ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Første anbringende vedrørende flere åbenbart urigtige skøn — Henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1351/2014 (2) Forordningen vedrører en anden personkreds end sagsøgerens og udgør derfor ikke et passende grundlag for at opføre sagsøgeren på den omtvistede liste. — Påstanden om aftalemisligholdelse Rådet har bl.a. begrundet beslutningen om at opføre sagsøgeren på den omtvistede liste med, at der blev leveret gasturbiner til Krim, hvorved bestemmelserne i den oprindelige leveringsaftale med Siemens Gas Turbine Technology OOO blev tilsidesat. Bedømmelsen af, om der faktisk foreligger en aftalemisligholdelse, skal foretages i henhold til russisk ret. Leveringsaftaleparterne skulle have indbragt sagen for forligsdomstolen i Moskva. Så længe denne forligsdomstol ikke har afgjort sagen, udgør påstanden om aftalemisligholdelse et ikke-tilstrækkeligt solidt faktisk grundlag, og den er ikke egnet som begrundelse for afgørelse 2017/1418 (FUSP). — Overførsel af gasturbiner til Krim Sagsøgeren bliver foreholdt at have leveret gasturbiner til Krim. De offentliggjorte pressemeddelelser er tvetydige og er støttet på oplysninger fra anonyme kilder. Det påhviler de kompetente EU-myndigheder at godtgøre, at den fremsatte begrundelse er velbegrundet, og ikke den pågældende virksomhed at føre et negativt bevis for, at begrundelsen ikke er velbegrundet. — Tilsidesættelse af grundlæggende principper i den humanitære folkeret Rusland er folkeretligt forpligtet til at genoprette og opretholde den offentlige orden på Krim, hvilken i dag også omfatter en sikker og bestandig energiforsyning. Der er i begrundelsen til afgørelse 2017/1418 (FUSP) hverken blevet taget hensyn til det humanitære behov for en sådan energiforsyning eller til bestemmelserne i den humanitære folkeret.
—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold, og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, som har frataget ejerne i Banco Popular Español S.A. deres obligationer og værdipapirer.
—

Den Fælles Afviklingsinstans pålægges i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder at erstatte sagsøgerne de tab, de har lidt, hvilke kan opgøres som følger: i) Aktionærer: nettoværdien pr. Banco Popular-aktie, der vil blive præcist fastsat ved et tillæg til vores sagkyndige rapport, vedlagte i bilag A.5, når vi har modtaget de midlertidige og endelige værdiansættelser udfærdiget af »uafhængige eksperter«, som er påkrævet i medfør af artikel 20 i forordning (EU) nr. 806/2014 (den sagkyndige rapports konklusion, bilag A.5.1, s. 106). ii) Indehavere af kapitalinstrumenter på niveau 1: et beløb svarende til obligationernes nominelle værdi, opgjort til nutidsværdien på datoen for afgørelsen og tillagt skyldige morarenter fra denne dato og til tilbagebetaling sker (den sagkyndige rapport, bilag A.5.2, s. 105). iii) Indehavere af kapitalinstrumenter på niveau 1: et beløb svarende til obligationernes nominelle værdi, opgjort til nutidsværdien på datoen for afgørelsen og tillagt skyldige morarenter fra denne dato og til tilbagebetaling sker (den sagkyndige rapport, bilag A.5.3, s. 12).
—

Sagsøgerne har principalt og af procesøkonomiske grunde nedlagt følgende påstande for Retten: — Afgørelse SRB/EES/2017/08 truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 7. juni 2017 vedrørende vedtagelse af en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A. annulleres delvist (tilbagekaldes), for så vidt som der herved træffes bestemmelse om konvertering og nedskrivning af efterstillede obligationer i Banco Popular. — Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español S.A. annulleres delvist, for så vidt som der herved træffes bestemmelse om konvertering af efterstillede obligationer i Banco Popular.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/53

Sag anlagt den 12. oktober 2017 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

(Sag T-702/17)

(2017/C 424/76)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved Solicitor V. Marsland og S. Malynicz, QC)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cypern)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Papouis Dairies LTD

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke i farver, der indeholder ordbestanddelene »Papouis Halloumi« — registreringsansøgning nr. 11 176 344

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. august 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2782/2014-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og Papouis Dairies LTD tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringende
—

