ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
De midlertidige rammebestemmelsers punkt 17-19 i afsnit 2 med overskriften »Anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra b), [TEUF]« har følgende ordlyd:

»17. I henhold til artikel 107, stk. 3, litra b), […] TEUF kan Kommissionen erklære støtte forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at »afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi«. I den forbindelse har Unionens retsinstanser afgjort, at forstyrrelsen skal påvirke hele eller en vigtig del af den pågældende medlemsstats økonomi og ikke blot en af dens regioner eller en del af dens territorium. Dette er endvidere i overensstemmelse med behovet for at foretage en streng fortolkning af enhver undtagelsesbestemmelse såsom artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF […] Denne fortolkning er konsekvent blevet fulgt af Kommissionen i dennes beslutningspraksis […]

18. I betragtning af, at udbruddet af [covid]-19 påvirker alle medlemsstater, og at de inddæmningstiltag, som medlemsstaterne har iværksat, påvirker virksomhederne, mener Kommissionen, at statsstøtte er berettiget og i en begrænset periode kan erklæres forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra b), […] TEUF med henblik på at afhjælpe den likviditetsmangel, som virksomhederne står over for, og på at sikre, at de forstyrrelser, der skyldes udbruddet af [covid]-19, ikke underminerer deres levedygtighed, navnlig for SMV’er.

19. Kommissionen redegør i denne meddelelse for de betingelser for forenelighed, som den i princippet vil anvende på den støtte, som medlemsstaterne yder i henhold til artikel 107, stk. 3, litra b), […] TEUF. Medlemsstaterne skal derfor bevise, at de statsstøtteforanstaltninger, de anmelder til Kommissionen i henhold til denne meddelelse, er nødvendige med henblik på at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den berørte medlemsstats økonomi og står i rimeligt forhold dertil, og at alle betingelserne i denne meddelelse er opfyldt.«
25

Sagsøgeren har gjort gældende, at artikel 2, stk. 2, i den forbundsstatslige kompensationsordning fører til, at selskabet udelukkes fra at være omfattet af denne ordning. Sagsøgeren har for det første fremhævet, at selskabets aktiviteter omfatter såvel fysisk detailhandel og onlinehandel, der udgør forskellige erhvervssektorer i den nævnte bestemmelses forstand. For det andet har selskabet præciseret, at den del af dets omsætning, der udgøres af onlinehandel, som ikke er berørt af de afgørelser om nedlukning, der blev truffet under covid-19-pandemien, bevirker, at det ikke når den i denne bestemmelse fastsatte på tærskel på 80%. Sagsøgeren har i sine skriftlige indlæg fremhævet, at selskabets udelukkelse fra at være omfattet af den nævnte ordning var afspejlet i den manglende mulighed for at ansøge om finansiel bistand i henhold til Überbrückungshilfe III, dvs. det af de tyske myndigheder i henhold til denne ordning vedtagne forbundsstøtteprogram (herefter »forbundsstøtteprogrammet«).
63

Det skal bemærkes, at EUIPO’s afgørelser i henhold til artikel 94, stk. 1, første punktum, i forordning 2017/1001 skal begrundes. Denne begrundelsespligt har samme rækkevidde som den begrundelsespligt, der følger af artikel 296 TEUF, hvorefter ophavsmandens begrundelse af retsakten skal fremgå klart og utvetydigt. Den har til dobbelt formål dels at gøre det muligt for de berørte parter at få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels at gøre det muligt for Den Europæiske Unionens retsinstanser at efterprøve afgørelsens lovlighed. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en retsakts begrundelse opfylder kravene efter artikel 296 TEUF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område (jf. i denne retning dom af 21.10.2004, KWS Saat mod KHIM, C-447/02 P, EU:C:2004:649, præmis 63-65).
80

Det skal bemærkes, at det påståede økonomiske tab omfatter to forskellige former for tab. Det første anbringende, der er påberåbt principalt, består i det løntab, som sagsøgeren ville have haft ret til, hvis hendes kontrakt var blevet forlænget. Sagsøgeren er af den opfattelse, at dette tab skal erstattes ved, at der træffes en afgørelse om forlængelse af kontrakten med tilbagevirkende kraft, og at EIOPA i så fald udbetaler de beløb, som hun ulovligt blev frataget under hensyntagen til den arbejdsløshedsunderstøttelse, som hun modtog andetsteds. Den anden del af det økonomiske tab, som påberåbes subsidiært for det tilfælde, at det ikke anerkendes, at sagsøgeren har ret til at få sin kontrakt forlænget, består i fortabelsen af en mulighed for at opnå den pågældende forlængelse. Sagsøgeren er af den opfattelse, at dette tab kan erstattes ved, at EIOPA på de beløb, der er nævnt i den foregående tabsoverskrift, tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning beregnet ved anvendelse af en sats på 90%, som udgør den mulighed, som hun mener at have haft for at få sin kontrakt forlænget.
85

