ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Den Europæiske Unions Rets kendelse af 3. juli 2020, Falqui og Poggiolini mod Parlamentet (T-347/19 og T-348/19, ikke trykt i Sml., EU:T:2020:303), ophæves, for så vidt som Danilo Poggiolinis påstande i sag T-348/19 om annullation af meddelelsen af 11. april 2019, der var udarbejdet af chefen for »Enheden for Medlemmernes Vederlag og Sociale Rettigheder« i Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finanser, og som vedrørte tilpasningen af størrelsen af de pensioner, som appellanten har ret til efter ikrafttrædelsen den 1. januar 2019 af afgørelse nr. 14/2018 vedtaget af Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (præsidiet for det italienske deputeretkammer, Italien), og af den afgørelse truffet af Europa-Parlamentet, som kom til udtryk i skrivelsen af 8. juli 2019, herved blev afvist.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. oktober 2021 — sagen vedrørende anerkendelse og fuldbyrdelse af en bødestraf pålagt over for D.P. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi — Polen)

(Sag C-338/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retligt samarbejde i straffesager - gensidig anerkendelse - økonomiske sanktioner - rammeafgørelse 2005/214/RIA - grunde til at undlade anerkendelse og fuldbyrdelse - artikel 20, stk. 3 - afgørelse, hvorved der pålægges en bødestraf - overholdelse af retten til forsvar - forkyndelse af dokumenterne på et sprog, som den dømte ikke forstår - oversættelse af afgørelsens væsentlige forhold)

(2021/C 490/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

Parter i hovedsagen

Sagsøger: D.P.

Procesdeltager: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

Konklusion

Artikel 20, stk. 3, i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA af 24. februar 2005 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at bestemmelsen tillader myndigheden i den fuldbyrdende medlemsstat at afslå at fuldbyrde en afgørelse som omhandlet i denne rammeafgørelses artikel 1, litra a), hvorved der er blevet pålagt en bødestraf for en færdselsforseelse, når denne afgørelse er blevet forkyndt for adressaten uden at være ledsaget af en oversættelse til et sprog, som den pågældende forstår, af de forhold i nævnte afgørelse, som er væsentlige for at gøre det muligt for vedkommende at forstå, hvad denne foreholdes, og for fuldt ud at udøve sin ret til forsvar, og uden at den pågældende blev givet mulighed for på forespørgsel at opnå en sådan oversættelse.

(1) EUT C 19 af 18.1.2021.
3)

Artikel 35 i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at en anmodning om foreløbige, herunder sikrende, retsmidler skal behandles på grundlag af lovgivningen i den medlemsstat, hvor den ret, for hvilken anmodningen er indbragt, er beliggende, og bestemmelsen er ikke til hinder for en national lovgivning, der ikke tillader et søgsmål om foreløbige forholdsregler i forbindelse med en sag om et pengekrav mod staten eller en offentlig myndighed.
2)

Artikel 392 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at denne bestemmelse udelukker anvendelse af ordningen med afgift af fortjenstmargenen på levering af byggegrunde, når disse grunde, som var ubebyggede ved erhvervelsen, mellem tidspunktet for erhvervelsen og tidspunktet for den afgiftspligtige persons videresalg heraf er blevet til byggegrunde, men at den ikke er til hinder for anvendelsen af denne ordning på levering af byggegrunde, når disse grunde mellem tidspunktet for erhvervelsen og tidspunktet for den afgiftspligtige persons videresalg heraf, har undergået ændringer, såsom f.eks. en opdeling i parceller eller udførelsen af byggemodningsarbejder, der muliggør installation af net til forsyning af disse grunde, herunder bl.a. installation af gas- eller elektricitetsnet.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. september 2021 — Commerzbank AG mod E.O. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-296/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde på det civilretlige område - retternes kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser - det civil- og handelsretlige område - Lugano II-konventionen - artikel 15, stk. 1, litra c) - kompetence i sager om forbrugeraftaler - flytning af forbrugerens bopæl til en anden konventionsstat)

(2021/C 481/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commerzbank AG

Sagsøgt: E.O.

