DOMSTOLENS DOM (FEMTE AFDELING) AF 9. DECEMBER 1992. - UNA MCMENAMIN MOD ADJUDICATION OFFICER. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COURT OF APPEAL (NORTHERN IRELAND) - FORENEDE KONGERIGE. - SOCIAL SIKRING - FAMILIEYDELSER - ANTIKUMULATIONSREGLER. - SAG C-119/91.



Samling af Afgørelser 1992 side I-06393



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° familieydelser ° faellesskabsbestemmelser om forbud mod dobbeltydelser ° artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i), i forordning nr. 574/72 ° en arbejdstager er berettiget til ydelser i beskaeftigelsesstaten for et barn, der tillige giver ret til ydelser i en anden medlemsstat, som er barnets bopaelsstat og beskaeftigelsesstat for den person, der tager sig af boernene ° suspension af retten til tilskud i beskaeftigelsesstaten op til stoerrelsen af det tilskudsbeloeb, som udbetales af bopaelsstaten

[Raadets forordning nr. 1408/71, art. 73, og nr. 574/72, art. 10, stk. 1, litra b), nr. i)]

Sammendrag

Erhvervsmaessig virksomhed, der udoeves af en person, som tager sig af boern, herunder saerlig aegtefaellen til den berettigede ifoelge artikel 73 i Raadets forordning nr. 1408/71, og som finder sted i boernenes bopaelsstat, bevirker i medfoer af artikel 10 i forordning nr. 574/72 suspension af retten til de tilskud, der er omhandlet i artikel 73 i forordning nr. 1408/71, med et beloeb svarende til de tilskud af samme art, som faktisk udbetales af bopaelsstaten, hvilket gaelder, uanset hvem der er direkte berettiget til boernetilskud ifoelge bopaelsstatens lovgivning.

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 11. april 1991 indgaaet til Domstolen den 25. april s.aa. har Court of Appeal in Northern Ireland i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 13 og 73 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), og artikel 10 i Raadets forordning (EOEF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71, som aendret ved ovennaevnte forordning nr. 2001/83 og Raadets forordning (EOEF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 (EFT L 160, s. 1).

2 Disse spoergsmaal er rejst under en sag mellem fru McMenamin og Adjudication Officer vedroerende omfanget af fru McMenamin' s ret til familieydelser i Nordirland.

3 Fru McMenamin er en graensearbejder, der er beskaeftiget som laererinde i Nordirland i Det Forenede Kongerige, men bosat i Irland sammen med sin aegtefaelle og deres fire boern. AEgtefaellen er beskaeftiget hos Revenue Commissioners i Irland.

4 Irsk lovgivning (Social Welfare (Consolidation) Act 1981) giver ret til en boerneydelse til den person, hos hvem barnet saedvanligvis bor. Dersom barnet bor hos sine foraeldre, saaledes som det er tilfaeldet i hovedsagen, bestemmer Social Welfare (Children' s Allowances) (Normal Residence) Rules 1974, at den, der har ret til ydelsen, er barnets moder.

5 Den 1. december 1986 indgav fru McMenamin ansoegning om boernetillaeg i Nordirland i medfoer af Child Benefit (Northern Ireland) Order 1975 med senere aendringer. Adjudication Officer fandt, at fru McMenamin foerst havde ret til en supplerende ydelse fra den 2. december 1985, dvs. ret til det beloeb, der var noedvendigt for at bringe hendes boernetillaeg efter den tilsvarende lovgivning i Irland op paa det niveau, hun havde krav paa i medfoer af ovennaevnte Order af 1975. Fru McMenamin klagede til Social Security Appeal Tribunal, som stadfaestede Adjudication Officer' s afgoerelse. Fru McMenamin appellerede herefter til Social Security Commissioner.

6 Adjudication Officer antog, at en ansoegning om boernetillaeg, indgivet den 16. juli 1979 af fru McMenamin i Irland i overensstemmelse med den tilsvarende lovgivning i dette land, skulle betragtes som gyldig i Nordirland, og som foelge heraf tilkendte Social Security Commissioner ved foreloebig afgoerelse af 26. april 1989 fru McMenamin et supplerende boernetillaeg regnet fra den 17. juli 1978 (dvs. et aar foer ansoegningens dato) indtil den 19. juni 1985 (dagen foer ikrafttraedelsen af artikel 10 i forordning nr. 574/72, som aendret ved artikel 2 i forordning nr. 1660/85).

