ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav [Domstolens statut, art. 21, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 25-29)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagssammenhæng [Art. 288, stk. 2, EF; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra e)] (jf. præmis 32, 33 og 36-38)

Sagens genstand

Angående

Påstand om erstatning for tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af gennemførelsen af Kommissionens beslutning 2000/666/EF af 16. oktober 2000 om dyresundhedsmæssige betingelser og udstedelse af sundhedscertifikat ved indførsel af fugle, bortset fra fjerkræ, samt karantænebetingelser (EFT L 278, s. 26).

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Sagsøgeren betaler Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med formalitetsindsigelsen.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – sagsanlæg ved Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF og 240 EF) (jf. præmis 32, 34 og 35)

2. Retspleje – flere sagsøgte (jf. præmis 43)

Sagens genstand

Angående

Kommissionens påstand om, at de sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale det overskydende bidrag, som Det Europæiske Fællesskab udbetalte i henhold til to kontrakter, der var indgået inden for rammerne af iværksættelsen af fællesskabsprogrammet »Telematics applications of common interest«.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises, for så vidt som søgsmålet er rettet mod Anastasios Tillis, Marios Kontaratos, Georgios Argyrakos, Konstantinos Petrakis og Fotini Koutroumpa.

2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Anastasios Tillis’ omkostninger som følge af dennes afvisningspåstand.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – indbringelse for Retten i henhold til en voldgiftsklausul (art. 238 EF og 240EF) (jf. præmis 30, 32 og 33)

2. Retspleje – flertal af sagsøgte (jf. præmis 41)

Sagens genstand

Angående

Påstand om, at de sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale den overskydende finansielle støtte ydet af Det Europæiske Fællesskab i henhold til to kontrakter indgået i forbindelse med gennemførelsen af EF-programmet »Telematiksystemer på transportområdet«.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises i forhold til Tillis, Kontaratos, Argyrakos, Petrakis og Koutroumpa.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler Tillis’ omkostninger forbundet med hans formalitetsindsigelse.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – akter, der kan gøres til genstand for søgsmål – begreb – retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230, stk. 1, EF) (jf. præmis 33-45)

2. Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer (art. 232, stk. 3, EF) (jf. præmis 62-65)

Sagens genstand

Angående

Principalt en påstand om annullation af Kommissionens regelmæssige rapport af 5. november 2003 om Tyrkiets fremskridt i retning mod tiltrædelse, for så vidt som denne indeholder en beslutning fra Kommissionen om at undlade at forelægge Rådet et forslag om finansiel førtiltrædelsesstøtte til Republikken Tyrkiet, subsidiært en passivitetspåstand i denne forbindelse, samt i alle tilfælde en påstand om påbud i denne forbindelse.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Cemender Korkmaz, Corner House Research og The Kurdish Human Rights Project betaler sagens omkostninger.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 18. april 2008 — Maison de l’Europe Avignon Méditerranée mod Kommissionen

(Sag T-302/04)

»Voldgiftsbestemmelse — oprettelse af et info-point Europe — aftale indgået mellem Kommissionen og sagsøgeren — Retten åbenbart ikke kompetent — sagen åbenbart ugrundet«

Retspleje — indbringelse af sag for Retten i henhold til en voldgiftsbestemmelse (jf. præmis 20 og 26-29)

Angående

Søgsmål, som er anlagt under henvisning til en voldgiftsbestemmelse, og hvori der er nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på i alt 394066,76 EUR på grund af Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser i henhold til aftalen om oprettelse af et informationscenter »info-point Europe« i Avignon.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Maison de l’Europe Avignon Méditerranée betaler sagens omkostninger.

Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 18. april 2008 — Maison de l’Europe Avignon Méditerranée mod Kommissionen

(Sag T-302/04)

»Voldgiftsbestemmelse — oprettelse af et info-point Europe — aftale indgået mellem Kommissionen og sagsøgeren — Retten åbenbart ikke kompetent — sagen åbenbart ugrundet«

Retspleje — indbringelse af sag for Retten i henhold til en voldgiftsbestemmelse (jf. præmis 20 og 26-29)

Angående

Søgsmål, som er anlagt under henvisning til en voldgiftsbestemmelse, og hvori der er nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på i alt 394066,76 EUR på grund af Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser i henhold til aftalen om oprettelse af et informationscenter »info-point Europe« i Avignon.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
1.

