ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at usædvanlige omstændigheder, som optræder i forbindelse med en tidligere flyvning i en sløjfe, også udgør en usædvanlig omstændighed for den omtvistede flyvning, hvis det transporterende luftfartsselskab har mulighed for at undgå forsinkelsen i sløjfens videre forløb ved ikke at gennemføre enkelte segmenter af sløjfen?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakiet) den 27. maj 2015 — Lesoochranárske zoskupenie VLK mod Obvodný úrad Trenčín

(Sag C-243/15)

(2015/C 279/22)

Processprog: slovakkisk

Den forelæggende ret

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lesoochranárske zoskupenie VLK

Sagsøgt: Obvodný úrad Trenčín

Procesdeltager: Biely potok, a.s.

Præjudicielt spørgsmål

Er det muligt at sikre adgangen til effektive retsmidler og retten til en upartisk domstol, som fastlagt i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i tilfælde af en formodet krænkelse af retten til et højt miljøbeskyttelsesniveau, som gennemført på de af Den Europæiske Union fastsatte betingelser, i særdeleshed ved Rådets direktiv 92/43/EØF (1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, og navnlig [retten til] at bidrage til høring af offentligheden angående et projekt, der kan have væsentlig indvirkning på særlige bevaringsområder i det europæiske økologiske net under betegnelsen NATURA 2000, samt de rettigheder, som sagsøgeren i sin egenskab af national almennyttig miljøbeskyttelsesorganisation gør gældende i henhold til artikel 9 i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, og inden for de grænser, der er fastlagt i Domstolens dom af 8. marts 2011, C-240/09, selv når den nationale ret afbryder domstolsprøvelsen i en tvist angående vurderingen af en afgørelse, hvormed [denne organisation] er blevet nægtet status som part i en administrativ procedure vedrørende udstedelse af en tilladelse, således som det er sket i den foreliggende sag, og opfordrer [organisationen] til at anlægge sag og gøre gældende, at organisationen er blevet forbigået i denne administrative procedure?

(1) EFT L 206, s. 7.
8)

Er den automatiske udvidelse af begrænsningen af de virkninger af den tilbagevirkende kraft, som følger af ugyldighedserklæringen af et vilkår om en minimumsrentesats for forbrugere, en begrænsning, der fastsættes under et søgsmål, der er anlagt af en forbrugersammenslutning mod [tre] kreditinstitutter, til at omfatte individuelle søgsmål, der anlægges af kunder, der har indgået en aftale om lån med pant i fast ejendom med andre kreditinstitutter, med henblik på at få et vilkår om en minimumsrentesats erklæret ugyldigt som følge af dettes urimelige karakter, forenelig med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, således som anerkendt i artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13, og den ret til adgang til effektive retsmidler, som er anerkendt ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2)?
—

artikel 45 TEUF, som »forudsætter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere, for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår«, og fastsætter arbejdstagernes ret til »at søge faktisk tilbudte stillinger« (herunder deltidsstillinger) i de andre medlemsstater, »frit at bevæge sig inden for medlemsstaternes område i dette øjemed« og at tage ophold i en af medlemsstaterne »for der at have beskæftigelse i henhold til de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder for indenlandske arbejdstageres beskæftigelse«
1)

Skal de almindelige tariferingsbestemmelser 2 b) og 3 b) vedrørende af den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 ( 1 ) om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, og Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 ( 2 ) af 30. september 2009 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, fortolkes således, at såfremt alle bestanddele af gasblandingen tilsammen er karaktergivende for varen (flydende gas), og såfremt det ikke er muligt at udskille den bestanddel af gassen, som er karaktergivende for denne, skal det antages, at den bestanddel, som er karaktergivende for varen i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i den almindelige tariferingsbestemmelse 3 b), er den, som udgør den største procentvise andel af blandingen?
—

Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at spørgsmålet, om der forelå én økonomisk enhed, ikke var et tema i de anfægtede afgørelser eller for Retten, og ved at støtte sin afgørelse på den forudsætning, at Kommissionens afvisning af, at der forelå én økonomisk enhed ikke fremgik af ordlyden af den anfægtede afgørelse, idet Retten ikke fandt, at en sådan afvisning fra Kommissionens side blev foretaget i en sideløbende interimsundersøgelse i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 11, stk. 3, som vedrørte den samme import og dækkede den samme undersøgelsesperiode.
Sag C-216/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 12. maj 2015 — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH mod Ruhrlandklinik gGmbH

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 12. maj 2015 — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH mod Ruhrlandklinik gGmbH

(Sag C-216/15)

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

Sagsøgt: Ruhrlandklinik gGmbH

Præjudicielt spørgsmål

Finder artikel 1, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde ( 1 ) anvendelse på udsendelse af et foreningsmedlem til en anden virksomhed med henblik på at udføre arbejdsopgaver efter dennes faglige og organisatoriske instrukser, hvis foreningsmedlemmet ved sin indmeldelse i foreningen har forpligtet sig til at stille sin fulde arbejdskraft til rådighed også for tredjemand, hvorfor medlemmet modtager en månedlig betaling fra foreningen, som beregnes efter de sædvanlige kriterier for den pågældende virksomhed, og foreningen til gengæld for udsendelsen modtager refusion af personaleomkostninger for medlemmet samt et administrationsgebyr?

( 1 ) – EUT L 327, s. 9.
Sag C-261/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Ieper (Belgien) den 1. juni 2015 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV mod Gregory Demey

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Ieper (Belgien) den 1. juni 2015 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV mod Gregory Demey

(Sag C-261/15)

Den forelæggende ret

Vredegerecht te Ieper

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

Sagsøgt: Gregory Demey

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 6, stk. 2, in fine, i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser ( 1 ) til hinder for de ovenfor i punkt 03.02.01 anførte belgiske nationale straffebestemmelser, hvorefter en jernbanepassager uden rejsehjemmel — og uden berigtigelse heraf inden for de ved reglementet fastsatte frister — begår en strafferetlig overtrædelse, som udelukker ethvert kontraktmæssigt forhold mellem befordringsselskabet og jernbanepassageren, således at jernbanepassageren heller ikke længere omfattes af de relevante retsbeskyttelsesbestemmelser i europæisk og national belgisk ret, der (udelukkende) vedrører det kontraktmæssige bånd til denne forbruger?

( 1 ) – EUT L 315, s. 14.
Sag C-234/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — SC Doris Spedition SRL mod Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — SC Doris Spedition SRL mod Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

(Sag C-234/15)

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Constanţa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Doris Spedition SRL

Sagsøgt: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța — Serviciul fiscal orășenesc Hârșova

Procesdeltager: Administrația Fondului pentru Mediu București

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 110 TEUF til hinder for, at der indføres en forpligtelse til at betale en afgift på luftforureningsemissioner fra brugte motorkøretøjer fra andre EU-medlemsstater som omhandlet i artikel 4, litra a), i lov nr. 9/2012, når erhvervelse af ejendomsretten til et motorkøretøj fra den første ejer i Rumænien indregistreres ved den kompetente myndighed som omhandlet i denne lov, og der udstedes registreringsattest og registreringsnummer, idet denne afgift også skal betales ved overdragelse af ejendomsretten til nationale motorkøretøjer, medmindre denne afgift eller en lignende afgift allerede er blevet betalt?
Sag C-235/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Maria Bosneaga mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Maria Bosneaga mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

(Sag C-235/15)

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Constanţa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maria Bosneaga

Sagsøgt: Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 110 TEUF til hinder for, at der indføres en forpligtelse til for brugte motorkøretøjer fra andre EU-medlemsstater at betale et miljømærke som omhandlet i artikel 4, litra d), i lovdekret nr. 9/2013 ved indregistreringen af ejendomsretten til et brugt motorkøretøj, når der er tale om et motorkøretøj, med hensyn til hvilket det retligt er blevet bestemt, at den særlige afgift på personkøretøjer og motorkøretøjer, forureningsafgiften på motorkøretøjer eller afgiften på luftforureningsemissioner fra motorkøretøjer skal tilbagebetales, eller at der skal ske indregistrering uden betaling heraf?
3)

