Forslag til afgørelse fra generaladvokat Gulmann fremsat den 15. september 1992. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN HELLENSKE REPUBLIK. - EN STATS TRAKTATBRUD - ORDNINGEN VEDROERENDE MIDLERTIDIG INDFOERSEL AF REJSENDES PERSONLIGE EFFEKTER. - SAG C-210/91.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06735



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. praesident,

De herrer dommere,

1. Kommissionen har anlagt denne sag mod Den Hellenske Republik i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169.

2. De faellesskabsregler, der er noedvendige for at forstaa den retlige baggrund for traktatbrudssoegsmaalet, findes i Raadets forordning (EOEF) nr. 3599/82 af 21. december 1982 om ordningen vedroerende midlertidig indfoersel (1) og i Raadets syttende momsdirektiv af 16. juli 1985 (2). De relevante regler er gengivet i retsmoederapporten. Det fremgaar heraf,

° at personer midlertidigt kan indfoere personlige effekter med fritagelse for told og andre afgifter, naar de paagaeldende har til hensigt at genudfoere effekterne, og

° at de nationale myndigheder ikke kan kraeve skriftlig angivelse af effekterne, men at myndighederne kan stille spoergsmaal til den rejsende med henblik paa at kontrollere, om betingelserne for afgiftsfritagelsen er opfyldt.

3. Kommissionen har i staevningen beskrevet det sagsforhold, der har givet anledning til sagsanlaegget, paa foelgende maade:

"Efter et andragende indgivet til Europa-Parlamentet blev Kommissionens opmaerksomhed henledt paa foelgende omstaendigheder:

Den 22. marts 1988 passerede en tysk statsborger i sin bil graensen mellem Jugoslavien og Graekenland ved graenseovergangsstedet Evzoni. Ved indrejsen til Graekenland forespurgte en toldembedsmand den paagaeldende paa engelsk og tysk (ifoelge det af embedsmanden oplyste), om han havde varer at angive, herunder navnlig elektronisk materiel eller videomateriel og fotoapparater. Den rejsende besvarede dette spoergsmaal benaegtende. Toldembedsmanden undersoegte dog bilen og de genstande, som befandt sig i den. Herved fandt han et videokamera, hvis toldmaessige status (tredjeland eller faellesskabsvare?) ikke kunne fastslaas. Ifoelge den tyske turist var kameraet anbragt synligt i den bageste del af bilen, mens det ifoelge toldembedsmanden var 'omhyggeligt skjult' .

De graeske toldmyndigheder fandt, at turisten ved sin optraeden havde overtraadt toldlovgivningen (urigtig erklaering). Med udgangspunkt i kameraets vaerdi skoennede toldmyndighederne, at told og afgifter androg 197 070 DR, og paalagde paa dette grundlag turisten en boede paa to gange dette beloeb. En betaling af et beloeb svarende til to gange told- og afgiftsbeloebet er den efter graesk ret fastsatte mindstestraf for at afgive en urigtig erklaering. Den tyske turist maatte foruden boeden betale en stempelafgift, i alt 404 800 DR. Han henvendte sig til Europa-Parlamentet, fordi han fandt, at den sanktion, han var blevet paalagt, var uberettiget."

4. Kommissionen har paa dette grundlag nedlagt foelgende paastand:

° Det fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktaten ved at paalaegge en turist, der kunne goere brug af den faellesskabsretlige ordning vedroerende midlertidig indfoersel for saa vidt angaar personlige effekter, som vedkommende transporterede i sin bil, en boede beregnet paa grundlag af den told og de afgifter, der var gaeldende for en vare, som turisten ikke havde angivet, selv om den af turisten afgivne urigtige erklaering ikke kunne medfoere, at staten ville kunne opkraeve told og afgifter, idet det paagaeldende videokamera hoerte til turistens personlige effekter.

5. Kommissionen har gjort gaeldende, at den konkrete sag har sin baggrund i en administrativ praksis. Dette anbringende maa dog afvises. Anbringendet er foerst gjort gaeldende i staevningen, og der kan efter Domstolens faste praksis ikke tages hensyn til et anbringende, der ikke er blevet gjort gaeldende under den forudgaaende administrative procedure (3). Hertil kommer, at Kommissionens paastand klart vedroerer lovligheden efter faellesskabsretten af en konkret retsakt, og at anbringendet i oevrigt ikke er forsoegt dokumenteret af Kommissionen.

6. Domstolen skal herefter alene tage stilling til, om de graeske myndigheders handlemaade i den konkrete sag indebaerer en overtraedelse af deres pligter efter faellesskabsretten.

Kommissionen laegger til grund, at videokameraet hoerte til turistens personlige effekter og derfor kunne indfoeres uden betaling af told og afgifter, hvorfor den urigtige erklaering ikke havde til formaal at undgaa betaling af disse afgifter. Foelgelig var erklaeringen efter Kommissionens opfattelse alene en "ren formel overtraedelse" af eksisterende graeske regler. Paa dette grundlag goer Kommissionen gaeldende, at den paalagte boede indebaerer en kraenkelse af det proportionalitetsprincip, der efter faellesskabsretten gaelder, naar nationale myndigheder udoever de kontrol- og sanktionsbefoejelser, de har i forbindelse med deres administration af gaeldende faellesskabsregler.

