ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - fastlæggelse af de relevante fællesskabsretlige regler - den nationale rets kompetence - anvendelse af de fortolkede bestemmelser

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2 Tilnærmelse af lovgivningerne - fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige indkøbsaftaler - direktiv 93/36 - anvendelsesområde - kontrakter, som en ordregivende myndighed tildeler en fra den selv forskellig og selvstændig institution - omfattet - den tildelende lokale myndigheds status som ordregivende myndighed - ingen betydning

(Rådets direktiv 92/50, art. 6, og Rådets direktiv 93/36)

Sammendrag

1 I forbindelse med proceduren efter traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) kan Domstolen, såfremt den har fået forelagt upræcist affattede spørgsmål, af det materiale, der er fremlagt af den nationale ret, og af akterne i hovedsagen udlede de fællesskabsretlige elementer, som det under hensyn til sagens genstand er nødvendigt at fortolke. Med henblik på at give den nationale ret, som har forelagt spørgsmålet, den fornødne vejledning, kan Domstolen inddrage EF-regler, som den nationale ret ikke har henvist til i spørgsmålet. Derimod tilkommer det efter kompetencefordelingen ifølge nævnte artikel den nationale ret at anvende de fællesskabsretlige bestemmelser, som Domstolen har fortolket, på de konkrete tilfælde. En sådan anvendelse kan nemlig ikke finde sted uden en samlet vurdering af sagens faktiske omstændigheder.

2 Rådets direktiv 93/36 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb finder anvendelse, når en ordregivende myndighed som f.eks. en lokal myndighed ønsker skriftligt med en fra den formelt forskellig institution, som også selvstændigt i forhold til den træffer beslutninger, at indgå en gensidigt bebyrdende aftale om levering af varer, hvorved det er uden betydning, om denne institution selv er en ordregivende myndighed. Forholdet vil alene kunne bedømmes anderledes, såfremt den lokale myndighed både underkaster den pågældende institution en kontrol, der svarer til den kontrol, den fører med sine egne tjenestegrene, og den pågældende institution udfører hovedparten af sin virksomhed sammen med den eller de lokale myndigheder, den ejes af.

De eneste lovlige undtagelser fra anvendelsesområdet for direktiv 93/36 er således dem, der udtømmende og udtrykkeligt er opregnet i direktivet. Men dette indeholder ikke en til artikel 6 i direktiv 92/50 svarende bestemmelse, hvorefter offentlige kontrakter, som tildeles et organ, der selv er en ordregivende myndighed, på visse betingelser falder uden for direktivets anvendelsesområde.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - ydelser - nationale antikumulationsregler - hensyntagen ved pensionsberegningen til krigsårene i henhold til en formodningsregel, som er begrænset til de perioder, som ikke danner grundlag for udbetaling af pension fra en ordning i en anden stat - lovgivning, som ikke udgør en bestemmelse om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald i forordning nr. 1408/71's forstand

(Rådets forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92)

Sammendrag

$$En national bestemmelse som den belgiske krigsformodningsregel - hvorefter en arbejdstager, der i perioden mellem den 1. januar 1938 og den 31. december 1944 var erhvervsmæssigt beskæftiget, må anses for at have fortsat denne beskæftigelse på samme betingelser for varighed i hele perioden mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskæftigelse ophørte, og den 31. december 1945, idet denne formodning dog ikke finder anvendelse på de beskæftigelsesperioder, hvor den pågældende har modtaget pension i henhold til en ordning i en anden stat - udgør ikke en bestemmelse om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1248/92.

Hermed indeholder en sådan bestemmelse, for så vidt som den er del af en lovgivning, hvis formål er at begrænse Anden Verdenskrigs negative virkninger på pensionsrettighederne for arbejdstagere, som er omfattet af den pågældende medlemsstats lovgivning, kun en fastsættelse af konsekvenserne af, at den pågældende - for alle eller visse af de beskæftigelsesperioder, for hvilke han ikke er i stand til at godtgøre, at han har betalt tilstrækkelige socialsikringsbidrag ifølge den omhandlede ordning - allerede modtager en pension fra en anden ordning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tjenestemænd - disciplinærordning - disciplinærsag - sideløbende disciplinærsag og straffesag - tjenestemandens forpligtelse til at fremlægge beviser - Rettens vurdering - faktisk konstatering - prøvelse under appel - udelukket

