Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - kommissionsbeslutning om statsstøtte

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF) og art. 190 (nu art. 253 EF))

2. Fællesskabsret - fortolkning - institutionernes retsakter - begrundelse - hensyntagen

3. Statsstøtte - påtænkte støtteforanstaltninger - gennemførelse heraf inden Kommissionens endelige beslutning - Kommissionens beslutning om at kræve tilbagebetaling af støtten - begrundelsespligt - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

4. Statsstøtte - begreb - vurdering efter kriteriet om sædvanlige markedsbetingelser

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF))

5. Statsstøtte - begreb - garanti stillet af staten - omfattet - ingen øjeblikkelig og sikker tildeling af statsmidler - uden betydning

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF))

6. Statsstøtte - kommissionsbeslutning, hvori det fastslås, at en ikke-anmeldt støtte er uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - rækkevidde

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF), art. 93, stk. 3, og art. 190 (nu art. 88, stk. 3, EF og art. 253 EF))

7. Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte, der kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet - Kommissionens skøn - domstolsprøvelse - grænser

(EF-traktaten, art. 92, stk. 3 (efter ændring nu art. 87, stk. 3, EF))

8. Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte, der kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet - støtte til redning af en virksomhed i vanskeligheder - betingelser - kreditgaranti med en rentesats, der svarer til markedsrenten

9. Konkurrence - offentlige virksomheder - ligebehandling af offentlige og private virksomheder - ordning for offentlig ejendom - uden betydning

(EF-traktaten, art. 90, stk. 1, og art. 222 (nu art. 86, stk. 1, EF og art. 295 EF))

10. Konkurrence - offentlige virksomheder og virksomheder, som medlemsstaterne indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder - undtagelsesordning - betingelser

(EF-traktaten, art. 90, stk. 2 (nu art. 86, stk. 2, EF))

Sammendrag

1. Den forpligtelse, der i medfør af traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF) påhviler Fællesskabets institutioner til at begrunde deres beslutninger, skal gøre det muligt for Fællesskabets retsinstanser at udøve deres legalitetskontrol og for den berørte part at gøre sig bekendt med begrundelsen for den trufne foranstaltning med henblik på at kunne varetage sine interesser og afgøre, om beslutningen er lovlig. Endvidere er Kommissionen ikke i begrundelsen for beslutninger, som den må træffe for at sikre anvendelsen af konkurrencereglerne, forpligtet til at tage stilling til alle de argumenter, som de berørte har fremført for den. Kommissionen behøver kun at redegøre for de faktiske omstændigheder og retlige betragtninger, der har væsentlig betydning for beslutningens opbygning. Hvad angår kvalifikationen af en statsstøtteforanstaltning indebærer dette princip, at Kommissionen skal angive sine grunde for at antage, at den pågældende foranstaltning falder ind under anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF).

( jf. præmis 34, 35 og 36 )

2. En retsakts konklusion kan ikke udskilles fra dens betragtninger, hvorfor den om nødvendigt må fortolkes under hensyntagen til de betragtninger, som har ført til dens vedtagelse.

( jf. præmis 39 )

3. På statsstøtteområdet er Kommissionen, som har beføjelse til at pålægge de nationale myndigheder at tilbagesøge støtten, når den påtænkte støtte i strid med traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF) allerede er blevet udbetalt, ikke forpligtet til at anføre en særlig begrundelse for, at den har ret til at udøve denne beføjelse.

( jf. præmis 53 )

4. Statsstøttebegrebet omfatter ikke blot positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. Med henblik på at vurdere, hvorvidt en statslig foranstaltning skal anses for at være støtte, må det fastlægges, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opnår en økonomisk fordel, som den ikke ville have opnået under sædvanlige markedsbetingelser.

( jf. præmis 65 og 66 )

5. Statens stillelse af en garanti til en virksomhed er ikke undtaget fra forbuddet i traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) alene af den grund, at der ikke sker en øjeblikkelig og sikker tildeling af statsmidler ved, at denne fordel ydes den begunstigede virksomhed.

( jf. præmis 81 )

6. Det påhviler ikke Kommissionen at foretage en meget detaljeret økonomisk analyse af, hvorledes en statsstøtte påvirker samhandelen inden for Fællesskabet og konkurrencen. Da der endvidere er tale om en støtte, der ikke er anmeldt over for Kommissionen, skal den beslutning, hvorved det konstateres, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet, ikke nødvendigvis være baseret på en påvisning af støttens faktiske virkninger på konkurrencen eller samhandelen mellem medlemsstaterne. Såfremt der blev truffet beslutning på et andet grundlag, ville det medføre, at man begunstigede de medlemsstater, der yder støtte under tilsidesættelse af anmeldelsespligten ifølge traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), på de medlemsstaters bekostning, der har givet underretning om en projekteret støtte.

( jf. præmis 85 )

7. På området for traktatens artikel 92, stk. 3 (efter ændring nu artikel 87, stk. 3, EF), har Kommissionen en vid skønsmæssig beføjelse, hvis udøvelse indebærer, at den i EF-sammenhæng skal foretage økonomiske og sociale vurderinger. Det påhviler derfor Retten at begrænse den prøvelse, som den foretager af sådanne vurderinger, til en kontrol med, om de processuelle forskrifter er overholdt, om begrundelsen er tilstrækkelig, om de faktiske omstændigheder er materielt korrekte samt til, om der foreligger et åbenbart urigtigt skøn eller er begået magtfordrejning.

( jf. præmis 97 )

8. Hvad angår betingelsen vedrørende den rentesats, som er fastsat ved Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, er det mål, som Kommissionen forfølger ved at godkende redningsstøtte, at medvirke til den økonomiske udvikling uden at påvirke samhandelen på en måde, der strider mod Fællesskabets interesser. Under denne synsvinkel er det ikke mere acceptabelt for et lån, der er opnået på grundlag af en statsgaranti, end for en støtte i form at lånet i sig selv, at rentesatsen for dette lån er gunstigere end den, der tilbydes på markedet.

( jf. præmis 107 )

9. Traktatens artikel 222 (nu artikel 295 EF) tilsidesætter ikke det princip, hvorefter konkurrencereglerne i medfør af traktatens artikel 90, stk. 1 (nu artikel 86, stk. 1, EF), finder anvendelse uden forskel på private og offentlige virksomheder.

( jf. præmis 122 )

10. Det fremgår af traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), at for at den i denne bestemmelse fastsatte undtagelse kan finde anvendelse, kræves det, at den pågældende virksomhed er blevet overdraget af de offentlige myndigheder at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, at anvendelsen af traktatens bestemmelser hindrer opfyldelsen af den særlige opgave, som er betroet den, samt at dette ikke strider mod Fællesskabets interesse. Virksomheder, der er blevet overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, bør herved være overdraget denne opgave ved en retsakt fra en offentlig myndighed.

( jf. præmis 125 og 126 )