ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/4

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 27. marts 2014 — LCL Le Crédit Lyonnais, SA mod Fesih Kalhan (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal d’instance d’Orléans — Frankrig)

(Sag C-565/12) (1)

((Forbrugerbeskyttelse - forbrugerkreditaftaler - direktiv 2008/48/EF - artikel 8 og 23 - forpligtelse for kreditgiveren til at efterprøve låntagerens kreditværdighed, inden der indgås en kontrakt - national bestemmelse, der fastsætter et krav om søgning i en database - fortabelse af retten til kontraktbestemte renter i tilfælde af tilsidesættelse af en sådan forpligtelse - sanktion, der er effektiv, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning))

2014/C 151/04

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal d’instance d’Orléans

Parter i hovedsagen

Sagsøger: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

Sagsøgt: Fesih Kalhan

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal d’instance d’Orléans — fortolkning af artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF, sammenholdt med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler — pligten for kreditinstituttet til at undersøges låntagers solvens — krav om effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner i tilfælde af långivers manglende iagttagelse af denne forpligtelse — fortabelse af retten til kontraktbestemt rente — spørgsmål om lovligheden af långivers automatiske krav på renter efter loven, der forhøjes med en lovbestemt sats

Konklusion

Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at den er til hinder for anvendelse af en national sanktionsordning, hvorefter en kreditgiver i tilfælde af dennes tilsidesættelse af forpligtelsen til forud for indgåelsen af en aftale at vurdere en låntagers kreditværdighed ved at søge i en relevant database, fortaber retten til kontraktbestemte renter, men fuldt ud har ret til lovbestemte renter, der forfalder fra tidspunktet for afsigelsen af en retsafgørelse, der pålægger låntageren at betale de skyldige beløb, idet de lovbestemte renter i øvrigt forhøjes med fem points, hvis låntageren ikke har betalt sin gæld inden for en frist på to måneder efter afsigelsen af retsafgørelsen, hvis den forelæggende ret fastslår, at de beløb, som kreditgiveren faktisk kan opkræve som følge af anvendelsen af sanktionen med fortabelse af retten til renter, i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, som indebærer øjeblikkelig opkrævning af lånets restgæld på grund af låntagerens misligholdelse, ikke er betydeligt lavere end dem, kreditgiveren havde kunnet opkræve, hvis han havde overholdt sin forpligtelse til at efterprøve låntagerens kreditværdighed.

(1) EUT C 38 af 09.02.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/4

Domstolens dom (Femte Afdeling Afdeling) af 27. marts 2014 — Ballast Nedam NV mod Europa-Kommissionen

(Sag C-612/12 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - det nederlandske marked for vejanlægsbitumen - fastsættelse af bruttoprisen for vejanlægsbitumen - fastsættelse af en rabat til vejbygningsvirksomheder - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 27 - ret til forsvar - nedsættelse af bøden))

2014/C 151/05

Processprog: nederlandsk

Parter

Appellant: Ballast Nedam NV (ved advocaten A. Bosman og E. Oude Elferink)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Tuytschaever)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-361/06, Ballast Nedam mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede et søgsmål med påstand principalt om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (Nederlandene)), for så vidt som den vedrører appellanten, og subsidiært dels en påstand om delvis annullation af den pågældende beslutning, for så vidt som den fastsætter varigheden af overtrædelsen vedrørende appellanten, dels en påstand om nedsættelse af den bøde, appellanten er blevet pålagt

Konklusion

1) Dommen i sagen Ballast Nedam mod Kommissionen (sag T-361/06) ophæves, for så vidt som den forkaster Ballast Nedam NV’s anbringende om tilsidesættelse af artikel 27, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [81 EF] og [82 EF] og af retten til forsvar under den administrative procedure, som førte til Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel [81 EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (NL)).

2) Artikel 1, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som den vedrører den af Ballast Nedam NV begåede overtrædelse af artikel 81 EF i perioden fra den 21. juni 1996 til den 30. september 2000.

3) Artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som Ballast Nedam NV’s bøde herved fastsættes til 4,65 mio. EUR.

4) Den bøde, som Ballast Nedam NV solidarisk er blevet pålagt i artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig, fastsættes til 3,45 mio. EUR.

