Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 3. juli 1990. - KRYSTYNA GMURZYNSKA-BSCHER MOD OBERFINANZDIREKTION KOELN. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: BUNDESFINANZHOF - TYSKLAND. - PRAEJUDICIELLE SPOERGSMAAL - DOMSTOLENS KOMPETENCE - HENVISNING TIL FAELLESSKABSBESTEMMELSER I NATIONAL LOV - FAELLES TOLDTARIF - POS. 83.06, 97.01 OG 97.03 - TARIFERING AF ET KUNSTVAERK. - SAG C-231/89.



Samling af Afgørelser 1990 side I-04003



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . De praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Den Faelles Toldtarif, som Bundesfinanzhof har forelagt, indebaerer, at Domstolen skal tage stilling til det samme problem som i sagen Dzodzi ( 1 ), nemlig hvorvidt Domstolen er kompetent til at fortolke en faellesskabsretlig bestemmelse for at goere det muligt for den nationale domstol at anvende den nationale lovgivning, som indeholder en henvisning til faellesskabsbestemmelsen .

2 . I den foreliggende sag er der opstaaet foelgende problem : Inden indfoerslen af et kunstvaerk fra Nederlandene til Forbundsrepublikken Tyskland anmodede Gmurzynska om en bindende tariferingsudtalelse med hensyn til anvendelsen af den tyske afgiftslovgivning om importomsaetningsafgift; den nationale lovgivning henviser med hensyn til fritagelse for eller nedsaettelse af importomsaetningsafgift til Den Faelles Toldtarif .

3 . Problemet er i oevrigt ikke ganske nyt for Domstolen, eftersom Domstolens dom i sagen Thomasduenger ( 2 ) netop angik fortolkningen af FTT med henblik paa anvendelsen af national lovgivning . Generaladvokaten anfoerte udtrykkeligt, at Domstolen ikke havde kompetence, men Domstolen besvarede dog den nationale domstols spoergsmaal, idet den klart udtrykte oensket om at respektere den nationale domstols befoejelser inden for rammerne af ordningen med praejudicielle forelaeggelser .

4 . Denne afgoerelse loeser ifoelge min opfattelse ikke den foreliggende principielle vanskelighed . Kompetencefordelingen mellem den nationale domstol, som alene traeffer afgoerelse om relevansen af spoergsmaalene og deres noedvendighed, og Domstolen forbyder klart Domstolen at tage stilling til den nationale domstols bedoemmelse . Domstolen skal derimod undersoege, om den har kompetence til at besvare det forelagte spoergsmaal .

5 . Den praejudicielle procedure har foelgende funktion :

"For at bevare faellesskabskarakteren af den ret, der udspringer af Traktaten, har artikel 177 som maal i alle tilfaelde at sikre, at denne ret faar samme virkning i alle Faellesskabets medlemsstater" ( 3 ).

Dette formaal med den praejudicielle procedure, nemlig at sikre ensartetheden af faellesskabsrettens virkninger, vedroerer efter sin art klart kun faellesskabsrettens anvendelsesomraade, saaledes som den selv fastlaegger det .

6 . Den nationale lovgivnings henvisning til faellesskabsretten kan imidlertid ikke udvide faellesskabsrettens materielle og personelle anvendelsesomraade . Det drejer sig om en ensidig og autonom handling, der - under henvisning til den ene eller den anden materielle bestemmelse i faellesskabsretten - ikke har nogen som helst virkning med hensyn til selve faellesskabsrettens anvendelsesomraade .

7 . I et saadant tilfaelde er fortolkningen af faellesskabsretten paa ingen maade bestemt til at sikre, at denne ret stedse har samme virkning, dvs . et ensartet indhold med hensyn til anvendelsesomraadet . Det drejer sig om en egenartet konstatering, der har til formaal at hjaelpe den nationale domstol alene ved anvendelsen af national lovgivning uden for faellesskabsrettens anvendelsesomraade .

8 . Det skal understreges, at Faellesskabets retsordens enhed ikke beroeres af situationer, der falder uden for dens anvendelsesomraade, uanset det materielle indhold af de normer, som regulerer disse situationer . Det drejer sig ikke om faellesskabsret uden for faellesskabsrettens anvendelsesomraade : Afgoerende for dens korrekte fortolkning er derfor enheden inden for de personelle og materielle rammer, som den definerer . Selv om de begreber, som den anvender inden for disse rammer, kan anvendes til ensidigt at regulere dette eller hint aspekt af en national lovgivning, kan dette ikke udvide faellesskabsrettens anvendelsesomraade, og foelgelig heller ikke Domstolens kompetence .

