Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – Unionens retsforskrifter – personelt anvendelsesområde – udvidelse til tredjelandsstatsborgere, der ikke er omfattet af disse retsforskrifter som følge af deres nationalitet

(Aftalen EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer, bilag II, del A; Rådets forordninger nr. 1408/71, nr. 574/72 og nr. 859/2003)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – familieydelser – tredjelandsstatsborger, der har lovlig bopæl i en medlemsstat, men som ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 859/2003 – Fællesskabets retsforskrifter finder ikke anvendelse

[Aftalen EF-Schweiz om fri bevægelighed for personer, bilag II, del A; Rådets forordning nr. 1408/71, art. 2, 13 og 76, og forordning nr. 574/72, art. 10, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

1. I en situation, hvor en tredjelandsstatsborger lovligt har bopæl i en medlemsstat i Unionen og arbejder i Schweiz, er den pågældende i bopælsmedlemsstaten ikke underlagt anvendelsen af forordning nr. 859/2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet, for så vidt som forordning nr. 859/2003 ikke er en af de fællesskabsakter, der er nævnt i del A i bilag II til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer, som aftalens parter forpligter sig til at anvende. Der foreligger følgelig ingen forpligtelse for bopælsmedlemsstaten til at anvende forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1992/2006, og forordning nr. 574/72, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, på denne arbejdstager og hans ægtefælle.

(jf. præmis 39 og domskonkl. 1)

2. Artikel 2, 13 og 76 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1992/2006, samt artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, er uden relevans i forhold til en tredjelandsstatsborger, der har lovlig bopæl i en medlemsstat, men som ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 859/2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet, for så vidt som vedkommendes situation henhører under bopælsmedlemsstatens lovgivning. Den omstændighed alene, at den pågældendes børn er unionsborgere, kan ikke medføre, at afvisningen af at udbetale familieydelser i bopælsmedlemsstaten er retsstridig, når de lovmæssige betingelser, der skal være opfyldt for at oppebære disse ydelser, ikke er opfyldt.

Fællesskabsretten begrænser nemlig ikke medlemsstaternes kompetence til selv at udforme deres sociale sikringsordninger, og det tilkommer i mangel af en harmonisering på fællesskabsplan hver medlemsstat i lovgivningen at fastsætte betingelserne for tildeling af sociale sikringsydelser samt størrelsen af disse ydelser og den periode, hvori de kan oppebæres.

(jf. præmis 41, 43 og 45, samt domskonkl. 2)