5) Europa-Kommissionen betaler samtlige omkostninger forbundet med denne appelsags behandling.

6) Hver part bærer sine egne omkostninger i sagen i første instans.

(1) EUT C 71 af 9.3.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. marts 2014 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) mod National Lottery Commission

(Sag C-530/12 P) (1)

((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 52, stk. 2, litra c) - ugyldighedsbegæring støttet på en ældre ophavsret, der er erhvervet i medfør af national lovgivning - Harmoniseringskontorets anvendelse af national lovgivning - Unionens retsinstansers prøvelse ex officio))

2014/C 151/03

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock og F. Mattina, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen: National Lottery Commission (ved advocate R. Cardas og barrister B. Brandreth)

Sagens genstand

Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 13. september 2012 i sag T-404/10, National Lottery Commission mod KHIM, hvorved Retten annullerede afgørelsen truffet den 9. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) om afslag på den klage, der var indgivet over annullationsafdelingens afgørelse, der tog den ugyldighedsbegæring, der var fremsat af Mediatek Italia og Giuseppe De Grégorio til følge — EF-figurmærke, der gengiver en hånd med to krydsede fingre og et smilende ansigt — artikel 53, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 — en ældre ophavsret, der er beskyttet ved national lovgivning — bevisbyrde — Harmoniseringskontorets anvendelse af national lovgivning

Konklusion

1) Dommen, der blev afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. september 2012 i sag T-404/10, National Lottery Commission mod KHIM — Mediatek Italia og De Grégorio (Gengivelse af en hånd), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, med henblik på at den træffer afgørelse om sagens realitet.

3) Afgørelsen om appelsagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 26 af 26.1.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 142/7

Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. marts 2014 — (anmodning om præjudiciel afgørelse fra The Equality Tribunal — Irland) mod A Government department og The Board of management of a community school

(Sag C-363/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2006/54/EF - ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere - den sociale mor til et barn, som hun har fået via en surrogataftale - afslag på at give hende orlov med løn svarende til barsels- eller adoptionsorlov - De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap - nævnte sociale mor ikke i stand til at bære et barn - spørgsmålet, om der foreligger et handicap - gyldigheden af direktiv 2006/54 og direktiv 2000/78))

2014/C 142/07

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Equality Tribunal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Z

Sagsøgte: A Government department og The Board of management of a community school

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — The Equality Tribunal — fortolkning af artikel 4 og 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23) — fortolkning af artikel 3, stk. 1, og artikel 5 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — biologisk mor, der har gjort brug af en rugemor — person, som har et fysisk handicap, der bevirker, at den pågældende ikke er i stand til at føde et barn — ret til barselsorlov

Konklusion

1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv, og navnlig dets artikel 4 og 14, skal fortolkes således, at et afslag på at give orlov med løn svarende til barselsorlov til en arbejdstager i hendes egenskab af den sociale mor til et barn, som hun har fået via en surrogataftale, ikke udgør forskelsbehandling på grund af køn. En sådan social mors situation for så vidt angår tildeling af adoptionsorlov er ikke omfattet af dette direktiv.

2) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at et afslag på at give orlov med løn svarende til barselsorlov eller adoptionsorlov til en arbejdstager, der ikke er i stand til at bære et barn, og som har benyttet sig af en surrogataftale, ikke udgør forskelsbehandling på grund af handicap. Gyldigheden af det nævnte direktiv kan ikke vurderes i lyset af De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap, men direktivet skal så vidt muligt fortolkes i overensstemmelse med denne konvention.

