Forslag til afgørelse fra generaladvokat Van Gerven fremsat den 8. juli 1992. - GENERICS (UK) LTD OG HARRIS PHARMACEUTICALS LTD MOD SMITH KLINE AND FRENCH LABORATORIES LTD. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COURT OF APPEAL (ENGLAND) - FORENEDE KONGERIGE. - PATENTER - TVANGSLICENSER - EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 30 OG 36. - SAG C-191/90.



Samling af Afgørelser 1992 side I-05335



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. praesident,

De herrer dommere,

1. Court of Appeal, Queen' s Bench Division for the Supreme Court of England and Wales (herefter benaevnt "den forelaeggende ret") har forelagt Domstolen en raekke spoergsmaal vedroerende foreneligheden med EOEF-traktatens artikel 30 og 36 af en praksis, som foelges af de kompetente engelske myndigheder med hjemmel i Patents Act 1977, og som vedroerer de betingelser, hvorunder indehaveren af en licens vedroerende et patent, der er forsynet med paategningen "License of Right" (herefter benaevnt "beredskabslicens"), kan indfoere patenterede produkter fra tredjelande.

Disse spoergsmaal er blevet rejst under en retssag mellem Generics (UK) Ltd (herefter benaevnt "Generics") og Harris Pharmaceuticals Ltd (herefter benaevnt "Harris") paa den ene side og Smith Kline and French Laboratories Ltd (herefter benaevnt "SKF"), der er indehaver af to engelske patenter, der er forsynet med paategningen "licensberedskab", for det farmaceutiske produkt "Cimetidin", paa den anden side. Sagens baggrund er en anmodning, som de foerstnaevnte indgav til "Comptroller General of Patents" (herefter benaevnt "patentmyndigheden") for at faa tilladelse til at importere Cimetidin fremstillet i tredjelande, saavel som i Spanien og Portugal, til Det Forenede Kongerige. Af hensyn til forstaaelsen af sagen skal jeg foerst gengive de relevante bestemmelser i Patents Act 1977.

De relevante bestemmelser i Patents Act 1977

2. Ved Patents Act 1977 blev gyldighedsperioden for et engelsk patent forlaenget fra 16 til 20 aar. Der gaelder overgangsbestemmelser for visse patenter, der blev meddelt, foer loven traadte i kraft. Ligesom for nye patenter er de i sagen omhandlede patenters gyldighed 20 aar, men de er efter 16 aars forloeb ved myndighedernes foranstaltning ° dvs. ogsaa selv om det ikke var patenthaverens oenske ° blevet forsynet med bemaerkningen "licensberedskab".

I henhold til section 46 i Patents Act 1977 indebaerer bemaerkningen "licensberedskab", at enhver kan kraeve at faa licens paa patentet paa vilkaar, der fastsaettes ved aftale eller i mangel af aftale af patentmyndigheden.

I henhold til House of Lords' retspraksis (1) kan patentmyndigheden ved fastsaettelsen af betingelserne for meddelelse af en beredskabslicens tage hensyn til de bestemmelser, der vedroerer meddelelse af tvangslicenser, og isaer section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977.

I medfoer af section 48(3)(a) i Patents Act 1977 kan patentmyndigheden, naar der er forloebet tre aar fra udstedelsen af patentet, meddele tvangslicenser (bl.a.) af foelgende grund:

"a) Naar en patenteret opfindelse kan udnyttes erhvervsmaessigt i Det Forenede Kongerige, men ikke bliver det eller ikke bliver det i rimeligt omfang."

I henhold til section 50(1)(c) i Patents Act 1977 skal patentmyndigheden ved udoevelsen af befoejelserne efter section 48 tage hensyn til, at:

"c) Personer, som i Det Forenede Kongerige udnytter eller udvikler en patentbeskyttet opfindelse, maa ikke lide ugrundet tab."

I henhold til de ovennaevnte bestemmelser i Patents Act 1977 kan patentmyndigheden forbyde indehaveren af en beredskabslicens at importere det patenterede produkt, saafremt patenthaveren fremstiller dette produkt i Det Forenede Kongerige.

