ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 288/11

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 23. maj 2019 — WP mod Trapeza Peiraios AE (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Monomeles Protodikeio Serron — Grækenland)

(Sag C-105/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - forbrugerbeskyttelse - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - direktiv 93/13/EØF - den nationale rets beføjelser og forpligtelser - betalingspåkravsprocedure - indsigelsen mod dette påkrav taget til følge - manglende tilstrækkelige præciseringer af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen samt manglende begrundelser for nødvendigheden af at besvare det præjudicielle spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2019/C 288/13)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Monomeles Protodikeio Serron

Parter i hovedsagen

Sagsøger: WP

Sagsøgt: Trapeza Peiraios AE

Konklusion

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikeio Serron (enedommer i første instans i Serres, Grækenland) ved afgørelse af 11. januar 2019 afvises, idet det er åbenbart, at den ikke kan antages til realitetsbehandling.

(1) EUT C 148 af 29.4.2019.
C 288/9

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 8. maj 2019 — SC Mitliv Exim SRL mod Agenția Națională de Administrare Fiscală og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul București — Rumænien)

(Sag C-9/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - manglende tilstrækkelig præcisering af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og manglende begrundelse for nødvendigheden af at besvare de præjudicielle spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2019/C 288/11)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul București

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Mitliv Exim SRL

Sagsøgte: Agenția Națională de Administrare Fiscală og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (retten i første instans i Bukarest, Rumænien) ved afgørelse af 8. juni 2018 afvises.

(1) EUT C 131 af 8.4.2019.
2)

Artikel 4 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9. marts 2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager, sammenholdt med 16. betragtning til direktivet, skal fortolkes således, at de krav, der følger af uskyldsformodningen, ikke er til hinder for, at den kompetente ret, når den undersøger den begrundede mistanke, der ligger til grund for mistanken om, at den mistænkte eller den tiltalte har begået den foreholdte lovovertrædelse, med henblik på at træffe afgørelse om lovligheden af en afgørelse om varetægtsfængsling foretager en afvejning af de belastende og diskulperende beviser, der er fremlagt for den, og at den kompetente ret ikke kun begrunder sin afgørelse med de elementer, som den har lagt til grund, men også tager stilling til indsigelser fremsat af den pågældende persons forsvarer, forudsat at denne afgørelse ikke fremstiller den varetægtsfængslede person som skyldig.
1)

Begrebet »skole- og universitetsundervisning/skole- eller universitetsniveau« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra i) og j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at det ikke omfatter undervisning i surfing og sejlads udført af surf- og sejladsskoler som de i hovedsagen omhandlede for skoler eller universiteter, hvor denne undervisning kan henhøre henholdsvis under programmer for sportslige aktiviteter eller under uddannelsen til sportslærer og indgår i karaktergivningen.
C 77/10

Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 21. januar 2020 – europæisk arrestordre udstedt mod MN (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel d’Aix-En-Provence – Frankrig)

(Sag C-813/19 PPU) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren - artikel 99 i Domstolens procesreglement - retligt samarbejde i straffesager - europæisk arrestordre - rammeafgørelse 2002/584/RIA - artikel 6, stk. 1 - begrebet »den udstedende judicielle myndighed« - effektiv domstolsbeskyttelse)

(2020/C 77/13)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel d’Aix-En-Provence

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MN

Procesdeltagere: RJA, RJO, FD, BG, PG, KL, LK, MJ, NI og OH

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne skal fortolkes således, at anklagerne ved den franske anklagemyndighed, der i henhold til de vedtægtsmæssige og organisatoriske regler, som de er undergivet, er underlagt deres overordnedes ledelse og kontrol samt justitsministeren, er omfattet af begrebet »udstedende judiciel myndighed« i denne bestemmelses forstand, når deres stilling giver dem garanti for uafhængighed, navnlig i forhold til den udøvende magt, i forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre.

Rammeafgørelse 2002/584 skal fortolkes således, at de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse af en person, mod hvem der er udstedt en europæisk arrestordre med henblik på strafferetlig forfølgning, er opfyldt, når betingelserne for udstedelse af denne arrestordre og navnlig spørgsmålet om, hvorvidt denne afgørelse er forholdsmæssig, i henhold til den udstedende medlemsstats lovgivning er undergivet domstolsprøvelse i denne medlemsstat.

