ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – ansøger i ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen – bedømmelseskriterier – hensyntagen til alle de relevante faktorer, der forelå på tidspunktet for indgivelsen af registreringsansøgningen – ansøgerens kendskab til en tredjemands brug af et identisk eller lignende tegn – ansøgerens hensigt – graden af den retlige beskyttelse af de omhandlede tegn – den forretningsmæssige logik, der ligger til grund for registreringen af det omtvistede tegn som EU-varemærke – rækkefølgen af de begivenheder, der har været kendetegnende for indgivelsen af varemærkeansøgningen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 52, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 18-22)
Rettens dom (Ottende Udvidede Afdeling) af 16. december 2020 –

SGL Carbon mod Kommissionen

(Sag T-639/18)

»Ansvar uden for kontraktforhold – miljø – klassificering, emballering og mærkning af stoffer og blandinger – klassificering af beg, kultjære-, højtemperaturs- som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410) – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 53 og 54)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – begreb – metode til klassificering af blandinger, der er farlige for vandmiljøet – ikke omfattet (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 57 og 65-68)

3. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en regel, som bevirker en pålæggelse eller skærpelse af forpligtelser, der påhviler borgerne, som kan påvirke deres retsstilling (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 69 og 70)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten – krav om institutionernes åbenbare og grove tilsidesættelse af grænserne for deres skønsbeføjelse – Kommissionens tilsidesættelse af en regel, der tillægger den en skønsmargen ved klassificeringen af kemiske stoffer og blandinger – situation kendetegnet ved høj videnskabelig kompleksitet – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse foreligger ikke (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 79-115)

Angående

Angående et søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om, at sagsøgeren indrømmes erstatning for det tab, som den pågældende angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 944/2013 af 2. oktober 2013 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger (EUT 2013, L 261, s. 5), hvorved beg, kultjære-, højtemperaturs- blev kvalificeret som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) SGL Carbon SE bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
Rettens dom (Ottende Udvidede Afdeling) af 16. december 2020 –

Tokai erftcarbon mod Kommissionen

(Sag T-636/18)

»Ansvar uden for kontraktforhold – miljø – klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger – klassificering af beg, kultjære-, højtemperaturs- som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410) – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 54 og 55)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – begreb – metode til klassificering af blandinger, der er farlige for vandmiljøet – ikke omfattet (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 58 og 66-69)

3. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en regel, som bevirker en pålæggelse eller skærpelse af forpligtelser, der påhviler borgerne, som kan påvirke deres retsstilling (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 70 og 71)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten – krav om institutionernes åbenbare og grove tilsidesættelse af grænserne for deres skønsbeføjelse – Kommissionens tilsidesættelse af en regel, der tillægger den en skønsmargen ved klassificeringen af kemiske stoffer og blandinger – situation kendetegnet ved høj videnskabelig kompleksitet – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse foreligger ikke (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 80-116)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om, at sagsøgeren indrømmes erstatning for det tab, som den pågældende angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 944/2013 af 2. oktober 2013 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger (EUT 2013, L 261, s. 5), hvorved beg, kultjære-, højtemperaturs- blev kvalificeret som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Tokai erftcarbon GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
Rettens dom (Ottende Udvidede Afdeling) af 16. december 2020 –

Bilbaína de Alquitranes mod Kommissionen

(Sag T-645/18)

»Ansvar uden for kontraktforhold – miljø – klassificering, emballering og mærkning af stoffer og blandinger – klassificering af beg, kultjære-, højtemperaturs- som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410) – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tab – årsagsforbindelse – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 54 og 55)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – begreb – metode til klassificering af blandinger, der er farlige for vandmiljøet – ikke omfattet (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 58 og 66-69)

3. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en regel, som bevirker en pålæggelse eller skærpelse af forpligtelser, der påhviler borgerne, som kan påvirke deres retsstilling (Art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 70 og 71)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten – krav om institutionernes åbenbare og grove tilsidesættelse af grænserne for deres skønsbeføjelse – Kommissionens tilsidesættelse af en regel, der tillægger den en skønsmargen ved klassificeringen af kemiske stoffer og blandinger – situation kendetegnet ved høj videnskabelig kompleksitet – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse foreligger ikke (Art. 340, stk. 2, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1272/2008, som ændret ved forordning nr. 286/2011 og nr. 944/2013, bilag I, punkt 4.1.3.5.5) (jf. præmis 80-116)

Angående

Angående et søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om, at sagsøgeren indrømmes erstatning for det tab, som den pågældende angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 944/2013 af 2. oktober 2013 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger (EUT 2013, L 261, s. 5), hvorved beg, kultjære-, højtemperaturs- blev kvalificeret som stof med akut toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H400) og med kronisk toksicitet for vandmiljøet i kategori 1 (H410).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Bilbaína de Alquitranes, SA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
5.

Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Iran – indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning – pligt til i begrundelsen at identificere de individuelle og specifikke grunde til sådanne foranstaltninger – afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne (Art. 296 TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved afgørelse (FUSP) 2018/833; Rådets forordning 2018/827) (jf. præmis 73 og 86-89)
2.

Den Europæiske Unions budget – finansiel støtte fra Unionen – modtageren forpligtet til at overholde betingelserne for tildeling af tilskud – finansiering, der alene vedrører udgifter, som faktisk er afholdt – begrundelse for, at de angivne omkostninger er reelle – foreligger ikke – ikke-støtteberettigede omkostninger (Art. 317 TEUF) (jf. præmis 78 og 79)
Rettens dom (Femte Afdeling) af 5. oktober 2020 –

Hermann Albers mod Kommissionen

(Sag T-597/18)

»Statsstøtte – offentlig personbefordring – kompensation af omkostninger forbundet med gennemførelsen af offentlige serviceforpligtelser – forpligtelse til at fastsætte maksimumstakster for elever, studerende, lærlinge og bevægelseshæmmede – § 7a i Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Niedersachsens lov om lokal personbefordring) – afgørelse om ikke at gøre indsigelser – artikel 3, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1370/2007 – overførsel af finansielle midler fra en delstat til kommunale myndigheder, der udfører offentlig personbefordring – begrebet støtte – underretningspligt«

1. Statsstøtte – begreb – tildeling af en fordel til støttemodtagerne – finansiel overførsel mellem forskellige niveauer af den offentlige administration med henblik på ressourceallokering mellem de offentlige myndigheder – ikke tildelt en fordel til en virksomhed (Art. 107, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 35-37 og 42)

2. Konkurrence – EU-regler – adressater – virksomheder – begreb – udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed – enhed, der både udøver økonomiske og ikkeøkonomiske aktiviteter – enhed, der ikke kan kvalificeres som virksomhed med hensyn til dens økonomiske aktiviteter (Art. 107, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 38-42)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2018) 4385 final af 12. juli 2018 om ikke at gøre indsigelse mod den foranstaltning, som Land Niedersachsen har vedtaget i medfør af § 7a i Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (sag SA.46697 (2017/NN)) (EUT 2018, C 292, s. 1).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Hermann Albers e.K. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
Rettens dom (Femte Afdeling) af 5. oktober 2020 –

GVN mod Kommissionen

(Sag T-583/18)

»Statsstøtte – offentlig personbefordring – kompensation af omkostninger forbundet med gennemførelsen af offentlige serviceforpligtelser – forpligtelse til at fastsætte maksimumstakster for elever, studerende, lærlinge og bevægelseshæmmede – § 7a i Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Niedersachsens lov om lokal personbefordring) – afgørelse om ikke at gøre indsigelser – artikel 3, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1370/2007 – overførsel af finansielle midler fra en delstat til kommunale myndigheder, der udfører offentlig personbefordring – begrebet støtte«

