ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 3. juli 2019 – Bankia SA mod Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante – Spanien)

(Sag C-486/16) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - artikel 6 og 7 - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - vilkår om førtidig ophævelse af en aftale om lån med pant i fast ejendom - artikel 99 i Domstolens procesreglement - spørgsmål, der er identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort, eller hvis besvarelse klart kan udledes af retspraksis - den nationale retsinstans’ beføjelser i forbindelse med et kontraktvilkår, der kvalificeres som »urimeligt« - erstatning af det urimelige kontraktvilkår med en bestemmelse i national ret - effektivitetsprincippet - princippet om proceduremæssig selvbestemmelse)

(2020/C 19/04)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bankia SA

Sagsøgte: Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler af 5. april 1993 og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er til hinder for, at en national ret i første instans er bundet af en afgørelse, der tidligere er blevet truffet af en national domstol, hvorved det fastslås, at der skal indledes en fuldbyrdelsesprocedure, idet der blev taget hensyn til grovheden af forbrugerens tilsidesættelse af sine forpligtelser i henhold til aftalen om lån med pant i fast ejendom, selv om denne aftale indeholder et vilkår, der er blevet anset for urimeligt i en tidligere dom, som er blevet endelig, men som ikke har fået retskraft i national ret.

(1) EUT C 441 af 28.11.2016.
Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 3. juli 2019 – Bankia SA mod Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez og Sheyla-Jeanneth Felix Caiza (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia n. 1 de Fuenlabrada – Spanien)

(Sag C-92/16) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - artikel 6 og 7 - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - vilkår om førtidig ophævelse af en aftale om lån med pant i fast ejendom - artikel 99 i Domstolens procesreglement - spørgsmål, der er identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort, eller hvis besvarelse klart kan udledes af retspraksis - erklæring om, at et kontraktvilkår er delvis urimeligt - den nationale retsinstans’ beføjelser i forbindelse med et kontraktvilkår, der kvalificeres som »urimeligt« - erstatning af det urimelige kontraktvilkår med en bestemmelse i national ret - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - spørgsmål, som åbenbart ikke kan antages til realitetsbehandling)

(2020/C 19/02)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia de Fuenlabrada

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bankia SA

Sagsøgte: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez og Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

Konklusion

Artikel 6 og 7 i Rådets direktiv 93/13 af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår skal fortolkes således, at de for det første er til hinder for, at et vilkår om førtidig ophævelse af en aftale om lån med pant i fast ejendom, som anses for urimeligt, delvist opretholdes ved, at de elementer, der gør det urimeligt, fjernes af den nationale ret. Derimod er disse artikler ikke til hinder for, at den nationale ret afhjælper ugyldigheden af aftalens urimelige kontraktvilkår ved at erstatte det med den nye affattelse af den lovbestemmelse, som er blevet indført efter aftalens indgåelse, når den omhandlede aftale ikke kan opretholdes, såfremt det urimelige vilkår fjernes og annullation af aftalen ville have særligt skadelige virkninger for forbrugeren.

(1) EUT C 156 af 2.5.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/14

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 11. maj 2017 — Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt. mod Nemzetgazdasági Minisztérium (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-53/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - støtte, som ydes af medlemsstaterne - undtagelser fra forbuddet mod støtte - støtte, der kan anses for forenelig med det indre marked - forordning (EF) nr. 800/2008 - definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder - tilknyttede virksomheder - virksomheder, der opererer på det samme marked, og som er en del af en global koncern, der er ejet af medlemmerne af samme familie - begrebet »gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab«))