9 . Jeg skal desuden kort omtale nogle spoergsmaal, som der i denne sag opstaar i forbindelse med en udvidelse af den praejudicielle mekanismes funktion :

- Kan det antages, at domstole, hvis afgoerelser ikke kan ankes, paalaegges en forpligtelse til at foretage forelaeggelse, naar der foreligger en situation, som omhandlet i denne sag?

- Kan dette princip endvidere tages i betragtning selv under en sag, der angaar gyldigheden af faellesskabsbestemmelser, som den nationale lovgivning henviser til ensidigt og autonomt?

- Endelig, og isaer, hvad er retsvirkningerne af Domstolens dom? Uanset det standpunkt, som den forelaeggende domstol maa antages at indtage efter Domstolens dom, er den nationale domstol da juridisk bundet af ordlyden af Domstolens dom, naar den skal anvende national lovgivning og kun denne lovgivning?

Disse spoergsmaal kaster lys over de store problemer, som er forbundet med Domstolens deltagelse i et ikke-afgraenset samarbejde, som er loesrevet fra den praejudicielle mekanismes rammer og klare formaal . Domstolens rolle ville med andre ord i saa fald bestaa i at afgive udtalelser eller hoeringssvar af den type, som en juridisk konsulent undertiden skal give den nationale domstol, naar denne skal anvende udenlandsk lovgivning . Dette er imidlertid ikke Domstolens opgave inden for rammerne af den praejudicielle procedure ( 4 ).

10 . Domstolen kan ganske vist toeve med at tiltraede denne opfattelse af rent praktiske grunde, som er blevet fremfoert af Kommissionen, der dog under retsmoedet har anfoert, at "teoretiske grunde kan tale mod, at Domstolen har kompetence ".

11 . Jeg er vel vidende om, at mit forslag foerer til et resultat, der ved foerste blik er overraskende; den nationale domstol kan ikke anmode Domstolen om en fortolkning i den foreliggende sag, mens den ville kunne det, saafremt den skulle anvende samme bestemmelse, men denne gang i henhold til Den Faelles Toldtarif . Vil en saadan loesning ikke endvidere indebaere fare for den ensartede anvendelse af faellesskabsretten?

12 . Jeg har laenge overvejet dette synspunkt, og jeg er overbevist om, at det drejer sig om et falsk problem, der foerer til en forkert loesning . Mit forslag begraenser sig derfor til at fastslaa, at kun den nationale domstol kan fortolke de regler, som den skal anvende i henhold til national lovgivning . Den omstaendighed, at disse har overtaget deres indhold fra faellesskabsretten, indebaerer heller ikke flere farer for faellesskabsrettens enhed, end selve Faellesskabets judicielle system, der goer det muligt for den nationale domstol, bortset fra de tilfaelde, hvor den traeffer afgoerelse som sidste instans, direkte at fortolke faellesskabsretten .

13 . En sidste bemaerkning vedroerende den foreliggende sag : Ville Domstolens fortolkning af Den Faelles Toldtarif, som skal bidrage til loesning af en tvist, der er opstaaet i forbindelse med indfoersel af et gode fra en medlemsstat til en anden - ogsaa selv om det i det foreliggende tilfaelde drejer sig om at anvende afgiftsbestemmelser og ikke toldbestemmelser - ikke virke besynderlig tyve aar efter gennemfoerelsen af Toldunionen?

14 . Sammenfattende skal jeg foreslaa Domstolen at fastslaa, at Domstolen ikke har kompetence til at besvare de spoergsmaal, som Bundesfinanzhof har forelagt ved kendelse af 6 . juni 1989 .

(*) Originalsprog : fransk .

( 1 ) Hvori jeg ogsaa fremsaetter forslag til afgoerelse i dag .

( 2 ) Dom af 26.9.1985, Sml . s . 3001 .

( 3 ) Dom af 16.1.1974, Rheinmuehlen-Duesseldorf, praemis 2 ( sag 166/73, Sml . s . 33 ), min understregning .

( 4 ) "Rom-Traktatens egentlige originale nyskabelse bestaar i med hensyn til anvendelsen af faellesskabsretten at skabe et direkte forhold mellem de doemmende myndigheder i form af et forhold, der gaar langt videre end en simpel konsultation : nemlig fastlaeggelsen af et forhold med hensyn til kompetence og befoejelser", P . Pescatore : Le droit de l' intégration, 1972, A . W . Sijthoff-Leiden, Institut universitaire des hautes études internationales, Genève, min understregning .