Det pålægges SRB i overensstemmelse med det i stævningen anførte snarest muligt at fremlægge den af Deloitte udfærdigede midlertidige værdiansættelse i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 20 i forordning (EU) nr. 806/2014, således at sagsøgeren kan udøve sin ret til forsvar på en hensigtsmæssig måde, og efter fremlæggelsen af nævnte værdiansættelse fastsættes en særlig frist, som gør det muligt at analysere og studere denne i detaljer, således at sagsøgeren kan opponere herimod under udvekslingen af replikker.
—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold, og pålægges at betale erstatning for den skade, som José Antonio Vallina Fonseca har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, som har frataget ham de obligationer og værdipapirer, som han ejede i BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A.
—

EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger forbundet med sagens behandling for Retten og for kontoret samt betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, af trinhøjere retsregler og af grænserne for udøvelsen af beføjelser i forbindelse med afstemningen i § 75-Udvalget Idet den indførte en ændring i udkastet til afgørelse uden at fastsætte nogen tidsfrist og foranledigede en øjeblikkelig afstemning, tilsidesatte Kommissionen bindende tidsfrister i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 182/2011 (2) og dermed sin forpligtelse i henhold til artikel 3, stk. 4, i forordning (EU) nr. 182/2011 til objektivt at bestræbe sig på at opnå løsninger med bredest mulig tilslutning i udvalget. Endvidere udelukkede den medlemsstaternes repræsentanter fra muligheden for behørigt at tage stilling til det ændrede udkast til afgørelse og tilsidesatte herved artikel 291, stk. 3, TEUF, hvorefter det skal sikres, at medlemsstaterne effektivt kan kontrollere Kommissionen. Desuden brugte Kommissionen gennem en åbenlyst taktisk motiveret adfærd stillingen som udvalgsformand forkert og misbrugte den.
—

Subsidiært fastslås det, at de anfægtede afgørelser ikke er retsakter, som er retligt bindende for sagsøgeren i den erstatningssag, som denne har anlagt mod Emberi Erőforrások Minisztériuma (Ministeriet for menneskelige ressourcer, Ungarn), og som verserer for Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest, Ungarn) under nr. 18. G. 40.399/2017, samt at sagsøgeren derfor ikke er en umiddelbart og individuelt berørt part, idet dennes påstand om erstatning er støttet på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, TEUF.
—

Under alle omstændigheder fastslås det, at kontrakten om levering af tjenesteydelser med henblik på den endelige værdiansættelse og den værdiansættelse, der er omhandlet i artikel 20, stk. 16-19, i forordning nr. 806/2014, tildeles gennem en udbudsprocedure, hvori den ekspert, der har foretage den foreløbige værdiansættelse af Banco [Popular Español] ikke kan deltage, idet rettighederne for de personer, der har lidt tab, som følge af den oprindelige retsakt, skal høres i forbindelse med den efterfølgende værdiansættelsesprocedure efter at have haft adgang til alle de administrative retsakter, og deres ret til en modydelse som følge af den højst mulige efterfølgende værdiansættelse, som skal udbetales af Banco [Popular Español] (Banco de Santander) eller subsidiært af Den Fælles Afviklingsinstans.
—

Subsidiært fastslås det, at de anfægtede afgørelser ikke er retsakter, som er retligt bindende for sagsøgeren i den erstatningssag, som denne har anlagt mod Emberi Erőforrások Minisztériuma (Ministeriet for menneskelige ressourcer, Ungarn), og som verserer for Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest, Ungarn) under nr. 23. P. 25 843/2016, samt at sagsøgeren derfor ikke er en umiddelbart og individuelt berørt part, idet dennes påstand om erstatning er støttet på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, TEUF.
1.

Første anbringende vedrørende en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, for så vidt som Rådet ikke har fremført det mindste bevis for, at sagsøgeren er et internationalt anerkendt syrisk konglomerat. Ifølge sagsøgeren afslører denne hævdelse, der i det hele er fuldstændig forkert, flere materielle unøjagtigheder i Rådets tilgang. Desuden mener sagsøgeren at have bevist, at den pågældende ikke er et stort selskab, men at den opfylder definitionen på en lille eller mellemstor virksomhed i overensstemmelse med EU-lovgivningen og ikke har nogen international anseelse. Sagsøgeren er ligeledes af den opfattelse, at Rådet hverken har taget hensyn til dom af 6. april 2017, Alkarim for Trade and Industry mod Rådet (T-35/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:262), eller dom af 11. maj 2017, Abdulkarim mod Rådet (T-304/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:327), hvor Retten som følge af åbenbart urigtige skøn fra Rådets side annullerede de sanktioner, som henholdsvis var blevet pålagt sagsøgeren og Wael Abdulkarim.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/33

