ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 379/5

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. oktober 2012 — Pelati d.o.o. mod Republikken Slovenien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)

(Sag C-603/10) (1)

(Tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 90/434/EØF - fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater - artikel 11, stk. 1, litra a) - national lovgivning, hvorefter tildeling af skattefordele gøres betinget af opnåelse af en tilladelse - ansøgning om tilladelse, der skal indgives mindst 30 dage inden gennemførelsen af den planlagte transaktion)

2012/C 379/08

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Upravno sodišče Republike Slovenije

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pelati d.o.o.

Sagsøgt: Republikken Slovenien

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Upravno sodišče Republike Slovenije — fortolkning af Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 1) — artikel 11, stk. 1, litra a) — skattefordele ved spaltning — national lovgivning, der fastsætter en frist for indgivelse af ansøgninger om tildeling af sådanne fordele — afslag på skattefordele på grund af fristoverskridelse — afslagets forenelighed med det omhandlede direktiv

Konklusion

Artikel 11, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter tildeling af de skattefordele, der i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser finder anvendelse på en spaltning, gøres betinget af, at den til denne transaktion knyttede ansøgning indgives inden for en bestemt frist. Det tilkommer imidlertid den forelæggende ret at prøve, om vilkårene for anvendelsen af denne frist, og navnlig fastlæggelsen af dennes begyndelsestidspunkt, er tilstrækkeligt præcise, klare og forudsigelige til, at de skattepligtige kan have kendskab til, hvilke rettigheder de har, og til at sikre sig, at sidstnævnte kan nyde de skattefordele, der er fastsat ved dette direktivs bestemmelser.

(1) EUT C 80 af 12.3.2011.
1)

Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at det er til hinder for nationale bestemmelser, som uden videre undergiver markedsføring af byggevarer som de i hovedsagen omhandlede, der hidrører fra en anden medlemsstat, et krav om anbringelse af CE-mærkning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 379/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. oktober 2012 — Staatssecretaris van Justitie mod Mangat Singh (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-502/10) (1)

(Direktiv 2003/109/EF - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - anvendelsesområde - artikel 3, stk. 2, litra e) - ophold på grundlag af en formelt begrænset tilladelse)

2012/C 379/06

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Justitie

Sagsøgt: Mangat Singh

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 3, stk. 2, litra e), i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT 2004 L 16, s. 44) — begrebet »formelt begrænset opholdstilladelse« — opholdstilladelse, der ikke giver mulighed for at opnå en tidsubegrænset opholdstilladelse, men som kan fornyes et ubegrænset antal gange

Konklusion

Artikel 3, stk. 2, litra e), i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding skal fortolkes således, at begrebet »opholdstilladelse[, der] formelt er blevet begrænset«, ikke omfatter en tidsbegrænset opholdstilladelse, der meddeles en særlig persongruppe, og hvis gyldighed kan forlænges ubegrænset, uden at den dog giver udsigt til, at der kan opnås en tidsubegrænset opholdstilladelse, såfremt en sådan formel begrænsning ikke forhindrer, at tredjelandsstatsborgeren bliver fastboende i den omhandlede medlemsstat, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 346 af 18.12.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 379/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. oktober 2012 — Amerikas Forenede Stater mod Christine Nolan (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-583/10) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 98/59/EF - beskyttelse af arbejdstagerne - kollektive afskedigelser - anvendelsesområde - lukning af en amerikansk militærbase - information og konsultation af arbejdstagerne - tidspunktet for hvornår konsultationsforpligtelsen opstår - Domstolen ikke kompetent)

2012/C 379/07

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Amerikas Forenede Stater

Sagsøgt: Christine Nolan

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — fortolkning af artikel 2 og 5 i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EFT L 225, s. 16) — arbejdsgiverens forpligtelse til at informere og konsultere arbejdstagernes repræsentanter — fastsættelse af tidspunktet for denne forpligtelses opståen.

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) forelagde ved afgørelse af 6. december 2010.

