Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurderingen af fakta og beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt

(Art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58)

2. Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – forhold, der skal tages i betragtning

(Art. 87 EF og 88 EF)

3. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende en statslig foranstaltning – domstolsprøvelse – grænser

(Art. 88, stk. 2 og 3, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 6)

4. EU-ret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – kommissionsbeslutning om statsstøtte, der ikke rejser tvivl om dens vurdering i en tidligere beslutning – tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – foreligger ikke

5. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende en statslig foranstaltning, der midlertidigt kvalificeres som ny støtte – begrundelsespligt – rækkevidde

(Art. 88, stk. 2, EF og 253 EF)

6. Statsstøtte – eksisterende og ny støtte – ændring, der berører hovedindholdet af en foranstaltning, der oprindeligt ikke var blevet kvalificeret som støtte

(Art. 87 EF og 88 EF)

7. Statsstøtte – eksisterende og ny støtte – sondring under anvendelse af objektive kriterier

(Art. 87 EF og 88 EF)

Sammendrag

1. Domstolen har i henhold til artikel 225 EF og artikel 58 i statutten for Domstolen inden for rammerne af en appel ikke kompetence til at fastlægge og bedømme de relevante faktiske omstændigheder, medmindre disse er gengivet urigtigt. Når Retten ikke har gengivet de faktiske omstændigheder urigtigt, er den enekompetent til at vurdere disse.

(jf. præmis 39 og 42)

2. En støttes finansieringsmåde kan gøre hele den støtteordning, som den skal finansiere, uforenelig med fællesmarkedet. Kommissionen skal i så fald foretage en undersøgelse af støtten, hvor virkningerne af dens finansieringsmåde tages i betragtning.

(jf. præmis 48)

3. Den indledende fase af undersøgelsen af støtteforanstaltninger, som er indført ved artikel 88, stk. 3, EF og reguleret ved artikel 4 og 5 i forordning nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, har til formål at gøre det muligt for Kommissionen at danne sig en første opfattelse af, om den omhandlede støtte er delvis eller fuldt ud forenelig med fællesmarkedet. Denne fase er forskellig fra undersøgelsesfasen, som er omhandlet i artikel 88, stk. 2, EF og reguleret ved nævnte forordnings artikel 6 og 7, og som skal give Kommissionen mulighed for at opnå fuldstændige oplysninger om alle sagens momenter. Som det fremgår af artikel 6 i forordning nr. 659/1999, skal beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure indeholde en foreløbig vurdering fra Kommissionens side af, om den påtænkte foranstaltning har karakter af støtte, og en angivelse af, om der er grund til at betvivle dens forenelighed med fællesmarkedet.

Kommissionen er pligtig at træffe en sådan beslutning, hvis den ikke under den indledende undersøgelse er blevet overbevist om, at den omhandlede foranstaltning er forenelig med fællesmarkedet. Rettens legalitetskontrol med denne beslutning må være begrænset i den forstand, at prøvelsen, der foretages af Unionens retsinstanser, når sagsøgerne anfægter Kommissionens vurdering af den omtvistede foranstaltnings karakter af statsstøtte, er begrænset til prøvelse af spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen har foretaget et åbenbart urigtigt skøn.

(jf. præmis 57, 58, 60 og 61)

4. Retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning gælder for enhver retsundergiven med begrundede forventninger, som en af Den Europæiske Unions institutioner har skabt på baggrund af præcise løfter, som institutionen har afgivet. Når en forudseende og påpasselig erhvervsdrivende kan påregne vedtagelsen af en EU-foranstaltning, der kan påvirke hans interesser, kan han dog ikke påberåbe sig dette princip, når foranstaltningen vedtages.

På statsstøtteområdet kan tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning foreligge, når Kommissionen har ændret sin vurdering af en foranstaltning alene på grundlag af en strengere anvendelse af traktatens regler om statsstøtte. I så fald kan sagsøgerne nemlig forvente, at en kommissionsbeslutning om omgørelse af den hidtidige fremgangsmåde vil give dem den nødvendige tid til i praksis at tage hensyn til denne vurderingsændring.

Denne situation er forskellig fra den situation, hvor Kommissionen ikke i den omtvistede beslutning rejser tvivl om sin vurdering af den foranstaltning, der er blevet undersøgt i en tidligere beslutning, men nærer tvivl med hensyn til den omhandlede foranstaltning på grund af dels tidsbegrænsningen af sine konklusioner i den tidligere beslutning, idet den hang sammen med omstændighederne på et givet tidspunkt, dels de ændringer, der er blevet foretaget af foranstaltningen i den tidligere beslutning. I den situation kan den tidligere beslutning ikke afføde en berettiget forventning på grundlag af Kommissionens konklusioner i denne beslutning om en ny finansieringsmåde.

(jf. præmis 71-74)

5. Begrundelseskravet i henhold til artikel 253 EF skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde og den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen.

Kommissionen kan med hensyn til en foreløbig undersøgelse af en foranstaltning, som ikke tidligere er blevet undersøgt, nøjes med at gengive de relevante faktiske og retlige momenter, at foretage en foreløbig vurdering af, hvorvidt den omhandlede statslige foranstaltning har karakter af støtte, og at anføre, hvilke grunde der kan give anledning til tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet.

(jf. præmis 96 og 102)

6. Den blotte omstændighed, at en foranstaltning, som er anset for ikke at udgøre støtte, fortsat er i kraft, i givet fald som følge af en forlængelse af den retsakt, hvorved den indførtes, kan ikke forvandle den til statsstøtte, særligt ikke til en ny støtte. Hvis der er foretaget indholdsmæssige ændringer af denne foranstaltning, kan den derimod kun undersøges ud fra reglerne om ny støtte.

(jf. præmis 110-112)

7. Begrebet statsstøtte, hvad enten den er ny eller eksisterende, har en objektiv karakter og afhænger ikke af institutionernes adfærd eller bemærkninger.

(jf. præmis 125)