ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom af 12. april 2019 — Deutsche Lufthansa mod Kommissionen

(Sag T-492/15) (1)

(Annullationssøgsmål - statsstøtte - Tysklands støtteforanstaltninger til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn og luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn - afgørelse, hvorved foranstaltningerne til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn kvalificeres som statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, og det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte til fordel for luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn - ikke individuelt berørt - ikke umiddelbart berørt - afvisning)

(2019/C 187/63)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Tyskland) (ved advokat A. Martin-Ehlers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann, T. Maxian Rusche og S. Noë, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Land Rheinland-Pfalz (Tyskland) (ved professor C. Koenig) og Ryanair DAC, tidligere Ryanair Ltd (Dublin, Irland) (ved advokat G. Berrisch og solicitor B. Byrne)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2016/789 af 1. oktober 2014 om den af Tyskland gennemførte statsstøtte SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/07) i forbindelse med finansieringen af Frankfurt Hahn lufthavn og de finansielle relationer mellem lufthavnen og Ryanair (EUT 2016, L 134, s. 46).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Deutsche Lufthansa AG betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 363 af 3.11.2015.
Rettens dom af 12. marts 2019 — Ungarn mod Kommissionen

(Sag T-139/15) (1)

(EUGFL - Garantisektionen - EGFL - sukker - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - udgifter, der er udelukket fra finansiering - udgifter afholdt af Ungarn - betingelser for tildeling af støtte for fuldstændig nedlæggelse og støtte for delvis nedlæggelse - begrebet »produktionsfaciliteter« - bedømmelse af brugen af siloer på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen - begrebet »fuldstændig nedlæggelse« - bilag 2 til dokument VI/5530/97 - vanskeligheder ved fortolkning af EU-lovgivningen - loyalt samarbejde)

(2019/C 148/38)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Ungarn (først ved M. Fehér, G. Koós og A. Pálfy, derefter ved M. Fehér, G. Koós, Z. Biró-Tóth og E. Tóth, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Ondrůšek og B. Béres, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved D. Colas, som befuldmægtiget) og af Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato C. Colelli)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 16, s. 33), for så vidt som den udelukkede et beløb på 11 709 400 EUR fra ELFUL’s finansiering af den omstruktureringsstøtte i sukkerindustrien, der var blevet tildelt af Ungarn.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Ungarn bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.

4) Den Franske Republik og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 190 af 8.6.2015.
Rettens dom af 12. marts 2018 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-135/15) (1)

(EGFL - udgifter udelukket fra finansiering - udgifter afholdt af Italien - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - frist på 24 måneder - begrebet »flerårig foranstaltning« - betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte - begrebet »produktionsfaciliteter« - kvalificering af siloer - begrebet »fuldstændig nedlæggelse« - bilag 2 til dokument nr. VI/5330/97 - vanskeligheder med fortolkningen af de EU-retlige bestemmelser - loyalt samarbejde - berettiget forventning - ne bis in idem - slagtepræmier - oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter - forsinkede betalinger - bevis for eksistensen af særlige forvaltningsforhold - ligebehandling - oversættelsesfejl i en af de sproglige versioner af en EU-forordning - den finansielle korrektion tilregnes medlemsstaten)

(2019/C 148/37)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato C. Colelli)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Bianchi, P. Ondrůšek og I. Galindo Martín, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved D. Colas og S. Horrenberger, som befuldmægtigede) og af Ungarn (ved M.Z. Fehér og G. Koós, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 16, s. 33), for så vidt som den vedrører visse udgifter afholdt af Den Italienske Republik.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Den Franske Republik og Ungarn bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 155 af 11.5.2015.
Rettens dom af 6. marts 2019 — Hamas mod Rådet

(Sag T-289/15) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger truffet mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - indefrysning af midler - mulighed for, at en myndighed i et tredjeland kan anses for en kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931/FUSP - faktuelt grundlag for afgørelser om indefrysning af midler - begrundelsespligt - urigtigt skøn - ejendomsret)