3. Domstolen har allerede to gange taget stilling til de omhandlede bestemmelser i Patents Act 1977. I dom af 3. marts 1988, Allen & Hanburys (2), kendte Domstolen for ret, at EOEF-traktatens artikel 30 og 36

"afskaerer forvaltningen fra at paalaegge licenstageren vilkaar, hvorefter et produkt, der er omfattet af et patent klausuleret med 'licensberedskab' , ikke maa indfoeres fra andre medlemsstater, naar licens ikke kan naegtes en virksomhed, der fremstiller produktet paa det nationale omraade og saelger det dér".

Efter Domstolens dom i Allen & Hanburys-sagen er der ingen tvivl om, at patentmyndigheden ikke kan forbyde en licenshaver at indfoere det patenterede produkt fra andre medlemsstater, selv om patenthaveren fremstiller det patenterede produkt i Det Forenede Kongerige. Patentmyndighedens praksis for saa vidt angaar afgoerelser om indfoersler fra tredjelande har imidlertid hjemmel i section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977: Import fra tredjelande er forbudt, saafremt patenthaveren fremstiller det patenterede produkt i Det Forenede Kongerige, men tilladt, saafremt han fremstiller produktet i en anden medlemsstat.

Mens Allen & Hanburys-dommen var kendt af den forelaeggende ret og af parterne i hovedsagen paa det tidspunkt, da de praejudicielle spoergsmaal blev forelagt, gaelder dette ikke for den nyere dom af 18. februar 1992 i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige (3). I denne dom fastslog Domstolen, at bestemmelserne i Patents Act 1977 om tvangslicenser var uforenelige med EOEF-traktatens artikel 30 og 36, for saa vidt som de tillader, at der meddeles tvangslicenser, saafremt efterspoergslen efter det patenterede produkt paa det indenlandske marked daekkes ved import fra andre medlemsstater. Jeg skal senere komme tilbage til denne dom.

Hovedsagen og de praejudicielle spoergsmaal

4. Hovedsagen vedroerer rettighederne til det farmaceutiske produkt "Cimetidin", der bruges over hele verden i behandlingen af mavesaar og saar i tolvfingertarmen. Det fremgaar af sagen, at et datterselskab af SKF fremstiller produktet som halvfabrikat i Irland. Dette halvfabrikat forsendes derefter til Det Forenede Kongerige, hvor SKF foretager blandingen og pakningen af Cimetidin i form af piller eller sirup.

Paa tidspunktet for forelaeggelseskendelsen var SKF i de fleste medlemsstater indehaver af et eller flere patenter, som beskyttede det mod eftergoerelse af Cimetidin. I Det Forenede Kongerige havde det erhvervet to patenter den 9. marts 1972. I medfoer af overgangsbestemmelserne i Patents Act 1977 for patenter, der var meddelt foer lovens ikrafttraeden, blev de to patenter forsynet med bemaerkningen "licensberedskab" fra den 9. marts 1988 og indtil udloebet af deres gyldighed den 9. marts 1992.

Generics og Harris oenskede en beredskabslicens, saaledes at de navnlig til Det Forenede Kongerige kunne importere Cimetidin som halvfabrikat fra tredjelande saavel som fra Spanien og Portugal. Da der ikke kunne opnaas enighed med SKF, anmodede de patentmyndigheden om at fastsaette bestemmelserne i licensen.

5. Ved afgoerelser af 15. marts og 8. april 1988 gav patentmyndigheden, repraesenteret ved "superintending examiner", Generics og Harris tilladelse til at indfoere Cimetidin i Det Forenede Kongerige, baade som halvfabrikat og som faerdigvare, og fastsatte endvidere den licensafgift, som licenstagerne skulle betale til SKF. Licensafgiftens stoerrelse er ikke omtvistet i denne sag, og jeg skal derfor ikke undersoege dette punkt.

SKF anlagde sag ved Patents Court og anfaegtede disse afgoerelser. Ved domme af 1. og 2. marts 1989 gav Patents Court tilladelse til import af Cimetidin som halvfabrikat, men forboed indfoersel af det som faerdigvare fra tredjelande saavel som fra Spanien og Portugal under hensyn til, at SKF foretager den endelige fremstilling af Cimetidin i Det Forenede Kongerige, mens selskabet indfoerer halvfabrikatet fra Irland.

