Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder - Kommissionens kompetence - vedtagelse af direktiver, der generelt praeciserer medlemsstaternes forpligtelser

(EOEF-Traktaten, art. 90, stk. 1 og 3)

2. Konkurrence - virksomheder, som medlemsstaterne indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder - rettighedernes forenelighed med Traktaten - ingen formodning herfor

(EOEF-Traktaten, art. 90, stk. 1)

3. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder - Kommissionens kompetence i henhold til dens tilsynspligt og Raadets retsanordnende kompetence

(EOEF-Traktaten, art. 87, art. 90, stk. 3, og art. 100 A)

4. Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - fortolkning af Traktatens artikel 30, sammenholdt med artikel 2 og 3 - teleterminaludstyr - eksklusive rettigheder vedroerende import og afsaetning indroemmet af medlemsstaterne - ulovligt - konsekvens - ulovligt at indroemme eksklusive rettigheder vedroerende tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse af terminaludstyret - rettighederne lovligt ophaevet ved direktiv 88/301 - pligt til at overdrage fastsaettelsen af tekniske specifikationer og typegodkendelsesprocedurer til et uafhaengigt organ for at sikre lige konkurrencevilkaar for de erhvervsdrivende

(EOEF-Traktaten, art. 2, art. 3, litra f), og art. 30; Kommissionens direktiv 88/301, art. 2, 3 og 6)

5. Konkurrence - virksomheder, som medlemsstaterne indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder - anvendelse af Traktatens artikel 90 for at bringe konkurrencestridig adfaerd paa disse virksomheders eget initiativ til ophoer - ulovligt - korrekt hjemmel - Traktatens artikel 85 og 86

(EOEF-Traktaten, art. 85, 86 og 90; Kommissionens direktiv 88/301, art. 7)

Sammendrag

1. Traktatens artikel 90, stk. 3, giver Kommissionen hjemmel til generelt ved hjaelp af direktiver at praecisere de forpligtelser, som ifoelge artikel 90, stk. 1, paahviler medlemsstaterne, for saa vidt angaar offentlige virksomheder og virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder. En saadan befoejelse, som anvendes, uden at der tages hensyn til den enkelte medlemsstats saerlige situation, adskiller sig som foelge af sit indhold fra den befoejelse, som Kommissionen anvender med henblik paa at fastslaa, at en medlemsstat har tilsidesat en bestemt forpligtelse, som paahviler den i henhold til Traktaten.

2. Selv om Traktatens artikel 90, stk. 1, forudsaetter, at der eksisterer virksomheder med saerlige eller eksklusive rettigheder, kan det ikke heraf udledes, at disse rettigheder noedvendigvis er forenelige med Traktaten. Det skal afgoeres paa grundlag af de forskellige traktatbestemmelser, som artikel 90, stk. 1, henviser til.

3. Kommissionens kompetence i henhold til Traktatens artikel 90, stk. 3, nemlig at foere tilsyn med de foranstaltninger, medlemsstaterne traeffer med hensyn til virksomheder, som de har visse saerlige forbindelser med, har et andet og mere specifikt indhold end Raadets kompetence i henhold til artikel 100 A og 87. Yderligere kan muligheden for, at Raadet i medfoer af sine almindelige befoejelser efter visse artikler i Traktaten maatte vedtage bestemmelser, som vedroerer det saerlige omraade i artikel 90, ikke hindre Kommissionen i at udoeve sin kompetence i henhold til den sidstnaevnte artikel.

4. Det forhold, at en stat indroemmer eksklusive rettigheder vedroerende import og afsaetning inden for teleterminalsektoren, kan hindre samhandelen inden for Faellesskabet og udgoer derfor en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner, jf. Traktatens artikel 30. Saa laenge der eksisterer saadanne rettigheder, har de andre erhvervsdrivende nemlig ingen mulighed for at faa forbrugerne til at koebe deres produkter, og paa grund af de mange forskellige produkter med forskellige tekniske egenskaber inden for denne sektor er indehaveren af de eksklusive rettigheder ikke i stand til at tilbyde hele skalaen af eksisterende modeller paa markedet, at informere kunderne om alt terminaludstyrs opbygning og funktion eller at garantere kvaliteten. Det er saaledes med rette, at Kommissionen ved direktiv 88/301 bestemte, at de naevnte rettigheder skal ophaeves ifoelge artikel 2, og at der i artikel 3 tages hensyn til de krav, der stilles til sikkerheden, beskyttelse af telekommunikationsnettene og driftskompatibiliteten mellem forskelligt terminaludstyr.

Da Traktatens artikel 30 ff. paa den ene side skal fortolkes i lyset af artikel 2 og 3, som vedroerer oprettelsen af et marked, hvor varerne kan bevaege sig frit under frie konkurrencevilkaar, hvilket indebaerer, at ogsaa konkurrencehensynet, jf. Traktatens artikel 3, litra f), skal tages i betragtning, og da der paa den anden side bestaar risiko for, at de erhvervsdrivende, der forhandler terminaludstyr, ikke kan udoeve deres afsaetningsvirksomhed under frie konkurrencevilkaar, saafremt de eksklusive rettigheder vedroerende tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse opretholdes, idet det ikke kan sikres, at indehaveren af disse eksklusive rettigheder vil vaere i stand til eller have interesse i at levere en paalidelig service for alle eksisterende typer terminaludstyr med henblik paa, at alt udstyret kan anvendes, er det med rette, at Kommissionen ved direktivet ogsaa har ophaevet disse rettigheder.

Endelig indebaerer kravet om frie konkurrencevilkaar samt lige muligheder for de forskellige erhvervsdrivende, at medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 6 skal lade formaliseringen af de tekniske specifikationer og kontrollen med deres anvendelse samt typegodkendelsen foretage af et organ, der er uafhaengigt af offentlige eller private virksomheder, der udbyder varer og/eller tjenesteydelser paa telekommunikationsomraadet.

5. Naar virksomheder, som medlemsstaterne har indroemmet saerlige eller eksklusive rettigheder, paa eget initiativ udviser konkurrencestridig adfaerd, kan Traktatens artikel 90, som kun giver Kommissionen kompetence med hensyn til statslige foranstaltninger, ikke anses for den korrekte hjemmel for at bringe denne adfaerd til ophoer. En saadan adfaerd kan kun paatales ved hjaelp af individuelle beslutninger, truffet i henhold til Traktatens artikel 85 og 86.

Derfor boer artikel 7 i direktiv 88/301, hvorved Kommissionen paalagde medlemsstaterne at give mulighed for, at kontrakter vedroerende leje eller vedligeholdelse af terminaludstyr, for hvilket der ved kontrakternes indgaaelse gjaldt saerlige eller eksklusive rettigheder, kunne opsiges med hoejst et aars varsel, annulleres, da det ikke er godtgjort, at indgaaelsen af langvarige kontrakter, der maa anses for konkurrencestridige, er fremtvunget eller tilskyndet af de statslige myndigheder.