ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 217/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. juni 2012 — Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH mod Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Innsbruck — Østrig)

(Sag C-132/11) (1)

(Direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - ulige behandling på grund af alder - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - EU-rettens generelle principper - kollektiv overenskomst - manglende hensyntagen til den erhvervserfaring, der er opnået i et andet luftfartselskab inden for samme koncern, med henblik på indplacering af stewarder og stewardesser i lønskalaen - bestemmelse i kontrakt)

2012/C 217/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Innsbruck

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

Sagsøgt: Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Innsbruck — fortolkning af artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, artikel 6, stk. 1 og 3, TEU, samt af artikel 1, 2 og 6 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — forskelsbehandling på grundlag af alder — kollektiv overenskomst, der med henblik på indplacering af stewards/stewardesser i en løntabel tages hensyn til erhvervserfaring, dog ikke erfaring erhvervet i et andet luftfartsselskab i samme koncern — spørgsmålet, om en klausul i en arbejdskontrakt er ugyldig som følge af de grundlæggende rettigheders horisontale direkte virkning

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en bestemmelse i en kollektiv overenskomst, der med henblik på indplacering i de arbejdstagerkategorier, der er fastsat i denne overenskomst, og følgelig fastsættelsen af lønnens størrelse alene tager hensyn til den erhvervsmæssige erfaring, der er opnået som steward eller stewardesse i et bestemt luftfartselskab, hvorved der ses bort fra den materielt identiske erfaring, der er opnået hos et andet selskab inden for samme koncern.

(1) EUT C 186 af 25.6.2011.
1)

Artikel 18, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 308/2009 af 15. april 2009, skal fortolkes således, at den ikke giver en mellemhandler, som står for en affaldsoverførsel, mulighed for at undlade at afsløre identiteten på affaldsproducenten over for modtageren af overførslen som fastsat i denne artikels stk. 1, sammenholdt med bilag VII til nævnte forordning, på trods af at denne manglende afsløring er nødvendig for beskyttelsen af mellemhandlerens forretningshemmeligheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/3

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. maj 2012 — Peter Hehenberger mod Republikken Østrig (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Sien — Østrig)

(Sag C-188/11) (1)

(Landbrug - Den Europæiske udviklings- og Garantifond for Landbruget - forordning (EF) nr. 1257/1999 og nr. 817/2004 - støtte til miljøvenlige produktionsmetoder inden for landbruget - kontrol - modtageren af en landbrugsstøtte - den omstændighed, at gennemførelsen af en kontrol på stedet forhindres - national lovgivning, som kræver tilbagebetaling af den samlede støtte udbetalt for flere år - forenelighed)

2012/C 200/05

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Peter Hehenberger

Sagsøgt: Republikken Østrig

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — fortolkning af Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (EFT L 160, s. 80), samt af Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 (EUT L 153, s. 30, som berigtiget i EUT 2004 L 231, s. 24) — kontrol og sanktioner — en medlemsstats retsforskrifter, hvorefter der skal ske tilbagebetaling af hele den støtte, der er modtaget i en periode på 5 år, hvis støttemodtageren modsætter sig en kontrolforanstaltning — forholdsmæssighed

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, sammenholdt med Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1257/1999, er ikke til hinder for en national lovgivning, hvoraf følger, at såfremt en kontrol på stedet med de berørte arealer forhindres af den støttemodtagende landbruger, skal samtlige støttebeløb, som i henhold til en miljøvenlig landbrugsforanstaltning allerede er blevet udbetalt i bindingsperioden, tilbagebetales, også selv om støtten er blevet udbetalt for flere år.

