Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – levering af posttjenester, som i overensstemmelse med direktiv 97/67 er omfattet af eneret – tildeling uden for reglerne om offentlige kontrakter til et offentligt aktieselskab, som er den befordringspligtige postvirksomhed, der er helejet af offentlige myndigheder

(Art. 43 EF og 49 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler – direktiv 92/50 – levering af posttjenester, der ikke er omfattet af eneret i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 97/67 – tildeling uden for reglerne om offentlige kontrakter til et offentligt aktieselskab, som er den befordringspligtige postvirksomhed, der er helejet af offentlige myndigheder

(Rådets direktiv 92/50; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67)

3. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – levering af posttjenester, der ikke er omfattet af eneret i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 97/67 – tildeling uden for reglerne om offentlige kontrakter til et offentligt aktieselskab, som er den befordringspligtige postvirksomhed, der er helejet af offentlige myndigheder

(Art. 12 EF, 43 EF, 49 EF og 86 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67)

Sammendrag

1. Fællesskabsretten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, der tillader de offentlige myndigheder uden for reglerne om offentlige kontrakter at betro levering af posttjenester, som i overensstemmelse med direktiv 97/67 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet er omfattet af eneret, til et offentligt aktieselskab, hvis aktiekapital er 100% ejet af offentlige myndigheder, og som i denne stat er den befordringspligtige postvirksomhed.

Artikel 7 i nævnte direktiv tillader således medlemsstaterne at give de befordringspligtige virksomheder eneret på visse posttjenester, i det omfang dette er nødvendigt for at opfylde befordringspligten. Følgelig er sådanne tjenester, for så vidt som de i overensstemmelse med dette direktiv er omfattet af en enkelt befordringspligtig virksomheds eneret, nødvendigvis unddraget konkurrencen, og ingen anden økonomisk aktør er berettiget til at udbyde disse tjenester. Følgelig kan fællesskabsbestemmelserne om indgåelse af offentlige aftaler, hvis hovedformål er fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser samt adgang til en ufordrejet konkurrence i samtlige medlemsstater, ikke finde anvendelse.

(jf. præmis 39-41 og domskonkl. 1)

2. Direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved direktiv 2001/78, skal fortolkes således, at det er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, der tillader de offentlige myndigheder uden for reglerne om offentlige kontrakter at betro levering af posttjenester, som ikke er omfattet af en eneret i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 97/67 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, til et offentligt aktieselskab, hvis aktiekapital er 100% ejet af offentlige myndigheder, og som i denne stat er den befordringspligtige postvirksomhed, for så vidt som de aftaler, hvorpå disse bestemmelser finder anvendelse, når det relevante tærskelbeløb som fastsat i artikel 7, stk. 1, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved direktiv 2001/78, og udgør aftaler i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 92/50, som ændret ved direktiv 2001/78, som er indgået skriftligt og er gensidigt bebyrdende, og ikke udgør en ensidig administrativ retsakt, der alene opstiller betingelser for tjenesteyderen, og er en retsakt, der adskiller sig mærkbart fra de kommercielle betingelser, der normalt tilbydes af tjenesteyderen, hvilket det påhviler den forelæggende ret at kontrollere.

(jf. præmis 54 og 69 samt domskonkl. 2)

3. Artikel 43 EF, 49 EF og 86 EF samt ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og princippet om gennemskuelighed skal fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, der tillader de offentlige myndigheder uden for reglerne om offentlige kontrakter at betro levering af posttjenester, som ikke er omfattet af en eneret i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 97/67 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, til et offentligt aktieselskab, hvis aktiekapital er 100% ejet af offentlige myndigheder, og som i denne stat er den befordringspligtige postvirksomhed, for så vidt som de aftaler, hvorpå disse bestemmelser finder anvendelse, ikke når det relevante tærskelbeløb, som fastsat i artikel 7, stk. 1, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved direktiv 2001/78, og ikke faktisk udgør en ensidig administrativ retsakt, der alene pålægger den befordringspligtige postvirksomhed forpligtelser, og som adskiller sig mærkbart fra de kommercielle betingelser, der normalt tilbydes af denne virksomhed, hvilket det påhviler den forelæggende ret at kontrollere.

Endvidere kan artikel 86, stk. 2, EF ikke påberåbes som grundlag for sådanne nationale bestemmelser, for så vidt som de omfatter posttjenester, der ikke er omfattet af en eneret i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 97/67.

Direktiv 97/67 gennemfører artikel 86, stk. 2, EF for så vidt angår muligheden for at tildele tjenester, der er omfattet af eneret, til en enkelt virksomhed, der leverer befordringspligtige ydelser. Medlemsstaterne har ikke adgang til at udvide de befordringspligtige virksomheders eneret til levering af posttjenester i medfør af artikel 7 i direktiv 97/67, idet en sådan udvidelse ville være i strid med direktivets formål, som er at sikre en gradvis og kontrolleret åbning af postsektoren, eftersom der inden for rammerne af direktiv 97/67 er taget højde for spørgsmålet om, hvorvidt det er nødvendigt for, at denne posttjeneste kan opfyldes på acceptable økonomiske vilkår, at der gives eneret på visse posttjenester til den befordringspligtige postvirksomhed.

(jf. præmis 80-82, 85 og 88 samt domskonkl. 3)