Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mischo fremsat den 8. december 1987. - LESLIE BROWN MOD DOMSTOL FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - AFSLAG PAA AT GIVE UDLIGNINSTILLAEG - FORMALITETEN. - SAG 125/87.



Samling af Afgørelser 1988 side 01619



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Ved afgoerelse af 13 . august 1981 udnaevnte Domstolens praesident i egenskab af ansaettelsesmyndighed, med virkning fra 1 . august 1981, Leslie Brown, kontorist i loenklasse C 2, loentrin 5, til assistent i loenklasse B 5, loentrin 4 . Samtidig fik Brown tildelt et udligningstillaeg til daekning af forskellen mellem nettoloennen i den tidligere loenklasse C 2, loentrin 5, og nettoloennen i den nye loenklasse B 5, loentrin 4 . Ifoelge den dagaeldende ordning skulle udligningstillaegget efterhaanden bortfalde i takt med stigningen af nettoloennen i den nye loenklasse .

2 . Brown anfaegtede straks denne udnaevnelse, for saa vidt han herved efterhaanden ville lide et betydeligt loentab i forhold til den loen, han ville have oppebaaret i sin tidligere loenklasse, saafremt han fortsat steg et loentrin hvert andet aar og fik de for samtlige tjenestemaend gaeldende almindelige loenforhoejelser .

3 . Den 12 . november 1981 indbragte Leslie Brown en klage i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2, idet han navnlig paaberaabte sig vedtaegtens artikel 46, stk . 2, andet punktum, der lyder saaledes :

" I intet tilfaelde oppebaerer tjenestemanden i sin nye loenklasse en grundloen, der er lavere end den, han ville have faaet i sin tidligere loenklasse ."

4 . Domstolens praesident har ved skrivelse af 5 . februar 1982 afvist klagen, idet Brown' s argument tilbagevistes saaledes :

" Tjenestemandsvedtaegtens artikel 46, som klageren har paaberaabt sig, kan hverken direkte eller ved analogi anvendes paa hans situation . Bestemmelsen vedroerer udelukkende det loentrin, hvori en tjenestemand skal indplaceres ved forfremmelse inden for samme kategori ( jfr . dommen af 13 . juli 1972 i forenede sager 55-76, 86, 87 og 95/71, Besnard m.fl . mod Kommissionen, Sml . s . 145 ).

Ved indplaceringen af klageren i loenklasse B 5 har ansaettelsesmyndigheden strengt overholdt princippet i vedtaegtens artikel 31, stk . 1, andet led, som bestemmer, at tjenestemaend principielt udnaevnes i den laveste loenklasse svarende til den stilling, i hvilken de er ansat ."

5 . Leslie Brown foerte ikke klagesagen til ende, idet han undlod at indbringe spoergsmaalet for Domstolen .

6 . Den 5 . februar 1985 henvendte Brown sig endnu en gang til Domstolens praesident for at anmode ham om at tage klagen af 12 . november 1981 op til fornyet overvejelse paa grundlag af den dom, som Domstolen netop havde afsagt den 29 . januar 1985 i sag 273/83 ( Michel mod Kommissionen, Sml . s . 347 ). Domstolen fastslog bl.a .:

" For at undgaa, at en tjenestemand i en af de hoejere loenklasser i en kategori lider et tab, der kan vaere ganske betydeligt, i anciennitet og vederlag i forhold til sine kolleger ved overgang til en hoejere kategori, er det ... noedvendigt at anvende principperne i vedtaegtens artikel 46 paa hans tilfaelde" ( praemis 22 ).

Domstolen tilfoejede yderligere :

" Artikel 46 har netop til virkning at fastholde den ... erhvervede anciennitet ved overgang til en ny kategori" ( praemis 24 ).

7 . I Michel-dommen indtog Domstolen, for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 46 i tilfaelde af en tjenestemands overgang fra én kategori til en hoejere kategori, saaledes et andet standpunkt end i den hidtidige praksis, som Domstolens praesident havde lagt til grund for afvisningen den 5 . februar 1982 af Brown' s foerste klage .