(2019/C 139/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Hamas (Doha, Qatar) (ved advokat L. Glock)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved B. Driessen og N. Rouam, derefter ved B. Driessen, F. Naert og A. Sikora-Kalėda, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (først ved F. Castillo de la Torre og R. Tricot, derefter ved F. Castillo de la Torre, L. Baumgart og C. Zadra, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2015/521 af 26. marts 2015 om ajourføring og ændring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2014/483/FUSP (EUT 2015, L 82, s. 107), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/513 af 26. marts 2015 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 790/2014 (EUT 2015, L 82, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Hamas bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015.
C 82/37

Rettens dom af 13. december 2018 — Transavia Airlines mod Kommissionen

(Sag T-591/15) (1)

((Statsstøtte - kontrakt om lufthavnstjenester og om markedsføringstjenester - aftale indgået af handels- og industrikammeret i Pau-Béarn med Transavia - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked og anordnes tilbagesøgt - begrebet statsstøtte - tilregnelse til staten - et handels- og industrikammer - fordel - kriteriet om den private investor - tilbagesøgning - artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder - retten til aktindsigt - retten til at blive hørt))

(2019/C 82/41)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Transavia Airlines CV (Schiphol, Nederlandene) (ved advokaterne R. Elkerbout og M. Baneke)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn og S. Noë, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1227 af 23. juli 2014 om statsstøtte SA.22614 (C 53/07) iværksat af Frankrig til fordel for chambre de commerce et d'industrie (handels- og industrikammeret) i Pau-Béarn, Ryanair, Airport Marketing Services og Transavia (EUT 2015, L 201, s. 109).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Transavia Airlines CV bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

(1) EUT C 398 af 30.11.2015.
C 82/34

Rettens dom af 13. december 2018 — AlzChem mod Kommissionen

(Sag T-284/15) (1)

((Statsstøtte - kemisk industri - beslutning om videreførelse af driften af en virksomhed under konkursbehandlingen - afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - annullationssøgsmål - individuelt berørt - formaliteten - begrebet statsstøtte - fordel - kriteriet om den private kreditor - tilregnelse til staten - begrundelsespligt))

(2019/C 82/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: AlzChem AG (Trostberg, Tyskland) (først ved solicitor P. Alexiadis samt advokaterne A. Borsos og I. Georgiopoulos, derefter ved P. Alexiadis samt advokaterne A. Borsos, E. Kazili, P. Oravec og K. Csach)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Conte og L. Armati, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget) og Fortischem a.s. (Nováky, Slovakiet) (ved advokaterne C. Arhold, P. Hodál og M. Staroň)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af artikel 2 i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1826 af 15. oktober 2014 i statsstøttesag SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) om Slovakiets støtte til NCHZ (EUT 2015, L 269, s. 71).

Konklusion

1) Artikel 2 i Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1826 af 15. oktober 2014 i statsstøttesag SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) om Slovakiets støtte til NCHZ annulleres.

2) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som AlzChem AG har afholdt.

3) Den Slovakiske Republik og Fortischem a.s. bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 302 af 14.9.2015.
Rettens dom af 10. november 2021 — Jenkinson mod Rådet m.fl.

(Sag T-602/15 RENV) (1)

(Voldgiftsbestemmelse - internationalt civilt personale ved Den Europæiske Unions internationale missioner - kontraktansættelse - flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - påstand om ændring af alle kontraktforhold til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt - søgsmål om erstatningsansvar i kontraktforhold - søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold)

(2022/C 11/28)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Liam Jenkinson (Killarney, Irland) (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro og M. Bishop, som befuldmægtigede), Europa-Kommissionen (ved B. Mongin, D. Bianchi og G. Gattinara, som befuldmægtigede), Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (ved S. Marquardt, R. Spáč og E. Orgován, som befuldmægitgede) og Eulex Kosovo (Pristina, Kosovo) (ved advokat E. Raoult)

Sagens genstand

For det første, en principal påstand støttet på artikel 272 TEUF dels om at ændre samtlige sagsøgerens ansættelseskontrakter til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt, dels om at opnå erstatning for det kontraktmæssige tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge heraf, og, for det andet, påstande støttet på artikel 268 TEUF og 340 TEUF om, at Rådet, Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten, endog Eulex Kosovo-missionen, pålægges ansvar uden for kontraktforhold.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og Eulex Kosovo-missionen frifindes.

