ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Anden Afdeling) af 11. juli 2007 – Mülhens mod KHIM – Cara (TOSKA LEATHER)

(sag T-28/04)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-figurmærket TOSKA LEATHER – det ældre nationale ordmærke TOSCA – relative registreringshindringer – varemærke, der er vitterlig kendt i Pariserkonventionens artikel 6a’s forstand – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er vitterlig kendt i en medlemsstat [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b]) (jf. præmis 31 og 32)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 57-59)

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. november 2003 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 10/2003-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Mülhens GmbH & Co. KG og Mirco Cara.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Mirco Cara EF-varemærket, der søges registreret: Figurmærket TOSKA LEATHER for varer i klasse 16, 18 og 25 – ansøgning nr. 1079888 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Mülhens GmbH & Co. KG Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ordmærke TOSCA for parfumerivarer Indsigelsesafdelingens afgørelse: Der blev givet medhold i indsigelsen med hensyn til varer i klasse 25. I øvrigt blev indsigelsen forkastet Appelkammerets afgørelse: Afvisning af sagsøgerens klage





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Principalt, påstand om annullation af en afgørelse, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 16. december 2003 vedrørende afslutning af EFRU-støtteprogram nr. 98.05.26.001, annullation af Kommissionens beslutninger om at nedsætte støtten, om at afbryde støtteudbetalingen og om at kræve det resterende støttebeløb tilbagebetalt, samt annullation af punkt 6.2 i Kommissionens beslutning SEK(1999) 1316 af 9. september 1999 om retningslinjer vedrørende finansiel afslutning af strukturfondenes operationelle interventioner (1994-1999), subsidiært påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren har lidt, samt en påstand om gennemførelse af den overenskomst, der den 13. september 1999 blev indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen.
Rettens dom (Femte Udvidede Afdeling) af 12. juni 2007 – Budĕjovický Budvar mod KHIM – Anheuser-Busch (BUDWEISER)

(forenede sager T-53/04 – T-56/04, T-58/04 og T-59/04)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-ordmærket BUDWEISER – oprindelsesbetegnelser, der er registreret i henhold til Lissabon-aftalen – artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 – afslag på indsigelsen«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 70-74)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 204)

Angående

Påstand om annullation af seks afgørelser truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 og R 32/2002-2) vedrørende indsigelsessager mellem Budĕjovický Budvar, národní podnik og Anheuser-Busch, Inc.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Anheuser-Busch Inc. Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket BUDWEISER for varer i klasse 9, 14, 16, 21, 25, 29, 30, 35, 38, 41 og 42 – ansøgning nr. 739177, 24612, 24661, 24620, 24638 og 927533 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Budĕjovický Budvar, národní podnik Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Oprindelsesbetegnelserne BUDWEISER BIER, BUDWEISER BIER-BUDVAR, BUDWEISER BUDVAR Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet Appelkammerets afgørelse: Klagen afslået





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i de forenede sager T-53/04 – T-56/04, T-58/04 og T-59/04.
Rettens dom (Femte Udvidede Afdeling) af 12. juni 2007 – Budĕjovický Budvar mod KHIM – Anheuser-Busch (BUD)

(forenede sager T-60/04 – T-64/04)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-ordmærket BUD – oprindelsesbetegnelse, der er registreret i henhold til Lissabonaftalen – artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 – afslag på indsigelsen«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 68-72)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 197)

Angående

Påstand om annullation af fem afgørelser truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 107/2003-2, R 111/2003-2, R 114/2003-2, R 115/2003-2 og R 122/2003-2) vedrørende indsigelsessager mellem Budĕjovický Budvar, národní podnik og Anheuser-Busch, Inc.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Anheuser-Busch, Inc. EF-varemærket, der søges registreret: Ordmærket BUD for varer i klasse 9, 14, 16, 21, 25, 29 og 30 – ansøgning nr. 739102, 24729, 24737, 24695 og 24679 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Budĕjovický Budvar, národní podnik Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Oprindelsesbetegnelsen BUD Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet Appelkammerets afgørelse: Klagen afslået





Konklusion

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i de forenede sager T-60/04 – T-64/04.
RETTENS DOM (Femte Afdeling)

30. januar 2008

Sag T-85/04

Guido Strack

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – bedømmelsesperioden 2001/2002 – bedømmelsesprocedurens lovlighed«

Angående: Påstand om annullation dels af bedømmelsen for perioden 2001/2002 for så vidt angår sagsøgeren, dels af afgørelsen om vedtagelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for denne periode.

