ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 19. september 2018 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik og IFP Énergies nouvelles

(Sag C-438/16 P) (1)

((Appel - statsstøtte - støtteordning iværksat af Frankrig - ubegrænset statsgaranti ydet til fordel for Institut Français du Pétrole (IFP) ved tildeling af status som offentligt foretagende af industriel og kommerciel karakter (EPIC) - afgørelse, hvorved denne foranstaltning delvist erklæres for ikke at udgøre statsstøtte, delvis erklæres for at udgøre statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, forudsat at visse betingelser overholdes - begrebet »støtteordning« - formodning for, at der foreligger en fordel - bevisbyrde og bevisstyrke))

(2018/C 408/04)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og D. Grespan, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Den Franske Republik (ved D. Colas og J. Bousin, som befuldmægtigede) og IFP Énergies nouvelles (Rueil-Malmaison, Frankrig) (ved avocats E. Morgan de Rivery og E. Lagathu)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 26. maj 2016, Frankrig og IFP Énergies nouvelles mod Kommissionen (T-479/11 og T-157/12, EU:T:2016:320), ophæves, for så vidt som Retten ved denne dom annullerede artikel 1, stk. 3-5, og artikel 2-12 i Kommissionens afgørelse 2012/26/EU af 29. juni 2011 om statsstøtte C 35/08 (ex NN 11/08) ydet af Den Franske Republik til det offentlige foretagende »Institut Français du Pétrole«.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. september 2018 — Enzo Buccioni mod Banca d’Italia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-594/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 2013/36/EU - artikel 53, stk. 1 - tavshedspligt, som påhviler nationale finanstilsynsmyndigheder - kreditinstitut, som er trådt i likvidation som følge af en domstolskendelse - videregivelse af fortrolige oplysninger under en civil retssag, herunder handelssager))

(2018/C 408/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Enzo Buccioni

Sagsøgt: Banca d’Italia

procesdeltager: Banca Network Investimenti SpA, under likvidation

Konklusion

Artikel 53, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at medlemsstaternes kompetente myndigheder videregiver fortrolige oplysninger til en person, som anmoder herom for at blive i stand til at anlægge en civil retssag, herunder en handelssag, med henblik på beskyttelse af formueinteresser, der har lidt skade som følge af tvangslikvideringen af et kreditinstitut. Anmodningen om videregivelse skal imidlertid vedrøre oplysninger, for hvilke ansøgeren fremlægger en række præcise og samstemmende indicier, som sandsynliggør, at de er relevante i forbindelse med en civil retssag, herunder en handelssag, hvis formål ansøgeren konkret skal angive, og uden for hvilken de pågældende oplysninger ikke kan anvendes. Det påhviler de kompetente myndigheder og retsinstanser at foretage en afvejning af ansøgerens interesse i at råde over de pågældende oplysninger og interessen i, at de oplysninger, som er omfattet af tavshedspligten, fortsat hemmeligholdes, inden hver af de ønskede fortrolige oplysninger videregives.

(1) EUT C 63 af 27.2.2017.
2)

Europa-Kommissionens afgørelse af 1. april 2014 om afslag på aktindsigt i en konsekvensanalyserapport vedrørende et udkast til et bindende instrument, der definerer strategirammen for risikobaserede inspektions- og overvågningsprocedurer i relation til Den Europæiske Unions miljølovgivning, og på aktindsigt i en udtalelse fra udvalget for konsekvensanalyse annulleres.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. marts 2021 — Xellia Pharmaceuticals ApS og Alpharma LLC, tidligere Zoetis Products LLC mod Europa-Kommissionen

(Sag C-611/16 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - farmaceutiske præparater - markedet for antidepressive lægemidler (citalopram) - forligsaftaler i tvister om procespatenter indgået mellem en producent af et originalt lægemiddel, som er indehaver af disse patenter, og producenter af generiske lægemidler - artikel 101 TEUF - potentiel konkurrence - konkurrencebegrænsende formål - kvalificering - bødeberegning - ret til forsvar - rimelig frist - dokumenter, som i tidens løb er gået tabt - generel pligt til at udvise forsigtighed - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 23, stk. 2, andet afsnit - bødeloft - hensyntagen til regnskabsåret forud for vedtagelsen af Europa-Kommissionens afgørelse - seneste afsluttede regnskabsår med normal økonomisk aktivitet)