2) Rådet, Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og Eulex Kosovo-missionen bærer deres egne omkostninger og betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen ved Domstolen, i sag C-43/17 P, samt i forbindelse med den første sag for Retten, i sag T-602/15, at regne fra de formalitetsindsigelser, som de hver især fremsatte ved særskilte processkrifter i sidstnævnte sag.

3) Liam Jenkinson bærer sagsomkostningerne i forbindelse med hjemvisningen til Retten i sag T-602/15 RENV, herunder omkostningerne i forbindelse med indleveringen af stævningen, og betaler de omkostninger, der er afholdt af de sagsøgte i denne sag.

(1) EUT C 90 af 7.3.2016.
Rettens dom af 15. september 2021 — ADR Center mod Kommissionen

(Sag T-364/15) (1)

(Finansiel støtte - den generelle program om »Grundlæggende rettigheder og retfærdighed« for perioden 2007-2013 - særprogram om »Civilret« - annullationssøgsmål - afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes - tilskudsaftaler - tilbagesøgning af en del af det udbetalte finansielle bidrag - anerkendelsessøgsmål - voldgiftsbestemmelse - force majeure - støtteberettigede omkostninger - proportionalitet - begrundelsespligt)

(2021/C 452/16)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ADR Center Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne A. Guillerme og T. Bontinck)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Estrada de Solà og M. Ilkova, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2015) 3117 final af 4. maj 2015 om tilbagesøgning af en del af det finansielle bidrag, der er udbetalt til sagsøgeren til opfyldelse af de to tilskudsaftaler indgået i forbindelse med særprogrammet om »Civilret«, dels en påstand om, at omkostninger, som Kommissionen i denne afgørelse har erklæret for ikke-støtteberettigede, erklæres for støtteberettigede.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) ADR Center Srl betaler omkostningerne i forbindelse med denne sag og i forbindelse med sagen om de foreløbige forholdsregler.

(1) EUT C 302 af 14.9.2015.
Rettens dom af 7. juli 2021 — HTTS mod Rådet

(Sag T-692/15 RENV) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder)

(2021/C 338/19)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Tyskland), (ved advokat M. Schlingmann)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og M. Bishop, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved R. Tricot, C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina og M. Kellerbauer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Angående en påstand i henhold til artikel 268 TEUF og 340 TEUF om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af opførelsen af dennes navn dels ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2010, L 195, s. 25), i bilag V til Rådets forordning (EF) nr. 423/2007 af 19. april 2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2007, L 103, s. 1), dels ved Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning nr. 423/2007 (EUT 2010, L 281, s. 1), i bilag VIII til forordning nr. 961/2010.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet i forbindelse med proceduren i denne sag og proceduren i sag T-692/15.

3) Hver part bærer sine egne omkostninger vedrørende sag C-123/18 P.

4) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med denne sag, sag T-692/15 og sag C-123/18 P.

(1) EUT C 59 af 15.2.2016.
Rettens dom af 9. september 2020 — IMG mod Kommissionen

(Sag T-381/15 RENV) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - udviklingssamarbejde - gennemførelse af Unionens budget ved indirekte forvaltning - afgørelse om suspension af sagsøgerens mulighed for med Kommissionen at indgå kontrakter om indirekte forvaltning - ulovlig - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder - anmodning om påbud - fremsat for sent - ændring af arten af den krævede erstatning - afvisning)

(2020/C 414/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne L. Levi og J.-Y. de Cara)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved Baquero Cruz og J. Norris, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af Kommissionens afgørelse i dennes skrivelse af 8. maj 2015 om ikke at indgå nye delegationsaftaler ved indirekte forvaltning med sagsøgeren, »indtil der var absolut sikkerhed med hensyn til sagsøgerens status som international organisation«.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes i erstatningssøgsmålet.

