Forslag til afgørelse fra generaladvokat Léger fremsat den 13. december 1994. - GABRIEL ALONSO-PEREZ MOD BUNDESANSTALT FUER ARBEIT. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: LANDESSOZIALGERICHT RHEINLAND-PFALZ - TYSKLAND. - SOCIAL SIKRING AF ARBEJDSTAGERE, DER FLYTTER INDEN FOR FAELLESSKABET - BOERNETILSKUD - EN MEDLEMSSTATS BEGRAENSNING AF TILBAGEVIRKNINGEN AF EN ANSOEGNING OM TILSKUD. - SAG C-394/93.



Samling af Afgørelser 1995 side I-04101



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

1. Kan en overgangsbestemmelse i forordning (EOEF) nr. 1408/71 finde anvendelse paa en senere forordning om aendring af foerstnaevnte (1)?

2. I grunden udgoer dette Landessozialgericht Rheinland-Pfalz' s centrale spoergsmaal til Domstolen.

3. Artikel 73 i forordning nr. 1408/71, der er den relevante forskrift, har affoedt en raekke afgoerelser fra Domstolen, som jeg indledningsvis skal redegoere for.

4. I medfoer af artikel 73, stk. 1, har en arbejdstager for de familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, ret til familieydelser efter lovgivningen i beskaeftigelsesstaten, som om de paagaeldende var bosat paa dennes omraade.

5. Artikel 73, stk. 2, som ° for arbejdstagere omfattet af fransk lovgivning ° udelukkede tilkendelse af franske familieydelser for de familiemedlemmer, der var bosat i en anden medlemsstat, blev kendt ugyldig med Domstolens dom af 15. januar 1986 i sagen Pinna I (2). Denne afgoerelse om ab initio-ugyldighed (3) blev tillagt virkning fra domsafsigelsestidspunktet, bortset fra tilfaelde, hvor arbejdstagere inden domsafsigelsen havde rejst soegsmaal eller indgivet en hermed sidestillet klage.

6. Med dommen af 2. marts 1989 i sagen Pinna II (4) bestemte Domstolen, at saa laenge Raadet ikke har udstedt nye regler, der er i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 51, bevirker afgoerelsen om ugyldigheden af artikel 73, stk 2, i forordning nr. 1408/71, at den i forordningens artikel 73, stk 1, fastlagte ordning vedroerende udbetaling af familieydelser finder anvendelse i alle tilfaelde.

7. Artikel 60, stk 1, i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse af Faellesskabet (5) indfoerer en overgangsordning vedroerende boernetilskud for spanske arbejdstagere med beskaeftigelse i en anden medlemsstat end Spanien, hvis familiemedlemmer er bosat i Spanien, i loebet af hvilken artikel 73, stk. 1, ikke finder anvendelse (arbejdstageren kan saaledes ikke goere krav paa boernetilskud fra beskaeftigelsesstaten). I artiklen er det bestemt, at denne ordning ophoerer fra ikrafttraedelsestidspunktet for den ensartede loesning, der er omhandlet i den tidligere affattelse af artikel 99 (6) i forordning nr. 1408/71.

8. I konsekvens af dommen i sagen Pinna I blev ovennaevnte artikel 73 aendret ved artikel 1, nr. 1), i Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 (7), der er saalydende:

"Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat

En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, der er omfattet af en medlemsstats lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosiddende paa en anden medlemsstats omraade, ret til familieydelser efter lovgivningen i foerstnaevnte stat, som om de paagaeldende var bosiddende paa dennes omraade, jf. dog bestemmelserne i bilag VI."

9. Denne forordning indfoerte saaledes "... en ensartet loesning for samtlige medlemsstater af problemet vedroerende udbetaling af familieydelser til familiemedlemmer, der ikke er bosiddende paa den kompetente stats omraade ..." (8).

10. Forordning nr. 3427/89 traadte i medfoer af artikel 3 i kraft paa dagen for offentliggoerelsen (dvs. den 16.11.1989), og forordningen finder anvendelse fra den 15. januar 1986, nemlig tidspunktet for domsafsigelsen i sagen Pinna I, der bevirkede, at ordningen vedroerende udbetaling af familieydelser finder anvendelse i alle tilfaelde.