Annullationssøgsmål — annullationsdom — retsvirkninger — pligt til at træffe foranstaltninger til dommens opfyldelse — ingen søgsmålsadgang i henhold til artikel 220 EF og 233 EF — borgernes mulighed for at gøre deres rettigheder gældende med hjemmel i artikel 230 EF og 232 EF (art. 220 EF, 230 EF, 232 EF og 233 EF) (jf. præmis 22 og 23)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – foreløbige forholdsregler – betingelser herfor – uopsættelighed – »fumus boni juris« – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen (art. 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 22 og 23)

2. Særlige rettergangsformer – søgsmålsinteresse (art. 242 EF og 243 EF) (jf. præmis 26, 33 og 34)

Sagens genstand

Angående

Begæring om foreløbige forholdsregler med krav om, principalt, udsættelse, indtil Domstolen har afsagt dom i de forenede sager C-23/07 og C-24/07, af gennemførelsen af den bestemmelse, der indtil den 31. marts 2007 begrænser retten til at benytte betegnelsen »tocai friulano«, hvilken bestemmelse foreligger som en forklarende note i bilag I, punkt 103, til Kommissionens forordning (EF) nr. 1429/2004 af 9. august 2004 – om ændring af forordning (EF) nr. 753/2002 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 for så vidt angår beskrivelse, betegnelse, præsentation og beskyttelse af visse vinprodukter (EUT L 263, s. 11) – og, subsidiært, udsættelse, indtil Domstolen har afsagt dom i de forenede sager C-23/07 og C-24/07, af gennemførelsen af samme bestemmelse på Den Italienske Republiks område, ledsaget af et forbud mod at eksportere produktionen til Fællesskabet med forbehold for afsætning af vin under betegnelsen »tokaj« fremstillet i Ungarn eller vine med hermed enslydende betegnelser, som er godkendt til afsætning i Italien og i Fællesskabet.

Afgørelse

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

2) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes.
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2007 — US Steel Košice mod Kommissionen

(sag T-489/04)

»Annullationssøgsmål — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — Slovakiets nationale plan for tildeling af emissionskvoter for perioden 2005-2007 — beslutning, som ikke giver udtryk for Kommissionens hensigt om at rejse indsigelse — retsakt, der ikke kan være genstand for søgsmål — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87, art. 9, stk. 3) (jf. præmis 42, 49 og 51)

2. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230 EF) (jf. præmis 57, 66 og 67)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 vedrørende den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Den Slovakiske Republik for perioden 2005-2007 har fremlagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) US Steel Košice s.r.o. betaler sagens omkostninger.

Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2007 — US Steel Košice mod Kommissionen

(sag T-489/04)

»Annullationssøgsmål — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — Slovakiets nationale plan for tildeling af emissionskvoter for perioden 2005-2007 — beslutning, som ikke giver udtryk for Kommissionens hensigt om at rejse indsigelse — retsakt, der ikke kan være genstand for søgsmål — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230 EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87, art. 9, stk. 3) (jf. præmis 42, 49 og 51)

2. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt (art. 230 EF) (jf. præmis 57, 66 og 67)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 vedrørende den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Den Slovakiske Republik for perioden 2005-2007 har fremlagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).

Konklusion

1) Sagen afvises.
Artikel 116, stk. 2, i Rettens procesreglement fastsætter det princip, at alle procesdokumenter, der er forkyndt for parterne, skal tilstilles intervenienterne. Bestemmelsens andet punktum gør det kun undtagelsesvist muligt at behandle visse af sagens akter fortroligt, således at disse akter ikke skal tilstilles intervenienterne.

Ved vurderingen af de betingelser, hvorunder der kan godkendes fortrolig behandling af visse oplysninger, er det for hvert enkelt procesdokument eller afsnit i et procesdokument, som begæres behandlet fortroligt, væsentligt at afveje sagsøgerens berettigede interesse i at undgå, at der sker et væsentligt indgreb i sagsøgerens kommercielle interesser, og intervenienternes ikke mindre berettigede interesse i at råde over de oplysninger, der er nødvendige for, at disse fuldt ud kan gøre deres rettigheder gældende og fremføre deres synspunkter for Fællesskabets retsinstanser.