8 . I sit svar af 4 . juni 1985 fastholdt praesidenten afslaget paa Brown' s ansoegning og anfoerte, at "institutionerne er ifaerd med at undersoege foelgerne af Michel-dommen", men fremhaevede, at han ikke kunne "forudse resultatet af denne undersoegelse eller i hvilket omfang en eventuel aendring vil blive tillagt tilbagevirkende gyldighed eller finde anvendelse paa tidligere forfremmede tjenestemaend ."

9 . Den 10 . april 1986 traf Domstolens praesident endelig den almindelige afgoerelse vedroerende "overgangen" fra én kategori til en hoejere kategori, i hvilken anledning Leslie Brown den 5 . august 1986 indbragte en klage i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Brown havde faaet kendskab til denne afgoerelse gennem en meddelelse fra personaleudvalget af 14 . maj 1986 og en "afregning - sammenlignende oversigt" af 3 . juli 1986, som han den 22 . juli 1986 modtog fra Domstolens Finansafdeling .

10 . Denne almindelige afgoerelse, ( hvis indhold officielt blev meddelt personalet i en meddelelse af 26 . marts 1987 fra justitssekretaeren ), hvorved der indfoertes et fortloebende loenreguleret udligningstillaeg, gav i det vaesentlige Brown medhold, men han anfaegtede fortsat ikrafttraedelsesdatoen, den 1 . marts 1986, idet han gjorde gaeldende, at den burde finde anvendelse med virkning fra den dato, de beroerte tjenestemaend var udnaevnt i en hoejere kategori, eller i det mindste med virkning fra datoen for afsigelsen af Michel-dommen .

11 . Herefter udvekslede Brown en ny raekke skrivelser med Domstolens praesident, som i foerste omgang oenskede at behandle Brown' s klage som en ansoegning i henhold til vedtaegtens aritkel 90, stk . 1, inden Domstolens klageudvalg den 30 . januar 1987 udtrykkeligt afviste klagen med den begrundelse, at en almindelig afgoerelse af hensyn til retssikkerhedsprincippet kun i ganske saerlige tilfaelde kan tillaegges tilbagevirkende gyldighed .

12 . Leslie Brown har i staevningen, indgivet den 10 . april 1987, dels nedlagt paastand om annullation af afvisningen af hans klage over den almindelige afgoerelse af 10 . april 1986, dels om, at det statueres, at han har ret til et udligningstillaeg beregnet paa grundlag af den nye metode, med tillaeg af morarenter, med tilbagevirkende gyldighed fra tidspunktet fra hans udnaevnelse i loenklasse B 5, subsidiaert fra datoen for afsigelsen af Michel-dommen .

13 . Hvad skal man mene herom? Det bemaerkes for det foerste, at tjenestemaend i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, foerste led, kan indbringe en klage over og dernaest anlaegge sag til proevelse af "en foranstaltning af generel karakter" truffet af ansaettelsesmyndigheden, som indeholder et klagepunkt mod den paagaeldende tjenestemand, uden at foranstaltningen noedvendigvis "beroerer ham umiddelbart og individuelt", jfr . EOEF-Traktatens artikel 173 ( 1 ). Domstolen har faktisk fastslaaet, at saadanne sager kan admitteres, jfr . sagerne De Dapper mod Parlamentet ( dom af 29 . september 1976, 54/75, Sml . s . 1381 ) og Diezler m.fl . mod Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ( dom af 27 . oktober 1987, 146 og 431/85, Sml . s . 4283 ). Leslie Brown har inden for de foreskrevne frister indbragt en klage over og dernaest anlagt sag til proevelse af den almindelige afgoerelse af 10 . april 1986 udstedt af Domstolens praesident . Det maa ogsaa antages, at Brown kan haevde at have en allerede opstaaet og aktuel personlig interesse i, at den almindelige afgoerelse af 10 . april 1986 faar tilbagevirkende gyldighed fra et tidligere tidspunkt end det allerede fastsatte .

