Forslag til afgørelse fra generaladvokat Geelhoed fremsat den 15. marts 2001. - Doris Salzmann. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Bezirksgericht Bregenz - Østrig. - Præjudiciel forelæggelse - Tinglysning af transaktioner vedrørende fast ejendom - Administrativ og ikke judiciel virksomhed - Domstolens manglende kompetence. - Sag C-178/99.



Samling af Afgørelser 2001 side I-04421



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Indledning

1. Ved afgørelse af 29. december 1998 har Bezirksgericht Bregenz (Østrig) forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens bestemmelser om frie kapitalbevægelser og om aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Det forelæggende organ ønsker særligt at få oplyst, om den krævede tilladelse til overdragelse ved erhvervelse af en ubebygget ejendom er forenelig med fællesskabsretten. Domstolen har efter Konle-dommen fået forelagt en række sager angående de østrigske godkendelsesprocedurer for erhvervelse af fast ejendom . I nærværende sag skal Domstolen dog først tage stilling til, om Bezirksgericht Bregenz, som har forelagt de præjudicielle spørgsmål i sin egenskab af tinglysningsret, kan sidestilles med en »national ret« efter betydningen i artikel 234 EF.

II - Relevante retsregler

A - National lovgivning

2. Efter østrigsk ret skal erhvervelse af ejendomsrettigheder over fast ejendom tinglyses, hvilket foretages af domstolene (»Einverleibung des Eigentumsrechts«). Når domstolene meddeler tilladelse til indførelse af ejendomsrettigheder i tingbogen, skal den kompetente tinglysningsret undersøge, om de kompetente myndigheders tilladelse er påkrævet, og i givet fald om den er meddelt (eller eventuelt om den pågældende erhvervelse ikke er omfattet af den krævede tilladelse). Grundbuchsgericht er en del af Bezirksgericht, et judicielt organ, som træffer afgørelse i første instans. Den påkender både sager om forbundslovgivning og sager om delstaternes lovgivning.

3. I Grundverkehrsgesetz (lov om handel med fast ejendom) for Land Vorarlberg sondres der mellem bebyggede ejendomme, ubebyggede ejendomme og landbrugsejendomme. For bebyggede ejendomme er der ved loven indført en standarderklæring (»Grundverkehrserklärung«), hvorved erhververen forpligter sig til ikke at anvende den erhvervede ejendom som fritidsbolig. § 7 i GVG bestemmer, at køberen selv skal udfærdige denne erklæring skriftligt. Det påhviler derefter borgmesteren i den kommune, hvor ejendommen er beliggende, eller formanden for Grundverkehrs-Landeskommission (herefter »Landeskommission«) officielt at bekræfte erklæringen efter at have gennemset den. Køberen af ejendommen kan herefter tinglyse retten til ejendommen ved Grundbuchsgericht.

4. For ubebyggede ejendomme udlagt til bebyggelse kræver § 8 i GVG udtrykkeligt en tilladelse til overdragelse. Tilladelsen gives, såfremt erhververen godtgør, at ejendommen inden for en rimelig frist vil blive anvendt til et formål, der er i overensstemmelse med arealanvendelsesplanen. I henhold til § 13, stk. 2, i GVG træffer Landeskommission afgørelse i første instans om meddelelsen af tilladelsen.

5. Såfremt der ikke foreligger den erklæring, som kræves i henhold til § 7 i GVG, eller hvis den i § 8 omhandlede tilladelse til overdragelse ikke gives, er ejendomstransaktionen ifølge § 29 i GVG ugyldig.

6. Grundbuchsgesetz indeholder procedureregler, som finder anvendelse ved Grundbuchsgericht. Det følger af § 76 i GBG, at Grundbuchsgericht ikke af egen drift, men kun på parternes eller myndighedernes begæring, træffer bestemmelse om tinglysning, bortset fra i de tilfælde, som er fastsat i loven eller i en anden lov. De krævede bilag skal vedlægges anmeldelsen til tinglysning. Grundbuchsgericht imødekommer begæringen om tinglysning, idet den undersøger, om betingelserne i § 94 i GBG er opfyldt, og navnlig om der foreligger den i § 8 i GVG foreskrevne tilladelse til overdragelse, uden at indhente oplysninger om parternes hensigt. § 95, stk. 1, i GBG bestemmer, at Grundbuchsgericht i princippet træffer afgørelse uden at høre parterne. I en række klart definerede tilfælde skal parterne dog høres. Såfremt anmeldelsen til tinglysning afvises, skal afgørelsen ifølge § 95, stk. 3, i GBG, angive alle de grunde, som er til hinder for tilladelsen. »Rekurs« er det eneste retsmiddel, som er til rådighed i henhold til § 122, stk. 1, i GBG, med henblik på prøvelse af afgørelser truffet af Grundbuchsgericht.

