ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed direktiv 89/391 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet vurdering af risici arbejdsgivernes forpligtelser forpligtelse til at råde over en vurdering af risici i form af dokumenter national lovgivning, som ikke sikrer, at denne forpligtelse under alle omstændigheder finder anvendelse på alle arbejdsgivere med ti eller færre ansatte ulovlig

[Rådets direktiv 89/391, art. 9, stk. 1, litra a), og art. 10, stk. 3, litra a)]

Sammendrag

$$Artikel 9, stk. 1, litra a), i direktiv 89/391 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet indebærer en forpligtelse for arbejdsgiveren til at råde over dokumenter, der indeholder en vurdering af risici for sikkerheden og sundheden under arbejdet, hvortil arbejdstagerne eller arbejdstagernes repræsentanter, som har en særlig funktion inden for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, skal have adgang i medfør af direktivets artikel 10, stk. 3, litra a).

En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til de nævnte bestemmelser, når den ikke sikrer, at forpligtelsen til at råde over en vurdering af de nævnte risici i form af dokumenter, under alle omstændigheder finder anvendelse på alle arbejdsgivere med ti eller færre ansatte.

( jf. præmis 24 og 37 samt domskonkl. 1 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug fælles markedsordning fedtstoffer godtgørelser for oliefrø forordning om fastsættelse af de endelige regionale referencebeløb for visse oliefrø

(Rådets forordning nr. 3766/91; Kommissionens forordning nr. 525/93)

2. Institutionernes retsakter begrundelse pligt rækkevidde forordning om fastsættelse af de endelige regionale referencebeløb for visse oliefrø

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF); Kommissionens forordning nr. 525/93)

Sammendrag

1. Kommissionen har ikke begået en åbenbar fejl eller magtfordrejning, og den har ikke åbenbart overskredet grænserne for sit skøn, da den i forbindelse med forordning nr. 3766/91 om indførelse af en støtteordning for producenter af sojabønner, raps-, rybs- og solsikkefrø, der er blevet anvendt som grundlag for vedtagelsen af forordning nr. 525/93 om fastsættelse af de endelige regionale referencebeløb for producenter af sojabønner, raps-, rybs- og solsikkefrø, med henblik på at sikre sammenligneligheden mellem de konstaterede referencepriser og den foreløbige referencepris dels har udøvet et skøn med henblik på i beregningerne at medtage terminsleveringspriser, der på grund af den længere periode, for hvilke de blev beregnet, udviste en større stabilitet end kontantpriserne, dels har set bort fra priser, der på grund af den ringe handelsvolumen, som de vedrørte, ikke var repræsentative for ligevægtsprisen i hele produktionsåret 1992/1993.

( jf. præmis 34 og 37 )

2. Den begrundelse, som kræves i henhold til traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF), skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at Domstolen kan udøve sin prøvelsesret. Det kræves derimod ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en retsakts begrundelse opfylder kravene efter traktatens artikel 190, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

( jf. præmis 42 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget relevante forhold forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser restriktioner krav om, at vikarbureauer, der er etableret i andre medlemsstater, skal have hjemsted eller en filial i modtagerstaten ulovligt begrundelse i almene hensyn social beskyttelse af arbejdstagere foreligger ikke

(Art. 49 EF)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser restriktioner begrundet i almene hensyn lovlige betingelser

(Art. 49 EF)

4. Fri udveksling af tjenesteydelser frie kapitalbevægelser restriktioner krav om, at vikarbureauer, der er etableret i andre medlemsstater, skal stille sikkerhed hos et kreditinstitut med hjemsted eller en filial i modtagerstaten ulovligt

(Art. 49 EF og 56 EF)

Sammendrag

1. Inden for rammerne af et søgsmål i medfør af artikel 226 EF må spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen.

( jf. præmis 10 )

2. En medlemsstat, der i sin lovgivning kræver, at vikarbureauer, der er etableret i andre medlemsstater, skal have hjemsted eller en filial i modtagerstaten, tilsidesætter sine forpligtelser efter artikel 49 EF og 56 EF.

