Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - forordninger - proportionalitetsprincippet ikke udtrykkeligt anfoert - tilsidesaettelse af begrundelsespligten - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 3 B og 190; Raadets forordning nr. 519/94)

2 Retspleje - intervention - begaering om at indtraede i sagen til stoette for en af parternes paastande, men under fremfoerelse af en anden argumentation - formaliteten

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 4)

3 Faelles handelspolitik - regler fastsat af Faellesskabets institutioner - skoen - domstolskontrol - graenser - forordning nr. 519/94 - importkontingenter for visse former for legetoej med oprindelse i Folkerepublikken Kina - urigtigt skoen - foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 519/94)

4 Faelles handelspolitik - regler fastsat af Faellesskabets institutioner - indfoerelse paa faellesskabsplan af en ny, ensartet ordning for indfoerslerne - Raadets rolle - hensyntagen til Faellesskabets generelle interesse - forpligtelse til at bekraefte de valg, medlemsstaterne tidligere har truffet - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 4; Raadets forordning nr. 519/94)

5 Faelles handelspolitik - samhandel med tredjelande - kvantitative importkontingenter - lovlighed - betingelser

(EF-traktaten, art. 110)

6 Faellesskabsret - principper - proportionalitet - forordning nr. 519/94 om indfoerelse af importkontingenter for visse former for legetoej med oprindelse i Kina - faellesskabslovgivers skoen inden for den faelles handelspolitik - domstolskontrol - graenser

7 Faellesskabsret - principper - ligebehandling - tilsidesaettelse - ikke sammenlignelige situationer - foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 519/94)

Sammendrag

1 Raekkevidden af den begrundelsespligt, der foelger af traktatens artikel 190, afhaenger af, hvilken retsakt der er tale om, og begrundelsen behoever, naar der er tale om almengyldige retsakter, kun at angive de samlede omstaendigheder, der har foert til, at retsakten er blevet udstedt, og de generelle formaal, som den skal opfylde. Hvis det formaal, der forfoelges af institutionen, i det vaesentlige fremgaar af den anfaegtede retsakt, ville det vaere urimeligt at kraeve en saerlig begrundelse for de valg af teknisk art, som institutionen har truffet.

Selv om proportionalitetsprincippet, saaledes som det fremgaar af traktatens artikel 3 B, stk. 3, er et almindeligt princip i Faellesskabets retsorden, kan det ikke kraeves af Raadet, at det, for at opfylde sin begrundelsespligt i henhold til traktatens artikel 190, udtrykkeligt henviser til princippet i betragtningerne til en forordning, naar det fremgaar af den omtvistede forordning, at de trufne foranstaltninger - i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet - er noedvendige for at naa de tilstraebte maal.

2 Artikel 37, stk. 4, i statutten for Domstolen er ikke til hinder for, at en intervenient fremfoerer en anden argumentation end den part, som intervenienten stoetter, naar blot intervenienten soeger at stoette partens paastande eller tilbagevise modpartens.

I overensstemmelse hermed angaar intervenientens argumentation vedroerende det forhold, at der ikke er anfoert en saerlig begrundelse med hensyn til proportionalitetsprincippet, saaledes som det fremgaar af traktatens artikel 3 B, stk. 3, det anbringende om manglende begrundelse, som sagsoegeren principalt har fremsat, og argumentationen har saaledes til formaal at stoette sagsoegerens paastande.

3 Faellesskabets institutioner har et vidt skoen med hensyn til valget af de midler, der er noedvendige for at virkeliggoere den faelles handelspolitik. Paa et saadant omraade, hvor der skal foretages en vurdering af komplicerede oekonomiske omstaendigheder, maa Domstolens proevelse, specielt naar der er tale om en almengyldig retsakt, begraense sig til en kontrol af, om de relevante formforskrifter er overholdt, om de faktisk omstaendigheder, paa grundlag af hvilke det anfaegtede valg er foretaget, er materielt rigtige, samt til, om der foreligger en aabenbar fejl i vurderingen af de faktiske omstaendigheder, eller om der er begaaet magtfordrejning.

Det skoen, som Raadet har ved bedoemmelsen af en sammensat oekonomisk situation, omfatter ikke blot arten og raekkevidden af de bestemmelser, der skal vedtages, men ogsaa i et vist omfang konstateringen af de grundlaeggende fakta, isaer saaledes, at Raadet i paakommende tilfaelde frit kan gaa ud fra generelle konstateringer. Selv om Raadet skal tage alle de oplysninger, som det raader over, i betragtning, kan det saaledes ikke kraeve, at det i detaljer undersoeger alle beroerte erhvervssektorer, foer det udsteder en almengyldig retsakt.

