11

Bilag 2 til de generelle regler med overskriften »Generelle retningslinjer fra Kollegiet af Administrationschefer om brugen af sprog i EPSO-udvælgelsesprøver« (herefter »de generelle retningslinjer«) bestemmer følgende: »Det blev vedtaget, at som en generel regel vil brugen af sprog i EPSO-udvælgelsesprøver være følgende: — De faste elementer på EPSO’s hjemmeside er på alle officielle sprog. — Meddelelser om udvælgelsesprøver, herunder udvælgelsesprøver for lingvister og udvidelsesprøver i forbindelse med udvidelse, vil ligesom de generelle regler, der gælder for almindelige udvælgelsesprøver, blive offentliggjort på alle officielle sprog. — Følgende test vil foregå på alle officielle sprog: — adgangstest (verbalt og numerisk ræsonnement) — test i sprogforståelse for udvælgelsesprøver for oversættere — indledende oversættelsestest for udvælgelsesprøver for juristlingvister — mellemliggende tolkningstest (på computer) for udvælgelsesprøver for tolke — kompetencetest (oversættelse eller tolkning) for udvælgelsestest for lingvister. […] — Assessmentcentrenes test vil foregå på ansøgernes andet sprog, som skal være enten engelsk, fransk eller tysk. Også indkaldelser af interessetilkendegivelser for udvælgelsesprocedurer for kontraktansatte, som EPSO organiserer, vil blive offentliggjort på alle officielle sprog. Der kan være forskellige faktorer, som kan begrunde, at valget af andet sprog begrænses. For det første er det af hensyn til tjenestens interesse nødvendigt, at nyansatte straks skal kunne være operationelle og effektivt varetage de opgaver, som de er ansat til inden for det område eller den rolle, som udvælgelsesprøven dækker. Engelsk, fransk og tysk er de sprog, som benyttes mest i institutionerne. Det er normalt de sprog, der benyttes på møder for medlemmer fra institutionerne. Det er også de sprog, der hyppigst benyttes ved kommunikation både internt og med verden udenfor. Det understøttes af statistikker om kildesprog for de tekster, der bliver oversat i institutionernes oversættelsestjenester. I betragtning af institutionernes aktuelle sprogkrav med henblik på intern og ekstern kommunikation må et af udvælgelseskriterierne i henhold til vedtægtens artikel 27, stk. 1, første afsnit, være et tilfredsstillende kendskab til et af disse tre sprog, som skal prøves ved simulering af en realistisk arbejdssituation. Kendskabet til et tredje sprog, som er omhandlet i vedtægtens artikel 45, stk. 2, kan ikke træde i stedet for kendskab til et af de tre sprog på ansættelsestidspunktet. For det andet er begrænsningen af sprog i de efterfølgende trin i udvælgelsesprøver begrundet i selve arten af de test, der benyttes. For at være på linje med vedtægtens artikel 27 besluttede ansættelsesmyndighederne i institutionerne at ændre udvælgelsesprocedurerne ved fra 2010 og fremover at benytte evalueringsmetoder baseret på kompetencer for bedre at kunne bedømme, om ansøgere er i stand til at varetage deres opgaver. Der foreligger et omfattende videnskabeligt forskningsmateriale, som viser, at assessmentcentre, der simulerer virkelighedsnære arbejdssituationer, er den bedste måde at bedømme præstationer på. De bruges over hele verden og anses for at være den mest effektive evalueringsmetode. I betragtning af det lange karriereforløb og mobiliteten inden for institutionerne er denne form for evaluering særdeles vigtig. På baggrund af en kompetenceramme, som er fastlagt af ansættelsesmyndighederne, bliver der valgt en række passende øvelser til at evaluere de kompetencer, der søges. For at sikre, at ansøgerne kan blive evalueret på en fair måde, og at de kan kommunikere direkte med bedømmerne og de andre ansøgere, der deltager i en øvelse, er det især nødvendigt – når denne metode anvendes – at assessmentcentret foregår på et lingua franca eller i særlige tilfælde på et af hovedsprogene i udvælgelsesprøven. I det første tilfælde skal lingua franca vælges blandt de sprog, som ansøgerne med størst sandsynlighed har kendskab til. I betragtning heraf må der gøres alt for at undgå forskelsbehandling af ansøgerne, og derfor prøves alle på deres andet sprog. Men da dette sprog også skal være et lingua franca, må valget af andet sprog nødvendigvis være begrænset. Når vi ser på, hvad der som tidligere omtalt er almindelig praksis internt, må valget nødvendigvis stå mellem engelsk, fransk og tysk. I assessmentcentrene bliver ansøgernes sprogkundskaber ikke evalueret, så et tilfredsstillende kendskab til et af disse tre sprog som andet sprog er fuldt ud tilfredsstillende til at kunne gå op til prøverne (hvilket er i overensstemmelse med minimumskravene i vedtægtens artikel 28). Dette niveau for sprogkundskaber er på ingen måde uforholdsmæssigt i forhold til de behov, som tjenesten har, sådan som det også er anført ovenfor. Brugen af engelsk, fransk eller tysk som det