B - Fællesskabsretten

7. EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1 (nu artikel 56, stk. 1, EF), bestemmer: »Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.«

III - Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger

8. Sagens faktiske omstændigheder, som er beskrevet i forelæggelsesafgørelsen og i Doris Salzmann-Greif's skriftlige indlæg, kan sammenfattes som følger.

9. Doris Salzmann har bopæl i Fußbach, Gerichtsbezirk Bregenz, og købte en ubebygget grund i dette område af Walter Schneider, som har bopæl i samme kommune. Køberen og sælgeren er begge østrigske statsborgere. Den 5. november 1998 fremsendte Doris Salzmann en erklæring til Landeskommission. Denne erklæring svarer i det store hele til den erklæring, som er omhandlet i § 7 i GVG, og som ifølge Landeskommission er tilstrækkelig for bebyggede grunde, idet den indbefatter en accept af forpligtelsen til ikke at anvende den erhvervede ejendom som fritidsbolig. I erklæringen henviste Doris Salzmann udtrykkeligt til traktatens artikel 73 B, stk. 1. Netop af denne grund traf Landeskommission bestemmelse om, at erklæringen ikke var i overensstemmelse med de betingelser, som var fastsat i Grundverkehrsgesetz, og følgelig ikke officielt kunne anerkendes.

10. Den 12. november 1998 eller omkring dette tidspunkt indgav Doris Salzmann en anmeldelse til tinglysning til Bezirksgericht Bregenz med henblik på at opnå ejendomsretten til den pågældende ejendom, idet denne myndighed skulle træffe afgørelse som Grundbuchsgericht. Erklæringen af 5. november 1998 var vedlagt som bilag til anmeldelsen. I begrundelsen for anmeldelsen anførte Doris Salzmann, at hun var fritaget for forudgående tilladelse i henhold til de fællesskabsretlige forpligtelser og aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. En tjenestemand (»Rechtspfleger«) afslog derefter begæringen ved afgørelse af 16. november 1998, fordi der ikke forelå nogen tilladelse til overdragelse. Den 18. november 1998 indbragte Doris Salzmann sagen for Bezirksgericht i dennes egenskab af Grundbuchsgericht, idet hun iværksatte en »Rekurs« til prøvelse af dette afslag.

11. Bezirksgericht Bregenz besluttede herefter den 29. december 1998 i henhold til EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) at forelægge Domstolen en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

»1) Kan borgerne i en medlemsstat i Den Europæiske Union også påberåbe sig den frie bevægelighed for kapital, såfremt en kapitaltransaktion ikke indeholder noget transnationalt element?

2) Er det foreneligt med den frie bevægelighed for kapital, at der ved erhvervelse af en byggegrund kræves en konstitutiv tilladelse fra den kompetente myndighed for spørgsmål vedrørende handel med fast ejendom?

3) Hvilken virkning har standstill-klausulen i bilag XII, punkt 1, litra e), til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde på bestemmelser om tilladelse til transaktioner vedrørende fast ejendom, som efter deres art vedrører nye tilfælde, og som blev indsat som nye bestemmelser efter undertegnelsen den 2. maj 1992 af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde?«

12. Domstolen modtog afgørelsen den 14. maj 1999. Der er indgivet skriftlige indlæg af Doris Salzmann, af den østrigske regering, af den spanske regering og af Kommissionen. Retsmødet blev afholdt den 14. december 2000, og Doris Salzmann, den østrigske regering og Kommissionen var repræsenteret.