Generics og Harris appellerede dette sidstnaevnte forbud fra Patents Court til Court of Appeal. SKF appellerede for saa vidt angik den mulighed, der var givet licenstagerne til at indfoere Cimetidin som halvfabrikat fra tredjelande saavel som fra Spanien og Portugal. Under denne appelsag besluttede Court of Appeal at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"1) Er det foreneligt med artikel 30 og 36 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, at den kompetente myndighed ved fastsaettelse af vilkaarene for en licens vedroerende et patent, som tvangsmaessigt er blevet forsynet med en paategning om 'licensberedskab' , lader afgoerelsen af, om licensen skal indeholde et vilkaar om retten til import af patenterede produkter fra lande uden for Faellesskabet, bero paa bestemmelserne i section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977? Er det i strid med artikel 30 og 36, at den kompetente myndighed normalt fortolker foernaevnte nationale retsforskrifter saaledes, at disse indebaerer, at den kompetente myndighed skal naegte meddelelse af licens til import fra et andet land, naar patenthaveren udnytter patentet til fabrikation inden for Det Forenede Kongerige, men skal meddele licens til import fra et tredjeland, naar patenthaveren udnytter patentet til at importere produkter fremstillet i andre af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs medlemsstater?

2) a) Paavirker det besvarelsen af disse spoergsmaal, at section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977 finder anvendelse ved meddelelse af tvangslicens paa et patent og indeholder hjemmel til at meddele saadan tvangslicens, hvis patentet ikke udnyttes i Det Forenede Kongerige?

b) Paavirker det besvarelsen af spoergsmaalene, saafremt den kompetente myndighed ved sit skoen over, om der boer gives tilladelse til import fra et tredjeland, lader bedoemmelsen af, hvilke faktorer der er relevante for tilladelsen, bero paa section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977?

3) Er det, henset til bestemmelserne i traktaterne om Spaniens og Portugals tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og til Domstolens dom i sag 434/85, Allen & Hanburys Ltd mod Generics (UK) Ltd (Sml. 1988, s. 1245), i strid med EOEF-traktatens artikel 30 og 36, at den kompetente myndighed ved fastsaettelsen af vilkaarene for en beredskabslicens vedroerende et patent paa et farmaceutisk produkt indfoejer et vilkaar, der begraenser importen af det paagaeldende produkt fra Spanien og Portugal?"

Gennemgang af spoergsmaalene i spoergsmaal 1)

6. I spoergsmaal 1) stiller den forelaeggende ret to forskellige spoergsmaal. Med det foerste oenskes oplyst, hvorvidt EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for, at en national myndighed, der skal fastsaette vilkaarene for en beredskabslicens, har befoejelse til at meddele eller naegte tilladelse til at importere det patenterede produkt fra tredjelande. Dette spoergsmaal vedroerer i det vaesentlige det problem, om traktatens artikel 30 og 36 finder anvendelse paa begraensninger i samhandelen med tredjelande. Ved det andet spoergsmaal fra den forelaeggende ret er det forudsat, at EOEF-traktatens artikel 30 og 36 tillader den kompetente nationale myndighed efter et skoen at fastsaette betingelser for licensmeddelelse, som udgoer en hindring for samhandelen med tredjelande. Der spoerges naermere, om denne befoejelse kan udoeves saaledes, at indfoersler fra tredjelande forbydes, saafremt patenthaveren fremstiller de patenterede produkter i Det Forenede Kongerige, men tillades, saafremt denne fremstiller de naevnte produkter i andre medlemsstater og derefter indfoerer dem i Det Forenede Kongerige.

i) Det foerste spoergsmaal i spoergsmaal 1)

7. I EMI Records-dommen (4), som SKF, Generics og Det Forenede Kongerige har henvist til i deres indlaeg, fastlagde Domstolen det territoriale anvendelsesomraade for EOEF-traktatens artikel 30 og 36. Domstolen bemaerker i den naevnte dom (praemis 8), at ifoelge EOEF-traktatens artikel 30 er kvantitative importrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning forbudt "mellem medlemsstaterne". Domstolen fortsaetter (praemis 9), at ifoelge EOEF-traktatens artikel 36, sidste punktum, maa importrestriktioner, som ° bl.a. ° er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, ikke udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen "mellem medlemsstaterne". Domstolen konkluderer herefter (i praemis 10):

"En udoevelse af varemaerkeretten til at forhindre, at varer fra et tredjeland afsaettes under et identisk varemaerke, selv om denne rettighedsudoevelse ville vaere en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, [vil] ikke paavirke de frie varebevaegelser mellem medlemsstater og omfattes herefter ikke af de i traktatens artikel 30 ff. indeholdte forbud."