(Tjenestemandsvedtægten, art. 88, stk. 5)

2 Tjenestemænd - disciplinærordning - disciplinærsag - overholdelse af retten til kontradiktion - dokumenter, som den pågældende tjenestemand ikke har taget stilling til - udelukket som bevismidler - grænser

Sammendrag

1 Det påhviler den tjenestemand, mod hvem der er rejst disciplinærsag, og som gør gældende, at der er rejst straffesag mod ham for de samme forhold i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i vedtægtens artikel 88, stk. 5, at fremlægge de nødvendige oplysninger for ansættelsesmyndigheden - og i påkommende tilfælde for Retten - til godtgørelse af, at der er rejst såvel disciplinær- som straffesag mod ham for de samme forhold.

Rettens konstatering af, at tjenestemanden ikke har fremlagt de nødvendige oplysninger i så henseende, er en faktisk konstatering, som Retten har enekompetence til at foretage, og som ikke kan anfægtes under en appelsag.

2 Ifølge det generelle princip om ret til kontradiktion skal tjenestemanden have mulighed for at tage stilling til ethvert dokument, som institutionen vil gøre gældende mod ham. Hvis der ikke er givet ham mulighed herfor, kan de dokumenter, der ikke er blevet gjort tilgængelige, ikke tages i betragtning som bevismidler. Den omstændighed, at bestemte dokumenter, der er benyttet af institutionen, er udelukket som bevismiddel, har imidlertid kun betydning, såfremt det af institutionen fremførte klagepunkt alene kan bevises ved hjælp af disse dokumenter.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige indkøbsaftaler - direktiv 93/36 - artikel 2, stk. 2 - selvstændig betydning i forhold til direktiv 92/50 - ordregivende myndighed, der overdrager udførelsen af en offentlig tjenesteydelse til et andet organ - pligt til at kræve, at princippet om, at forskelsbehandling er forbudt, respekteres - ingen pligt til at kræve, at udbudsprocedurerne overholdes

(Rådets direktiv 92/50 og direktiv 93/36, art. 2, stk. 2)

Sammendrag

$$Artikel 2, stk. 2, i direktiv 93/36 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, der har selvstændig betydning i forhold til bestemmelserne i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, skal fortolkes således, at den pålægger en ordregivende myndighed, der overdrager en særlig ret eller eneret til at udføre offentlige tjenesteydelser til et organ, der ikke er en ordregivende myndighed, at kræve af det pågældende organ, at det ved indgåelse af offentlige indkøbsaftaler med tredjemand som led i denne virksomhed respekterer princippet om, at forskelsbehandling på grundlag af nationalitet ikke er tilladt. Derimod pålægger den nævnte bestemmelse under disse omstændigheder ikke den ordregivende myndighed at kræve af det pågældende organ, at det ved indgåelse af sådanne offentlige indkøbsaftaler overholder udbudsprocedurerne i direktiv 93/36.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - ensartet lovgivning - maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler - fremgangsmåde for fastsættelse - forordning nr. 2377/90 - Kommissionens pligter - rækkevidde

[Rådets forordning nr. 2377/90, art. 8, stk. 3, litra b)]

Sammendrag

$$Det fremgår såvel af ordlyden af som af sammenhængen og formålet med artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, at den ikke præcist fastsætter den frist, inden for hvilken Kommissionen skal forelægge Rådet et forslag vedrørende de foranstaltninger, der skal træffes. Derimod har fællesskabslovgiver, ved at anvende udtrykket »straks«, og ved at pålægge Kommissionen at handle hurtigt, overladt denne et vist spillerum.

Tillige bør Kommissionen indrømmes ret til, når den er stillet over for et indviklet og følsomt sagskompleks, at anmode om en yderligere udtalelse fra Udvalget for Veterinærmedicinske Præparater, uanset at forordning nr. 2377/90 intet siger om dette spørgsmål.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - opkrævning af kapitaltilførselsafgift over for kapitalselskaber - omdannelse af ikke uddelt overskud til selskabskapital - disposition, som en medlemsstat har fritaget for kapitaltilførselsafgift ved gennemførelsen af direktiv 69/335 - efterfølgende pålagt en anden afgift - ikke tilladt

[Rådets direktiv 69/335, art. 4, art. 7, stk. 1, og art. 10, litra a)]

Sammendrag

$$Direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en medlemsstat, som har fritaget udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved omdannelse af overskud, reserver eller henlæggelser for kapitaltilførselsafgift, opkræver en afgift af omdannelse af ikke uddelt overskud til selskabskapital i et kapitalselskab.