Artikel 5, stk. 4, første afsnit, i Instruks for justitssekretæren ved Retten i Første Instans af 3. marts 1994 bestemmer i øvrigt, at en parts begæring om, at der træffes bestemmelse om fortrolig behandling af visse oplysninger eller aktstykker i en sag, skal præcisere, hvilke oplysninger eller afsnit der findes at være fortrolige, og indeholde en begrundelse for de enkelte oplysningers eller afsnits fortrolige karakter. Afdeling VIII, punkt 2 og 3, i Rettens praktiske anvisninger til parterne af 14. marts 2002 specificerer, at en begæring om fortrolig behandling, der ikke er tilstrækkelig præcis, ikke kan tages i betragtning, og at en begæring om fortrolig behandling skal indeholde en præcis angivelse af de pågældende oplysninger eller passager og en meget kortfattet begrundelse for den hemmelige eller fortrolige karakter af hver af disse oplysninger eller passager.

Heraf følger, at en begæring om fortrolig behandling, som ikke er tilstrækkelig præcis med hensyn til de oplysninger, den omfatter, ikke kan tages til følge. Heraf følger ligeledes, at der skal tages hensyn til den summariske karakter af begrundelsen til støtte for en begæring om fortrolig behandling i de tilfælde, hvor det ikke fremgår tilstrækkelig klart af undersøgelsen af de oplysninger, der er omfattet af begæringen, at disse er af fortrolig karakter. Denne betragtning gælder så meget desto mere, ud fra retsplejehensyn, i det tilfælde, hvor den begærede fortrolige behandling vedrører et betydeligt antal oplysninger.

Omvendt bør intervenienternes anfægtelse af oplysningernes fortrolige karakter vedrøre præcise oplysninger i procesdokumenterne, som er overstregede, og angive grundene til, at en fortrolig behandling af disse oplysninger bør afslås. Følgelig skal en begæring om fortrolig behandling tages til følge, for så vidt som den vedrører oplysninger, der ikke er blevet anfægtet, eller som ikke udtrykkeligt og præcist er blevet anfægtet.

(jf. præmis 39-45)
RETTENS KENDELSE (Femte Afdeling)

5. marts 2007

Sag T-455/04

Derya Beyatli og Armagan Candan

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – almindelig udvælgelsesprøve – meddelelse om udvælgelsesprøve – frist – klage – afvisning«

Angående: Påstand om annullation af afgørelse af 5. maj 2004 truffet af formanden for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/A/1/03, hvorved sagsøgerne fik meddelelse om, at de ikke havde bestået de skriftlige prøver.

Udfald: Sagen afvises. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – klage – forudgående administrativ klage – begreb

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2; beslutning fra Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og ombudsmanden 2002/620, art. 4)

En skrivelse fra en ansøger, der ikke har bestået prøverne i forbindelse med en fælles udvælgelsesprøve afholdt af De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontor (EPSO), som kun er rettet til chefen for Kommissionens delegation i ansøgerens medlemsstat, hvori der i generelle vendinger klages over den forskelsbehandling på grund af sprog, som visse ansøgere har været udsat for, og gives udtryk for den overbevisning, at Den Europæiske Union vil tage de nødvendige skridt for at løse dette problem, men hvor der ikke fremsættes et præcist krav vedrørende den af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøven trufne afgørelse, kan ikke kvalificeres som klage som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2. En sådan skrivelse, som ikke er tilstrækkelig præcis til, at administrationen kan erkende, at der er blevet forelagt en klage, må anses for et politisk initiativ fra ansøgeren med henblik på, at Den Europæiske Union træffer de nødvendige foranstaltninger for at bringe den hævdede forskelsbehandling til ophør.

Den omstændighed, at en sådan skrivelse, der – hvis der var tale om en klage – i henhold til artikel 4 i afgørelse 2002/620 om oprettelse af EPSO kan fremsendes til EPSO af chefen for Kommissionens delegation, er irrelevant med henblik på dens kvalificering, der afhænger af dens indhold, og ikke adressatens eventuelle fremsendelse til andre personer eller organer.