Selv om retspraksis anerkender, at der kan være risiko for pres udefra, og at dette kan være et legitimt grundlag for at begrænse aktindsigten i dokumenter vedrørende beslutningsprocessen, skal sådanne ydre pres imidlertid med sikkerhed være godtgjort, og der skal føres bevis for, at der var en rimeligt forudsigelig risiko for, at den afgørelse, der skulle træffes, ville blive væsentligt påvirket af disse ydre pres. Imidlertid indeholder sagsakterne ingen håndgribelige elementer, der gør det muligt at fastslå, at risikoen for pres udefra i tilfælde af udbredelse af de omtvistede omhandlede dokumenter med sikkerhed er godtgjort. Der findes derfor intet i de sagsakter, som Retten råder over, som antyder, at Rådet med hensyn til den omhandlede lovgivningsprocedure med rimelighed kunne forvente reaktioner ud over, hvad et hvilket som helst medlem af et lovgivende organ, der foreslår en ændring af et lovudkast, kan forvente fra offentligheden (jf. i denne retning dom af 22.3.2011, Access Info Europe mod Rådet, T-233/09, EU:T:2011:105, præmis 74, og af 22.3.2018, De Capitani mod Parlamentet, T-540/15, EU:T:2018:167, præmis 99).
95

Desuden er klassifikationen af en vare i henhold til andre EU-retlige regler i princippet ikke afgørende for dens klassifikation med henblik på registrering af et EU-varemærke. For det første fremgår det nemlig i det væsentlige af artikel 33, stk. 1, i forordning 2017/1001, at varer og tjenesteydelser, med henblik på registrering af et EU-varemærke, klassificeres i henhold til Niceklassifikationen. For det andet bemærkes, at selv om de EU-retsakter, som sagsøgeren har henvist til, er af afgørende betydning for den pågældende sektor, eftersom de opretholder processen for fremstilling, mærkning og distribution af lægemidler, har de imidlertid ikke nødvendigvis indflydelse på måden, hvorpå varer og tjenesteydelser klassificeres i Niceklassifikationen. I denne henseende er det vigtigt ikke at forveksle varemærkets væsentligste funktion med de andre funktioner, som varemærket i givet fald også kan opfylde, såsom den funktion, der består i at garantere den omhandlede vares kvalitet. Klassificeringen af en vare i henhold til andre EU-retlige regler, såsom direktiv 2001/83, er derfor i princippet ikke afgørende for dens klassifikation med henblik på registrering af et EU-varemærke (jf. dom af 6.10.2021, Dermavita Company mod EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM), T-372/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:652, præmis 38 og den deri nævnte retspraksis).
2.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 21 og 31)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje ° ekstraordinaer genoptagelse af en paadoemt sag ° betingelser for at tage en begaering herom til foelge ° ny faktisk omstaendighed ° omstaendighed, der var kendt foer afsigelsen af den anfaegtede dom ° begaering ikke taget til foelge

(EOEF-statutten for Domstolen, art. 41 og 46)

Sammendrag

Det fremgaar af artikel 41, stk. 1, i EOEF-statutten for Domstolen, der ifoelge statuttens artikel 46, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse paa rettergangsmaaden ved Retten, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de faktiske konstateringer, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som ligger foer dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den retsinstans, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retsinstansen kunne have taget dem i betragtning, ville kunne have foert til en anden afgoerelse af tvisten.