I henhold til direktivets artikel 10, litra a), må medlemsstaterne ikke opkræve andre skatter eller afgifter af nogen art - bortset fra kapitaltilførselsafgiften - af de i direktivets artikel 4 nævnte dispositioner, herunder udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved omdannelse af overskud, reserver eller henlæggelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Internationale aftaler - samarbejdsaftalen EØF-Marokko - marokkanske arbejdstagere beskæftiget i en medlemsstat - social sikring - ligebehandling - aftalens artikel 41, stk. 1 - påberåbt af et familiemedlem til en vandrende marokkansk arbejdstager med statsborgerskab i værtsmedlemsstaten - betingelse - arbejdstageren bevaret sit marokkanske statsborgerskab i forhold til værtsmedlemsstatens retssystem - den nationale rets bedømmelse

(Samarbejdsaftalen EØF-Marokko, art. 41, stk. 1)

2 Internationale aftaler - samarbejdsaftalen EØF-Marokko - marokkanske arbejdstagere beskæftiget i en medlemsstat - social sikring - ligebehandling - aftalens artikel 41, stk. 1 - familiemedlemmer til en marokkansk vandrende arbejdstager - begreb - slægtninge i opstigende linje til arbejdstageren og hans ægtefælle - omfattet - betingelse - bopæl hos arbejdstageren i værtsmedlemsstaten

(Samarbejdsaftalen EØF-Marokko, art. 41, stk. 1)

Sammendrag

1 Et familiemedlem til en vandrende arbejdstager med marokkansk statsborgerskab kan ikke, når arbejdstageren har erhvervet statsborgerskab i værtsmedlemsstaten før det tidspunkt, hvor det pågældende familiemedlem begyndte at bo hos arbejdstageren i nævnte medlemsstat og ansøgte om at få tilkendt en social sikringsydelse i henhold til medlemsstatens lovgivning, påberåbe sig artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen EØF-Marokko for at støtte ret på nævnte arbejdstagers marokkanske statsborgerskab med henblik på at blive omfattet af det ligebehandlingsprincip på området for social sikring, der er knæsat ved denne bestemmelse.

Et sådant familiemedlem til en marokkansk vandrende arbejdstager kan kun, såfremt arbejdstageren også har statsborgerskab i værtsmedlemsstaten, påberåbe sig arbejdstagerens marokkanske statsborgerskab med henblik på anvendelsen af aftalens artikel 41, stk. 1, på grundlag af den pågældende medlemsstats ret, som det imidlertid alene tilkommer den nationale ret at fortolke og anvende i den for retten verserende sag.

2 Begrebet »familiemedlemmer« til en marokkansk vandrende arbejdstager i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen EØF-Marokko - der tildeler rettigheder ifølge princippet om forbud mod enhver forskelsbehandling på området for social sikring ikke alene til den marokkanske vandrende arbejdstager selv, men også til de familiemedlemmer, som bor hos ham - omfatter slægtninge i opstigende linje til arbejdstageren og hans ægtefælle, som bor hos arbejdstageren i værtsmedlemsstaten.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - en rent administrativ praksis utilstrækkelig

(EF-traktaten, art. 189, stk. 3 (nu art. 249, stk. 3, EF))

2 Traktatbrudssøgsmål - Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget - relevante forhold - forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(EF-traktaten, art. 169 (nu art. 226 EF))

Sammendrag

1 En rent administrativ praksis, som ifølge sagens natur frit kan ændres af forvaltningen, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab på passende måde, kan ikke anses for at udgøre en gyldig opfyldelse af den forpligtelse, der i henhold til traktatens artikel 189 (nu artikel 249 EF) påhviler de medlemsstater, et direktiv er rettet til.