Konklusion

Artikel 15, stk. 1, litra c), i konventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, der blev undertegnet den 30. oktober 2007, og hvis indgåelse blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2009/430/EF af 27. november 2008, skal fortolkes således, at bestemmelsen fastsætter kompetencen i den situation, hvor en erhvervsdrivende og en forbruger, der er parter i en forbrugeraftale, på tidspunktet for indgåelsen af denne aftale var hjemmehørende i samme konventionsstat, og hvor et grænseoverskridende element i retsforholdet først er opstået efter den nævnte indgåelse som følge af den efterfølgende flytning af forbrugerens bopæl til en anden konventionsstat.

(1) EUT C 348 af 19.10.2020.
C 481/13

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 30. september 2021 — HYDINA SK s.r.o. mod Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovakiet)

(Sag C-186/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift (moms) - forordning (EU) nr. 904/2010 - artikel 10-12 - udveksling af oplysninger - afgiftskontrol - frister - udsættelse af afgiftskontrollen ved udveksling af oplysninger - overskridelse af den frist, der er fastsat for meddelelse af oplysninger - indvirkning på lovligheden af afgiftskontrollens udsættelse)

(2021/C 481/17)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HYDINA SK s.r.o.

Sagsøgt: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

Konklusion

Artikel 10 i Rådets forordning (EU) nr. 904/2010 af 7. oktober 2010 om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift, sammenholdt med 25. betragtning hertil, skal fortolkes således, at den ikke fastsætter frister, hvis overskridelse kan påvirke lovligheden af udsættelsen af en afgiftskontrol, hvorom der er fastsat bestemmelse i den bistandssøgende medlemsstats nationale ret, indtil den bistandssøgte medlemsstat har meddelt de oplysninger, der er anmodet om inden for rammerne af den mekanisme for administrativt samarbejde, der er indført ved denne forordning.

(1) EUT C 222 af 6.7.2020.
1)

Artikel 7, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 af 4. juli 2012 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende arv, og om accept og fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter vedrørende arv og om indførelse af et europæisk arvebevis skal fortolkes således, at det — for at der foreligger en erklæring af inkompetence som omhandlet i denne forordnings artikel 6, litra a), til fordel for retterne i den medlemsstat, hvis lov den afdøde har valgt — ikke er nødvendigt, at den ret, ved hvilken sagen tidligere er anlagt, udtrykkeligt har erklæret sig inkompetent, men denne hensigt skal utvetydigt fremgå af den afgørelse, som den træffer herom.
2)

Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at et påkrav over for en skyldner bliver eksigibelt, og at den ikke pålægger, at et sådant påkrav ophæves.
1)

Bestemmelserne i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, og de EU-retlige principper, herunder navnlig princippet om afgiftsneutralitet, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at der gives afslag på en anmodning om tilbagebetaling af merværdiafgift (moms), når den afgiftspligtige person ikke inden for de fastsatte frister har tilstillet den kompetente skatte- og afgiftsmyndighed — selv efter anmodning fra denne myndighed — alle de dokumenter og oplysninger, som kræves for at bevise den pågældendes ret til tilbagebetaling af moms, uagtet den omstændighed, at denne afgiftspligtige person på eget initiativ har fremlagt disse dokumenter og oplysninger i forbindelse med klagen over eller søgsmålet til prøvelse af afgørelsen om afslag på en sådan ret til tilbagebetaling, forudsat dog at ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet er blevet overholdt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
C 471/11

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 9. september 2021 — Real Vida Seguros SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-449/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - indkomstskat - udbytte, der udloddes i forbindelse med børsnoterede aktier - skattefordel forbeholdt udbytte, der udloddes i forbindelse med aktier, der er noteret på den nationale børs - forskellig behandling - objektivt sondringskriterium - restriktion - artikel 65 TEUF - objektivt sammenlignelige situationer - begrundelse - rent økonomisk formål)

(2021/C 471/14)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Real Vida Seguros SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en medlemsstats skattepraksis, hvorefter udbytte, der udloddes i forbindelse med aktier, der er børsnoteret i denne medlemsstat, med hensyn til fastsættelsen af indkomstbeskatningsgrundlaget for en skattepligtig person, kun medtages med 50 % af udbyttets beløb, mens udbytte, der udloddes i forbindelse med aktier, der er børsnoteret i andre medlemsstater, medtages i det hele.