Sag anlagt den 27. september 2017 — Anabi Blanga mod EUIPO — Polo/Lauren (HPC POLO)

(Sag T-657/17)

(2017/C 437/40)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Gidon Anabi Blanga (Mexico, Mexico) (ved advokat M. Sanmartín Sanmartín)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Gidon Anabi Blanga

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »HPC POLO« — registreringsansøgning nr. 13 531 462

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. juni 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2368/2016-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringende
—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, som har frataget ham de obligationer og værdipapirer, som han ejede i BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A.
—

Subsidiært fastslås det, at de anfægtede afgørelser ikke er retsakter, som er retligt bindende for sagsøgeren i den erstatningssag, som denne har anlagt mod Emberi Erőforrások Minisztériuma (Ministeriet for menneskelige ressourcer, Ungarn), og som verserer for Fővárosi Törvényszék (retten i første instans i Budapest, Ungarn) under nr. 28. P. 21.072/2016 (senere nr. 28. P. 21.143/2017), idet sagsøgerens påstand om erstatning er støttet på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og ikke på en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, TEUF.
2.

Andet anbringende: artikel 1 og 6 i forordning nr. 1/58, chartrets artikel 22 og tjenestemandsvedtægtens artikel 1d, stk. 1 og 6, er blevet tilsidesat, henset til, at valget af det andet sprog uretmæssigt begrænses til kun tre sprog, dvs. engelsk, fransk og tysk, hvorved de øvrige officielle sprog i Den Europæiske Union udelukkes, og henset til, at det tredje sprog under valgmulighed 1 begrænses til engelsk, fransk og tysk, hvorved de øvrige officielle sprog i Den Europæiske Union udelukkes.
2.

Andet anbringende om, at ingen af de i forordning nr. 1049/2001 omhandlede undtagelser til aktindsigt finder anvendelse i den foreliggende sag, og at Kommissionen har undladt at godtgøre, hvorfor det vil være en uforholdsmæssig stor byrde at foretage en fuldstændig gennemgang af de ønskede dokumenter og give fuld aktindsigt heri.
3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at tilbuddet fra tilslagsmodtageren ikke skulle have været antaget, for så vidt som det skulle have været erklæret ulovligt som følge af, at det var unormalt lavt, og at udvælgelsen af dette tilbud derfor udgør et åbenbart urigtigt skøn.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 13/21

Sag anlagt den 13. oktober 2017 — Chioreanu mod ERCEA

(Sag T-717/17)

(2018/C 013/34)

Processprog: rumænsk

Parter

Sagsøger: Nicolae Chioreanu (Oradea, Rumænien) (ved advokat D.-C. Rusu)

Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelserne om afslag på fornyet gennemgang af forslag nr. 741797-NIP, ERC-2016-ADG annulleres.

— Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd tilpligtes at foretage en fornyet gennemgang af forskningsforslaget.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende vedrørende tilsidesættelse af Kommissionens afgørelse C(2015) 4975 om Det Europæiske Forskningsråds regler for indsendelse af forskningsforslag og de tilhørende evaluerings-, udvælgelses- og tildelingsprocedurer i særprogrammet til gennemførelse af Horisont 2020.
—

Indsigeren tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger forbundet med sagens behandling for Retten og for kontoret.
—

De sagsøgte tilpligtes solidarisk, eller in solidum, eller hver især for hele beløbet, at betale sagsøgeren et beløb på 209 950,00 EUR for det økonomiske tab og et beløb på 15 000,00 EUR for det ikke-økonomiske tab.
2.

Andet anbringende om, at Rådet har begået en åbenbar fejl ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listen i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgernes tilfælde. Der er ikke noget faktisk grundlag for at lade dem være omfattet.
1.

