Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Nye medlemsstaters tiltrædelse – tiltrædelsesakten af 2003 – tilpasning af fællesskabsretsakter, der ikke er blevet tilpasset ved selve tiltrædelsesakten – begreb

(Tiltrædelsesakten af 2003, art. 57; Rådets forordning nr. 1223/2004)

2. Nye medlemsstaters tiltrædelse – Den Tjekkiske Republik – Estland – Cypern – Letland – Litauen – Ungarn – Malta – Polen – Slovenien – Slovakiet – fællesskabsretsakter vedtaget efter undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten af 2003 – vedtagelse af midlertidige undtagelser til fordel for nye medlemsstater – korrekt hjemmel

(Art. 249, stk. 2 og 3, EF og art. 299 EF; tiltrædelsestraktaten af 2003, art. 2, stk. 2 og 3)

3. Annullationssøgsmål – dom om annullation – virkninger – begrænset af Domstolen

(Art. 231, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 1223/2004)

Sammendrag

1. De foranstaltninger, som kan vedtages på grundlag af artikel 57 i akten vedrørende Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union og tilpasningerne af de traktater, som danner grundlag for Unionen, og som fastsætter tilpasningen af fællesskabsretsakter, der ikke er blevet tilpasset ved selve tiltrædelsesakten, kan i princippet kun bestå i at foretage tilpasninger med udelukkelse af andre ændringer overhovedet for at gøre fællesskabsretsakter fra tiden før anvendelige i de nye medlemsstater, og især de midlertidige undtagelser. Det følger heraf, at sådanne midlertidige undtagelser, som f.eks. dem, der indføres ved forordning nr. 1223/2004 om ændring af forordning nr. 1228/2003 med hensyn til datoen for anvendelse af visse bestemmelser i Slovenien, hvis eneste genstand og formål er midlertidigt at udsætte den effektive anvendelse af fællesskabsretsakten over for en ny medlemsstat, ikke kan betragtes som »tilpasninger« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 57.

Den omstændighed, at et vist antal retsakter, der indfører undtagelser, som f.eks. dem, der er fastsat i forordning nr. 1223/2004, er vedtaget på grundlag af bestemmelsen i tiltrædelsesakten af 1994, og som svarer til artikel 57 i tiltrædelsesakten af 2003, kan ikke have nogen betydning for rækkevidden af denne bestemmelse. En praksis i Rådet kan ikke ændre EF-traktatens bestemmelser og kan således ikke have en præcedensvirkning, der binder Fællesskabets institutioner med hensyn til spørgsmålet om, hvad der er rette hjemmel.

Forordning nr. 1223/2004 vedtaget på grundlag af artikel 57 i tiltrædelsesakten af 2003 bør derfor annulleres, henset til anvendelsen af en urigtig hjemmel.

(jf. præmis 35-37 og 54)

2. For så vidt angår de fællesskabsretsakter, der er vedtaget efter Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks undertegnelse af tiltrædelsestraktaten, indeholder denne traktat og tiltrædelsesakten af 2003 ikke almindelige bestemmelser, som gør det muligt at vedtage overgangsundtagelser til fordel for nye medlemsstater. Når tiltrædelsestraktaten af 2003 imidlertid er undertegnet, og med forbehold af anvendelsen af de i traktaten fastsatte særlige fremgangsmåder med henblik på at træffe visse midlertidige foranstaltninger, er der således i princippet ikke noget til hinder for, at fællesskabsretsakter, der er vedtaget efter undertegnelsen og inden ikrafttræden af tiltrædelsestraktaten, og som indeholder midlertidige undtagelser til fordel for en fremtidig tiltrædende stat, vedtages direkte på grundlag af EF-traktatens bestemmelser.

Sådanne undtagelsesbestemmelser, som således kun kan anvendes med forbehold af og efter den faktiske ikrafttræden af tiltrædelsestraktaten af 2003, kan ikke være i strid med hverken artikel 249, stk. 2 og 3, EF og artikel 299 EF, hvorefter de af institutionerne vedtagne retsakter finder anvendelse på medlemsstaterne, eller artikel 2, stk. 2 og 3, i nævnte tiltrædelsestraktat.

Dels finder sådanne særlige bestemmelser – ligesom de øvrige retsakter, hvori de er indeholdt, og/eller hvorfra de udgør en undtagelse – først anvendelse på tiltrædende stater fra den dato, hvor tiltrædelsen bliver effektiv, dvs. den dato, hvor staterne opnår egenskab af medlemsstat.

Dels foregriber den omstændighed, at det i artikel 2, stk. 2, i tiltrædelsestraktaten af 2003 er fastsat, at traktaten først træder i kraft den 1. maj 2004, og at det i artikel 2, stk. 3, er bestemt, at visse bestemmelser, som en fravigelse af dette princip, kan anvendes tidligere, ikke muligheden for i retsakter, som ikke vedtages med grundlag i denne traktat, men i henhold til selve EF-traktaten, at fastsætte de betingelser, hvorunder sådanne retsakter, som vedtages i tiden mellem undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten og dens ikrafttræden, skal anvendes over for fremtidige medlemsstater, når tiltrædelsen bliver effektiv.

Endelig bekræftes anvendelsen af den almindelige lovgivningsprocedure fastsat i EF-traktaten på vedtagelsen af undtagelser til fordel for nye medlemsstater i løbet af den periode, der forløber mellem datoen for undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten af 2003 og dens ikrafttræden, af tilstedeværelsen af specifikke mekanismer, som er særegne for den iværksatte tiltrædelsesproces, og som om nødvendigt giver nye medlemsstater mulighed for at gøre deres interesser gældende, f.eks. gennem informations- og konsultationsproceduren.

(jf. præmis 38-42 og 46)

3. Forordning nr. 1223/2004, hvorved der til fordel for Republikken Slovenien indføres overgangsundtagelser med hensyn til anvendelsen af forordning nr. 1228/2003 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling, som blev annulleret af Domstolen, havde til formål at gøre det muligt for visse energiintensive slovenske erhvervssektorer og visse elproducenter at omstrukturere og opfylde Fællesskabets gældende lovgivning om elproduktion. Under disse omstændigheder finder Domstolen for så vidt angår retssikkerheden, herunder især nødvendigheden af at undgå, at de berørte virksomheder skal lide under de alvorlige negative virkninger, som måtte følge af en kritik og afbrydelse af den overgangsundtagelsesordning, som med henblik herpå er fastsat ved den annullerede forordning, at virkningerne af forordningen skal opretholdes, indtil der under anvendelse af de korrekte hjemmelsbestemmelser og inden for en rimelig frist vedtages en ny retsakt, uden at disse virkninger dog kan vare længere end til den 1. juli 2007, hvor den nævnte undtagelsesordning udløber.

(jf. præmis 58 og 59)