13. Den spanske regering og Kommissionen har rejst væsentlige indsigelser over for Domstolens kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål, som er forelagt af Bezirksgericht. Den østrigske regering har ligeledes fremsat bemærkninger vedrørende formaliteten og har uddybet dem i et svar på nogle skriftlige spørgsmål fra Domstolen. På grundlag af disse indsigelser føler jeg mig nødsaget til først at undersøge den nationale procedure og det forelæggende organs beskaffenhed.

IV - Domstolens kompetence

A - De fremsatte bemærkninger

14. I henhold til artikel 234, stk. 1, EF har Domstolen kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af traktaten og fortolkningen af retsakter fra Fællesskabets institutioner. Ifølge artikel 234, stk. 2, EF kan en ret i en af medlemsstaterne, hvis den skønner, at en afgørelse af dette spørgsmål er nødvendig, før den afsiger sin dom, anmode Domstolen om at afgøre spørgsmålet.

15. Intervenienterne har rejst tvivl om sagens antagelse til realitetsbehandling, idet de henviser til Domstolens praksis angående artikel 234 EF. Som bekendt følger det af fast praksis, at spørgsmålet, om det organ, der forelægger en sag, er en ret efter betydningen i traktatens artikel 234 EF, alene skal afgøres på grundlag af fællesskabsretten. For at bedømme, om organet er en ret, tager Domstolen en hel række forhold i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, samt om det er uafhængigt . Endvidere skal retstvisten munde ud i en afgørelse, som træffes med henblik på afgørelsen af en retssag .

16. Kommissionen og den spanske regering har gjort gældende, at karakteren af den funktion, som udføres af Bezirksgericht Bregenz i den foreliggende sag, og som er at træffe afgørelse om tinglysning af ejendomsrettigheder, har store lighedspunkter med den i Job Centre-dommen omhandlede »giurisdizione volontaria«. I den foreliggende sag skal den forelæggende ret også træffe afgørelse som administrativt organ uden at udøve en judiciel funktion. Som følge deraf er Bezirksgericht Bregenz i overensstemmelse med den ovennævnte Job Centre-dom ikke kompetent til at forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen.

17. Kommissionens tvivl angående sagens antagelse til realitetsbehandling er også bestyrket af de særlige omstændigheder i sagen. Kommissionen udleder af Bezirksgericht Bregenz' forelæggelsesafgørelse, at sagsøgeren aldrig anmodede om den tilladelse, som kræves efter national ret, og at der ikke er truffet nogen materiel afgørelse herom. Den pågældende myndighed meddelte blot, at den af sagsøgeren afgivne erklæring ikke var i overensstemmelse med national ret. Disse oplysninger samt det forhold, at sagsøgeren direkte har påberåbt sig traktatens artikel 73 B i sin ansøgning, giver Kommissionen fornemmelsen af, at Domstolen snarere anmodes om at tage stilling til den tilladelse, som kræves efter § 8 GVG, end at behandle tinglysningen af overdragelsen af den pågældende ejendomsrettighed.

18. Den østrigske regering har gjort gældende, at proceduren i henhold til den østrigske forbundslov indeholder kontradiktoriske elementer i særlige tilfælde. Ikke desto mindre finder den - ligeledes med henvisning til den ovennævnte Job Centre-dom - at Bezirksgericht Bregenz i den foreliggende sag ikke kan sidestilles med en ret efter betydningen i artikel 234 EF.

19. Doris Salzmann har også under retsmødet henvist til de eventuelle kontradiktoriske elementer i proceduren, om end hun dermed søger at understrege, at Bezirksgericht Bregenz reelt har optrådt som en ret efter betydningen i artikel 234 EF. Hun har endvidere anført, at det organ, der har forelagt sagen, ikke er en ret i første instans, men derimod en appelinstans, og at der derfor er tale om en retstvist.

B - Vurdering

20. Indledningsvis vil jeg anføre, at kompetencespørgsmålet under alle omstændigheder bør behandles uden hensyntagen til, om traktatens regler om frie kapitalbevægelser også omfatter rent nationale forhold, hvilket er genstanden for det første spørgsmål . Desuden finder jeg, at der ikke foreligger nogen hypotetisk eller kunstig situation , således som det antydes af Kommissionen. Forelæggelsesafgørelsen indeholder tilstrækkelig med oplysninger om national ret og om sagens faktiske omstændigheder, til at Kommissionen i det mindste kan besvare to af de stillede spørgsmål. Spørgsmålene er relevante, idet Doris Salzmann i den foreliggende sag fuldt ud har interesse i at opnå en sikker fortolkning af artikel 56 EF. Domstolens fortolkning kunne således medføre, at hendes erhvervelse af den faste ejendom ikke krævede nogen tilladelse til overdragelse, fordi den nationale ret ikke var i overensstemmelse med fællesskabsretten.