(2017/C 249/21)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

Sagsøgt: Nemzetgazdasági Minisztérium

Konklusion

Artikel 3, stk. 3, i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6. august 2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF (Generel gruppefritagelsesforordning) skal fortolkes således, at virksomheder kan anses for at være »tilknyttede« i henhold til denne bestemmelse, såfremt det følger af en analyse af de såvel retlige som økonomiske forbindelser, der består mellem disse virksomheder, at disse gennem en fysisk person eller en gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab, udgør en selvstændig økonomisk enhed, selv om der ikke formelt består en af de former for forbindelse, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, første afsnit, i dette bilag. Fysiske personer anses for at handle i fællesskab som omhandlet i dette bilags artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, når de arbejder sammen med henblik på at udøve indflydelse på de forretningsmæssige beslutninger i de omhandlede virksomheder, således at disse virksomheder ikke kan anses for at være økonomisk uafhængige af hinanden. Opfyldelsen af en sådan betingelse afhænger af sagens omstændigheder og er ikke nødvendigvis betinget af, at der foreligger et kontraktforhold mellem disse personer, eller at det fastslås, at de har et ønske om at omgå definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder som omhandlet i bilag I til forordning nr. 800/2008.

(1) EUT C 144 af 8.5.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 249/15

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 14. juni 2017 — Todor Iliev mod Blagovesta Ilieva (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rayonen sad Varna — Bulgarien)

(Sag C-67/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 1, stk. 2, litra a) - anvendelsesområde - udelukkede områder - formueforholdet mellem ægtefæller - opløsning af ægteskab - salg af et gode erhvervet under ægteskabet))

(2017/C 249/22)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Rayonen sad Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Todor Iliev

Sagsøgt: Blagovesta Ilieva

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, skal fortolkes således, at en tvist som den i hovedsagen omhandlede vedrørende salg efter en skilsmisse af et gode erhvervet i løbet af ægteskabet af ægtefæller, der er statsborgere i en medlemsstat, men som er bosiddende i en anden medlemsstat, ikke henhører under anvendelsesområdet for nævnte forordning, men under formueforholdet mellem ægtefæller, og dermed er omfattet af undtagelserne i nævnte artikel 1, stk. 2, litra a).

(1) EUT C 112 af 10.4.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/13

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 30. november 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Torino — Italien)

(Sag C-344/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forbrugeraftaler - direktiv 93/13/EØF - national lovgivning, som giver mulighed for at sagsøge hovedskyldneren og garanten for samme retsinstans - undtagelse til reglerne om fastlæggelse af forbrugerværnetinget - artikel 99 i Domstolens procesreglement))

(2018/C 052/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Torino

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IJDF Italy Srl

Sagsøgte: Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando

Konklusion

Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at de ikke finder anvendelse på en tvist om fastlæggelse af den retslige kompetence for sammenhængende sager, når denne tvist ikke hører under anvendelsesområdet for direktiv 93/13.

(1) EUT C 330 af 2.10.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/10

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 23. november 2017 — Olympus Italia Srl mod Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata — Italien)

(Sag C-486/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 2014/24/EU - artikel 4 - tærskelværdierne for offentlige kontrakter - kontrakter, som kan have en klar grænseoverskridende interesse - åbenbart, at anmodningen skal afvises))

(2018/C 032/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Olympus Italia Srl

Sagsøgt: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

Procedeltager: Crimo Italia Srl

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse, der blev indgivet af Tribunale amministrativo regionale per la Basilicata (den regionale forvaltningsdomstol for Basilicata, Italien) ved afgørelse af 10. august 2017, afvises.

(1) EUT C 374 af 6.11.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/8

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 21. november 2017 — VE mod WD (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Budai Központi Kerületi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-232/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - kreditaftale om lån optaget i udenlandsk valuta - manglende tilstrækkelig præcisering af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen samt manglende begrundelse for nødvendigheden af at besvare de præjudicielle spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag))

(2018/C 032/11)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Budai Központi Kerületi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VE

Sagsøgt: WD

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Budai Központi Kerületi Bíróság (kredsdomstolen i Buda, Ungarn) ved afgørelse af 10. april 2017 afvises.