Et krav om, at vikarbureauer, der ønsker at stille arbejdskraft til rådighed for aftagere, der er etableret i en medlemsstat, selv skal have hjemsted eller en filial i denne stat, er reelt udtryk for en udelukkelse af den grundlæggende ret til fri udveksling af tjenesteydelser, og det skal, for at et sådant krav skal kunne anses for lovligt, godtgøres, at det udgør en ufravigelig forudsætning for at opnå det tilstræbte formål.

Uanset at beskyttelse af arbejdstagere er et af de tvingende almene hensyn, som kan begrunde hindringer af den frie udveksling af tjenesteydelser, må det imidlertid konstateres, at kravet om hjemsted eller en filial i modtagerstaten går ud over, hvad der er nødvendigt for at opfylde målsætningen om beskyttelse af arbejdstagere.

( jf. præmis 17-20 og domskonkl. )

3. Den frie udveksling af tjenesteydelser, som er et grundlæggende princip i traktaten, kan kun begrænses ved regler, der er begrundet i tvingende almene hensyn, og som gælder for enhver person eller ethvert selskab, der driver virksomhed på modtagerstatens område, og kun i det omfang disse hensyn ikke tilgodeses i kraft af de bestemmelser, tjenesteyderen er undergivet i den medlemsstat, hvori denne er etableret.

( jf. præmis 33 )

4. En medlemsstat, der i sin lovgivning kræver, at vikarbureauer, der er etableret i andre medlemsstater, skal stille en sikkerhed hos et kreditinstitut, der har hjemsted eller en filial i modtagerstaten, tilsidesætter sine forpligtelser efter artikel 49 EF og 56 EF.

( jf. præmis 34 og 41 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug - fælles markedsordning - oksekød - mærkningsordning for oksekød - forordning nr. 820/97 - forlængelse - retsgrundlag - forordning nr. 2772/1999 - ugyldighed

(Rådets forordning nr. 820/97, art. 19, og nr. 2772/1999)

2. Annullationssøgsmål - annullationsdom - virkninger - Domstolens begrænsning heraf - ugyldighed af forordning nr. 2772/1999

(Art. 231, stk. 2, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1760/2000; Rådets forordning nr. 820/97 og nr. 2772/1999)

Sammendrag

1. Rådet har, idet det ved forordning nr. 2772/1999 om fastsættelse af generelle regler for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød har forlænget gyldighedsperioden for reglerne om den frivillige mærkningsordning i henhold til forordning nr. 820/97, i realiteten ændret det tidsmæssige anvendelsesområde for forordning nr. 820/97. Ændringen af denne forordning kunne imidlertid kun foretages med en hjemmel svarende til den, som havde dannet grundlag for forordningens udstedelse, dvs. på grundlag af traktaten selv og i overensstemmelse med den heri fastsatte beslutningsprocedure. Det er således med urette, at Rådet baserede sig på artikel 19 i forordning nr. 820/97, da det udstedte forordning nr. 2772/1999, hvorfor Rådet ikke havde kompetence til at udstede forordning nr. 2772/1999 på grundlag af denne bestemmelse, og forordning nr. 2772/1999 bør derfor annulleres.

( jf. præmis 41-44 )

2. Selv om forordning nr. 2772/1999 om fastsættelse af generelle regler for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød i mellemtiden er blevet erstattet af forordning nr. 1760/2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af forordning nr. 820/97, kan dens annullation skabe et retligt tomrum, som navnlig kan berøre de beslutninger, som medlemsstaterne eventuelt har truffet i medfør af forordning nr. 820/97 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter i den forlængede periode, der blev fastsat ved forordning nr. 2772/1999. Af hensyn til retssikkerheden er der således grund til, at Domstolen gør brug af den kompetence, som tilkommer den i medfør af artikel 231, stk. 2, EF, og fastslår, at virkningerne af de bestemmelser i forordning nr. 2772/1999, til gennemførelse af hvilke medlemsstaterne har kunnet træffe beslutninger, som vil kunne blive berørt heraf, skal betragtes som endelige.

