Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – tegn, der kan udgøre et varemærke

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b), og art. 3]

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker uden fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. Selv om den i artikel 4 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker indeholdte liste med eksempler på tegn, der kan gengives grafisk, og som kan udgøre et varemærke, udtrykkeligt bl.a. omhandler bogstaver og tal, er det forhold, at en kategori af tegn generelt kan udgøre et varemærke i henhold til denne bestemmelse, imidlertid ikke ensbetydende med, at disse tegn nødvendigvis har det fornødne særpræg i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b), i forhold til en bestemt vare eller tjenesteydelse.

Tegn, der er uegnede til konkret at angive den omhandlede vares eller tjenesteydelses oprindelse og til at give forbrugeren, der erhverver denne vare eller tjenesteydelse, mulighed for ved en senere erhvervelse at gentage oplevelsen hvis den viser sig at være positiv, eller at træffe et andet valg, hvis den viser sig at være negativ, mangler således fornødent særpræg.

(jf. præmis 37-39)

2. Et varemærkes fornødne særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 skal, idet alle de relevante faktiske omstændigheder tages i betragtning, bedømmes i forhold til dels de varer og tjenesteydelser, med hensyn til hvilke der er ansøgt om registrering af mærket, dels opfattelsen hos de relevante omsætningskredse, der består af forbrugere af nævnte varer eller tjenesteydelser.

De større vanskeligheder, der opstår i forbindelse med den konkrete vurdering af visse varemærkers særpræg, kan i øvrigt ikke begrunde en formodning for, at de som udgangspunkt mangler fornødent særpræg eller kun kan få fornødent særpræg som følge af brug i medfør af forordningens artikel 7, stk. 3.

Desuden er et minimum af fornødent særpræg tilstrækkeligt til at hindre anvendelsen af den absolutte registreringshindring i forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).

(jf. præmis 40-43)

3. Det er i strid med artikel 4 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker at indtage det standpunkt, at et trykt tegn, der er omfattet af en standardiseret skrifttype, ikke i sig selv har det minimumsniveau af særpræg, som kræves i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b), for at kunne registreres som EF-varemærke.

Det kan følgelig ikke udledes, at et tegn ikke har særpræg, fordi det ikke i forhold til standardskrifttypen har grafiske særegenheder, idet dette ville indebære en urigtig anvendelse af forordningens artikel 4 og artikel 7, stk. 1, litra b).

(jf. præmis 47 og 52)

4. Et tegns manglende fornødne særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker kan ikke udledes af den blotte konstatering, at tegnet ikke har et usædvanligt eller bemærkelsesværdigt islæt.

Registreringen af et tegn som EF-varemærke afhænger nemlig ikke af, at der kan fastslås et bestemt kreativitets- eller fantasiniveau fra varemærkeindehaverens side, men af tegnets egnethed til at individualisere varemærkeansøgerens varer eller tjenesteydelser i forhold til dem, som konkurrenterne udbyder.

(jf. præmis 49 og 50)