DA Den Europæiske Unions Tidende C 117/22

Sag anlagt den 12. marts 2007 — Ahmed mod Rådet

(Sag T-75/07)

(2007/C 117/35)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Ahmed Hamdi (Amsterdam, Nederlandene) (ved advocaat M.J.G. Uiterwaal)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Den fælles holdning 2002/402/FUSP (EFT 2001 L 344, s. 93) er med hensyn til sagsøgeren med urette anvendt som hjemmel for forordning nr. 2001/2580/EF (EFT 2001 L 344, s. 70), således at forordningen ikke bindende for sagsøgeren.

— Derfor finder denne forordning ikke anvendelse med hensyn til sagsøgeren.

— Derfor skal afgørelse 2006/1008/EF af 21. december 2006 (EUT L 379, s. 123) annulleres.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren er blevet idømt fængselsstraf, idet den nationale domstol fandt det for bevist, at sagsøgeren var medlem af terrororganisationen »Hofstadgroep«. Sagsøgeren har anket denne dom.

Ved afgørelse 2006/1008/EF (1) har Rådet tilføjet sagsøgeren på listen over personer og enheder, som forordning (EF) nr. 2580/2001 (2) finder anvendelse på.

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål anført, at såvel den anfægtede afgørelse som den anfægtede forordning er vedtaget i strid med væsentlige retsforskrifter, og navnlig, at de er utilstrækkeligt begrundede. Hvad angår forordningen, har sagsøgeren anført, at Rådet ikke har begrundet, hvorfor denne forordning er påkrævet inden for fællesmarkedets rammer. Hvad angår afgørelsen har sagsøgeren anført, at Rådet ikke har begrundet, hvorfor det er af den opfattelse, at det skal lade forordning nr. 2580/2001 finde anvendelse på sagsøgeren.

Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede afgørelse mangler den fornødne hjemmel. Sagsøgeren er af den opfattelse, at forordning nr. 2580/2001 bl.a. er i strid med EF-traktaten, for så vidt som forordningen finder anvendelse på sagsøgeren. Sagsøgeren har anført, at den anfægtede forordning ikke indeholder nogen bindende gennemførelse af forpligtelser, som følger af en resolution FN's sikkerhedsråd. Desuden er der ingen nær forbindelse mellem sagsøgeren og tredjelande eller andre FUSP-aspekter, hvorfor den anden søjle ikke finder anvendelse på sagsøgerens tilfælde.

Sagsøgeren har i den forbindelse anført, at artikel 308 EF ikke udgør en hjemmel, da der ikke er nogen forbindelse med virkeliggørelsen af fællesmarkedet. Endvidere virkeliggøres ingen af Unionens mål med den anfægtede forordning, hvorfor artikel 60 EF, sammenholdt med artikel 301 EF og 308 EF, heller ikke udgør en tilfredsstillende hjemmel.

Endelig har sagsøgeren anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter hans grundlæggende rettigheder og særligt hans ret til respekt for sin ejendom og til respekt for sit privatliv, således som disse bl.a. følger af konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK).

(1) Rådets afgørelse 2006/1008/EF af 21.12.2006 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EUT L 379, s. 123).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27.12.2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EFT L 344, s. 70).