( jf. præmis 48 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik tilnærmelse af lovgivningerne overførsel af virksomheder varetagelse af arbejdstagernes rettigheder direktiv 77/187 anvendelsesområde en virksomhed, som opsiger en rengøringskontrakt med en anden virksomhed, der havde ladet en underentreprenør opfylde kontrakten arbejdet overdraget til en ny virksomhed den nye virksomheds overtagelse af en del af underentreprenørens personale omfattet betingelser

(Rådets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

2. Socialpolitik tilnærmelse af lovgivningerne overførsel af virksomheder direktiv 77/187 arbejdstagerens indsigelse mod overførsel af hans kontrakt til erhververen lovligt

(Rådets direktiv 77/187, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at direktivet finder anvendelse på en situation, hvor en ordregiver, der i henhold til kontrakt har overdraget rengøring af sine lokaler til en entreprenør, som har ladet en underentreprenør opfylde kontrakten, opsiger kontrakten og med henblik på udførelse af det samme arbejde indgår en ny kontrakt med en anden entreprenør, selv om transaktionen ikke sker i forbindelse med en overdragelse af materielle eller immaterielle aktiver mellem den første entreprenør eller underentreprenøren og den nye entreprenør, men den nye entreprenør i medfør af en kollektiv overenskomst overtager en del af underentreprenørens arbejdsstyrke, dog under forudsætning af, at der overtages en efter antal og kvalifikationer betydelig del af den arbejdsstyrke, som hos underentreprenøren var beskæftiget med opfyldelsen af entreprisekontrakten.

( jf. præmis 33 og domskonkl. 1 )

2. Artikel 3, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at den arbejdskontrakt eller det arbejdsforhold, som en arbejdstager, der var ansat hos overdrageren på tidspunktet for overførslen af virksomheden i direktivets artikel 1, stk. 1's forstand, havde, fortsætter i forhold til overdrageren, når den pågældende arbejdstager har modsat sig overførslen af hans arbejdskontrakt eller arbejdsforhold til erhververen.

( jf. præmis 37 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler aftaler indgået af Fællesskabet direkte virkning betingelser artikel 37, stk. 1, første led, i associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen

(Associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, art. 37, stk. 1, første led)

2. Internationale aftaler associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen arbejdstagere ligebehandling arbejdsvilkår fritagelse for så vidt angår alene lektorer i fremmedsprog for forpligtelsen til objektivt at begrunde tidsbegrænsede arbejdskontrakter ikke tilladt

(Associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, art. 37, stk. 1, første led)

3. Internationale aftaler associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen arbejdstagere ligebehandling associeringsaftalens artikel 37, stk. 1, første led tidsmæssig anvendelse

(Associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, art. 37, stk. 1, første led)

Sammendrag

1. Artikel 37, stk. 1, første led, i associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, der i klare, præcise og ubetingede vendinger fastsætter et forbud mod, at hver medlemsstat på grundlag af nationalitet i forhold til egne statsborgere forskelsbehandler de polske arbejdstagere, for så vidt angår arbejdsvilkår, aflønning eller afskedigelse, har direkte virkning. Denne regel om ligebehandling fastsætter en præcis forpligtelse til at nå et bestemt resultat og kan grundlæggende påberåbes af borgerne for de nationale retter til støtte for en påstand om, at de tilsidesætter diskriminerende bestemmelser i en medlemsstats lovgivning, uden at det er nødvendigt at træffe supplerende gennemførelsesforanstaltninger i så henseende.

( jf. præmis 21, 22, 30 og 45 samt domskonkl. 1 )

2. Artikel 37, stk. 1, første led, i associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, der fastsætter et forbud mod, at hver medlemsstat på grundlag af nationalitet i forhold til egne statsborgere forskelsbehandler de polske arbejdstagere, for så vidt angår arbejdsvilkår, aflønning eller afskedigelse, er til hinder for, at en national bestemmelse, hvorefter ansættelse af lektorer i fremmedsprog kan ske ved tidsbegrænsede arbejdskontrakter, mens indgåelse af sådanne arbejdskontrakter for de øvrige lærerkræfter med særlige opgaver skal være sagligt begrundet i det enkelte tilfælde, anvendes på polske statsborgere.