(1) EUT C 19 af 20.1.2020.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 19. december 2019 – EX EX (sag C-140/19 og sag C-141/19), OK (sag C-492/19), PL (sag C-493/19), QM (sag C-494/19) mod Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark – Østrig)

(Forenede sager C-140/19, C-141/19 og C-492/19 - C-494/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 99 i Domstolens procesreglement - fri udveksling af tjenesteydelser - udstationering af arbejdstagere - artikel 56 TEUF - direktiv 2014/67/EU - artikel 9 og 20 - anmeldelse af arbejdstagere - opbevaring af lønbilag - sanktioner - proportionalitet - bøder med et forud fastsat minimumsbeløb - kumulation - intet loft - sagsomkostninger - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2020/C 68/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: EX EX (C-140/19 og C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19) og QM (C-494/19)

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

Procesdeltager: Finanzpolizei

Konklusion

Artikel 20 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/67/EU af 15. maj 2014 om håndhævelse af direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 om administrativt samarbejde via informationssystemet for det indre marked (»IMI-forordningen«) skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, som i tilfælde af overtrædelser af arbejdsretlige forpligtelser vedrørende anmeldelse af arbejdstagere og opbevaring af lønbilag fastsætter meget store bøder,

— som ikke kan være mindre end et forud fastsat beløb,

— som idømmes kumulativt pr. berørt arbejdstager og uden et loft og

— hvortil lægges et bidrag til sagsomkostningerne på 20 % heraf i tilfælde af afslag på en klage over bødeafgørelsen.

(1) EUT C 187 af 3.6.2019.

EUT C 328 af 30.9.2019.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 17. december 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH mod GC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Straubing – Tyskland) – B & L Elektrogeräte GmbH mod GC

(Sag C-465/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2011/83/EU - Artikel 2, nr. 8), litra c), og nr. 9) - aftale indgået uden for fast forretningssted - begrebet »fast forretningssted« - aftale indgået på en stand på en handelsmesse umiddelbart efter, at den erhvervsdrivende har kontaktet forbrugeren, der befandt sig på et fællesareal på messen)

(2020/C 68/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Straubing

Parter i hovedsagen

Sagsøger: B & L Elektrogeräte GmbH

Sagsøgt: GC

Konklusion

Artikel 2, nr. 8), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, sammenholdt med nærværende direktivs artikel 2, nr. 9), skal fortolkes således, at en aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger på en stand, der er drevet af en erhvervsdrivende i forbindelse med en handelsmesse, umiddelbart efter at den erhvervsdrivende har kontaktet forbrugeren, som befandt sig på den fælles gang til de forskellige stande, der var opstillet i en udstillingshal på en messe, er en »aftale indgået uden for fast forretningssted« som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 348 af 14.10.2019
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 11. december 2019 – Ville de Verviers mod J (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail de Liège– Belgien)

(Sag C-483/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - § 2 - rammeaftalens anvendelsesområde - medlemsstaternes mulighed for at udelukke erhvervsmæssig grunduddannelse og lærlingeuddannelse samt ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, der er indgået i forbindelse med særlige offentlige eller offentligt støttede programmer med henblik på uddannelse, integration og omskoling - konsekvenser)

(2020/C 68/29)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour du travail de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ville de Verviers

Sagsøgt: J

Konklusion

§ 2, stk. 2, litra b), i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, indeholdt i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en national lovgiver, som, i overensstemmelse med den mulighed, som han er tillagt i denne bestemmelse, har udelukket en vis kategori af kontrakter fra anvendelsesområdet for den nationale lovgivning til gennemførelse af direktiv 1999/70 og rammeaftalen, fritages for at vedtage nationale foranstaltninger, der kan sikre de arbejdstagere, der henhører under denne kategori af kontrakter, en overholdelse af de formål, der forfølges med rammeaftalen.

(1) EUT C 288 af 26.8.2019.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 24. oktober 2019 – PORR Építési Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungarn)

(Sag C-292/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - det fælles system for merværdiafgift (moms) - afgiftsgrundlag - nedsættelse - direktiv 2006/112/EF - artikel 90 - princippet om afgiftens neutralitet - fordring, der er blevet uerholdelig som følge af en konkursbehandling)

(2020/C 45/08)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PORR Építési Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Konklusion

Artikel 90 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en medlemsstat skal tillade en nedsættelse af afgiftsgrundlaget for merværdiafgift, såfremt den afgiftspligtige person kan godtgøre, at den fordring, som den pågældende har mod sin debitor, reelt er uerholdelig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, eftersom denne situation ikke udgør et tilfælde af ikke-betaling, som kan være omfattet af den i denne artikels stk. 2 fastsatte fravigelse af forpligtelsen til at nedsætte afgiftsgrundlaget for merværdiafgift.

