DOMSTOLENS DOM AF 5. OKTOBER 1988. - CONSORZIO ITALIANO DELLA COMPONENTISTICA DI RICAMBIO PER AUTOVEICOLI OG SPA MAXICAR MOD REGIE NATIONALE DES USINES RENAULT. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF TRIBUNALE CIVILE E PENALE DI MILANO. - UDOEVELSE AF MOENSTERRETTIGHEDER FOR ENKELTDELE TIL AUTOMOBILKAROSSERIER - FORENELIGHED MED TRAKTATENS ARTIKLER 30-36 OG 86. - SAG 53/87.



Samling af Afgørelser 1988 side 06039



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1 . Frie varebevaegelser - industriel og kommerciel ejendomsret - moenstre - beskyttelse - naermere betingelser - fastsaettes i national ret - beskyttelse af enkeltdele i en helhed der er beskyttet som saadan - tilladt

( EOEF-Traktaten, art . 36 ).

2 . Frie varebevaegelser - industriel og kommerciel ejendomsret - moenstre - karrosseridele til biler - automobilproducentens ( moensterhavers ) udoevelse af eneretten - tilladt

( EOEF-Traktaten, art . 30 og 36 )

3 . Konkurrence - dominerende stilling - moenstre - karrosseridele til biler - udoevelse af retten - misbrug - betingelser

( EOEF-Traktaten, art . 86 )

4 . Konkurrence - dominerende stilling - moenstre - karrosseridele til biler - automobilproducentens ( moensterhavers ) salg til hoejere priser end de uafhaengige producenters - misbrug - foreligger ikke

( EOEF-Traktaten, art . 86 )

Sammendrag

1 . Da der ikke er tilvejebragt ensartethed inden for Faellesskabets rammer eller er sket en tilnaermelse af lovgivningerne, henhoerer fastsaettelsen af betingelserne for og de naermere regler om beskyttelse af moenstre under national lovgivning i hver enkelt medlemsstat . Det tilkommer den nationale lovgivende myndighed at fastlaegge, hvilke produkter beskyttelsen kan omfatte, selv naar produkterne indgaar i en helhed, der allerede er beskyttet som saadan .

2 . Reglerne om frie varebevaegelser er ikke til hinder for at anvende en national lovgivning, hvorefter en automobilproducent, der er indehaver af en moensterret til reservedele til automobiler af egen fabrikation, har ret til at forbyde andre at tilvirke beskyttede enkeltdele med henblik paa at saelge dem paa det indenlandske marked eller eksportere dem, eller til at forhindre indfoersel fra andre medlemsstater af beskyttede enkeltdele, som er fremstillet dér uden automobilproducentens samtykke, i betragtning af, at den nationale lovgivning tager sigte paa at beskytte det egentlige indhold af den eneret, der er indroemmet moensterhaveren, og uden forskel kan goeres gaeldende over for reservedelsproducenter i indlandet og importoerer af reservedele, der er fremstillet i andre medlemsstater, og at den ikke tager sigte paa at give indenlandske produkter en fortrinsstilling i forhold til produkter med oprindelse i andre medlemsstater .

3 . En moensterregistrering af enkeltdele til automobilkarrosserier udgoer ikke i sig selv et misbrug af en dominerende stilling som omhandlet i Traktatens artikel 86 .

Udoevelsen af eneretten i henhold til saadanne moenstre kan dog vaere omfattet af forbudet i Traktatens artikel 86, hvis den foerer til, at en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, handler paa en maade, der er udtryk for misbrug, f.eks . hvis den vilkaarligt naegter at levere reservedele til selvstaendige reparationsvaerksteder, fastsaetter urimeligt hoeje reservedelspriser eller beslutter ikke laengere at fremstille reservedele til en bestemt model, selv om der stadig findes et stort antal biler af denne model, forudsat at en saadan adfaerd kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater .

4 . Den omstaendighed, at en automobilproducent saelger moensterbeskyttede karrosseridele til hoejere priser end dem, uafhaengige producenter fastsaetter for de samme dele, udgoer ikke noedvendigvis et misbrug af en dominerende stilling i Traktatens artikel 86' s forstand, idet indehaveren af en moensterret med rette kan goere krav paa et vederlag for de udgifter, han har afholdt med henblik paa at udarbejde det registrerede moenster .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 18 . september 1986, indgaaet til Domstolen den 20 . februar 1987, har tribunale civile e penale di Milano i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 30-36 og 86 med henblik paa at kunne afgoere, dels om det er i overensstemmelse med faellesskabsrettens regler om frie varebevaegelser, at en national lovgivning giver adgang til at opnaa moensterbeskyttelse af karrosseridele til biler, dels hvorledes det misbrug, udoevelsen af en saadan ret under visse omstaendigheder kan vaere udtryk for, skal bedoemmes .

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag anlagt mod Régie nationale des usines Renault ( herefter benaevnt "Renault ") af Consorzio italiano della componentistica di ricambio per autoveicoli ( herefter benaevnt "Consorzio ") - en sammenslutning af en raekke italienske virksomheder, der fremstiller og saelger karrosserireservedele til biler - og selskabet Maxicar, der er et af Consorzios medlemmer .

3 Under sagen for den nationale domstol har Consorzio og Maxicar nedlagt paastand om, dels at de moenstre, Renault er indehaver af, erklaeres ugyldige, for saa vidt som moenstrene vedroerer enkeltdele til automobilkarrosserier, der ikke i sig selv har nogen aestetisk vaerdi, dels at det fastslaas, at fremstilling og markedsfoering af uoriginale reservedele ikke er en overtraedelse af de nationale bestemmelser om illoyal konkurrence . Renault har paa sin side nedlagt paastand om, at det statueres, at sagsoegerne goer indgreb i moensterretten .

4 Den nationale domstol har anfoert, at der efter italiensk ret kan opnaas moensterbeskyttelse for karrosseridele til automobiler, men at udoevelsen af de enerettigheder, der foelger af moensterbeskyttelsen, i det foreliggende tilfaelde synes at vaere i strid med Traktatens regler .

5 I den forbindelse har den nationale domstol anfoert, at rettighedshaveren allerede faar vederlag for sin indsats i kraft af eneretten til karrosseriet som helhed, og at en beskyttelse af enkelte karrosseridele derfor er uberettiget . Den nationale domstol har tilfoejet, at Renault, som naturligvis modtager en del af forbrugernes bestillinger paa enkeltdele til biler af egen fabrikation, indtager en monopolstilling, der saetter virksomheden i stand til at udelukke konkurrencen fra de uafhaengige reservedelsproducenters side, samtidig med at den opretholder et hoejt prisniveau .

6 Efter den nationale domstols opfattelse foelger det heraf, at Renaults moensterbeskyttelse kan udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af handelen med reservedele mellem medlemsstaterne, jfr . Traktatens artikel 36, og at den herved opnaaede monopolstilling eventuelt kan vaere omfattet af Traktatens artikel 86 .

7 Paa denne baggrund har den nationale domstol besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

"1 ) Skal EOEF-Traktatens artikler 30-36 fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at indehaveren af en moensterret ( 1 ), som er registreret i en medlemsstat, goer den hertil svarende eneret gaeldende med henblik paa at forbyde tredjemand at tilvirke og saelge enkeltdele, samt at eksportere dem til en anden medlemsstat, naar disse enkeltdele tilsammen udgoer karrosseriet til et automobil, der allerede er bragt paa markedet, dvs . er bestemt til salg som reservedele til det paagaeldende automobil?

