RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM (Anden Afdeling)

30. januar 2014

Sag F-151/12

Jakob Ohrgaard

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag – vederlag – udlandstillæg – bopælskravet i artikel 4, stk. 1, litra b), i bilag VII til vedtægten – tjenesteudøvelse for en international organisation – begreb – praktikophold på fem måneder ved Kommissionen – ikke omfattet«

Angående: Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratom-traktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Jacob Ohrgaard har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen af 6. marts 2012, hvorved Europa-Kommissionen afslog at yde ham udlandstillæg, og om fornødent af afgørelsen af 31. august 2012 om afslag på hans klage.

Udfald: Europa-Kommissionens afgørelse af 6. marts 2012 om afslag på at yde Jakob Ohrgaard udlandstillæg, som ændret ved afgørelse af 31. august 2012 om afslag på klagen, annulleres. Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Jakob Ohrgaard afholdte omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – søgsmål rettet mod en afgørelse om afvisning af en klage – afgørelse truffet efter fornyet undersøgelse af en tidligere afgørelse – formaliteten

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

2. Tjenestemænd – løn – udlandstillæg – betingelser for ydelse – tjeneste for en anden stat eller en international organisation – begreb – praktikophold ved en institution – ikke omfattet

[Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 4, stk. 1, litra a) og b)]

1. Når en afgørelse om afvisning af klagen indeholder en fornyet vurdering af sagsøgerens forhold på grundlag af nye faktiske eller retlige omstændigheder, eller når den ændrer eller supplerer den oprindelige afgørelse, udgør afvisningen af klagen en retsakt, der er underlagt domstolskontrol, og retsinstansen tager hensyn til den ved vurderingen af lovligheden af den anfægtede retsakt eller anser den ligefrem for en retsakt, der går adressaten imod, og som erstatter den anfægtede retsakt.

(jf. præmis 13 og 16)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: 9. december 2009, sag T-377/08 P, Kommissionen mod Birkhoff, præmis 55; 21. september 2011, sag T-325/09 P, Adjemian m.fl. mod Kommissionen, præmis 32

2. I forbindelse med afgørelsen af, om en tjenestemand har ret til udlandstillæg, fremgår det af ordlyden af bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i bilag VII til vedtægten, at lovgiver med henblik på en neutralisering af bopælsperioderne, henholdsvis i den stat, på hvis område tjenestemanden eller den anden ansatte gør tjeneste, eller uden for nævnte område, har fastsat en forskel alt efter, om bopælen er begrundet i tilfælde, hvor vedkommende har gjort tjeneste for en anden stat eller en international organisation, eller i tjenesteudøvelse for en stat eller en international organisation.

Et praktikophold ved Kommissionen, der er tænkt som en specialiseringsperiode, som skal supplere enten en universitetsuddannelse eller de kundskaber, der er nødvendige med henblik på at bestride en stilling, kan ikke anses for at henhøre under begrebet tjenesteudøvelse, idet sidstnævnte begreb kræver, at aktiviteten primært bidrager til gennemførelsen af den pågældende stats eller internationale organisations mål. En sådan konklusion kan ikke, henset til det primære formål med de praktikophold, der gennemføres ved Kommissionen, påvirkes af den omstændighed, at visse praktikanter, alt efter det disponible budget og deres familiemæssige situation, modtager et stipendium, eller endog af, for så vidt angår offentligt eller privat ansatte, at disse fortsætter med at modtage løn.

Det er i øvrigt korrekt, at denne løsning adskiller sig fra løsningen i artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten vedrørende tjenestemænd, som ikke har haft statsborgerskab i den stat, hvori de gør tjeneste, og at denne løsning fører til en forskelsbehandling, som i vidt omfang er begrundet i den berørtes nationalitet.

Imidlertid forholder det sig ikke desto mindre således, at denne forskelsbehandling er begrundet dels i forskellen med hensyn til selve den ordlyd, som lovgiver har givet artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i bilag VII til vedtægten, dels i forskellen med hensyn til varigheden af referenceperioden, som er betydeligt længere for den tjenestemand, som har fået statsborgerskab i den medlemsstat, hvori han gør tjeneste.

(jf. præmis 40, 43-45, 47 og 49)