(1) EUT C 311 af 13.10.2012.
1)

Republikken Litauen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2a i Rådets direktiv 70/311/EØF af 8. juni 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil, artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Rammedirektiv) og artikel 34 TEUF, idet den har forbudt registrering af personkøretøjer, hvis rat er monteret i højre side, og/eller inden registreringen kræver, at et rat, der er anbragt i højre side i nye personkøretøjer eller i personkøretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, flyttes til køretøjets venstre side.
2)

Artikel 5, nr. 3), i forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at når der er tale om en påstand om en ulovlig sammenlignende reklame eller en illoyal efterligning af et tegn, der er beskyttet ved et EF-varemærke, som er forbudt ved Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (lov om bekæmpelse af illoyal konkurrence) i den medlemsstat, som den påkendende ret henhører under, tillader denne bestemmelse ikke, at der i forhold til den skadevoldende begivenhed for en skade, der skyldes overtrædelsen af denne lov, etableres kompetence for en ret i den nævnte medlemsstat, når den af de formodede skadevoldere, der er sagsøgt der, ikke selv har handlet der. I et sådant tilfælde tillader den nævnte bestemmelse derimod, at der i forhold til stedet for skadens indtræden etableres stedlig kompetence til at træffe afgørelse i et erstatningssøgsmål, der er støttet på den nævnte nationale lov, der er anlagt mod en person, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og med hensyn til hvilken det påstås, at den pågældende i denne medlemsstat har begået en handling, der har medført eller vil kunne medføre en skade i den påkendende rets jurisdiktion.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 253/3

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 22. maj 2014 — Plásticos Españoles, SA (ASPLA) mod Europa-Kommissionen

(Sag C-35/12 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - markedet for industrisække af plastik - sammenhængende og vedvarende overtrædelse))

2014/C 253/04

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (ved abogados E. Garayar Gutiérrez, Troncoso Ferrer og E. Abril Fernández)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras og F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål, hvorunder der var nedlagt påstand om delvis annullation af beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005, om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38.354 — Industrisække) vedrørende et kartel på markedet for industrisække af plastik og, subsidiært, påstand om nedsættelse af den bøde, som ASPLA var blevet pålagt

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Plásticos Españoles SA (ASPLA) betaler omkostningerne i forbindelse med denne appel.

(1) EUT C 89 af 24.3.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 253/4

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 22. maj 2014 — Armando Álvarez, SA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-36/12 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - markedet for industrisække af plastik - moderselskabets ansvar for overtrædelse, der er begået af datterselskabet - begrundelsespligt))

2014/C 253/05

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Armando Álvarez SA (ved abogados M. Troncoso Ferrer, E. Garayar Gutiérrez og C. Ruixo Claramunt)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras og F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. november 2011 i sag T-78/06, Álvarez mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål, hvorunder der var nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig af 30. november 2005 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38.354 — Industrisække) vedrørende et kartel på markedet for industrisække af plastik, samt subsidiært påstand om nedsættelse af den bøde, som Armando Álvarez var blevet pålagt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Armando Álvarez SA betaler omkostningerne i forbindelse med denne appel.

(1) EUT C 89 af 24.3.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 253/7

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. juni 2014 — straffesag mod M (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Fermo)

(Sag C-398/12) (1)

((Konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen - artikel 54 - princippet ne bis in idem - anvendelsesområde - en kendelse, der er afsagt af en ret i en kontraherende stat, om, at der ikke er grundlag for at indlede sagen for en pådømmende ret, henset til utilstrækkelige faktiske oplysninger og/eller beviser - mulighed for at genoptage den strafferetlige forundersøgelse ved fremkomsten af nye faktiske oplysninger og/eller beviser - begrebet person, over for hvem der er »afsagt endelig dom« - strafforfølgning mod den samme person og vedrørende de samme handlinger i en anden kontraherende stat - ophør af strafforfølgning og anvendelsen af princippet ne bis in idem))

2014/C 253/09

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Fermo

Part i hovedsagen

M

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Fermo — fortolkning af artikel 54 i konventionen til gennemførelse af Schengen-aftalen — princippet »ne bis in idem« — begrebet »person, over for hvem der er afsagt endelig dom« — endelig beslutning om påtaleopgivelse eller tiltalefrafald, som er truffet af en ret i en medlemsstat.

Konklusion

Artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen (Luxembourg) den 19. juni 1990, skal fortolkes således, at en kendelse om, at der ikke er grundlag for at indlede sagen for en pådømmende ret, som i den kontraherende stat, hvor kendelsen er afsagt, er til hinder for en ny retsforfølgning mod den samme person og vedrørende de samme handlinger, som nævnte kendelse vedrørte, medmindre der fremkommer nye beviser mod den pågældende, anses for at være en endelig afgørelse som omhandlet i denne artikel, der således er til hinder for en ny retsforfølgning mod den samme person og vedrørende de samme handlinger i en anden kontraherende stat.

