Sag C-448/06

cp-Pharma Handels GmbH

mod

Bundesrepublik Deutschland

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln)

»Præjudiciel forelæggelse — gyldigheden af forordning (EF) nr. 1873/2003 — veterinærlægemidler — forordning (EØF) nr. 2377/90 — maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler — progesteron — begrænsninger i anvendelsen — direktiv 96/22/EF«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 16. januar 2008 I - 5687

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. juli 2008 I - 5707

Sammendrag af dom

Landbrug – ensartede lovgivninger – maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler – procedure for fastsættelse heraf – forordning nr. 2377/90

(Rådets forordning nr. 2377/90, bilag II; Kommissionens forordning nr. 1873/2003; Rådets direktiv 96/22)

Under hensyn til såvel det vide skøn, Kommissionen rådede over, som de faktiske omstændigheder som helhed, hvorunder forordning nr. 1873/2003 om ændring af bilag II til forordning nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler er blevet vedtaget, fremgår det ikke, at Kommissionen har overskredet grænserne for sit skøn ved at gøre optagelsen af progesteron i nævnte bilag II betinget af en bestemt dispenseringsform, som tilgodeser såvel hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed som kravene til overholdelse af proportionalitetsprincippet.

Selv om det ikke er udtrykkeligt fastsat i artikel 3 i forordning nr. 2377/90, at det ved optagelsen af et stof i forordningens bilag II er muligt at fastsætte begrænsninger vedrørende den måde, stoffet indgives på, udelukker denne omstændighed ikke, at Kommissionen kan optage stoffet i bilaget på sådanne betingelser. En sådan fremgangsmåde kan være særligt velbegrundet, dels når det pågældende stof ikke kan optages i forordningens bilag I eller III, dels når det ved fastsættelse af bestemte begrænsninger i den måde, stoffet indgives på, kan sikres, at tilstedeværelsen af restkoncentrationer i animalsk væv ikke udgør en risiko for folkesundheden, således at et totalforbud mod at markedsføre stoffet, som ville komme til at gælde, hvis det blev optaget i forordningens bilag IV, ville være uforholdsmæssigt.

Denne konklusion afsvækkes ikke af bestemmelserne i direktiv 96/22 om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af ß-agonister i husdyrbrug, som ændret ved direktiv 2003/744, hvorefter det er muligt at anvende progesteron i form af en intramuskulær indsprøjtning. En af de betingelser, som er fastsat i dette direktivs artikel 4 for, at medlemsstaterne kan tillade indgift i husdyr af progesteron, er, at de markedsføringskrav, der er fastsat i direktiv 81/851, er overholdt, hvilket direktiv efterfølgende er blevet afløst af direktiv 2001/82 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler. Ifølge denne bestemmelse, sammenholdt med artikel 6 i direktiv 2001/82, kan medlemsstaterne kun tillade indgift af progesteron i dyr til levnedsmiddelproduktion, såfremt dette stof er optaget i bilag I, II eller III til forordning nr. 2377/90 i overensstemmelse med denne forordnings bestemmelser.

(jf. præmis 31, 34, 42, 43 og 45)