ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. april 2015 — Property Development Company NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent — Belgien)

(Sag C-16/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - afgifter - sjette momsdirektiv - artikel 11, punkt A - udtagelse af goder sidestilles med levering af goder mod vederlag - udtagelse af en ejendom til en aktivitet, der er momsfritaget - beskatningsgrundlaget for denne udtagelse - byggerenter betalt under ejendommens opførelse))

(2015/C 205/10)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Beroep te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Property Development Company NV

Sagsøgt: Belgische Staat

Konklusion

Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at beskatningsgrundlaget for beregningen af merværdiafgiften for en udtagelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktivs artikel 5, stk. 7, litra b), af en ejendom, som en afgiftspligtig person har ladet opføre, i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede er købsprisen på tidspunktet for denne udtagelse af ejendomme, hvis beliggenhed, størrelse og andre væsentlige kendetegn er sammenlignelige med den omhandlede ejendom. Det er i denne forbindelse uden betydning, om en del af denne købspris stammer fra betaling af byggerenter.

(1) EUT C 102 af 7.4.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/8

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. april 2015 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria mod Samir Zaizoune (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Spanien)

(Sag C-38/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - fælles standarder og procedurer for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1 - national lovgivning, hvorefter der efter omstændighederne enten pålægges en bøde eller sker udsendelse))

(2015/C 205/11)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria

Sagsøgt: Samir Zaizoune

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, navnlig artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, sammenholdt med artikel 4, stk. 2 og 3, skal fortolkes således, at det er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der i tilfælde af tredjelandsstatsborgeres ulovlige ophold i denne stat, efter omstændighederne, enten pålægges en bøde eller sker udsendelse, idet de to foranstaltninger gensidigt udelukker hinanden.

(1) EUT C 93 af 29.3.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 198/14

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 16. april 2015 — LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (sag C-271/14) og Pierre Fabre Médicament SA (sag C-273/14) mod Ministre du travail, de l’emploi et de la santé og Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Forenede sager C-271/14 og C-273/14) (1)

([Præjudiciel forelæggelse - humanmedicinske lægemidler - direktiv 89/105/EØF - artikel 6, nr. 3) og 5) - slettelse af lægemidler fra en liste over farmaceutiske specialiteter, som dækkes i tillæg til hospitalsydelser - begrundelsespligt])

(2015/C 198/18)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (sag C-271/14) og Pierre Fabre Médicament SA (sag C-273/14) mod

Sagsøgte: Ministre des Finances et des Comptes publics og Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Konklusion

Artikel 6 i Rådets direktiv 89/105/EØF af 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de nationale sygesikringsordninger skal fortolkes således, at den i denne artikels nr. 3) og 5) fastsatte begrundelsespligt finder anvendelse på en beslutning, hvorved betingelserne for refusion skærpes, eller niveauet for sygesikringens dækning af et lægemidler nedsættes, idet lægemidlet udelukkes fra listen over farmaceutiske specialiteter, som dækkes af de lovpligtige sygesikringsordninger i tillæg til de hospitalsydelser, hvis dækning er sikret gennem de faste takster for ophold og behandling.

(1) EUT C 282 af 25.8.2014.
2)

Direktivet skal fortolkes således, at udlejning af fast ejendom og levering af vand, elektricitet og varme samt afhentning af affald, som ledsager denne udlejning, i princippet skal anses for at udgøre flere særskilte og uafhængige ydelser, som skal vurderes separat for så vidt angår merværdiafgift, medmindre transaktionens elementer, herunder de elementer, som angiver den økonomiske grund til at indgå kontrakten, er så nært forbundne, at de objektivt set udgør en enkelt udelelig økonomisk ydelse, som det ville være kunstigt at opdele.
1)

Artikel 7, stk. 3, og artikel 20 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og tjenester (rammedirektivet) skal fortolkes således, at den nationale tilsynsmyndighed er forpligtet til at iværksætte den i den første af disse bestemmelser foreskrevne procedure, når den for at bilægge en tvist mellem virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller tjenester i en medlemsstat, agter at pålægge forpligtelser med henblik på at sikre adgang til ikke-geografiske numre i overensstemmelse med artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester (forsyningspligtdirektivet), og disse forpligtelser vil kunne have indvirkning på samhandelen mellem medlemsstaterne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 198/15