En begaering om ekstraordinaer genoptagelse, der stoettes paa en omstaendighed, som var kendt for vedkommende part inden dommens afsigelse, skal derfor ikke tages til foelge.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje - tredjemandsindsigelse - formalitetskrav - tredjemaend - gyldige grunde for den begaerende tredjemand til at undlade at intervenere i hovedsagen - offentliggoerelse i EF-Tidende af en meddelelse om genstanden for en anlagt sag og de i denne nedlagte paastande - retsvirkninger

(Statutten for Domstolen, art. 39; Domstolens procesreglement, art. 16, stk. 6, og art. 97, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 24, stk. 6, og art. 123, stk. 1)

Sammendrag

Det fremgaar af artikel 39 i statutten for De Europaeiske Faellesskabers Domstol, af artikel 16, stk. 6, og artikel 97, stk. 1, i Domstolens procesreglement og af artikel 24, stk. 6, og artikel 123, stk. 1, i Rettens procesreglement, at faellesskabslovgiver med ordningen om tredjemandsindsigelse har villet indfoere et saerligt retsmiddel, som beroerte personer, der af gyldige grunde maa antages at have vaeret ude af stand til at intervenere i den paagaeldende hovedsag, kan bringe i anvendelse. Tredjemandsindsigelsens karakter af et saerligt retsmiddel, som kun kan bringes i anvendelse under ganske usaedvanlige omstaendigheder, er begrundet i, at det af retsplejehensyn og hensynet til vished i retsforhold i det omfang, det er muligt, boer undgaas, at personer med en retlig interesse i udfaldet af en for Domstolen eller Retten verserende sag goer denne interesse gaeldende, efter at den paagaeldende EF-retsinstans har afsagt dom og saaledes afgjort det omtvistede spoergsmaal.

Enhver person med en retlig interesse, der har haft mulighed for at intervenere i den paagaeldende hovedsag, men som har undladt dette, kan derfor ikke med foeje rejse tredjemandsindsigelse. Da formaalet med offentliggoerelsen i EF-Tidende af meddelelser om genstanden for anlagte sager og de i disse nedlagte paastande er at goere det muligt for tredjemaend at blive gjort bekendt med soegsmaal, der indbringes for Faellesskabets retsinstanser, er det paa grundlag af den paagaeldende meddelelse, at vedkommende tredjemand maa vurdere, om han har en interesse i at intervenere i hovedsagen.

Er det klart fremgaaet af meddelelsen, at en tredjemand, naar henses til genstanden for og de i hovedsagen nedlagte paastande, havde en interesse i at intervenere, maa tredjemanden godtgoere, at der har vaeret gyldige grunde til, at han maa antages at have vaeret ude af stand til at fremsaette en begaering om intervention. Den paagaeldende tredjemands subjektive vurdering med hensyn til udfaldet af sagen udgoer herved ikke en gyldig begrundelse for at undlade at intervenere i hovedsagen. Tredjemanden kan saaledes ikke med rette goere gaeldende, at en paapasselig person i betragtning af de paa tidspunktet for sagens anlaeg kendte retlige og faktiske omstaendigheder kunne forvente, at den dom, hvorved sagen ville blive afgjort, ikke ville goere indgreb i hans rettigheder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje - ekstraordinaer genoptagelse af en paadoemt sag - betingelser for at tage en begaering herom til foelge - ny faktisk omstaendighed - omstaendighed der var kendt foer afsigelsen af den anfaegtede dom - afvisning

(Statutten for EOEF-Domstolen, art. 41 og 46)

Sammendrag

Det fremgaar af artikel 41, stk. 1, i statutten for EOEF-Domstolen, der ifoelge statuttens artikel 46, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse paa rettergangsmaaden ved Retten, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om ekstraordinaer genoptagelse, til stoette for hvilken der paaberaabes en omstaendighed, som var kendt for den begaerende inden dommens afsigelse, skal derfor klart afvises.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje - sagsomkostninger - fastsaettelse - forhold der skal tages i betragtning

Sammendrag

Faellesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at fastsaette de beloeb, som parterne skal udrede i salaer til deres egne advokater, hvorimod den kan fastsaette den del af disse beloeb, der kan soeges erstattet hos den part, som det paalaegges at betale sagens omkostninger. Faellesskabets retsinstanser skal saaledes ikke tage hensyn til en national tarif for advokaters salaerer eller til en eventuel aftale herom.