(1) EUT C 211 af 16.7.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/2

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. maj 2012 — Amia Spa, under likvidation mod Provincia Regionale di Palermo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Italien)

(Sag C-97/11) (1)

(Miljø - deponering af affald - direktiv 1999/31/EF - særlig afgift for deponering af fast affald - afgiftspligt for operatøren af et deponeringsanlæg - driftsomkostninger ved et deponeringsanlæg - direktiv 2000/35/EF - morarenter - den nationale dommers forpligtelser)

2012/C 200/03

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Amia Spa, under likvidation

Sagsøgt: Provincia Regionale di Palermo

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — fortolkning af artikel 10 i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT L 182, s. 1), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EFT L 200, s. 35) — national ordning vedrørende en særlig afgift for deponering af fast affald i et deponeringsanlæg, hvorefter operatøren af deponeringsanlægget er forpligtet til at betale afgiften forskudsvis, som er fastsat på grundlag af mængden af det deponerede affald, og som påhviler den, der foretager deponeringen

Konklusion

Under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen:

1) påhviler det først den forelæggende ret, inden den undlader at anvende de relevante bestemmelser i lov nr. 549/95 af 28. december 1995 om foranstaltninger til rationalisering af de offentlige finanser, at efterprøve, idet den tager den nationale ret i sin helhed i betragtning, både materielt og processuelt, om den under ingen omstændigheder kan nå frem til en fortolkning af national ret, der gør det muligt at løse tvisten i hovedsagen på en måde, der er overensstemmende med ordlyden af og formålet med Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner

2) tilkommer det den forelæggende ret i tvisten i hovedsagen, hvis en sådan fortolkning ikke er mulig, at undlade at anvende alle nationale bestemmelser, der strider mod artikel 10 i direktiv 1999/31 og artikel 1-3 i direktiv 2000/35.

(1) EUT C 238 af 13.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. maj 2012 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-98/11 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - absolut registreringshindring - manglende særpræg - tredimensionalt tegn, der består af formen på en chokoladehare med rødt bånd)

2012/C 200/04

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (ved Rechtsanwalt R. Lange)

Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 17. december 2010 i sag T-336/08, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i annullationssøgsmålet indledt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. juni 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et tredimensionelt EF-varemærke, der gengiver en chokoladehare med rødt bånd, som EF-varemærke for visse varer i klasse 30 — varemærkets særpræg

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/4

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 24. maj 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-352/11) (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/1/EF - integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening - godkendelsesvilkår for bestående anlæg - forpligtelse til at sikre, at disse anlæg benyttes i overensstemmelse med direktivets krav)

2012/C 200/07

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Wilms og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer og A. Posch, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) — godkendelsesvilkår for bestående anlæg — forpligtelse til at sikre, at disse anlæg benyttes i overensstemmelse med direktivets krav

Konklusion

1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, idet den ikke har truffet foranstaltninger eller afgørelser i henhold til artikel 6 og 8, ikke har revurderet bestående godkendelser eller om nødvendigt ajourført disse eller sikret dem, således at alle bestående anlæg benyttes i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10 og 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2.

2) Den Østrigske Republik betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
1)

Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 2, 3 og 6, og artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, idet det ikke inden for den fastsatte frist har udarbejdet alle vandområdeplaner for såvel de vandområdedistrikter, der i det hele er beliggende på dens nationale område, som for de internationale vandområdedistrikter, og idet den ikke inden for den fastsatte frist har meddelt Europa-Kommissionen en kopi af disse planer, og Kongeriget Belgien har endvidere tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 14, stk. 1, litra c), idet det ikke inden for den fastsatte frist har påbegyndt alle procedurerne for offentlig oplysning og høring vedrørende udkastene til vandområdeplaner.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. maj 2012 — Formula One Licensing BV mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Global Sports Media Ltd

(Sag C-196/11 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - figurmærke F1-LIVE - indsigelse rejst af indehaveren af de internationale og nationale ordmærker F1 og af et EF-figurmærke F1 Formula 1 - manglende fornødent særpræg - beskrivende bestanddel - tilsidesættelse af beskyttelsen af et ældre nationalt varemærke - risiko for forveksling)

