Sag C-488/10

Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA

mod

Proyectos Integrales de Balizamiento SL

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante y no 1 de Marca Comunitaria)

»Forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 19, stk. 1 — EF-design — krænkelse eller risiko for krænkelse — begrebet »tredjemand««

Sammendrag af dom

EF-design – EF-designets retsvirkninger – de til et registreret EF-design knyttede rettigheder – ret til at forbyde enhver tredjemand at bruge designet – enhver tredjemand – begreb

(Rådets forordning nr. 6/2002, art. 19, stk. 1)

Artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal fortolkes således, at i en sag om krænkelse af en tildelt eneret til et registreret EF-design omfatter retten til at forbyde tredjemand at bruge dette design enhver tredjemand, som bruger et design, der ikke giver den informerede bruger et andet helhedsindtryk, herunder tredjemænd, der er indehavere af et senere registreret EF-design, uanset tredjemands hensigt og adfærd.

Forordningens bestemmelser skal fortolkes i lyset af prioritetsprincippet, hvorefter et tidligere registreret EF-design har forrang for et senere registreret EF-design. Det fremgår bl.a. af forordningens artikel 4, stk. 1, at et design kun beskyttes af et EF-design, hvis designet er nyt, og hvis det har individuel karakter. Såfremt to registrerede EF-design strider mod hinanden, skal det design, der er registreret først, anses for at opfylde betingelserne for at opnå beskyttelse på fællesskabsplan før det, der blev registreret senere. Indehaveren af et senere registreret EF-design er således udelukkende beskyttet i henhold til forordningen, såfremt vedkommende i en sag om ugyldighed – i givet fald ved fremsættelse af et modkrav – beviser, at det tidligere registrerede EF-design ikke opfylder en af disse betingelser.

Ifølge proceduren for registrering af EF-design, som reguleres i forordningens artikel 45-48, foretager Kontoret for Harmonisering i det indre Marked (Varemærker og Design) en undersøgelse af, om de formelle ansøgningskrav i forordningen er opfyldt. Hvis ansøgningen opfylder disse krav, er i overensstemmelse med definitionen af et EF-design i forordningens artikel 3, litra a), og ikke strider mod offentlig orden eller sædelighed, registrerer Harmoniseringskontoret ansøgningen i EF-designregistret som et registreret EF-design. Der er således tale om en hurtig og hovedsageligt formel kontrol, der som anført i 18. betragtning til forordningen ikke kræver, at der foretages en materiel undersøgelse forud for registreringen med henblik på at undersøge, om beskyttelsesbetingelserne er opfyldt, og som desuden til forskel fra registreringsproceduren i henhold til forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker ikke foreskriver en fase, i hvilken indehaveren af et tidligere registreret design kan gøre indsigelse mod registreringen. Under disse omstændigheder kan forordningens mål om en effektiv beskyttelse af registrerede EF-design og den effektive virkning af søgsmål vedrørende krænkelse kun nås, hvis det i forordningens artikel 19, stk. 1, omhandlede begreb enhver »tredjemand« fortolkes som omfattende tredjemænd, der er indehavere af et senere registreret EF-design.

(jf. præmis 39, 40, 42-44, 52 og 58 samt domskonkl. 1 og 2)

Sag C-488/10

Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA

mod

Proyectos Integrales de Balizamiento SL

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante y no 1 de Marca Comunitaria)

»Forordning (EF) nr. 6/2002 — artikel 19, stk. 1 — EF-design — krænkelse eller risiko for krænkelse — begrebet »tredjemand««

Sammendrag af dom

EF-design — EF-designets retsvirkninger — de til et registreret EF-design knyttede rettigheder — ret til at forbyde enhver tredjemand at bruge designet — enhver tredjemand — begreb

(Rådets forordning nr. 6/2002, art. 19, stk. 1)

Artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal fortolkes således, at i en sag om krænkelse af en tildelt eneret til et registreret EF-design omfatter retten til at forbyde tredjemand at bruge dette design enhver tredjemand, som bruger et design, der ikke giver den informerede bruger et andet helhedsindtryk, herunder tredjemænd, der er indehavere af et senere registreret EF-design, uanset tredjemands hensigt og adfærd.

Forordningens bestemmelser skal fortolkes i lyset af prioritetsprincippet, hvorefter et tidligere registreret EF-design har forrang for et senere registreret EF-design. Det fremgår bl.a. af forordningens artikel 4, stk. 1, at et design kun beskyttes af et EF-design, hvis designet er nyt, og hvis det har individuel karakter. Såfremt to registrerede EF-design strider mod hinanden, skal det design, der er registreret først, anses for at opfylde betingelserne for at opnå beskyttelse på fællesskabsplan før det, der blev registreret senere. Indehaveren af et senere registreret EF-design er således udelukkende beskyttet i henhold til forordningen, såfremt vedkommende i en sag om ugyldighed – i givet fald ved fremsættelse af et modkrav – beviser, at det tidligere registrerede EF-design ikke opfylder en af disse betingelser.

Ifølge proceduren for registrering af EF-design, som reguleres i forordningens artikel 45-48, foretager Kontoret for Harmonisering i det indre Marked (Varemærker og Design) en undersøgelse af, om de formelle ansøgningskrav i forordningen er opfyldt. Hvis ansøgningen opfylder disse krav, er i overensstemmelse med definitionen af et EF-design i forordningens artikel 3, litra a), og ikke strider mod offentlig orden eller sædelighed, registrerer Harmoniseringskontoret ansøgningen i EF-designregistret som et registreret EF-design. Der er således tale om en hurtig og hovedsageligt formel kontrol, der som anført i 18. betragtning til forordningen ikke kræver, at der foretages en materiel undersøgelse forud for registreringen med henblik på at undersøge, om beskyttelsesbetingelserne er opfyldt, og som desuden til forskel fra registreringsproceduren i henhold til forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker ikke foreskriver en fase, i hvilken indehaveren af et tidligere registreret design kan gøre indsigelse mod registreringen. Under disse omstændigheder kan forordningens mål om en effektiv beskyttelse af registrerede EF-design og den effektive virkning af søgsmål vedrørende krænkelse kun nås, hvis det i forordningens artikel 19, stk. 1, omhandlede begreb enhver »tredjemand« fortolkes som omfattende tredjemænd, der er indehavere af et senere registreret EF-design.

(jf. præmis 39, 40, 42-44, 52 og 58 samt domskonkl. 1 og 2)