Skal de forskellige ovennævnte fællesskabsretlige bestemmelser (eller nogle af disse) fortolkes således, at artikel 65 og 66 i UEFA Club Licensing and Financial Fair Play Regulations tilsidesætter disse bestemmelser (eller nogle af disse), idet UEFA’s regel — selv om de restriktioner/hindringer, den skaber, er uadskilleligt forbundet med beskyttelsen af den sportslige integritet af UEFA’s klubturneringer — er uforholdsmæssig og/eller diskriminerende, for så vidt som den begunstiger betalingen af visse kreditorer og tilsvarende forfordeler betalingen af ikke-beskyttede kreditorer, bl.a. spilleragenterne?
Sag C-236/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Dinu Antoci mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Dinu Antoci mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

(Sag C-236/15)

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Constanţa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Dinu Antoci

Sagsøgt: Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 110 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde til hinder for, at der indføres en forpligtelse til at betale et miljømærke som omhandlet i artikel 4, litra a), i lovdekret nr. 9/2013, når brugte motorkøretøjer fra andre EU-medlemsstater indregistreres ved den kompetente myndighed som omhandlet i denne lov i anledning af erhvervelse af ejendomsretten til et motorkøretøj fra den første ejer i Rumænien og udstedelse af registreringsattest og registreringsnummer?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/38

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 25. juni 2015 — TrustBuddy AB s mod Lauri Pihlajaniemi

(Sag C-311/15)

(2015/C 294/48)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TrustBuddy AB

Sagsøgt: Lauri Pihlajaniemi

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (1) om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF fortolkes således, at et selskab, der på internettet udbyder såkaldte peer-to-peer-kreditter til forbrugere og over for forbrugerne udøver den ret til at bestemme kreditvilkår, ydelse og inddrivelse af kreditten, der normalt tilkommer kreditgiveren, også skal anses for at være kreditgiver, selv om kreditmidlerne stammer fra privatpersoner, der forbliver anonyme, og holdes adskilt fra selskabets egne aktiver?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23.4.2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (EFT L 133, s. 66).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/34

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal administratif (Luxembourg) den 19. juni 2015 — Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser mod Directeur de l'administration des contributions directes

(Sag C-300/15)

(2015/C 294/43)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser

Sagsøgt: Directeur de l'administration des contributions directes

Præjudicielt spørgsmål

Er princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed, som navnlig er fastsat i artikel 45 TEUF, til hinder for bestemmelserne i artikel 139b, stk. 1, i loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l’impôt sur le revenu, for så vidt som disse forbeholder indrømmelsen af det heri omhandlede skattefradrag til de personer, der er i besiddelse af et kildeskattekort?
1)

Er artikel 3, nr. 1) og 2), i direktiv 2001/83/EF (1) til hinder for en national bestemmelse som § 21, stk. 2, nr. 1), i [Gesetz über den Verkehr mit Arzneimitteln (lov om handel med lægemidler, herefter »AMG«)], hvorefter der ikke kræves tilladelse til et lægemiddel, der er beregnet til brug hos mennesker, og som, fordi det påviseligt ofte bliver ordineret af læger eller tandlæger, for så vidt angår de væsentlige produktionstrin og inden for rammerne af normal apoteksdrift fremstilles på et apotek i en mængde på op til ethundrede pakninger om dagen, der er færdige til udlevering, og som er beregnet til at blive udleveret inden for rammerne af den eksisterende tilladelse til apoteksdrift? For det tilfælde, at spørgsmål 1 skal besvares bekræftende, spørges:
4.

