Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål Domstolens kompetence grænser spørgsmål, som er åbenbart irrelevante, og hypotetiske spørgsmål, som er forelagt i en sammenhæng, der udelukker en hensigtsmæssig besvarelse spørgsmål, som er uden forbindelse med hovedsagens genstand

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2. Konkurrence fællesskabsregler medlemsstaternes forpligtelser bestemmelser med det formål at forstærke virkningerne af allerede bestående aftaler begreb salærtakster foreslået af en faglig organisation og godkendt af ministeren udelukket betingelser

(EF-traktaten, art. 5 og 85 (nu art. 10 EF og 81 EF))

Sammendrag

1. Inden for rammerne af det samarbejde, der i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) er indført mellem Domstolen og de nationale retsinstanser, tilkommer det udelukkende den nationale retsinstans, for hvem en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen. Når de stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af fællesskabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom.

Domstolen er i særlige tilfælde med henblik på at efterprøve sin egen kompetence beføjet til at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen. Domstolen kan kun afslå at træffe afgørelse vedrørende et præjudicielt spørgsmål fra en national retsinstans, når det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af fællesskabsretten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, når problemet er af hypotetisk karakter, eller når Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan foretage en saglig korrekt besvarelse af de stillede spørgsmål.

( jf. præmis 24 og 25 )

2. Selv om traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) ganske vist udelukkende vedrører virksomheders adfærd og ikke omfatter love eller administrative bestemmelser, som er fastsat af medlemsstaterne, fremgår det ikke desto mindre, at denne bestemmelse, sammenholdt med traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF), pålægger medlemsstaterne ikke at indføre eller opretholde foranstaltninger selv ikke i form af love eller administrative bestemmelser som kan ophæve den effektive virkning af de for virksomhederne gældende konkurrenceregler. Der foreligger tilsidesættelse af traktatens artikel 5 og 85, såfremt en medlemsstat enten foreskriver eller fremmer indgåelse af aftaler i strid med artikel 85 eller forstærker sådanne aftalers virkninger, eller såfremt den fratager de af den udstedte retsforskrifter deres statslige karakter ved til private erhvervsdrivende at uddelegere ansvaret for at træffe beslutninger om økonomiske indgreb.

Det kan i denne forbindelse ikke antages, at en medlemsstat har delegeret ansvaret for at træffe beslutninger om økonomiske indgreb til private erhvervsdrivende, hvilket ville have haft til følge, at bestemmelserne blev frataget deres statslige karakter, når dels den pågældende faglige organisation alene har til opgave at udarbejde et udkast til takster, der ikke som sådan er bindende, hvorfor ministeren har kompetence til at ændre organisationens udkast, dels de nationale bestemmelser fastslår, at salæret skal udmåles af retsmyndighederne på grundlag af kriterierne i de samme bestemmelser, og endvidere i visse undtagelsestilfælde giver retten mulighed for ved begrundet afgørelse at fravige de fastsatte over- og undergrænser. Under disse omstændigheder kan medlemsstaten heller ikke kritiseres for at foreskrive eller favorisere indgåelsen af aftaler, der er i strid med traktatens artikel 85, eller for at forstærke virkningerne heraf.

Det følger heraf, at traktatens artikel 5 og 85 ikke er til hinder for, at en medlemsstat i forbindelse med en sådan procedure træffer en foranstaltning ved lov eller administrative bestemmelser, der på grundlag af et udkast udarbejdet af en faglig organisation godkender takster, der fastsætter under- og overgrænser for salæret til standens medlemmer.

( jf. præmis 34 og 35, 41-44 samt domskonkl. )