DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:T:2013 :595 1RETTENS DOM (Appelafdelingen)
14. november 2013
Sag T-455/11 P
Den Europæiske Po litienhed ( Europol)
mod
Andreas Kalmár
»Appel — personalesag — Europols ansatte — tidsbegrænset kon trakt — afskedigelse — 
begrundelsespligt — ret til forsvar — økono misk godtgørelse«
Angående:Appel iværksat til prøvelse af EU-Personalerettens dom a f 26. maj 2011 , Kalmár m od 
Europol (sag F-83/09), me d påstand om delvis ophævelse af denne dom.
Udfald: Appellen forkastes. Den Europæiske P olitienhed (Europol) bærer sine egne omkostninger 
og betaler de omkostninger, som A ndreas Kalmár har afholdt i appelsagen.
Samm endrag
1. Appel — anbringender — tilsidesættelse a f forbuddet mo d at træffe afgørelse u ltra petita — 
Personalerettens ændring af de a f sagsøgeren påberåbte anbringender — tilsidesættelse a f retten til 
forsvar — anbringender ubegrundede
2. Tjenestemænd — Europols ansatte — afgørelse, som b erører en ansats administrative situation — 
opsigelse før tid af en tidsbegrænset ko ntrakt — administrationens skønsbeføjelse — grænser — 
domstolsprøvelse
[Vedtægten for Eu ropols personale, art. 94, stk. 1, litra b)]
3. Tjenestemandssag — akt, de r indeholder et klagepunkt — udtrykkelig afgørelse om a fslag på 
klagen — retlig kvalifikation — relevans
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 o g 91)
4. Appel — anbringender — urigtig bedømmelse a f de f aktiske om stændigheder — afvisning — 
Rettens efterprøvelse a f bedømmelsen af de f aktiske om stændigheder — udelukket, medmindre de e r 
gengivet urigtigt
(Art. 257 T EUF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 11, stk. 1)
5. Appel — anbringender — ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl — afvisning
[Art. 257 T EUF; statutten for Domstolen, bilag I, art. 11, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 138, stk. 1, 
første afsnit, litra c)]
6. Appel — anbringender — utilstrækkelig begrundelse — rækkevidden af begrundelsespligten
(Statutten for Domstolen, art. 36 o g bilag I, art. 7, stk. 1)
2 ECLI:EU:T:2013 :595SAMM ENDR AG–SAG T-455/11P
EUROPOLMODKALMÁR
1. Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 26-29)
2. Når ad ministrationen besidder en vid skønsbeføjelse hvad angår en afgørelse om førtidig opsigelse af 
en tidsbegrænset kon trakt, m å der lægges vægt på overholdelsen af de garantier, som E U-retten giver 
med hensyn til den ad ministrative s agsbehandling. Disse garantier omfatter bl.a. den ko mpe tente 
administrations forpligtelse til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante forhold i d en enkelte 
sag.
(jf. præmis 33)
Henvisning til:
Retten: 8. september 2009 , sag T-404/06 P, ETF m od Landgren, Sml. II, s. 2841 , præmis 163 o g den deri nævnte 
retspraksis
3. De påstande, der er nedlagt vedrørende afslag på en klage, har til virkning at indbringe den akt, som 
var genstand for klagen, til prøvelse for EU’s retsinstanser, og er som sådan uden selvstændigt indhold. 
For så vidt som e n afgørelse om a fslag på en kl age har frembragt præciseringer ve drørende de 
klagepunkter, som e ndeligt blev l agt til grund i f orhold til en tjenestemand, skal den kon krete 
fastlæggelse af de klagepunkter, der er fremsat angående denne, følge af de oprindelige afgørelser, 
samme nholdt me d afslaget på klagen.
Spørgsmålet, hvorvidt afgørelsen om afslag på klagen udgør en bebyrdende retsakt, e r ku n relevant i 
det tilfælde, hvor søgsmålet rettet mod de oprindelige afgørelser afvises som for sent anlagt. I e t 
sådant tilfælde ka n kv alificeringen af afgørelsen om a fslag på kl agen me dføre, at de omtvistede 
søgsmålsfrister genåbnes.
(jf. præmis 41 o g 42)
Henvisning til:
Retten: 12. december 2002 , forenede sager T-338/00 o g T-376/00, Morello m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A, 
s. 301, og II, s. 1457 , præmis 34 o g 35; 10. juni 2004 , sag T-258/01, Eveillard m od Kommissionen, Sml. Pers. I-A, 
s. 167, og II, s. 747, præmis 31; 14. oktober 2004 , sag T-389/02, Sandini mod Domstolen, Sml. Pers. I-A, s. 295, 
og II, s. 1339 , præmis 49; 6. april 2006 , sag T-309/03, Camós Grau mod Kommissionen, Sml. II, s. 1173 , præmis 43 
og den deri nævnte retspraksis
4. Det er alene førsteinstansen, der er ko mpe tent til dels at fastlægge de faktiske o mstændigheder i 
sagen, når b ortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens kon stateringer følger af 
akterne i d en sag, førsteinstansen har behandlet, dels at tage stilling til disse faktiske o mstændigheder. 
Førsteinstansens vurdering af de faktiske o mstændigheder er følgelig ikke e t retsspørgsmål, som er 
undergivet Rettens prøvelsesret, me dmindre de beviser, der er fremlagt for førsteinstansen, er gengivet 
forkert. En sådan urigtig gengivelse skal fremgå på åbenbar vis af sagsakterne, uden at det skal være 
fornødent at foretage en fornyet vurdering af de faktiske o mstændigheder og af beviserne.
ECLI:EU:T:2013 :595 3SAMM ENDR AG–SAG T-455/11P
EUROPOLMODKALMÁR
Personaleretten ka n, uden at gengive de faktiske o mstændigheder urigtigt, kon kludere, at en institution 
ikke h ar foretaget en fuldstændig og indgående undersøgelse af de relevante og ikke u betydelige 
faktiske forhold i f orbindelse me d en afgørelse om opsigelse, når institutionen detaljeret henviste til et 
negativt forhold vedrørende en tjenestemands tidligere adfærd og ikke g jorde det samme h vad angår de 
positive forhold i d e personlige sagsakter.
(jf. præmis 64 o g 66)
Henvisning til:
Retten: 8. september 2008 , sag T-222/07, Kerstens mod Kommissionen, Sml. Pers. I-B-1, s. 37, og II-B-1, s. 267, 
præmis 60-62 o g den deri nævnte retspraksis
5. Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 75)
Henvisning til:
Retten: ETF mod Landgren, præmis 140
6. Den pligt til at begrunde domme , der påhviler Personaleretten i me dfør af artikel 36 i s tatutten for 
Domstolen og af artikel 7, stk. 1, i b ilag I til nævnte ve dtægt, pålægger denne ret at begrunde sine 
domme , således at disse gør det m uligt for de berørte at få ke ndskab til begrundelsen for, at 
Personaleretten ikke h ar imødekomme t deres argumenter, og gør det muligt for Retten at råd e over 
de til udøvelsen af dens prøvelsesret nødvendige oplysninger.
(jf. præmis 76)
Henvisning til:
Domstolen: 16. juli 2009 , sag C-440/07 P, Kommissionen mod Schneider Electric, Sml. I, s. 6413 , præmis 135 o g den 
deri nævnte retspraksis