RETTENS DOM (Første Afdeling)

18. december 1997

Sag T-90/95

Walter Gill

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — lægeundersøgelser — oplysninger om helbredstilstanden ikke meddelt — ret til at hemmeligholde sin helbredstilstand«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1231

Angående:

Påstand om erstatning for tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af tjenestefejl begået af sagsøgtes administration.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Sagsøgeren arbejdede fra 1948 og indtil 1970'erne i minerne, først som minearbejder, derefter som mineleder og mineinspektør.

I 1974 blev sagsøgeren ansat af Kommissionen som ekspeditionssekretær i afdelingen »Sikkerhedsproblemer i Kul- og Stålsektoren« under Generaldirektoratet for Sociale Anliggender. Som led i dette arbejde foretog han ca. 25 mineinspektioner.

Før ansættelsen og under tjenesten ved Kommissionen blev sagsøgeren underkastet de lægeundersøgelser, der foreskrives i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten).

I 1981 indgav sagsøgeren, der led af en kronisk luftvejssygdom, ansøgning til Kommissionen om invalidepension begrundet med erhvervssygdom som omhandlet i vedtægtens artikel 78.

I 1987 blev denne ansøgning afslået. Den over denne afgørelse indgivne klage blev ligeledes afvist ved Kommissionens afgørelse af 20. maj 1988. Dette afgørelse blev annulleret af Retten (dom af 6.4.1990, sag T-43/89, Gill mod Kommissionen, Sml. II, s. 173). Rettens dom blev imidlertid ophævet af Domstolen (dom af 4.10.1991, sag C-185/90 P, Kommissionen mod Gill, Sml. I, s. 4779), og efter hjemvisning gav Retten ved en ny dom ikke sagsøgeren medhold i søgsmålet (dom af 23.3.1993, sag T-43/89 REV., Gill mod Kommissionen, Sml. II, s. 303).

Den 10. maj 1994 indgav sagsøgeren i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1, en ansøgning til ansættelsesmyndigheden om erstatning for det tab, han angiveligt havde lidt, fordi Kommissionens administration ikke i forbindelse med lægeundersøgelsen ved ansættelsen og de årlige undersøgelser, der var gennemført i medfør af vedtægtens artikel 59, stk. 4, havde underrettet ham om tilstedeværelsen af en lungesygdom, samt fordi Kommissionen fortsat havde ladet ham varetage arbejdsopgaver, der var uforenelige med hans helbredstilstand, uden at have underrettet ham om de risici, som udførelsen af hans arbejde kunne have for udviklingen af hans sygdom.

Ansøgningen var vedlagt en skrivelse, hvori sagsøgerens advokat anførte, at eftersom ansøgningen havde forbindelse med sagsøgerens helbred, måtte de foranstaltninger træffes, der var nødvendige af hensyn til respekten for sagsøgerens privatliv, navnlig i medfør af artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (menneskerettighedskonventionen), og han anmodede om at blive underrettet om de praktiske foranstaltninger, der blev truffet i dette øjemed.

Ved skrivelse af 20. maj 1994 underrettede Kommissionen sagsøgerens advokat om, at sagsøgerens ansøgning var blevet registreret, samt om, at den »straks [er] blevet oversendt til de kompetente tjenestegrene, for at der så hurtigt som muligt kan tilgå ham et svar«.

Den 26. september 1994 afslog Kommissionen sagsøgerens ansøgning. Den 28. december 1994 afviste Kommissionen klagen, som sagsøgeren havde indgivet over afgørelsen af 26. september 1994.

Påstanden om ansvar for Fællesskabet

Retten udtalte, at Fællesskabets ansvar forudsætter, at en række betingelser er opfyldt, nemlig at den adfærd, der bebrejdes institutionen, er ulovlig, at der foreligger et tab, og at der er årsagsforbindelse mellem adfærden og det påberåbte tab. Det måtte derfor først undersøges, om Kommissionen ved behandlingen af sagsøgerens lægelige akter havde tilsidesat sine forpligtelser, og især om den havde begået de fejl, som sagsøgeren anklagede den for (præmis 33).

Henvisning til: Retten, 9. februar 1994, sag T-82/91, Latham mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 61, præmis 72; Retten, 11. oktober 1995, forenede sagerT-39/93 og T-553/93, Baltsavias mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 695, præmis 80.