Domstolens dom i sagen EMI Records viser, at forbuddet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative importrestriktioner, som omhandles i EOEF-traktatens artikel 30, ikke finder anvendelse paa samhandelen med tredjelande (5). Med forbehold for Faellesskabets internationale forpligtelser ° som dog ikke spiller ind i naervaerende sag ° er EOEF-traktatens artikel 30 og 36 herefter ikke til hinder for, at en national myndighed, der skal fastsaette betingelserne for udstedelse af en beredskabslicens, gives befoejelse til at meddele eller naegte tilladelse til at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande.

Som man kan udlede af den ovenfor citerede praemis i EMI-dommen, finder EOEF-traktatens artikel 30 og 36 derimod anvendelse, saafremt en national myndighed i forbindelse med anvendelsen af sine befoejelser med hensyn til samhandelen med tredjelande griber ind i varernes frie bevaegelighed mellem medlemsstaterne. Jeg skal i det foelgende som led i besvarelsen af det andet spoergsmaal i spoergsmaal 1) undersoege, om patentmyndighedens praksis, naar den traeffer afgoerelse om indfoersler fra tredjelande, paavirker samhandelen inden for Faellesskabet.

ii) Det andet spoergsmaal i spoergsmaal 1)

8. Med det andet spoergsmaal i spoergsmaal 1) oensker den forelaeggende ret oplyst, om en national myndighed, hvis opgave er at fastsaette betingelserne for meddelelse af en beredskabslicens, kan udoeve sin kompetence saaledes, at indfoersel fra tredjelande forbydes, saafremt patenthaveren fremstiller de patenterede produkter indenlands, men tillades, saafremt han fremstiller dem i en anden medlemsstat. Dette spoergsmaal er afgoerende for udfaldet af hovedsagen. Med hjemmel i section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977 udoever patentmyndigheden og, hvis der opstaar tvist, de britiske domstole nemlig normalt deres befoejelser paa denne maade. SKF fremstiller det patenterede produkt, Cimetidin, som halvfabrikat i Irland, og en bekraeftende besvarelse vil dermed indebaere, at licenstagerne i henhold til denne faste forvaltnings- og domspraksis vil faa tilladelse til at importere Cimetidin fra tredjelande som halvfabrikat.

9. I den tidligere naevnte dom af 18. februar 1992 i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemis 16-21, ligesom i dommen af samme dato i sagen Kommissionen mod Italien (6) (praemis 12-17), angav Domstolen de retningslinjer, der er basis for undersoegelsen af dette spoergsmaal:

"Det bemaerkes, at paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin er der med hensyn til bestemmelserne om patenter endnu ikke tilvejebragt ensartethed paa faellesskabsplan eller sket en tilnaermelse af lovgivningerne. Det skal i den forbindelse fremhaeves, at EF-patentkonventionen som ovenfor naevnt endnu ikke er traadt i kraft.

Det tilkommer herefter den nationale lovgivende myndighed at fastsaette betingelserne for og de naermere regler om den beskyttelse, et patent giver.

Imidlertid kan traktatens bestemmelser, navnlig bestemmelsen i artikel 222, hvorefter de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke beroeres af traktaten, ikke fortolkes paa en saadan maade, at den nationale lovgiver med hensyn til industrielle og kommercielle ejendomsrettigheder er tillagt befoejelse til at vedtage bestemmelser, som er i strid med princippet om frie varebevaegelser inden for det faelles marked, saaledes som dette er fastsat og naermere reguleret i traktaten.

For det foerste er forbud eller restriktioner vedroerende indfoersel, som er begrundet i hensynet til beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret, kun lovlige i henhold til traktatens artikel 36 paa den udtrykkelige betingelse, at de hverken udgoer et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne.

For det andet tillader artikel 36 ifoelge Domstolens faste praksis kun, at det grundlaeggende princip om de frie varebevaegelser inden for det faelles marked fraviges i det omfang, dette er begrundet i hensynet til beskyttelsen af de rettigheder, der udgoer den saerlige genstand for den paagaeldende ejendomsret (jf. dom af 17.10.1990, sag C-10/89, HAG, Sml. I, s. 3711, praemis 12).