(1) EUT C 89 af 19.3.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 379/2

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. oktober 2012 — Ungarn mod Den Slovakiske Republik

(Sag C-364/10) (1)

(Traktatbrud - artikel 259 TEUF - unionsborgerskab - artikel 21 TEUF - direktiv 2004/38/EF - retten til at færdes på medlemsstaternes område - Ungarns præsident - forbud mod at indrejse på Den Slovakiske Republiks område - diplomatiske forbindelser mellem medlemsstater)

2012/C 379/03

Processprog: slovakisk

Parter

Sagsøger: Ungarn (ved M. Z. Fehér og E. Orgován, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for sagsøgte i sagen: Europa-Kommissionen (ved A. Tokár, D. Maidani og S. Boelaert, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Artikel 259 TEUF — traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 18, stk. 1, EF, artikel 3, stk. 2, TEU, artikel 21, stk. 1, TEUF, samt af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (EFT L 158, s. 77) — misbrug af EU-retten — forbud mod at indrejse på Den Slovakiske Republiks område håndhævet overfor præsidenten for Republikken Ungarn, der var inviteret af en social organisation — indrejseforbud på grundlag af bl.a. direktiv 2004/83/EF — anvendelse af EU-rettens bestemmelser om personers frie bevægelighed på statschefer samt andre statslige repræsentanter.

Konklusion

1) Den Slovakiske Republik frifindes.

2) Ungarn betaler sagens omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 301 af 6.11.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 379/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. oktober 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig

(Sag C-614/10) (1)

(Traktatbrud - direktiv 95/46/EF - behandling af personoplysninger og fri udveksling af sådanne oplysninger - beskyttelse af fysiske personer - artikel 28, stk. 1 - national tilsynsmyndighed - uafhængighed - tilsynsmyndighed og forbundskanslerens kontors - personlige og organisatoriske forbindelser)

2012/C 379/09

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) (ved H. Kranenborg, I. Chatelier og H. Hijmans, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Østrig (ved G. Hesse, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 28, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31) — medlemsstaternes forpligtelse til at sikre, at de nationale tilsynsmyndigheder, der har til opgave at overvåge behandlingen af personoplysninger, udøver deres opgaver i fuld uafhængighed — nær personel og organisatorisk tilknytning mellem tilsynsmyndigheden og forbundskanslerens kontor (Bundeskanzleramt) — databeskyttelsesmyndighed underlagt forbundskanslerens tilsyn

Konklusion

1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28, stk. 1, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, idet den ikke har vedtaget alle de nødvendige bestemmelser med henblik på at den i Østrig gældende lovgivning opfylder kriteriet om uafhængighed vedrørende Datenschutzkommission (databeskyttelseskommission), nærmere bestemt idet den har indført retsforskrifter, hvorefter — det administrerende medlem af Datenschutzkommission er en statstjenestemand, som er undergivet et tjenstligt tilsyn — DSK’s kontor er integreret i forbundskanslerens tjenestegrene, og — forbundskansleren har en ubetinget ret til at blive informeret om alle aspekter ved forvaltningen af Datenschutzkommission.

2) Republikken Østrig betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

3) Forbundsrepublikken Tyskland og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 72 af 5.3.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 366/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 27. september 2012 — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) mod Finanzamt Plauen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-587/10) (1)

(Beskatning - merværdiafgift - levering af goder - afgiftspålæggelse af kædetransaktioner - afslag på fritagelse på grund af erhververens manglende momsregistreringsnummer)

2012/C 366/14

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

Sagsøgt: Finanzamt Plauen

Procesdeltager: Bundesministerium der Finanzen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — levering af goder — beskatning af en kædetransaktion — køb af varer, der foretages af en virksomhed med hjemsted i en medlemsstat hos et andet ikke-momsregistreret selskab, der har hjemsted i en tredjestat, og som køber varerne hos en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat, hvorved varerne sendes direkte fra denne leverandør til den erhvervende virksomhed — situation, hvor leverandøren angiver erhververens momsregistreringsnummer

Konklusion

Artikel 28c, punkt A, litra a), første afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 98/80/EF af 12. oktober 1998, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstats skatte- og afgiftsmyndigheder gør merværdiafgiftsfritagelsen for en levering inden for Fællesskabet betinget af, at leverandøren angiver erhververens merværdiafgiftsregistreringsnummer, dog under den forudsætning, at afslaget på at indrømme denne fritagelse ikke alene begrundes med, at denne forpligtelse ikke er blevet opfyldt, når leverandøren — efter at have truffet alle de foranstaltninger, som med rimelighed kan kræves af ham — ikke er i stand til i god tro at angive dette registreringsnummer, og når han i øvrigt er fremkommet med andre oplysninger, som i tilstrækkelig grad kan godtgøre, at erhververen er en afgiftspligtig person, der handler i denne egenskab under den omhandlede transaktion.