7 I sin endelige afgoerelse af 2. november 1989 fandt Social Security Commissioner, at fru McMenamin fra den 20. juni 1985 havde ret til det fulde boernetillaeg i Det Forenede Kongerige, idet hun efter lovgivningen i Irland var den person, der var berettiget til familieydelser i Irland, og hun ikke udoevede erhvervsmaessig virksomhed i sidstnaevnte land. Social Security Commissioner udledte heraf, at retten til ydelser i Det Forenede Kongerige ikke laengere var suspenderet.

8 Det var alene i anledning af denne afgoerelse, at Adjudication Officer appellerede Social Security Commissioner' s afgoerelse til Court of Appeal in Northern Ireland, idet afgoerelsen havde til foelge, at hele byrden ved det paagaeldende boernetillaeg skulle baeres af de offentlige kasser i Det Forenede Kongerige.

9 Da naevnte ankeinstans fandt, at sagen rejser problemer med fortolkning af faellesskabsretten, har den udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

"1) Finder udtrykket 'den person, der er berettiget til familieydelser eller boernetilskud' , i artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i) i Raadets forordning (EOEF) nr. 574/72 (med senere aendringer), naar henses til artikel 13 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 (der indebaerer, at indstaevnte skal behandles, som om hun alene er undergivet Det Forenede Kongeriges lovgivning), ikke anvendelse paa indstaevnte, selv om hun i henhold til irsk lovgivning (og bortset fra naevnte artikel 13) er den person, der er berettiget til boernetillaeg?

2) Naar henses til, at indstaevntes aegtefaelle udoever erhvervsmaessig virksomhed i Irland og er berettiget til boernetillaeg i henhold til irsk lovgivning, saafremt indstaevnte af en eller anden grund mister eller ikke kan goere sit krav paa boernetillaeg gaeldende, indebaerer artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i) (med senere aendringer) da, at indstaevntes ret til boernetillaeg i Det Forenede Kongerige suspenderes i henhold til artikel 73, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71?"

10 Hvad naermere angaar de relevante retsforskrifter og sagens baggrund samt retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

11 Med sine to spoergsmaal, som boer behandles under ét, oensker den forelaeggende ret oplysninger om anvendelsen af artikel 13 og 76 i forordning nr. 1408/71 samt artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i), i forordning nr. 574/72 paa en situation som den i hovedsagen foreliggende, der er karakteriseret ved, at den graensearbejder, der ifoelge bopaelsstatens lovgivning er berettiget til de tilskud, som udbetales i beskaeftigelsesstaten, ligeledes har krav paa tilskud, der udbetales i den bopaelsstat, paa hvis omraade alene hendes aegtefaelle arbejder.

12 Ifoelge Adjudication Officer er det muligt at afgoere den foreliggende sag paa grundlag af artikel 13 i forordning nr. 1408/71. Ifoelge denne artikel er en vandrende arbejdstager alene undergivet lovgivningen i beskaeftigelsesstaten. Den paagaeldende er saaledes ikke undergivet lovgivningen i bopaelsstaten og har som foelge heraf ikke laengere ret til boernetilskud, der er hjemlet ved lovgivningen i sidstnaevnte land. Man kan saaledes finde en tilstraekkelig loesning paa problemet med dobbeltydelser i anledning af den vandrende arbejdstagers ret til tilskud i beskaeftigelsesstaten (i medfoer af artikel 73) og aegtefaellens ret hertil i den bopaelsstat, hvori vedkommende arbejder. Under den mundtlige forhandling har Kommissionen tilsluttet sig dette synspunkt.

13 Adjudication Officer og Kommissionen goer gaeldende, at fru McMenamin i medfoer af artikel 13 alene er undergivet lovgivningen i beskaeftigelsesstaten, i det foreliggende tilfaelde altsaa Det Forenede Kongerige, og ikke lovgivningen i Irland, hvor hun er bosat. Som foelge heraf er det aegtefaellen og ikke hende selv, der er berettiget til ydelser i medfoer af lovgivningen i bopaelslandet, nemlig Irland. Da aegtefaellen er beskaeftiget i Irland, er betingelserne ifoelge artikel 10 i forordning nr. 574/72 opfyldt, og de ydelser, der udbetales af Det Forenede Kongerige, boer derfor suspenderes.

14 Det maa dog paapeges, at reglen om, at en vandrende arbejdstager alene er undergivet beskaeftigelsesstatens lovgivning, jf. ovennaevnte artikel 13, ikke udelukker, at der for bestemte ydelser gaelder mere specifikke regler i samme forordning (jf. dom af 27.5.1982, sag 227/81, Aubin, Sml. s. 1991, praemis 11, og 12.1.1983, sag 150/82, Coppola, Sml. s. 43, praemis 11).

