ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/39

Sag anlagt den 17. september 2010 — Magnesitas de Rubián m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-430/10)

()

2010/C 317/71

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Magnesitas de Rubián SA (Incio, Spanien), Magnesitas Navarras SA (Zubiri, Spanien), og Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athen, Grækenland) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez Lage)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Principalt: Afsnit 3 i referencedokumentet om bedste tilgængelige teknikker inden for cement-, kalk- og magnesiumoxidindustrierne (EUT C 166 af 25.6.2010) og de referencer til magnesiumoxidindustrien, som fremgår af dokumentets andre afsnit, annulleres.

— Subsidiært, såfremt Retten ikke annullerer hele afsnit 3 i referencedokumentet, annulleres afsnit 3.5.5.4, navnlig de i tabel 3.11 omhandlede emissionsniveauer.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål er rettet imod en retsakt, som er vedtaget af Kommissionen inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1), og hvormed der er blevet indført et forureningskontrolsystem og en tilladelsesordning for visse industrianlæg.

Ifølge denne retsakt er den bedst tilgængelig teknik (BAT) en reduktion af den SOx, der udledes af industrigasserne, og den fastsætter emissionsniveauer for Sox, som ud over at være lavere end i nogen anden sektor, ifølge sagsøgerne kun kan nås, såfremt der anvendes teknikker, som har skadelige virkninger på miljøet. Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at emissionsniveauerne er blevet fastsat på grundlag oplysninger fra en bestemt virksomhed, og at procedurerne herfor er blevet tilsidesat.

Sagsøgerne har fremført fire anbringender til støtte for deres søgsmål.

— Kommissionens manglende kompetence. Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at Kommissionen ikke havde kompetence til at lade fremstillingen af magnesiumoxid være omfattet af den anfægtede retsakt.

— Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter. Ifølge sagsøgerne indeholder den anfægtede retsakt tre tilsidesættelser af væsentlige formforskrifter.

— Sagsøgerne blev ikke oplyst om, hvornår udarbejdelsesproceduren for den anfægtede retsakt startede, og de kunne derfor først deltage i proceduren på et sent tidspunkt.

— Den manglende angivelse af sagsøgernes »afvigende holdninger« i den anfægtede retsakt.

— Fristen for analysen af det endelige udkast til den anfægtede retsakt blev ikke overholdt.

— Artikel 1 i direktiv 2008/1 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening er tilsidesat, for så vidt den anfægtede retsakt ikke iagttager formålet i direktivets artikel 1, som samlet set er miljøbeskyttelse.

— Overtrædelse af det generelle lighedsprincip. Ifølge sagsøgerne tilsidesætter den anfægtede retsakt lighedsprincippet, idet virksomheder, som befinder sig i forskellige situationer, behandles ens.

(1) EUT L 24, s. 8.
—

En mangelfuld begrundelse, retlige og faktiske fejl og åbenbart urigtige skøn, idet Kommissionen konkluderede, at muligheden for at fastslå en overtrædelse var yderst begrænset, for så vidt som Kommissionen: — ikke forsøgte at undersøge spørgsmålet, om de priser, der reelt faktureredes var udtryk for en forskelsbehandling i forhold til de faktisk leverede ydelser, og med urette anførte, at der ikke blev fundet hverken indicier eller beviser ved den indledende undersøgelse — anså den beregningsmetode, som France Télécom har anvendt til at fastsætte sine priser for adgangen til abonnentledningerne, for at være blevet godkendt af Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (l’ARCEP), og vurderede, at det henset til den anvendte metode var uden betydning, at France Télécom havde meddelt denne myndighed urigtige oplysninger uden at tage skridt til at berigtige dem. — urigtigt gengav genstanden for de af sagsøgeren forelagte eksempler på fortrængende adfærd, som var at fastslå virkningen af den påklagede praksis.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/45

Appel iværksat den 24. september 2010 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 9. juli 2010 i sag F-91/09, Marcuccio mod Kommissionen

(Sag T-450/10 P)

()

2010/C 317/80

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

— Under alle omstændigheder ophæves den appellerede kendelse fuldt ud og uden undtagelser.

— Det fastslås, at søgsmålet i første instans, der gav anledning til den appellerede kendelse, fuldt ud og uden undtagelse kunne antages til realitetsbehandling.

— Principalt: Der gives appellanten medhold fuldt ud og uden undtagelse i hans påstande i første instans.

— Indstævnte tilpligtes at erstatte appellanten alle omkostninger, gebyrer og honorarer, som han har afholdt i sagen indtil nu.

— Subsidiært: Sagen hjemvises til Personaleretten med henblik på, at den træffer fornyet afgørelse i en anden sammensætning.

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel er iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Personaleretten den 9. juli 2010. Ved denne kendelse frifandtes Kommissionen, da appellantens søgsmål delvis ikke kunne antages til realitetsbehandling, delvis var ugrundet. Appellanten havde indgivet dette hovedsageligt med henblik på at opnå erstatning for den skade, som han har lidt som følge af Kommissionens anmodning om, at han lader sig underkaste flere lægeundersøgelser, der er nødvendige for at vurdere, om han eventuelt er uarbejdsdygtig.

Til støtte for sine påstande har appellanten gjort gældende, at konstateringerne i den appellerede kendelse fuldstændig savner begrundelse med hensyn til afvisningen af erstatningspåstanden.

Appellanten gør ligeledes gældende, at der foreligger en fejlagtig og ulogisk fortolkning og anvendelse af artikel 270 TEUF, af artikel 90 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, af retssikkerhedsprincippet, af retten til en effektiv domstolsprøvelse, af retskildeprincippet, magtadskillelsesprincippet og af princippet om retsinstansernes bundethed af loven.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 317/41

Appel iværksat den 20. september 2010 af Allen m.fl. til prøvelse af Personalerettens kendelse af 13. juli 2010 i sag F-103/09, Allen m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-433/10 P)

()

2010/C 317/74

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: John Allen (Horspath, Det Forenede Kongerige) m.fl. (ved K. Lasok, QC, og barrister B. Lask)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

— Appellen antages til realitetsbehandling.

— Den af Personaleretten (Første Afdeling) afsagte kendelse af 13. juli 2010 i sag F-103/09 ophæves.

— Kommissionens første og anden formalitetsindsigelse forkastes.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har med denne appel nedlagt påstand om ophævelse af den kendelse, der blev afsagt af Personaleretten den 13. juli 2010 i sag F-103/09, Allen m.fl. mod Kommissionen, hvorved Personaleretten afviste den sag, som appellanterne havde anlagt med påstand om erstatning og om annullation af en afgørelse om afslag på at betale erstatning for det tab, hver af appellanterne led som følge af, at de ikke blev ansat som midlertidigt ansatte ved Fællesskaberne på det tidspunkt, hvor de var beskæftiget ved Fællesforetagendet JET.

Appellanterne har til støtte for appellen gjort gældende, at Personaleretten ved at fastslå, at en forpligtelse til at handle inden for en rimelig periode fandt anvendelse i denne sag og, selvom dette var tilfældet, ved dens afgørelse med hensyn til denne periodes varighed og starttidspunkt handlede i strid med Domstolens retspraksis og i strid med EU-rettens grundlæggende principper.
iv)

Endvidere finder sagsøgeren, at Europa-Kommissionen har begået en åbenbar fejl ved, med henblik på at fastslå den anvendte grænse på 10 % af omsætningen ved beregning af bøden, at anse omsætningen som værende den samlede omsætning for virksomhederne Emesa, Galycas og ITC, som ikke tilhørte Previdente koncernen, da overtrædelsen blev begået.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/50

Sag anlagt den 14. september 2010 — Stichting Corporate Europe Observatory mod Kommissionen

(Sag T-395/10)

()

2010/C 301/80

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Nederlandene) (ved solicitor S. Crosby og advokat S. Santoro)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det stiltiende afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med dette søgsmål påstår sagsøgeren annullation af Kommissionens stiltiende afslag på sagsøgerens begæring i henhold til forordning nr. 1049/2001 (1) om aktindsigt i visse dokumenter vedrørende handelsforhandlingerne mellem EU og Indien.

Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren tre anbringender gældende.

For det første gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat forordning nr. 1049/2001 ved ikke at besvare den genfremsatte begæring inden for den fastsatte frist.

For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat forordning nr. 1049/2001 og traktaten ved faktisk at afslå en genfremsat begæring uden at begrunde denne eller uden at anføre en begrundelse i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i traktaten og af Domstolen.

For det tredje gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat et væsentligt formkrav og/eller har begået en retlig fejl ved ikke at besvare den genfremsatte begæring.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, EFT L 145, s. 43.
Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som sagsøgte havde forsikret sagsøgeren om, at det ikke uden videre ville afvise det af sidstnævnte afgivne tilbud. — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om ligebehandling af ansøgere til en offentlig kontrakt for så vidt som — udbudsproceduren var blevet organiseret til fordel for ansøgningen fra konsortiet ICAS (den virksomhed, som kontrakten tildeltes), for så vidt som de fastsatte frister i forbindelse med udbuddet klart var for korte og uforholdsmæssige, idet de ikke kunne overholdes materielt af tilbudsgivere, som ikke havde en specifik produktionslinje, hvilket alene konsortiet ICAS havde — der bestod en interessekonflikt af en sådan art, at den var til fordel for konsortiet ICAS for så vidt som en person, der arbejdede for et medlem af konsortiet ICAS har deltaget i proceduren for udvælgelse af tilbuddene, og en anden person, der arbejdede for et medlem af konsortiet ICAS har deltaget i tilrettelæggelsen af udbudsproceduren — konsortiet ICAS har nydt gavn af oplysninger til egen fordel i kraft af, at en person, der var ansat af et medlem af konsortiet ICAS, i sin egenskab af sagkyndig for ITER besøgte sagsøgerens fabrikker i Korea såvel som kabelfabrikker i Kina og i Japan. — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af finansforordningens artikel 84 og 94, idet der blev foretaget en vurdering, selv om der kun var ét tilbud tilbage, og sagsøgte ikke havde reageret, selv om sagsøgeren havde gjort opmærksom på, at der forelå en interessekonflikt til fordel for konsortiet ICAS. — Sagsøgte har begået en retlig fejl ved at afvise sagsøgerens tilbud på grundlag af artikel 120, stk. 4, i gennemførelsesbestemmelserne til dets finansforordning, idet denne bestemmelse ikke giver mulighed for at afvise et tilbud pr. automatik uden at vurdere, hvorvidt det opfylder en af udbudsbetingelsernes grundlæggende eller specifikke betingelser. — Sagsøgeren søger erstatning på grundlag af det forhold, at de påståede tilsidesættelser af retsreglerne har forårsaget et direkte og bestemt tab for selskabet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/35

Sag anlagt den 2. september 2010 — Handicare mod KHIM — Apple Corps (BEATLE)

(Sag T-369/10)

()

2010/C 301/59

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Handicare Holding BV (Helmond, Nederlandene) (ved lawyer G. van Roeyen)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Apple Corps Ltd (London, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 31. maj 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1276/2009-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Handicare Holding BV

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »BEATLE« for varer i klasse 12

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Apple Corps Ltd

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 1341242 af figurmærkerne »BEATLES« og »THE BEATLES« for varer i klasse 9; spansk varemærkeregistrering nr. 1737191 af figurmærket »BEATLES« for varer i klasse 9: tysk varemærkeregistrering nr. 1148166 og 2072741 af figurmærkerne »BEATLES« for varer i klasse 9; portugisisk varemærkeregistrering nr. 312175 af figurmærket »BEATLES« for varer i klasse 9; fransk varemærkeregistrering nr. 1584857 af figurmærket »BEATLES« for varer i klasse 9; italiensk varemærkeregistrering nr. 839105 af figurmærket »BEATLES« for varer i klasse 9; EF-varemærkeregistrering nr. 219048 af ordmærket »BEATLES« for varer i klasse 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 og 41; EF-varemærkeregistrering nr. 219014 af figurmærket »BEATLES« for varer i klasse 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 og 41

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen

Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 4, i Rådets forordning nr. 207/2009 (1), idet appelkammeret ikke på dette grundlag afviste indsigelsen, uanset at det fastslog, at der ikke er nogen faktisk lighed mellem de omhandlede varer. Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at kriterierne for anvendelse af denne artikel var opfyldt.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/33

Appel iværksat den 25. august 2010 af Europa-Kommissionen til prøvelse af Personalerettens dom af 15. juni 2010 i sag F-35/08

(Sag T-361/10 P)

()

2010/C 301/57

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og I. Chatzigiannis)

Den anden part i appelsagen: Dimitrios Pachtitis (Athen, Grækenland) støttet af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

Appellantens påstande

— Dom afsagt af Personaleretten den 15. juni 2010 i sag F-35/08, Pachtitis mod Kommissionen ophæves.

— Sagen hjemvises til Personaleretten med henblik på behandling af de øvrige anbringender.

— Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger i appelsagen og i første instans.

Anbringender og væsentligste argumenter

Ved denne appel har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af den dom, som Personaleretten afsagde den 15. juni 2010 i sag F-35/08, Pachitis mod Kommissionen, hvorved den annullerede Den Europæiske Unions Personaleudvælgelseskontors afgørelser af henholdsvis 31. maj 2007 og 6. december 2007 om at udelukke Dimitrios Pachtitis fra listen over de 110 ansøgere, der havde opnået den højeste karakter ved adgangsprøverne til den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/77/06, og pålagde Kommissionen at afholde sine egne sagsomkostninger og betale sagsøgerens omkostninger i første instans.

Til støtte for appellen har Kommissionen fremsat følgende anbringender:

— Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 1, 5 og 7 i bilag III til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.

— Der foreligger en tilsidesættelse af fællesskabsretten og navnlig af artikel 2 i afgørelse 2002/620/EF (1) og af artikel 1 i afgørelse 2002/621/EF (2) om oprettelse af EPSO.

— Der foreligger en tilsidesættelse af pligten til at begrunde afgørelser.

(1) 2002/620/EF: Europa-Parlamentets, Rådets, Kommissionens, Domstolens, Revisionsrettens, Det Økonomiske og Sociale Udvalgs, Regionsudvalgets og Ombudsmandens afgørelse af 25.7.2002 om oprettelse af De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontor — Erklæring fra Europa-Parlamentets Præsidium (EFT L 197, s. 53).

(2) 2002/621/EF: Afgørelse truffet af Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens generalsekretærer, Domstolens justitssekretær, Revisionsrettens, Det Økonomiske og Sociale Udvalgs og Regionsudvalgets generalsekretærer og Ombudsmandens repræsentant af 25.7.2002 om organisation og drift af De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontor (EFT L 197, s. 56).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/39

Sag anlagt den 6. september 2010 — Preparados Alimenticios mod KHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)

(Sag T-377/10)

()

2010/C 301/64

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Preparados Alimenticios, SA (Barcelona, Spanien) (ved lawyer D. Pellisé Urquiza)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 9. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1144/2009-1) annulleres.

— Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.

— Det bestemmes, at der skal afslag på EF-varemærkeansøgningen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Jambo Afrika« for varer i klasse 29, 30 og 33

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Preparados Alimenticios, SA

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: De spanske varemærkeregistreringer nr. 2573221, nr. 2573219 og nr. 2573216 af figurmærket »JUMBO« for varer i klasse 29 og 30; EF-varemærkeregistrering nr. 2217404 af figurmærket »JUMBO CUBE« for varer i klasse 29; EF-varemærkeregistrering nr. 2412823 af figurmærket »JUMBO MARINADE« for varer i klasse 29 og 30; EF-varemærkeregistrering nr. 2413391 af figurmærket »JUMBO NOKKOS« for varer i klasse 29 og 30; EF-varemærkeregistreringerne nr. 2413581, nr. 2423275, nr. 2970754, nr. 3246139, nr. 3754462 og nr. 4088761 af figurmærket »JUMBO« for varer i klasse 29 og 30

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen for en del af de anfægtede varer

Appelkammerets afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette udelukkede risiko for forveksling.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/51

Sag anlagt den 8. september 2010 — Zucchetti Rubinetteria mod Kommissionen

(Sag T-396/10)

()

2010/C 301/81

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Italien) (ved avvocato M. Condinanzi, avvocato P. Ziotti)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Principalt: Den anfægtede beslutning annulleres.

— Subsidiært: Den pålagte bøde ophæves eller nedsættes.

— Mere subsidiært: Bøden nedsættes med indrømmelse af mulighed for anvendelse af de formildende omstændigheder i punkt 29 i retningslinjerne vedrørende beregning af bøden.

— Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Beslutningen i denne sag er den samme som i sag T-368/10, Rubinetteria Cisal imod Kommissionen.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme, som er påberåbt i nævnte sag. I særdeleshed gør sagsøgeren gældende, at de i beslutningen omhandlede produkter tilhører tre forskellige markeder, og at Zucchetti kun er til stede på markedet for vandhaner, ligesom Kommissionens beslutning ikke har foretaget en forudgående identifikation af det relevante marked. I beslutningen savnes også en analyse af den geografiske udstrækning af markedet samt af de virkninger, som ordningen har haft på vilkårene for markedets funktion.

Sagsøgeren har tilføjet, at rekonstruktionen af aftalerne og/eller den samordnede praksis, som har ført Kommissionen til at tilskrive appellanten en enestående, omfattende og vedvarende overtrædelse af artikel 101 TEUF, alene på grund af samordnet praksis i Italien, er behæftet med fejl og mangler i begrundelsen, der savner enhver gyldig grund til, at sagsøgeren skulle være bevidst om, at de øvrige virksomheder, der hævdes at deltage i kartellet, handler på en måde, der er udtryk for misbrug.
Om nedsættelsen af den pålagte bøde: Manglende begrundelse for så vidt angår opgørelsen af sanktionen: I det omfang det er uklart på hvilket beregningsgrundlag og med henvisning til hvilken omsætning Kommissionen har pålagt sagsøgeren en bøde. Tilsidesættelse af loftet på 10 % af omsætningen. Manglende begrundelse for så vidt angår de pålagte forhøjelser. Urigtig anvendelse af retningslinierne for fastsættelsen af sanktioner fra 2006 i stedet for retningslinierne fra 1998, som var gældende ikke blot på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, men også i de fire første år af proceduren. Fejlagtig vurdering for så vidt angår varigheden af sagsøgerens deltagelse i kartellet, som ikke bygger på objektive beviser. Manglende hensyntagen til formildende omstændigheder, dvs. sagsøgerens påviste beskedne rolle i forhold til anklagen, sagsøgerens begrænsede markedsandel såvel som, at kartellet var ineffektivt. Der er indtrådt forældelse, idet der ikke i de fem år efter kontrolbesøget på stedet blev truffet nogen foranstaltning, der kan suspendere forældelsen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 328/34

Sag anlagt den 24. september 2010 — Mahmoudian mod Rådet

(Sag T-440/10)

()

2010/C 328/59

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Fereydoun Mahmoudian (Teheran, Iran) (ved advokat A. Kronshagen)

Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullation af punkt 2 i afsnit I, del A, i bilaget til Rådets forordning (EU) nr. 668/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran samt Rådets afgørelse af 26. juli 2010, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 (1) samt Rådets afgørelse 2010/413/FUSP (2) om restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning, for så vidt som sagsøgerens navn er optaget på listen over personer, organer og enheder, hvis pengemidler og økonomiske ressourcer indefryses i medfør af denne bestemmelse.

De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme som dem, der er påberåbt i sag T-439/10, Fulmen mod Rådet, vedrørende det selskab, for hvilket sagsøgeren er administrerende direktør.

(1) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26.7.2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 195, s. 25).

(2) Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26.7.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39).
For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte en væsentlig formforskrift. Sagsøgeren har anført, at den anfægtede beslutning i medfør af Rådets beslutning nr. 97/413/EF skulle have været vedtaget efter proceduren for forvaltningsudvalg og at Kommissionen, idet den valgte at vedtage beslutningen ad hoc, tilsidesatte væsentlige formforskrifter.