Lovens artikel 57a fastsætter:

»§ 1. Såfremt en person, der fremstilles for en ungdomsstol på grund af en handling, der er kvalificeret som en strafbar lovovertrædelse, på handlingens tidspunkt er fyldt 16 år eller mere, og ungdomsdomstolen finder, at en plejeforanstaltning, indsættelse i ungdomsinstitution eller en ungdomssanktion ikke er en passende foranstaltning, kan denne domstol ved en begrundet kendelse erklære sig inkompetent og henvise sagen til anklagemyndigheden med henblik på strafforfølgning enten – såfremt den pågældende person er mistænkt for en strafbar lovovertrædelse – ved en særlig afdeling i ungdomsdomstolen, der skal anvende den ordinære strafferet og den ordinære straffeprocesretlige procedure, hvis der er grund hertil, eller, hvis den pågældende person er mistænkt for at have begået en retskrænkelse, som ikke kan belægges med straf, ved en nævningeret, der er sammensat i henhold til bestemmelserne i artikel 119, stk. 2, i Gerechtelijk Wetboek [(retsplejelov)], hvis der er grund hertil. Ungdomsdomstolen kan imidlertid også erklære sig inkompetent, hvis en af de følgende betingelser ligeledes er opfyldt:

– Den pågældende person har allerede været genstand for en eller flere af de i artikel 37, § 2, § 2a eller § 2b omhandlede foranstaltninger eller et tilbud om genopretning som omhandlet i artikel 37a-37d.

– Der er tale om en handling som omhandlet i artikel 373, 375, 393-397, 400, 401, 417b, 417c og 471-475 i Strafwetboek [(straffelov)] eller forsøg på en handling som omhandlet i Strafwetboeks artikel 393-397.

Begrundelsen skal ske under hensyntagen til den pågældende persons personlighed, miljø og grad af modenhed.

Nærværende bestemmelse kan finde anvendelse, uanset om den pågældende person på dommens tidspunkt er fyldt 18 år. I det tilfælde ligestilles vedkommende med en mindreårig for så vidt angår anvendelsen af dette kapitel.

§ 2. Uanset artikel 36a kan ungdomsdomstolen ikke erklære sig inkompetent under anvendelse af nærværende bestemmelse uden først at have ladet gennemføre den sociale undersøgelse og den medicinsk-psykologiske undersøgelse, der er omhandlet i artikel 50, andet afsnit.

Formålet med den medicinsk-psykologiske undersøgelse er at vurdere situationen ud fra den pågældende persons personlighed, miljø og grad af modenhed. Der tages hensyn til arten, hyppigheden og grovheden af de strafbare forhold, vedkommende er sigtet for, for så vidt som de er relevante for vurderingen af vedkommendes personlighed. Kongen fastsætter de nærmere regler for gennemførelsen af den medicinsk-psykologiske undersøgelse.

Dog gælder følgende:

1o Ungdomsdomstolen kan erklære sig inkompetent uden at råde over rapporten fra den medicinsk-psykologiske undersøgelse, såfremt den konstaterer, at den pågældende unddrager sig undersøgelsen eller afslår at deltage heri.

2o Ungdomsdomstolen kan erklære sig inkompetent uden at foranledige en social undersøgelse og uden at anmode om en medicinsk-psykologisk undersøgelse, såfremt der ved dom allerede er truffet en foranstaltning over for en person, der endnu ikke er fyldt 18 år, og som har begået en eller flere af de i artikel 323, 373-378, 392-394, 401 og 468-476 i Strafwetboek omhandlede handlinger efter det fyldte 16. år, og personen på ny retsforfølges, fordi vedkommende efter den første domfældelse har begået en eller flere af de nævnte handlinger. Sagsakterne fra den foregående procedure vedlægges sagsakterne i den nye procedure.

3o Ungdomsdomstolen træffer på samme betingelser afgørelse vedrørende en anmodning om, at den skal erklære sig inkompetent med hensyn til en person, der endnu ikke er fyldt 18 år, og som efter det 16. år har gjort sig skyldig i en handling, der betragtes som forbrydelse, og som straffes med mere end 20 års fængsel, men som først retsforfølges efter, at personen er fyldt 18 år.

[…]«