Da der ikke i faellesskabsretten findes bestemmelser om fastsaettelse af salaer, er Faellesskabets retsinstanser frit stillet ved deres vurdering af de foreliggende oplysninger, idet de dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter faellesskabsretten og dens svaerhedsgrad, saavel som til den arbejdsbyrde, som de paagaeldende befuldmaegtigede og raadgivere har baaret i forbindelse med sagen, samt til parternes oekonomiske interesse i sagen.
Nøgleord



Nøgleord

++++

Retspleje - begaering om, at et spoergsmaal, som der ikke er taget stilling til, tages op til behandling - afgoerelse om sagsomkostninger, hvori der ikke sondres mellem sagen om foreloebige forholdsregler og hovedsagen - ikke en undladelse af at traeffe afgoerelse - afvisning

( Procesreglementet, art . 67 og 69, stk . 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1 . Tjenestemaend - soegsmaal - retlig interesse - afgoerelse om potentielle pensionsrettigheder

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 91 )

2 . Tjenestemaend - soegsmaal - retsakt der indeholder et klagepunkt - kriterier - begrundelse i akten

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 90 og 91 )

3 . Tjenestemaend - soegsmaal - retsakt der indeholder et klagepunkt - begreb - forberedende akt - ikke omfattet

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 90 og 91 )

4 . Tjenestemaend - soegsmaal - forudgaaende administrativ klage - frister - praeceptiv karakter

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 90 og 91 )

Sammendrag

1 . Selv om det er korrekt, at pensionsrettigheder foer pensioneringen, der er en uvis fremtidig begivenhed, er potentielle rettigheder, der dagligt foroeges, er det ikke desto mindre klart, at en forvaltningsakt, hvorefter en bestemt beskaeftigelsesperiode ikke kan medregnes ved beregningen af pensionsgivende tjenesteaar, eller hvorved der gives afslag paa forhoejelsen i artikel 5 i vedtaegtens bilag VIII, umiddelbart og direkte griber ind i den paagaeldendes retsstilling, selv om forvaltningsakten foerst senere skal gennemfoeres . Tjenestemanden har derfor en retlig interesse, der allerede kan danne grundlag for et soegsmaal mod den paagaeldende retsakt .

2 . Som et led i en sammenhaengende droeftelse kan en tjenestemand med rette foerst anse en udveksling af synspunkter for en endelig stillingtagen fra administrationens side, naar han modtager en skrivelse fra denne, der indeholder en begrundelse for den paagaeldende stillingtagen . Foerst paa dette tidspunkt paahviler det ham at indbringe en klage inden for de i vedtaegten fastsatte frister .

3 . En sag kan ikke antages til realitetsbehandling, naar den er rettet mod en akt til forberedelse af en senere afgoerelse, herunder en akt som falder ind under gruppen af administrative oplysninger, fordi den henviser til en senere afgoerelse eller ikke stammer fra ansaettelsesmyndigheden .

En skrivelse rettet til en tjenestemand er ikke en afgoerelse, naar dens afsender bl.a . goer den paagaeldende opmaerksom paa, at de fremsendte beregninger af pensionsrettigheder er vejledende og kraever en senere bekraeftelse .

4 . De i tjenestemandsvedtaegtens artikler 90 og 91 fastsatte klage - og soegsmaalsfrister er praeceptive og kan ikke fraviges af parterne eller Domstolen, da de har til formaal at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Kendelse - administrativ procedure - ophoer af overtraedelser - vedtagelse af foreloebige forholdsregler - Kommissionens kompetence - begaering om at Kommissionen som en foreloebig forholdsregel paalaegges at genoverveje en anmodning om foreloebige forholdsregler - ikke taget til foelge

( EOEF-Tratatens art . 173, 176 og 186; Raadets forordning nr . 17, art . 3, stk . 1 )

Sammendrag

Det er Kommissionen, der som et led i sine kontrolopgaver paa konkurrenceomraadet i henhold til Traktaten og forordning nr . 17 paa grundlag af artikel 3, stk . 1, i forordningen skal afgoere, om der efter en begaering til den boer traeffes foreloebige forholdsregler .

Det ville stride mod de med Traktaten tilsigtede principper om kompetencefordelingen mellem Faellesskabets forskellige institutioner, hvis Retten paalagde Kommissionen at genoverveje en begaering om foreloebige forholdsregler om, at der som en foreloebig foranstaltning maatte nedlaegges forbud mod, at den paastaaede overtraedelse fortsaettes .

Traktatens artikel 173, sammenholdt med artikel 176, er desuden til hinder for, at Retten traeffer bestemmelse om, hvorledes Kommissionen naermere skal genoverveje en anmodning om foreloebige forholdsregler, saa laenge Retten ikke har annulleret den beslutning, hvorved det i givet fald er blevet afslaaet at traeffe de paagaeldende foreloebige forholdsregler .
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 8. november 1996. - Stahlwerke Peine-Salzgitter AG (devenue Preussag Stahl AG) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Fastsaettelse af sagsomkostninger. - Sag T-120/89.