15 Denne sag boer derefter behandles paa baggrund af bestemmelserne om forbud mod dobbeltydelser, dvs. artikel 76 i forordning nr. 1408/71 og artikel 10 i forordning nr. 574/72, der fastsaetter regler med henblik paa forebyggelse af dobbeltydelser som foelge af samtidig ret til familieydelser ifoelge bopaelsstatens lovgivning og beskaeftigelsesstatens lovgivning.

16 Med henblik paa besvarelsen af den forelaeggende rets spoergsmaal skal det derfor undersoeges, om den omstaendighed, at aegtefaellen til den, som er berettiget til boernetilskud i medfoer af artikel 73 i forordning nr. 1408/71, er erhvervsmaessigt beskaeftiget i bopaelsstaten, bevirker, at retten i medfoer af artikel 73 suspenderes, til trods for, at denne aegtefaelle ikke er "den person, der er berettiget til familieydelser eller boernetilskud, eller den person, til hvilken de udbetales", i medfoer af artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i), ifoelge bopaelsstatens lovgivning.

17 Ifoelge artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 har de tilskud, der udbetales af beskaeftigelsesstaten, prioritet frem for dem, som udbetales af bopaelsstaten, der som foelge heraf suspenderes.

18 Saafremt der udoeves beskaeftigelse i bopaelsstaten, foreskriver artikel 10, stk. 1, litra b), nr. i), dog den modsatte loesning, dvs. at retten til tilskud i bopaelsstaten faar prioritet frem for retten til tilskud i beskaeftigelsesstaten, der saaledes suspenderes.

19 I denne bestemmelse hedder det, at den loennede beskaeftigelse, som har til foelge, at prioritetsstillingen vendes om, skal udoeves i bopaelsstaten "af den person, der er berettiget til disse ydelser, eller til hvilken de udbetales".

20 Denne passage er indsat ved Raadets forordning nr. 1660/85, der traadte i kraft den 20. juni 1985. Ifoelge bestemmelsen, saaledes som den tidligere var affattet, var der alene tale om suspension i medfoer af artikel 73 i forordning nr. 1408/71 af betaling af tilskud i beskaeftigelsesstaten, dersom aegtefaellen havde loennet beskaeftigelse i den medlemsstat, hvori boernene var bosat.

21 I sin dom af 3. februar 1983 (sag 149/82, Robards, Sml. s. 171) fastslog Domstolen, at den suspension, der var omhandlet i den tidligere affattelse af bestemmelsen, ligeledes skulle finde sted, saafremt den fraskilte aegtefaelle havde loennet beskaeftigelse i bopaelsstaten. Domstolen fastslog ved denne lejlighed foelgende:

"[I den foreliggende sag] skal fortolkningen af den omtvistede bestemmelse derfor begraenses til det forhold, der foreligger for den nationale ret, nemlig det tilfaelde, at en fraskilt aegtefaelle, som ikke har giftet sig igen, udoever en erhvervsmaessig virksomhed. Det tilkommer Kommissionen og Raadet at traeffe de noedvendige foranstaltninger til aendring af den paagaeldende bestemmelse, saafremt en saadan aendring skoennes noedvendig for at sikre en tilfredsstillende loesning i andre tilfaelde" (praemis 19 in fine).

22 Raadet erstattede herefter ordet "aegtefaellen" med "den person, der er berettiget til familieydelser eller boernetilskud, eller den person, til hvilken de udbetales".

23 Som det fremgaar af den trettende og fjortende betragtning til forordning nr. 1660/85, og paa baggrund af praemis 17 i ovennaevnte dom i Robards-sagen, var det Raadets hensigt at udvide, og ikke begraense, de tilfaelde, hvor ydelser suspenderes i medfoer af artikel 73 i forordning nr. 1408/71. I disse betragtninger hedder det nemlig, at

"reglen i artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 574/72 om, at retten til familieydelser erhverves efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade boernene har bopael, finder kun anvendelse, naar den person, som udoever en erhvervsmaessig beskaeftigelse i bopaelslandet, som giver anledning til overfoersel af fortrinsretten, er aegtefaellen til en arbejdstager eller en tidligere arbejdstager, uanset om aegtefaellen selv er berettiget til ydelser".

"... det har vist sig, at disse bestemmelser giver anledning til uligheder i de tilfaelde, hvor den person, som er berettiget til ydelser, og som udoever den erhvervsmaessige beskaeftigelse, ikke eller ikke laengere er gift med en arbejdstager eller tidligere arbejdstager, og bestemmelserne boer derfor aendres for at korrigere denne ulighed".

24 Passagen "den person, der er berettiget til familieydelser eller boernetilskud, eller den person, til hvilken de udbetales", skal saaledes forstaas som omfattende ikke blot aegtefaellen, men bl.a. tillige den person, der ikke eller ikke laengere er gift med den person, som er berettiget til de i artikel 73 i forordning nr. 1408/71 omhandlede tilskud, eller vedkommende selv, naar den samtidige ret til boernetilskud skyldes, at denne person ligeledes arbejder i bopaelsstaten. Lovgiver har foretrukket at fastlaegge denne personkreds paa grundlag af deres faelles traek, nemlig at de er berettigede til boernetilskud i bopaelsstaten, i stedet for at foretage en udtoemmende opregning. I oevrigt blev det i dom af 14. december 1989 (sag 168/88, Dammer, Sml. s. 4553, praemis 16) fastslaaet, at

"... det tilfaelde, hvor foraeldrene arbejder i to forskellige medlemsstater, og hver i beskaeftigelsesstaten har ret til familieydelser for det samme familiemedlem, ifoelge faellesskabsreglerne er omfattet af forbuddet mod dobbeltydelser; faellesskabsreglerne opstiller som loesning en prioritetsregel mellem de to nationale lovgivninger for det tilfaelde, hvor familiemedlemmet er bosat i en af de to beskaeftigelsesstater ...".

25 Det princip, der kan udledes heraf, er foelgende: Naar en person, som tager sig af boernene, udoever en loennet beskaeftigelse paa den medlemsstats omraade, hvor disse boern er bosiddende, suspenderes beskaeftigelsesstatens tilskud i medfoer af artikel 73.

26 Det skal tilfoejes, at ifoelge Domstolens faste praksis, der er knaesat i artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1249/92 af 30. april 1992 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 og forordning (EOEF) nr. 574/72 (EFT L 136, s. 28), er suspensionen kun delvis, saafremt de af beskaeftigelsesstaten udbetalte ydelser er stoerre end dem, der udbetales af bopaelsstaten. I saa fald har arbejdstageren over for den kompetente institution i beskaeftigelsesstaten ret til en tillaegsydelse, som svarer til differencen mellem disse to beloeb (dom af 27.6.1989, sag 24/88, Georges, Sml. s. 1905). I oevrigt suspenderes rettigheder i medfoer af artikel 73 kun paa betingelse af, at der faktisk udbetales tilskud i bopaelsstaten (dom af 4.7.1990, sag C-117/89, Kracht, Sml. s. 2781).

27 Som foelge heraf skal den forelaeggende rets spoergsmaal besvares med, at erhvervsmaessig virksomhed, der udoeves af en person, som tager sig af boern, herunder saerlig aegtefaellen til den berettigede ifoelge artikel 73 i forordning nr. 1408/71, og som finder sted i boernenes bopaelsstat, i medfoer af artikel 10 i forordning nr. 574/72 bevirker suspension af retten til de tilskud, der er omhandlet i artikel 73 i forordning nr. 1408/71, med et beloeb svarende til de tilskud af samme art, som faktisk udbetales af bopaelsstaten, hvilket gaelder, uanset hvem der er direkte berettiget til boernetilskud ifoelge bopaelsstatens lovgivning.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

28 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, der har afgivet skriftlige indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Court of Appeal in Northern Ireland ved kendelse af 11. april 1991, for ret:

Erhvervsmaessig virksomhed, der udoeves af en person, som tager sig af boern, herunder saerlig aegtefaellen til den berettigede ifoelge artikel 73 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 ° om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 ° og som finder sted i boernenes bopaelsstat, bevirker i medfoer af artikel 10 i Raadets forordning (EOEF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 ° om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71, som aendret ved ovennaevnte forordning (EOEF) nr. 2001/83 og Raadets forordning (EOEF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 ° suspension af retten til de tilskud, der er omhandlet i artikel 73 i forordning (EOEF) nr. 1408/71, med et beloeb svarende til de tilskud af samme art, som faktisk udbetales af bopaelsstaten, hvilket gaelder, uanset hvem der er direkte berettiget til boernetilskud ifoelge bopaelsstatens lovgivning.