17

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (den regionale forvaltningsdomstol i Oberösterreich) har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: »Skal artikel 49 TEUF og navnlig kravet om konsekvens i forbindelse med gennemførelsen af det formål, der forfølges – når der henses til den konklusion, der fremgår af domskonklusionen (og af præmis 51) i Domstolens dom af 13.2.2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68), hvorefter artikel 49 TEUF er til hinder for en medlemsstats lovgivning som ApG’s artikel 10, stk. 2, nr. 3, der som væsentligt kriterium for vurderingen af, om der foreligger et behov for at oprette et nyt offentligt apotek, fastsætter en fast grænse (i dette tilfælde på 5500 personer) for det antal personer, der fortsat skal betjenes – a) fortolkes således, at fastsættelsen af en grænse, der ikke blot er en fleksibel referenceværdi, men en nøjagtig grænseværdi (dvs. som er opgjort i tal, og som derfor ikke kan ændres ved fortolkning), indebærer, at denne lovgivning i sin helhed mangler konsekvens og derfor er i strid med EU-retten, for så vidt som de kompetente nationale myndigheder dermed i princippet ikke har mulighed for at fravige denne grænseværdi for at tage hensyn til særlige stedlige forhold (navnlig idet de kriterier, der er nævnt i præmis 24 i dom af 13. februar 2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68), for at sikre en konsekvent og systematisk gennemførelse af det forfulgte formål, i alle tilfælde skal være opfyldt kumulativt) – med den følge, at dette kriterium, der har til formål at afgøre, om der foreligger et behov, ikke kan finde anvendelse i national ret, før den nationale lovgiver har erstattet dette kriterium med en mere fleksibel bestemmelse, der er forenelig med EU-retten (og som eksempelvis svarer til ApG’s § 10, stk. 6, der omhandler den grænse på 500 meter, der er fastsat i ApG’s § 10, stk. 2, nr. 2)? eller b) fortolkes således, at fastsættelsen i ApG’s § 10, stk. 2, nr. 3, af en grænse, der ikke blot er en fleksibel referenceværdi, men en nøjagtig grænseværdi (dvs. som er opgjort i tal, og som derfor ikke kan ændres ved fortolkning), kun er i strid med EU-retten, såfremt den finder anvendelse i en konkret situation, hvor der faktisk foreligger et behov for at oprette et apotek på grund af særlige stedlige forhold eller andre faktiske omstændigheder, idet en passende adgang til lægemidler i forhold til visse personer (navnlig »besøgende«, nytilflyttere mv.) ellers ikke vil kunne sikres (jf. præmis 45, sammenholdt med præmis 50, i dom af 13.2.2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68)), selv om dette vil medføre, at forsyningspotentialet for et eller flere eksisterende apoteker i fremtiden faktisk vil falde under grænsen på 5500 personer – med den følge, at dette kriterium, der har til formål at afgøre, om der foreligger et behov, indtil den nationale lovgiver har vedtaget en ny præciserende bestemmelse, kun ikke kan anvendes i en sådan konstellation, uanset om der er tale om landområder, byområder eller andre områder? eller c) fortolkes således, at fastsættelsen i ApG’s § 10, stk. 2, nr. 3, af en grænse, der ikke blot er en fleksibel referenceværdi, men en nøjagtig grænseværdi (dvs. som er opgjort i tal, og som derfor ikke kan ændres ved fortolkning), kun er i strid med EU-retten, såfremt den finder anvendelse i en konkret situation, der vedrører et isoleret landområde, selv om dette vil medføre, at forsyningspotentialet for et eller flere eksisterende apoteker i fremtiden faktisk vil falde under grænsen på 5500 personer – med den følge, at dette kriterium, der har til formål at afgøre, om der foreligger et behov, indtil den nationale lovgiver har vedtaget en ny præciserende bestemmelse, kun ikke kan anvendes, såfremt dette vil få følger for befolkningen i et landområde og/eller et isoleret område?«