(2021/C 206/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Xellia Pharmaceuticals ApS og Alpharma LLC, tidligere Zoetis Products LLC (ved solicitor D.W. Hull)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin og C. Vollrath, som befuldmægtigede, bistået af barristers B. Rayment og D. Bailey samt G. Peretz, QC, og S. Kingston, SC)

Intervenienter til støtte for den anden part: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery og D. Robertson, som befuldmægtigede, bistået af J. Holmes QC, derefter ved D. Guðmundsdóttir, som befuldmægtiget, bistået af J. Holmes, QC)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Xellia Pharmaceuticals ApS og Alpharma LLC bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 30 af 30.1.2017.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. marts 2021 — H. Lundbeck A/S og Lundbeck Ltd mod Europa-Kommissionen og European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

(Sag C-591/16 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - farmaceutiske præparater - markedet for antidepressive lægemidler (citalopram) - forligsaftaler i tvister om procespatenter indgået mellem en producent af et originalt lægemiddel, som er indehaver af disse patenter, og producenter af generiske lægemidler - artikel 101 TEUF - potentiel konkurrence - konkurrencebegrænsende formål - kvalificering - bødeberegning - afsætning, der er direkte eller indirekte forbundet med overtrædelsen)

(2021/C 206/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: H. Lundbeck A/S og Lundbeck Ltd (først ved R. Subiotto, QC, og Rechtsanwalt T. Kuhn, derefter ved R. Subiotto, QC)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin og C. Vollrath, som befuldmægtigede, bistået af barristers B. Rayment og D. Bailey samt af G. Peretz, QC, og S. Kingston, SC) og European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (ved barrister F. Carlin og Rechtsanwältin N. Niejahr)

Intervenient til støtte for Europa-Kommissionen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery og D. Robertson, som befuldmægtigede, bistået af J. Turner, J. Holmes og M. Demetriou, QC, og barrister T. Sebastian, derefter ved D. Guðmundsdóttir, som befuldmægtiget, bistået af J. Turner, J. Holmes og M. Demetriou, QC, og barrister T. Sebastian)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) H. Lundbeck A/S og Lundbeck Ltd bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) bærer sine egne omkostninger.

4) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 30 af 30.1.2017.
C 206/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. marts 2021 — Arrow Group ApS og Arrow Generics Ltd mod Europa-Kommissionen

(Sag C-601/16 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - farmaceutiske præparater - markedet for antidepressive lægemidler (citalopram) - forligsaftaler i tvister om procespatenter indgået mellem en producent af et originalt lægemiddel, som er indehaver af disse patenter, og producenter af generiske lægemidler - artikel 101 TEUF - potentiel konkurrence - konkurrencebegrænsende formål - kvalificering - bødeberegning)

(2021/C 206/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Arrow Group ApS og Arrow Generics Ltd (ved Solicitors C. Firth, S. Kon og C. Humpe)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin og C. Vollrath, som befuldmægtigede, bistået af barristers B. Rayment og D. Bailey samt G. Peretz, QC, og S. Kingston, SC)

Intervenient til støtte for Europa-Kommissionen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery og D. Robertson, som befuldmægtigede, bistået af J. Holmes, QC, derefter ved D. Guðmundsdóttir, som befuldmægtiget, bistået af J. Holmes, QC)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Arrow Group ApS og Arrow Generics Ltd bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 30 af 30.1.2017.
C 206/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. marts 2021 — Sun Pharmaceutical Industries Ltd, tidligere Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd mod Europa-Kommissionen

(Sag C-586/16 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - farmaceutiske præparater - markedet for antidepressive lægemidler (citalopram) - forligsaftaler i tvister om procespatenter indgået mellem en producent af et originalt lægemiddel, som er indehaver af disse patenter, og producenter af generiske lægemidler - artikel 101 TEUF - potentiel konkurrence - konkurrencebegrænsende formål - kvalificering - bødeberegning)

(2021/C 206/02)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, tidligere Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (ved solicitor R. Vidal, B. Kennelly, QC og solicitor L. Penny)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin og C. Vollrath, som befuldmægtigede, bistået af barrister B. Rayment, D. Bailey, G. Peretz, QC, og SC S. Kingston)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery og D. Robertson, som befuldmægtigede, bistået af J. Holmes, QC, derefter ved D. Guðmundsdóttir, som befuldmægtiget, bistået af J. Holmes, QC)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Sun Pharmaceutical Industries Ltd og Ranbaxy (UK) Ltd bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 30 af 30.1.2017.
C 297/2

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. juli 2020 — Inclusion Alliance for Europe GEIE mod Europa-Kommissionen