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. april 2015 — SC Enterprise Focused Solutions SRL mod Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Alba Iulia — Rumænien)

(Sag C-278/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - leveringer - tekniske specifikationer - ligebehandlingsprincippet og princippet om ikke-forskelsbehandling - krav om gennemsigtighed - henvisning til et produkt af et bestemt mærke - bedømmelse af, om det af en tilbudsgiver foreslåede produkt har en tilsvarende karakter - fremstilling af referenceproduktet ophørt))

(2015/C 198/19)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Alba Iulia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Enterprise Focused Solutions SRL

Sagsøgt: sSpitalul Județean de Urgență Alba Iulia

Konklusion

Artikel 23, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1251/2011 af 30. november 2011, finder ikke anvendelse på en offentlig kontrakt, hvis værdi er lavere end den tærskelværdi, der er fastsat i dette direktiv. I forbindelse med en offentlig kontrakt, som ikke er underlagt nævnte direktiv, men som har en grænseoverskridende interesse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, skal EUF-traktatens grundlæggende regler og generelle principper, herunder navnlig ligebehandlingsprincippet og princippet om ikke-forskelsbehandling samt det heraf følgende gennemsigtighedskrav, fortolkes således, at den ordregivende myndighed ikke kan afvise et bud, som opfylder betingelserne i udbudsbekendtgørelsen, af årsager, som ikke fremgår af denne bekendtgørelse.

(1) EUT C 303 af 8.9.2014.
—

at den er til hinder for, at denne medlemsstat indrømmer en fritagelse for denne afgift for allerede indregistrerede køretøjer, for hvilke der er erlagt en tidligere gældende afgift, som er kendt uforenelig med EU-retten.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/6

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 26. marts 2015 — Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-7/14 P) (1)

((Appel - EF-toldkodeksen - artikel 220, stk. 2, og artikel 239 - fritagelse for importafgifter - indførsel af svampekonserves fra Kina - afgørelse, hvorved det fastslås, at en fritagelse for importafgifter ikke er begrundet))

(2015/C 171/08)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (ved Rechtsanwälte K. Landry og G. Schwendinger)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 52 af 22.2.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 138/19

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. februar 2015 — ŠKO–ENERGO s. r. o. mod Odvolací finanční ředitelství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-43/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af ozonlaget - ordningen for handel med drivhusgasemissionskvoter i Den Europæiske Union - metode til tildeling af kvoter - gratis tildeling af kvoter - anvendelse af gaveafgift på en sådan tildeling))

(2015/C 138/25)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ŠKO–ENERGO s. r. o.

Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství

Konklusion

Artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for anvendelsen af en gaveafgift som den i hovedsagen omhandlede, så snart som denne afgift ikke overholder det loft på 10 % for tildeling af emissionskvoter mod vederlag, som er fastsat i denne artikel, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 142 af 12.5.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 138/21

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. marts 2015 — Ralph Prankl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-175/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - afgifter - direktiv 92/12/EØF - den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer - beskatning af smuglervarer - varer, der er overgået til forbrug i en medlemsstat og bragt til en anden medlemsstat - fastlæggelse af den kompetente medlemsstat - transitstatens ret til at beskatte nævnte varer))

(2015/C 138/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Part i hovedsagen

Ralph Prankl

Konklusion

Artikel 7, stk. 1 og 2, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 92/108/EØF af 14. december 1992, skal fortolkes således, at transitmedlemsstater i et tilfælde, hvor punktafgiftspligtige varer, som ulovligt er blevet indført på en medlemsstats område, er blevet transporteret uden anvendelse af det ledsagedokument, der kræves i henhold til direktivets artikel 7, stk. 4, på vej til en anden medlemsstat, på hvis område disse varer er blevet opdaget af de kompetente myndigheder, også kan opkræve punktafgift hos den lastbilchauffør, som har foretaget denne transport, idet denne for første gang oplagde disse varer til erhvervsmæssige formål på transitmedlemsstaternes område.

(1) EUT C 235 af 21.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 138/20

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. februar 2015 — Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali mod Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl — Federconsorzi, under tvangsakkord, og Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl — Federconsorzi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-104/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 288, stk. 3, TEUF - bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner - direktiv 2000/35/EF - artikel 2, 3 og 6 - direktiv 2011/7/EU - artikel 2, 7 og 12 - en medlemsstats lovgivning, som til skade for statens kreditorer kan ændre renterne af en fordring, som ligger forud for disse direktiver))

(2015/C 138/26)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

Sagsøgte: Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl — Federconsorzi, under tvangsakkord, og Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl — Federconsorzi

Konklusion

Artikel 288, stk. 3, TEUF og artikel 3, stk. 3, og artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner samt artikel 7 og 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat, som har gjort brug af den mulighed, der er fastsat i artikel 6, stk. 3, litra b), i det første af disse direktiver, i den periode, der er fastsat for gennemførelse af det andet af direktiverne, vedtager lovbestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, som til skade for en af statens kreditorer kan ændre renterne af en fordring, der følger af opfyldelsen af en aftale, der er indgået inden den 8. august 2002.

(1) EUT C 184 af 16.6.2014.
Sag C-1/14: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. juni 2015 — Base Company NV, tidligere KPN Group Belgium NV, og Mobistar NV mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — elektroniske kommunikationsnet og -tjenester — direktiv 2002/22/EF — artikel 4, 9, 13 og 32 — forsyningspligt og sociale forpligtelser — udbud af fastnetadgang og udbud af telefonitjenester — rimelige takster — særlige takstvalgmuligheder — finansiering af forsyningspligten — supplerende obligatoriske tjenester — mobile kommunikationstjenester og/eller internetabonnementer)

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. juni 2015 — Base Company NV, tidligere KPN Group Belgium NV, og Mobistar NV mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)

(Sag C-1/14) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — elektroniske kommunikationsnet og -tjenester — direktiv 2002/22/EF — artikel 4, 9, 13 og 32 — forsyningspligt og sociale forpligtelser — udbud af fastnetadgang og udbud af telefonitjenester — rimelige takster — særlige takstvalgmuligheder — finansiering af forsyningspligten — supplerende obligatoriske tjenester — mobile kommunikationstjenester og/eller internetabonnementer)«

Den forelæggende ret

Grondwettelijk Hof

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Base Company NV, tidligere KPN Group Belgium NV, og Mobistar NV

Sagsøgt: Ministerraad

Procesdeltager: Belgacom NV

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25. november 2009, skal fortolkes således, at de særlige takster og den finansieringsordning, der er fastsat i henholdsvis dette direktivs artikel 9 og artikel 13, stk. 1, litra b), finder anvendelse på tjenester vedrørende internetabonnementer, der kræver en internettilslutning på et fast sted, men ikke på mobile kommunikationstjenester, herunder tjenester vedrørende internetabonnementer, der leveres ved hjælp af de nævnte mobile kommunikationstjenester. Såfremt disse sidstnævnte tjenester stilles til rådighed for offentligheden på det nationale område som »supplerende obligatoriske tjenester« som omhandlet i artikel 32 i direktiv 2002/22, som ændret ved direktiv 2009/136, kan deres finansiering ikke sikres i national ret ved en ordning, der omfatter bestemte virksomheder.

( 1 ) – EUT C 102 af 7.4.2014.
Sag C-256/14: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 11. juni 2015 — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — direktiv 2006/112/EF — artikel 9, artikel 73, artikel 78, stk. 1, litra a), og artikel 79, stk. 1, litra c) — beskatningsgrundlag — medregning af kommunale afgifter for brug af jordbunden, som er betalt af det selskab, der er indehaver af koncessionen til gasdistributionsnettet, i momsgrundlaget for den ydelse, som leveres af dette selskab til det selskab, der varetager markedsføringen af gassen)

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 11. juni 2015 — Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-256/14) ( 1 )

