Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fri udveksling af tjenesteydelser - traktatbestemmelser - raekkevidde - graenser

(EOEF-Traktaten, art. 56 og 59)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - begraensning af adgangen til udsendelse af reklameindslag, der indgaar i radio- og fjernsynsprogrammer fra andre medlemsstater

(EOEF-Traktaten, art. 59)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - begrundet i almene hensyn - kulturpolitik - tilladt - betingelser

(EOEF-Traktaten, art. 59)

4. Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - betingelser vedroerende udenlandske radio- og fjernsynsinstitutioners struktur - begrundet i almene hensyn - ikke begrundet

(EOEF-Traktaten, art. 59)

5. Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - begraensning af adgangen til udsendelse af reklameindslag, der indgaar i radio- og fjernsynsprogrammer fra andre medlemsstater - begrundet i almene hensyn - betingelser

(EOEF-Traktaten, art. 59)

Sammendrag

1. Den i Traktatens artikel 59, stk. 1, omhandlede afskaffelse af restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Faellesskabet, indebaerer foerst og fremmest et krav om afskaffelse af enhver forskelsbehandling af tjenesteyderen paa grund af hans nationalitet eller paa grund af, at han er etableret i en anden medlemsstat end den, hvor ydelsen praesteres.

Nationale bestemmelser, hvorefter tjenesteydelser ikke behandles ens, uanset deres oprindelse, er kun forenelige med faellesskabsretten, hvis de kan henfoeres under en udtrykkelig undtagelsesbestemmelse som Traktatens artikel 56. OEkonomiske hensyn kan ikke betragtes som hensyn, der er omfattet af artikel 56.

Da der ikke er foretaget en harmonisering af bestemmelserne for tjenesteydelser eller er indfoert aekvivalensregler, kan der endvidere forekomme begraensninger af adgangen til fri udveksling af tjenesteydelser som foelge af, at nationale bestemmelser, der gaelder for alle, som er etableret i den paagaeldende medlemsstat, bringes i anvendelse paa tjenesteydere, som er etableret i en anden medlemsstat, og som allerede skal rette sig efter forskrifterne i denne stats lovgivning. Saadanne restriktioner falder ind under artikel 59, naar anvendelsen af den nationale lovgivning paa udenlandske tjenesteydere ikke er begrundet i tvingende almene hensyn, eller de krav, lovgivningen stiller, allerede tilgodeses af de for disse tjenesteydere gaeldende regler i den stat, hvor de er etableret.

Endelig skal anvendelsen af nationale regler paa tjenesteydere, der er etableret i andre medlemsstater, vaere egnet til at naa det maal, der forfoelges med reglerne, og den maa ikke gaa ud over, hvad der er noedvendigt for, at maalet naas; det maa saaledes kraeves, at samme resultat ikke kan naas ved hjaelp af mindre indgribende regler.

2. Der er tale om restriktioner, der hindrer den i Traktatens artikel 59 omhandlede frie udveksling af tjenesteydelser, saafremt en medlemsstat opstiller betingelser for, at bestyrere af kabelanlaeg i medlemsstaten fordeler radio- eller fjernsynsprogrammer, som indeholder reklameindslag, der specielt henvender sig til det indenlandske publikum, og som udsendes af en radio- eller fjernsynsinstitution, der er etableret i en anden medlemsstat, og betingelserne baade angaar institutionernes struktur og reklameindslagene i programmerne.

3. En kulturpolitik, hvis formaal er at sikre ytringsfriheden for de forskellige samfundsmaessige, kulturelle, religioese og aandelige stroemninger i en medlemsstat, kan udgoere et tvingende alment hensyn, som kan begrunde restriktioner, der hindrer den frie udveksling af tjenesteydelser.

4. Betingelser vedroerende udenlandske radio- og fjernsynsinstitutioners struktur kan ikke anses for at vaere objektivt noedvendige med henblik paa at tilgodese almene hensyn i forbindelse med opretholdelse af et alsidigt, landsdaekkende udbud af radio- og fjernsynsprogrammer.

5. Begraensninger i adgangen til at udsende reklamer kan foretages ud fra almene hensyn, dvs. for at beskytte forbrugerne mod alt for mange kommercielle reklamer eller for, ud fra en kulturpolitisk maalsaetning, at sikre, at programmerne er af en vis kvalitet. Naar saadanne begraensninger kun angaar reklameindslag, der specielt henvender sig til det indenlandske publikum, er de dog ikke begrundet i tvingende almene hensyn, da de har til formaal at begraense den konkurrence, en indenlandsk institution, der har monopol paa udsendelse af saadanne reklameindslag, kan blive udsat for fra udenlandske institutioners side.