(jf. præmis 45, 46, 48, 50 og 58)

Henvisning til: Domstolen, 29. juni 2000, sag C-154/99 P, Politi mod Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, Sml. I, s. 509, præmis 16.
Kommissionens påstand om, at de sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale det overskydende bidrag, som Det Europæiske Fællesskab udbetalte i henhold til to kontrakter, der var indgået inden for rammerne af iværksættelsen af fællesskabsprogrammet »Telematics applications of common interest«.
Påstand om, at de sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale den overskydende finansielle støtte ydet af Det Europæiske Fællesskab i henhold til to kontrakter indgået i forbindelse med gennemførelsen af EF-programmet »Telematiksystemer på transportområdet«.
Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 30. marts 2006 − Korkmaz m.fl. mod Kommissionen

(sag T-2/04)

»Formaliteten – annullationssøgsmål – retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål – Kommissionens stiltiende afvisning af at forelægge Rådet et forslag – passivitetssøgsmål – undladelse, der kan gøres til genstand for søgsmål – undladelse af at forelægge Rådet et forslag – skønsbeføjelse – påbud«

1. Annullationssøgsmål – akter, der kan gøres til genstand for søgsmål – begreb – retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger (art. 230, stk. 1, EF) (jf. præmis 33-45)

2. Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer (art. 232, stk. 3, EF) (jf. præmis 62-65)

Angående

Principalt en påstand om annullation af Kommissionens regelmæssige rapport af 5. november 2003 om Tyrkiets fremskridt i retning mod tiltrædelse, for så vidt som denne indeholder en beslutning fra Kommissionen om at undlade at forelægge Rådet et forslag om finansiel førtiltrædelsesstøtte til Republikken Tyrkiet, subsidiært en passivitetspåstand i denne forbindelse, samt i alle tilfælde en påstand om påbud i denne forbindelse.

Konklusion

Sagen afvises.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 18. november 2005 − Selmani mod Rådet og Kommissionen

(sag T-299/04)

»Fælles udenrigs‑ og sikkerhedspolitik – Rådets fælles holdning – specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme – annullationssøgsmål – åbenbar manglende kompetence – præklusion – formaliteten«

1. Den Europæiske Union – fælles udenrigs‑ og sikkerhedspolitik – Fællesskabets retsinstansers kompetence – retsakter vedtaget i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union – betingelse – søgsmål baseret på tilsidesættelse af Fællesskabets kompetence (art. 46 EU) (jf. præmis 54-56)

2. Annullationssøgsmål – Fællesskabets retsinstansers kompetence – søgsmål til prøvelse af fællesskabsretsakter til gennemførelse af foranstaltninger fastsat ved en fælles holdning baseret på afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union – omfattet (art. 230 EF) (jf. præmis 58)

3. Retspleje – formaliteten – vurdering i forhold til situationen på tidspunktet for stævningens indgivelse – beslutning, der under sagen erstatter den anfægtede beslutning – tilpasning af de oprindelige påstande og anbringender – ingen betydning for afgørelsen om søgsmålets formalitet (jf. præmis 68-70)

Angående

Påstand om annullation af dels artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27. december 2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EFT L 344, s. 70), dels artikel 1 i Rådets afgørelse 2004/306/EF af 2. april 2004 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2003/902/EF (EUT L 99, s. 28) samt alle afgørelser truffet af Rådet på grundlag af forordning nr. 2580/2001, og som har samme virkninger som afgørelse 2004/306, for så vidt som disse retsakter gælder for sagsøgeren.

Konklusion

Sagen afvises.
52

Retten konstaterer, at sagsøgeren — hvis betragtninger om virkningerne af den nævnte »større spredning« i øvrigt er uklare — heller ikke overhovedet har forklaret, hvad selskabet sigter til med dette udtryk. Så længe der ikke gives nogen forklaring i stævningen på det af sagsøgeren anvendte udtryk »større spredning«, findes det at være helt uforståeligt, og dermed også de betragtninger, der måtte ligge til grund herfor, idet en seer i sagens natur kun ser en tv-kanal ad gangen. Det skaber ikke nogen klarhed at gøre et forsøg på at forstå dette udtryk ved at omformulere det og opfatte det på den måde, at det sigter til muligheden for, at de franske offentlige fjernsynsstationer som følge af, at de er organiseret med to tv-kanaler, gennem de tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, som de præsterer, forøger spredningen af deres programmer i modsætning til de private fjernsynsstationer, da en seer som nævnt kun ser et program ad gangen. Under alle omstændigheder har sagsøgeren ikke i forbindelse med anvendelsen af dette uforståelige udtryk fremført nogen præcise og detaljerede betragtninger til anfægtelse af de konkrete vurderinger, som Kommissionen har foretaget i den anfægtede beslutning. Også det tredje klagepunkt, som er gjort gældende i stævningens punkt 40, må derfor afvises fra realitetsbehandling.
Søgsmål, som er anlagt under henvisning til en voldgiftsbestemmelse, og hvori der er nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på i alt 394 066,76 EUR på grund af Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser i henhold til aftalen om oprettelse af et informationscenter »info-point Europe« i Avignon.
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 12. december 2007 – Atlantic Container Line m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-113/04)