2) Hver part bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for Retten.

(1) EUT C 337 af 12.10.2015.
Rettens dom af 8. juli 2020 — Ocean Capital Administration m.fl. mod Rådet

(Sag T-332/15) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran - indefrysning af midler - liste over personer og enheder, der er omfattet af disse foranstaltninger - sagsøgernes navne omfattet)

(2020/C 313/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Ocean Capital Administration GmbH (Hamborg, Tyskland) og 31 andre sagsøgere, hvis navne er anført i bilaget til dommen (ved P. Moser, QC, barrister E. Metcalfe og solicitor M. Taher)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/556 af 7. april 2015 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2015, L 92, s. 101) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/549 af 7. april 2015 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2015, L 92, s. 12), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgerne, dels et søgsmål støttet på artikel 277 TEUF med påstand om, det fastslås, at Rådets afgørelse 2013/497/FUSP af 10. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2013, L 272, s. 46) og Rådets forordning (EU) nr. 971/2013 af 10. oktober 2013 om ændring af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2013, L 272, s. 1) ikke finder anvendelse.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

2) Ocean Capital Administration GmbH og de øvrige sagsøgere, som fremgår af bilaget, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
C 247/8

Rettens dom af 10. juni 2020 — Spliethoff’s Bevrachtingskantoor mod Kommissionen

(Sag T-564/15 RENV) (1)

(Finansiel bistand i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF) - transportsektoren i perioden 2014-2020 - indkaldelser af forslag - afgørelse om fastsættelse af listen over de udvalgte forslag - forkastelse af et forslag - åbenbart urigtige skøn - ligebehandling - begrundelsespligt)

(2020/C 247/12)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne Y. de Vries og J. de Kok)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Kalėda og J. Samnadda, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2015) 5274 final af 31. juli 2015 om fastsættelse af listen over forslag, der udvælges til at modtage finansiel støtte fra Den Europæiske Union i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF), transportsektoren, efter indkaldelse af forslag iværksat den 11. september 2014 på grundlag af det flerårige arbejdsprogram.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen ved Domstolen i sag C-635/16 P såvel som i forbindelse med den oprindelige sag ved Retten i sag T-564/15.

3) Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV betaler sagsomkostningerne i forbindelse med den hjemviste sag ved Retten i sag T-564/15 RENV.

(1) EUT C 398 af 30.11.2015.
Rettens dom af 2. juli 2019 — Mahmoudian mod Rådet

(Sag T-406/15) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran - indefrysning af midler - restriktioner med hensyn til indrejse på medlemsstaternes område - erstatning for den skade, der angiveligt er lidt som følge af opførelsen og opretholdelsen af sagsøgerens navn på listerne over de personer og enheder, som er omfattet af de restriktive foranstaltninger - økonomisk skade - ikke-økonomisk skade)

(2019/C 328/38)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Fereydoun Mahmoudian (Teheran, Iran) (ved advokaterne A. Bahrami og N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved R. Liudvinaviciute-Cordeiro og M. Bishop, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (først ved A. Aresu og D. Gauci, derefter ved A. Aresu og R. Tricot, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af Rådets afgørelse af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT 2010, L 195, s. 39), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2010, L 195, s. 25), af Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413 (EUT 2010, L 281, s. 81) og af Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT 2010, L 281, s. 1), hvorved sagsøgerens navn blev opført og opretholdt på listerne over de personer og enheder, som var omfattet af de restriktive foranstaltninger.

Konklusion

1) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale Fereydoun Mahmoudian en erstatning på 71 000 EUR for den lidte ikke-økonomiske skade.

2) I øvrigt frifindes Rådet.

3) Fereydoun Mahmoudian, Rådet og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 337 af 12.10.2015.