Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° ret for indehaveren til at modsaette sig en ulovlig brug af maerket ° omhandlede produkter ° identiske og lignende produkter ° forvekslingsrisiko ° afgoeres efter national ret

(EOEF-traktaten, art. 36)

2. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° nationale rettigheders territoriale natur ° virkning ° betingelserne for beskyttelsen fastlaegges af det land som skal sikre denne ° princip anerkendt i internationale traktater og tilladt i henhold til EOEF-traktaten

(EOEF-traktaten, art. 36)

3. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° nationale rettigheders uafhaengighed ° virkning ° mulighed for kun at overdrage varemaerket i én eller nogle medlemsstater ° princip fastslaaet i internationale traktater

4. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° produkt bragt i omsaetning i en medlemsstat af indehaveren eller med hans samtykke ° indfoersel til en anden medlemsstat ° indehaverens indsigelse ° retsstridighed ° overdragelse af et varemaerke til en virksomhed, som er uafhaengig af overdrageren, og begraenset til én eller nogle medlemsstater ° ret for overdrageren til at modsaette sig at erhververen benytter varemaerket i en medlemsstat som ikke er omfattet af overdragelsen ° lovlighed

(EOEF-traktaten, art. 30 og 36)

5. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° aftalebaseret overdragelse af varemaerket ° fortabelse af muligheden for at foere kontrol med de produkter, der er omfattet af varemaerket ° samtykke medfoerer ikke konsumption af retten

6. Frie varebevaegelser ° industriel og kommerciel ejendomsret ° varemaerkeret ° faelles regler saasom Benelux-landenes faelles lov ° overdragelse af et varemaerke til en virksomhed, som er uafhaengig af overdrageren, og begraenset til en del af det omraade, varemaerket gaelder for ° forbud ° EF-varemaerker ° adgang til at modsaette sig overdragelse af nationale varemaerker begraenset til visse medlemsstater ° foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 40/94)

7. Konkurrence ° kartelaftaler ° aftaler mellem virksomheder ° aftale om overdragelse af varemaerker med henblik paa en markedsopdeling ° anvendelse af traktatens artikel 85

(EOEF-traktaten, art. 85)

Sammendrag

1. Retten til at kraeve, at der nedlaegges forbud mod benyttelse af et varemaerke, skal beskytte indehaveren mod, at tredjemand forsoeger at drage fordel af det omdoemme, der er knyttet til maerket, idet han skaber en risiko for forvekslinger hos forbrugerne. Den omfatter ikke blot de produkter, for hvilke varemaerket er erhvervet, men ogsaa andre produkter, naar der er en tilstraekkelig taet forbindelse mellem de paagaeldende produkter til, at forbrugerne, naar de ser, at produkterne er forsynet med samme maerke, maa konkludere, at produkterne hidroerer fra samme virksomhed. Da der ikke er sket en tilnaermelse af lovgivningerne inden for Faellesskabet, henhoerer fastlaeggelsen af kriterierne for, at der foreligger en risiko for forveksling ° et begreb, som det i henhold til faellesskabsretten ikke er noedvendigt at fortolke snaevert ° fortsat under national lovgivning med forbehold af begraensningerne i traktatens artikel 36, andet punktum.

2. Nationale varemaerkerettigheder er af en territorial natur. Betingelserne for beskyttelsen af et varemaerke fastlaegges derfor i henhold til lovgivningen i det land, hvor der er ansoegt om en saadan beskyttelse. Princippet om territorial begraensning af varemaerkerettigheder er anerkendt i internationale traktater og ligeledes tilladt i henhold til EOEF-traktaten. Ved at tillade visse importbegraensninger begrundet i hensynet til beskyttelse af intellektuel ejendomsret forudsaetter traktatens artikel 36 nemlig, at handlinger vedroerende det indfoerte produkt, der er foretaget paa importlandets omraade, er underlagt lovgivningen i dette land.

3. I medfoer af princippet om varemaerkers uafhaengighed, som er fastslaaet i artikel 6, stk. 3, og artikel 6 d i Pariserkonventionen af 20. marts 1883 til beskyttelse af industriel ejendomsret, og i artikel 9 ter, stk. 2, i Madrid-aftalen af 18. april 1891 om international registrering af varemaerker, kan en varemaerkeret overdrages i ét land uden samtidig at blive overdraget i andre lande. Regler, hvorefter flere landes omraade i varemaerkeretlig henseende skal betragtes som ét omraade, saasom Benelux-landenes faelles lov om varemaerker eller forordningen om EF-varemaerker, foreskriver ganske vist, at en overdragelse af et varemaerke, som kun gennemfoeres i en del af det omraade, reglerne gaelder for, er ugyldig. Saadanne regler goer det imidlertid lige saa lidt som de nationale lovgivninger til en betingelse for gyldigheden af en overdragelse af et varemaerke paa det omraade, reglerne gaelder for, at der samtidig sker overdragelse af varemaerket for tredjestaters omraade.

4. Traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for anvendelse af nationale love, som giver varemaerkeindehaveren i importlandet ret til at modsaette sig salg af produkter, som er bragt i omsaetning i eksportlandet af ham selv eller med hans samtykke. Dette saakaldte konsumptionsprincip gaelder, saafremt maerkeindehaveren i importlandet og maerkeindehaveren i eksportlandet er den samme, eller hvis de staar i oekonomisk forbindelse med hinanden. I disse situationer kan der nemlig udoeves en kvalitetskontrol af én bestemt virksomhed, og varemaerkets identifikationsfunktion med hensyn til varens oprindelse bringes paa ingen maade i fare af den frie adgang til import.

Saafremt et varemaerke derimod er blevet overdraget, men kun i ét eller nogle af de lande, hvor det var registreret, til en virksomhed, som ikke har nogen oekonomisk forbindelse med overdrageren, er traktatens artikel 30 og 36 ikke til hinder for en national lovgivning, som giver overdrageren mulighed for at modsaette sig, at erhververen saelger produkter under det paagaeldende maerke i det land, hvor overdrageren fortsat er indehaver af varemaerket.

5. Det samtykke, som ligger i en aftalebaseret overdragelse af en varemaerkeret, er ikke det, der kraeves, for at konsumptionsprincippet finder anvendelse. Dette forudsaetter, at rettighedsindehaveren i importlandet ° direkte eller indirekte ° kan bestemme, hvilke produkter der kan forsynes med maerket i eksportlandet, og foere kontrol med disse produkters kvalitet. Han mister imidlertid muligheden herfor, hvis raadigheden over maerket i henhold til aftale overdrages til en tredjemand, som ikke har nogen oekonomisk forbindelse med overdrageren. Der maa altsaa sondres skarpt mellem denne situation og det tilfaelde, at de indfoerte produkter hidroerer fra en licenshaver. I modsaetning til overdrageren har licensgiveren nemlig mulighed for at kontrollere kvaliteten af licenshaverens produkter ved at indsaette klausuler i kontrakten, som forpligter licenshaveren til at foelge licensgiverens instrukser og giver sidstnaevnte adgang til at sikre sig, at dette sker.

6. Eftersom en overdragelse af et varemaerke, begraenset til en del af omraadet, til en erhverver, der ikke har nogen forbindelse med overdrageren, foerer til, at der bliver tale om produkter med forskellig oprindelse inden for samme omraade, og at det derfor med henblik paa at beskytte varemaerkets funktion maatte accepteres, at der kan nedlaegges forbud mod eksport af erhververens produkter til overdragerens land og omvendt, er det i de regler, der gaelder faelles for flere lande, saasom Benelux-landenes faelles lov om varemaerker, bestemt, at overdragelser, der kun foretages i en del af det samlede omraade, rettighederne i henhold til de paagaeldende regler omfatter, er ugyldige med henblik paa at undgaa, at der skabes hindringer for varernes frie bevaegelighed. Ved hjaelp af denne begraensning af retten til at disponere over varemaerket sikrer saadanne regler, at indehaveren er den samme i hele det omraade, de finder anvendelse paa, idet de samtidig sikrer produktets frie bevaegelighed. Ved forordningen om EF-varemaerker er der ganske vist ogsaa oprettet en rettighed af enhedskarakter, men denne traeder ikke i stedet for de nationale rettigheder, idet den blot er en overbygning herpaa. Forordningens artikel 8, hvorefter indehaveren af et varemaerke i en enkelt medlemsstat kan modsaette sig registrering af et EF-varemaerke til fordel for en person, der er indehaver af nationale rettigheder for samme eller lignende produkter i alle de andre medlemsstater, kan ikke fortolkes saaledes, at den er til hinder for en overdragelse af nationale varemaerker begraenset til visse EF-medlemsstater.

7. Saafremt indbyrdes uafhaengige virksomheder foretager overdragelser af varemaerker som foelge af en kartelaftale om at dele markederne, finder forbuddet mod konkurrencebegraensende aftaler i artikel 85 anvendelse, saaledes at de i henhold til kartelaftalen foretagne overdragelser er ugyldige. For at en overdragelse af et varemaerke kan kvalificeres som led i en aftale, der er forbudt i henhold til artikel 85, kraeves der dog en undersoegelse af omstaendighederne, de underliggende forpligtelser i forbindelse med overdragelsen, parternes hensigt og modydelsen.