2012/C 200/06

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Formula One Licensing BV (ved Rechtsanwältinnen K. Sandberg og B. Klingberg)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Global Sports Media Ltd (ved avocat T. de Haan)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 17. februar 2011 i sag T-10/09, Formula One Licensing mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål indledt af indehaveren af de nationale og EF-ord- og -figurmærker »F1«, »F1 Formula 1«, »F1 Racing Simulation«, »F1 Pole Position« og »F1 Pit Stop Café« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38 og 41 til prøvelse af afgørelse truffet den 16. oktober 2008 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (R 7/2008-1) vedrørende annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog registrering af figurmærket »F1-Live« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38 og 41 inden for rammerne af en indsigelsessag rejst af appellanten — fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009]

Konklusion

1) Dom afsagt den 17. februar 2011 af Den Europæiske Unions Ret, Formula One Licensing mod KHIM — Global Sports Media (F1-LIVE) (sag T-10/09), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 179 af 18.6.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 194/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. maj 2012 — Helena Rubinstein og L’Oréal SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Allergan Inc.

(Sag C-100/11 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 5 - EF-ordmærkerne BOTOLIST og BOTOCYL - EF-figur- og ordmærkerne BOTOX og de nationale figur- og ordmærker BOTOX - ugyldighedserklæring - relative registreringshindringer - skade på renomméet)

2012/C 194/05

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Helena Rubinstein og L’Oréal SA (ved Rechtsanwalt A. von Mühlendahl)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Allergan Inc. (ved barrister F. Clark)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. december 2010 i de forenede sager T-345/08 og T-357/08, Rubinstein og l’Oréal mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) — Allergan (Botolist og Botocyl), hvorved Retten ikke gav medhold i annullationssøgsmålet indgivet af indehaveren af EF-ordmærket »BOTOLIST« for varer i klasse 3 til prøvelse af afgørelse truffet den 28. maj 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 863/2007-1), som ophævede annullationsafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede begæringen om at erklære det nævnte varemærke ugyldigt, som indehaveren af de nationale og EF-ord- og figurmærker »BOTOX« havde indgivet for varer i klasse 5 og 16 samt for tjenesteydelser i klasse 42 — fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) 40/94 (nu artikel 8, stk. 4, (EF) nr. 207/2009) — registreringshindring — skadeligt for renomméet — fortolkning og anvendelse af artikel 73 i forordning nr. 40/94 (nu artikel 75 i forordning nr. 207/2009) — begrundelsespligt

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Helena Rubinstein SNC og L’Oréal SA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 145 af 14.5.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/10

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. marts 2012 — Giuseppe Sibilio mod Comune di Afragola (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Italien)

(Sag C-157/11) (1)

(Socialpolitik - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - direktiv 1999/70/EF - § 2 - begrebet »ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, som defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende praksis i den enkelte medlemsstat« - rammeaftalens anvendelsesområde - § 4, stk. 1 - princippet om forbud mod forskelsbehandling - personer, der udfører »socialt arbejde« inden for den offentlige sektor - nationale forskrifter, der udelukker, at der foreligger et arbejdsforhold - nationale forskrifter, hvorved der indføres en forskel mellem den ydelse, der udbetales til arbejdstagere, der udfører socialt arbejde, og den løn, der oppebæres af midlertidigt ansatte eller fastansatte arbejdstagere, der er ansat af de samme offentlige myndigheder, og som udfører samme arbejde)

2012/C 133/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Napoli

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Giuseppe Sibilio

Sagsøgt: Comune di Afragola

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Napoli — fortolkning af § 2, 3, 4 og 5 i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) — princippet om forbud mod forskelsbehandling — arbejdsløse, der er opført på mobilitets- og ansættelseslisterne, og som tidsbegrænset er ansat i den offentlige sektor til udførelse af socialt arbejde/almennyttigt arbejde (såkaldte LSU-og LPU-arbejdstagere) — nationale bestemmelser, der indfører en forskelsbehandling på lønområdet mellem LSU-arbejdstager/LPU-arbejdstagere og de midlertidigt ansatte inden for samme offentlige myndigheder med de samme arbejdsopgaver

Konklusion

§ 2 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale forskrifter, såsom de i hovedsagen omhandlede, hvori det er fastsat, at det arbejdsforhold, der er indgået mellem arbejdstagere, der udfører socialt arbejde, og de offentlige myndigheder, som de arbejder for, ikke henhører under anvendelsesområdet for rammeaftalen, når disse arbejdstagere — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre — ikke indgår i et arbejdsforhold, som defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende national praksis, i en situation, hvor medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter har udøvet den beføjelse, som de har fået tillagt i bestemmelsens stk. 2.

