at transportvirksomhederne strikte overholder forpligtelsen til at betale minimumsprisen, hvilket navnlig indebærer, at transportomkostningerne fra produktions- til forarbejdningsstedet ikke må pålægges producenterne.

Enhver direkte eller indirekte omgåelse af denne forpligtelse udgør en tilsidesættelse af fællesskabsretten. Formålet med artikel 6, stk. 3, litra e), i forordning nr. 1558/91 om gennemførelsesbestemmelser for producentstøtteordningen for produkter forarbejdet på basis af frugt og grøntsager er nemlig at undgå, at minimumsprisen omgås ved anvendelse af en uigennemskuelig praksis.

Uafhængigt af spørgsmålet, om de nævnte bestemmelser er affattet på en tilstrækkelig gennemskuelig måde, er en udbredt praksis - hvorefter producenternes deltagelse i omkostningerne ikke beregnes på grundlag af de af hver enkelt producent faktisk afholdte omkostninger, men på grundlag af et fast beløb, således at producenterne pålægges den maksimale procentdel, som er omhandlet i brancheaftalen - ikke i overensstemmelse med forpligtelsen for forarbejdningsvirksomhederne til at betale minimumsprisen.

( jf. præmis 19-22 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tjenestemænd - disciplinærordning - sagsbehandling ved Disciplinærrådet - frister i artikel 7 i bilag IX - tilsidesættelse - ikke bindende frister

(Tjenestemandsvedtægten, bilag IX, art. 7)

2. Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - formalitetsmangel - afvisning - retlig bedømmelse af faktiske omstændigheder - formaliteten

(Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

3. Tjenestemænd - disciplinærordning - sagsbehandling ved Disciplinærrådet - frister i artikel 7 i bilag IX - væsentlig forsinkelse - tilsidesættelse af generelle fællesskabsretlige principper - betingelser

(Tjenestemandsvedtægten, bilag IX, art. 7)

Sammendrag

1. Fristerne i artikel 7 i vedtægtens bilag IX er ikke bindende, men udgør et led i god forvaltningsskik, således at en overskridelse af fristen kan pådrage den pågældende institution ansvaret for den skade, der eventuelt tilføjes de berørte personer, uden i sig selv at påvirke gyldigheden af den disciplinære sanktion, der pålægges efter deres udløb.

( jf. præmis 21 )

2. En appel kan kun støttes på, at Retten har overtrådt visse retsregler, idet enhver bedømmelse af faktisk karakter er udelukket. Det er således alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når bortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af de akter, den har fået forelagt i sagen, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Når Retten har fastlagt eller vurderet de faktiske omstændigheder, har Domstolen i henhold til artikel 225 EF kompetence til at gennemføre en kontrol af den retlige vurdering af disse faktiske omstændigheder og de retlige konsekvenser, Retten har draget.

( jf. præmis 37 )

3. Det kan ikke udelukkes, at en væsentlig forsinkelse af fristerne i artikel 7 i vedtægtens bilag IX i visse tilfælde kan sidestilles med en tilsidesættelse af et generelt fællesskabsretligt princip på området. Mere konkret kan man forestille sig, at en sådan overskridelse kan hindre den pågældende i at forsvare sig effektivt, eller at den skaber en berettiget forventning hos denne om ikke at blive pålagt nogen disciplinær sanktion.

Under sådanne usædvanlige omstændigheder vil forsinkelsen med vedtagelsen af den disciplinære afgørelse udgøre en tilsidesættelse af retten til forsvar eller princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som vil kunne begrunde, at Fællesskabets retsinstanser annullerer afgørelsen.