Første anbringende vedrørende den omstændighed, at den anfægtede afgørelses ophavsmand manglende kompetence, for så vidt som den myndighed, der havde kompetence til at fastsætte hans nye tjenestested efter sagsøgerens opfattelse var Europa-Parlamentets fungerende formand og ikke Parlamentets generalsekretær.
—

Afgørelse truffet den 28. august 2017 for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur af dets direktør inden for rammerne af den offentlige kontrakt »EASA.2017.HVP.08: IT Application & Infrastructure Management Services — ITAIMS« […] annulleres.
—

Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse annulleres, og det fastslås, at den har været uden virkning siden sin vedtagelse, og subsidiært — hvis det er umuligt at annullere afgørelsen — fastslås det, at sagsøgeren har ret til erstatning for den skade, som afgørelsen har medført.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 5/49

Sag anlagt den 11. oktober 2017 — UP mod Kommissionen

(Sag T-706/17)

(2018/C 005/67)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: UP (ved advokat M. Casado García-Hirschfeld)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Sagen antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

— Annullation af afgørelsen af 26. april, hvori GD RRHH afslog sagsøgerens ansøgning om lægeligt betinget nedsat tid.

— Om fornødent annullation af afgørelsen af 12. juli 2017 om afslag på klagen.

— Sagsøgte tilpligtes at erstatte sagsøgerens økonomiske og ikke-økonomiske tab som følge af disse afgørelser, foreløbigt opgjort til 8 800 EUR.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende, som er opdelt i to led:

Det første led vedrører tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling og tilsidesættelse af retten til at blive hørt, for så vidt som ansættelsesmyndigheden baserede sig på regler, som omhandlede andre tilfælde end sagsøgerens tilfælde, uden at høre ham og uden at han fik tilladelse til at fremsætte sine bemærkninger, som kunne have haft indvirkning på indholdet af den planlagte afgørelse, og følgelig tilsidesatte hans ret til forsvar.

Det andet led vedrører tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og af omsorgspligten samt at ansættelsesmyndigheden anlagde et åbenbart urigtigt skøn vedrørende de faktiske omstændigheder, for så vidt som den kunne have betragtet godtgørelsen for uarbejdsdygtighed i lyset af de almindelige regler om godtgørelse i den fælles ordning. Sagsøgeren har anført, at ingen vedtægtsbestemmelser er til hinder for, at den nævnte godtgørelse kan kumuleres med indtægter fra hans erhvervsmæssige beskæftigelse med den begrundelse, at hans lægelige situation og hans uarbejdsdygtighedsgrad ikke svarer til de lægelige invaliditetskriterier, der er fastsat i tjenestemandsvedtægten.
—

Afgørelsen fra Den Fælles Afviklingsinstans nr. SRB/EES/2017/08 og Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246, begge af 7. juni 2017, annulleres, og følgelig a) pålægges SRB og Europa-Kommissionen at godtgøre sagsøgernes investeringer i Banco Popular på de i stævningen opstillede betingelser, eller subsidiært b) pålægges SRB og Europa-Kommissionen at betale erstatning til sagsøgerne i henhold til deres ansvar uden for kontraktforhold på de i stævningen opstillede betingelser.
—

Det fastslås, at Den Europæiske Union er erstatningsansvarlig for den forvoldte skade og pålægges at betale en erstatning, der afholdes af den fælles afviklingsfond, og som svarer til værdien af kapitalinstrumenterne før afviklingsordningens gennemførelse, eller subsidiært disse instrumenters værdi i henhold til en sagkyndig vurdering foretaget af en uafhængig person i overensstemmelse med artikel 340, og herved ønsker sagsøgerne at forene annullationspåstanden med påstanden om skadeserstatning.
—

Subsidiært omgøres den anfægtede afgørelse således, at det fastslås, at ansøgningen har fornødent særpræg, hvorfor der ikke foreligger registreringshindringer i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1 litra b og c).
—

Subsidiært fastslås det, at SRB har forvoldt aktionærerne og indehaverne af værdipapirer i Banco Popular Español S.A. skade, for hvilken SRB skal yde erstatning i henhold til artikel 87 i forordning nr. 806/2014 af 15. juli 2017, og følgelig tilpligtes Den Europæiske Union at betale erstatning til sagsøgerne for et beløb svarende til værdien af de aktier og kapitalinstrumenter, som de var indehavere af på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, eller i givet fald subsidiært betale erstatning for et beløb svarende til den økonomiske værdi, som de ville have beholdt, hvis det finansielle institut havde været underlagt en almindelig insolvensprocedure på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 22/61

Sag anlagt den 23. november 2017 — Pan mod EUIPO — Entertainment One UK (TOBBIA)

(Sag T-777/17)

(2018/C 022/82)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Xianhao Pan (Rom, Italien) (ved advokat M. Oliva)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Entertainment One UK Ltd (London, Det Forenede Kongerige)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Xianhao Pan

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »TOBBIA« — EU-varemærkeregistrering nr. 11 775 509

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. september 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1776/2016-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele.