11. Med Domstolens dom i sagen Yáñez-Campoy (9), der som foelge af den tidsmaessige raekkefoelge (10) blev afsagt uden inddragelse af forordning nr. 3427/89, blev det fastslaaet, at denne ensartede loesning var traadt i kraft med dommen i sagen Pinna I (11), samt at spanske arbejdstagere som foelge heraf kunne paaberaabe sig artikel 73, stk. 1, fra dagen for afsigelse af denne dom og dermed kunne kraeve fuldt boernetilskud fra beskaeftigelsesstaten. Tillad mig her at goere opmaerksom paa en redaktionel fejl i Yáñez-Campoy-dommen. Afgoerelsen om ab initio-ugyldighed for saa vidt angaar artikel 73, stk. 2, bevirker, at den ensartede loesning har eksisteret siden ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71, og saaledes fra den 1. januar 1986 for saa vidt angaar spanske arbejdstagere, idet dette er datoen for ikrafttraedelsen af den omhandlede forordning paa spansk omraade. Imidlertid begraensede Domstolen paaberaabelsesadgangen i henhold til artikel 73, til dagen for domsafsigelsen i sagen Pinna I, nemlig den 15. januar 1986, bortset fra ansoegninger indgivet foer denne dato.

12. Der er saaledes fastslaaet, at en spansk statsborger, der arbejder i en anden medlemsstat end Spanien, og hvis familie er bosiddende i Spanien, har ret til familieydelser fra beskaeftigelsesstaten fra den 15. januar 1986, enten i kraft af artikel 3 i forordning nr. 3427/89 eller af Yáñez-Campoy-dommen.

13. Tilbage staar et spoergsmaal, som sidstnaevnte forordning ikke beroerer: Inden for hvilken frist skal den forsikrede have indgivet sin ansoegning om efterbetaling? Hvilken foraeldelsesfrist gaelder?

14. Dette er kerneproblemet i naervaerende sag, hvis faktiske omstaendigheder er som foelger:

15. Gabriel Alonso-Pérez, der spansk statsborger og sagsoeger i hovedsagen, har vaeret arbejdstager i Tyskland siden 1970 (12). Sagsoegerens hustru og hans to doetre bor i Spanien.

16. Den 12. juli 1989 bevilgede (13) Arbeitsamt Koblenz i medfoer af § 9, stk. 2, i Bundeskindergeldgesetz sagsoegeren boernetilskud med seks maaneders tilbagevirkende kraft regnet fra ansoegningstidspunktet (nemlig april 1989, og dermed fra oktober 1988).

17. Den 27. maj 1991 indgav Alonso-Pérez en ny ansoegning med henblik paa efterbetaling af boernetilskuddene for tidsrummet fra den 1. januar 1986 til den 30. september 1988, idet han henviste til artikel 1, nr. 1), i forordning nr. 3427/89, som i mellemtiden var traadt i kraft.

18. Naevnte forordning indeholder ingen bestemmelse om fristen for at indgive ansoegning om efterbetaling af boernetilskud, regnet fra erhvervelsen af denne nye ret.

19. Sagsoegeren i hovedsagen goer gaeldende, at denne lovgivningslakune maa udfyldes ved analog anvendelse af artikel 94, stk. 6, i forordning nr. 1408/71, hvori denne frist er sat til to aar. Udgangspunktet for beregning af fristen boer vaere den 16. november 1989, dvs. datoen for offentliggoerelsen af forordning nr. 3427/89, alternativt den 13. november 1990, nemlig datoen for domsafsigelsen i den ovennaevnte sag Yáñez-Campoy.

20. Kravet om efterbetaling af boernetilskud for tidsrummet fra den 1. januar 1986 til den 30. september 1988 er blevet afslaaet af Bundesanstalt fuer Arbeit, hvis afgoerelse blev stadfaestet af Sozialgericht Koblenz den 15. oktober 1992. I den af Alonso-Pérez anlagte ankesag for Landessozialgericht Rheinland-Pfalz har retten forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"Hjemler artikel 1, nr. 1), i forordning nr. 3427/89 ... krav paa boernetilskud for perioder, der ligger forud for ansoegningen om udbetaling af boernetilskud, navnlig fra januar 1986 ogsaa for de boern af arbejdstagere, som bor i en anden medlemsstat, naar ansoegningen om boernetilskud er indgivet foer den 16. november 1991?"