21. I øvrigt er det uomtvistet, hvilke institutionelle kriterier Domstolen opstiller i forhold til det forelæggende organ. Bezirksgericht er i Østrig den lokale ret i første instans, der har kompetence inden for de strafferetlige og civilretlige områder og har fået tildelt en række særopgaver. Bezirksgericht er indført ved lov, er uafhængig og har permanent karakter.

22. Jeg behøver således ikke gennemgå Domstolens omfattende praksis, hvori begrebet »ret« i artikel 234 EF præciseres. I den foreliggende sag er spørgsmålet ikke, om organet efter sin art er en ret , men om de præjudicielle spørgsmål er blevet forelagt under udøvelsen af en judiciel virksomhed. I den forbindelse er der grundlag for at henvise til Job Centre-dommen.

23. I denne sag var de præjudicielle spørgsmål forelagt af Tribunale civile e penale di Milano (Italien). Tribunale havde fået forelagt en ansøgning om godkendelse af stiftelsesoverenskomsten for selskabet Job Centre. Ansøgningen skulle behandles inden for rammerne af den frivillige retspleje (»giurisdizione volontaria«). I overensstemmelse med den italienske codice civile træffer Tribunale, når det er konstateret, at selskabets vedtægter opfylder de i loven fastsatte betingelser, efter høring af pubblico ministero bestemmelse om, at selskabet skal indføres i registret. Domstolen udtalte følgende om formaliteten:

»9. Selv om en forelæggelse for Domstolen i medfør af denne bestemmelse [artikel 234 EF] ikke forudsætter, at den procedure, hvorunder den nationale ret formulerer præjudicielle spørgsmål, er kontradiktorisk [...], fremgår det ikke desto mindre af artikel [234 EF], at de nationale retsinstanser kun kan forelægge spørgsmål for Domstolen, hvis der verserer en tvist for dem, og hvis forelæggelsen sker med henblik på afgørelse af en retssag [...].

10. Dette er ikke tilfældet her.

11. Når den forelæggende ret i overensstemmelse med gældende nationale bestemmelser træffer afgørelse inden for rammerne af den frivillige retspleje (giurisdizione volontaria) vedrørende en ansøgning om godkendelse af et selskabs vedtægter med henblik på dettes indførelse i registret, udøver den en ikke-judiciel funktion, som i andre medlemsstater varetages af administrative myndigheder. Den optræder nemlig som forvaltningsmyndighed uden samtidig at skulle afgøre en retstvist. Det er kun i det tilfælde, hvor den person, der ifølge den nationale lovgivning er berettiget til at ansøge om godkendelse, anlægger sag til prøvelse af en afgørelse, hvorefter godkendelse - og dermed registrering - nægtes, at den ret, ved hvilken sagen anlægges, kan anses for i artikel [234 EF]'s forstand at udøve en judiciel funktion, hvis formål er annullation af en akt, der krænker en af sagsøgerens rettigheder [... ].«

24. Af disse betragtninger udleder jeg, at Domstolen ønsker at sondre mellem de domstole, som træffer afgørelse i retstvister, og dem, der som administrative organer eller lignende udfører administrative opgaver under retslige former, dvs. med de garantier, der hører til en egentlig judiciel procedure .