2 ) Kan Traktatens artikel 86 bringes i anvendelse med henblik paa at forbyde misbrug af den dominerende stilling, hver enkelt automobilproducent indtager paa markedet for reservedele til biler af egen fabrikation, naar misbruget bestaar i, at automobilproducenten ved hjaelp af moensterregistreringen soeger at udelukke konkurrencen fra uafhaengige reservedelsvirksomheders side?"

8 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder og hovedsagens retlige baggrund samt retsforhandlingernes forloeb og de indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

Spoergsmaal 1

9 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at de uafhaengige reservedelsproducenter har paaberaabt sig reglerne om frie varebevaegelser med henblik paa at opnaa, at den nationale domstol undlader at anvende national lovgivning om industrielle ejendomsrettigheder, hvorefter en automobilproducent ved moensterregistrering kan opnaa beskyttelse for visse reservedele til biler af egen fabrikation . De uafhaengige reservedelsproducenter har herved villet gardere sig mod, at de ved sagsanlaeg om moensterretsindgreb forhindres i at tilvirke enkeltdele, der er omfattet af eneretten, med henblik paa at saelge dem paa det indenlandske marked eller eksportmarkederne, eller faar forbud mod at indfoere beskyttede enkeltdele fra andre medlemsstater, hvor delene er fremstillet uden moensterhaverens samtykke .

10 Indledningsvis bemaerkes, som Domstolen har fastslaaet i dom af 14 . september 1982 ( Keurkoop, 144/81, Sml . s . 2853 ) vedroerende beskyttelse af moenstre, at fastsaettelsen af betingelserne for og de naermere regler om beskyttelse af moenstre paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin, og da der ikke er tilvejebragt ensartethed inden for Faellesskabets rammer eller er sket en tilnaermelse af lovgivningerne, henhoerer under national lovgivning . Det tilkommer den nationale lovgivende myndighed at fastlaegge, hvilke produkter beskyttelsen kan omfatte, selv naar produkterne indgaar i en helhed, der allerede er beskyttet som saadan .

11 Det bemaerkes endvidere, at den ret, indehaveren af et beskyttet moenster har til at modsaette sig, at andre fremstiller produkter, der er omfattet af moensterretten, med henblik paa at saelge dem paa det indenlandske marked eller eksportmarkederne, eller til at forhindre indfoersel af saadanne produkter, som er fremstillet i andre medlemsstater uden moensterhaverens samtykke, udgoer enerettens egentlige indhold . At hindre anvendelsen af den nationale lovgivning under saadanne omstaendigheder ville vaere det samme som at drage selve enerettens eksistens i tvivl .

12 Det skal endvidere bemaerkes, at i henhold til artikel 36 er det tilladt at opretholde restriktioner vedroerende indfoersel eller udfoersel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, i det omfang restriktionerne hverken udgoer et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne . Hvad det angaar, skal det blot bemaerkes, at det fremgaar af sagens akter, at den eneret, der i henhold til den nationale lovgivning indroemmes indehavere af moensterretten til automobilkarrosseridele uden forskel kan goeres gaeldende over for reservedelsproducenter i indlandet og importoerer af reservedele, der er fremstillet i andre medlemsstater, og at den nationale lovgiving ikke tager sigte paa at give indenlandske produkter en fortrinsstilling i forhold til produkter med oprindelse i andre medlemsstater .

13 Herefter findes det foerste spoergsmaal, den nationale ret har stillet, at maatte besvares med, at reglerne om frie varebevaegelser ikke er til hinder for at anvende en national lovgivning, hvorefter en automobilproducent, der er indehaver af en moensterret til reservedele til automobiler af egen fabrikation, har ret til at forbyde andre at tilvirke beskyttede enkeltdele med henblik paa at saelge dem paa det indenlandske marked eller eksportere dem, eller til at forhindre indfoersel fra andre medlemsstater af beskyttede enkeltdele, som er fremstillet dér uden automobilproducentens samtykke .