( jf. præmis 45 og domskonkl. 1 )

3. Artikel 37, stk. 1, første led, i associeringsaftalen Fællesskaberne/Polen, der fastsætter et forbud mod, at hver medlemsstat på grundlag af nationalitet i forhold til egne statsborgere forskelsbehandler de polske arbejdstagere, for så vidt angår arbejdsvilkår, aflønning eller afskedigelse, finder fra sin ikrafttræden anvendelse på en tidsbegrænset arbejdskontrakt, der er indgået før denne ikrafttræden, men som først udløber efter dette tidspunkt.

( jf. præmis 57 og domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - samtrafik mellem telekommunikationsnet - direktiv 97/33 - forpligtelse, der af de nationale myndigheder ex ante pålægges en operatør, der har en stærk markedsposition, til at give de øvrige operatører adgang til abonnentnettet og til at tilbyde disse andre operatører sammenkobling i de lokale omstillingscentraler og i omstillingscentraler på højere niveau - lovlighed

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33, art. 4, stk. 2, og art. 9, stk. 2)

Sammendrag

$$Artikel 4, stk. 2, og artikel 9, stk. 2, i direktiv 97/33 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke er til hinder for, at medlemsstaterne tillader de nationale tilsynsmyndigheder ex ante at pålægge en operatør, som har en stærk markedsposition, at give de øvrige operatører adgang til abonnentnettet og at tilbyde disse andre operatører sammenkobling i de lokale omstillingscentraler og i omstillingscentraler på højere niveau.

( jf. præmis 37 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse traktatens bestemmelser direkte virkning

(EF-traktaten, art. 90, stk. 2 (nu art. 86, stk. 2, EF))

2. Konkurrence fællesskabsregler virksomhed begreb organ, der ved lov er tillagt forvaltningen af en forsikringsordning mod arbejdsskader og erhvervssygdomme ikke omfattet betingelser

(EF-traktaten, art. 85 og 86 (nu art. 81 EF og 82 EF))

Sammendrag

1. Bestemmelserne i traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), kan påberåbes af borgerne for de nationale retter med henblik på at kontrollere, at betingelserne heri overholdes.

( jf. præmis 19 )

2. Begrebet virksomhed i traktatens artikel 85 og 86's forstand (nu artikel 81 EF og 82 EF) omfatter ikke et organ, der ved lov er tillagt forvaltningen af en tvungen forsikringsordning mod arbejdsskader og erhvervssygdomme, når størrelsen af ydelserne og bidragene er undergivet statens kontrol, og den obligatoriske tilslutning, som er kendetegnende for en sådan forsikringsordning, er uundværlig for dennes økonomiske balance, såvel som for gennemførelsen af solidaritetsprincippet, der indebærer, at de ydelser, som er udbetalt til den forsikrede, ikke er proportionale med de bidrag, som den forsikrede har indbetalt.

Et sådant organ udfylder udelukkende en social funktion. Det følger heraf, at dets virksomhed ikke er en økonomisk virksomhed i konkurrencerettens forstand.

( jf. præmis 44-46 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles landbrugspolitik - integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger - identifikation og registrering af de dyr, der kan komme i betragtning til støtte - registret over dyrene føres af landbrugeren - ingen ret til udligningsgodtgørelse - betingelser

(Rådets forordning nr. 3508/92, art. 5; Kommissionens forordning nr. 3887/92, art. 6, stk. 5, og art. 13; Rådets direktiv 92/102)

Sammendrag

$$Artikel 5 i forordning nr. 3508/92 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, sammenholdt med direktiv 92/102 om identifikation og registrering af dyr samt artikel 6, stk. 5, og artikel 13 i forordning nr. 3887/92 om gennemførelsesbestemmelser for det pågældende integrerede system, som ændret ved forordning nr. 1648/95, skal fortolkes således, at allerede fordi der ikke er indført nogen oplysninger i en landbrugers register over dyrene, har han ikke ret til udligningsgodtgørelse, medmindre der foreligger force majeure.