Udfald: Afgørelsen om vedtagelse af Guido Stracks karriereudviklingsrapport for perioden 2001/2002 annulleres. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – bedømmelse – en institutions interne direktiv – retsvirkninger – begrænsninger – overholdelse af princippet om retsreglernes trinfølge

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

Intet forbyder principielt ansættelsesmyndigheden ved en generel intern beslutning at fastsætte regler for udøvelsen af det skøn, som ansættelsesmyndigheden er tillagt i vedtægten. Muligheden for at anvende sådanne interne retningslinjer er imidlertid underlagt visse begrænsninger og bl.a. forpligtelsen til at overholde princippet om retsreglernes trinfølge.

Interne retningslinjer har en lavere trinfølge end vedtægten og de bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse heraf. Følgelig kan de interne retningslinjer, der er vedtaget af fællesskabsinstitutionerne vedrørende bedømmelsen, ikke lovligt indeholde regler, som fraviger bestemmelserne i vedtægten eller de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43, som er vedtaget af disse samme institutioner.

Når de i Kommissionen gældende almindelige gennemførelsesbestemmelser i visse tilfælde af ændring af arbejdsopgaverne eller udskiftning af en overordnet indeholdt en forpligtelse til udfærdigelse af delvise karriereudviklingsrapporter og en afvejning af de heri tildelte point, kunne denne institution ikke i interne retningslinjer vedrørende bedømmelsen af de ansatte i en overgangsperiode i forbindelse med en ændring af bedømmelsessystemet fastsætte, at rapporten skulle udfærdiges af den, der var overordnet på tidspunktet for bedømmelsesperiodens udløb, alene med en høring af de tidligere overordnede.

(jf. præmis 38-42)

Henvisning til: Domstolen, 1. december 1983, sag 190/82, Blomefield mod Kommissionen, Sml. s. 3981, præmis 1; Retten, 5. oktober 1995, sag T-17/95, Alexopoulou mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 227, og II, s. 683, præmis 23; Retten, 2. juli 1998, sag T-236/97, Ouzounoff Popoff mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 311, og II, s. 905, præmis 44; Retten, 8. december 2005, sag T-198/04, Merladet mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 403, og II, s. 1833, præmis 38, 40, 41 og 43.
RETTENS DOM (enedommer)

12. december 2007

Sag T-307/04

Carlo Pagliacci

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – almindelig udvælgelsesprøve – manglende optagelse på reservelisten – tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve – krav om kvalifikationsbeviser og erhvervserfaring«

Angående: Påstand om annullation af afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/A/1/02, hvorved sagsøgeren tildeles en bedømmelse ved prøverne, der er utilstrækkelig til, at han kan optages på listen over egnede ansøgere.

Udfald: Afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/A/1/02, hvorved Carlo Pagliacci tildeles en bedømmelse ved prøverne, der er utilstrækkelig til, at han kan optages på listen over egnede ansøgere, annulleres. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – udvælgelsesprøve – udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver – adgangsbetingelser

(Tjenestemandsvedtægten, bilag III, art. 1)

Udvælgelseskomitéen for en udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver har ansvaret for i hvert enkelt tilfælde at vurdere, om den enkelte ansøgers eksamensbeviser og dokumenterede erhvervserfaring svarer til det niveau, der kræves i vedtægten og i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Udvælgelseskomitéen råder herved over et vidt skøn, og Retten skal indskrænke sig til at efterprøve, at udøvelsen af dette skøn ikke er åbenbart urigtigt.

