33.

Domstolen baserede dette svar på følgende grunde: — Betydningen og rækkevidden af udtrykkene »opholder sig« og »er bosat« er ikke defineret i rammeafgørelsen. — Udtrykket »opholder sig« kan ikke fortolkes udvidende, hvilket ville indebære, at den fuldbyrdende judicielle myndighed kunne afslå at fuldbyrde en europæisk arrestordre alene med den begrundelse, at den eftersøgte person befinder sig midlertidigt på den fuldbyrdende medlemsstats område. Udtrykket kan dog på den anden side heller ikke fortolkes på den måde, at en eftersøgt person, som har opholdt sig i nævnte stat i en vis tid, ikke i noget tilfælde kan anses for at have fået en sådan tilknytning til denne stat, at han med føje kan påberåbe sig den omhandlede fakultative grund til at afslå fuldbyrdelse. — Fastlæggelsen af udtrykket »opholder sig« har derfor betydning for afgrænsningen af anvendelsesområdet for rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6. — Udtrykkene »opholder sig« og »er bosat« skal defineres på samme måde inden for Den Europæiske Union, og medlemsstaterne må ikke give dem en større rækkevidde, end hvad der følger af denne definition. — I en konkret situation skal den fuldbyrdende judicielle myndighed for at få klarhed over, om grunden i rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, til at afslå fuldbyrdelse finder anvendelse, først afgøre, om den pågældende er statsborger, bosat eller opholder sig i denne stat, og derpå i bekræftende fald vurdere, om der findes en berettiget interesse i, at den straf, som er idømt i den udstedende medlemsstat, fuldbyrdes på den fuldbyrdende medlemsstats område. — I denne forbindelse har rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, bl.a. til formål at give den fuldbyrdende judicielle myndighed mulighed for at lægge særlig vægt på, om, den eftersøgte persons chancer for reintegration forbedres. — Udtrykkene »er bosat« og »opholder sig« sigter derfor henholdsvis til den situation, hvor en person, som en europæisk arrestordre vedrører, enten har etableret sin faktiske bopæl i den fuldbyrdende medlemsstat eller som følge af en fast tilstedeværelse af en vis varighed i denne medlemsstat har opnået en tilknytning til denne stat, der kan sidestilles med tilknytning som følge af bopæl. — For at afgøre, om en person i en konkret situation har opnået en sådan tilknytning, skal der foretages en samlet vurdering af en række objektive forhold, der kendetegner denne persons situation, heriblandt navnlig varigheden og karakteren af samt omstændighederne ved den eftersøgte persons ophold såvel som den familiemæssige og økonomiske tilknytning, som denne person har til den fuldbyrdende medlemsstat. — Ved foretagelse af denne samlede vurdering kan en af nævnte omstændigheder ikke i sig selv tillægges afgørende betydning. — Hvad angår de omstændigheder, som den forelæggende ret har henvist til, kan den omstændighed alene, at den eftersøgte person ikke har opholdt sig uafbrudt i den fuldbyrdende medlemsstat, og at hans ophold ikke er i overensstemmelse med den nationale lovgivning vedrørende udlændinges indrejse og ophold, ikke udelukke, at han »opholder sig« i denne stat, men kan dog have betydning. — Den omstændighed, at den pågældende jævnligt begår lovovertrædelser i den fuldbyrdende medlemsstat, og at han er fængslet i denne stat, har ikke betydning for vurderingen af, om han »opholder sig« i denne stat, men kan dog, hvis han har ophold dér, have betydning for vurderingen af, om der findes en lovlig grund til at afslå fuldbyrdelse.