DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. maj 2011 — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen mod H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk og S. Sariisik (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)

(Sag C-485/07) (1)

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - vandrende arbejdstageres sociale sikring - ophævelse af bopælsbestemmelser - rækkevidde - tillæg til invalidepension udbetalt af værtsmedlemsstaten med henblik på at sikre modtagerne et eksistensminimum - ændring af den nationale lovgivning - bortfald af nævnte tillæg i tilfælde, hvor modtageren er bosat uden for den pågældende medlemsstats område)

2011/C 211/04

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Sagsøgte: H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk og S. Sariisik

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Centrale Raad van Beroep — fortolkning af artikel 59 i tillægsprotokollen til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, der blev undertegnet den 23. november 1970 i Bruxelles og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets forordning (EØF) nr. 2760/72 af 19. december 1972 (EFT L 293, s. 1), og af artikel 6, stk. 1, og artikel 9 i associeringsrådets afgørelse nr. 3/80 af 19. september 1980 om anvendelsen af De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sikringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og på deres familiemedlemmer (EFT 1983 C 110, s. 60) — national lovgivning der foreskriver udbetaling af en tillægsydelse i henhold til forsikring mod uarbejdsdygtighed for at dække eksistensminimum — begrænsninger for personer bosat uden for Nederlandene — ophævelse i to tempi afhængig af bopæl og nationalitet

Konklusion

1) Artikel 6, stk. 1, første afsnit, i associeringsrådets afgørelse nr. 3/80 af 19. september 1980 om anvendelsen af De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sikringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og på deres familiemedlemmer skal fortolkes således, at den har direkte virkning, således at tyrkiske statsborgere, på hvilke denne bestemmelse finder anvendelse, har ret til direkte at påberåbe sig denne for medlemsstaternes domstole til støtte for en påstand om at undlade anvendelsen af bestemmelser i national ret, som strider mod denne bestemmelse.

2) Artikel 6, stk. 1, første afsnit, i afgørelse nr. 3/80 skal fortolkes således, at den under de i hovedsagen foreliggende omstændigheder er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, der, i lighed med artikel 4a i lov om supplerende ydelser (Toeslagen-wet) af 6. november 1986, indstiller udbetalingen af en ydelse så som det tillæg til invalidepensionen, der tildeles i henhold til national lovgivning, i forhold til tidligere tyrkiske vandrende arbejdstagere, når disse er vendt tilbage til Tyrkiet efter at have mistet deres opholdsret i værtsmedlemsstaten som følge af den omstændighed, at de blev invaliderede i denne medlemsstat.

3) Artikel 9 i aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara af Republikken Tyrkiet på den ene side og EØF’s medlemsstater og Fællesskabet på den anden side, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, finder ikke anvendelse i en situation som den i hovedsagen omhandlede.

(1) EUT C 22 af 26.1.2008.