Trods sin skønsbeføjelse er udvælgelseskomitéen imidlertid bundet af ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, således som denne er offentliggjort. Udvælgelseskomitéen har følgelig anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at lade en ansøger deltage i udvælgelsesprøven, selv om hans eksamensbeviser ikke opfyldte kravene i meddelelsen om udvælgelsesprøve.

(jf. præmis 36-38 og 43)

Henvisning til: Retten, 28. november 1991, sag T-158/89, Van Hecken mod ØSU, Sml. II, s. 1341, præmis 22; Retten, 11. februar 1999, sag T-244/97, Mertens mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 23, og II, s. 91, præmis 44; Retten, 21. november 2000, sag T-214/99, Carrasco Benítez mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 257, og II, s. 1169, præmis 69; Retten, 13. marts 2002, sag T-139/00, Bal mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 33, og II, s. 139, præmis 35; Retten, 13. marts 2002, forenede sager T-357/00, T-361/00, T-363/00 og T-364/00, Martínez Alarcón m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 37, og II, s. 161, præmis 61 og den deri nævnte retspraksis; Retten, 8. november 2002, sag T-32/01, Pujals Gomis mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 233, og II, s. 1155, præmis 39-41; Retten, 11. maj 2005, sag T-25/03, de Stefano mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 125, og II, s. 573, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis.
Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. oktober 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 642/2000-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Sun Microsystems, Inc. og Sunplus Technology Co. Ltd.
43

For det andet har den nederlandske regering henvist til, at den i sine kontakter med Kommissionen stedse anførte, at den var af den opfattelse, at de anvendelser af SCCP, der ikke var nævnt i SCCP-direktivet, ikke var omfattet af direktivets anvendelsesområde, og at regeringen af denne grund kunne opretholde sine nationale bestemmelser uden at måtte gøre brug af artikel 95, stk. 4, EF. Regeringen har derfor gjort gældende, at den principalt anmodede Kommissionen om at tage stilling til, hvorvidt det var nødvendigt at give meddelelse i henhold til artikel 95, stk. 4, EF, hvilket følger af den omstændighed, at regeringen i sin skrivelse af 17. januar 2003 først redegjorde for grundene til, at en meddelelse i henhold til artikel 95, stk. 4, EF ikke i det foreliggende tilfælde var påkrævet, idet regeringen udtrykte håb om, at Kommissionen snarest ville tage stilling til, hvilken skønsmargen regeringen rådede over med hensyn til at opretholde sine nationale bestemmelser, og derefter anmodede Kommissionen om at tage stilling til, hvorvidt der var behov for en sådan meddelelse, der kun blev givet »i påkommende tilfælde og om retligt nødvendigt«. Det var således kun subsidiært, dvs. »i tilfælde af, at Kommissionen [fandt], at de anvendelser, som [var] forbudt i medfør af Parcom-afgørelse 95/1, og som ikke ligeledes [var] forbudt i medfør af direktivet af 25. juni 2002, [var] omfattet af dette direktivs anvendelsesområde«, at regeringen anmodede Kommissionen om at bekræfte opretholdelsen af de omhandlede nationale foranstaltninger.
128

Det skal fremhæves, at omstændighederne i nævnte sag adskiller sig fra omstændighederne i den foreliggende sag. Det foreliggende tilfælde henhører nemlig under forordning nr. 1049/2001, og undtagelsen i samme forordnings artikel 4, stk. 1, litra b), omhandler kun udbredelsen af personoplysninger, som er til skade for respekten for privatlivets fred og den enkeltes integritet. Som anført i præmis 119 ovenfor, er ikke alle former for personoplysninger i kraft af deres art til skade for den berørte persons ret til privatlivets fred. I nærværende sag kan den blotte omstændighed, at der gives oplysning om, at en fysisk person, som i forbindelse med udøvelsen af sit arbejde optræder som repræsentant for en kollektiv enhed, har deltaget i et møde med en fællesskabsinstitution, og hvor det ikke er muligt at identificere den personlige holdning, som personen måtte have fremført i denne forbindelse, ikke anses for et indgreb i privatlivets fred. Den foreliggende situation adskiller sig derfor fra den situation, som lå til grund for dommen i sagen Österreichischer Rundfunk m.fl., som omhandlede en medarbejders indsamling og videregivelse til en offentlig myndighed af en særlig sammenstilling af personoplysninger, nemlig medarbejderes navne sammenstillet med oplysning om deres oppebårne indkomst.
Rettens dom (Første Afdeling) af 23. oktober 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen mod KHIM (Caipi)