21. Spoergsmaalet kan opdeles i to underspoergsmaal, som der boer sondres skarpt imellem.

22. Det foerste angaar den tilbagevirkende kraft af en ansoegning om efterbetaling af boernetilskud. Dette spoergsmaal er blevet besvaret med forordning nr. 3427/89 og med dommen i sagen Yáñez-Campoy, der fastsatte graensen for den tilbagevirkende kraft af ansoegninger om efterbetaling til den 15. januar 1986, dvs. datoen for ikrafttraedelsen af den ensartede loesning i henhold til artikel 99 i forordning nr. 1408/71 (14).

23. Forud for denne dato har en spansk statsborger alene de rettigheder, som tilkommer ham ifoelge den tysk-spanske overenskomst om social sikring af 4. december 1973.

24. Det andet underspoergsmaal er langt vanskeligere: Inden for hvilken frist skal en person omfattet af spansk lovgivning have indgivet sin ansoegning om efterbetaling? Hvilken foraeldelsesfrist gaelder for indtaling af kravet?

25. Det centrale i diskussionen er saaledes mere fristen, inden for hvilken det er muligt at paaberaabe sig den tilbagevirkende kraft, end det er udstraekningen af den tilbagevirkende kraft.

26. Artikel 94, stk. 4 og 6, i forordning nr. 1408/71 bestemmer:

"4) Enhver ydelse, som paa grund af den paagaeldendes nationalitet eller bopael ikke har vaeret fastsat, eller hvis udbetaling har vaeret stillet i bero, skal efter den paagaeldendes anmodning fastsaettes eller udbetales paa ny fra den 1. oktober 1972 eller fra datoen for forordningens anvendelse i den paagaeldende medlemsstat, medmindre tidligere anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.

...

6) Saafremt den i stk. 4 og stk. 5 omhandlede anmodning fremsaettes inden udloebet af to aar efter den 1. oktober 1972 eller efter, at denne forordning kom til anvendelse i den paagaeldende medlemsstat (15), erhverves rettigheder i medfoer af denne forordning med virkning fra dette tidspunkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller foraeldelse af rettigheder kan goeres gaeldende over for de paagaeldende."

27. Paa grundlag af en samlet anvendelse af artikel 2 (16) og artikel 60 i akten om Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse af Faellesskabet og tilpasningerne af traktaterne (17), samt artikel 2, stk. 2, i Raadets afgoerelse af 11. juni 1985 (18), er forordning nr. 1408/71 traadt delvis i kraft paa spansk omraade den 1. januar 1986. Artikel 94, stk. 6, er ikke undtaget fra denne ikrafttraedelse.

28. Ansoegninger baseret paa rettigheder erhvervet i kraft af forordningen skulle vaere indgivet inden to aar regnet fra den 1. oktober 1972 for saa vidt angaar Faellesskabets oprindelige medlemsstater. Tilsvarende skulle en saadan ansoegning for saa vidt angaar Kongeriget Spanien vaere indgivet inden to aar regnet fra den 1. januar 1986.

29. Heraf foelger, at spanske statsborgere i kraft af denne artikel har haft ret til i to aar, fra den 1. januar 1986 at regne, at kraeve fastlaeggelse eller revision af deres rettigheder under hensyntagen til de nye rettigheder hidroerende fra forordning nr. 1408/71.

30. Foelgende er bragt paa det rene: 1) Artikel 73 i denne tekst berettiger arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende til familieydelser fra beskaeftigelsesstaten for de familiemedlemmer, som bor paa en anden medlemsstats omraade; 2) for saa vidt angaar spanske arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende med beskaeftigelse i anden medlemsstat end Spanien, hvis familiemedlemmer bor i Spanien, er denne rettighed blev udskudt til dagen for indfoerelse af en ensartet loesning, der er blevet fastsat til den 15. januar 1986.

31. Artikel 73' s ikrafttraeden paa spansk omraade er saaledes blevet udskudt til dette tidspunkt.

32. Paa det grundlag burde vi kunne konkludere, at der for spanske statsborgere gjaldt en toaarsfrist for at kraeve efterbetaling af familieydelser.