Spoergsmaal 2

14 Den nationale domstols andet spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa, om en moensterregistrering af enkeltdele til automobilkarrosserier og udoevelsen af den heraf foelgende eneret udgoer et misbrug af en dominerende stilling som omhandlet i Traktatens artikel 86 .

15 Indledningsvis bemaerkes, at den omstaendighed, at der i henhold til loven opnaas en eneret, som gaar ud paa, at rettighedshaveren kan forhindre, at andre uhjemlet fremstiller og saelger de beskyttede produkter, ikke i sig selv kan betragtes som et misbrug, hvorved konkurrencen soeges udelukket .

16 Udoevelsen af eneretten kan vaere omfattet af forbudet i artikel 86, hvis den foerer til, at en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, handler paa en maade, der er udtryk for misbrug, f.eks . hvis den vilkaarligt naegter at levere reservedele til selvstaendige reparationsvaerksteder, fastsaetter urimeligt hoeje reservedelspriser eller beslutter ikke laengere at fremstille reservedele til en bestemt model, selv om der stadig findes et stort antal biler af denne model, forudsat at en saadan adfaerd kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater .

17 Specielt med hensyn til prisforskellen mellem de reservedele, der saelges af automobilproducenten, og dem, der saelges af uafhaengige producenter, bemaerkes, at det foelger af Domstolens praksis ( dom af 29 . februar 1968, 24/67, Parke, Davis and Co ., Sml . 1965-1968, s . 457 ), at den omstaendighed, at prisen for de foerstnaevnte produkter er hoejere end for de sidstnaevnte, ikke noedvendigvis udgoer et misbrug, idet indehaveren af en moensterret med rette kan goere krav paa et vederlag for de udgifter, han har afholdt med henblik paa at udarbejde det registrerede moenster .

18 Under disse omstaendigheder findes det andet spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret, at maatte besvares med,

- at en moensterregistrering af enkeltdele til automobilkarrosserier ikke i sig selv udgoer et misbrug af en dominerende stilling som omhandlet i Traktatens artikel 86;

- at udoevelsen af eneretten i henhold til saadanne moenstre kan vaere omfattet af forbudet i Traktatens artikel 86, hvis den foerer til, at en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, handler paa en maade, der er udtryk for misbrug, f.eks . hvis den vilkaarligt naegter at levere reservedele til selvstaendige reparationsvaerksteder, fastsaetter urimeligt hoeje reservedelspriser eller beslutter ikke laengere at fremstille reservedele til en bestemt model, selv om der stadig findes et stort antal biler af denne model, forudsat at en saadan adfaerd kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

19 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering, den franske regering, den spanske regering, Det Forenede Kongeriges regering, den italienske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af tribunale civile e penale di Milano ved kendelse af 18 . september 1986, for ret :

1 ) Reglerne om frie varebevaegelser er ikke til hinder for at anvende en national lovgivning, hvorefter en automobilproducent, der er indehaver af en moensterret til reservedele til automobiler af egen fabrikation, har ret til at forbyde andre at tilvirke beskyttede enkeltdele med henblik paa at saelge dem paa det indenlandske marked eller eksportere dem, eller til at forhindre indfoersel fra andre medlemsstater af beskyttede enkeltdele, som er fremstillet dér uden automobilproducentens samtykke .

2 ) En moensterregistrering af enkeltdele til automobilkarrosserier udgoer ikke i sig selv et misbrug af en dominerende stilling som omhandlet i Traktatens artikel 86; udoevelsen af eneretten i henhold til saadanne moenstre kan vaere omfattet af forbudet i Traktatens artikel 86, hvis den foerer til, at en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, handler paa en maade, der er udtryk for misbrug, f.eks . hvis den vilkaarligt naegter at levere reservedele til selvstaendige reparationsvaerksteder, fastsaetter urimeligt hoeje reservedelspriser eller beslutter ikke laengere at fremstille reservedele til en bestemt model, selv om der stadig findes et stort antal biler af denne model, forudsat at en saadan adfaerd kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater .