DA Den Europæiske Unions Tidende C 79/21

Appel iværksat den 24. januar 2008 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 8. november 2007 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-194/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod The Bavarian Lager Co. Ltd og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS)

(Sag C-28/08 P)

(2008/C 79/36)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Docksey og P. Aalto, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: The Bavarian Lager Co. Ltd og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves i det hele.

— Domstolen afsiger endelig dom i de spørgsmål, der er appellens genstand.

— Sagsøgeren i sag T-194/04 tilpligtes at betale Kommissionens omkostninger i forbindelse med nævnte sag og den foreliggende appel, subsidiært, hvis Kommissionens appel forkastes, tilpligtes Kommissionen at betale halvdelen af sagsøgerens omkostninger i sag T-194/04.

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel vedrører fortolkningen af undtagelserne vedrørende beskyttelsen af privatlivets fred og af personoplysninger samt undersøgelser som fastsat i henholdsvis artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (1).

Retten i Første Instans har fastslået, at artikel 8, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (2) ikke finder anvendelse i tilfælde af personoplysninger i dokumenter, som en institution, der henhører under forordning nr. 1049/2001, er i besiddelse af. Imidlertid indeholder hverken forordning nr. 45/2001 eller forordning nr. 1049/2001 nogen bestemmelse, der kræver eller muliggør, at denne bestemmelse sættes ud af kraft med henblik på, at en bestemmelse i forordning nr. 1049/2001 skal få virkning. Retten i Første Instans har derfor begået en retlig fejl, da den fortolkede artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 således, at den opstiller krav om tilsidesættelse af en fællesskabsretlig bestemmelse.

Uanset den særlige henvisning til Fællesskabets lovgivning om beskyttelse af oplysninger i artikel 4, stk. 1, litra b), fastslog Retten for det andet, at personoplysninger i dokumenter i henhold til forordning nr. 1049/2001 skal udleveres til offentligheden, undtagen i tilfælde af at der er en åbenbar risiko for at skade respekten for privatlivets fred og den enkeltes integritet.

Ved at begrænse anvendelsesområdet for undtagelsen i artikel 4, stk. 1, litra b), til sådanne tilfælde, har Retten anlagt en indskrænkende fortolkning af undtagelsen i artikel 4, stk. 1, litra b), som fratager andet led i denne undtagelse (»navnlig i henhold til Fællesskabets lovgivning om beskyttelse af personoplysninger«) sin effektive virkning. Retten har begået en retlig fejl ved at begrænse den nævnte undtagelse, idet den i tilfælde, hvor der begæres om aktindsigt i personoplysninger indeholdt i et dokument, har udeladt Fællesskabets lovgivning om beskyttelse af oplysninger fra anvendelsesområdet.

For det tredje har Retten anlagt en fortolkning af undtagelsen vedrørende beskyttelsen af »undersøgelser«, der rejser tvivl om Kommissionens evne til at udføre sine funktioner effektivt ved at henholde sig til fortrolige oplysninger, som den har modtaget fra tredjemand med henblik på at lade tredjemand bistå Kommissionen i at foretage dennes undersøgelser.

Retten i Første Instans har begået en retlig fejl ved at fortolke undtagelsen vedrørende undersøgelser i artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning nr. 1049/2001 således, at Kommissionen ikke kan opfylde fortrolighedsgarantier, som den har udstedt i forbindelse med sine undersøgelser af en påstået tilsidesættelse af fællesskabsretten, og at den heller ikke må respektere sådanne garantier i fremtiden.

Endelig har Kommissionen appelleret afgørelsen om omkostningernes fordeling.

(1) EFT L 145, s. 43.

(2) EFT L 8, s. 1.