( jf. præmis 33 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles landbrugspolitik - finansiering gennem EUGFL - principper - afslag på at afholde udgifter knyttet til en med fællesskabsretten uforenelig praksis - Kommissionens skønsmargen - ingen

(Rådets forordning nr. 729/90, art. 2 og 3)

Sammendrag

$$Artikel 2 og 3 i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik giver alene Kommissionen mulighed for at pålægge EUGFL at afholde udgifter, når de er afholdt efter Fællesskabets regler inden for rammerne af de fælles markedsordninger for landbruget; alle andre udbetalte beløb, især beløb, som de nationale myndigheder fejlagtigt har ment sig bemyndiget til at udbetale inden for rammerne af den fælles markedsordning, påhviler derfor medlemsstaterne. Kommissionen har i denne forbindelse ikke nogen skønsmargen, heller ikke i tilfælde, hvor den nationale praksis, der er uforenelig med fællesskabsretten, har positive virkninger på de beløb, der vedrører andre EUGFL-poster. Formålet med proceduren for afslutningen af EUGFL's regnskaber, som er at sikre, at restitutionerne og interventionerne er blevet ydet i overensstemmelse med Fællesskabets regler, og således at garantere de erhvervsdrivende samme konkurrencevilkår, vil blive bragt i fare, såfremt Kommissionen, efter en underkendelse af en national praksis, kunne benytte sig af en skønsmargen for at acceptere eller afvise fællesskabsfinansiering i henhold til de mindre eller mere alvorlige økonomiske virkninger for EUGFL.

( jf. præmis 44-46 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje - intervention - afvisningspåstand ikke nedlagt af sagsøgte - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 37)

2. Traktatbrudssøgsmål - Kommissionens ret til at anlægge sag - søgsmål med påstand om overtrædelse af en blandet aftale indgået af Fællesskabet og medlemsstaterne - Bernerkonventionen til værn for litterære og kunstneriske værker - område omfattet af Fællesskabets kompetence

(EF-traktaten, art. 228, stk. 7 (efter ændring nu art. 300, stk. 7, EF); protokol 28 til EØS-aftalen, art. 5

3. Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 37, stk. 4, i statutten for Domstolen, at påstande, der fremsættes i en begæring om intervention, kun kan gå ud på at understøtte en af parternes påstande. En intervenient kan således ikke påstå sagen afvist, når dette ikke er gjort gældende i sagsøgtes påstande.

( jf. præmis 3 og 5 )

2. Den forpligtelse til at tiltræde Bernerkonventionen til værn for litterære og kunstneriske værker (Paris-akten af 24.7.1971), som de kontraherende parter er pålagt i henhold til artikel 5 i protokol 28 til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, falder inden for Fællesskabets rammer, da forpligtelsen er indeholdt i en aftale, der er indgået af Fællesskabet, dets medlemsstater og tredjelande i overensstemmelse med traktatens artikel 228 (efter ændring nu artikel 300 EF), og vedrører et område, der i stor udstrækning er omfattet af traktaten. Kommissionen har således under Domstolens kontrol kompetence til at sikre, at forpligtelsen overholdes.

For det første har blandede aftaler, der er indgået af Fællesskabet og dets medlemsstater, nemlig samme status i fællesskabsretten som rent fællesskabsretlige aftaler, når der er tale om bestemmelser, der henhører under Fællesskabets kompetence. Heraf følger, at når medlemsstaterne sikrer overholdelsen af de forpligtelser, som udspringer af en aftale indgået af Fællesskabets institutioner, opfylder de i henhold til fællesskabsretten en forpligtelse over for Fællesskabet, som har påtaget sig ansvaret for aftalens rette gennemførelse. For det andet skaber Bernerkonventionen rettigheder og forpligtelser på områder, der er omfattet af fællesskabslovgivningen, således at der er en fællesskabsinteresse i, at alle de kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde tiltræder denne konvention.

( jf. præmis 14, 15, 19 og 20 )

3. For så vidt angår et søgsmål i henhold til artikel 226 EF skal spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, vurderes på baggrund af forholdene, som de var i medlemsstaten ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse.

( jf. præmis 21 )