Anbringender

— Manglende begrundelse, tilsidesættelse vurderingsmetoden vedrørende forholdet mellem mærkerne og manglende bedømmelse af risikoen for forveksling mellem varemærkerne.
—

Subsidiært tilpligtes Den Fælles Afviklingsinstans at betale godtgørelse til sagsøgerne [i deres egenskab af] aktionærer eller kreditorer under hensyntagen til den værdiansættelse af Banco Popular, som sagsøgerne har vedlagt som værende den endelige værdiansættelse, der er foreskrevet i forordning nr. 806/2014 med henblik på at afgøre, om aktionærerne og kreditorerne ville have fået en gunstigere behandling, såfremt den enhed, som undergives en afviklingsprocedure, havde indledt en almindelig insolvensprocedure.
—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgerne har lidt som følge af alle Den Fælles Afviklingsinstans’ handlinger og undladelser, der har frataget sagsøgerne samtlige deres investeringer i efterstillede obligationer i Banco Popular Español, S.A.
—

Det fastslås: — Annullation af beregningerne af 3. februar, 6. februar og 20. marts 2017 til sagsøgerne, som blev fremsendt til dem ved e-mail fra EEAS’ personaleafdeling samt, om fornødent, af de lønsedler, hvorved betalingen for uddannelsestillægget til sagsøgerens børn blev tildelt. — Om fornødent annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse i form af en e-mail af 15. december 2016, hvorved de fik meddelelse om: — at ansøgningen om godtgørelse af skoleudgifter ud over loftet for uddannelsestillæg type B for skoleåret 2016/2017 var blevet accepteret, og — at hvert beløb ud over loftet under ingen omstændigheder vil kunne overstige 9 704,16 EUR.
—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og Ramón Guiral Broto tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved annullationsafdelingen og appelkammeret ved EUIPO.
1.

Første anbringende om, at artikel 107, stk. 1, TEUF er blevet tilsidesat ved den i sagen anfægtede afgørelse, dvs. Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1470 af 2. februar 2017 om Frankrigs støtteordninger SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) til fordel for busselskaber i regionen Île-de-France (EUT 2017, L 209, s. 24). Kommissionen har tilsidesat denne bestemmelse, for så vidt som den har kvalificeret C2-bidraget i CT2-kontrakten som statsstøtte med den begrundelse, at foranstaltningen gav bidragsmodtagerne en økonomisk fordel. Sagsøgeren er endvidere af den opfattelse, at Kommissionen har begået flere retlige fejl og anlagt flere urigtige skøn i sin analyse, idet den har konkluderet, at det fjerde kriterium, som følger af retspraksis i henhold til Altmark-dommen, ikke er opfyldt i sagen.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den meddeler afslag på TrekStor Ltd’s klage over afgørelsen vedtaget den 29. september 2016 af annullationsafdelingen ved EUIPO, og dermed opretholder anmodningen om fortabelse fremsat af Beats Electronics LLC og erklærer TrekStor Ltd’s rettigheder for så vidt angår EU-varemærkeregistrering nr. 005009139 for fortabt.
—

Det pålægges Europa-Kommissionen at sørge for, at Cuprior bliver klassificeret som et lægemiddel til sjælden sygdom, og at fællesskabsregisteret for lægemidler til sjældne sygdomme ajourføres i overensstemmelse hermed.
—

Annullation af afgørelsen om at pålægge sagsøgeren at betale et beløb på 843,01 EUR, som anført i afregningskontorets opgørelse nr. 244.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den afslog sagsøgerens klage med sagsnr. R 2175/2016-4 og tillod, at det anfægtede varemærke kunne forblive registreret for MP3-afspillere, særlig på USB flash-memory-basis med miniharddiske.
—

Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets ansættelsesmyndighed den 31. august 2016 om afslag på at godkende to lægeerklæringer indhentet af sagsøgeren med henblik på at begrunde visse fravær fra arbejdet og om i overensstemmelse hermed at meddele, at det pågældende fravær ikke er tilladt.