25. I dommen i sagen Victoria Film gentog Domstolen principperne fra Job Centre-dommen, selv om de præjudicielle spørgsmål i denne sag ikke var forelagt af en ret, men af et rådgivende nævn. Domstolen fandt, at en anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt af et svensk skatteretsnævn, for hvilket et selskab havde anmodet om forhåndsbesked i et skatte- eller afgiftsspørgsmål, ikke kunne antages til realitetsbehandling, idet det ikke havde til opgave at afgøre en tvist og dermed ikke udøvede nogen dømmende myndighed. Nævnet opfyldte nogle af de kriterier, som kunne have dannet grundlag for at sidestille det med en ret, såsom kravet om uafhængighed samt kompetencen til at træffe afgørelser med bindende virkning ved anvendelse af retsregler. Domstolen konkluderede imidlertid, at nævnet hovedsagelig havde en administrativ funktion på samme måde som den i Job Centre-sagen omhandlede Tribunale civile e penale di Milano. Endvidere lagde Domstolen i sin vurdering vægt på, at denne funktion i øvrigt i andre medlemsstater udtrykkeligt varetages af skatte- og afgiftsmyndighederne, og at det kun er i tilfælde af, at skatteyderen anlægger sag til prøvelse af en forhåndsbesked, at den ret, der behandler sagen, kan anses for at være en ret efter betydningen i artikel 234 EF .

26. Hvis man nu sammenligner den foreliggende sag med situationen i Job Centre-sagen, kan der efter min opfattelse ikke herske nogen rimelig tvivl om overensstemmelsen af de nationale procedurer og ensartetheden af de metoder, som blev anvendt af de forelæggende organer.

27. For det første må det konstateres, at begge situationer vedrører et judicielt organ indført ved lov, som udfører særlige opgaver i første instans, nærmere bestemt indførelsen i et register af henholdsvis en sammenslutning og overdragelsen af ejendomsrettigheder til fast ejendom. På trods af de civilretlige konsekvenser af disse to typer indførelser, er der tale om opgaver af ren administrativ karakter .

28. Et andet lighedspunkt vedrører erhvervelsen af ejendomsretten til den faste ejendom. I de andre lande i Unionen er det sædvanligvis ikke domstolene, men derimod administrative myndigheder, halv-offentlige institutioner eller notarer, som varetager kontrollen med forskriftsmæssigheden af en overdragelse samt tinglysningen af en ret over fast ejendom.

29. For det tredje træffer Bezirksgericht ligesom Tribunale civile e penale afgørelse på grundlag af retlige kriterier. Ingen af disse to retsinstanser kan af egen drift træffe afgørelse om indførelser i registret. Bezirksgericht vurderer de forelagte dokumenter, og det er på dette grundlag, at den træffer afgørelse om, hvorvidt indførelsen kan foretages og hvordan. Som udgangspunkt høres hverken køberen eller sælgeren, hvilket yderligere understreger procedurens ikke-judicielle karakter. Der foreligger heller ikke nogen tvist mellem køberen og sælgeren af ejendommen. Man kan højst tale om, at Doris Salzmann og Bezirksgericht Bregenz har divergerende opfattelser, idet sidstnævnte i sin egenskab af administrativt organ for den østrigske myndighed nægter at tinglyse overdragelsen af en fast ejendom. Denne situation svarer imidlertid til holdningen hos ethvert administrativt organ, som afslår en begæring om tilladelse under udøvelsen af sit skøn.

30. For det fjerde lagde Domstolen i Job Centre-dommen vægt på sagsøgerens mulighed for at anlægge sag i tilfælde af et afslag på indførelse i registret. En sådan mulighed eksisterer også i den foreliggende sag. Hvis Bezirksgericht Bregenz vælger at afslå anmodningen om tinglysning af overdragelsen af ejendomsretten, kan Doris Salzmann indbringe sagen for anden og tredje instans.

31. Alene derfor føler jeg mig overbevist om, at Bezirksgericht Bregenz ikke udøver en judiciel funktion, når den optræder som Grundbuchsgericht . Der er således ikke tale om en ret efter betydningen i artikel 234 EF, som har kompetence til at forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen. Det forhold, at Bezirksgericht opfylder resten af de institutionelle kriterier, som et organ i henhold til retspraksis skal opfylde for at kunne forelægge præjudicielle spørgsmål, er i den forbindelse uden betydning.

32. Der er dog grundlag for at afklare endnu et par punkter.

33. Først og fremmest muligheden for kontradiktoriske elementer i proceduren. Doris Salzmann har henvist til erklæringen af 5. november 1998, som ikke blev anerkendt af Landeskommission, idet denne krævede en anden erklæring. Doris Salzmann og den østrigske regering har i øvrigt henvist til Grundbuchsgericht's mulighed i henhold til Grundbuchsgesetz for i særlige tilfælde at stille spørgsmål til parterne .