(Sag C-378/16 P) (1)

(Appel - voldgiftsbestemmelse - tilskudsaftaler indgået inden for rammerne af syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) samt rammeprogram for konkurrenceevne og innovation (2007-2013) - projekterne MARE, Senior og ECRN - Kommissionens afgørelse om inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb - Unionens retsinstansers kompetence)

(2020/C 297/02)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Inclusion Alliance for Europe GEIE (ved avvocati S. Famiani og A. D’Amico)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (først ved F. Moro, S. Delaude og L. Di Paolo, derefter ved F. Moro og S. Delaude, som befuldmægtigede, bistået af avvocato D. Gullo)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets kendelse af 21. april 2016, Inclusion Alliance for Europe mod Kommissionen (T-539/13, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:235), ophæves.

2) Sag T-539/13 hjemvises til Retten.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 326 af 5.9.2016.
1)

Undersøgelsen af de spørgsmål om gyldighed, som er blevet forelagt Domstolen, har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1395 af 18. august 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina, produceret af Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 eller Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1647 af 13. september 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina, produceret af Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. maj 2019 — M mod Ministerstvo vnitra (sag C-391/16) samt X (sag C-77/17) og X (sag C-78/17) mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud og Conseil du contentieux des étrangers — Den Tjekkiske Republik og Belgien)

(Forenede sager C-391/16, C-77/17 og C-78/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - asylpolitik - international beskyttelse - direktiv 2011/95/EU - flygtningestatus - artikel 14, stk. 4-6 - afslag på tildeling af flygtningestatus eller tilbagekaldelse heraf i tilfælde af fare for sikkerheden eller samfundet i værtsmedlemsstaten - gyldighed - artikel 18 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 78, stk. 1, TEUF - artikel 6, stk. 3, TEU - Genèvekonventionen)

(2019/C 255/02)

Processprog: fransk

De forelæggende retter

Nejvyšší správní soud og Conseil du Contentieux des Étrangers

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: M (sag C-391/16), X (sag C-77/17) og X (sag C-78/17)

Sagsøgte: Ministerstvo vnitra (sag C-391/16) og Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (sagerne C-77/17 og C-78/17)

Konklusion

Der er i forbindelse med undersøgelsen af artikel 14, stk. 4-6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse ikke fremkommet noget forhold, der kan berøre gyldigheden af disse bestemmelser i forhold til artikel 78, stk. 1, TEUF og artikel 18 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

(1) EUT C 350 af 26.9.2016

EUT C 144 af 8.5.2017.
2)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2014) 6030 final af 19. august 2014 om markedsføringstilladelser for humanmedicinske lægemidler til lokal anvendelse med høje estradiol-koncentrationer i henhold til artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF annulleres, for så vidt som nævnte afgørelse forpligter medlemsstaterne til at tage hensyn til de forpligtelser, der påhviler dem i medfør af denne afgørelse med hensyn til de i bilag I til afgørelsen opførte og ikke-opførte lægemidler med en massefraktion af estradiol på 0,01% til lokal anvendelse, for hvilke Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel og Remedia d.o.o. er indehavere af markedsføringstilladelser, med undtagelse af den begrænsning, hvorefter de i samme bilag opførte lægemidler med en massefraktion på 0,01% til lokal anvendelse kun må anvendes intravaginalt.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 27. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-620/16) (1)

(Traktatbrud - artikel 258 TEUF - afgørelse 2014/699/EU - princippet om loyalt samarbejde - artikel 4, stk. 3, TEU - formaliteten - virkningen af den adfærd, der lægges til last, på datoen for udløbet af den frist, der er fastsat i den begrundede udtalelse - fortsatte virkninger på enheden og sammenhængen i Den Europæiske Unions internationale optræden - om de foranstaltninger, som medlemsstaten har vedtaget for at efterkomme den begrundede udtalelse, er tilstrækkelige - Forbundsrepublikken Tysklands stemmeafgivning på det 25. møde i revisionsudvalget under Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF) mod Unionens holdning som fastlagt i afgørelse 2014/699/EU, og denne medlemsstats udtrykkelige modstand mod denne holdning og mod fremgangsmåden for udøvelsen af stemmerettighederne som fastsat i denne afgørelse)

(2019/C 187/04)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux og J. Norris-Usher, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Rådet for Den Europæiske Union (ved R. Liudvinaviciute-Cordeiro og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Forbundsrepublikken Tyskland har, idet den på det 25. møde i revisionsudvalget under Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF) stemte imod den holdning, der er fastlagt i Rådets afgørelse 2014/699/EU af 24. juni 2014 om fastsættelse af den holdning, der skal indtages på vegne af Den Europæiske Union på det 25. møde i OTIF’s revisionsudvalg for så vidt angår visse ændringer i konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) og tillæggene dertil, og idet den offentligt erklærede sin opposition mod såvel denne holdning som mod den fremgangsmåde for udøvelsen af stemmerettighederne, der var fastsat deri, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne afgørelse og artikel 4, stk. 3, TEU.

