I henhold til artikel 23 i bilag IX til vedtægten kan ansættelsesmyndigheden suspendere en ansat fra dennes funktioner i tilfælde af, at denne ansatte angiveligt har begået en alvorlig fejl. En sådan foranstaltning er, selv om den er midlertidig, efter sin art en bebyrdende foranstaltning for den pågældende, idet den hviler på en påstand om en alvorlig fejl og kan medføre væsentlige konsekvenser for den berørte både på det arbejdsmæssige og på det personlige plan, idet den berørte af denne grund fratages muligheden for effektivt at udføre sine opgaver. Desuden kan foranstaltninger, der fratager den berørte ansatte muligheden for at udføre sine opgaver uden at fratage eller nedsætte dennes vederlag, ligeledes betegnes som bebyrdende.

Retten for enhver til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning, som måtte berøre vedkommende negativt, indgår i overholdelsen af retten til forsvar.

En sådan ret fremgår af artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der anerkender retten for enhver til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham eller hende, som måtte berøre vedkommende negativt. For at sikre en effektiv beskyttelse af modtageren af en sådan foranstaltning har chartrets artikel 41, stk. 2, litra a), bl.a. til formål, at den pågældende kan rette en fejl eller gøre sådanne forhold med hensyn til sin personlige situation gældende, som taler for, at afgørelsen træffes, ikke træffes eller træffes med et nærmere bestemt indhold.

Overholdelsen af retten til at blive hørt indebærer, at den berørte person, inden der træffes en afgørelse, som berører ham negativt, skal gives lejlighed til at udtale sig om, hvorvidt de faktiske forhold og andre omstændigheder, som ligger til grund for denne afgørelse, faktisk foreligger.

Navnlig hvad angår en afgørelse om suspension, der er vedtaget på grundlag af artikel 23 i bilag IX til vedtægten, og som er truffet på grundlag af en påstand om, at der er begået en alvorlig fejl, og under hensyn til den hurtighed, hvormed en sådan afgørelse normalt skal vedtages, skal den dog vedtages under overholdelse af retten til forsvar, hvorunder hører retten til at blive hørt. En afgørelse om suspension kan derfor, medmindre der foreligger særlige omstændigheder, der er tilstrækkeligt godtgjort, først vedtages, efter at tjenestemanden eller den ansatte har haft mulighed for i rette tid at fremkomme med sine synspunkter vedrørende de forhold, der lægges vedkommende til last, og hvorpå den kompetente myndighed agter at støtte sin afgørelse.

I det foreliggende tilfælde skal afgørelsen om placering som værende »ikke i aktiv tjeneste«, der er vedtaget af et af Unionens agenturer som følge af en ukorrekt adfærd, hvorved den berørte blev frataget retten til at udføre sine opgaver, med dens virkninger, anses for at svare til en afgørelse om disciplinær suspension fra tjenesten, der kan berøre den pågældendes interesser negativt.

(jf. præmis 54-58)

Domstolen: dom af 21. december 2011, Frankrig mod People’s Mojahedin Organization of Iran, C-27/09 P, EU:C:2011:853, præmis 65 og den deri nævnte retspraksis

Retten i Første Instans: dom af 15. juni 2000, F mod Kommissionen, T-211/98, EU:T:2000:153, præmis 26 ff., og af 16. december 2004, De Nicola mod EIB, T-120/01 og T-300/01, EU:T:2004:367, præmis 123

Den Europæiske Union Ret: dom af 11. september 2013, L mod Parlamentet, T-317/10 P, EU:T:2013:413, præmis 81

Personaleretten: dom af 14. maj 2014, Delcroix mod EU-Udenrigstjenesten, F-11/13, EU:F:2014:91, præmis 35 og den deri nævnte retspraksis, af 19. juni 2014, BN mod Parlamentet, F-157/12, EU:F:2014:164, præmis 84, af 13. november 2014, De Loecker mod EU-Udenrigstjenesten, F-78/13, EU:F:2014:246, præmis 33, af 15. april 2015, Pipiliagkas mod Kommissionen, F-96/13, EU:F:2015:29, præmis 54, og af 9. september 2015, De Loecker mod EU-Udenrigstjenesten,F-28/14, EU:F:2015:101, præmis 128