2 Inden for rammerne af en sag i henhold til traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) må spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger traktatbrud, vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Præjudicielle spørgsmål - Domstolens kompetence - grænser - aftale om vejafgifter indgået af visse medlemsstater - Domstolen ikke kompetent - fællesskabsdirektiv, som tillader indgåelsen af aftalen - ingen betydning - aftalens henvisning til definitioner i direktivet - betydning, når en anmodning vedrører fortolkningen af et begreb, som er indeholdt i disse definitioner - kompetence til fortolkning heraf

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF); Rådets direktiv 93/89)

2 Transport - transport ad landevej - fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer - direktiv 93/89 - motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer, som udelukkende er beregnet til vejgodstransport - begrebet »udelukkende beregnet« som omhandlet i artikel 2, fjerde led

(Rådets direktiv 93/89, art. 2, fjerde led)

Sammendrag

1 Domstolen har klart ikke kompetence til at besvare et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af aftalen af 9. februar 1994, der er indgået af visse medlemsstaters regeringer, og som vedrører opkrævningen af afgifter for tunge erhvervskøretøjers benyttelse af visse veje, når det forelagte fortolkningsspørgsmål hverken vedrører fortolkningen af traktaten eller gyldigheden eller fortolkningen af retsakter udstedt af Fællesskabets institutioner.

Den omstændighed, at aftalens præambel henviser til direktiv 93/89 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer, som tillader to eller flere medlemsstater at samarbejde om at indføre en fælles brugsafgiftsordning, er ikke i sig selv tilstrækkelig til, at en aftale, der er indgået med henblik herpå, kan anses for at udgøre en del af fællesskabsretten, som Domstolen har kompetence til at fortolke.

Derimod er Domstolen kompetent til at besvare en anmodning om præjudiciel afgørelse, når den nationale ret ikke alene anmoder om en fortolkning af en bestemmelse i aftalen, men også anmoder Domstolen om at træffe afgørelse vedrørende fortolkningen af direktivets artikel 2, fjerde led, som aftalens artikel 2, stk. 1, udtrykkeligt henviser til.

2 Ved afgørelsen af, om et motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer udelukkende er beregnet til vejgodstransport som omhandlet i artikel 2, fjerde led, i direktiv 93/89 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer, skal der tages hensyn til køretøjets normale anvendelsesformål, uanset dets anvendelse i et konkret tilfælde.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring - familie- og ægteskabstillæg, der tages i betragtning ved beregningen af pensioner - manglende ophævelse af diskriminerende betingelser med tilbagevirkende kraft - manglende opfyldelse - begrundelse - ingen

(EF-traktaten, art. 119 (EF-traktatens art. 117-120 er blevet erstattet af art. 136 EF - 143 EF); Rådets direktiv 75/117, art. 3, og direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

$$En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 119 (traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF - 143 EF), artikel 3 i direktiv 75/117 og artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, hvis den ikke med tilbagevirkende kraft fra det tidspunkt, hvor de nævnte bestemmelser trådte i kraft i det pågældende land, ophæver regler, der i forbindelse med tildeling af familie- eller ægteskabstillæg til arbejdstagere, der tages i betragtning ved fastsættelsen af den løn, der giver ret til pension, opstiller særlige betingelser for gifte kvindelige arbejdstagere, som ikke gælder for gifte mandlige arbejdstagere.

Det forhold, at de diskriminerende regler findes i kollektive overenskomster, som landets regering ikke deltager i forhandlingerne om, kan ikke fritage regeringen for forpligtelsen til at vedtage de supplerende bestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at fællesskabsbestemmelserne overholdes. I det omfang de diskriminerende betingelser fortsat har konsekvenser for de pågældende arbejdstageres løn og for beregningen af deres pensioner, kan regeringen heller ikke unddrage sig den nævnte forpligtelse under påberåbelse af, at grundlovens bestemmelser på området er umiddelbart anvendelige.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Tilnærmelse af lovgivningerne - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665 - afgørelse om tilslag - pligt for medlemsstaterne til at indføre en fuldstændig retsbeskyttelse af de bydende

[Rådets direktiv 89/665, art. 2, stk. 1, litra a) og b), og art. 2, stk. 6, andet afsnit]

2 Tilnærmelse af lovgivningerne - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665 - pligt for medlemsstaterne til at indføre en procedure for klage over afgørelser om tilslag - national lovgivning, hvorefter den ved direktivet tilsikrede ret ikke gennemføres - erstatningspligt i forhold til borgerne i tilfælde af, at national ret ikke kan fortolkes under hensyntagen til direktivet

[Rådets direktiv 89/665, art. 2, stk. 1, litra a) og b)]

Sammendrag

1 Artikel 2, stk. 1, litra a) og b), sammenholdt med artikel 2, stk. 6, andet afsnit, i direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at medlemsstaterne - med hensyn til den afgørelse, som den ordregivende myndighed træffer inden kontraktafslutningen, og ved hvilken ordregiveren vælger den bydende, der har deltaget i udbudsproceduren, og med hvem han indgår kontrakt - altid er forpligtet til at indføre en klageprocedure, i hvilken klageren, såfremt betingelserne er opfyldt, kan få ordregiverens afgørelse kendt ugyldig, uanset muligheden for at få tilkendt erstatning, når kontrakten er blevet indgået.