(1) EUT C 256 af 7.8.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/10

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 23. november 2017 — »Geocycle Bulgaria« EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)

(Sag C-314/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - princippet om afgiftsneutralitet og effektivitetsprincippet - ordningen for omvendt betalingspligt - nægtelse af retten til at fradrage indgående moms for fakturamodtageren - skattemyndighedens afgørelse om en afgift, der skyldes af erhververen af en vare))

(2018/C 032/14)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Geocycle Bulgaria« EOOD

Sagsøgte: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Konklusion

Principperne om afgiftsneutralitet og om effektiviteten af det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat nægter modtageren af en levering retten til at fradrage den indgående merværdiafgift, når merværdiafgiften for en og samme transaktion først opkræves hos leverandøren, idet denne har anført den på den faktura, som han har udstedt, og dernæst hos erhververen, i de tilfælde, hvor den nationale lovgivning ikke fastsætter en mulighed for at berigtige denne merværdiafgift, når der foreligger en afgørelse om afgiftsberigtigelse.

(1) EUT C 256 af 7.8.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/7

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 23. november 2017 — Hélder José Cunha Martins mod Fundo de Garantia Automóvel (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação do Porto — Portugal)

(Sag C-131/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol - ikke spørgsmål om bestemmelser i EU-retten ud over chartret om grundlæggende rettigheder - Domstolen ikke kompetent))

(2018/C 032/10)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação do Porto

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hélder José Cunha Martins

Sagsøgt: Fundo de Garantia Automóvel

Konklusion

Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de af Tribunal da Relação do Porto (appeldomstol i Porto, Portugal) forelagte spørgsmål.

(1) EUT C 168 af 29.5.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/9

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 21. november 2017 — Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi mod Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Budai Központi Kerületi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-259/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - forbrugerbeskyttelse - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - låneaftale baseret på udenlandsk valuta - ingen tilstrækkelige præciseringer vedrørende den faktuelle og lovgivningsmæssige kontekst for tvisten i hovedsagen samt begrundelsen for, at en besvarelse af de præjudicielle spørgsmål er nødvendig - åbenbart afvisningsgrundlag))

(2018/C 032/13)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Budai Központi Kerületi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi

Sagsøgt: Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Budai Központi Kerületi Bíróság (kredsdomstol i Buda, Ungarn) ved afgørelse af 31. marts 2017, afvises.

(1) EUT C 256 af 7.8.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 424/16

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 19. oktober 2017 — Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd mod Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça — Portugal)

(Sag C-166/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - drift af hasardspil via internettet - national lovgivning, der fastsætter et statsligt monopol - artikel 99 i Domstolens procesreglement - spørgsmål, der er identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort, eller hvis besvarelse klart kan udledes af retspraksis - artikel 102 TEUF og artikel 106, stk. 1, TEUF - misbrug af dominerende stilling - national lovgivning, der forbyder reklamer for hasardspil med undtagelse af spil, der organiseres af en eneudbyder, som er underlagt en snæver kontrol fra de offentlige myndigheders side, og som er blevet tildelt eneretten til at organisere disse spil - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - spørgsmål, som åbenbart ikke kan antages til realitetsbehandling))

(2017/C 424/23)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd

Sagsøgt: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

Konklusion

1) Artikel 56 TEUF er ikke til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der forbyder erhvervsdrivende med hjemsted i andre medlemsstater at udbyde hasardspil via internettet, selv om den tildeler en eneret til afholdelsen heraf til en eneudbyder, som er underlagt en snæver kontrol fra de offentlige myndigheders side.

2) Artikel 56 TEUF er ikke til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der forbyder reklamer for hasardspil med undtagelse af spil, der organiseres af en eneudbyder, som er blevet tildelt eneretten til at organisere disse spil.

3) Det første, femte, sjette og ottende til tiende spørgsmål, som Supremo Tribunal de Justiça (øverste domstol, Portugal) har forelagt, afvises.