(1) EUT C 80 af 12.3.2011.
2)

Direktiv 2000/60 skal fortolkes således, at: — det principielt ikke er til hinder for en national bestemmelse, med hvilken det inden den 22. december 2009 tillades at omlede vand fra et vandløbsopland til et andet eller fra et vandområdedistrikt til et andet, når de kompetente nationale myndigheder endnu ikke har vedtaget vandområdeplaner for de berørte områder — en sådan omledning ikke må kunne bringe virkeliggørelsen af det i direktivet foreskrevne resultat alvorligt i fare — den pågældende omledning, for så vidt som den kan medføre skadelige virkninger for vand i henhold til samme direktivs artikel 4, stk. 7, dog kan tillades, i det mindste såfremt betingelserne i henhold til samme bestemmelses litra a)-d) er opfyldt, og — det forhold, at det modtagende vandløbsopland eller vandområdedistrikt ikke kan dække de behov, det har for drikkevandsforsyning, el-produktion eller kunstvanding gennem sine egne vandressourcer, ikke er en ufravigelig betingelse for, at en sådan omledning er forenelig med det pågældende direktiv, såfremt de ovennævnte betingelser er opfyldt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 355/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. september 2012 — Döhler Neuenkirchen GmbH mod Hauptzollamt Oldenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-262/10) (1)

(EF-toldkodeksen - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 204, stk. 1, litra a) - procedure for aktiv forædling - suspensionsordningen - toldskylds opståen - manglende opfyldelse af forpligtelsen til at indgive afslutningsopgørelsen inden for den fastsatte frist)

2012/C 355/04

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Döhler Neuenkirchen GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Oldenburg

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 204, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), og fortolkning af artikel 859, nr. 9) i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2545/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1), som ændret ved forordning (EF) nr. 993/2001 (EFT L 141, s. 1) — tilsidesættelse af forpligtelsen til indenfor fristen at forelægge afslutningsopgørelsen vedrørende en procedure for aktiv forædling — lovligheden af, at der opstår en toldskyld for den samlede mængde indførselsvarer, der har været undergivet forædlingsprocessen, som sanktion for denne tilsidesættelse

Konklusion

Artikel 204, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2005 af 13. april 2005, skal fortolkes således, at en misligholdelse af den forpligtelse til at forelægge afslutningsopgørelsen for kontroltoldstedet inden 30 dage efter udløbet af fristen for afslutningen af proceduren, som er fastsat i artikel 521, stk. 1, første afsnit, første led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 214/2007 af 28. februar 2007, vil føre til, at der opstår en toldskyld for den samlede mængde indførselsvarer, der skal angives — herunder dem, som genudføres uden for Den Europæiske Unions område — såfremt betingelserne i artikel 859, nr. 9), i nævnte forordning nr. 2454/93 anses for ikke at være opfyldt.

(1) EUT C 246 af 11.9.2010.
2)

Virkningerne af forordning nr. 617/2010 opretholdes, indtil en ny forordning, der er vedtaget med rette hjemmel, dvs. artikel 194, stk. 2, TEUF, træder i kraft inden for en rimelig frist at regne fra datoen for denne doms afsigelse.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 TEUF, idet den har vedtaget og opretholdt artikel 76 A og 76 B i lov om indkomstbeskatning af juridiske personer (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas), som finder anvendelse i tilfælde af, at et portugisisk selskab flytter sit vedtægtsmæssige hjemsted og sin faktiske ledelse til en anden medlemsstat, eller i tilfælde af, at et selskab, der ikke er hjemmehørende i Portugal, overfører en del af eller alle de aktiver, der er knyttet til et portugisisk fast driftssted, fra Portugal til en anden medlemsstat, og som foreskriver umiddelbar beskatning af urealiserede kapitalgevinster af de pågældende aktiver, men ikke af urealiserede kapitalgevinster som følge af rent nationale transaktioner.
2)