(1) EUT C 433 af 14.12.2020.
1)

Artikel 56 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområdedirektiv skal fortolkes således, at bestemmelsen giver tilsynsorganet beføjelse til på eget initiativ at vedtage en afgørelse, hvorved den virksomhed, der udøver jernbaneinfrastrukturforvalterens væsentlige funktioner, som nævnt i dette direktivs artikel 7, stk. 1, pålægges at indføre bestemte ændringer til infrastrukturafgiftsordningen, som ikke indebærer forskelsbehandling af ansøgerne.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 9. september 2021 — Phantasialand mod Finanzamt Brühl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-406/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 98 - medlemsstaternes mulighed for at anvende en reduceret momssats for leveringen af visse varer og tjenesteydelser - bilag III, nr. 7) - entré til forlystelsesparker og messer - princip om afgiftens neutralitet - ydelser leveret af fastetablerede aktører på markeder og omrejsende aktører på markeder - sammenlignelighed - baggrund - gennemsnitsforbrugerens synspunkt - sagkyndig udtalelse)

(2021/C 471/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Phantasialand

Sagsøgt: Finanzamt Brühl

Konklusion

Artikel 98 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med nr. 7) i bilag III til dette direktiv, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter ydelser, der leveres af omrejsende aktører på markeder og ydelser, der leveres af fast etablerede aktører på markeder i form af aktivitetsparker, pålægges forskellige satser for merværdiafgift, hvoraf den ene er en nedsat sats, og den anden er normalsatsen, forudsat at princippet om afgiftsneutralitet overholdes. EU-retten er ikke til hinder for, at den forelæggende ret, når den støder på særlige vanskeligheder ved efterprøvelsen af, om princippet om afgiftsneutralitet er overholdt, under de betingelser, der er fastsat i national ret, anmoder om en sagkyndig erklæring med henblik på at belyse sin dom.

(1) EUT C 423 af 7.12.2020.
1)

Artikel 3, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 af 4. juli 2012 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende arv og om accept og fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter vedrørende arv og om indførelse af et europæisk arvebevis skal fortolkes således, at en aftale, hvorefter en person bestemmer, at der skal ske en fremtidig overdragelse — ved vedkommendes død — af ejendomsretten til en fast ejendom, som den pågældende ejer, til de andre aftaleparter, udgør en »aftale om arv« som omhandlet i denne bestemmelse.
2)

Artikel 168 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at den nationale public service-TV-udbyder har ret til at fradrage den indgående merværdiafgift (moms), der er betalt for køb af varer og ydelser, der anvendes i forbindelse med dennes virksomhed, der giver ret til fradrag, og at denne ikke har ret til at fradrage den indgående moms, der er betalt for køb af varer og ydelser, der anvendes i forbindelse med virksomhed, der ikke er omfattet af momsens anvendelsesområde. Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte metoderne og kriterierne med henblik på fordelingen af indgående moms mellem afgiftspligtige transaktioner og transaktioner, der ikke er omfattet af momsens anvendelsesområde, idet der tages hensyn til dette direktivs formål og opbygning under overholdelse af proportionalitetsprincippet.
2)

Artikel 12, stk. 1, litra d), i direktiv 92/43 skal fortolkes således, at yngleområderne for en beskyttet dyreart skal nyde beskyttelse, så længe det er nødvendigt for at gøre det muligt for denne dyreart at yngle med succes, hvilket indebærer, at denne beskyttelse ligeledes omfatter de yngleområder, som ikke længere benyttes, når der er en tilstrækkelig stor sandsynlighed for, at den nævnte dyreart vender tilbage til disse områder.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. oktober 2021 — Ferrari SpA mod Mansory Design & Holding GmbH og WH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-123/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 6/2002 - EF-design - artikel 4, 6 og 11 - sag om krænkelse - ikke-registreret EF-design - en del af et produkts udseende - betingelser for beskyttelse - en komponent af et sammensat produkt - individuel karakter - offentliggørelse)

(2022/C 2/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ferrari SpA

Sagsøgte: Mansory Design & Holding GmbH og WH

Konklusion

Artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2002 om EF-design skal fortolkes således, at offentliggørelsen af billeder af et produkt, såsom offentliggørelsen af fotografier af en bil, kan indebære offentliggørelse af designet af en del af dette produkt som omhandlet i denne forordnings artikel 3, litra a), eller af en komponent af produktet som et sammensat produkt som omhandlet i nævnte forordnings artikel 3, litra c), og artikel 4, stk. 2, forudsat, at udseendet af den pågældende del eller komponent kan identificeres klart ved offentliggørelsen.

For at det kan vurderes, om dette udseende opfylder det krav om individuel karakter, som er fastsat i samme forordnings artikel 6, stk. 1, er det nødvendigt, at den pågældende del eller komponent udgør et synligt udsnit af produktet eller af det sammensatte produkt, som er skarpt afgrænset af særlige linjer, konturer, farver eller en særlig form eller tekstur.

(1) EUT C 215 af 29.6.2020.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 28. oktober 2021 — KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (sag C-197/20) og C.E. Roeper GmbH (sag C-216/20) mod Hauptzollamt Hannover (sag C-197/20) og Hauptzollamt Hamburg (sag C-216/20) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Forenede sager C-197/20 og C-216/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - underposition 1521 90 91 og 1521 90 99 - fortolkning af de forklarende bemærkninger til underposition 1521 90 99 - bivoks, der er blevet smeltet og på ny bragt til at størkne inden dens indførsel)

(2022/C 2/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (sag C-197/20) og C.E. Roeper GmbH (sag C-216/20)

Sagsøgte: Hauptzollamt Hannover (sag C-197/20) og Hauptzollamt Hamburg (sag C-216/20)

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i de affattelser, der følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1101/2014 af 16. oktober 2014 og af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6. oktober 2015, skal fortolkes således, at bivoks, der er blevet smeltet, og som mekanisk har fået udskilt en del af fremmedlegemerne under smeltningen, og som derefter er blevet bragt til at størkne for at danne blokke eller plader, henhører under denne nomenklaturs underposition 1521 90 99, som omfatter »anden« voks, og ikke under denne nomenklaturs underposition 1521 90 91, som omfatter »rå« voks.

(1) EUT C 279 af 24.8.2020.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 28. oktober 2021 — »VARCHEV FINANS« EOOD mod Komisia za finansov nadzor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien)

(Sag C-95/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2014/65/EU - markeder for finansielle instrumenter - delegeret forordning (EU) 2017/565 - investeringsselskaber - artikel 56 - egnethedsvurdering og dertil knyttede dokumentationsforpligtelser - artikel 72 - opbevaring af dokumentation - opbevaringsmåde - oplysninger om kundekategorisering - oplysninger vedrørende de omkostninger og gebyrer, der er knyttet til investeringsservice)

(2022/C 2/07)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad — Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»VARCHEV FINANS« EOOD

Sagsøgt: Komisia za finansov nadzor

Procesdeltager: Okrazhna prokuratura — Varna

Konklusion

Artikel 56, stk. 2, og artikel 72, stk. 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/565 af 25. april 2016 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU for så vidt angår de organisatoriske krav til og vilkårene for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv, sammenholdt med bilag I til denne delegerede forordning, skal fortolkes således, at investeringsselskaber ikke er forpligtede til at opbevare dokumentation for de egnetheds- og hensigtsmæssighedsvurderinger af den investeringsservice eller det produkt, der er gennemført for hver enkelt kunde, eller for de oplysninger, som alle kunder gives, om de omkostninger og dertil knyttede gebyrer, der er knyttet til investeringsservice, i særskilte, ensartede registre, bl.a. i form af en elektronisk database, idet opbevaringsmetoden for denne dokumentation kan vælges frit, dog forudsat, at opbevaringsmetoden opfylder samtlige de krav, som er fastsat i den nævnte delegerede forordnings artikel 72, stk. 1.