(1) EUT C 202 af 26.6.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 374/12

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. september 2017 — Demarchi Gino S.a.s. (sag C-177/17) og Graziano Garavaldi (sag C-178/17) mod Ministero della Giustizia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte, Italien)

(Forenede sager C-177/17 og C-178/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - gennemførelse af EU-retten - tilstrækkelig tilknytning - foreligger ikke - Domstolen ikke kompetent))

(2017/C 374/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Demarchi Gino S.a.s. (sag C-177/17) og Graziano Garavaldi (sag C-178/17)

Sagsøgt: Ministero della Giustizia

Konklusion

Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare det spørgsmål, som Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (den regionale forvaltningsdomstol for Piemonte) har forelagt ved afgørelser af 11. januar 2017.

(1) EUT C 277 af 21.8.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/3

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 22. marts 2018 — Pilar Centeno Meléndez mod Universidad de Zaragoza (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza — Spanien)

(Sag C-315/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS - § 4 - princippet om ikke-forskelsbehandling - ordning med horisontalt karriereforløb - tildeling af et løntillæg - national lovgivning, som udelukker ikke-fastansatte - begreberne »ansættelsesvilkår« og »objektive grunde«))

(2018/C 190/03)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pilar Centeno Meléndez

Sagsøgt: Universidad de Zaragoza

Konklusion

§ 4, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, som er indgået den 18. marts 1999 og som er indeholdt i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som forbeholder deltagelsen i ordning med horisontalt karriereforløb for administrativt og teknisk personale ved Universidad de Zaragoza (Spanien), og følgelig tildelingen af det løntillæg, som deltagelsen i denne ordning giver anledning til, for fastansatte tjenestemænd og kontraktansatte, og bl.a. udelukker personer, der er beskæftigede som ikke-fastansatte.

(1) EUT C 269 af 14.8.2017.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 190/3

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. januar 2018 — PM mod AH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven kasatsionen sad — Bulgarien)

(Sag C-604/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - samarbejde om civilretlige spørgsmål - kompetence i sager om forældremyndighed - forordning (EF) nr. 2201/2003 - kompetence for en ret i en medlemsstat til at påkende en sag vedrørende forældreansvar i et tilfælde, hvor barnet ikke har opholdssted på denne medlemsstats område - kompetence i sager om underholdspligt - forordning (EF) nr. 4/2009))

(2018/C 190/04)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PM

Sagsøgt: AH

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal fortolkes således, at en ret i en medlemsstat, som i henhold til denne forordnings artikel 3, stk. 1, litra b), har kompetence til at træffe afgørelse om en begæring om skilsmisse mellem to ægtefæller, som er statsborgere i denne medlemsstat, ikke har kompetence til at træffe afgørelse om forældremyndighed og samværsret over for barnet til ægtefællerne, når dette barn, på det tidspunkt, hvor sagen anlægges, har sit sædvanlige opholdssted i en anden medlemsstat, og når betingelserne for at nævnte ret tildeles denne kompetence i medfør af nævnte forordnings artikel 12 ikke er opfyldt, når der endvidere henses til, at det heller ikke af hovedsagens omstændigheder følger, at denne kompetence kan baseres på samme forordnings artikel 9, 10 eller 15. Denne ret opfylder i øvrigt ikke betingelserne i artikel 3, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt for at træffe afgørelse om anmodningen om underholdsbidrag.

(1) EUT C 22 af 22.1.2018.
1)

Artikel 4, stk. 2, og artikel 5 i Rådet direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at vilkårene i en låneaftale indgået mellem en forbruger og en bank i en medlemsstat opfylder kravet i disse bestemmelser om, at kontraktvilkår skal være affattet klart og forståeligt, når det pengebeløb, som skal stilles til rådighed for denne forbruger som kontopenge angivet i en udenlandsk valuta, der er fastsat i forhold til den aftalte udbetalingsvaluta, er angivet klart. For så vidt som fastsættelsen af dette beløb afhænger af valutakursen på tidspunktet for frigivelsen af midlerne, kræves det, at metoderne til beregning af det faktiske lånebeløb og fastsættelse af valutakursen er gennemsigtige, således at en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger på grundlag af klare og forståelige kriterier kan forudse, hvilke økonomiske følger — heriblandt navnlig de samlede omkostninger i forbindelse med lånet — aftalen kan få for ham.