Forslag til afgørelse fra generaladvokat Léger fremsat den 10. juni 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg. - Traktatbrud - Direktiv 94/45/EF - Manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist. - Sag C-430/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-07391



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har i nærværende sag nedlagt påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til EF-traktaten, idet det ikke har vedtaget og/eller ikke har meddelt Kommissionen de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (1), eller idet det ikke har sikret sig, at arbejdsmarkedets parter har fastsat de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, og således ikke har truffet og/eller ikke har meddelt Kommissionen de nødvendige foranstaltninger til, at det kan garantere de med direktivet tilstræbte resultater. Kommissionen har nedlagt påstand om, at Storhertugdømmet Luxembourg pålægges at betale sagens omkostninger.

2 I henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 94/45 skulle medlemsstaterne vedtage de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet senest den 22. september 1994 eller senest på denne dato sikre sig, at arbejdsmarkedets parter fastsætter de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til, at de til enhver tid kan garantere de med direktivet tilstræbte resultater. I henhold til direktivet skulle medlemsstaterne straks underrette Kommissionen herom.

3 Da Kommissionen efter fristens udløb havde konstateret, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke havde givet den nogen meddelelse vedrørende trufne foranstaltninger, indledte Kommissionen en traktatbrudsprocedure i henhold til EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF).

4 Ved skrivelse af 16. januar 1997 anmodede Kommissionen den luxembourgske regering om at fremsætte sine bemærkninger med hensyn til den manglende gennemførelse af direktiv 94/45 i national lovgivning.

5 Ved skrivelse af 18. februar 1997 fremsendte den luxembourgske regering til Kommissionen et lovforslag vedrørende gennemførelsen af direktiv 94/45 og anførte, at forslaget var genstand for en drøftelse med arbejdsmarkedets parter og principielt kunne vedtages af regeringsrådet i begyndelsen af marts 1997. Ved skrivelse af 2. maj 1997 meddelte samme regering Kommissionen, at den ufortøvet kunne forelægge lovforslaget for parlamentet, og at 90% af virksomhederne allerede havde indgået en frivillig overenskomst af den karakter, som omhandledes af direktivet.

6 Da Kommissionen konstaterede, at der ikke var vedtaget nogen foranstaltning med henblik på gennemførelsen af direktiv 94/45, eller at den i hvert fald ikke var blevet underrettet herom, fremsatte den den 22. april 1998 en begrundet udtalelse til Storhertugdømmet Luxembourg, hvori den fastslog, at denne medlemsstat havde tilsidesat forpligtelser, som påhvilede den.

7 Da Kommissionen ikke modtog nogen yderligere oplysninger om gennemførelsen af direktiv 94/45, anlagde den nærværende traktatbrudssag.

8 Den luxembourgske regering har i sin svarskrivelse ikke bestridt, at den ikke har gennemført direktiv 94/45 inden for fristen. Den har anført, at den har vedtaget et lovforslag om gennemførelse af direktivet i national lovgivning, et forslag, som er blevet tilsendt erhvervsorganisationerne og Conseil d'État med henblik på udtalelse, samt, at lovforslaget vil blive forelagt parlamentet til afstemning inden udløbet af det første halvår. Den luxembourgske regering har tilføjet, at de luxembourgske virksomheder, som omfattes af direktivet, næsten alle har indgået frivillige overenskomster, således at arbejdsmarkedets parter har gennemført de nødvendige bestemmelser ved overenskomst. Den luxembourgske regering finder derfor, at Kommissionens søgsmål er blevet overflødigt og alene kan tjene til at fastslå, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har gennemført direktivet inden for fristen.

9 Det er således klart, at den luxembourgske regering ikke har bestridt, at det pågældende direktiv ikke er blevet gennemført inden for fristen. Direktivet er dags dato endnu ikke blevet gennemført, idet de endelige nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktiv 94/45 i national lovgivning ikke er blevet vedtaget. Jeg skal endvidere anføre, hvilket også den luxembourgske regering erkender, at de virksomheder, der omfattes af direktiv 94/45, ikke alle har indgået overenskomster med henblik på at gennemføre de nødvendige bestemmelser til direktivets gennemførelse, samt, som Kommissionen har anført, at det ikke er godtgjort, at disse overenskomster, som de foreligger, er tilstrækkeligt bindende til at sikre gennemførelsen af direktivbestemmelserne. Det traktatbrudssøgsmål, som Kommissionen har anlagt med hensyn til forpligtelserne i direktiv 94/45, er derfor begrundet.

10 I henhold til artikel 69, stk. 2, i Domstolens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.

Forslag til afgørelse

11 Jeg skal følgelig foreslå Domstolen at afsige følgende dom:

»1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller det ikke har sikret sig, at arbejdsmarkedets parter har fastsat de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, og således ikke har truffet eller meddelt de nødvendige foranstaltninger til, at det kan garantere de med direktivet tilstræbte resultater.

2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.«

(1) - EFT L 254, s. 64.