ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. januar 2012 – Purple Parking og Airparks Services mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Sag C-117/11)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – beskatning – moms – sjette direktiv – artikel 28, stk. 2, litra a) – artikel 28, stk. 3, litra b) – fritagelse for visse transportydelser – transaktion, der kombinerer parkeringsydelser med befordring af rejsende mellem parkeringspladsen og en lufthavn – spørgsmålet, om der foreligger to særskilte ydelser eller én enkelt ydelse – princippet om afgiftsneutralitet«

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – tjenesteydelser – transaktioner bestående af flere elementer – tjenesteydelser bestående dels i parkering af køretøjer på en parkeringsplads uden for en lufthavn, dels transport af passagerer mellem denne parkeringsplads og lufthavnen – transaktion, der skal anses for en enkelt sammensat ydelse (Rådets direktiv 77/388 og 92/111) (jf. præmis 41 og konkl. 1)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – fortolkning af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) – mulighed for medlemsstaterne for at opretholde fritagelser med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift – opretholdelse gennem national lovgivning af en fritagelse med tilbagebetaling af den erlagte afgift for visse transporttjenesteydelser – erhvervsdrivende, der til flypassagerer leverer en parkeringsydelse kombineret med en befordringsydelse mellem parkeringsstedet og lufthavnen – skal denne transaktion med henblik på momsen anses for én enkelt ydelse eller særskilte ydelser?

Konklusion

Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 92/111/EØF af 14. december 1992, skal fortolkes således, at med henblik på fastsættelse af den merværdiafgiftssats, der finder anvendelse, skal ydelser vedrørende parkering af et køretøj på en parkeringsplads uden for en lufthavns område (»off-airport parking«) og i form af befordring af nævnte køretøjs passagerer mellem parkeringspladsen og den pågældende lufthavnsterminal under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende anses for én enkelt sammensat ydelse, hvor parkeringsydelsen er den dominerende ydelse.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 6. juli 2011 i sag T-190/11, Altner mod Kommissionen, hvorved Retten afviste appellantens søgsmål vedrørende dels annullation af Kommissionens afgørelse af 25. november 2010, hvorved Kommissionen henlagde appellantens klage over, at den tjekkiske lovgivning om domstolsbeskyttelse af stemmeretten tilsidesætter EU-retten, dels anlæggelse af et passivitetssøgsmål med påstand om, at den afvisning af at handle, som fulgte af afgørelsen, var ulovlig – tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang i forbindelse med den manglende upartiskhed hos formanden for dommerkollegiet.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 14. december 2011 – Boncea m.fl. mod Statul român

(Forenede sager C-483/11 og C-484/11)

»Præjudiciel forelæggelse – procesreglementets artikel 43, artikel 92, stk. 1, og artikel 103, stk. 1 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ydelse af erstatning til personer, der har været genstand for domfældelser af politisk karakter under det kommunistiske styre – ret til erstatning for den lidte ikke-økonomiske skade – manglende gennemførelse af EU-retten – Domstolen åbenbart inkompetent«

Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – anmodning om fortolkning af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – national lovgivning, der ikke udgør en foranstaltning til gennemførelse af EU-retten – Domstolen ikke kompetent (art. 6, stk. 1, TEU; art. 267 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 51, stk. 1) (jf. præmis 28 og 30-35 samt domskonkl.)

Angående

Anmodninger om præjudiciel afgørelse – Tribunalul Argeş – fortolkning af artikel 5 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og artikel 8 i verdenserklæringen om menneskerettigheder – ydelse af erstatning til personer, der har været genstand for domfældelser af politisk karakter under det kommunistiske styre – lovligheden af en national lovgivning, der begrænser retten til erstatning for den lidte ikke-økonomiske skade.

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, som Tribunal Argeş (Rumænien) har forelagt ved afgørelser af 4. april og 4. juli 2011.
Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 15. december 2011 – INNO mod Unie van Zelfstandige Ondernemers m.fl.

(Sag C-126/11)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – direktiv 2005/29/EF – urimelig handelspraksis – national lovgivning, der forbyder annoncer med eller som antyder prisnedsættelse«

Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomhedernes urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – national lovgivning, der fastsætter et generelt forbud mod annoncer om prisnedsættelser eller som antyder prisnedsættelse i den periode, som går forud for udsalgsperioden – ikke tilladt – betingelse (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29) (jf. præmis 32 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Hof van Cassatie van België – fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22).