(1) EUT C 355 af 17.11.2012.
4)

Artikel 12, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra a), i direktiv 95/46 skal fortolkes således, at det inden for rammerne af bedømmelsen af betingelserne for disse bestemmelsers anvendelse bl.a. skal undersøges, om den berørte person har ret til, at den pågældende oplysning vedrørende personen på nuværende tidspunkt ikke længere knyttes til personens navn på en resultatliste, der vises efter en søgning på dette navn, uden at det med henblik på konstateringen af, at en sådan ret findes, dog herved er et krav, at inklusionen af den pågældende oplysning på resultatlisten skader den berørte person. Da den berørte person, henset til den pågældendes grundlæggende rettigheder i medfør af artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, kan anmode om, at den pågældende oplysning ikke længere stilles til rådighed for den brede offentlighed ved sin inklusion på en sådan resultatliste, går disse rettigheder i princippet forud for ikke blot søgemaskineudbyderens økonomiske interesse, men også for offentlighedens interesse i at få adgang til nævnte oplysning ved en søgning på denne persons navn. Dette er imidlertid ikke tilfældet, såfremt det af særlige grunde, såsom den rolle, som nævnte person har i det offentlige liv, fremgår, at indgrebet i personens grundlæggende rettigheder er begrundet i offentlighedens vægtige interesse i at have adgang til den pågældende oplysning via inklusionen på resultatlisten.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. maj 2014 — T.C. Briels m.fl. mod Minister van Infrastructuur en Milieu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-521/12) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 92/43/EØF - artikel 6, stk. 3 og 4 - bevaring af naturtyper - særlige bevaringsområder - vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en beskyttet lokalitet - godkendelse af en plan eller et projekt for en beskyttet lokalitet - kompensationsforanstaltninger - Natura 2000-lokaliteten »Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek« - projekt vedrørende linjeføringen af A2-motorvejsstrækningen »‘s-Hertogenbosch-Eindhoven«))

2014/C 212/07

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. m.fl., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers m.fl., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld m.fl., A. Mes m.fl., A.J.J. Michels, VOF Isphording m.fl., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I m.fl., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV m.fl., M.A.A. van Kessel og Bricorama BV m.fl.

Sagsøgt: Minister van Infrastructuur en Milieu

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — godkendelse af en plan eller et projekt for en beskyttet lokalitet — betingelser — begrebet »ikke skader lokalitetens integritet«

Konklusion

Artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at en plan eller et projekt, som ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af et område af fællesskabsbetydning, som har negative virkninger på en naturtype, der findes på dette område, og som indbefatter foranstaltninger med henblik på udvikling af et areal af tilsvarende eller større udstrækning med samme naturtype på denne lokalitet, påvirker den nævnte lokalitets integritet. Sådanne foranstaltninger kan i givet fald kun kvalificeres som »kompensationsforanstaltninger« som omhandlet i denne artikels stk. 4, for så vidt som de heri fastsatte betingelser er opfyldt.

(1) EUT C 55 af 23.2.2013.
1)

Artikel 203 og 204 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2005 af 13. april 2005, sammenholdt med artikel 859, nr. 2), litra c), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 af 11. marts 2002, skal fortolkes således, at den blotte overskridelse af den frembydelsesfrist, der er fastsat i henhold til artikel 356, stk. 1, i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 444/2002, ikke fører til, at der opstår toldskyld på grund af de omhandlede varers unddragelse af toldtilsynet som omhandlet i artikel 203 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 648/2005, men til en toldskyld på grundlag af sidstnævnte forordnings artikel 204, og at det ikke er nødvendigt, at de berørte med henblik på, at toldskylden kan opstå i henhold til denne artikel 204, skal oplyse toldmyndighederne om årsagerne til overskridelsen af den frist, der er fastsat i henhold til artikel 356 i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 444/2002, eller om, hvor de omhandlede varer befandt sig i den periode, der er forløbet mellem udløbet af denne frist og tidspunktet for varernes faktiske frembydelse for bestemmelsestoldstedet.