(1) EUT C 220 af 1.7.2019.
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 28. maj 2020 — FZ mod DER Touristik GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-153/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - luftfart - forordning (EU) nr. 261/2004 - artikel 12 - pakkerejse - lange forsinkelser - kompensation til luftfartspassagerer - yderligere kompensation - passagerens ret til en nedsættelse af rejsens pris)

(2020/C 287/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FZ

Sagsøgt: DER Touristik GmbH

Konklusion

Artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en passager, der allerede har modtaget kompensation i henhold til forordningens artikel 7, kan modtage kompensation i medfør af et i den pågældende medlemsstats lovgivning fastsat krav på nedsættelse af rejsens pris, som passageren har over rejsearrangøren, for så vidt som denne sidstnævnte kompensation tildeles for en individuel skade, der skyldes en af de situationer, der er fastsat i den nævnte forordnings artikel 1, stk. 1, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 182 af 27.5.2019.
1)

Artikel 8 og 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at kvalificeringen af en handelspraksis som en aggressiv handelspraksis i disse bestemmelsers forstand kræver en konkret og specifik bedømmelse af samtlige særlige omstændigheder, der kendetegner denne praksis, i lyset af de i de nævnte bestemmelser fastsatte kriterier. I tilfælde, hvor kontrakten er indgået af en ældre person med et alvorligt handicap og begrænsede indtægter, som ikke tillader denne at betale de lån, som den pågældende har akkumuleret, er den omstændighed, at den således indgåede kontrakt bevirker, at det er muligt at omgå en national bestemmelse om forbrugerbeskyttelse, et indicium for, at den pågældende erhvervsdrivende har haft til hensigt bevidst at udnytte den særligt alvorlige karakter af den situation, som den pågældende person befandt sig i for at påvirke dennes beslutning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at vurdere.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 29. april 2020 — Ramada Storax SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-756/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 90 og 273 - beskatningsgrundlag - nedsættelse - manglende betaling - insolvent skyldner med hjemsted uden for landets grænser - afgørelse truffet af en ret i en anden medlemsstat, der bekræfter fordringernes uinddrivelige karakter - princippet om afgiftsneutralitet og proportionalitetsprincippet)

(2020/C 287/35)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ramada Storax SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 90 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, i medfør af hvilken en afgiftspligtig person kan nægtes retten til nedsættelse af den merværdiafgift, der er betalt vedrørende fordringer, der anses for ikke at kunne inddrives efter afslutningen af en konkursbehandling, når en ret i en anden medlemsstat i henhold til lovgivningen i sidstnævnte stat har fastslået, at de pågældende fordringer er uinddrivelige.

(1) EUT C 19 af 20.1.2020.
C 287/17

Domstolens kendelse (Niende) af 2. april 2020 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen, Den Franske Republik og Ungarn

(Sag C-390/19 P) (1)

(Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) - Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - sukkersektoren - udgifter, der er udelukket fra Den Europæiske Unions finansiering - udgifter afholdt af Den Italienske Republik - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

(2020/C 287/25)

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocati dello Stato C. Colelli og M. F. Severi)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Bianchi og B. Hofstötter, som befuldmægtigede), Den Franske Republik og Ungarn.

Konklusion

1) Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

2) Den Italienske Republik betaler appelsagens omkostninger.

(1) EUT C 230 af 8.7.2019.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. maj 2020 — Blumar SpA (sag C-415/19), Roberto Abate SpA (sag C-416/19) og Commerciale Gicap SpA (sag C-417/19) mod Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Forenede sager C-415/19 — C-417/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - statsstøtte - afgørelse fra Europa-Kommissionen, hvorved en støtteordning erklæres forenelig med det indre marked - national lovgivning, som udelukker muligheden for at tildele støtte i henhold til den godkendte støtteordning i tilfælde af manglende overholdelse af en betingelse, som ikke er fastsat i Kommissionens afgørelse)

(2020/C 287/27)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Blumar SpA (sag C-415/19), Roberto Abate SpA (sag C-416/19) og Commerciale Gicap SpA (sag C-417/19)

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate

Konklusion

Artikel 108, stk. 3, TEUF, Kommissionens beslutning K(2008)380 af 25. januar 2008, »Statsstøtte N 39/2007 — Italien — skattefradrag for nye investeringer i ugunstigt stillede områder«, og proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter tildeling af støtte i medfør af en støtteordning indført af denne medlemsstat og godkendt ved denne beslutning er betinget af en erklæring fra ansøgeren om, at den pågældende ikke har modtaget støtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig af Europa-Kommissionen, og som den pågældende ikke har tilbagebetalt eller indsat på en spærret konto, selv om der ikke er fremsat et krav om tilbagebetaling over for den pågældende, og uanset at den nævnte beslutning ikke fastsætter en sådan betingelse.

