Forslag til afgørelse fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer fremsat den 15. april 1997. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland. - Traktatbrudssøgsmål - Direktiv 92/116/EØF - Manglende gennemførelse. - Sag C-138/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-03317



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 25. april 1996 har Kommissionen i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt traktatbrudssag med paastand om, at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 92/116/EOEF af 17. december 1992 om aendring og ajourfoering af direktiv 71/118/EOEF om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.

2 Direktiv 92/116, som aendrer faellesskabsbestemmelserne vedroerende de sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed for at tilpasse dem i forbindelse med gennemfoerelsen af det indre marked, fastsaetter i artikel 3, stk. 1, at medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet inden den 1. januar 1994 og underretter straks Kommissionen herom. Denne frist blev forlaenget til den 1. januar 1995 for saa vidt angaar Tysklands nye delstater, som er omfattet af omstruktureringsplaner.

3 Da Kommissionen ikke havde modtaget nogen meddelelse om gennemfoerelsen af direktiv 92/116 i tysk ret inden den fastsatte frist, tilstillede den den 10. februar 1994 den tyske regering en aabningsskrivelse i overensstemmelse med traktatens artikel 169 og opfordrede regeringen til at fremsaette sine bemaerkninger til den manglende gennemfoerelse af direktivet i national ret.

4 Ved skrivelse af 28. april 1994 har den tyske regering underrettet Kommissionen om, at et forslag til lov om sundhedsmaessig kontrol med fjerkraekoed, som skulle gennemfoere direktiv 92/116, ville blive fremsat i Bundestag foer udgangen af foerste halvaar 1994.

5 Da Kommissionen ikke havde modtaget oplysninger om nationale bestemmelser om tilpasning af national ret til det paagaeldende direktiv, fremsendte den den 5. oktober 1994 en begrundet udtalelse til den tyske regering, hvori Kommissionen gjorde gaeldende, at regeringen ikke havde gennemfoert direktivet, og opfordrede den til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at rette sig efter udtalelsen inden for en frist paa to maaneder.

6 Ved skrivelse af 12. december 1994 underrettede den tyske regering Kommissionen om, at den tidsplan, der oprindeligt var forudset til gennemfoerelse af direktiv 92/116, ikke havde kunnet overholdes. Lovforslaget var blevet behandlet i Bundesrat og ville forelagt Bundestag i begyndelsen af 1995, saaledes at loven kunne vedtages i foraaret 1995. I skrivelse af 15. august 1995 underrettede den tyske regering Kommissionen om, at vedtagelsen af lovforslaget paa ny var blevet forsinket paa grund af problemer, der var opstaaet i forbindelse med behandlingen af lovforslaget i Bundestag, som havde opfordret forbundsregeringen til at anmode Kommissionen om en aendring af faellesskabsbestemmelserne med henblik paa, at landmaend, som solgte mindre end 10 000 dyr pr. aar, kunne afsaette fjerkraekoed fra deres bedrifter ikke alene til forbrugere, men ogsaa til restauranter og faciliteter til faellesbespisning, saafremt dyrene havde vaeret underkastet regelmaessig dyrlaegekontrol.

7 Da Kommissionen herefter ikke modtog yderligere oplysninger fra den tyske regering om tilpasningen af den tyske lovgivning til direktiv 92/116, besluttede den at anlaegge naervaerende traktatbrudssag.

8 Ifoelge EF-traktatens artikel 5 og 189 samt artikel 3 i direktiv 92/116 var Forbundsrepublikken Tyskland forpligtet til fuldstaendigt at tilpasse sin nationale lovgivning til direktivet inden for den fastsatte frist. Ifoelge Domstolens faste praksis kan en medlemsstat ikke paaberaabe sig bestemmelser, fremgangsmaader eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister, der foelger af et direktiv, ikke overholdes.

9 I den foreliggende sag bestrider Tyskland ikke det af Kommissionen haevdede traktatbrud i forhold til direktiv 92/116. Den tyske regering har dog anset det for hensigtsmaessig, at traktatbrudssagen udsaettes, fordi anmodningen om en aendring af de faellesskabsretlige bestemmelser har foraarsaget en laengere forsinkelse i forbindelse med tilpasningen af tysk ret til direktivet, og fordi Gefluegelfleischhygienegesetz (2) (lov om sundhedsmaessig kontrol med fjerkraekoed) er blevet udstedt den 17. juli 1996, og gennemfoerelsesbestemmelser hertil vil blive udstedt i loebet af kort tid.

Dette forslag fra den tyske regering har ingen betydning, da der i denne sag ikke foreligger omstaendigheder, som kan begrunde en afgoerelse om at udsaette sagen i medfoer af procesreglementets artikel 82a, stk. 1, litra b).

10 Kommissionen har nemlig her i sagen, uden nogen som helst tvivl og uden at den tyske regering har bestridt dette, godtgjort, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de love og administrative forskrifter, der er noedvendige for at efterkomme direktiv 92/116. Kommissionen skal saaledes gives medhold uafhaengigt af, om Tyskland har tilpasset sin nationale lovgivning for at efterkomme direktivet efter udloebet af den fastsatte frist.

11 Da Kommissionens soegsmaal er begrundet, og da den skal gives medhold, skal Forbundsrepublikken Tyskland saaledes i henhold til artikel 69, stk. 2, i procesreglementet paalaegges at betale sagens omkostninger.

Forslag til afgoerelse

12 Herefter skal jeg foreslaa Domstolen, at

1) fastslaa, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Raadets direktiv 92/116/EOEF af 17. december 1992 om aendring og ajourfoering af direktiv 71/118/EOEF om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed, idet den ikke inden for den fastsatte frist har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet

2) paalaegge Forbundsrepublikken Tyskland at betale sagens omkostninger.

(1) - EFT 1993 L 62, s. 1.

(2) - Bundesgesetzblatt I af 23.7.1996, s. 991.