Er forsyningspligtdirektivet til hinder for, at en medlemsstat fastsætter regler om, at en udpeget virksomheds nettoomkostninger ved varetagelsen af forsyningspligt i henhold til direktivets kapitel II beregnes som forskellen mellem samtlige indtægter og samtlige omkostninger, der er forbundet med levering af den pågældende ydelse, herunder de indtægter og omkostninger virksomheden også ville have haft uden at være pålagt forsyningspligt?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 19. maj 2015 — Minister Finansów mod Jan Mateusiak

(Sag C-229/15)

(2015/C 294/23)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Minister Finansów

Sagsøgt: Jan Mateusiak

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 18, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), fortolkes således, at den afgiftspligtige persons materielle anlægsaktiver — hvis den afgiftspligtige person har fradraget momsen ved erhvervelsen — efter udløbet af den i direktivets artikel 187 fastsatte reguleringsperiode ved hans ophør med virksomheden ikke skal pålægges afgift og ikke skal medtages i likvidationsopgørelsen, hvis den lovbestemte reguleringsperiode for erhvervelsen, som fastsættes ud fra den forventede levetid i den afgiftspligtige persons virksomhed, er udløbet, eller således, at de materielle anlægsaktiver ved den afgiftspligtige persons ophør med den økonomiske virksomhed skal pålægges afgift uanset reguleringsperioden?

(1) EUT L 347, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/18

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 21. maj 2015 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Petrotel sp. z o.o. w Płocku mod Polkomtel sp. z o.o.

(Sag C-231/15)

(2015/C 294/24)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Petrotel sp. z o.o. w Płocku

Sagsøgt: Polkomtel sp. z o.o.

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 1, første og tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1) fortolkes således, at hvis en netudbyder anfægter en afgørelse fra den nationale tilsynsmyndighed om afregningssatser for opkaldsterminering i den pågældende udbyders net (MTR-afgørelse), og i tilslutning hertil anfægter en efterfølgende afgørelse fra den nationale tilsynsmyndighed om ændring af en kontrakt mellem MTR-afgørelsens adressat og en anden virksomhed, hvorved der foretages en tilpasning af satserne for afregning af opkaldsterminering i det net, som MTR-afgørelsens adressat udbyder, til de i MTR-afgørelsen fastlagte satser (gennemførelsesafgørelsen), kan den nationale domstol, der har fastslået, at MTR-afgørelsen blev annulleret, henset til artikel 4, stk. 1, fjerde punktum, i direktiv 2002/21/EF og de interesser, der gør sig gældende hos den virksomhed, der drager fordel af gennemførelsesafgørelsen, og som følger af princippet on beskyttelse af de berettigede forventninger og retssikkerhed, ikke annullere gennemførelsesafgørelsen; eller skal artikel 4, stk. 1, første og tredje punktum, i direktiv 2002/21/EF, sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den nationale domstol kan annullere gennemførelsesafgørelsen fra den nationale tilsynsmyndighed og følgelig lade de pligter, der fremgår af gennemførelsesafgørelsen, bortfalde for perioden indtil retsafgørelsen, såfremt den nationale domstol antager, at dette er nødvendigt for at sikre en effektiv retsbeskyttelse af den virksomhed, der har anfægtet den nationale tilsynsmyndigheds afgørelse, som havde til formål at gennemføre pligterne i henhold til den MTR-afgørelse, der senere blev annulleret?

(1) EFT 108, s. 33.
3)

Såfremt artikel 4, stk. 7, i forordning nr. 1370/2007 finder anvendelse på udbudsprocedurer i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1370/2007, sammenholdt med direktiv 2004/18/EF og direktiv 2014/24/EU, er den ordregivende myndighed under hensyntagen til 19. betragtning til forordning nr. 1370/2007 så frit stillet ved fastsættelsen af kvoten for egen drift, således at den ordregivende myndigheds krav om en kvote for egen drift på 70 % målt efter køreplanskilometer kan være berettiget?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 294/26

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie (Belgien) den 8. juni 2015 — Rijksdienst voor Pensioenen mod Willem Hoogstad, procesdeltager: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

(Sag C-269/15)

(2015/C 294/32)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rijksdienst voor Pensioenen