Spørgsmålet om tilsidesættelse af bistandspligten

Retten mindede om, at institutionens lægetjeneste skal underrette tjenestemanden om enhver sygdom, der fremgår af hans journal, og advare ham mod sundhedsfarlig adfærd, hvilket forudsætter, at han modtager alle de relevante oplysninger. Lægetjenesten skal endvidere underrette tjenestemanden om de risici, som kan medføre sygdom (præmis 34).

Henvisning til: Retten, 25. september 1991, sag T-36/89, Nijman mod Kommissionen, Sml. II, s. 699, præmis 37.

Efter at have gennemgået erklæringerne vedrørende de forskellige undersøgelser, som var foretaget af sagsøgeren i Kommissionens lægetjeneste i det relevante tidsrum, konkluderede den af Retten udpegede sagkyndige, at hverken redegørelsen for lægeundersøgelsen ved ansættelsen eller redegørelserne for de årlige lægeundersøgelser havde vist, »at der forelå en lungesygdom, eller at der forelå risici, som kunne medføre en lungesygdom«. Det kunne under disse omstændigheder ikke antages, at Kommissionens lægetjeneste i det nævnte tidsram havde stillet en diagnose om, at der hos sagsøgeren forelå en lungesygdom eller risici, som kunne medføre en lungesygdom. Følgelig måtte det første argument, hvormed sagsøgeren ville godtgøre en fejl fra Kommissionens side, afvises (præmis 36 og 37).

Spørgsmålet om tilsidesættelse af artikel 8 i menneskerettighedskonventionen

Retten bemærkede, at retsbeskyttelsen af privatlivets fred, der fastslås i artikel 8 i menneskerettighedskonventionen, udgør en af de grundlæggende rettigheder, som er beskyttet af Fællesskabets retsorden. Denne ret indebærer bl.a. retten for enhver til at hemmeligholde sin helbredstilstand. En tjenestemand kan imidlertid ikke påberåbe sig denne ret over for personer, der skal behandle en ansøgning og en klage, hvori tjenestemanden selv anfører visse oplysninger og vurderinger vedrørende sin helbredstilstand. Retten fandt det heller ikke rimeligt at pålægge disse personer at udarbejde anonyme versioner af ansøgningen, klagen og de dokumenter, der var fremlagt til støtte for ansøgningen og klagen. I henhold til traktatens artikel 214 og vedtægtens artikel 17 har Fællesskabets tjenestemænd og øvrige ansatte — selv efter, at deres hverv er ophørt — forpligtelse til ikke at give oplysninger om forhold, som ifølge deres natur er tjenestehemmeligheder. Disse bestemmelser må i princippet være tilstrækkelig garanti med henblik på at hindre udbredelse af oplysninger vedrørende en tjenestemands privatliv, som findes i en ansøgning eller en klage, ud over den begrænsede kreds af personer, der skal behandle ansøgningen eller klagen. Sagsøgeren havde i øvrigt ikke bevist, at der var givet oplysning om hans ansøgning og klage til andre personer end dem, der skulle behandle dem. Anbringendet om en tilsidesættelse af artikel 8 i menneskerettighedskonventionen måtte følgelig også forkastes (præmis 38 og 40).

Henvisning til: Domstolen. 8. april 1992, sag C-62/90, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 2575, præmis 23; Retten, 15. maj 1997, sag T-273/94, N. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 289, præmis 72; Retten, 13. juli 1995, sag T-176/94, K. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 621, præmis 31, 39 og 42.

Annullationspåstanden

Retten bemærkede, at en afgørelse fra en institution, hvorved der meddeles afslag på en ansøgning om erstatning, indgår som en del af den administrative procedure, der går forud for indgivelse af et erstatningssøgsmål for Retten, og en sådan påstand kan derfor ikke bedømmes selvstændigt i forhold til erstatningspåstanden. Den retsakt, der indeholder institutionens stillingtagen under den administrative procedure, har nemlig alene den virkning at gøre det muligt for den skadelidte part at rejse krav om erstatning ved Retten (præmis 45).

Henvisning til: Retten, 25. februar 1992, sag T-64/91, Marcato mod Kommissionen, Sml. II, s. 243, præmis 33.

I nærværende sag omfattede frifindelsen for sagsøgerens erstatningspåstand en frifindelse for den af sagsøgeren nedlagte annullationspåstand (præmis 46).

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.