Samling af Afgørelser 1996 side II-01547



Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - sagsomkostninger - fastsaettelse - omstaendigheder, der skal tages i betragtning

(Rettens procesreglementet, art. 91)

2 Retspleje - sagsomkostninger - fastsaettelse - udgifter, der kan kraeves erstattet - begreb - omstaendigheder, der skal tages i betragtning

(Rettens procesreglementet, art. 91)

Sammendrag

3 Faellesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at fastsaette de beloeb, som parterne skal udrede i honorarer til deres egne advokater, hvorimod de kan fastsaette den del af disse beloeb, der kan soeges godtgjort hos den part, som idoemmes sagens omkostninger. Foelgelig skal disse instanser ikke tage hensyn til en national tarif for advokaters salaerer eller til en eventuel aftale herom.

Da faellesskabsretten ikke indeholder bestemmelser om salaertakster, er Faellesskabets retsinstanser frit stillet ved deres vurdering af de foreliggende oplysninger, idet de dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter faellesskabsretten og dens svaerhedsgrad, saavel som til den arbejdsbyrde, som advokaten har baaret i forbindelse med sagen, samt til parternes oekonomiske interesse i sagen.

I denne henseende afhaenger Faellesskabets retsinstansers mulighed for at bedoemme omfanget af den arbejdsbyrde, som advokaterne har baaret i forbindelse med sagen, og vaerdien af det udfoerte arbejde af, hvor praecise de fremlagte oplysninger er.

4 Sagens betydning efter faellesskabsretten - paa grund af de nye og vigtige retlige spoergsmaal, som den har rejst, og dens vanskelige faktiske omstaendigheder - kan berettige dels hoeje salaerer, dels, at den ene part er repraesenteret ved flere advokater.

Da Retten ved fastsaettelsen af de udgifter, der kan kraeves erstattet, tager hensyn til alle sagens omstaendigheder indtil tidspunktet for afsigelsen af sin afgoerelse, er der ikke anledning til at traeffe saerskilt afgoerelse om paastanden om morarenter, eller om de udgifter, som parterne har afholdt med henblik paa sagen om fastsaettelse af sagsomkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje ° ekstraordinaer genoptagelse af en sag, hvori der er afsagt kendelse om, at sagens behandling afsluttes ° betingelser for realitetsbehandling af begaeringen ° ny faktisk omstaendighed ° faktisk omstaendighed af afgoerende betydning ° ingen ny faktisk omstaendighed ° afvisning

(Statutten for EOEF-Domstolen, art. 41 og 46)

Sammendrag

Det fremgaar af artikel 41, stk. 1, i statutten for EOEF-Domstolen, som i henhold til samme statuts artikel 46, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse paa rettergangsmaaden ved Retten, at genoptagelse ikke er en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet nye omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendt for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt Retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om genoptagelse af en sag, hvori Retten ved kendelse har afvist et annullationssoegsmaal som for sent anlagt, maa afvises, naar begaeringen er begrundet med, at da Retten senere har fastslaaet, at den anfaegtede beslutning var en nullitet, kunne ingen betingelse om frister ° i betragtning af denne nye faktiske omstaendighed ° goeres gaeldende mod et soegsmaal vedroerende beslutningen, naar Domstolen under appel har fastslaaet, at beslutningen ikke var en nullitet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Retspleje ° sagsomkostninger ° tvist om, hvilke udgifter der kan kraeves erstattet ° begreb ° begaering, hvorved en afgoerelse om paalaeggelse af sagsomkostninger bestrides ° afvisning

(Rettens procesreglement, art. 92, stk. 1)

Sammendrag

Der foreligger ikke en tvist om, hvilke udgifter der kan kraeves erstattet, som omhandlet i artikel 92, stk. 1, i Rettens procesreglement, naar sagsoegeren med sin begaering ikke soeger at opnaa en afgoerelse fra Retten i en tvist med sagsoegte om stoerrelsen eller beregningen af de udgifter, sagsoegeren er blevet paalagt at betale, men helt eller delvis soeger sig fritaget for, som fastslaaet i dommen, at afholde udgifterne. En saadan begaering maa derfor afvises.