Sagsøgt: Willem Hoogstad

Procesdeltager: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, fortolkes således, at den er til hinder for, at der opkræves et bidrag — såsom det bidrag, der indeholdes i henhold til artikel 191, stk. 1, nr. 7, i wet betreffende de verplichte verzekering voor geneeskundige verzorging (lov om obligatorisk syge- og invalideforsikring), som koordineret ved lov af 14. juli 1994, og det solidaritetsbidrag, der indeholdes i henhold til artikel 68 i wet van 30 maart 1994 houdende sociale bepalingen (lov af 30.3.1994 om sociale bestemmelser) — af ydelser fra belgiske supplerende pensionsordninger, som ikke udgør lovgivning som omhandlet i denne forordnings artikel 1, litra j), første afsnit, såfremt disse ydelser tilkommer en modtager, der ikke bor i Belgien, og som i henhold til forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), er omfattet af den sociale sikringsordning i den medlemsstat, på hvis område denne person er bosat?

(1) EFT L 149, s. 2.
1)

Skal en tredjemand gennemføre proceduren i henhold til artikel 9 i direktiv 98/79/EF (1) med hensyn til en ny eller supplerende overensstemmelsesvurdering af in vitro-diagnostisk udstyr til selvtestning af blodsukker, såfremt fabrikanten i en medlemsstat A (konkret Det Forenede Kongerige) har gennemført en overensstemmelsesvurdering ifølge direktivets artikel 9, udstyret er forsynet med en CE-mærkning ifølge direktivets artikel 16 og opfylder de væsentlige krav i henhold til direktivets artikel 3 og bilag I, inden produktet markedsføres i medlemsstat B (konkret i Forbundsrepublikken Tyskland) i emballager, hvorpå der er anbragt oplysninger på det officielle sprog i medlemsstat B i stedet for på det officielle sprog i medlemsstat A (konkret tysk i stedet for engelsk), og hvor den vedlagte brugsanvisning er på det officielle sprog i medlemsstat B i stedet for det officielle sprog i medlemsstat A?
1)

Skal TEUF’s bestemmelser om fri bevægelighed fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, hvorefter en unionsborger, der bor i Spanien, og hvis arbejdsindkomst for cirka 60 procents vedkommende beskattes af Nederlandene og for cirka 40 procents vedkommende af Schweiz, ikke kan fradrage sin negative indtægt af sin ejerbolig til personligt brug i Spanien i den arbejdsindkomst, som beskattes af Nederlandene, heller ikke såfremt han i bopælsstaten Spanien har så lav en indkomst, at hans nævnte negative indkomst ikke kan føre til en skattenedsættelse i bopælsstaten i det pågældende år? [Org. s. 7]
1)

Er artikel 11, stk. 1, nr. 1), artikel 11, stk. 1, nr. 2), litra b), og artikel 11, stk. 1, nr. 3), i og sidste og næstsidste betragtning til Rådets direktiv 92/85/EØF (1) af 19. oktober 1992 artikel 157 TEUF (tidl. artikel 141 EF), stk. 1, 2 og 4, artikel 158 TEUF (tidl. artikel 142 EF), hvori fastsættes, at »[m]edlemsstaterne bestræber sig på at opretholde det bestående ligeværd mellem deres ordninger vedrørende betalt frihed«, artikel 2, stk. 2, litra c), og artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/54 (2), sammenholdt med hinanden, samt artikel 15 i og 23. og 24. betragtning til Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006, og endelig artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder […] til hinder for en national lovgivning, der i henhold til artikel 3, stk. 1, i legge 19 febbraio 1981, n. 27, som affattet inden den ændring, der blev indført ved artikel 1, stk. 325, i legge 30 dicembre 2004, n. 311, ikke tillader udbetaling af den heri fastsatte godtgørelse for perioder med obligatorisk barselsorlov før den 1. januar 2005?
1)

Finder artikel 1 i Rådets forordning (EU) nr. 1259/2010 (1) af 20. december 2010 om indførelse af et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation (EUT L 343, s. 10) også anvendelse på en såkaldt privat skilsmisse — her: for en gejstlig domstol i Syrien på grundlag af sharialovgivningen?