( jf. præmis 43 og 44 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 93/37 - tildeling af kontrakter - unormalt lave bud - automatisk udelukkelse - ikke tilladt - pligt til at gennemføre en kontradiktorisk kontrolprocedure - anvendelse af et matematisk kriterium med henblik på at fastlægge tærsklen for unormalt lave bud, således at de bydende virksomheder ikke kan have kendskab til denne tærskel før afgivelsen af deres bud - tilladt - betingelser - udelukkelse af visse begrundelser - ikke tilladt

(Rådets direktiv 93/37, art. 30, stk. 4)

Sammendrag

$$Artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at den er til hinder for bestemmelser og administrativ praksis i en medlemsstat, der dels bemyndiger den ordregivende myndighed til at afvise bud som unormalt lave, som udviser et nedslag, der overstiger tærsklen for, hvad der må anses for at være normalt, udelukkende under hensyntagen til de begrundelser for de tilbudte priser, der svarer til i alt fald 75% af den i udbudsbekendtgørelsen angivne udbudssum, hvilke begrundelser de bydende skulle vedlægge deres bud, idet de ellers ville blive udelukket fra at deltage i udbuddet, uden at give de bydende mulighed for efter åbningen af kuverterne at fremkomme med argumenter om de elementer i de tilbudte priser, som har vakt mistanke, dels bestemmer, at den ordregivende myndighed ved kontrollen af de unormalt lave bud kun kan tage de begrundelser, der vedrører besparelser i forbindelse med byggeprocessen, de anvendte tekniske løsninger eller den bydendes særligt gunstige betingelser i betragtning, og at begrundelser, der vedrører de elementer, hvis mindsteværdi er fastsat ved lov eller administrativt eller kan fastslås på grundlag af officielle oplysninger, skal udelukkes.

Derimod er den nævnte bestemmelse i princippet ikke, for så vidt som samtlige de krav, den fastsætter, i øvrigt er overholdt, og direktivets formål ikke berøres, til hinder for bestemmelser og administrativ praksis i en medlemsstat, der på området for fastlæggelse af unormalt lave bud og kontrol af disse bud dels forpligter alle bydende til at vedlægge deres bud begrundelser for de tilbudte priser, der svarer til i alt fald 75% af den i udbudsbekendtgørelsen angivne udbudssum, idet de ellers udelukkes fra at deltage i udbudsproceduren, dels anvender en metode for beregning af tærsklen for, hvornår et bud skal anses for at være unormalt lavt, som er baseret på gennemsnittet af de bud, der er modtaget under det pågældende udbud, således at de bydende ikke kan have kendskab til denne tærskel på tidspunktet for afgivelsen af deres bud. Den ordregivende myndighed skal imidlertid kunne foretage en fornyet vurdering af det resultat, der opnås ved anvendelsen af denne beregningsmetode.

( jf. præmis 86 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Konkurrence - fællesskabsregler - medlemsstaternes forpligtelser - nationale regler, hvorved en national ret, for hvilken der er fremsat begæring om udstedelse af betalingspålæg for så vidt angår betaling af honorar til en person, der udøver et liberalt erhverv, pålægges at henholde sig til en udtalelse, der er afgivet af en faglig organisation - udtalelse, der mister sin bindende virkning, når debitor indleder en kontradiktorisk retssag - forenelighed

(EF-traktaten, art. 5 og 85 (nu art. 10 EF og 81 EF)

Sammendrag

$$Traktatens artikel 5 og 85 (nu artikel 10 EF og 81 EF) er ikke til hinder for nationale regler, der - inden for rammerne af en summarisk procedure vedrørende udstedelse af betalingspålæg for så vidt angår krav på betaling af honorar, der er fremsat af en person, der udøver et liberalt erhverv - pålægger den ret, der behandler sagen, at henholde sig til en udtalelse, som er afgivet af en faglig organisation, som personen er medlem af, vedrørende betalingen af disse honorarer, for så vidt som denne udtalelse mister sin bindende virkning, når debitor indleder en kontradiktorisk retssag.