1. Transport – støtte til transport – forordning nr. 1370/2007 – kompensation af omkostninger forbundet med gennemførelsen af offentlige serviceforpligtelser – medlemsstater kan udelukke kompensationer vedrørende maksimumstakster for elever, studerende, lærlinge og bevægelseshæmmede fra forordningens anvendelsesområde – medlemsstatens beslutning om at lade de nævnte kompensationer omfatte af forordningens anvendelsesområde på ny – lovlighed (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1370/2007, art. 3, stk. 3) (jf. præmis 36-44)

2. Statsstøtte – begreb – tildeling af en fordel til støttemodtagerne – økonomisk overførsel af økonomiske midler mellem forskellige niveauer i den offentlige forvaltning med henblik på ressourceallokering mellem de offentlige myndigheder – ikke tildelt en fordel til en virksomhed (Art. 107, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 53-55 og 60)

3. Konkurrence – EU-regler – adressater – virksomheder – begreb – udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed – enhed, der både udøver økonomiske og ikkeøkonomiske aktiviteter – enhed, der ikke kan kvalificeres som virksomhed med hensyn til dens økonomiske aktiviteter (Art. 107, stk. 1, TEUF) (jf. præmis 56-60)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2018) 4385 final af 12. juli 2018 om ikke at gøre indsigelse mod den foranstaltning, som Land Niedersachsen har vedtaget i medfør af § 7a i Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (sag SA.46538 (2017/NN)) (EUT 2018, C 292, s. 1).

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 28. oktober 2020 –

Pharma Mar mod Kommissionen

(Sag T-594/18)

»Humanmedicinske lægemidler – ansøgning om markedsføringstilladelse for lægemidlet Aplidin – plitidepsine – Kommissionens afgørelse om afslag – forordning (EU) nr. 726/2004 – videnskabelig vurdering af fordele og risici ved et lægemiddel – Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler – objektiv upartiskhed«

1. EU-ret – fortolkning – institutionernes retsakter – begrundelse – hensyn taget hertil – afgørelser, der er støttet på udtalelser fra en videnskabelig myndighed – indarbejdelse af de nævnte udtalelser i begrundelsen for sådanne afgørelser (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 726/2004, 23. betragtning og art. 5, stk. 2, art. 10, art. 56, stk. 2, og art. 87, stk. 3) (jf. præmis 26-31)

2. Institutionernes retsakter – administrativ procedure – princippet om god forvaltningsskik – krav om upartiskhed – rækkevidde (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41) (jf. præmis 43)

3. Grundlæggende rettigheder – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – ret til god forvaltning – krav om upartiskhed – begreb (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41) (jf. præmis 44 og 45)

4. Tilnærmelse af lovgivningerne – ensartede lovgivninger – humanmedicinske lægemidler – lægemidler til sjældne sygdomme – proceduren for udpegelse som lægemiddel til sjældne sygdomme – udtalelse fra Udvalget for Lægemidler til Sjældne Sygdomme – Kommissionens skøn – grænser – garanti for upartiskhed – rækkevidde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 726/2004, art. 62, stk. 1 og. 2, og art. 63, stk. 2) (jf. præmis 72-74)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2018) 4831 final af 17. juli 2018, hvorved Kommissionen i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af unionsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT 2004, L 136, s. 1) gav afslag på markedsføringstilladelse for det humanmedicinske lægemiddel Aplidin – plitidepsine.

Konklusion

1) Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2018) 4831 final af 17. juli 2018, hvorved Kommissionen i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af unionsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur gav afslag på markedsføringstilladelse for det humanmedicinske lægemiddel Aplidin – plitidepsine, annulleres.
2.

Den økonomiske og monetære politik – den økonomiske politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – forpligtelse til at foretage en individuel tilsynsundersøgelse [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 92, stk. 3; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 2, litra d)] (jf. præmis 51 og 65-72)
2.

Økonomisk og monetær politik – økonomisk politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – forpligtelse til at foretage en individuel tilsynsundersøgelse [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 92, stk. 3; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 16, stk. 2, litra d)] (jf. præmis 51 og 65-72)
2.

Økonomisk og monetær politik – økonomisk politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – forpligtelse til at foretage en individuel tilsynsundersøgelse [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 92, stk. 3; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 16, stk. 2, litra d)] (jf. præmis 52 og 66-73)
2.

