De faktiske omstændigheder i sagen er uomtvistede. De fremgår for en stor del af dommen i Auer I og kan kort gengives som følger. Vincent Auer, der er østrigsk født, studerede veterinærmedicin i Wien, Lyon og endelig Parma, hvor han i 1956 fik dyrlægeeksamen. I 1958 etablerede han sig i Frankrig, hvor han virkede som dyrlæge, først som assistent hos franske dyrlæger og senere som selvstændig. Han blev fransk statsborger i 1961 og ansøgte derefter flere gange om autorisation til at udøve veterinærmedicin og -kirurgi, jfr. ministerielt dekret nr. 62-1481 af 27. november 1962. Efter bestemmelserne heri kan autorisation nemlig meddeles dyrlæger født i udlandet, som har erhvervet fransk statsborgerskab og er i besiddelse af et i udlandet udstedt veterinærdiplom, hvis ligestilling med fransk diplom er blevet anerkendt af et ved nævnte dekret oprettet undersøgelsesudvalg. Dette udvalg anerkendte imidlertid i Auer's tilfælde ikke ligestilling som nævnt, selv om sådan anerkendelse i øvrigt gives ved en række højere undervisningsanstalter i Frankrig. Auer's ansøgninger blev derfor afslået, og han blev flere gange tiltalt for ulovlig udøvelse af virksomhed som dyrlæge.

Under en af de straffesager, der herved blev tale om, stillede Cour d'appel de Colmar Domstolen det præjudicielle spørgsmål, der blev afgjort i Auer I. Ved den lejlighed (7. 2. 1979) fastslog Domstolen, at statsborgerne i en medlemsstat med hensyn til tidsrum, der ligger før det tidspunkt, hvor medlemsstaterne skulle have truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Rådets direktiver 1026 og 1027, ikke kunne påberåbe sig EØF-traktatens artikel 52 med henblik på at udøve virksomhed som dyrlæge i den pågældende medlemsstat på andre betingelser end i henhold til national lovgivning (præmis 30).

I maj 1980 meddelte universitetet i Parma Auer et egnethedscertifikat vedrørende dyrlægeerhvervet. Han havde i mellemtiden fortsat virket som veterinærkirurg i Mulhouse; og som følge heraf, og fordi han også havde udskrevet recepter og kaldt sig dyrlæge henholdsvis den 26. januar og den 15. juni 1981, blev der af Ordre national des vétérinaires de France og Syndicat national des vétérinaires praticiens de France indgivet anmeldelse mod ham. Auer bestred ikke de faktiske omstændigheder, der lå til grund for anmeldelsen, men henviste til sine rettigheder i henhold til fællesskabsreglerne om etableringsfrihed. Han gjorde navnlig gældende, at den frist, medlemsstaterne havde fået til gennemførelse af bestemmelserne i direktiverne 1026 og 1027 var udløbet i december 1980, fra hvilken dato han ikke kunne frakendes retten til at virke som dyrlæge efter bestemmelserne i nævnte direktiver. Ifølge Auer har det endvidere afgørende betydning, at medlemsstaterne ifølge artikel 2 i direktiv 1026 er forpligtet til at anerkende de i artikel 3 nævnte eksamensbeviser, og et af disse, nemlig det i nævnte bestemmelses litra f) nævnte, er netop det eksamensbevis, han har erhvervet i Italien.

Underinstansen forkastede denne argumentation og kendte Auer skyldig i ulovlig udøvelse af dyrlægeerhvervet, idet han dog samtidig blev frifundet for visse af tiltalen omfattede forhold, hvorfor Auer blev idømt en bøde og pålagt at betale de borgerlige parter erstatning og deres omkostninger i anledning af sagen. Samtlige parter i sagen ankede til Cour d'appel de Colmar. Sidstnævnte ret fandt det »uacceptabelt«, at en person, der kom fra udlandet, og som var indehaver af et udenlandsk eksamensbevis, i Frankrig kunne udøve virksomhed som dyrlæge uden at behøve at være medlem af dyrlægeforeningen, og at denne person således kunne nyde videregående rettigheder end den person, der fra begyndelsen havde haft fransk statsborgerskab. Den udsatte derfor sagen og anmodede Domstolen om at tage stilling til, om et krav til en person i Auer's situation om medlemskab af en national forening som betingelse for udøvelse af dyrlægeerhvervet efter udløbet af den frist, medlemsstaterne har haft for at efterkomme direktiverne 1026 og 1027 er »en hindring for den etableringsfrihed, der er indført ved Rom-traktatens artikler 52 og 57«.