valgte andet sprog på de senere trin i udvælgelsesprøver indebærer, at der ikke er nogen forskelsbehandling på grund af modersmål. Der er ikke tale om en begrænsning i brugen af modersmålet. Med kravet om, at ansøgerne skal vælge et andet sprog (engelsk, fransk eller tysk), som er forskelligt fra deres første sprog (normalt modersmål eller tilsvarende), sikres det, at de alle kan sammenlignes på lige fod. Det skal også bemærkes, at det i væsentlig grad er ansøgerne selv, der skal vise, at de har et tilstrækkeligt kendskab til det andet sprog. Dette krav er under alle omstændigheder forholdsmæssigt set ud fra de faktiske behov, som tjenesten har. Begrænsningen af valget af det andet sprog er blot en afspejling af, hvilke sprog folk i Europa kender til i dag. Engelsk, fransk og tysk er ikke blot sprog, der anvendes i flere medlemsstater i Den Europæiske Union, de er også de fremmedsprog, der er mest udbredt kendskab til. Det er de sprog, der hyppigst læres som fremmedsprog, og de sprog, som folk mener, det er mest nyttigt at lære. De aktuelle krav fra tjenestens side må derfor være en passende afspejling af, hvilke sprogfærdigheder ansøgerne kan forventes at have, navnlig fordi sprogkundskaberne som sådan (med hensyn til grammatik, stavning eller ordforråd) ikke bliver bedømt under kompetenceprøverne. Når valget af andet sprog begrænses til engelsk, fransk eller tysk, er det derfor ikke en uforholdsmæssig stor barriere for dem, der ønsker at deltage i udvælgelsesprøver. Det svarer derimod netop til, hvad folk er vant til og forventer, sådan som det fremgår af alle tilgængelige informationer. Der er også relevante statistikker, som viser, at der ikke er tale om urimelighed og forskelsbehandling, når mulighederne for valget af andet sprog på visse trin i udvælgelsesprøver begrænses. Således var engelsk, fransk eller tysk de sprog, der hyppigst blev valgt, når ansøgerne havde mulighed for at vælge deres andet sprog blandt de 11 officielle sprog i de store almindelige EU-25-udvælgelsesprøver for administratorer og assistenter i 2005. Statistikkerne over udvælgelsesprøver efter reformen i 2010 viser ingen tegn på skævheder til fordel for statsborgere fra de lande, hvor engelsk, fransk eller tysk er officielle sprog. Og statistikkerne for AD 2010-runden af udvælgelsesprøver viser, at det stadig var et af de tre sprog, der blev valgt som andet sprog af en signifikant del af ansøgerne Derfor forekommer det også rimeligt at kræve, at ansøgerne skal vælge et af disse tre sprog til at kommunikere med EPSO på og til at udfylde »talent screeneren« på. For at opnå en balance mellem tjenestens interesser og ansøgernes færdigheder bør nogle af testene derfor afholdes på et begrænset antal af sprogene i Den Europæiske Union både for at sikre, at de ansøgere, der kommer på reservelisten, har passende kendskab til en kombination af sprog, som gør dem i stand til at udføre deres opgaver, og således at der kan anvendes udvælgelsesmetoder, der er baseret på en præstationsvurdering. Eftersom meddelelser om udvælgelsesprøver og vejledninger for ansøgere offentliggøres på de 24 sprog i Den Europæiske Union, og eftersom ansøgerne kan tage den vigtige første fase i udvælgelsesprøver på et hvilket som helst af de 24 sprog, som de vælger som deres modersmål, forekommer det, at det er en rimelig balance, der er fundet mellem tjenestens interesser og princippet om multilingvisme og ikkeforskelsbehandling angående sprog. I hvert enkelt tilfælde bør der derfor træffes et valg ud fra den sprogordning, som EPSO’s styrelsesråd har vedtaget, og institutionernes specifikke behov for at kunne ansætte ansøgere, som straks kan være operationelle. Der er to mulige generelle tilfælde: — For det første generelle profiler eller specifikke profiler, hvor hovedfaktoren i udvælgelsen ud over de generelle kompetencer er ekspertise eller erfaring inden for et særligt område eller job. Her er det vigtigste krav, at man er i stand til at kunne arbejde og kommunikere i en multisproglig kontekst, hvor det er nødvendigt at beherske de sprog, som anvendes mest i institutionerne, og dette retfærdiggør en begrænsning i valget af sprog i Den Europæiske Union til udvælgelsesproceduren. — For det andet profiler, hvor kendskab til et eller flere sprog er af særlig betydning, for eksempel lingvister eller andre profiler, hvor udvælgelsesproceduren organiseres efter sprog. Ud over en evaluering af de generelle kompetencer som anført ovenfor i første scenarie afholdes der andre test i specifikke kompetencer på det eller de pågældende sprog. Selv ved denne fremgangsmåde bør der ved enhver beslutning om begrænsning af antallet af sprog i udvælgelsesprøver kunne tages hensyn hertil i hver enkelt udvælgelsesprøve, så institutionernes specifikke behov bliver tilgodeset hvad angår den eller de pågældende profiler.«