(1) EUT C 173 af 11.6.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. marts 2012 — Klub OOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto« — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien)

(Sag C-153/11) (1)

(Moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 168 - ret til fradrag - fradragsrettens indtræden - et selskabs ret til at fradrage indgående moms erlagt for køb af et investeringsgode, som endnu ikke er taget i brug inden for rammerne af dette selskabs erhvervsvirksomhed)

2012/C 133/16

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad — Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Klub OOD

Sagsøgte: Direktor na Direktsia »Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto« — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad — Varna — fortolkning af artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fradrag af moms erlagt af den afgiftspligtige for goder, der er blevet leveret til ham for så vidt som de er blevet anvendt til hans afgiftspligtige transaktioner — ret for et selskab, hvis hovedaktivitet består i udlejning af en ejendom, som det ejer, til at fradrage indgående moms ved køb af en ejendom, der endnu ikke er blevet anvendt til dette selskabs erhvervsmæssige virksomhed

Konklusion

Artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, som har erhvervet et investeringsgode i sin egenskab af afgiftspligtig, og som har henført dette gode til virksomhedsformuen, har ret til at fradrage merværdiafgiften vedrørende erhvervelsen af dette gode i den afgiftsperiode, hvor afgiften forfalder, uafhængigt af den omstændighed, at nævnte gode ikke straks er anvendt til erhvervsmæssige formål. Det tilkommer den forelæggende ret at fastslå, om den afgiftspligtige person har erhvervet investeringsgodet til brug for sin økonomiske virksomhed, samt i givet fald at bedømme, om der foreligger svig.

(1) EUT C 186 af 25.6.2011.
1)

Artikel 4, stk. 1, nr. 14), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og direktiv 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007, skal fortolkes således, at et marked for finansielle instrumenter, der ikke opfylder kravene i direktivets afsnit III, ikke henhører under begrebet »reguleret marked«, som defineret i nævnte bestemmelse, uanset den omstændighed, at operatøren har fusioneret med operatøren for et sådant reguleret marked.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. marts 2012 — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (sag C-90/11) og Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (sag C-91/11) mod Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland)

(Forenede sager C-90/11 og 91/11) (1)

(Varemærker - direktiv 2008/95/EF - registreringshindringer og ugyldighedsgrunde - sproglige udtryk, der består af en kombination af ord og en bogstavrækkefølge, som er identisk med disse ords begyndelsesbogstaver - fornødent særpræg - beskrivende karakter - bedømmelseskriterier)

2012/C 133/15

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (sag C-90/11) og Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (sag C-91/11)

Sagsøgt: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundespatentgericht — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (EUT L 299, s. 25) — særpræget ved et ordmærke, der består af en kombination af beskrivende ord og en rækkefølge af bogstaver, der ikke er beskrivende, og som er identiske med begyndelsesbogstaverne i de nævnte ord

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse på et ordmærke, der består af en sammenstilling af en beskrivende ordkombination og en — isoleret betragtet — ikke beskrivende bogstavrækkefølge, hvis denne bogstavrækkefølge, fordi den gengiver begyndelsesbogstavet i hvert ord i denne ordkombination, af kundekredsen opfattes som en forkortelse af den nævnte ordkombination, og at det omhandlede varemærke som helhed dermed kan forstås som en kombination af beskrivende angivelser og forkortelser, der følgelig mangler det fornødne særpræg.

(1) EUT C 173 af 11.6.2011.