Med hensyn til den indfoerelse af en ny importordning for visse former for legetoej med oprindelse i Folkerepublikken Kina, som har fundet sted ved forordning nr. 519/94 - ved hjaelp af fastsaettelse af importkontingenter - begraenses Raadets skoen paa ingen maade af, at Raadet selv har besluttet, at udgangspunktet for den nye ordning skulle vaere en liberalisering af importen. I modsaetning til princippet om frie varebevaegelser inden for Faellesskabet, udgoer ophaevelse af samtlige kvantitative restriktioner for import fra tredjelande ikke en retsregel, som Raadet principielt har skullet overholde, men resultatet af et valg, som institutionen har truffet under udoevelse af sit skoen.

4 Naar der udstedes en forordning om indfoerelse af nye, ensartede regler for hele Faellesskabet - som skal gaelde for indfoersler fra visse tredjelande, og som skal traede i stedet for en tidligere gaeldende ordning, der har vaeret resultatet af beslutninger truffet af de enkelte medlemsstater - skal Raadet tage hensyn til hele Faellesskabets generelle interesse og er ikke ved udoevelsen af sit skoen bundet af de individuelle beslutninger, som medlemsstaterne tidligere har truffet, idet dette ville vaere en tilsidesaettelse af den rolle med hensyn til gennemfoerelsen af Faellesskabets opgaver, som Raadet er tillagt i henhold til traktatens artikel 4. Heraf foelger, at det ikke kan udledes af det forhold, at de nye regler adskiller sig vaesentligt fra dem, der tidligere fandt anvendelse, at Raadet har foretaget en urigtig vurdering.

5 Traktatens artikel 110 kan ikke fortolkes saaledes, at den indeholder et forbud for Faellesskabet mod at traeffe foranstaltninger, der kan paavirke samhandelen med tredjelande. Som det fremgaar af selv ordlyden af bestemmelsen, forpligter maalsaetningen om at bidrage til en gradvis afskaffelse af restriktionerne i den internationale handel ikke institutionerne til at liberalisere importen fra tredjelande, naar dette ville vaere i strid med Faellesskabets interesser.

6 I forbindelse med efterproevelsen af proportionaliteten paa et omraade som den faelles handelspolitik, hvor faellesskabsinstitutionerne har et vidt skoen, kan en foranstaltning kun kendes ulovlig, hvis den er aabenbart uhensigtsmaessig i forhold til det maal, som vedkommende institution forfoelger. Naar faellesskabslovgiver ved fastlaeggelsen af en ordning maa vurdere dennes fremtidige virkninger, og disse ikke kan forudses med noejagtighed, kan det af faellesskabslovgiver udoevede skoen naermere bestemt kun tilsidesaettes, saafremt det er aabenbart fejlagtigt, naar henses til de oplysninger, som faellesskabslovgiver raadede over paa tidspunktet for ordningens vedtagelse. Denne begraensning af Domstolens proevelsesret goer sig navnlig gaeldende, saafremt Raadet skal afveje modstaaende interesser og saaledes vaelge mellem forskellige muligheder inden for rammerne af de politiske valg, som henhoerer under dets saerlige ansvarsomraade. I denne sammenhaeng kan Domstolen ikke saette sit skoen i stedet for Raadets med hensyn til, om de foranstaltninger, det har valgt, er mere eller mindre hensigtsmaessige, naar der ikke er foert bevis for, at foranstaltningerne er aabenbart uegnede til at naa det tilstraebte maal.

7 Det er ikke i strid med lighedsprincippet, som gaar ud paa, at forhold, der er sammenlignelige, ikke maa behandles forskelligt, medmindre en saadan forskellig behandling er objektivt begrundet, at der i henhold til Raadets forordning nr. 519/94 om indfoerelse af importkontingenter for visse former for legetoej med oprindelse i Kina er forskel paa de processuelle regler for fastsaettelse af importkontingenter, alt efter om de falder ind under den generelle ensartede ordning, der er indfoert ved forordningen, eller maa henregnes til de tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger, der kan traeffes ifoelge samme forordning, idet de to former for kontingenter ikke er sammenlignelige. Det kan ikke kraeves, at de procedurebestemmelser, der i den anfaegtede forordning fastsaettes for fremtidige aendringer af den ordning, der er indfoert ved forordningen, ogsaa skal gaelde for selve Raadets fastlaeggelse af ordningen.