Artikel 34, nr. 1), i forordning nr. 44/2001, som denne forordnings artikel 45, stk. 1, henviser til, skal fortolkes således, at retten i den medlemsstat, som anmodningen rettes til, under henvisning til klausulen om grundlæggende retsprincipper ikke kan afslå fuldbyrdelse af en udeblivelsesafgørelse, som ikke fremfører noget argument om berettigelsen af søgsmålet, og hvorved der uden vurdering af hverken søgsmålets genstand eller grundlaget for søgsmålet træffes afgørelse om en tvists realitet, medmindre nævnte ret efter en samlet vurdering af proceduren og på grundlag af samtlige relevante omstændigheder finder, at denne retsafgørelse, ved ikke at gøre det muligt på nyttig og effektiv vis at tage retslige skridt til at anfægte den, udgør et åbenbart og uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgtes ret til en retfærdig rettergang som fastsat i artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. september 2012 — Deutsches Weintor eG mod Land Rheinland-Pfalz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-544/10) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - folkesundhed - information og beskyttelse af forbrugerne - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - begrebet »ernærings- og sundhedsanprisninger« - forordning (EF) nr. 1924/2006 - betegnelse af en vin som »letfordøjelig« - angivelse af et reduceret syreindhold - drikkevarer med et alkoholindhold på over 1,2 % vol. - forbud mod sundhedsanprisninger - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 15, stk. 1 - erhvervsfrihed - artikel 16 - friheden til at drive egen virksomhed - forenelighed)

(2012/C 331/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsches Weintor eG

Sagsøgt: Land Rheinland-Pfalz

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 6, stk. 1, første afsnit, TEU, jf. artikel 15, stk. 1 og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, samt artikel 4, stk. 3, jf. artikel 2, stk. 2, nr. 5), eller artikel 10, stk. 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. (EF) 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (EUT L 404, s. 9), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 116/2010 af 9. februar 2010 (EUT L 37, s. 16) — betegnelse af en vin som letfordøjelig med angivelse af et reduceret syreindhold — forbud mod sundhedsanvisninger vedrørende drikkevarer med et alkoholindhold på over 1,2 volumenprocent — begrebet »sundhedsanvisning«

Konklusion

1) Artikel 4, stk. 3, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 116/2010 af 9. februar 2010, skal fortolkes således, at udtrykket »sundhedsanprisning« omfatter en betegnelse såsom »letfordøjelig« ledsaget af en angivelse af et reduceret indhold af stoffer, der af de fleste forbrugere anses for negative.

2) Den omstændighed, at en producent eller forhandler af vin ved forordning nr. 1924/2006, som ændret ved forordning nr. 116/2010, uden undtagelse forbydes at gøre brug af en anprisning som den i hovedsagen omhandlede, selv om denne anprisning isoleret set er korrekt, er forenelig med artikel 6, stk. 1, første afsnit, TEU.

(1) EUT C 72 af 5.3.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. juli 2012 — X mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-334/10) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2 - del af et investeringsgode, der er bestemt for en virksomhed - midlertidig privat brug - varige ændringer af dette gode - betaling af moms i forbindelse med de varige ændringer - ret til fradrag)

2012/C 295/04

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fradrag af indgående moms — afgiftspligtig, der midlertidigt har anvendt en del af et investeringsgode, der er bestemt for hans virksomhed, til privat brug og med henblik herpå har foretaget varige ændringer af denne del af godet — ret til fradrag af moms betalt for de varige ændringer

Konklusion

Artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, som midlertidigt anvender en del af et investeringsgode, der er bestemt for dennes virksomhed, til privat brug, i medfør af disse bestemmelser har ret til at fradrage den indgående merværdiafgift af udgifterne i forbindelse med udførelsen af varige ændringer af dette gode, selv om disse ændringer er blevet gennemført med henblik på denne midlertidige anvendelse til privat brug, samt at denne fradragsret består uafhængigt af, om den afgiftspligtige person ved erhvervelsen af det investeringsgode, som er blevet tilført de nævnte ændringer, er blevet faktureret merværdiafgift, og om den afgiftspligtige person har fradraget denne merværdiafgift.

(1) EUT C 246 af 11.9.2010.