33. Dette ville i hvert fald have vaeret tilfaeldet, saafremt de spanske arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende den 15. januar 1986 havde haft kendskab til de nye rettigheder, som opstod den dag.

34. Det er jo altsaa sagens vanskeligste aspekt, at dette forhold imidlertid foerst blev fastslaaet og saaledes bragt til de paagaeldendes kendskab i kraft af forordning nr. 3427/89 og Yáñez-Campoy-dommen.

35. Kan man under disse omstaendigheder tillade en analogislutning efter artikel 94, stk. 6, saaledes at toaarsfristen laegges til grund, ikke fra den 15. januar 1986, men regnet fra den dag, fra hvilken spanske statsborgere faktisk har kunnet goere deres rettigheder gaeldende?

36. Af hensyn til min fremstillings klarhed finder jeg det hensigtsmaessigt at sondre mellem anvendelsesbetingelserne af bestemmelsen i forhold til ikke-spanske statsborgere fra Faellesskabet paa den ene side og spanske statsborgere paa den anden side.

A ° Anvendelse af artikel 94, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 paa ikke-spanske statsborgere fra Faellesskabet

37. Det er tale om en sag, hvor en ansoegning om efterbetaling af boernetilskud ikke er baseret paa artikel 73 i forordning nr. 1408/71 i sin oprindelige affattelse, men paa den i henhold til artikel 1 i forordning nr. 3427/89 aendrede affattelse.

38. Artikel 94, stk. 6, i foerstnaevnte forordning, der optraeder i "Afsnit VII ° Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser", kan ikke anses for en overgangsbestemmelse, som finder anvendelse paa forordning nr. 3427/89, der ligeledes indeholder overgangsbestemmelser og intetsteds henviser til denne artikel (19). Det bemaerkes, at forordningen aendrer nogle af overgangsbestemmelserne i forordning nr. 1408/71, f.eks. artikel 94, stk. 9, og at artikel 94, stk. 6, forbliver uaendret. Sidstnaevnte artikel gaelder ikke for efterfoelgende aendringer af forordning nr. 1408/71, der er en foelge af forordninger med egne overgangsordninger.

39. Derfor er det, a priori, ikke muligt at lade artikel 94, stk. 6, "genopstaa" med henblik paa inden for en toaarsfrist at opnaa retablering af rettigheder til boernetilskud, der udspringer af rettigheder erhvervet i kraft af en anden forordning.

40. Jeg vil i oevrigt gerne henlede opmaerksomheden paa, at selv om man antog, at artikel 94, stk. 6, i forordning nr. 1408/71 kunne anvendes i kombination med forordning nr. 3427/89, kan den ikke finde analog anvendelse her.

41. Artikel 94, stk. 6, indeholder ratione materiae en toaarsfrist for indgivelse af ansoegninger om revision af pensioner fastsat foer den 1. oktober 1972 (artikel 94, stk. 5) eller om udbetaling af ydelser, som den forsikrede har kunnet goere krav paa efter den 1. oktober 1972 (artikel 94, stk. 6) i medfoer af de med denne forordning erhvervede, nye rettigheder.

42. Imidlertid

1) foelger det af Pinna I-dommen, saaledes som den blev fortolket i Pinna II-dommen, at den i artikel 73 i forordning nr. 1408/71 fastlagte ordning vedroerende udbetaling af familieydelser finder anvendelse i alle tilfaelde. Heraf foelger, at artikel 1, nr. 1), i forordning nr. 3427/89 ikke skaber nye rettigheder for saa vidt angaar statsborgere fra Faellesskabet. Disse kunne allerede foer ikrafttraedelsen af denne forordning paaberaabe sig artikel 73 (fra den 15.1.1986 for saa vidt angaar beskaeftigede paa fransk omraade (20), fra ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71 for de oevriges vedkommende),

2) indeholder forordning nr. 3427/89 ingen bestemmelser svarende til artikel 94, stk. 4 og 6, af den simple grund, at den ikke aendrer de materielle rettigheder, som de forsikrede allerede kunne paaberaabe sig efter artikel 73.

43. For at sikre sammenhaeng i systemet, maa der noedvendigvis ° i forordning nr. 3427/89 ° "mangle" en overgangsbestemmelse svarende til artikel 94, stk. 6.