»Opfyldelse af en dom fra Retten – godtgørelse af omkostningerne til bankgaranti, som er stillet med henblik på udsættelse med betaling af en af Kommissionen pålagt bøde, der efterfølgende er blevet annulleret af Retten – annullations- og erstatningssøgsmål – Fællesskabets ansvar uden for kontrakt – manglende direkte årsagsforbindelse mellem institutionens uretmæssige adfærd og den påberåbte skade«

1. Annullationssøgsmål – annullationsdom – retsvirkninger – pligt til at træffe foranstaltninger til dommens opfyldelse – ingen søgsmålsadgang i henhold til artikel 220 EF og 233 EF – borgernes mulighed for at gøre deres rettigheder gældende med hjemmel i artikel 230 EF og 232 EF (art. 220 EF, 230 EF, 232 EF og 233 EF) (jf. præmis 22 og 23)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagssammenhæng – begreb – udgifter til bankgaranti som følge af en virksomheds valg af ikke at betale den af Kommissionen pålagte bøde – ingen direkte årsagssammenhæng (EF-traktaten, art. 185 og art. 192, stk. 1 (nu art. 242 EF og art. 256, stk. 1, EF), og art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 31-40)

3. Annullationssøgsmål – annullationsdom – retsvirkninger – dom, som ophæver eller nedsætter den bøde, som er pålagt en virksomhed for overtrædelse af konkurrencereglerne – forpligtelse til at vedtage gennemførelsesforanstaltninger – rækkevidde – tilbagebetaling af de fejlagtigt erlagte beløb og betaling af morarenter – omfattet – omkostninger til bankgaranti – ikke omfattet (art. 233 EF) (jf. præmis 58-65)

Angående

Dels påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 6. januar 2004, hvorved der meddeltes afslag på tilbagebetaling af de udgifter til bankgarantier, som sagsøgerne havde stillet som følge af de bøder, de var blevet pålagt ved Kommissionens beslutning 1999/243/EF af 16. september 1998 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86 [nu artikel 81 EF og 82 EF] (sag IV/35.134 – Trans-Atlantic Conference Agreement) (EFT 1999 L 95, s. 1), som blev annulleret af Retten ved dom af 30. september 2003, Atlantic Container Line m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-191/98 og T-212/98 – T-214/98, Sml. II, s. 3275), dels en påstand om erstatning med henblik på at få disse udgifter til bankgarantier tilbagebetalt.

Konklusion

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
Begæring om foreløbige forholdsregler med krav om, principalt, udsættelse, indtil Domstolen har afsagt dom i de forenede sager C-23/07 og C-24/07, af gennemførelsen af den bestemmelse, der indtil den 31. marts 2007 begrænser retten til at benytte betegnelsen »tocai friulano«, hvilken bestemmelse foreligger som en forklarende note i bilag I, punkt 103, til Kommissionens forordning (EF) nr. 1429/2004 af 9. august 2004 – om ændring af forordning (EF) nr. 753/2002 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 for så vidt angår beskrivelse, betegnelse, præsentation og beskyttelse af visse vinprodukter (EUT L 263, s. 11) – og, subsidiært, udsættelse, indtil Domstolen har afsagt dom i de forenede sager C-23/07 og C-24/07, af gennemførelsen af samme bestemmelse på Den Italienske Republiks område, ledsaget af et forbud mod at eksportere produktionen til Fællesskabet med forbehold for afsætning af vin under betegnelsen »tokaj« fremstillet i Ungarn eller vine med hermed enslydende betegnelser, som er godkendt til afsætning i Italien og i Fællesskabet.