2 Artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter kan ikke fortolkes således, at de klageinstanser i medlemsstaterne, som har kompetence i udbudssager vedrørende offentlige kontrakter, er beføjet til at påkende klager på de i denne bestemmelse fastsatte betingelser, uanset at der ikke foreligger en afgørelse om tilslag, som kan gøres til genstand for et krav om annullation, således som det er fastsat i den enkelte bestemmelse.

Under disse omstændigheder, og såfremt de nationale regler ikke kan fortolkes som værende i overensstemmelse med direktivet, kan de berørte ifølge de relevante procedurer i national ret rejse krav om erstatning for skade, der er lidt som følge af den manglende gennemførelse af direktivet inden for den fastsatte frist.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - fradrag i den skattepligtige indkomst for udgifter til deltagelse i faglige kurser - nationale retsregler, hvorefter der gælder en formodning for, at udgifter til kurser, der afholdes i andre medlemsstater, ikke er fradragsberettigede - ulovlige - begrundelse i almene hensyn eller i hensynet til at opretholde sammenhængen i beskatningsordningen - ingen begrundelse

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) er til hinder for retsregler i en medlemsstat, hvorefter der med henblik på opgørelsen af den skattepligtige indkomst er en formodning for, at faglige kurser, der afholdes på almindelige turiststeder i andre medlemsstater, er forbundet med et så betydeligt turistmæssigt islæt, at kursusudgifterne ikke kan anses som fradragsberettigede driftsomkostninger, mens der ikke gælder en sådan formodning for faglige kurser, der afholdes på almindelige turiststeder i den pågældende medlemsstat.

Sådanne retsregler, der gør det vanskeligere at opnå fradrag for udgifter til deltagelse i faglige kurser, der afholdes i udlandet, end for udgifter til faglige kurser, der afholdes i den pågældende medlemsstat, indebærer en forskellig behandling på grundlag af det sted, hvor tjenesteydelsen udføres, som hverken er retfærdiggjort i hensynet til at opretholde sammenhængen i den pågældende beskatningsordning eller til skattekontrollens effektivitet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Frie varebevægelser - traktatens bestemmelser - anvendelsesområde - fiskeriret eller tilladelse til spinnefiskeri - ikke omfattet - anvendelse af bestemmelserne om fri udveksling af tjenesteydelser

(EF-traktaten, art. 9 ff. (efter ændring nu art. 23 EF ff.) og art. 59 ff. (efter ændring nu art. 49 EF ff.))

2 Fri udveksling af tjenesteydelser - traktatens bestemmelser - finder ikke anvendelse på en medlemsstats rent interne forhold

(EF-traktaten, art. 59 ff. (efter ændring nu art. 49 EF ff.))

Sammendrag

1 Retten til fiskeri eller tilladelse til spinnefiskeri er ikke »varer« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens bestemmelser om frie varebevægelser, men falder ind under udførelse af »tjenesteydelser« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens bestemmelser om den frie udveksling af tjenesteydelser.

En virksomhed, der består i mod betaling og på visse betingelser at stille et vandområde til rådighed for tredjemand, for at denne kan fiske, udgør en tjenesteydelse, som henhører under traktatens artikel 59 ff. (efter ændring nu artikel 49 EF ff.), såfremt den er af grænseoverskridende karakter. Den omstændighed, at retten eller tilladelserne til at fiske er nedskrevet i dokumenter, der som sådanne kan omsættes, er ikke tilstrækkelig til, at de falder ind under anvendelsesområdet for traktatens bestemmelser om frie varebevægelser.

2 Traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser finder ikke anvendelse på en situation, som udgør et rent internt forhold i en medlemsstat, og som dermed ikke har tilknytning til nogen af de forhold, fællesskabsrettens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser gælder for.