34. Disse forhold danner imidlertid ikke grundlag for i den foreliggende sag at betragte Bezirksgericht som en ret efter betydningen i artikel 234 EF. Under en administrativ procedure om registrering af et bestemt retsforhold er det almindeligt, at det administrative organ, når alle de krævede dokumenter ikke er blevet fremlagt i første instans, giver ansøgeren mulighed for at indlevere de manglende dokumenter. De kontradiktoriske elementer, som består i, at parterne i særlige situationer kan høres, er ikke tilstrækkeligt overbevisende i så henseende. Således er en kontradiktorisk sagsbehandling efter Domstolens opfattelse ikke noget afgørende kriterium ved vurderingen af, om de præjudicielle spørgsmål kan antages til realitetsbehandling . De eventuelle kontradiktoriske elementer ændrer ikke ved, at tinglysningen af ejendomsretten i den foreliggende sag har en administrativ karakter.

35. Efter min opfattelse er det langt væsentligere, at Doris Salzmann har gjort gældende, at Bezirksgericht ikke udgør et organ i første instans, men derimod en appelinstans. Ifølge Doris Salzmann udtalte Bezirksgericht således i forelæggelsesafgørelsen, at den optræder som appelinstans. Dermed har Landeskommission og Rechtspfleger snarere truffet en negativ afgørelse, som Doris Salzmann ifølge hendes eget udsagn har appelleret til Bezirksgericht. Efter hendes opfattelse er der således i realiteten tale om en retstvist, som endda allerede er til behandling i anden instans.

36. Denne argumentation kan dog ikke tiltrædes. Der er ikke i forelæggelsesafgørelsen holdepunkter for at antage, at Bezirksgericht er en appelinstans. Tværtimod har Bezirksgericht selv klart oplyst, at den skal træffe afgørelse som Grundbuchsgericht på grundlag af Doris Salzmann's anmeldelse til tinglysning i henhold til Grundbuchsgesetz. Med andre ord har Bezirksgericht forelagt sine spørgsmål som led i en tinglysningssag. For fuldstændighedens skyld vil jeg dog tage stilling til den af Doris Salzmann fremførte argumentation.

37. Med hensyn til hendes argumentation om, at Bezirksgericht optræder som appelinstans for den afgørelse, som er truffet af Landeskommission, hvorved den nægtede at anerkende hendes egen erklæring, er den grundlæggende ukorrekt. Det følger af § 13 i GVG, at hun burde have indgivet en klage over denne afgørelse til Unabhängige Verwaltungssenat, et uafhængigt administrativt organ, således at hun kunne have fået Landeskommissions vurdering prøvet. Bezirksgericht Bregenz har som Grundbuchsgericht ikke kompetence til at behandle klager over afgørelser truffet af Landeskommission. Når den optræder som administrativt organ i forbindelse med tinglysning af rettigheder over fast ejendom, kan den kun tage stilling til, om lovens betingelser for tinglysning er opfyldt. Bezirksgericht skulle nægte at foretage den af Doris Salzmann begærede tinglysning, fordi den tilladelse, som kræves ifølge loven, ikke foreligger.

38. Doris Salzmann's påstand om, at Bezirksgericht i den foreliggende sag optræder som appelinstans til prøvelse af en negativ afgørelse truffet af Rechtspfleger, som havde afvist begæringen om tinglysning, kan heller ikke tiltrædes. Doris Salzmann skulle indgive begæringen om tinglysning af den pågældende transaktion til Bezirksgericht. Ved denne myndighed foretages behandlingen ikke af en dommer, men derimod af en Rechtspfleger. Rechtspfleger er en tjenestemand, som udfører en række bestemte opgaver i henhold til loven, og Rechtspflegers virksomhed omhandler i almindelighed ikke retstvister. Hans kompetenceområde er nærmere fastsat i Rechtspflegergesetz . Han drager omsorg for de civilretlige sager, som indbringes for retten i første instans, for fuldbyrdelsen af afgørelser, for insolvenssager, for sager om handelsregistret, for arvesager og for registrering af rettigheder over skibe og fast ejendom. Rechtspfleger aflaster på denne måde dommeren for en lang række opgave, herunder navnlig forholdsvis enkle opgaver, som i andre medlemsstater ofte udføres af ikke-judicielle myndigheder og af ikke-judicielle embedsmænd. For fuldstændighedens skyld skal jeg tilføje, at når det påhviler dommeren at udføre administrative opgaver såsom tinglysning af rettigheder over fast ejendom, handler Rechtspfleger, som optræder på dommerens vegne, også som administrativt organ.

