2

De faktiske omstændigheder, der har givet anledning til tvisten, er fremstillet af Retten i den appellerede kendelses præmis 1-14 på følgende måde: »1 Sagsøgerne […] er boligselskaber (woningcorporaties, herefter »wocos«), der er etablerede i Nederlandene. Wocos er organer uden lukrativt formål, hvis opgave er at erhverve, opføre og udleje boliger hovedsageligt til ugunstigt stillede personer og socialt dårligt stillede grupper. Wocos udøver ligeledes andre aktiviteter såsom opførelse og udlejning af lejligheder med højere husleje, opførelse af lejligheder til salg og opførelse og udlejning af almene boliger. 2 Kommissionen vedtog den 15. december 2009 [den omtvistede] beslutning […] 3 For det første hvad angår støtteordning E 2/2005 anmeldte de nederlandske myndigheder i 2002 den almindelige ordning for støtte udbetalt til wocos. Da Kommissionen fandt, at finansieringen af wocos kunne betegnes som eksisterende støtte, trak de nederlandske myndigheder deres anmeldelse tilbage. 4 Den 14. juli 2005 tilsendte Kommissionen de nederlandske myndigheder en skrivelse i henhold til artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [artikel 107 TEUF] (EFT L 83, s. 1), hvori Kommissionen kvalificerede den almindelige ordning for statsstøtte udbetalt til wocos som eksisterende støtte (støtteordning E 2/2005) og udtrykte tvivl om dens forenelighed med fællesmarkedet. Indledningsvis anførte Kommissionen, at de nederlandske myndigheder skulle omdefinere den public service-opgave, der var overdraget til wocos, således at socialt boligbyggeri er forbeholdt en klart afgrænset målgruppe bestående af ugunstigt stillede personer eller socialt dårligt stillede grupper. Den tilføjede, at alle wocos’ kommercielle aktiviteter skulle udøves på markedsvilkår, og at de ikke kunne modtage statsstøtte. Endelig anførte Kommissionen, at udbuddet af sociale boliger skulle tilpasses efterspørgslen fra ugunstigt stillede personer eller socialt dårligt stillede grupper. 5 Efter fremsendelsen af denne skrivelse indledte Kommissionen og de nederlandske myndigheder forhandlinger for at bringe støtteordningen i overensstemmelse med artikel 106, stk. 2, TEUF. 6 Den 16. april 2007 indgav Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (sammenslutningen af institutionelle investorer i fast ejendom i Nederlandene […]), en klage til Kommissionen vedrørende den støtte, der var indrømmet wocos. I juni 2009 tilsluttede Vesteda Groep BV sig klagen. 7 Ved skrivelse af 3. december 2009 foreslog de nederlandske myndigheder Kommissionen nogle tilsagn med henblik på at ændre den almindelige ordning for statsstøtte til fordel for wocos. 8 Følgende foranstaltninger i den almindelige ordning for statsstøtte, udbetalt af [Kongeriget] Nederlandene til nævnte wocos, var omfattet af sag E 2/2005: a) statsgarantier for lån indrømmet af garantifonden for opførelse af socialt boligbyggeri b) støtte fra den centrale boligfond, støtte til projekter eller støtte til rationalisering i form af lån til lav rente eller direkte subvention c) kommunalt salg af grunde til lavere priser end markedsprisen d) ret til at optage lån hos Bank Nederlandse Gemeenten. 9 Kommissionen kvalificerede i den [omtvistede] beslutning hver af disse foranstaltninger som statsstøtte og fandt, at den nederlandske ordning med finansiering af socialt boligbyggeri udgjorde en eksisterende støtte, idet den var oprettet, inden EF-traktaten trådte i kraft i Nederlandene, og idet de efterfølgende ændringer ikke havde medført væsentlige ændringer. 10 I 41. betragtning til den [omtvistede beslutning] anførte Kommissionen følgende: »De nederlandske myndigheder har forpligtet sig til at ændre wocos’ funktion og de foranstaltninger, der giver dem fordele. Hvad angår de forskellige ændringer har de nederlandske myndigheder fremlagt forslag til bestemmelser for Kommissionen. De nye regler er genstand for en ny ministeriel bekendtgørelse, der træder i kraft den 1. januar 2010, og en ny lov om boliger, som skal træde i kraft den 1. januar 2011. […]« 11 Kommissionen har undersøgt foreneligheden af støtteordning E 2/2005 om finansieringsordningen for wocos, som ændret, som følge af forpligtelser indgået af de nederlandske myndigheder. Kommissionen fastslog i 72. betragtning til den [omtvistede] beslutning, at »støtte udbetalt til socialt boligbyggeri, dvs. til opførelse og udlejning af boliger til private, herunder opførelse og vedligeholdelse af tilknyttede infrastrukturer, [...] er forenelig med artikel 106, stk. 2, TEUF«. Kommissionen accepterede således de forpligtelser, som de nederlandske myndigheder havde påtaget sig. 12 For det andet hvad angår støtteordning N 642/2009 anmeldte de nederlandske myndigheder den 18. november 2009 en ny støtteordning til renovering af byområder i tilbagegang, der betegnes som »specifik projektstøtte til visse områder«, hvorved de wocos, der er aktive i de udvalgte områder, er omfattet af denne nye ordning. Denne nye støtte skal tildeles på samme vilkår, som gælder for de foranstaltninger, der er omfattet af den eksisterende støtteordning, som ændret som følge af de nederlandske myndigheders forpligtelser. 13 Støtteordning N 642/2009 udmøntes i direkte støtte, der udbetales af Centraal Fonds Volkshuisvesting (central boligfond) til gennemførelse af specifikke projekter vedrørende opførelse og udlejning af boliger i afgrænsede geografiske områder svarende til de dårligst stillede bysamfund. Den finansieres af en ny afgift, som wocos betaler for at udøve deres aktiviteter uden for de følsomme byområder. 14 I den [omtvistede] beslutning fandt Kommissionen, at støtteordning N 642/2009 var forenelig med fællesmarkedet. Den fandt, at »støtte udbetalt til opførelse og udlejning til private, herunder etablering og vedligeholdelse af tilknyttede infrastrukturer, og opførelse og udlejning af almennyttigt boligbyggeri er forenelig med artikel 106, stk. 2, TEUF«. Den besluttede derfor ikke at gøre indsigelse mod de nye anmeldte foranstaltninger.