(sag T-405/04)

»EF-varemærker – ansøgning om Caipi som EF-ordmærke – absolut registreringshindring – beskrivende tegn – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares kendetegn [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32-40)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. august 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 912/2002-2) vedrørende ansøgning om registrering af ordmærket Caipi som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG EF-varemærket, der søges registreret: Ordmærket Caipi for varer i klasse 33 – ansøgning nr. 2655667 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering Appelkammerets afgørelse: Klagen afslås





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
72

Retten bemærker, at interessen for en virksomhed, som Kommissionen har pålagt en bøde for overtrædelse af konkurrenceretten, i, at detaljerne i den retsstridige adfærd, der bebrejdes den, ikke gøres tilgængelige for offentligheden, ikke fortjener en særlig beskyttelse, henset dels til offentlighedens interesse i at få kendskab til begrundelsen for enhver foranstaltning fra Kommissionen i videst muligt omfang, de erhvervsdrivendes interesse i at få oplyst, hvilken adfærd der kan udsætte dem for sanktioner, interessen i for de personer, der har lidt skade på grund af en overtrædelse, at få kendskab til detaljerne for i givet fald at kunne gøre deres krav gældende mod de virksomheder, der er pålagt sanktioner, dels til denne virksomheds mulighed for at lade en sådan beslutning underkaste retslig prøvelse (dommen i sagen Austria Creditanstalt mod Kommissionen, nævnt i præmis 46 ovenfor, præmis 78). Retten er af den opfattelse, at denne vurdering finder tilsvarende anvendelse på beslutninger om konstatering af en virksomheds overtrædelse, hvor pålæggelsen af økonomiske sanktioner er udelukket på grund af forældelse i medfør af artikel 1 i forordning nr. 2988/74, en beslutning, som Kommissionen implicit er beføjet til at træffe på grundlag af den ordning, der blev indført ved forordning nr. 17, når den er begrundet i en berettiget interesse heri (Rettens dom af 6.10.2005, forenede sager T-22/02 og T-23/02, Sumitomo Chemical og Sumika Fine Chemicals mod Kommissionen, Sml. II, s. 4065, præmis 60-63).
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 20. september 2007 – Imagination Technologies mod KHIM (PURE DIGITAL)

(sag T-461/04)

»EF-varemærker – ansøgning om EF-ordmærket PURE DIGITAL – absolutte registreringshindringer – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 – fornødent særpræg opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94«

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – varemærker uden særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 36, 37 og 54)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. september 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 108/2004-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PURE DIGITAL som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: Imagination Technologies Ltd Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket PURE DIGITAL for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38 – ansøgning nr. 2 396 075 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen





Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Imagination Technologies Ltd betaler sagens omkostninger.
Den 15. september 1998 tilsendte Richard Green, vicedirektør i Sun Microsystems, Inc. (herefter »Sun«), Palo Alto, Californien (De Forenede Stater), som bl.a. fremstiller servere og operativsystemer til servere, vicedirektør i Microsoft, Paul Maritz, en skrivelse med følgende ordlyd:

»Jeg skriver til Dem for at anmode Microsoft om at fremlægge alle de oplysninger for [Sun], som er nødvendige for, at [Sun] kan tilbyde direkte understøttelse af COM-objekter på Solaris.

