Der er ikke nogen risiko for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker hos den relevante kundekreds, der består af tyske gennemsnitsforbrugere og fagkyndige inden for byggesektoren, mellem figurtegnet Rock & Rock, der søges registreret som EF-varemærke for varer i klasse 2, 19 og 27 i Nicearrangementet, og ordmærkerne MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK og CEILROCK, der er omfattet af en ældre registrering i Tyskland for varer eller tjenesteydelser i klasse 6, 17, 19 eller 37.

De varer, der er omfattet af de omtvistede tegn, er delvist af lignende art og har for den resterende dels vedkommende en svag grad af lighed eller er forskellige. Den relevante kundekreds’ opmærksomhedsniveau er endvidere særlig højt, og der foreligger kun en svag grad af lighed mellem de omtvistede tegn, der desuden følger af en bestanddel, som i høj grad er beskrivende og lovprisende med hensyn til de omhandlede varer og lovprisende med hensyn til de omfattede tjenesteydelser. Endelig skal det bemærkes, at de ældre varemærker har en svag grad af særpræg med undtagelse af varemærket CEILROCK, der har en normal grad af særpræg.

I forbindelse med en helhedsvurdering af de omtvistede tegn og under hensyn til, at den relevante kundekreds’ opmærksomhedsniveau er særlig højt ved købet af de omhandlede varer, er de visuelle, fonetiske og begrebsmæssige forskelle mellem de omtvistede tegn tilstrækkelige til – på trods af ligheden mellem visse af de omhandlede varer – at forhindre, at de ligheder, der følger af den fælles bestanddel »rock«, medfører en risiko for forveksling i bevidstheden hos en tysk gennemsnitforbruger eller en fagkyndig inden for byggesektoren.

Bestanddelen »rock« kan i det foreliggende tilfælde ikke udgøre den fælles kerne i en varemærkefamilie, idet den i høj grad er beskrivende og lovprisende med hensyn til de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de ældre varemærker. En anerkendelse af en varemærkefamilie, der indeholder seriebestanddelen »rock«, vil imidlertid netop føre til, at der gives et monopol på bestanddelen »rock«, der i høj grad er beskrivende og lovprisende med hensyn til de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de ældre varemærker. Den stærkere beskyttelse, der følger af at anerkende en varemærkefamilie, indebærer i praksis, at andre erhvervsdrivende ikke vil kunne registrere et varemærke, der indeholder bestanddelen »rock« og alt efter omstændighederne vil få forbud mod at anvende denne bestanddel i deres slogan og markedsføringsmateriale. En sådan begrænsning af den frie konkurrence, der ville følge af, at et grundlæggende ord i det engelske sprog blev forbeholdt en enkelt erhvervsdrivende, kan ikke begrundes i et ønske om at belønne den kreative indsats eller reklameindsats, som indehaveren af de ældre varemærker har gjort. Når der ikke er tale om en høj grad af særpræg som følge af brug, er den kommercielle værdi, som det nævnte forbehold udgør, nemlig ikke et resultat af en sådan indsats fra indehaverens side, men udelukkende et resultat af ordets betydning, som er forudbestemt af det pågældende sprog, der henviser til de omhandlede varers og tjenesteydelsers egenskaber.

(jf. præmis 19, 24, 81, 83, 86, 96 og 97)