(1) EUT C 328 af 30.9.2019.
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 6. november 2019 — MF mod BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti og Secapital Sàrl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Specializat Mureş — Rumænien)

(Sag C-75/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - direktiv 93/13/EØF - forbrugeraftaler - forbrugerkredit - tvangsfuldbyrdelsesprocedure - 15 dages frist fra forkyndelsen af tvangsfuldbyrdelsesproceduren til at fremsætte indsigelse om, at et vilkår er urimeligt)

(2020/C 161/18)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Specializat Mureş

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MF

Sagsøgte: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti og Secapital Sàrl

Konklusion

Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at det er til hinder for en national retsregel, hvorefter en forbruger, som har indgået en låneaftale med et kreditinstitut, og over for hvem denne erhvervsdrivende har iværksat en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, efter udløbet af en frist på 15 dage fra forkyndelsen af de første akter i den nævnte procedure er udelukket fra at påberåbe sig urimelige kontraktvilkår for at gøre indsigelse mod denne procedure, selv om forbrugeren i henhold til national ret kan anlægge et søgsmål med påstand om, at det fastslås, at der foreligger urimelige kontraktvilkår, og anlæggelsen af et sådant søgsmål ikke er underkastet nogen frist, men afgørelsen heraf ikke har konsekvenser for tvangsfuldbyrdelsesproceduren, der kan fuldføres over for forbrugeren, inden der træffes afgørelse i søgsmålet med påstand om, at det fastslås, at der foreligger urimelige kontraktvilkår.

(1) EUT C 164 af 13.5.2019.
C 137/26

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 3. december 2019 — Fruits de Ponent, SCCL mod Europa-Kommissionen

(Sag C-183/19 P) (1)

(Appel - fælles landbrugspolitik - forordning (EU) nr. 1308/2013 - markeder for søde frugter - forstyrrelser opstået i produktionsåret 2014 - midlertidige, ekstraordinære støtteforanstaltninger til fordel for producenter - søgsmål vedrørende ansvar uden for kontraktforhold)

(2020/C 137/34)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Fruits de Ponent, SCCL (ved abogados M. Roca Junyent, R. Vallina Hoset og A. Sellés Marco)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, W. Farrell og A. Sauka, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Fruits de Ponent, SCCL betaler sagsomkostningerne.

(1) EUT C 148 af 29.4.2019.
C 137/26

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 14. november 2019 — Armostav Místek s.r.o. mod Odvolací finanční ředitelství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Ostravě — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-520/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - manglende tilstrækkelig præcisering af den faktiske baggrund for tvisten i hovedsagen og manglende begrundelse for nødvendigheden af at besvare de præjudicielle spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2020/C 137/35)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Ostravě

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Armostav Místek s.r.o.

Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Ostravě (den regionale ret i Ostrava, Den Tjekkiske Republik) ved afgørelse af 18. juni 2019 afvises.

(1) EUT C 328 af 30.9.2019.
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 19. december 2019 — NL mod Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Ilfov — Rumænien)

(Sag C-679/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Den Europæiske Union - forordning (EU) nr. 1889/2005 - anvendelsesområde - artikel 63 TEUF og 65 TEUF - frie kapitalbevægelser - transport af store beløb i likvide midler, der indføres til eller forlader en medlemsstats område - angivelsespligt - sanktioner - bøde og konfiskation til fordel for staten af den del af det ikke-angivne beløb, der overstiger 10 000 EUR - proportionalitet)

(2020/C 137/36)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Ilfov

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NL

Sagsøgt: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter der med henblik på sanktionering af manglende angivelse af store beløb i likvide midler, der indføres til eller forlader denne medlemsstats område, ud over pålæggelsen af en administrativ bøde er fastsat konfiskation til fordel for staten af den del af det ikke-angivne beløb, der overstiger 10 000 EUR.

(1) EUT C 423 af 17.12.2019.