Økonomisk og monetær politik – økonomisk politik – tilsyn med Unionens finanssektor – den fælles tilsynsmekanisme – tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag – kapitalgrundlagskrav – rækkevidden af Den Europæiske Centralbanks kontrol og vurdering – forpligtelse til at foretage en individuel tilsynsundersøgelse [Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 575/2013, art. 92, stk. 3; Rådets forordning nr. 1024/2013, art. 4, stk. 1, litra f), art. 16, stk. 1, litra c), og art. 2, litra d)] (jf. præmis 51 og 65-72)
7.

Statsstøtte – forbud – undtagelser – støtte, der kan anses for forenelig med det indre marked – støtte til drift af en lufthavn – analyse af, om der foreligger et mål af fælles interesse – behov for en definition af den støttemodtagende lufthavns opland – begreb – bedømmelseskriterier – manglende hensyntagen til alle de relevante faktorer (Art. 107, stk. 3, TEUF; Kommissionens meddelelse 2014/C 99/03) (jf. præmis 186-195)
1.

EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – tegn, der kan udgøre et varemærke – grafisk gengivelse af et varemærke i form af et figurmærke – betingelser for registrering – grafisk gengivelse, der er tilstrækkelig klar og præcis [Rådets forordning nr. 40/94, art. 4, art. 7, stk. 1, litra a), og art. 51, stk. 1, litra a)] (jf. præmis 28-30)
6.

Tjenestemænd – midlertidigt ansatte – ansættelse – ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt – vedtagelse af afgørelsen uden at give den berørte mulighed for på forhånd at udtale sig om alle de elementer, som administrationen råder over – tilsidesættelse af retten til at blive hørt – følger [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2, litra a)] (jf. præmis 152-156 og 165)
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 10. februar 2021 –

Şanli mod Rådet

(Sag T-585/18)

»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger truffet mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme – indefrysning af midler – liste over de personer, grupper og enheder, der er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – annullations- og erstatningssøgsmål – tilsidesættelse af formkrav – procesreglementets artikel 76, litra d) – afvisning«

1. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – identificering af den anfægtede retsakt – ingen formel angivelse i stævningen – identificering gennem den sammenhæng, hvori denne er blevet indgivet – formaliteten (Art. 263 TEUF; Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1084; Rådets gennemførelsesforordning 2018/1071) (jf. præmis 28, 30, 31, 33 og 36)

2. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kortfattet fremstilling af anbringenderne – abstrakt angivelse – Rådets eller Unionens retsinstansers forpligtelse til at rekonstruere sagsøgerens anbringender og argumenter – foreligger ikke – afvisning [Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 38, 43 og 44)

3. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – påstand om erstatning fremsat for første gang i replikken – afvisning [Art. 268 TEUF og 340 TEUF; Rettens procesreglement, art. 76, litra d) og e)] (jf. præmis 48-51)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til dels artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1084 af 30. juli 2018 om ajourføring af listen over personer, grupper og enheder, som er omfattet af artikel 2, 3 og 4 i fælles holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2018/475 (EUT 2018, L 194, s. 144), og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1071 af 30. juli 2018 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) 2018/468 (EUT 2018, L 194, s. 23), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, dels artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som ulovligheden af disse retsakter har medført.

Konklusion

1) Sagen afvises.
2.

Retslig procedure – fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling – betingelser – anbringender støttet på omstændigheder, som er kommet frem under sagens behandling i første instans – foreligger ikke – uddybning af et allerede fremført anbringende – uddybning foreligger ikke – afvisning (Rettens procesreglement, art. 84, stk. 1) (jf. præmis 66)
5.

Konkurrence – kompetencefordeling mellem Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder – Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder – virksomheders ret til at få deres sag behandlet af en given konkurrencemyndighed – foreligger ikke (Art. 101 TEUF og 102 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, 18. betragtning og art. 4 og 5 samt art. 13, stk. 1; Kommissionens meddelelse 2004/C 101/03) (jf. præmis 104-109, 116 og 119)