Sag C-31/11

Marianne Scheunemann

mod

Finanzamt Bremerhaven

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

»Etableringsfrihed — frie kapitalbevægelser — direkte beskatning — arveafgift — fremgangsmåde for beregning af afgiften — erhvervelse ved arv af en kapitalandel på 100% i et kapitalselskab med hjemsted i et tredjeland — national lovgivning, der udelukker skattefordele for en kapitalandel i sådanne selskaber«

Sammendrag af dom

Etableringsfrihed – traktatens bestemmelser – anvendelsesområde – national lovgivning, som ved beregning af arveafgift udelukker anvendelsen af visse skattefordele på en arv i form af en kapitalandel i et kapitalselskab, der har hjemsted i et tredjeland – spørgsmålet, om artikel 49 TEUF ff. kan påberåbes – ikke tilfældet – bestemmelserne om de frie kapitalbevægelser ikke anvendelige

(Art. 49 TEUF)

En medlemsstats lovgivning, som ved beregning af arveafgift udelukker anvendelsen af visse skattefordele på en arv i form af en kapitalandel i et kapitalselskab, der har hjemsted i et tredjeland, men indrømmer de samme fordele ved arv af en sådan kapitalandel, når selskabets hjemsted er beliggende i en medlemsstat, påvirker i overvejende grad udøvelsen af etableringsfriheden som omhandlet i artikel 49 TEUF ff., eftersom denne andel gør det muligt for indehaveren heraf at udøve en klar indflydelse på beslutningerne i selskabet og træffe afgørelse om dets drift. Såfremt det antages, at den nationale foranstaltning har restriktive virkninger for kapitalens frie bevægelighed, er sådanne virkninger en uundgåelig konsekvens af en eventuel hindring for etableringsfriheden og kan ikke begrunde en undersøgelse af den nævnte foranstaltning i henhold til traktatens bestemmelser om de frie kapitalbevægelser.

Artikel 49 TEUF ff. finder imidlertid ikke anvendelse på en situation, som vedrører en kapitalandel i et selskab, hvis hjemsted er beliggende i et tredjeland. Traktatens kapitel om etableringsfriheden indeholder således ingen bestemmelser, som udvider anvendelsesområdet for dets bestemmelser til en sådan situation.

(jf. præmis 30 og 33-35 samt domskonkl.)

Sag C-31/11

Marianne Scheunemann

mod

Finanzamt Bremerhaven

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

»Etableringsfrihed — frie kapitalbevægelser — direkte beskatning — arveafgift — fremgangsmåde for beregning af afgiften — erhvervelse ved arv af en kapitalandel på 100% i et kapitalselskab med hjemsted i et tredjeland — national lovgivning, der udelukker skattefordele for en kapitalandel i sådanne selskaber«

Sammendrag af dom

Etableringsfrihed — traktatens bestemmelser — anvendelsesområde — national lovgivning, som ved beregning af arveafgift udelukker anvendelsen af visse skattefordele på en arv i form af en kapitalandel i et kapitalselskab, der har hjemsted i et tredjeland — spørgsmålet, om artikel 49 TEUF ff. kan påberåbes — ikke tilfældet — bestemmelserne om de frie kapitalbevægelser ikke anvendelige

(Art. 49 TEUF)

En medlemsstats lovgivning, som ved beregning af arveafgift udelukker anvendelsen af visse skattefordele på en arv i form af en kapitalandel i et kapitalselskab, der har hjemsted i et tredjeland, men indrømmer de samme fordele ved arv af en sådan kapitalandel, når selskabets hjemsted er beliggende i en medlemsstat, påvirker i overvejende grad udøvelsen af etableringsfriheden som omhandlet i artikel 49 TEUF ff., eftersom denne andel gør det muligt for indehaveren heraf at udøve en klar indflydelse på beslutningerne i selskabet og træffe afgørelse om dets drift. Såfremt det antages, at den nationale foranstaltning har restriktive virkninger for kapitalens frie bevægelighed, er sådanne virkninger en uundgåelig konsekvens af en eventuel hindring for etableringsfriheden og kan ikke begrunde en undersøgelse af den nævnte foranstaltning i henhold til traktatens bestemmelser om de frie kapitalbevægelser.

Artikel 49 TEUF ff. finder imidlertid ikke anvendelse på en situation, som vedrører en kapitalandel i et selskab, hvis hjemsted er beliggende i et tredjeland. Traktatens kapitel om etableringsfriheden indeholder således ingen bestemmelser, som udvider anvendelsesområdet for dets bestemmelser til en sådan situation.

(jf. præmis 30 og 33-35 samt domskonkl.)