39. Det følger af Rechtspflegergesetz, at Rechtspfleger handler efter en begrænset bemyndigelse fra dommeren, som i øvrigt kan fratage ham denne bemyndigelse på ethvert tidspunkt. Han er bundet af dommerens anvisninger. Dommeren kan også om nødvendigt overtage enhver sag, som behandles af Rechtspfleger. I en række tilfælde er Rechtspfleger endda forpligtet til at forelægge sagen for dommeren .

40. I den foreliggende sag tog Rechtspfleger, under anvendelse af den nationale lovgivning, ikke Doris Salzmann's begæring om tinglysning af den pågældende ejendomsoverdragelse til følge. Ifølge ordningen i Rechtspflegergesetz skal enhver afgørelse, som træffes af Rechtspfleger, godkendes af dommeren . Doris Salzmann har gjort brug af det eneste retsmiddel, hun råder over i henhold til loven med henblik på prøvelsen af den af Rechtspfleger trufne afgørelse : Rekurs til Bezirksgericht. Rechtspflegers karakter og funktion indebærer, at hans afgørelser skal godkendes af den dommer, som han hører under.

41. Under disse omstændigheder har Doris Salzmann's Rekurs for Bezirksgericht karakter af en administrativ klage, på grundlag af hvilken dommeren skal tage stilling til, om Rechtspfleger på hans vegne har optrådt korrekt under udførelsen af de administrative opgaver, som han har fået tildelt. I henhold til § 11 i RPG og § 122 i BGB kan dommeren træffe to afgørelser på grundlag af Doris Salzmann's Rekurs. Såfremt han finder, at den anmeldte tinglysning overholder kravene i Grundbuchsgesetz, kan han udføre den administrative handling, som Doris Salzmann har anmodet om. Hvis dommeren finder ikke at kunne tiltræde Doris Salzmann's indsigelser over for Rechtspflegers afgørelser, skal han henvise Rekurs'en til en overordnet retsinstans, her Landesgericht, som herefter påkender sagen.

42. Det følger klart af disse procedureregler, at en Rekurs til prøvelse af afgørelser truffet af Rechtspfleger, som indbringes for den instans, hvor han er ansat, har karakter af en administrativ klage. Kun i de tilfælde, hvor sagen henvises til den overordnede instans, Landesgericht, har Rekurs karakter af et forvaltningsretligt søgsmål som følge af denne retsinstans' behandling af sagen. Det er således ukorrekt, når Doris Salzmann anfører, at Bezirksgericht i den foreliggende sag træffer afgørelse i en appelsag til prøvelse af Rechtspflegers afgørelse.

43. På denne baggrund må det således konstateres, at Bezirksgericht i sin egenskab af Grundbuchsgericht udfylder en administrativ, ikke-judiciel funktion såvel når den selv træffer afgørelse vedrørende tinglysningen af rettigheder over fast ejendom, som når den fører kontrol med afgørelser truffet på det pågældende område af Rechtspfleger, som virker under dommerens tilsyn. De spørgsmål, som er forelagt i den foreliggende sag, hidrører således ikke fra en ret efter betydningen i artikel 234 EF. Domstolen har ikke kompetence til at besvare disse spørgsmål. Dette medfører naturligvis, at den ret, som eventuelt skal træffe afgørelse i appelsagen til prøvelse af den af Bezirksgericht Bregenz trufne afgørelse, som judicielt organ kan forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen .

V - Forslag til afgørelse

44. Af disse grunde skal jeg foreslå Domstolen at fastslå, at den ikke er kompetent til at besvare de spørgsmål, som er forelagt af Bezirksgericht Bregenz ved forelæggelsesafgørelse af 29. december 1998.