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter et generelt forbud mod annoncer om prisnedsættelser eller som antyder prisnedsættelse i den periode, som går forud for udsalgsperioden, for så vidt som denne bestemmelse forfølger et formål om beskyttelse af forbrugerne.
Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 9. december 2010 af Retten (Ottende Afdeling) i sag T-303/08, Tresplain Investments mod KHIM – Hoo Hing, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af EF-figurmærket »Golden Elephant Brand« for varer i klasse 30 til prøvelse af afgørelse truffet den 7. maj 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 889/2007-1) om annullation af annullationsafdelingens afgørelse om afslag på en ugyldighedsbegæring vedrørende dette varemærke rejst af indehaveren af det ikke-registrerede nationale figurmærke »GOLDEN ELEPHANT« for varer i klasse 30 – fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009).
Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. november 2010, Deutsche Bahn mod KHIM, sag T-404/09, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et søgsmål, som appellanten havde anlagt med påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret om afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et farvemærke, der består af kombinationen af farverne grå og rød, som EF-varemærke for visse tjenesteydelser i klasse 39 – fornødent særpræg ved et tegn, der består af en kombination af farver.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 9. december 2011 – Auditeur du travail mod Yangwei

(Sag C-349/11)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – direktiv 97/81/EF – administrative hindringer, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde – pligt til bekendtgørelse og opbevaring af ansættelseskontrakter og arbejdsskemaer«

Socialpolitik – rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 97/81 – national lovgivning, der pålægger en pligt til opbevaring og bekendtgørelse af kontrakter og arbejdstider for deltidsansatte arbejdstagere – lovlig – betingelser – den nationale rets vurdering [Rådets direktiv 97/81, bilag, §§ 4 og 5, nr. 1)] (jf. præmis 22-30, 32, 33, 38 og 39 samt domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunal de première instance de Liège – fortolkning af Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS (EFT 1998 L 14, s. 9) – lovligheden af en national ordning, hvorefter arbejdsgiveren er forpligtet til at oprette dokumenter med oplysning om fravigelser af arbejdstiden og til at opbevare og bekendtgøre kontrakter og arbejdstider for deltidsansatte arbejdstagere – administrative hindringer, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde.

Konklusion

§ 4 i rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, der pålægger arbejdsgiverne en pligt til opbevaring og bekendtgørelse af kontrakter og arbejdstider for deltidsansatte arbejdstagere, såfremt det godtgøres, at denne lovgivning ikke medfører, at disse sidstnævnte udsættes for en ringere behandling end fuldtidsansatte arbejdstagere, der befinder sig i en sammenlignelig situation, eller, hvis der foreligger en sådan forskellig behandling, såfremt det godtgøres, at den er begrundet i objektive hensyn og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå de forfulgte formål. Det tilkommer den forelæggende ret at foretage den fornødne faktiske og retlige prøvelse, bl.a. på grundlag af den nationale lovgivning, der finder anvendelse, med henblik på en bedømmelse af, om dette er tilfældet i den sag, der er indbragt for den.

I tilfælde af at den forelæggende ret kommer frem til den konklusion, at den omhandlede nationale lovgivning er uforenelig med § 4 i rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde i bilaget til direktiv 97/81, skal § 5, nr. 1), i rammeaftalen fortolkes således, at den ligeledes er til hinder for en sådan lovgivning.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 29. november 2011 – Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen

(Sag C-235/11 P)

»Appel – procesreglementets artikel 119 – offentlige aftaler, som fællesskabsinstitutionerne indgår for egen regning – offentlig udbudsprocedure vedrørende levering af it-tjenester og brugersupport relateret til emissionshandelsordningen (CITL og CR) – afvisning af tilbud – begrundelsespligt – ligebehandlingsprincippet – appel, som åbenbart skal afvises eller forkastes«

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af bedømmelsen af beviserne – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 21 og 27)

2. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – ren formuleringsfejl – mangel, der ikke kan medføre dommens ophævelse (jf. præmis 33)

3. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra c)] (jf. præmis 40, 54, 55 og 62)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser – forpligtelse til efter en skriftlig anmodning at meddele kendetegnene og de relative fordele ved det valgte bud samt navnet på den, som blev tildelt kontrakten – forpligtelse for den ordregivende myndighed til at fremlægge en nøjagtig sammenlignende analyse af det valgte bud og buddet fra den udelukkede tilbudsgiver – foreligger ikke – åbenbart afvisningsgrundlag (art. 256 TEUF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149, stk. 3) (jf. præmis 50-52)

5. Appel – anbringender – anbringende fremført for første gang i forbindelse med appellen – afvisning (statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 61)

6. Appel – anbringender – utilstrækkelig eller selvmodsigende begrundelse – rækkevidden af begrundelsespligten – Rettens anvendelse af en stiltiende begrundelse – lovlig – betingelser (art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 36 og art. 53, stk. 1) (jf. præmis 66 og 67)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. marts 2011 i sag T-589/08, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for sagsøgerens påstand dels om annullation af Kommissionens beslutning af 13. oktober 2008, hvorved sagsøgerens bud ikke blev antaget inden for rammerne af udbudsproceduren ENV.C2/FRA/2008/0017 om indgåelse af en rammekontrakt om levering af it-tjenester (informationsteknologi) og brugersupport relateret til emissionshandelsordningen (Fællesskabets uafhængige transaktionsprotokol (CITL) og Fællesskabets register (CR)) (EUT 2008/S 72-096229), og beslutningen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, dels om erstatning.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 17. november 2010 i sag T-61/10, Victoria Sánchez mod Parlamentet og Kommissionen, hvorved Retten frifandt Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen for en påstand om, at det fastslås, at disse institutioner har udvist passivitet, idet de ulovligt har undladt at besvare sagsøgerens brev af 6. oktober 2009, en påstand om meddelelse af pålæg og en påstand om beskyttelsesforanstaltninger.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 1. december 2011 – Longevity Health Products mod KHIM

(Sag C-222/11 P)

»Appel – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – artikel 7, stk. 1, litra d) – ordmærket »5 HTP« – ugyldighedsbegæring – åbenbart, at appellen skal afvises«

1. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra, c)] (jf. præmis 24)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 29)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 9. marts 2011 i sag T-190/09, Longevity Health Products mod KHIM – Performing Science (5 HTP) vedrørende et søgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 21. april 2009 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 595/2008-4), der vedrørte en ugyldighedssag mellem Performing Science LLC og Longevity Health Products, Inc. – fornødent særpræg ved ordmærket 5 HTP.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i den iværksatte appel for så vidt angår de tjenesteydelser, der henhører under klasse 37 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17. oktober 2011 – Lück m.fl. mod Rådet

(Sag C-3/11 P(I))

»Appel – intervention – interesse i afgørelsen af tvisten«

1. Retspleje – intervention – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – interesse i afgørelsen af tvisten – tvist vedrørende gyldigheden af en forordning om indførelse af en antidumpingtold – nødvendigt at begrunde en aktuel, direkte og bestemt interesse (art. 230 EF; statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2) (jf. præmis 9-11, 13 og 19)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 26 og 27)

3. Retspleje – intervention – personer med berettiget interesse – begæring om intervention indgivet af en repræsentativ sammenslutning i den berørte sektor – formaliteten – betingelser (statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2) (jf. præmis 28 og 29)

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (formanden for Ottende Afdeling) den 14. december 2010 i sag T-537/08, Cixi Jiangnan Chemical Fiber m.fl. mod Rådet, hvorved Retten afviste sagsøgerens anmodning om intervention, hvori der er nedlagt påstand om delvis ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 893/2008 af 10. september 2008 om opretholdelse af antidumpingtolden på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus, Folkerepublikken Kina, Saudi-Arabien og Korea efter en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (EUT L 247, s. 1).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17. oktober 2011 – Lück m.fl. mod Rådet

(Sag C-2/11 P(I))

»Appel – intervention – interesse i afgørelsen af tvisten«

1. Retspleje – intervention – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – interesse i afgørelsen af tvisten – tvist vedrørende gyldigheden af en forordning om indførelse af en antidumpingtold – nødvendigt at begrunde en aktuel, direkte og bestemt interesse (art. 230 EF; statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2) (jf. præmis 9-11, 14 og 15)

2. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer – udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 22 og 23)

3. Retspleje – intervention – personer med berettiget interesse – begæring om intervention indgivet af en repræsentativ sammenslutning i den berørte sektor – formaliteten – betingelser (statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2) (jf. præmis 24 og 25)

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (formanden for Ottende Afdeling) den 14. december 2010 i sag T-536/08, Huvis mod Rådet, hvorved Retten afviste sagsøgerens anmodning om intervention, hvori der er nedlagt påstand om delvis ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 893/2008 af 10. september 2008 om opretholdelse af antidumpingtolden på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus, Folkerepublikken Kina, Saudi-Arabien og Korea efter en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (EUT L 247, s. 1).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 14. marts 2011 i sag T-429/09, Campailla mod Kommissionen, hvorved denne frifandt Kommissionen i sagsøgerens erstatningssøgmål med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren havde lidt som følge af Kommissionens afvisning af at træffe foranstaltninger i anledning af sagsøgerens uoverensstemmelser med myndighederne i Cameroun – formaliteten – væsentlige formforskrifter – krav om, at fysiske eller juridiske personer skal være repræsenteret af en advokat med møderet for en ret i en medlemsstat.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 22. marts 2012 – Cantiere navale De Poli mod Kommissionen

(Sag C-167/11 P)

»Appel – procesreglementets artikel 119 – statsstøtte – uforenelighed med fællesmarkedet – Kommissionens beslutning – ændring af en eksisterende støtte – forordning (EF) nr. 794/2004 – forordning (EF) nr. 1177/2002 – midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien«

1. Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – anmeldelse til Kommissionen – medlemsstaternes skønsbeføjelse med hensyn til tidspunktet for anmeldelsen – nødvendigt i tilfælde af en midlertidig defensiv ordning at foretage anmeldelse inden udløbet af den forordning, som tillader ydelse af støtte (art. 88, stk. 3, EF; Rådets forordning nr. 1177/2002, art. 5) (jf. præmis 31 og 32)

2. Appel – anbringender – anbringende mod en doms præmis, der ikke er nødvendig som begrundelse for domskonklusionen – anbringende uden betydning (jf. præmis 43)

3. Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – Kommissionens undersøgelse – anvendelse af de materielle retsregler, som er i kraft på tidspunktet for Kommissionens beslutningstagen (art. 88, stk. 3, EF; Rådets forordning nr. 1177/2002, art. 5) (jf. præmis 51-53)

4. EU-ret – principper – ligebehandling – begreb – ulige behandling som følge af den tidsmæssige begrænsning af tilladelsen til at yde statsstøtte i et markedssegment – objektiv begrundelse (Rådets forordning nr. 1177/2002, art. 5) (jf. præmis 74-76)

5. Statsstøtte – kommissionsbeslutning, der fastslår, at en national foranstaltning er forenelig med artikel 87, stk. 1, EF – ingen berettiget forventning i tilfælde af ændring af støtteordningen, der går ud over rammerne for beslutningen om tilladelse (art. 87, stk. 1, EF) (jf. præmis 85-87)

6. Appel – angivelse af retlige anbringender og argumenter i stævningen – anbringende, der ikke klart tilsigter at kritisere dommen – afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 99 og 100, 115)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. februar 2011 i sag T-584/08, Cantiere navale De Poli mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2010/38 af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 20/08 (ex N 62/08), som Italien påtænker at yde ved en ændring af støtteordning N 59/04 vedrørende en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (EUT 2010 L 17, s. 50).

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Cantiere navale De Poli SpA betaler sagens omkostninger.
Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 14. april 2011 i sag T-466/08, Lancôme mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål anlagt af ansøgeren om ordmærket »ACNO FOCUS« for varer i klasse 3 til prøvelse af afgørelse truffet den 29. juli 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1796/2007-1) vedrørende afslag på en klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog registrering af det nævnte varemærke inden for rammerne af en indsigelsessag, rejst af indehaveren af det nationale ordmærke »FOCUS« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5-9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 og 42 – fortolkning og anvendelse af artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009) – begrebet reel brug af et varemærke