14 . Det bemaerkes yderligere, at Domstolens udvalg, der afgoer tjenestemaendenes klager, ikke har afvist at behandle klagen, men blot ikke har givet klageren medhold .

15 . Umiddelbart maa det saaledes antages, at sagen kan fremmes til realitetsbehandling .

16 . Domstolen er som administration og sagsoegt imidlertid naaet til det modsatte resultat . Den har saaledes paastaaet sagen afvist med den begrundelse, at sagsoegeren i virkeligheden anfaegter metoden til beregning af det udligningstillaeg, der blev fastsat den 13 . august 1981 ved sagsoegerens udnaevnelse i loenklasse B 5 . Sagen er saaledes ikke rettidigt anlagt .

17 . Domstolen har i sin faste praksis fastslaaet foelgende :

" Fristerne i vedtaegtens artikler 90 og 91 er praeceptive og kan ikke fraviges af parterne eller Domstolen, da de har til formaal at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed" ( 2 ).

18 . Det fremgaar heraf, at selv om

" enhver tjenestemand efter vedtaegtens artikel 90, stk . 1, er berettiget til at ansoege ansaettelsesmyndigheden om at traeffe en beslutning for sit vedkommende ... indebaerer denne ret imidlertid ikke, at en tjenestemand kan omgaa de klage - og soegsmaalsfrister, som er fastsat i artiklerne 90 og 91, blot ved at indgive ansoegning, og derved indirekte faa omstoedt en tidligere beslutning, som ikke er anfaegtet i tide . Kun saafremt der er fremkommet nye, vaesentlige omstaendigheder, er det berettiget at begaere beslutningen taget op til fornyet behandling" ( 3 ).

19 . Det er rigtigt, at Brown i den foreliggende sag ikke formelt har indgivet en ny ansoegning til ansaettelsesmyndigheden . Han har tvaertimod paa det bestemteste modsat sig, at klagen af 5 . august 1986 behandles som en ansoegning .

20 . Men en tjenestemand kan heller ikke ved at indgive en administrativ klage med samme genstand som den retsakt, der ikke laengere kan anfaegtes, faa en allerede udloebet frist til igen at loebe ( 4 ).

21 . I den foreliggende sag vedroerer Brown' s klage af 5 . august 1986 ganske vist udtrykkeligt den almindelige afgoerelse af 10 . april 1986 og ikke den individuelle afgoerelse af 13 . august 1981 .

22 . Men Brown anfaegter ikke selve indholdet af den almindelige afgoerelse, som er i overensstemmelse med det, han til stadighed havde kraevet . I sin klage kraever han, at afgoerelsen anvendes med tilbagevirkende gyldighed fra "den dato, hvor alle de beroerte tjenestemaend maatte acceptere en lavere loen som foelge af en forfremmelse, subsidiaert fra den 29 . januar 1985 ( datoen for afsigelsen af Domstolens dom i sag 273/83, Michel mod Kommissionen ), der er den dato, fra hvilken den ordning, Domstolen anvendte paa tjenestemaend, der overgaar fra én kategori til en anden, maa anses for retsstridig ".

23 . Brown har derfor principalt nedlagt paastand om en tilpasning med tilbagevirkende gyldighed fra udnaevnelsestidspunktet af det udligningstillaeg, som han og de andre tjenestemaend, som ikke har anlagt sag til proevelse af udligningstillaegget, havde faaet tildelt i anledning af deres overgang fra én kategori til en hoejere kategori . Dette indebaerer imidlertid, at betingelserne for udnaevnelsen anfaegtes, efter at den er blevet endelig .

24 . I dom af 1 . december 1983 ( Blomefield mod Kommissionen, 190/82, Sml . s . 3981 ), udtalte Domstolen, at

" en tjenestemand ikke boer kunne anfaegte vilkaarene for sin oprindelige ansaettelse, efter at denne er blevet endelig ."

Domstolen tilfoejede :

" Saa meget mere kan han foelgelig ikke fremsaette tilbagevirkende krav vedroerende sin indplacering eller sine tidligere og fremtidige vederlag" ( praemis 10 ).

25 . Det, der gaelder for betingelserne ved ansaettelsen, boer rent logisk ogsaa gaelde for betingelserne ved udnaevnelse som foelge af en forfremmelse eller overgang til en anden kategori . Udligningstillaegget, der tildeles ved en saadan lejlighed, indgaar i disse betingelser .

26 . Alene en ny omstaendighed kan saaledes eventuelt udloese en ny soegsmaalsfrist .

27 . Sagsoegte har i denne forbindelse med rette gjort gaeldende, at Michel-dommen af 29 . januar 1985 ikke kan anses for en ny omstaendighed, idet det fremgaar af Domstolens faste praksis, at

" Retsvirkningerne af en dom, der er afsagt af Domstolen i et tvistemaal, og som indebaerer annullation af en retsakt, gaelder, foruden for parterne, kun for de personer, der direkte er beroert af selve den annullerede retsakt",

saaledes at

" en saadan dom kun kan udgoere et nyt retsfaktum over for disse personer" ( 5 ).

28 . Heroverfor har sagsoegeren anfoert, at det ikke er Michel-dommen, men den almindelige afgoerelse af 10 . april 1986, som efter hans mening maa opfattes som en ny omstaendighed, hvilket han formelt har bekraeftet under den mundtlige forhandling .

29 . Hvis man ser paa afgoerelsen af 10 . april 1986 uafhaengigt af Michel-dommen, er der virkelig tale om en ret betydelig aendring af Domstolens administrative praksis . I dommen i sagen Kortner-Schots m.fl . mod Raadet, Kommissionen og Parlamentet ( 6 ) fastslog Domstolen, at den almindelige aendring af den administrative praksis, der foelger efter domme, hvori det indirekte fastslaas, at en vedtaegtsbestemmelse ikke kan anvendes, "under hensyn til sagens omstaendigheder (( maa )) betragtes som en forhaandsanvendelse af en formel aendring af tjenestemandsvedtaegten og (( den )) kan ikke danne grundlag for paa ny at rejse tvivl om en tidligere situation, der var en foelge af de beslutninger, der var truffet vedroerende sagsoegerne, og som blev endelig ved klagefristernes udloeb ." Foelgelig afviste Domstolen de paagaeldende sager .

30 . Efter min opfattelse kan Domstolens argumentation i Kortner-Schots-dommen ligeledes anvendes paa Brown' s principale paastand i den foreliggende sag .

31 . Da Brown ikke rettidigt har anlagt sag med paastand om annullation - eventuelt fordi artikel 46 er tilsidesat - af afgoerelsen af 13 . august 1981 om fastsaettelse af udligningstillaegget, er afgoerelsen blevet endelig . Paastanden om tildeling med tilbagevirkende gyldighed fra denne dato af et hoejere udligningstillaeg til daekning af forskellen mellem loennen i loenklasse B 5, loentrin 4, og den loen, han ville have oppebaaret, hvis han fortsat var ansat i den tidligere loenklasse C 2, loentrin 5, maa derfor afvises .

32 . Imidlertid har Brown ogsaa, subsidiaert, nedlagt paastand om, at det statueres, at han har "ret til et udligningstillaeg til daekning af forskellen mellem hans loen i den tidligere loenklasse C 2, loentrin 5, og loennen i loenklasse B 4, loentrin 2, jfr . vedtaegtens artikel 46, med virkning fra 1 . februar 1985", nemlig den foerste dag i den maaned, der fulgte efter afsigelsen af Domstolens dom i sagen Michel mod Kommissionen .

33 . I sin klage af 5 . august 1985 har Brown til stoette for sit krav anfoert, at den ordning, Domstolen tidligere anvendte ved en tjenestemands overgang fra én kategori til en anden, efter Michel-dommen maa anses for retsstridig .

34 . Domstolens praesident har ved at traeffe afgoerelsen af 10 . april 1986 blot draget de noedvendige konsekvenser af Domstolens fortolkning af vedtaegten i henhold til Michel-dommen . Ifoelge Brown burde praesidenten imidlertid have draget disse konsekvenser umiddelbart efter domsafsigelsen, da en faellesskabsinstitutions administration - end ikke midlertidigt - lovligt kan opretholde en praksis, der ikke er i fuld overensstemmelse med vedtaegten .

35 . Om sagsoegeren har ret i denne opfattelse, er naturligvis et realitetsspoergsmaal, som jeg ikke skal behandle paa dette trin af retsforhandlingerne .

36 . Jeg skal blot tage stilling til, om Brown' s subsidiaere paastand, som udmaerket kan behandles uafhaengigt af hans oevrige paastande, kan fremmes til realitetsbehandling .

37 . Det staar imidlertid fast, at denne subsidiaere paastand ikke retter sig mod en tidligere truffet afgoerelse vedroerende sagsoegeren, som er blevet endelig ved soegsmaalsfristens udloeb . Sagsoegeren udnytter simpelt hen enhver tjenestemands ret til, som anfoert i begyndelsen af mit forslag, at anfaegte en af ansaettelsesmyndigheden truffet foranstaltning af generel karakter, der indeholder et klagepunkt imod ham . Brown har, inden for den i vedtaegten foreskrevne frist, indbragt en klage og dernaest anlagt sag . Han har ogsaa en allerede opstaaet og aktuel personlig interesse i, at den af ham foreslaaede loesning laegges til grund .

38 . Naar henses til, at han mener at kunne aflede rettigheder af Domstolens fortolkning af vedtaegten i Michel-dommen, kan det endelig ikke goeres gaeldende, at han burde have indbragt en "ansoegning" i forbindelse med denne dom og ikke en "klage" i anledning af afgoerelsen af 10 . april 1986 . Han anmodede nemlig allerede den 5 . februar 1985 om, at hans klage fra 1981 blev taget op til fornyet behandling paa grundlag af dommen, hvilket ogsaa kan anses for en "ansoegning ". Man svarede med rette, at Domstolens domme kun har virkning mellem parterne, men at institutionerne var i faerd med at undersoege, hvilke konsekvenser der kunne drages af Michel-dommen, uden at man kunne forudse resultatet heraf, navnlig for saa vidt angaar den tilbagevirkende gyldighed af de foranstaltninger, der eventuelt ville blive truffet . Saa snart han fik kendskab til afgoerelsen af 10 . april 1986, indbragte Brown en klage og anlagde herefter den foreliggende sag .

Konklusion

39 . Af de ovenfor anfoerte grunde skal jeg herefter foreslaa, at den af Leslie Brown anlagte sag fremmes til realitetsbehandling, for saa vidt angaar paastanden om, at den nye ordning for udligningstillaeg tillaegges tilbagevirkende gyldighed fra 1 . februar 1985, og at sagen i oevrigt afvises, idet afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes til dommen vedroerende realiteten .

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) Jfr . mit forslag til afgoerelse af 11 . juni 1986 i de forenede sager 269/84 og 292/84, Fabbro og Scharf, dom af 21 . oktober 1986, Sml . s . 2983, 2996 .

( 2 ) Jfr . dommen af 7 . maj 1986, Barcella m.fl . mod Kommissionen, sag 191/84, Sml . s . 1541, praemis 12 .

( 3 ) Jfr . kendelsen af 19 . februar 1987, Mogensen mod Kommissionen, sag 101/86, Sml . s . 825, praemis 9 .

( 4 ) Jfr . dommen af 15 . december 1971, Tontodonati mod Kommissionen, sag 17/71, Sml . s . 323, praemis 3 .

( 5 ) Jfr . Domstolens dom af 17 . juni 1965, Moeller mod Raadet for EOEF, Raadet for Euratom og Det Saerlige Ministerraad for EKSF, 43/64, Sml . 1965-1968, s . 65 .

( 6 ) Dom af 21 . februar 1974, forenede sager 15-33, 52, 53, 57-109, 116, 117, 123, 132 og 135 til 137/73, Sml . s . 177 ( s . 191 til 192 ).