Det forekommer for en umiddelbar betragtning rigtigt, at de graeske toldmyndigheder ville have kraenket proportionalitetsprincippet, hvis de havde handlet paa den maade, Kommissionen har beskrevet i staevningen (4).

Spoergsmaalet er imidlertid, om Kommissionen har godtgjort, at den begaaede overtraedelse alene var en "ren formel overtraedelse" af turistens oplysningspligt.

7. Den graeske regering goer gaeldende, at Kommissionens paastand bygger paa en fejlagtig opfattelse af det konkrete forhold, idet de graeske myndigheder ved boedepaalaegget lagde til grund, at den paagaeldende turist havde til hensigt at undgaa betaling af told og afgifter.

8. Der maa efter min mening gives Kommissionen medhold i, at de nationale myndigheders vurdering af, om de rejsende opfylder betingelserne for midlertidig afgiftsfri indfoersel af personlige effekter, skal vaere loyal, saaledes at formaalet med ordningen ikke forspildes.

Men der maa gives den graeske regering medhold i, at Kommissionen ikke har godtgjort, at de graeske toldmyndigheder i den konkrete situation har bedoemt den paagaeldende turists hensigter ukorrekt.

Kommissionen har argumenteret ud fra nogle almindeligt holdte betragtninger om det usandsynlige i, at den paagaeldende turist skulle have haft til hensigt at unddrage sig betaling af told og afgifter.

Dette er ikke tilstraekkeligt som grundlag for at fastslaa, at de graeske toldmyndigheders vurdering var ukorrekt (5). En saadan konstatering forudsaetter et langt sikrere bevisgrundlag end det, Kommissionen har kunnet fremlaegge. Visse af de oplysninger, der kunne vaere af betydning for vurderingen af den paagaeldendes subjektive forhold, er omtvistede, og andre relevante oplysninger mangler ganske.

Man kunne overveje, om det overhovedet er hensigtsmaessigt at acceptere soegsmaal efter traktatens artikel 169, hvor en stillingtagen til, om der foreligger et traktatbrud, forudsaetter en forudgaaende bevismaessig vurdering af en persons subjektive forhold. Jeg finder dog ikke, at den foreliggende sag er et egnet grundlag for at afgoere dette principielle spoergsmaal. Det er tilstraekkeligt at fastslaa, at Kommissionen ikke har loeftet den bevisbyrde, der under alle omstaendigheder paahviler den i traktatbrudssager.

9. Det kan herefter konkluderes, at det, som sagen foreligger oplyst, ikke er godtgjort, at der alene er tale om "en ren formel overtraedelse" af de relevante graeske regler, og at en afgoerende forudsaetning for, at der kan gives Kommissionen medhold i dens paastand, derfor ikke er til stede.

Forslag til afgoerelse

10. Jeg skal af denne grund foreslaa Domstolen at frifinde Den Hellenske Republik og at paalaegge Kommissionen sagens omkostninger.

(*) Originalsprog: dansk.

(1) ° EFT L 376, s. 1.

(2) ° Direktiv 85/362/EOEF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ° Fritagelse for mervaerdiafgift ved midlertidig indfoersel af andre goder end transportmidler (EFT L 192, s. 20).

(3) ° Se f.eks. Domstolens dom af 31.3.1992, sag C-52/90, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 2187, praemis 23.

(4) ° Den paalagte boede, der var paa ca. 2 000 ECU, og som oversteg videokameraets vaerdi, ville nemlig i saa fald staa i misforhold til overtraedelsens grovhed. Denne opfattelse ville have solid stoette i Domstolens praksis, se f.eks. dom af 11.11.1981, sag 203/80, Casati, Sml. s. 2595, hvori Domstolen i praemis 27 fastslog: ... administrative eller repressive foranstaltninger maa ikke gaa ud over rammerne for det strengt noedvendige, kontrolforanstaltninger maa ikke vaere udformet paa en saadan maade, at de indskraenker den frie bevaegelighed efter traktaten, og maa ikke vaere forbundet med sanktioner, der staar i et saadant misforhold til overtraedelsens grovhed, at de bliver en hindring for denne frie bevaegelighed . Se ogsaa dom af 31.1.1984, forenede sager 286/82 og 26/83, Luisi og Carbone, Sml. s. 377.

(5) ° Den konkrete vurdering kan have vaeret forkert, og den paagaeldende skal selvsagt have mulighed for at indbringe dette spoergsmaal til judiciel proevelse for de kompetente doemmende myndigheder i den paagaeldende medlemsstat, hvis opgave det er paa grundlag af alle foreliggende oplysninger, herunder i givet fald afhoering af de implicerede, at afgoere, om vurderingen var korrekt. Den paagaeldende har efter det oplyste ikke gjort brug af denne mulighed.