(1) EUT C 175 af 25.5.2020.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. oktober 2021 — Republiken Polen mod PL Holdings Sàrl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen — Sverige)

(Sag C-109/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - aftale mellem Kongeriget Belgiens regering og Storhertugdømmet Luxembourgs regering på den ene side og Folkerepublikken Polens regering på den anden side om fremme og gensidig beskyttelse af investeringer, undertegnet den 19. maj 1987 - voldgiftssager - tvist mellem en investor fra en medlemsstat og en anden medlemsstat - voldgiftsklausul, som er i strid med EU-retten, indeholdt i denne aftale - ugyldighed - ad hoc-voldgiftsaftale mellem tvistens parter - deltagelse i en voldgiftssag - stiltiende tilkendegivelse af vilje hos denne medlemsstat til at indgå denne voldgiftsaftale - ulovlighed)

(2022/C 2/08)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta domstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Republiken Polen

Sagsøgt: PL Holdings Sàrl

Konklusion

Artikel 267 TEUF og 344 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der tillader en medlemsstat at indgå en ad hoc-voldgiftsaftale med en investor fra en anden medlemsstat, der gør det muligt at fortsætte en voldgiftssag, der er indledt på grundlag af en voldgiftsklausul med samme indhold som denne aftale, hvilken klausul er indeholdt i en international aftale indgået mellem disse to medlemsstater og er ugyldig, idet den er i strid med disse artikler.

(1) EUT C 161 af 11.5.2020.
2)

Artikel 6, stk. 3, i direktiv 2012/13 og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den forelæggende ret har pligt til i videst muligt omfang at anlægge en overensstemmende fortolkning af den nationale lovgivning vedrørende ændring af tiltalen, som gør det muligt for anklagemyndigheden under domsforhandlingen at afhjælpe de indholdsmæssige uklarheder og mangler i anklageskriftet på en måde, som faktisk og effektivt sikrer tiltaltes ret til et forsvar. Det er alene i det tilfælde, hvor den forelæggende ret finder, at en overensstemmende fortolkning i denne retning ikke synes mulig, at det tilkommer den at undlade at anvende den nationale bestemmelse, der forbyder indstillingen af behandlingen af sagen og tilbagesendelsen af den til anklagemyndigheden med henblik på udarbejdelse af et nyt anklageskrift.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. oktober 2021 — CHEP Equipment Pooling NV mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kúria — Ungarn)

(Sag C-396/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - ret til tilbagebetaling af moms for afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten - direktiv 2008/9/EF - artikel 20, stk. 1 - tilbagebetalingsmedlemsstatens anmodning om supplerende oplysninger - forhold, der kan gøres til genstand for en anmodning om supplerende oplysninger - uoverensstemmelse mellem det beløb, som anmodningen om tilbagebetaling lyder på, og det beløb, der er anført på de fremlagte fakturaer - princippet om god forvaltningsskik - princippet om momsens neutralitet - præklusionsfrist - konsekvenser for berigtigelsen af den afgiftspligtiges fejl)

(2021/C 513/19)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Kúria

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CHEP Equipment Pooling NV

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Konklusion

Artikel 20, stk. 1, i Rådets direktiv 2008/9/EF af 12. februar 2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat, sammenholdt med princippet om afgiftsneutralitet og princippet om god forvaltningsskik, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at skatte- og afgiftsmyndigheden i tilbagebetalingsmedlemsstaten, i det tilfælde, hvor denne, i givet fald i lyset af de supplerende oplysninger, som den afgiftspligtige person har fremlagt, har opnået en sikkerhed for, at den faktisk betalte indgående merværdiafgift, som er anført på den faktura, der er vedlagt anmodningen om tilbagebetaling, er større end det beløb, som denne anmodning lyder på, alene tilbagebetaler moms svarende til det sidstnævnte beløb uden først med omhu og med de midler, som den finder mest hensigtsmæssige, at have opfordret den afgiftspligtige person til at berigtige sin tilbagebetalingsanmodning ved en anmodning, der betragtes som indgivet på datoen for den oprindelige anmodning.

(1) EUT C 423 af 7.12.2020.