»(Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — direktiv 2006/112/EF — artikel 9, artikel 73, artikel 78, stk. 1, litra a), og artikel 79, stk. 1, litra c) — beskatningsgrundlag — medregning af kommunale afgifter for brug af jordbunden, som er betalt af det selskab, der er indehaver af koncessionen til gasdistributionsnettet, i momsgrundlaget for den ydelse, som leveres af dette selskab til det selskab, der varetager markedsføringen af gassen)«

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, artikel 73, artikel 78, stk. 1, litra a), og artikel 79, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at afgifter som de i hovedsagen omhandlede, som betales til kommuner af det selskab, der er indehaver af koncessionen til gasdistributionsnettet, på grund af brugen af disse kommuners offentlige område, og som dernæst overvæltes af dette selskab på et andet selskab, der varetager markedsføringen af gassen, og herefter af det sidstnævnte selskab på de endelige forbrugere, i medfør af dette direktivs artikel 73 skal medregnes i merværdiafgiftsgrundlaget for den ydelse, som leveres af det førstnævnte af disse selskaber til det sidstnævnte.

( 1 ) – EUT C 303 af 8.9.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/18

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 21. maj 2015 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland) — sag anlagt af Kansaneläkelaitos

(Sag C-269/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 4 - koncessionskontrakt om tjenesteydelser - begreb - en samlet kontrakt mellem en social sikringsmyndighed og en række taxiselskaber, der fastlægger en elektronisk procedure for direkte godtgørelse af de sikredes transportomkostninger og et system til bestilling af transportmidlerne))

(2015/C 236/24)

Processprog: finsk

Forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Part i hovedsagen

Kansaneläkelaitos

Konklusion

Artikel 1, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at en samlet kontrakt som den i hovedsagen omhandlede kan anses for at udgøre en »koncessionskontrakt om tjenesteydelser« i denne bestemmelses forstand på den betingelse, at den ordregivende myndighed har overdraget hele eller en væsentlig del af den økonomiske driftsrisiko, som den løber, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve under hensyntagen til alle de iboende kendetegn ved de transaktioner, der er omfattet af denne samlede kontrakt.

(1) EUT C 261 af 11.8.2014.
1)

Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en national ret, som nærer tvivl med hensyn til en national lovgivnings forenelighed med såvel EU-retten som den pågældende medlemsstats forfatning, hverken er afskåret fra muligheden for eller, i givet fald, fritaget for forpligtelsen til at forelægge Den Europæiske Unions Domstol spørgsmål om fortolkningen eller gyldigheden af EU-retten på grund af, at der verserer en procedure med henblik på kontrol af forfatningsmæssigheden af denne lovgivning for den nationale ret, som har til opgave at udøve denne kontrol.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/15

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. maj 2015 — Charlotte Rosselle mod Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal du travail de Nivelles — Belgien)

(Sag C-65/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 92/85/EØF - foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - artikel 11, nr. 2) og 4) - tjenestemand, som har tjenestefrihed af personlige årsager med henblik på at arbejde som lønmodtager - afslag på at tildele hende en barselsydelse med den begrundelse, at hun i sin egenskab af lønmodtager ikke har tilbagelagt den prøvetid, der giver ret til visse sociale ydelser))

(2015/C 236/20)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal du travail de Nivelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Charlotte Rosselle

Sagsøgte: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) og Union nationale des mutualités libres (UNM)

Procesdeltager: Institut pour l’égalité des femmes et des hommes (IEFH)

Konklusion

Artikel 11, nr. 4), andet afsnit, i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat nægter en arbejdstager barselsydelse med den begrundelse, at hun i sin egenskab af tjenestemand, der har fået bevilget tjenestefrihed af personlige årsager med henblik på at arbejde som lønmodtager, ikke i forbindelse med dette arbejde som lønmodtager har tilbagelagt den prøvetid, der er fastlagt i national ret for at opnå den nævnte barselsydelse, selv om hun har arbejdet i mere end 12 måneder umiddelbart inden det forventede fødselstidspunkt.

(1) EUT C 129 af 28.4.2014.