( jf. præmis 23 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår - ligebehandling - undtagelser - foranstaltninger til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder - ordning, der er indført af et ministerium, og som kun tildeler subventionerede børnepasningspladser til kvindelige tjenestemænd - tilladt - betingelser

(Rådets direktiv 76/207, art. 2, stk. 1 og 4)

Sammendrag

$$Artikel 2, stk. 1 og 4, i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er ikke til hinder for en ordning, der er indført af et ministerium for at bekæmpe en væsentlig underrepræsentation af kvinder i ministeriet, og som i en situation, der er kendetegnet ved en notorisk mangel på passende og økonomisk overkommelige pasningsordninger, kun forbeholder det begrænsede antal subventionerede børnepasningspladser, som ministeriet stiller til rådighed for sit personale, for kvindelige tjenestemænd, mens mandlige tjenestemænd kun kan få adgang i nødsfald, hvilket afgøres af arbejdsgiveren. Det forholder sig imidlertid kun således, såfremt den undtagelse, som er fastsat for mandlige tjenestemænd, fortolkes således, at den blandt disse giver enlige fædre adgang til børnepasningsordningen på samme betingelser som kvindelige tjenestemænd.

( jf. præmis 50 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - fjerkrækød - handel med tredjelande - tillægsimporttold - fastsættelse på grundlag af cif-importprisen - importøren forpligtet til at indgive en anmodning - fastsættelse på grundlag af den repræsentative pris - ugyldig

(Rådets forordning nr. 1484/95, art. 2, stk. 1 og 3, og art. 3, stk. 1 og 3)

Sammendrag

$$Artikel 3, stk. 1 og 3, i forordning nr. 1484/95 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af tillægsimporttold for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og om ophævelse af forordning nr. 163/67 er ugyldige, for så vidt de bestemmer, at den heri nævnte tillægstold i princippet fastsættes på grundlag af den repræsentative pris, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1484/95, og at denne told kun fastsættes på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending, hvis importøren anmoder herom.

( jf. præmis 36 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø - affald - forordning nr. 259/93 om overførsel af affald - affald, som skal bortskaffes - national ordning, som generelt forbyder udførsel af sådant affald - begrundelse - principper om nærhed, prioritet af nyttiggørelse og tilstrækkelig egenkapacitet - forpligtelse til at efterprøve, om ordningen er i overensstemmelse med traktatens artikel 34 og 36 (efter ændring nu artikel 29 EF og 30 EF) - foreligger ikke

[EF-traktaten, art. 34 og 36 (efter ændring nu art. 29 EF og 30 EF); Rådets forordning nr. 259/93, art. 4, stk. 3, litra a), nr. i)]

2. Miljø - affald - forordning nr. 259/93 om overførsel af affald - affald, som skal bortskaffes - national ordning med pligt til at anmelde affald til et godkendt organ - affaldet ikke henvist til et centralt anlæg under dette organ - overførsel til affaldsanlæg i andre medlemsstater - betingelse - overholdelse af afsendelsesmedlemsstatens nationale bestemmelser om miljøbeskyttelse - ulovligt

(Rådets forordning nr. 259/93, art. 4, stk. 3)

3. Miljø - affald - forordning nr. 259/93 om overførsel af affald - affald, som skal bortskaffes - anmeldelsesprocedure for overførsler mellem medlemsstater - en stats anvendelse af en særskilt procedure forud for anmeldelsesproceduren - ulovligt

(Rådets forordning nr. 259/93, art. 3, 4 og 5)

Sammendrag

1. Det er ikke nødvendigt, når et generelt nationalt udførselsforbud for affald til bortskaffelse er begrundet i de principper om nærhed, prioritering af nyttiggørelse og tilstrækkelig egenkapacitet, som er omhandlet i artikel 4, stk. 3, litra a), nr. i), i forordning nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, også særskilt at efterprøve, om den nationale foranstaltning er i overensstemmelse med traktatens artikel 34 og 36 (efter ændring nu artikel 29 EF og 30 EF).

( jf. præmis 46 og domskonkl. 1 )

2. En medlemsstat, som har vedtaget en ordning, hvorefter der er pligt til over for et godkendt organ at anmelde affald til levering, som skal bortskaffes, er ikke efter artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab berettiget til for det tilfælde, hvor affaldet ikke henvises til et centralt anlæg, der henhører under dette organ, at foreskrive, at det kun må overføres til affaldsanlæg i andre medlemsstater, såfremt den påtænkte bortskaffelse opfylder betingelserne i medlemsstatens bestemmelser om miljøbeskyttelse.

( jf. præmis 65 og domskonkl. 2 )

3. Artikel 3, 4 og 5 i forordning nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, som fastlægger den procedure, der skal anvendes ved overførslen mellem medlemsstaterne af affald til bortskaffelse, er til hinder for, at en medlemsstat for sådanne overførsler anvender en særskilt procedure for anmeldelse og henvisning af affaldet forud for den i forordningen fastsatte anmeldelsesprocedure.

( jf. præmis 76 og domskonkl. 3 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne - forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted - direktiv 85/577 - anvendelsesområde - kreditaftale, der er sikret ved pant i fast ejendom - omfattet - forbrugerens fortrydelsesret

[Rådets direktiv 85/577, art. 1, art. 3, stk. 2, litra a), og art. 5]

2. Tilnærmelse af lovgivningerne - forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted - direktiv 85/577 - frist fra indgåelsen af aftalen med hensyn til udøvelsen af fortrydelsesretten for en forbruger, der ikke har fået den krævede oplysning - ulovligt

(Rådets direktiv 85/577, art. 4 og 5)

Sammendrag

1. Direktiv 85/577 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted skal fortolkes således, at det finder anvendelse på en kreditaftale, der er sikret ved pant i fast ejendom, således at en forbruger, der har indgået en sådan aftale under en af de i direktivets artikel 1 omhandlede omstændigheder, har den fortrydelsesret, der er indført ved direktivets artikel 5.

Såfremt en realkreditaftale er knyttet til en rettighed over en fast ejendom, for så vidt som det lån, der ydes, skal være sikret ved pant i fast ejendom, er denne omstændighed ikke tilstrækkelig til, at aftalen kan antages at vedrøre en rettighed over fast ejendom, som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 85/577. I relation til forbrugerne, som direktiv 85/577 tilsigter at beskytte, og til långiverne er genstanden for en sådan aftale en udbetaling af et beløb, som er forbundet med en hertil svarende forpligtelse til tilbagebetaling og til betaling af renter. Den omstændighed, at låneaftalen er sikret ved pant i fast ejendom, kan ikke bevirke, at det er mindre nødvendigt at beskytte en forbruger, der har indgået aftalen uden for den erhvervsdrivendes faste forretningssted.

I øvrigt giver hverken betragtningerne til eller den dispositive del af direktiv 87/102 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit holdepunkter for at antage, at fællesskabslovgiver med udstedelsen af dette direktiv har villet begrænse anvendelsesområdet for direktiv 85/577 med henblik på, at den særlige beskyttelse, der ydes i henhold til direktivet, ikke skulle gælde med hensyn til realkreditaftaler.

( jf. præmis 32-34, 39 og 40 samt domskonkl. 1 )

2. Direktiv 85/577 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted er til hinder for, at den nationale lovgiver anvender en frist på et år fra indgåelsen af aftalen med hensyn til udøvelsen af den fortrydelsesret, der er indført ved direktivets artikel 5, såfremt forbrugeren ikke har fået den oplysning, der kræves i henhold til direktivets artikel 4.

( jf. præmis 48 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje intervention afvisningspåstand ikke nedlagt af sagsøgte afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 37, stk. 4; Domstolens procesreglement, art. 93, stk. 4)

2. Annullationssøgsmål anbringender tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter manglende stadfæstelse af en retsakt

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF); Kommissionens forretningsorden, art. 16, stk. 1)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 37, stk. 4, i statutten for Domstolen, at påstande, der fremsættes i en begæring om intervention, kun kan gå ud på at understøtte en af parternes påstande. Endvidere bestemmes det i procesreglementets artikel 93, stk. 4, at intervenienten indtræder i sagen, som den foreligger ved hans intervention.

