Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning, der fastslår en statsstøttes forenelighed med fællesmarkedet uden indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – interesserede parters søgsmål i henhold til artikel 88, stk. 2, EF – formaliteten – betingelser

[Art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 1, litra h), art. 4, stk. 3, og art. 6, stk. 1]

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning, der fastslår en statsstøttes forenelighed med fællesmarkedet uden indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – interesserede parters søgsmål i henhold til artikel 88, stk. 2, EF – angivelse af sagens genstand – søgsmål med henblik på at beskytte de interesserede parters proceduremæssige rettigheder – anbringender, som kan påberåbes

[Art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c); Rådets forordning nr. 659/1999, art. 1, litra h), art. 4, stk. 3, og art. 6, stk. 1]

3. Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – administrativ procedure – interesserede parter i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 88, stk. 2, EF – virksomhed, der anvender samme råvare som den virksomhed, der modtager støtten

[Art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 1, litra h)]

Sammendrag

1. På statsstøtteområdet afhænger lovligheden af en kommissionsbeslutning om ikke at gøre indsigelse, jf. artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 695/1999, af, om der hersker tvivl om, hvorvidt støtten er forenelig med fællesmarkedet. Da en sådan tvivl skal føre til, at der indledes en formel undersøgelsesprocedure, hvori de interesserede parter som omhandlet i denne forordnings artikel 1, litra h), kan deltage, må det antages, at enhver interesseret part som omhandlet i sidstnævnte bestemmelse er umiddelbart og individuelt berørt af en sådan beslutning. De interesserede parter, der er indrømmet de i artikel 88, stk. 2, EF og artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 659/199 fastsatte processuelle garantier, kan kun opnå, at disse respekteres, hvis de har adgang til at indbringe beslutningen om ikke at gøre indsigelse for Unionens retsinstanser.

Under et annullationssøgsmål er den interesserede parts særstilling i henhold til artikel 1, litra h), i forordning nr. 659/1999, som er knyttet til søgsmålets særlige formål, dermed i henhold til artikel 230, stk. 4, EF tilstrækkelig til at individualisere den sagsøger, som anfægter en beslutning om ikke at gøre indsigelse.

(jf. præmis 47 og 48)

2. På statsstøtteområdet skal en sagsøger, der anfægter en kommissionsbeslutning om ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, fastlægge sagens genstand i stævningen i overensstemmelse med artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement. Dette krav er herved opfyldt i tilstrækkelig grad, når sagsøgeren udpeger den beslutning, som påstås annulleret. Det er uden betydning, om det i stævningen er anført, at den tilsigter annullation af en beslutning om ikke at gøre indsigelse – det udtryk, som er anvendt i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 659/1999 – eller af en beslutning om ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, da Kommissionen træffer en samlet afgørelse om spørgsmålets to aspekter.

Når en sagsøger har nedlagt påstand om annullation af en beslutning om ikke at gøre indsigelse, kritiserer han som det væsentlige, at Kommissionens beslutning vedrørende den pågældende støtte er blevet vedtaget, uden at Kommissionen har indledt den formelle undersøgelsesprocedure, hvorved den således har tilsidesat sagsøgerens processuelle rettigheder. Sagsøgeren kan for at få taget sin påstand om annullation til følge påberåbe sig ethvert anbringende, der kan godtgøre, at vurderingen af de oplysninger, Kommissionen rådede over, under den foreløbige undersøgelse af den anmeldte foranstaltning burde have rejst tvivl med hensyn til dens forenelighed med fællesmarkedet. Anvendelsen af sådanne argumenter kan dog ikke bevirke en ændring af sagsgenstanden eller betingelserne for at antage søgsmålet til realitetsbehandling. Den omstændighed, at der foreligger tvivl med hensyn til foranstaltningens forenelighed, er derimod netop det bevis, som kræves ført for at godtgøre, at Kommissionen var forpligtet til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF og artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 659/1999.

(jf. præmis 51, 52 og 59)

3. I henhold til artikel 1, litra h), i forordning nr. 659/1999 forstås der ved interesseret part alle personer, virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, hvis interesser måtte være berørt af den tildelte støtte, dvs. navnlig de virksomheder, som er konkurrenter til støttemodtageren. Det drejer sig med andre ord om en ubestemt helhed af adressater. Følgelig udelukker denne bestemmelse ikke, at en virksomhed, der ikke er en direkte konkurrent til modtageren af en støtte, men som har behov for den samme råvare til sin fremstillingsproces, betragtes som interesseret part, hvis den gør gældende, at dens interesser kan være påvirket af støttetildelingen. Det kræver, at denne virksomhed i tilstrækkelig grad godtgør, at der er risiko for, at støtten har en konkret indvirkning på dens situation.

(jf. præmis 63-65)