I —

Helt bortset fra den senere vedtagelse af forordning nr. 84/66, tror jeg, at rækkefølgen af de to spørgsmål, Domstolen har fået forelagt, bør ændres, som Kommissionen har foreslået, og at fortolkningen af forordning nr. 85/63, samt i øvrigt af de regler, der fastsatte importafgifterne, bør undersøges først. I så henseende skal der gøres opmærksom på, at den tarifering, der i nomenklaturen i bilaget til den første af disse forordninger er angivet for pølser og lignende varer af kød, faktisk er i overensstemmelse med bemærkningerne til den fælles toldtarif. Desuden fastslås det i de forklarende bemærkninger til nomenklaturen fra toldsamarbejdsrådet, at disse varer skal henføres under netop denne position, selv om de opbevares i hermetisk lukket emballage. Den afgift, som gælder for varer i denne position, omfatter altså pølser, uanset om de er nedlagt i en væske, som skal sikre deres holdbarhed. Eftersom importafgiften skal beregnes på grundlag af nettovægten af varerne under position 16.01 B, er der ikke her et første fingerpeg om, at der ikke bør tages hensyn til konserveringsvæskens vægt? Jeg må først gøre opmærksom på, at der ikke af fællesskabsbestemmelserne vedrørende importafgifter kan udledes nogen sikker definition af nettovægten. Man finder kun en definition af den afgiftspligtige vægt og en klar sondring mellem»bruttovægt« og »nettovægt« i en henstilling fra Kommissionen fra 13. marts 1961. Selvom begrebet nettovægt kan bestemmes som varens egenvægt uden emballage, er dette dog ikke tilstrækkeligt til i sig selv at løse det spørgsmål, som er forelagt Domstolen. Det forekommer mig nemlig umuligt at hente støtte i anførte henstilling, som alene vedrørte told og ikke gjaldt for de importafgifter, som var fastsat i lovgivningen om den fælles markedsordning. Derimod mener jeg, at tre betragtninger, som Kommissionen har fremført, bør lægges til grund. For det første er det en kendsgerning, at i bilag II B til forordning nr. 85/63 er den vare, som er tariferet under position 16.01 B, udelukkende betegnet som »pølser«; intetsteds er betegnelsen dåsepølser eller konservespølser anvendt; jeg mener derfor, at begrebet varens nettovægt alene gælder for denne vare isoleret betragtet, og ikke blot uafhængigt den måde varen fremtræder på, men også af en væske, som udelukkende skal sikre pølsernes holdbarhed. Dernæst er formålet med det vand, pølserne nedlægges i, alene at beskytte deres udseende, selvom det er tilsat salt; vandet skal hindre udtørring af varen, men ændrer intet ved den karakteristiske smag. Tilsætningen af væsken medfører med andre ord ikke, at varen tilføres en ny bestemmende bestanddel. Endelig er det korrekt, at det lovgivende fællesskabsorgan ikke i noget tilfælde ved fastsættelsen af importafgiften har taget vægten af en ren og skær konserveringsvæske i betragtning. Det fremgår af artikel 4, stk. 2 og artikel 5, stk. 3 i grundforordning nr. 20/62, der omhandler henholdsvis importafgifterne i samhandelen inden for Fællesskabet og importafgifterne over for tredjelande. For de i forordningens artikel 1 nævnte varer (stk. 1, afsnit c), heriblandt varerne i position 16.01, bestemmes importafgiftens størrelse ud fra et vejet gennemsnit dels af importafgifterne for svinekød, råvarerne og slagteaffald, dels af importafgifterne for andre produkter, som indgår i varernes sammensætning. Ordlyden af disse to bestemmelser er identisk: