DOM AFSAGT AF RETTEN I FOERSTE INSTANS (FEMTE AFDELING) DEN 20. JUNI 1990. - ANTONIO MARCATO MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - FORFREMMELSE - LISTE OVER TJENESTEMAEND, SOM ANSES FOR MEST EGNEDE TIL FORFREMMELSE - FOR TIDLIGT ANLAGT SOEGSMAAL. - FORENEDE SAGER T-47/89 OG T-82/89.



Samling af Afgørelser 1990 side II-00231



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Tjenestemaend - soegsmaal - forudgaaende administrativ klage - ufravigelig betingelse - sag anlagt foer afvisning af klagen - afvisning

( Tjenestemandsvedtaegten, art . 91, stk . 2 )

Sammendrag

Foer der anlaegges sag vedroerende en retsakt, som er udstedt af ansaettelsesmyndigheden, og som er negativ for den paagaeldende, skal der vaere indgivet en administrativ klage, som er blevet udtrykkeligt eller stiltiende afvist . En sag, der anlaegges, foer den administrative procedure er afsluttet, maa afvises i henhold til vedtaegtens artikel 91, stk . 2, som vaerende anlagt for tidligt .

Dommens præmisser

Sagsfremstilling

1 Sagsoegeren, som er foedt den 25 . marts 1928, indtraadte i Kommissionens tjeneste den 12 . november 1958 . Han blev fastansat som tjenestemand med virkning fra den 1 . januar 1962 og blev i 1975, efter at vaere blevet forfremmet flere gange, indplaceret i loenklasse B4 og ansat ved Afdeling B 2 under Kommissionens Generaldirektorat XIX, som er afdelingen for "Regnskaber, Forvaltning og Finansinformation ".

2 Bedoemmelsen af sagsoegeren for perioden mellem den 1 . juli 1985 og den 30 . juni 1987, som var udfaerdiget af vicekontorchef Lemoine, blev foerst forelagt ham den 13 . april 1988 . Han gjorde indsigelse mod bedoemmelsen paa en raekke punkter; denne behandles dog stadig hos anden bedoemmer .

3 Den forfremmelsesprocedure, der ligger til grund for tvisten i den foreliggende sag, foregik i flere etaper, saaledes som det er foreskrevet i de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser om forfremmelsesproceduren inden for stillingsgruppen, som Kommissionen vedtog i 1970 og aendrede i 1971 ( herefter benaevnt : de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser ).

4 Den foerste etape af proceduren bestaar i, at der offentliggoeres en liste over de tjenestemaend, som har den noedvendige anciennitet til at kunne forfremmes . Da sagsoegeren siden den 1 . oktober 1980 har vaeret fastansat som tjenestemand i loenklasse B3 og derfor havde den noedvendige minimumsanciennitet paa to aar efter artikel 45 i vedtaegten for tjenestemaend ved De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt vedtaegten ), blev han optaget paa listen over de tjenestemaend, som kunne forfremmes til loenklasse B2 i regnskabsaaret 1988 . Denne liste blev offentliggjort den 15 . februar 1988 .

5 Den anden etape bestaar i, at Kommissionens generaldirektorater udarbejder en liste over de tjenestemaend, som foreslaas indstillet til forfremmelse . I den foreliggende sag blev denne liste offentliggjort den 16 . marts 1988 og indeholdt navnene paa fire tjenestemaend i GD XIX; sagsoegerens navn stod dog ikke paa listen .

6 Da sagsoegeren var blevet bekendt med, at det direktorat, som hans tjenestegren henhoerte under, ikke havde indstillet ham til forfremmelse, sendte han den 9 . juni 1988 en skrivelse til formanden for forfremmelsesudvalget vedroerende kategori B, Valsesia, hvori han anmodede om, at man paa ny gennemgik hans akter . Denne skrivelse blev tilsyneladende ikke besvaret . Ved skrivelse af 30 . juni 1988 rettede sagsoegeren herefter henvendelse til generaldirektoeren for GD XIX, Morel, og anmodede om at faa oplyst de naermere grunde til, at generaldirektoratet ikke havde indstillet ham til en forfremmelse . Ved en skrivelse af 3 . august 1988 besvarede Morel sagsoegerens henvendelse med, at hans fortjenester var blevet bedoemt ved to lejligheder, i foerste omgang i forbindelse med udarbejdelsen af forslagene fra Direktorat C, og i anden omgang ved udfaerdigelsen af den endelige liste for GD XIX . Udvaelgelsen var ifoelge Morels skrivelse foretaget efter en sammenlignende undersoegelse af de relevante kriterier .

7 I mellemtiden havde forfremmelsesudvalget for kategori B afholdt to moeder den 15 . og den 16 . juni 1988, hvorunder udvalget gennemgik forfremmelserne til loenklasserne B2 og B4 . I moedeprotokollen er det vedroerende sagsoegeren anfoert, at "udvalget har taget den detaljerede forklaring til efterretning, som GD XIX' s repraesentant har afgivet vedroerende Mercatos forhold ( sic .). Udvalget maa konstatere, at forklaringen ligger paa linje med de forklaringer, der er blevet afgivet i de foregaaende regnskabsaar af andre repraesentanter for GD XIX og findes derfor bekraeftet . Da de bedoemmelser, som er udfaerdiget vedroerende Mercato, imidlertid afviger noget indbyrdes, finder udvalget, at Mercatos overordnede boer fastlaegge en klar linje vedroerende hans forhold" ( jfr . moedeprotokollen, s . 4, svarskriftets bilag 2 ). Forfremmelsesudvalget udfaerdigede forslag til lister over de tjenestemaend, som fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, men sagsoegerens navn figurerede ikke herpaa .

8 Paa grundlag af de naevnte forslag til lister udfaerdigede Kommissionens generaldirektoer for Personale og Administration og direktoeren for Publikationskontoret den 11 . juli 1988 i deres egenskab af ansaettelsesmyndighed, listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse til loenklasse B2 i regnskabsaaret 1988 . Listen blev offentliggjort den 29 . juli 1988 i Kommissionens "Bulletin d' information" og indeholdt navnene paa to af de fire tjenestemaend, som var indstillet til forfremmelse af GD XIX, men ikke sagsoegerens navn .

9 Den 23 . september 1988 indgav sagsoegeren en klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Han gjorde heri gaeldende, at Kommissionen havde tilsidesat bestemmelserne i vedtaegtens artikel 25, stk . 2 ( kravet om, at enhver afgoerelse, der indebaerer et klagepunkt, skal begrundes ) samt artikel 45, stk . 1 ( hvorefter der skal foretages en sammenligning af fortjenesterne ), og anfoerte til stoette herfor, dels at der endnu ikke for hans vedkommende var udfaerdiget nogen bedoemmelse for perioden mellem den 1 . juli 1985 og den 30 . juni 1987, dels at Morels skrivelse til ham af 3 . august 1988 maatte forstaas saadan, at Kommissionen havde afslaaet at goere ham bekendt med den fulde ordlyd af begrundelsen for afgoerelsen om ikke at optage ham paa listen over de tjenestemaend, GD XIX havde indstillet til forfremmelse . Som foelge heraf rejste han i klagen krav "om annullation af listen, offentliggjort den 29 . juli 1988, over de tjenestemaend, som fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, og om en fuldstaendig aendring af forfremmelsesprocedurerne for 1988 ".

10 Da sagsoegeren imidlertid ikke var sikker paa, at hans klage ville blive realitetsbehandlet, og desuden mente at have grundlag for at rejse krav om en analog anvendelse af Domstolens praksis vedroerende afgoerelser, som er truffet af en udvaelgelseskomité ( jfr . domme af 14 . juli 1972 og 15 . marts 1973, Marcato mod Kommissionen, sagerne 44/71 og 37/72, Sml . 1972, s . 105, og Sml . 1973, s . 361 ) anlagde sagsoegeren straks sag ved Domstolen uden foerst at afvente afgoerelsen af klagen ( sag T-47/89 ).

11 Listen over de tjenestemaend, der blev forfremmet til loenklasse B2, blev offentliggjort den 31 . oktober 1988 . Paa listen var kun opfoert én tjenestemand fra GD XIX, som ikke var sagsoegeren .

12 Da Kommissionen endnu ikke den 16 . april 1989 havde truffet nogen afgoerelse vedroerende Marcatos klage, rejste han paa denne dato yderligere soegsmaal for Domstolen, som blev registreret paa Domstolens Justitskontor den 10 . april 1989 ( sag T-82/89 ). I staevningen anfoerte sagsoegeren, at han ikke haevede den foerste sag, men fandt, der maatte antages at vaere givet et stiltiende afslag paa hans klage, hvorfor han rejste det andet soegsmaal for at sikre sig fuld beskyttelse af sine rettigheder .

13 Den 7 . april 1989 traf Kommissionen en udtrykkelig afgoerelse vedroerende sagsoegerens klage i form af en afvisning, som blev meddelt sagsoegeren den 25 . april 1989 . Heri anfoerte Kommissionen, at den omtvistede bedoemmelse var blevet meddelt sagsoegeren den 13 . april 1988, og at sagsoegeren ikke havde godtgjort sin paastand om, at vedtaegtens artikel 25 og 45 var blevet tilsidesat .

Retsforhandlingernes forloeb

14 Under den foerste sag har Marcato nedlagt paastand om annullation af listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse til loenklasse B2 i regnskabsaaret 1988 . Under sagen har sagsoegeren endvidere, "for saa vidt det er noedvendigt", anfaegtet Morels skrivelse af 3 . august 1988, som ifoelge sagsoegeren indeholdt et afslag paa at give ham en naermere forklaring paa, at han ikke var blevet optaget paa listen . Sagsoegeren har fremsat to anbringender til stoette for annullationssoegsmaalet, nemlig at der foreligger en tilsidesaettelse dels af vedtaegtens artikel 25, stk . 2 ( manglende begrundelse ), dels af vedtaegtens artikel 45, stk . 1 ( vedtaegtsstridig undladelse af at foretage en sammenligning af fortjenesterne, idet den sidste bedoemmelse af sagsoegeren endnu ikke var udfaerdiget ).

15 Kommissionen har paastaaet annullationssoegsmaalet afvist med den begrundelse, at det er rejst i strid med vedtaegtens artikel 91, stk . 2, da et direkte soegsmaal i denne sag ikke kan tages under realitetspaakendelse . Dette bestrides af sagsoegeren .

16 Ved kendelse af 24 . februar 1989 har Domstolen ( Fjerde Afdeling ) besluttet at behandle sagens formalitet og realitet samtidig . Skriftvekslingen ved Domstolen er herefter forloebet som vanligt .

17 Under det andet soegsmaal har sagsoegeren ogsaa nedlagt paastand om annullation af listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse til loenklasse B2 i regnskabsaaret 1988 . Med dette andet soegsmaal anfaegter sagsoegeren dog tillige Morels skrivelse af 3 . august 1988, "for saa vidt det er noedvendigt ". Det andet soegsmaal stoettes paa de samme anbringender og argumenter som det foerste soegsmaal, nemlig at der er handlet i strid med vedtaegtens artikel 25, stk . 2, og artikel 45, stk . 1 .

18 Ogsaa dette andet soegsmaal har Kommissionen paastaaet afvist under henvisning til procesreglementets artikel 91 uden at afgive svarskrift vedroerende realiteten . Sagsoegeren har paastaaet formalitetsindsigelsen forkastet .

19 Ved kendelse af 15 . november 1989 har Domstolen henvist de to sager til Retten i Foerste Instans i medfoer af artikel 14 i Raadets afgoerelse af 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans . Ved to kendelser af 6 . december 1989 har Retten ( Femte Afdeling ) forenet de to sager med henblik paa den mundtlige forhandling og dommen samt besluttet, at to dokumenter, som Kommissionen har fremlagt, skal udtages af sagens akter .

20 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten besluttet at imoedekomme Kommissionens begaering om, at der tages stilling til formalitetsindsigelsen, foer realiteten behandles . Retten har opfordret Kommissionen til at besvare to spoergsmaal . Under retsmoedet den 29 . marts 1990 er der afgivet indlaeg af sagsoegeren ved advokat Vandersanden, Bruxelles, og af Kommissionen . Som svar paa de af Retten stillede spoergsmaal har Kommissionens repraesentant under den mundtlige forhandling fremlagt den aendrede affattelse af Kommissionens beslutning af 21 . december 1970 om de foernaevnte almindelige gennemfoerelsesbestemmelser . Heraf fremgaar, at kun personer, som er opfoert paa listen over de tjenestemaend, der findes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse ( inden for stillingsgruppen ), kan forfremmes inden for samme regnskabsaar . Kommissionens repraesentant har bekraeftet, at Kommissionen hidtil uden undtagelse har fulgt denne regel, for saa vidt angaar tjenestemaend i loenklasserne B, C og D .

21 Da der ikke er udpeget nogen generaladvokat i de to sager, har formanden erklaeret den mundtlige forhandling om formalitetsindsigelsen for tilendebragt med afslutningen af retsmoedet .

22 I sag T-47/89 har sagsoegeren nedlagt foelgende paastande :

a ) sagen antages til realitetsbehandling;

b ) listen over de tjenestemaend, som fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse til loenklasse B2 ( herunder tjenestemaend i den videnskabelige og tekniske tjenestegruppe ) annulleres ( dvs . den liste fra regnskabsaaret 1988, som er offentliggjort i "Meddelelser fra Administrationen" nr . 565 af 29 . juli 1988 ( s . 9 ff .), da den er udfaerdiget i strid med vedtaegtens artikel 25 ( navnlig stk . 2 ) og artikel 45, stk . 1;

c ) sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger .

Kommissionen har nedlagt foelgende paastande :

a ) Retten efterproever af egen drift, om sagen skal afvises paa grund af ufravigelige procesforudsaetninger;

b ) sagen afvises uden videre proevelse;

c ) subsidiaert : Kommissionen frifindes;

d ) afgoerelsen vedroerende sagens omkostninger traeffes i overensstemmelse hermed .

I sag T-82/89 har sagsoegeren nedlagt ganske de samme paastande som i sag T-47/89 .

Kommissionen har nedlagt foelgende paastande :

a ) sagen afvises;

b ) afgoerelsen vedroerende sagens omkostninger traeffes i overensstemmelse hermed .

Vedroerende Kommissionens formalitetsindsigelse har sagsoegeren nedlagt foelgende paastande :

a ) Kommissionens formalitetsindsigelse forkastes og Retten fremmer sagen til realitetspaakendelse;

b ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger .

Formalitetsspoergsmaalet i sag T-47/89

23 Til stoette for sin afvisningspaastand i henhold til procesreglementets artikel 91 har Kommissionen for det foerste gjort gaeldende, at en sag ifoelge Domstolens faste praksis ikke kan realitetspaakendes, medmindre der er indgivet en forudgaaende klage . Herfra gaelder kun to undtagelser, nemlig naar der er rejst krav om annullation enten af en afgoerelse, truffet af en udvaelgelseskomité, eller af en bedoemmelse . Selv om det imidlertid antages, at Domstolens praksis paa dette omraade kan anvendes paa den foreliggende sag, er det Kommissionens opfattelse, at sagsoegeren, som rent faktisk klagede administrativt, burde have afventet ansaettelsesmyndighedens afgoerelse vedroerende klagen . Efter Domstolens praksis betragtes en sag anlagt paa et tidspunkt, da der endnu ikke er truffet nogen afgoerelse vedroerende klagen, nemlig under alle omstaendigheder for at vaere anlagt for tidligt og afvises derfor .

24 I svarskriftet har Kommissionen fremfoert en ny afvisningsindsigelse . Den henviser i den forbindelse til Domstolens dom af 14 . februar 1989, Bossi mod Kommissionen ( sag 346/87, Sml . s . 303 ), hvori Domstolen fastslog, at en liste over de tjenestemaend, som findes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, blot er en forberedende retsakt, hvis lovlighed kun kan anfaegtes under en sag anlagt til proevelse af den afgoerelse, hvorved forfremmelsesproceduren afsluttes . Der er her efter Kommissionens opfattelse tale om en ufravigelig procesforudsaetning, som goer det berettiget at anvende procesreglementets artikel 92 . Da sagsoegeren ikke indgav nogen klage vedroerende listen over de tjenestemaend, som blev forfremmet til loenklasse B2, er listen blevet endelig i forhold til ham, hvorfor den foreliggende sag boer afvises . Hvis sagsoegeren havde klaget, havde han i tide kunnet sikre sig den fornoedne beskyttelse af sine rettigheder og varetage sine interesser . Ifoelge Kommissionen boer principperne i Bossi-dommen finde tilsvarende anvendelse i den konkrete sag, selv om den blev anlagt nogle maaneder foer dommens afsigelse . Selv om dommen er udtryk for et omslag i Domstolens praksis, maa Retten antages at vaere forpligtet til at tage hensyn til den seneste praksis paa omraadet . Tillige maa det i hvert fald betegnes som selvmodsigende, saafremt den aendrede praksis skal have gyldighed for Bossi, men ikke for Marcato .

25 Vedroerende den omstaendighed, at ansaettelsesmyndigheden er bundet af den omhandlede liste med hensyn til de forfremmelser, der foretages inden for regnskabsaaret, anfoerer Kommissionen, at selv forberedende retsakter, der er bindende for administrationen, saasom udtalelser fra et integrationsudvalg eller et invaliditetsudvalg, ikke efter Domstolens praksis kan forelaegges denne til selvstaendig afgoerelse .

26 Med henvisning til dommen i Bossi-sagen har Kommissionen endelig i duplikken udtrykt tvivl om, hvorvidt sagsoegeren har nogen interesse i at rejse krav om annullation af listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, naar han ikke rettidigt anfaegtede listen over de forfremmede tjenestemaend, som dermed blev endelig i forhold til ham .

27 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at hans soegsmaal boer tages under realitetspaakendelse, da de afgoerelser, der traeffes af et forfremmelsesudvalg, kan sidestilles med en udvaelgelseskomités afgoerelser . Det var foelgelig ikke noedvendigt at klage forudgaaende .

28 Vedroerende Bossi-dommens retsvirkninger anfoerer sagsoegeren, at Kommissionen med sin formalitetsindsigelse maa antages at have udtoemt de argumenter, den kan anfoere til stoette for sagens afvisning . Kommissionen undlod imidlertid at goere gaeldende, at listen maatte betragtes som en forberedende retsakt . Sammenlignet med dommen af 12 . oktober 1978, Ditterich mod Kommissionen ( 86/77, Sml . s . 1855 ) - hvori Domstolen, saa vidt sagsoegeren fortolker dommen, tog en sag, anlagt til proevelse af en liste over tjenestemaend, der var indstillet til forfremmelse, under realitetsbehandling - udgoer Bossi-dommen et omslag i Domstolens praksis . Sagsoegeren finder det under disse omstaendigheder tvivlsomt, om principperne i Bossi-dommen, som haevdet af Kommissionen, kan betragtes og paaberaabes som en ufravigelig procesforudsaetning . Efter sagsoegerens opfattelse maa afvisningspaastanden stoettes paa de regler om realitetspaakendelse, der gjaldt paa tidspunktet for sagens anlaeg .

29 Da ansaettelsesmyndigheden er bundet af listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, udgoer listen efter sagsoegerens opfattelse alene en forberedende retsakt i forhold til de tjenestemaend, der var optaget paa listen, men som ikke blev forfremmet . For tjenestemaend, der ikke var optaget paa listen, ville en anvendelse af principperne i Bossi-dommen derimod indebaere en kraenkelse af deres rettigheder, da de i saa fald maatte vente med at goere deres krav gaeldende over for administrationen - respektivt under et efterfoelgende soegsmaal - indtil listen over de forfremmede tjenestemaend var blevet offentliggjort . Hermed ville der opstaa en begraensning af deres muligheder for at faa den trufne afgoerelse aendret .

30 Efter de foreliggende faktiske og retlige omstaendigheder findes det mest hensigtsmaessigt foerst at afklare, hvilken retsakt fra Kommissionen soegsmaalet reelt vedroerer . Sagsoegeren har herom anfoert, at han tillige, "for saa vidt det er noedvendigt", anfaegter Morels skrivelse af 3 . august 1988 . Denne skrivelse vedroerer imidlertid udelukkende de forslag til forfremmelser, som var udfaerdiget af GD XIX, og som sagsoegeren ikke har anfaegtet . Sagsoegeren har udelukkende nedlagt paastand om annullation af en liste, som blev udfaerdiget paa et senere tidspunkt, og som ikke er omtalt i skrivelsen . Foelgelig udgoer Morel' s skrivelse ikke nogen retsakt, som anfaegtes under sagen, men udelukkende en faktisk omstaendighed, sagsoegeren paaberaaber sig til stoette for et af sine anbringender, nemlig anbringendet om, at vedtaegtens artikel 25, stk . 2, er tilsidesat . Soegsmaalet maa herefter antages udelukkende at vaere rettet mod listen over de tjenstemaend, som fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse til loenklasse B2 i regnskabsaaret 1988 .

31 Hvad angaar sagsoegerens argument om, at det ikke var noedvendigt at klage foerst, da de afgoerelser, som traeffes af et forfremmelsesudvalg, kan sidestilles med en udvaelgelseskomités afgoerelser, maa det for det foerste konstateres, at det ikke var forfremmelsesudvalget, men ansaettelsesmyndigheden, som udfaerdigede den anfaegtede liste . Det fremgaar af ansaettelsesmyndighedens afgoerelse af 11 . juli 1988, at ansaettelsesmyndigheden, inden den udfaerdigede den i sagen anfaegtede liste, gennemgik dels forslaget til den liste, som var opstillet af forfremmelsesudvalget, dels udvalgets moedeprotokol og de disponible budgetmidler ( se svarskriftets bilag 3 ). Den omhandlede retsakt var saaledes udstedt af ansaettelsesmyndigheden selv, hvorfor listen ikke kan sidestilles med en afgoerelse truffet af en udvaelgelseskomité .

32 Saafremt det antages, at den anfaegtede liste, som haevdet af sagsoegeren, udgjorde en for ham negativ retsakt, maatte der fra hans side kraeves en klage herover til ansaettelsesmyndigheden efter vedtaegtens artikler 90 og 91 . Ifoelge Domstolens faste praksis er det en betingelse for at anlaegge sag vedroerende en retsakt fra ansaettelsesmyndigheden, som er negativ for den paagaeldende, at der foerst er indgivet en administrativ klage, som er blevet udtrykkeligt eller stiltiende afvist . Saafremt der anlaegges sag, foer den administrative procedure er afsluttet, maa sagen derfor afvises i henhold til vedtaegtens artikel 91, stk . 2, som vaerende anlagt for tidligt ( jfr . herom f.eks . kendelse af 23 . september 1986, Du Besset mod Raadet, sag 130/86, Sml . s . 2619, jfr . s . 2621 ).

33 I den foreliggende sag klagede sagsoegeren ganske vist til Kommissionen, men anlagde sag ved Domstolen, foer klagen var blevet afvist ved en udtrykkelig eller stiltiende afgoerelse . Administrationen havde derfor endnu ikke paa tidspunktet for sagens anlaeg afsluttet sin behandling af den anfaegtede retsakt . Selv om det altsaa antages, at den anfaegtede liste er et negativt forhold i relation til sagsoegeren, findes sagen at burde afvises .

34 Antages det derimod, som haevdet af Kommissionen, at listen ikke er et negativt forhold i relation til de tjenestemaend, som kunne forfremmes, men ikke blev optaget paa listen, maa sagen ogsaa afvises alene af den grund, at akten ikke indeholder noget klagepunkt .

35 Sagen maa derfor i det hele afvises, uden at det er noedvendigt at tage stilling til Kommissionens oevrige formalitetsindsigelser, eller til, om den anfaegtede liste udgoer en akt, der indeholder et klagepunkt .

Formalitetsspoergsmaalet i sag T-82/89

36 Ogsaa denne sag har Kommissionen paastaaet sagen afvist i henhold til procesreglementets artikel 91 . Kommissionen har herved henvist til dommen i Bossi-sagen, som den finder i overensstemmelse med Domstolens faste praksis paa omraadet ( jfr . dom af 7 . april 1965, Weighardt mod EKSF-Kommissionen, 11/64, Sml . 1965-1968, s . 55; kendelse af 24 . maj 1988, Santarelli mod Kommissionen, sagerne 78/87 og 220/87, Sml . s . 2699, jfr . s . 2703 ). Sagsoegte har fremfoert de samme argumenter som i sag T-47/89 til stoette for, at sagen boer afvises paa grund af ufravigelige procesforudsaetninger . Sagsoegeren undlod nemlig at klage med henblik paa annullation af listen over de tjenestemaend, der blev forfremmet til loenklasse B2, hvorfor sagsoegeren er afskaaret fra nu at protestere mod listen .

37 Sagsoegeren har heroverfor gjort gaeldende, at han i denne sag helt og holdent har fulgt den foreskrevne administrative procedure . Han gentager i den forbindelse sin argumentation om, at listen over de tjenestemaend, der fandtes at have gjort sig mest fortjent til en forfremmelse, er en for ham negativ akt . Han anfoerer videre, at Kommissionen med sin formalitetsindsigelse i sag T-47/89 allerede har udtoemt de argumenter, den kan goere gaeldende til stoette for sagens afvisning . Bossi-dommen repraesenterer et omslag i Domstolens praksis, som dog ikke indebaerer, at sagen kan afvises paa grund af ufravigelige procesforudsaetninger . Endelig vil det i vaesentlig grad begraense mulighederne for at foretage en "korrektion" til gunst for de tjenestemaend, som ikke er optaget paa en forfremmelsesliste, saafremt principperne i Bossi-dommen generelt anvendes paa forfremmelsesprocedurerne .

38 Da den administrative procedure forud for denne sag var afsluttet, foer sagen blev anlagt, boer afgoerelsen vedroerende Kommissionens formalitetsindsigelse traeffes samtidig med realitetspaadoemmelsen .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger i sag T-47/89

39 I henhold til artikel 69, stk . 2, i Domstolens procesreglement, som ifoelge artikel 11, stk . 3, i foernaevnte raadsafgoerelse af 24 . oktober 1988 finder tilsvarende anvendelse i sager for Retten, tilpligtes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Ifoelge samme procesreglements artikel 70 afholder institutionerne dog selv omkostningerne i de sager, som er anlagt af Faellesskabets ansatte .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

RETTEN ( Femte Afdeling )

1 ) Sag T-47/89 afvises .

2 ) I denne sag betaler hver part sine omkostninger .

3 ) I sag T-82/89 traeffes afgoerelsen vedroerende sagsoegtes formalitetsindsigelse samtidig med realitetspaadoemmelsen .