2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagsomkostningerne.

3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 22 af 22.1.2018.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. marts 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis mod Europa-Kommissionen, Ungarn, Den Hellenske Republik, Rumænien og Den Slovakiske Republik

(Sag C-420/16 P) (1)

(Appel - regler for institutionerne - borgerinitiativ - forordning (EU) nr. 211/2011 - registrering af forslag til borgerinitiativ - artikel 4, stk. 2, litra b) - betingelse om, at forslaget til borgerinitiativ ikke falder åbenbart uden for Europa-Kommissionens beføjelse til at fremsætte et forslag til en retsakt med henblik på gennemførelsen af traktaterne - bevisbyrde - økonomisk, social og territorial samhørighed - artikel 174 TEUF - borgerinitiativet »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer« - anmodning om registrering - Kommissionens afslag)

(2019/C 148/02)

Processprog: ungarsk

Parter

Appellanter: Balázs-Árpád Izsák, Târgu Mureș Attila Dabis (ved ügyvéd D. Sobor)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Banks, K. Talabér-Ritz, H. Krämer og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede), Ungarn (ved M.Z. Fehér, som befuldmægtiget), Den Hellenske Republik, Rumænien (ved R.H. Radu, C.R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu og E. Gane, som befuldmægtigede) og Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 10. maj 2016, Izsák og Dabis mod Kommissionen (T-529/13, EU:T:2016:282), ophæves.

2) Kommissionens afgørelse C(2013) 4975 final af 25. juli 2013, hvorved der blev givet afslag på anmodningen om registrering af et forslag til borgerinitiativ med overskriften »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer«, annulleres.

3) Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen.

4) Ungarn, Rumænien og Den Slovakiske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 392 af 24.10.2016.
Artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/49/EF af 3. juni 2003 om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber i forskellige medlemsstater, sammenholdt med dette direktivs artikel 1, stk. 4, skal fortolkes således, at den fritagelse for enhver form for skat af rentebetalinger, der er fastsat heri, alene er forbeholdt sådanne renters retmæssige ejere, dvs. de enheder, som økonomisk set reelt modtager disse renter, og som derfor råder over beføjelsen til frit at fastlægge anvendelsen heraf.

Det generelle EU-retlige princip, hvorefter borgerne ikke må kunne påberåbe sig EU-retlige bestemmelser med henblik på at muliggøre svig eller misbrug, skal fortolkes således, at de nationale myndigheder og domstole i tilfælde af svig eller misbrug skal nægte en skattepligtig person indrømmelsen af den fritagelse for enhver form for skat af rentebetalinger, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2003/49, selv om der ikke findes nationale eller overenskomstmæssige bestemmelser, der foreskriver en sådan nægtelse.
3)

Sagen hjemvises til Retten, for at denne kan træffe afgørelse i annullationssøgsmålet fra Growth Energy og Renewable Fuels Association, for så vidt som disse anlagde søgsmålet i deres egenskab af repræsentanter for interesserne hos forhandlerne/blandingsproducenterne Murex og CHS.
3)

Med henblik på at bevise, at der foreligger retsmisbrug, kræves dels et sammenfald af objektive omstændigheder, hvoraf det fremgår, at det formål, som EU-lovgivningen forfølger, ikke er opnået, selv om betingelserne i denne lovgivning formelt er overholdt, dels et subjektivt element, der består i en hensigt om at drage fordel af EU-lovgivningen ved kunstigt at skabe de betingelser, der kræves for at opnå denne fordel. Den omstændighed, at en række holdepunkter foreligger, kan godtgøre, at der foreligger retsmisbrug, forudsat at disse holdepunkter er objektive og samstemmende. Sådanne holdepunkter kan bl.a. være, at der findes gennemstrømningsselskaber, som ikke har nogen økonomisk begrundelse, og den rent formelle karakter af en koncerns struktur, af den finansielle konstruktion og af lån.