Artikel 3, stk. 4, i forordning nr. 1443/82 om gennemførelsesbestemmelser for kvotaordningen for sukker, som ændret ved forordning nr. 392/94, hvorefter, hvis der efter opgørelsen af den endelige produktion af sukker hos hver virksomhed i det foregående produktionsår senere konstateres uoverensstemmelse i forhold til denne, denne forskel tages i betragtning ved opgørelsen af den endelige produktion i det produktionsår, hvori forskellen konstateres, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på den situation, hvor en overskydende mængde sukker konstateres af de nationale myndigheder i forbindelse med en efterfølgende kontrol hos producenten, såfremt denne overskydende mængde udgør C-sukker som omhandlet i artikel 24, stk. 1, i grundforordning nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker, som ændret ved forordning nr. 1148/98.

En fortolkning af artikel 3, stk. 4, i forordning nr. 1443/82, der gør det muligt at henføre disse overskydende mængder sukker til det produktionsår, hvori de blev konstateret, ville imidlertid have grebet ind i formålet med C-sukkerordningen, som bestod i at undgå, at dette sukker afsættes på det indre marked. Hvis det således havde været muligt at tage C-sukker – ligesom A- og B-sukker – i betragtning ved opgørelsen af den endelige produktion i det produktionsår, hvori forskellen var blevet konstateret, ville producenter i henhold til artikel 3, stk. 4, i forordning nr. 1443/82 på ingen måde være tilskyndet til at udføre denne overskydende mængde sukker eller indberette den og overføre den til det følgende produktionsår. Det kunne således ikke udelukkes, at producenter på ubestemt tid bevarer den samme mængde overskydende sukker, der konstant havde kunnet henføres til det produktionsår, hvori den var blevet konstateret, selv om der i realiteten var tale om en overførelse af sukker fra et tidligere produktionsår. En sådan situation ville imidlertid ikke alene have hindret en effektiv kontrol af afsætningen af C-sukker, men ligeledes have tilsidesat grundforordningens artikel 27, stk. 3, hvorefter de mængder sukker, der kan overføres, kunne begrænses.

Den omstændighed, at den pågældende producent ikke var bekendt med forekomsten af den overskydende mængde på det tidspunkt, hvor han indberettede den endelige produktion af sukker, er i denne forbindelse uden betydning. For det første må det ud over vanskelighederne med at bevise, at der foreligger en sådan omstændighed, fastslås, at en påpasselig erhvervsdrivende, der kender de gældende regler, samtidig med, at han vurderer, hvilke fordele en handel med sukker kan indbringe, må kunne bedømme, hvilke risici produktionen af en sådan vare indebærer, bl.a. vanskeligheden ved med sikkerhed at identificere den sukkermængde, der er produceret, og indkalkulere disse risici som normale ulemper ved en sådan produktion. For det andet hviler ordningen for C-sukker, der er fastsat i de omhandlede retsforskrifter, på objektive kriterier og finder anvendelse uanset producentens svigagtige hensigt. De beløb, der er fastsat i tilfælde af manglende eksport af C-sukker inden for den i grundforordningens artikel 26, stk. 1, fastsatte frist, eller for afsætningen af sukkeret på det indre marked som omhandlet i denne forordnings artikel 27, stk. 3, skulle opkræves uden at tage producentens eventuelle svigagtige adfærd i betragtning.

(jf. præmis 56-60 og 62 samt domskonkl.)