B ° Anvendelse af artikel 94, stk. 6, i forordning nr. 1408/71 paa spanske statsborgere

44. Hele det her omhandlede problem kan henfoeres til den omstaendighed, at spanske statsborgere foerst med ikrafttraedelsen af forordning nr. 3427/89 (dvs. den 16.11.1989) og med Yáñez-Campoy-dommen erfarede, at de kunne paaberaabe sig artikel 73 i forordning nr. 1408/71 fra den 15. januar 1986, og at forordning nr. 3427/89 ikke tager hoejde for deres saerlige situation.

45. Jeg mener ikke, at man kan forsvare det standpunkt, at spanske statsborgere kunne udlede (og burde have udledt) af Pinna I-dommen, at der fra domafsigelsesdagen eksisterede en ensartet loesning. Der maatte foerst falde dom i sagen Pinna II, for at det spoergsmaal kunne besvares. I oevrigt skulle loesningen i henhold til den tidligere affattelse af artikel 99 i forordning nr. 1408/71 have form af en af Raadet udstedt retsakt. Det er saaledes foerst fra ikrafttraedelsen af forordning nr. 3427/89 (som henviser til denne artikel (21)) at regne, at disse har kunnet vaere sikre paa at kunne paaberaabe sig artikel 73 fra den 15. januar 1986 (22).

46. Pr. 1. januar 1989, nemlig datoen for udloeb af den i tiltraedelsesakten fastsatte overgangsperiode, har spanske statsborgere kunne paaberaabe sig artikel 73 uden dog at kunne goere krav paa nogen som helst tilbagevirkende kraft regnet fra den 15. januar 1986.

47. Spanske statsborgere har saaledes aldrig, indtil ikrafttraedelsen af forordning nr. 3427/89, kunnet paaberaabe sig artikel 73 regnet fra den 15. januar 1986, og foelgelig ej heller de for denne artikel relevante overgangsbestemmelser i forordning nr. 1408/71. Det er grunden til, at sagsoegeren i hovedsagen ikke har ansoegt om efterbetaling ud over seks maaneder foer efter denne dag. Han var uvidende om at kunne gaa helt tilbage til den 15. januar 1986.

48. Henset til, at en spansk statsborger indtil ikrafttraedelsen af forordning nr. 3427/89 (23) ikke havde mulighed for at paaberaabe sig artikel 73 med tilbagevirkende kraft fra den 15. januar 1986, indfoerte forordningen altsaa nye rettigheder i hans favoer. Er det herefter ikke legitimt ° paa grundlag af en analogislutning ° at lade spanske statsborgere nyde godt af de overgangsbestemmelser, som de oevrige statsborgere i Faellesskabet har kunnet nyde godt af siden ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71 eller dagen for afsigelsen af dommen i Pinna I-sagen.

49. Som vist, erhvervede spanske statsborgere den i henhold til artikel 73 i forordning nr. 1408/71 gaeldende rettighed fra tidspunktet for indfoerelsen af den ensartede loesning, nemlig fra den 15. januar 1986.

50. Ikke desto mindre blev den rettighed foerst fastslaaet eller bekendtgjort med i) ikrafttraedelsen af forordning nr. 3427/89 den 16. november 1989, der ° regnet fra den 15. januar 1986 ° hjemler alle statsborgere fra Faellesskabet anvendelse af artikel 73 uden opstilling af nationalitetskrav, og ii) dommen i sagen Yáñez-Campoy, ifoelge hvilken spanske statsborgere erhvervede rettigheden i henhold til artikel 73 fra den 15. januar 1986.

51. De spanske statsborgere, der saaledes sad inde med en rettighed gaeldende fra den 15. januar 1986, kunne ikke goere deres rettighed gaeldende med tilbagevirkende kraft laengere end tidligst regnet fra den 16. november 1989.

52. Paa dette punkt tidspunkt havde artikel 94, stk. 6, ikke laengere kunnet finde direkte anvendelse siden den 1. januar 1988, nemlig to aar efter ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71 paa spansk omraade.

53. Artiklen skulle have fundet anvendelse, saafremt spanierne den 15. januar 1986 havde vidst, at de kunne paaberaabe sig artikel 73.

54. Som anfoert er aarsagen til, at forordning nr. 3427/89 ikke indeholder modstykket til artikel 94, stk. 6, at den ikke indfoerer nye rettigheder, men stadfaester en allerede eksisterende retsstilling. Forordningen fastslaar dog for saa vidt angaar spaniere en tilbagevirkende kraft, som disse forud herfor ikke var blevet gjort bekendt med.

55. For spaniernes vedkommende gjaldt det saaledes, at disse befandt sig i en situation svarende til, at retten til familieydelser i beskaeftigelsesstaten siden den 15. januar 1986 var blevet indfoert med forordning nr. 3427/89.

56. I mangel af hensyntagen i forordning nr. 3427/89 til den saerlige situation for spaniere er det min opfattelse, at en analogislutning paa grundlag af forordning nr. 1408/71 er paakraevet.

57. Alle statsborgere fra Faellesskabet bortset fra dem, som er beskaeftiget i Frankrig og Spanien, har kunnet nyde godt af familieydelser fra beskaeftigelsesstaten siden ikrafttraedelsen af forordning nr. 1408/71, og for disse har en toaarsfrist for ansoegning om efterbetaling af boernetilskud vaeret gaeldende, uden at nogen national foraeldelsesregel kunne goeres gaeldende over for de paagaeldende. For saa vidt angaar franske familieydelser blev der med afgoerelse nr. 143 (24) truffet af De Europaeiske Faellesskabers Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring indfoert en toaarsfrist regnet fra den 1. april 1990 for indgivelse af ansoegninger om efterbetaling.

58. Tilsvarende boer spanske statsborgere have mulighed for at ansoege om efterbetaling af boernetilskud inden udloebet af en toaarsfrist regnet fra dagen, hvor den tilbagevirkende kraft, fra den 15. januar 1986, af artikel 73 blev bragt til deres kundskab, dvs. den 16. november 1989. I modsat fald ville spanske statsborgere have en rettighed, hvis materielle gennemfoerelse var umulig.

59. Dette er tillige hensigten med afgoerelse nr. 145 af 27. juni 1990, truffet af De Europaeiske Faellesskabers Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring om efterbetaling af familieydelser til selvstaendige erhvervsdrivende i henhold til artikel 73 og 74 i forordning (EOEF) nr. 1408/71 (25), der i artikel 3 bestemmer foelgende:

"Hvad angaar efterbetaling af familieydelser, hvis den i stk. 1 omhandlede ansoegning indgives inden for to aar efter den 16. november 1989, bevares de rettigheder, der er erhvervet i henhold til forordning (EOEF) nr. 3427/89, uden at bestemmelserne i medlemsstaternes lovgivning om bortfald eller foraeldelse af rettigheder kan goeres gaeldende over for de paagaeldende."

60. Jeg ser to begrundelser for saa at sige at lade artikel 94, stk. 6, i forordning nr. 1408/71 "genopstaa" paa denne maade.

61. Den tilsigtede virkning af den tilbagevirkende kraft fordrer, at den forsikrede har mulighed for at agere inden for en rimelig frist.

62. Ligebehandlingsprincippet fordrer, at samme sociale fordele tilkendes alle statsborgere fra Faellesskabet paa ensartede betingelser uden forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet. Dette var hensigten i Pinna I-dommen. Det er tillige hensigten med forordning nr. 3427/89, der ikke indfoerer nogen sondring med henblik herpaa mellem forskellige kategorier af arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende.

63. Foelgen heraf boer vaere, at en toaarsfrist for paaberaabelse af den tilbagevirkende kraft af den rettighed, der opstod den 15. januar 1986, har forrang for en adgang efter national ret til at kraeve efterbetaling, naar denne ikke fastlaegger en indtalingsfrist, men begraenser den tilbagevirkende kraft til seks maaneder.

64. Jeg skal herefter foreslaa, at Domstolen kender foelgende for ret:

"Faellesskabsretten og navnlig artikel 94, stk. 6, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, er til hinder for, at en national retsregel som § 9, stk. 2, i Bundeskindergeldgesetz ° hvorefter en ansoegning om familieydelser fra en arbejdstager med bopael i Tyskland, hvis boern bor i Spanien, kun har tilbagevirkende kraft i seks maaneder ° finder anvendelse, saafremt den paagaeldende har stoettet sin anmodning paa Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71, naar ansoegningen er indgivet inden den 16. november 1991, arbejdstageren er tillagt ret til disse ydelser fra den 15. januar 1986 at regne, og han foerst har faaet kendskab til den tilbagevirkende kraft via forordning (EOEF) nr. 3427/89."

(*) Originalsprog: fransk.

(1) ° Raadet forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (EFT 1971 II, s. 366).

(2) ° Sag 41/84, Sml. s. 1.

(3) ° Praemis 18 i Domstolens dom af 13.11.1990, Yáñez-Campoy (sag C-99/89, Sml. I, s. 4097).

(4) ° Sag 359/87, Sml. s. 585.

(5) ° Akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23).

(6) ° Denne artikel udgik i medfoer af artikel 1, nr. 4), i Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30.10.1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT L 331, s. 1). Artiklen loed: Inden den 1.1.1973 skal Raadet paa forslag af Kommissionen ivaerksaette en fornyet undersoegelse af problematikken omkring udbetaling af familieydelser til familiemedlemmer, der ikke er bosat paa den kompetente stats omraade, med henblik paa at finde frem til en ensartet loesning for samtlige medlemsstater. jf. den konsoliderede tekst til forordning nr. 1408/71 (EFT 1983 L 230, s. 48).

(7) ° Jf. ovenstaaende fodnote 6.

(8) ° Jf. afgoerelse nr. 145 af 27.6.1990 om efterbetaling af familieydelser til selvstaendige erhvervsdrivende i henhold til artikel 73 og 74 i forordning (EOEF) nr. 1408/71, truffet af De Europaeiske Faellesskabers Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring (91/423/EOEF) (EFT 1991 L 235, s. 1).

(9) ° Jf. ovenstaaende fodnote 3.

(10) ° Jf. dommens praemis 7.

(11) ° Jf. ovenstaaende fodnote 2.

(12) ° Jf. sagsoegerens indlaeg i hovedsagen, s. 1.

(13) ° Paa grundlag af en ansoegning indgivet i april 1989.

(14) ° Jf. ovenfor, punkt 7 ff.

(15) ° Denne ordlyd er blevet foejet til den oprindelige formulering af bestemmelsen, (der loed: ... inden udloebet af to aar fra datoen for denne forordnings ikrafttraeden ) i forbindelse med Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse (jf. akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne, bilag I, EFT 1972, s. 14, paa s. 106).

(16) ° Der fastsaetter: Fra tiltraedelsen er bestemmelserne i de oprindelige traktater og de af Faellesskabernes institutioner foer tiltraedelsen vedtagne retsakter bindende for de nye medlemsstater og gaelder i disse stater paa de vilkaar, som er fastsat i disse traktater og i denne akt.

(17) ° Ledsagende akt til tiltraedelsestraktaten underskrevet den 12.6.1985 (EFT L 302, s. 9).

(18) ° Afgoerelse om Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (EFT L 302, s. 5). I medfoer af denne artikel traeder tiltraedelsen i kraft den 1.1.1986.

(19) ° Jf. herom under punkt 16 i indlaegget fra den tyske regering.

(20) ° Jf. de ovenfor under punkt 5 og 6 naevnte domme i sagerne Pinna I og Pinna II.

(21) ° Foerste betragtning.

(22) ° Som allerede omtalt blev Yáñez-Campoy-dommen afsagt alene paa grundlag af Pinna I-dommen og ikke paa grundlag af forordning nr. 3427/89, da denne foerst blev udstedt under retssagen.

(23) ° I medfoer af tiltraedelsesaktens artikel 60, stk 1, har artikel 73 kunnet paaberaabes siden den 1.1.1989 (jf. ovenstaaende punkt 46). Spanske statsborgere var dog ° indtil forordning nr. 3427/89 ° uvidende om, at denne artikel fandt anvendelse med tilbagevirkende kraft siden den 15.1.1986.

(24) ° Afgoerelse af 9.4.1990 om efterbetaling af franske familieydelser til arbejdstagere i henhold til artikel 73 og 74 i forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT C 252, s. 10).

(25) ° Jf. ovenstaaende fodnote 8.