For saa vidt angaar patenter er den industrielle og kommercielle ejendomsrets saerlige genstand navnlig, at patenthaveren har eneret til at udnytte en opfindelse med henblik paa fremstillingen og den foerste afsaetning af industriprodukter, dels direkte, dels ved at udstede licenser til tredjemaend, saavel som retten til at modsaette sig enhver form for efterligning (jf. dom af 3.3.1988, sag 434/85, Allen & Hanburys, Sml. s. 1245, praemis 11)."

Det maa endvidere fastslaas ° se tillige Allen & Hanburys-dommen, praemis 12 og 13 ° at i det tilfaelde, hvor et patent er blevet forsynet med bemaerkningen "licensberedskab", har patenthaverens eneret et saerligt indhold. Det fremgaar af bestemmelserne i Patents Act 1977, at i Det Forenede Kongerige kan indehaveren af et saadant patent ikke modsaette sig, at der meddeles licens til en tredjemand mod betaling af et rimeligt vederlag. Det fremgaar dog af House of Lords' retspraksis, jf. ovenfor, saavel som af patentmyndighedens praksis paa grundlag af denne retspraksis, at patenthaveren ikke desto mindre kan modsaette sig, at licenstageren indfoerer det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller dette produkt i Det Forenede Kongerige.

Ved hjaelp af disse retningslinjer skal jeg nu undersoege, om den naevnte forvaltnings- og domspraksis er forenelig med EOEF-traktatens artikel 30 og 36.

10. Denne forvaltnings- og domspraksis kan begraense retsbeskyttelsen for den, der er indehaver af et patent, der er paafoert bemaerkning om "licensberedskab", og som udnytter det patenterede produkt paa det indenlandske omraade ved at importere fra andre medlemsstater. Til forskel fra den patenthaver, som fremstiller det patenterede produkt paa det nationale territorium, kan han nemlig ikke modsaette sig, at licenstageren importerer det naevnte produkt fra tredjelande.

For at undgaa enhver risiko for en ringere retsbeskyttelse ° f.eks. fordi han finder, at det vederlag, som licenstageren skal betale, ikke er tilstraekkeligt til at opveje tabet af hans ret til at modsaette sig udnyttelsen ° tilskyndes patenthaveren foelgelig til at fremstille det patenterede produkt paa den stats territorium, hvor patentet er blevet udstedt, frem for at importere det fra andre medlemsstater (jf. den naevnte dom i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, praemis 24). Det er endvidere klart, at naar der gives licenstageren tilladelse til at importere fra tredjelande, vil de produkter, der importeres fra tredjelande til den medlemsstat, hvor patentet er blevet udstedt, konkurrere med de produkter, der indfoeres fra andre medlemsstater. Denne konkurrence ° der i medfoer af den omhandlede administrative praksis ikke forekommer, naar patenthaveren fremstiller produkterne paa det nationale territorium ° har noedvendigvis den virkning at begraense indfoerslerne af det patenterede produkt fra andre medlemsstater og paavirker saaledes samhandelen inden for Faellesskabet (jf. praemis 26 i dommen i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige).

Som det udtrykkes i Dassonville-dommen (7), maa enhver af medlemsstaternes bestemmelser for handelen, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, kan hindre samhandelen i Faellesskabet, betragtes som en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner i EOEF-traktatens artikel 30' s forstand. Den omhandlede forvltnings- og domspraksis henhoerer foelgelig under anvendelsesomraadet for EOEF-traktatens artikel 30.

11. Undtagelsen fra de frie varebevaegelser, som er blevet naevnt ovenfor, kan ikke begrundes med hensynet til beskyttelsen af den industrielle og kommercielle ejendomsret i henhold til EOEF-traktatens artikel 36 eller med en anden begrundelse. Den saerlige genstand for et patent beskyttes nemlig ikke ved en diskriminatorisk administrativ eller judiciel praksis, hvorefter import fra tredjelande er forbudt, naar det patenterede produkt fremstilles paa det nationale omraade, men import fra disse lande er tilladt, naar det naevnte produkt fremstilles i en anden medlemsstat. Som det fremgaar af saavel Patents Court' s som af Court of Appeal' s afgoerelser i hovedsagen, tilsigter en saadan forskelsbehandling ikke at beskytte den industrielle og kommercielle ejendomsret, men at begunstige den indenlandske produktion. Saaledes har Domstolen i dommen i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige (praemis 30) fastslaaet, at et saadant hensyn,

"som bevirker, at Faellesskabet ikke naar sine formaal ° som de navnlig er opregnet i traktatens artikel 2 og naermere uddybet i artikel 3 ° kan ikke lovligt begrunde en begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne".