Jeg anmoder ligeledes Microsoft om at fremlægge alle de oplysninger for [Sun], som er nødvendige for, at [Sun] kan tilbyde direkte understøttelse af samtlige Active Directory-teknologier på Solaris.

Vi mener, at det er i branchens interesse, at applikationer, der er udviklet med henblik på at blive afviklet på Solaris, kan kommunikere transparent via COM og/eller Active Directory med Windows-operativsystemer og/eller Windowsbaserede programmer.

Endvidere mener vi, at Microsoft ligeledes bør fremlægge en referenceimplementering og sådanne andre oplysninger for Sun, som er nødvendige for at sikre — uden at der må gribes til reverse engineering — at COM-objekter og samtlige Active Directory-teknologier kan afvikles på fuldt kompatibel måde på Solaris. Vi finder det nødvendigt, at de fremlagte oplysninger omfatter alle de COM-objekter og Active Directory-teknologier, som i øjeblikket findes på markedet. Vi finder det ligeledes nødvendigt, at oplysningerne gives uden urimelig forsinkelse og kontinuerligt for så vidt angår COM-objekter og Active Directory-teknologier, der vil blive markedsført i fremtiden.«
Artikel 8 i lov nr. 223 af 23. juli 1991 om regler vedrørende teknisk arbejdsløshed, mobilitet, arbejdsløshedsunderstøttelse, gennemførelse af fællesskabsdirektiver, placering af arbejdskraft og om andre bestemmelser vedrørende arbejdsmarkedet (almindeligt tillæg til GURI nr. 175 af 27.7.1991, herefter »lov nr. 223/91«), som gælder for Intervento straordinario d’integrazione salariale (kassen for særlig lønintegration, herefter »CIGS«), suppleret ved artikel 2 i lovdekret nr. 148 af 20. maj 1993 (GURI nr. 116 af 20.5.1993), indeholder et antal bestemmelser med henblik på at fremme placering af arbejdstagere under en særlig mobilitetsordning. Der fastsættes bl.a.:

»1. Med henblik på placering af arbejdstagere under en mobilitetsordning gælder prioriterede ansættelsesrettigheder […]

4. En arbejdsgiver, der uden at være forpligtet i medfør af stk. 1 ansætter arbejdstagere, der er optaget i mobilitetsordningen, i en tidsubegrænset fuldtidsstilling, modtager for hver månedsløn, der udbetales til arbejdstagerne, et månedligt tilskud svarende til 50% af den understøttelse, som arbejdstageren ville have fået udbetalt under mobilitetsordningen. Støtten kan højst udbetales i 12 måneder og for arbejdstagere over 50 år i højst 24 måneder […]

4a. Den ovenfor omhandlede ret til økonomiske ydelser bortfalder, såfremt arbejdstagerne i løbet af de seks foregående måneder er blevet placeret under mobilitetsordningen af en virksomhed inden for den samme sektor eller en anden sektor, der på afskedigelsestidspunktet i alt væsentligt havde samme ejere som den virksomhed, der antager arbejdstagerne, eller som kontrolleres af eller er knyttet til denne. Den virksomhed, som ansætter arbejdstagerne, er selv ansvarlig for at tilkendegive, at ovenstående hindringer ikke foreligger, når den ansøger om at ansætte arbejdstagerne.«
151

Sagsøgeren har gjort gældende, at det eneste, Kommissionen har anført, er, at den yderligere mængde af jord, der er blevet transporteret, var ansat for højt, uden at den imidlertid har fremsat oplysninger, der kan give mulighed for at afgøre, hvilken mængde der kunne anses for rimelig. Sagsøgeren har i denne forbindelse bestridt, at Kommissionens argument om, at der var et højt slaggeniveau i det lukkede kulbrud, skulle være relevant, eftersom mængden af jord, som skulle flyttes med henblik på at få adgang til stedet 545 m under havets overflade, hvor disse forekomster befandt sig, uanset andelen af slagger i de opgivne reserver på 585000 tons, ikke havde ændret sig.