RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

25. marts 1998

Sag T-202/97

Louis Koopman

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — indplacering på løntrin — anciennitet — vedtægtens artikel 90 — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-511

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 21. oktober 1996 om afslag på sagsøgerens ansøgning om en ny indplacering efter artikel 32, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Sagsøgeren tiltrådte den 3. september 1979 tjenesten ved Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber som midlertidigt ansat i lønklasse A6, løntrin 3. Den 1. september 1981 steg han til løntrin 4 i lønklasse A6. Efter at sagsøgeren den 1. juli 1982 havde bestået en udvælgelsesprøve for fuldmægtige, blev han udnævnt til tjenestemand med indplacering i lønklasse A6, løntrin 3. Den 1. september 1984 blev sagsøgeren overført til Kommissionen.

Artikel 8 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3947/92 af 21. december 1992 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse fællesskaber (EFT L 404, s. 1, herefter »forordning nr. 3947/92«) indføjede et stk. 3 til artikel 32 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten). Stk. 3 fastsætter følgende: »En midlertidig ansat, hvis indplacering er fastsat i overensstemmelse med de indplaceringskriterier, som institutionen har fastsat, bevarer den anciennitet på løntrinnet, som han har opnået som midlertidigt ansat, hvis han udnævnes til tjenestemand i samme lønklasse umiddelbart efter denne periode.« Forordning nr. 3947/92 trådte i kraft den 1. januar 1993.

I sin dom af 6. marts 1996 i sagen Becker mod Revisionsretten (sag T-93/94, Sml. II, s. 141, Becker-dommen) fortolkede Retten vedtægtens artikel 32, stk. 3, på den måde, at den også finder anvendelse på midlertidigt ansatte, der er blevet udnævnt til tjenestemænd før ikrafttrædelsen af forordning nr. 3947/92. Retten præciserede, at der herved ikke antages at foreligge tilbagevirkende gyldighed af forordning nr. 3947/92, men at det antages, at forordningen straks skal finde anvendelse.

Ved notits af 5. august 1996 ansøgte sagsøgeren Kommissionen om at ændre hans indplacering på løntrin i lyset af Becker-dommen. Ved notits af 21. oktober 1996 svarede Kommissionen, at den ikke kunne tage stilling til sagsøgerens anmodning på grund af, at hans oprindelige indplacering var blevet foretaget af Revisionsretten.

Den 12. november 1996 påklagede sagsøgeren denne afgørelse om afslag fra Kommissionen. Ved notits af 2. april 1997 afviste Kommissionen sagsøgerens klage med den begrundelse, at ansøgningen om ændret indplacering var blevet indgivet for sent.

Formaliteten

Retten bemærkede, at en tjenestemands søgsmål ved Retten skal afvises, såfremt den forudgående administrative procedure ikke er forløbet forskriftsmæssigt. Herved tillader vedtægtens artikel 90, stk. 1, ikke at indgive en administrativ ansøgning, som i realiteten går ud på, at ansættelsesmyndigheden på ny skal tage stilling til en afgørelse, som er blevet endelig. Imidlertid kan eksistensen af en ny og væsentlig faktisk omstændighed begrunde, at der indgives ansøgning om fornyet prøvelse af en sådan afgørelse (præmis 22 og 23).

Henvisning til: Domstolen, 26. september 1985, sag 231/84, Valentini mod Kommissionen, Sml. s. 3027, præmis 14; Retten, 11. maj 1992, sag T-34/91, Whitehead mod Kommissionen, Sml. II, s. 1723, præmis 18; Retten, 22. september 1994, sag T-495/93, Carrer m.fl. mod Domstolen, Sml. Pers. II, s. 651, præmis 19; Retten, 15. februar 1995, sag T-112/94, Moat mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 135, præmis 25; Retten, 29. januar 1997, sag T-7/94, Adnaenssensm.fi. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 1, præmis 27.

Dette kan være tilfældet med en ændring af reglerne om indplacering, men det påhviler tjenestemanden at indgive sin ansøgning om fornyet indplacering i medfør af en ny bestemmelse i vedtægten inden for en rimelig frist. Tjenestemandens interesse i at ansøge om en tilpasning af hans tjenesteretlige stilling til et nyt regelsæt skal således afbalanceres med det bydende krav om retssikkerhed. Et tidsrum på mere end tre og et halvt år mellem ikrafttrædelsen af de nævnte regler og indgivelsen af ansøgningen fra tjenestemandens side overskrider klart den tid, der er nødvendig for at forberede en ansøgning og forelægge den for ansættelsesmyndigheden ad tjenestevejen (præmis 24 og 25).

Konklusion:

Sagen afvises.