Heraf følger, at en intervenient ikke kan påstå sagen afvist, og at det derfor er ufornødent, at Domstolen tager stilling til en sådan påstand, når sagsøgte, som intervenienten har fået tilladelse til at indtræde i sagen til støtte for, ikke har nedlagt påstand om, at sagen afvises.

( jf. præmis 27-29 )

2. Der tilsidesættes en væsentlig formforskrift, når en retsakt ikke stadfæstes, og det er ikke nødvendigt derudover at føre bevis for, at retsakten er behæftet med en anden mangel, eller at den manglende stadfæstelse har voldt den, der påberåber sig den, skade. Endvidere må det kræves, at stadfæstelsen foretages inden meddelelsen, idet der ellers altid vil være risiko for, at ordlyden af den meddelte beslutning ikke er identisk med den af Kommissionen vedtagne.

( jf. præmis 47 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler direktiv 93/13 midler til at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår til ophør nødvendigt, at der indføres procedurer af præventiv karakter til at bringe en ren opfordring til anvendelse af sådanne vilkår til ophør

(Rådets direktiv 93/13, art. 7, stk. 3)

Sammendrag

$$Artikel 7, stk. 3, i direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, hvori det bestemmes, at sager, der har til formål at bringe anvendelsen af sådanne kontraktvilkår til ophør, kan indbringes mod erhvervsdrivende eller mod sammenslutninger heraf, der anvender eller opfordrer til anvendelse af de omhandlede vilkår, skal fortolkes således, at bestemmelsen kræver, at der indføres procedurer af præventiv karakter, som har et afskrækkende formål, og som ligeledes kan rettes mod adfærd, der begrænser sig til en opfordring til anvendelse af urimelige kontraktvilkår, uden at disse faktisk bliver anvendt i bestemte kontrakter.

( jf. præmis 15 og 16 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug fælles landbrugspolitik finansiering gennem EUGFL principper støtte udbetalt i strid med Fællesskabets retsforskrifter manglende overholdelse af bevis- eller kontrolforskrifterne fondens afholdelse af udgifter ulovligt

(Rådets forordning nr. 729/70, art. 2 og 3)

2. Landbrug EUGFL regnskabsafslutning afslag på finansiering af udgifter, der er en følge af en retsstridig anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter finansiel korrektion vurdering af graden af mangelfuldheden og af størrelsen af risikoen for fonden den berørte medlemsstats indsigelser bevisbyrde

(Kommissionens forordning nr. 3887/92, art. 6)

Sammendrag

1. I henhold til artikel 2 og 3 i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik må Kommissionen kun anerkende beløb som påhvilende EUGFL, der er udbetalt i henhold til de regler, der er opstillet i de forskellige sektorer for landbrugsprodukter. Såfremt det er umuligt med sikkerhed at fastslå, i hvilket omfang en national foranstaltning, som strider mod fællesskabsretten, har fremkaldt en forhøjelse af udgifterne på en af budgetposterne i EUGFL's regnskaber, har Kommissionen intet andet valg end at afslå at lade EUGFL finansiere samtlige omhandlede udgifter.

( jf. præmis 38 og 39 )

2. Når Kommissionen som led i sin opgave med afslutning af EUGFL-regnskaber fastslår strukturelle mangler i den kontrolordning, der er iværksat af den berørte medlemsstats myndigheder, rejser den utilstrækkelige kvalitet af kontrollen på stedet alvorlig tvivl om, hvorvidt der er indført et adækvat og effektivt system af overvågnings- og kontrolforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 6 i forordning nr. 3887/92 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, hvilket kan begrunde en standardkorrektion. Hvis Kommissionen ikke afslår at afholde samtlige de udgifter, der skyldes den ulovlige praksis, men i stedet forsøger at etablere regler, der har til formål at indføre en differentieret behandling af tilfælde af uregelmæssigheder, afhængigt af i hvilken grad kontrolforanstaltningerne er mangelfulde, og af størrelsen af den risiko, som EUGFL pådrager sig, påhviler det i øvrigt medlemsstaten at godtgøre, at disse kriterier er vilkårlige og urimelige.

( jf. præmis 48-50 )