Under henvisning til det anfoerte naar jeg derfor foelgende konklusion: EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for, at en national myndighed, som fastsaetter betingelserne for meddelelse af licens for et patent, der er forsynet med bemaerkningen "licensberedskab", i almindelighed forbyder en licenstager at importere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller dette produkt i den paagaeldende medlemsstat, men tillader indfoersel fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet i en anden medlemsstat.

Det foelger ikke af det ovenfor indtagne standpunkt, at den kompetente nationale myndighed altid skal naegte tilladelse til import fra tredjelande, naar patenthaveren fremstiller det patenterede produkt i medlemsstaten. Myndigheden har ° med respekt af Faellesskabets internationale forpligtelser ° ret til at tillade eller naegte tilladelse til import fra tredjelande. Den maa imidlertid ikke under nogen omstaendigheder anvende et diskriminatorisk kriterium, paa grundlag af hvilket import fra tredjelande er forbudt, naar patenthaveren fremstiller produktet paa det nationale territorium, men tilladt, naar han fremstiller dette produkt i en anden medlemsstat.

Gennemgang af spoergsmaalene i spoergsmaal 2)

12. Forskellen mellem de spoergsmaal, der er stillet i spoergsmaal 2 a) og spoergsmaal 2 b), er efter min mening ikke klar. I oevrigt kan jeg ikke rigtigt forstaa, hvorledes disse spoergsmaal haenger sammen med dem, der er stillet i spoergsmaal 1). Maaske skyldes de det anbringende, som SKF har fremfoert i hovedsagen, og hvorefter section 48(3)(a) og section 50(1)(c) i Patents Act 1977 er uforenelige med faellesskabsretten, for saa vidt som de hjemler udstedelse af en tvangslicens, saafremt efterspoergslen efter det patenterede produkt paa hjemmemarkedet daekkes ved import fra andre medlemsstater, men ikke hjemler dette, naar produktet fremstilles paa det nationale territorium.

Rigtigheden af dette argument fra SKF' s side er i mellemtiden blevet anerkendt af Domstolen i den tidligere naevnte dom i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige. Jeg foreslaar foelgelig at besvare spoergsmaalene i spoergsmaal 2) i overensstemmelse med denne dom, naermere bestemt saaledes, at EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter der kan meddeles tvangslicens paa grund af manglende udnyttelse af patentet, saafremt efterspoergslen efter produktet paa det indenlandske marked daekkes ved import fra andre medlemsstater.

Gennemgang af spoergsmaalet i spoergsmaal 3)

13. Spoergsmaalet i spoergsmaal 3) udspringer af Generics' og Harris' ansoegning til patentmyndigheden om tilladelse til at indfoere Cimetidin fra (bl.a.) Spanien og Portugal. I Spanien og Portugal har det hidtil ikke vaeret muligt at faa patent paa et farmaceutisk produkt (8).

"Superintending examiner" gav licenstagerne tilladelse til at importere Cimetidin fra Spanien og Portugal. Han fandt under henvisning til Domstolens dom i Allen & Hanburys-sagen, at han ikke kunne begraense indfoerslerne fra en medlemsstat. Patents Court omgjorde denne afgoerelse under henvisning til artikel 47 og 209 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne (herefter benaevnt "tiltraedelsesakten"). Ifoelge Patents Court er virkningen af disse bestemmelser, at indfoersel af farmaceutiske produkter fra Spanien og fra Portugal og indfoersel af disse produkter fra tredjelande ligestilles. Lord Justice Nicholls fra Court of Appeal var ikke enig i denne fortolkning af de paagaeldende bestemmelser. I sine fyldigt begrundede bemaerkninger fandt han det dog rimeligt, at Domstolen tager stilling til dette spoergsmaal i forlaengelse af de ovenfor behandlede praejudicielle spoergsmaal om foreneligheden med faellesskabsretten af den administrative og judicielle praksis vedroerende import fra tredjelande.

14. Tiltraedelsesaktens artikel 47 (om Spanien) og artikel 209 (om Portugal) goer undtagelse fra artikel 42 (om Spanien) og artikel 202 (om Portugal) i naevnte akt, hvorefter kvantitative import- og eksportrestriktioner samt enhver foranstaltning med tilsvarende virkning mellem Faellesskabet og de to stater ophaeves den 1. januar 1986. Undtagelsen har foelgende ordlyd:

"1. Uanset artikel (42 eller 202) kan indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent for et kemisk, farmaceutisk eller fytosanitaert produkt, indgivet i en medlemsstat paa et tidspunkt, hvor et varepatent for det paagaeldende produkt ikke kunne opnaas i (Spanien eller Portugal), paaberaabe sig den ret, som patentet giver, med henblik paa at forhindre indfoersel og forhandling af produktet i den eller de nuvaerende medlemsstater, hvor det paagaeldende produkt er beskyttet af et patent, ogsaa selv om produktet foerste gang er bragt i omsaetning i (Spanien eller Portugal) af ham selv eller med hans samtykke.

2. Denne ret kan goeres gaeldende for de i stk. 1 omhandlede produkter indtil udgangen af det tredje aar, efter at (Spanien eller Portugal) har indfoert adgang til patentering af disse produkter."

Samtlige parter har med rette anfoert, at de ovenfor citerede bestemmelser i tiltraedelsesakten udspringer af Domstolens faste praksis vedroerende princippet om konsumption af rettigheder, saaledes som det isaer er blevet formuleret i Merck-dommen (9).

15. Generics og Harris, Det Forenede Kongerige, den spanske regering samt Kommissionen finder ligesom Lord Justice Nicholls fra Court of Appeal, at tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 ikke under de foreliggende omstaendigheder giver den kompetente nationale myndighed hjemmel til at forbyde indfoersler fra Spanien og Portugal. De har anfoert, at der i naervaerende sag er tale om et patent forsynet med bemaerkningen "licensberedskab". De har endvidere anfoert, at Domstolen i Allen & Hanburys-dommen (praemis 13) under henvisning til den nationale rets omtale af Patents Act 1977 praeciserede, at indehaveren af et saadant patent "til forskel fra indehaveren af et almindeligt patent ikke kan modsaette sig, at en saadan licens meddeles til en tredjemand, der ansoeger herom med henblik paa fremstilling og salg af det omhandlede produkt i Det Forenede Kongerige, og at patenthaveren alene bevarer retten til at kraeve betaling af et rimeligt vederlag". De finder paa dette grundlag ligesom Lord Justice Nicholls, at rettighederne for indehaveren af et patent forsynet med bemaerkningen "licensberedskab" ikke gaar videre end retten til at opnaa et rimeligt vederlag for anvendelsen af patentet, og at patenthaveren i betragtning af hans rettigheders begraensede omfang ikke kan paaberaabe sig tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209, der er vedtaget med henblik paa en anden situation.

16. Tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 beskytter efter deres eget indhold kun de rettigheder, som vedkommende patent giver, hvilket klart vil sige de rettigheder, som patenthaveren har med hjemmel i lovgivningen i den medlemsstat, hvor patentet er udstedt. De citerede artikler giver saaledes patenthaveren ret til at forhindre indfoersler af et farmaceutisk produkt fra Spanien og fra Portugal i det omfang, denne ret til at nedlaegge forbud indgaar i den beskyttelse, som det paagaeldende patent giver. I naervaerende sag, samt forudsat, at indehaveren af et patent forsynet med bemaerkningen "licensberedskab" efter den paagaeldende nationale lovgivning kun kan goere krav paa et rimeligt vederlag ° hvilket Generics og Harris haevder under henvisning til Allen & Hanburys-dommen ° kan den naevnte patenthaver saaledes udelukkende paaberaabe sig tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 for at sikre, at han opnaar et rimeligt vederlag fra den licenstager, der oensker at indfoere det patenterede farmaceutiske produkt fra Spanien eller fra Portugal.

