Den 6. marts 1981 blev Johanna W. M. Kromhout, som er nederlandsk statsborger, skilt fra Thomas Beelitz, som er tysk statsborger. Allerede i januar 1980 havde ægtefællerne Beelitz, som til da havde haft fælles bopæl i Tyskland, ophævet samlivet, og Johanna Kromhout vendte hjem til Nederlandene, hvor hun bosatte sig med de to i ægteskabet fødte børn, som er født henholdsvis 18. maj 1973 og 3. december 1979.

Fra andet kvartal 1980 modtog Kromhout børnetilskud til begge børn i henhold til den nederlandske Algemene Kinderbijslagwet (lov om børnetilskudsordning — herefter benævnt AKW), nærmere bestemt lovens artikler 6 og 7, som indeholder betingelser vedrørende den begunstigedes bopæl og børnenes alder.

Thomas Beelitz, som fortsat havde bopæl og arbejde i Forbundsrepublikken Tyskland, oppebar her i samme periode børnetilskud for begge børnene, jfr. artikel 73, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, der bestemmer:

»En arbejdstager, der er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat end Frankrig, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstats område, ret til familieydelser efter lovgivningen i den førstnævnte stat, som om de pågældende var bosat på dennes område.«

Børnetilskuddet blev bevilget, skønt den tyske lov om børnetilskudsordning (Bundeskindergeldgesetz) i princippet ikke omfatter børn, der ikke har bopæl i Forbundsrepublikken Tyskland.

I forbindelse med skilsmissen fik Johanna Kromhout tilkendt underholdsbidrag fra Beelitz dels til sig selv, dels til sine to børn, i alt ca. 200 HFL pr. barn pr. måned. Det vides ikke, om beløbet blev fastsat under hensyntagen til udbetaling af børnetilskud eller familieydelser. Hvorom alting er, nægtede Raad van Arbeid, Leiden, som er det kompetente organ for tildeling og udbetaling af sådanne ydelser, fra andet kvartal 1982 at yde fuldt børnetilskud til Johanna Kromhout.

I afgørelsen, som blev meddelt Kromhout den 7. oktober 1982, henviste Raad van Arbeid til bestemmelserne i AKW's artikel 6 sammenholdt med artikel 73 i ovennævnte forordning nr. 1408/71 samt artikel 10 i forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972.

AKW's artikel 6, stk. 1, lyder således:

»1) Enhver, der er fyldt 15 år, er forsikret i henhold til denne lov, såfremt vedkommende a) har bopæl her i riget, b) ikke har bopæl her i riget, men er indkomstskattepligtig, for så vidt angår løn oppebåret som lønmodtager ved beskæftigelse her i riget« ( 1 ).

Artikel 10, stk. 1, litra a), første led, i forordning nr. 574/72 bestemmer:

»Ret til familieydelser eller børnetilskud, der ydes i henhold til en medlemsstats lovgivning, hvorefter erhvervelse af ret til disse ydelser eller tilskud ikke er betinget af forsikring eller af lønnet eller selvstændig beskæftigelse, suspenderes, når der i den samme periode og for det samme familiemedlem:

a) er ret til ydelser i medfør af forordningens artikel 73 og 74; ...«.

Raad van Arbeid bestemte, at Kromhout fra andet kvartal 1982 »kun har ret til børnetilskud for sine to børn i henhold til nederlandsk lov, for så vidt tilskuddet er højere end det efter tysk ret ydede børnetilskud«. Som begrundelse for afgørelsen blev bl.a. anført, at det nederlandske børnetilskud er højere end det tyske. For så vidt angår den forudgående periode, blev Kromhout fritaget for at tilbagebetale de allerede oppebårne ydelser, da hun ikke med rimelighed kunne forventes at vide, at hun oppebar et for stort beløb.

Da Thomas Beelitz ikke betalte de børnetilskud, han oppebar, til Johanna Kromhout, anmodede det kompetente nederlandske organ det tyske organ om at udbetale det efter tysk ret ydede børnetilskud direkte til Nederlandene. Ansøgningen blev afslået med den begrundelse, at det ikke var muligt at udbetale tilskuddet til en anden end den begunstigede, for så vidt Beelitz opfyldte sin underholdspligt i henhold til den trufne retsafgørelse.

Den 15. november 1982 indbragte Johanna Kromhout afgørelsen for Raad van Beroep, Haag, med påstand om, at hun fik tilkendt fuldt nederlandsk børnetilskud for sine to børn. Raad van Beroep opfordrede selv for første gang parterne til at udtale sig om den personkreds, som er omfattet af ovennævnte fællesskabsforordninger nr. 1408/71 og nr. 574/72.

Ud fra den betragtning, at Kromhout har en selvstændig ret til børnetilskud efter AKW, og da hun ikke er omfattet af fællesskabsforordningerne, ønskede Raad van Beroep at få fastlagt rækkevidden af forordningerne samt afklaret spørgsmålet, om de kan påvirke en ret, som erhverves udelukkende i medfør af national lov. Raad van Beroep har, efter at have hørt parternes indlæg, besluttet at anmode Domstolens om en præjudiciel afgørelse af følgende fire spørgsmål:

»1) Finder artikel 10, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 574/72, anvendelse, såfremt alene barnet, for hvilket der (som familiemedlem) udbetales børnetilskud, er omfattet af forordningernes personkreds, eller skal alle de personer, som ifølge national ret har ret til børnetilskud, eller som tilskuddet udbetales til, være omfattet af den nævnte personkreds?

2) Hvis første spørgsmål besvares således, at ikke alle, som har ret til børnetilskud, eller som tilskuddet udbetales til, skal være omfattet af forordningernes personkreds, følger det da heraf, at ved anvendelse af artikel 10, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 574/72 kan det børnetilskud, som udelukkende ifølge national ret ydes til en forsikret, som ikke er omfattet af forordningernes personkreds, suspenderes?

3) Kan børnetilskud, som ydes udelukkende i medfør af national ret for et familiemedlem, som i medfør af en anden retsorden omfattes af forordningernes personkreds, suspenderes i medfør af artikel 10, stk. 1, li- tra a), første led, i forordning (EØF) nr. 574/72?

4) Kan artikel 10, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 574/72 anvendes på en lov som den nederlandske Algemene Kinderbijslagwet — hvorefter børnetilskud er betinget af forsikring — når status som forsikret udelukkende er erhvervet på grundlag af bopæl her i riget?«

Sagt med andre ord har Raad van Beroep spurgt Domstolen

— om det for at anvende den nævnte antikumulationsregel er nødvendigt, at ikke blot den ydelsesberettigede, som betinger tildelingen af ydelser (in casu barnet), men også alle de personer, til hvem udbetaling af ydelserne sker eller kan ske (in casu begge forældrene), omfattes af fællesskabsforordningerne (første spørgsmål) ;

— om antikumulationsreglen, såfremt den anden betingelse ikke kræves opfyldt, finder anvendelse — på modtageren af en ydelse, som alene i kraft af den nationale lovgivning har erhvervet ret hertil, og som ikke er omfattet af forordningerne (andet spørgsmål), — på modtageren af en ydelse, som ikke har erhvervet ret til den alene i medfør af den nationale lovgivning, men i kraft af et familiemedlem, som er omfattet af forordningerne (tredje spørgsmål);