For klarhedens skyld skal jeg praecisere det foran anfoerte som foelger. Som det fremgaar af dommens praemis 14 var Domstolens afgoerelse i Allen & Hanburys-sagen vedroerende raekkevidden af de rettigheder, som den paagaeldende nationale lovgivning tillaegger en patenthaver, naturligvis ikke baseret paa dens egen gennemgang af Patents Act 1977, men paa den gennemgang af denne lov, som den forelaeggende ret havde foretaget. Det tilkommer jo ikke Domstolen at fortolke medlemsstaternes nationale ret. SKF har i sagen gjort gaeldende, at indehaveren af et patent, der er forsynet med bemaerkningen "licensberedskab", i medfoer af Patents Act 1977 har ret til at modsaette sig indfoersler fra tredjelande. Som jeg har forklaret det ovenfor i forbindelse med gennemgangen af det andet spoergsmaal i spoergsmaal 1), tilkommer det den kompetente nationale myndighed ° og i tilfaelde af tvist den nationale domstol ° at tage stilling til, hvorledes den befoejelse, der er tillagt denne myndighed ved Patents Act 1977 og faellesskabsretten, skal udoeves med hensyn til indfoersler fra tredjelande, idet bemaerkes, at den herved ikke maa anvende et diskriminerende kriterium (punkt 11 ovenfor). Med dette sidste forbehold tilkommer det herefter i naervaerende sag den nationale domstol at tage stilling til, hvorvidt Patents Act 1977 ud over at give ret til et rimeligt vederlag tillaegger SKF ret til at modsaette sig indfoersler fra tredjelande.

Kun saafremt den nationale lovgivning tillaegger patenthaveren en saadan ret ° hvilket SKF haevder ° kan han under henvisning til tiltraedelsesaktens artikel 47 og 209 hindre indfoersler fra Spanien og Portugal i den periode, der naevnes i de naevnte artikler, dvs. indtil udgangen af det tredje aar, efter at disse medlemsstater har indfoert adgang til patentering af farmaceutiske produkter.

Forslag til afgoerelse

17. Jeg foreslaar Domstolen at besvare de praejudicielle spoergsmaal saaledes:

"1) EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er ikke til hinder for, at en national myndighed, som det paahviler at fastsaette vilkaar for meddelelse af en licens paa et patent, der er forsynet med paategningen 'licensberedskab' , tillaegges befoejelse til at meddele eller naegte tilladelse til at importere det patenterede produkt fra tredjelande.

2) EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for, at en national myndighed, som det paahviler at fastsaette vilkaar for meddelelse af en licens paa et patent, der er forsynet med paategningen 'licensberedskab' , i almindelighed forbyder en licenstager at indfoere det patenterede produkt fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller dette produkt i den paagaeldende medlemsstat, men tillader indfoersel fra tredjelande, saafremt patenthaveren fremstiller produktet i en anden medlemsstat.

3) EOEF-traktatens artikel 30 og 36 er til hinder for nationale bestemmelser, der hjemler meddelelse af tvangslicens paa grund af utilstraekkelig udnyttelse af patentet, saafremt efterspoergslen efter det patenterede produkt paa det nationale marked daekkes ved indfoersler fra andre medlemsstater.

4) I medfoer af artikel 47 og 209 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne kan indehaveren af et patent paa et farmaceutisk produkt, som er forsynet med paategningen 'licensberedskab' , hindre, at dette produkt indfoeres fra Spanien og Portugal indtil udgangen af det tredje aar, efter at Spanien og Portugal har indfoert adgang til patentering af farmaceutiske produkter, men kun for saa vidt der efter lovgivningen i den importerende medlemsstat, hvor patentet er meddelt, tilkommer patenthaveren en ret til at nedlaegge et saadant forbud."

(*) Originalsprog: nederlandsk.

(1) ° Allen and Hanburys Ltd mod Generics (UK) Ltd og Gist Brocades NV (1986) RPC, s. 203, isaer s. 248-249.

(2) ° Sag 434/85, Sml. s. 1245.

(3) ° Sag C-30/90, Sml. I, s. 829.

(4) ° Dom af 15.6.1976, sag 51/75, Sml. s. 811.

(5) ° Jf. endvidere dom af 11.10.1979, sag 225/78, Bouhelier, Sml. s. 3151, praemis 6, og af 9.2.1982, sag 270/80, Polydor, Sml. s. 329, praemis 18.

(6) ° Sag C-235/89, Sml. I, s. 777.

(7) ° Dom af 11.7.1974, sag 8/74, Sml. s. 837.

(8) ° Den spanske regering har i sit indlaeg for Domstolen anfoert, at farmaceutiske produkter vil kunne patenteres i Spanien fra den 7.10.1992.

(9) ° Dom af 14.7.1981, sag 187/80, Sml. s. 2063.