12

Hvad angår sanktionen anfører Kommissionen, at denne i henhold til de relevante bestemmelser, der finder anvendelse på det tidspunkt, hvor de forhold, der lægges sagsøgeren til last, fandt sted, med henblik på at fastlægge udelukkelsens varighed, under hensyntagen til proportionalitetsprincippet, særligt skal tage hensyn til forholdenes grovhed, herunder deres indvirkning på Unionens finansielle interesser og image, til, hvor lang tid der er gået siden de pågældende forhold indtrådte, til den manglende overholdelses varighed og hyppighed, til den pågældende enheds forsæt eller graden af uagtsomhed og til de foranstaltninger, som den pågældende enhed har truffet for at rette op på situationen. I dette tilfælde angiver Kommissionen efter at have påpeget forholdenes grovhed, at udarbejdelsen af dokumenter, der ikke afspejler de virkelige forhold, udgjorde en opførsel hos sagsøgeren, der gentog sig. Kommissionen henviser i denne forbindelse til de fremgangsmåder, der er angivet i dens skrivelse af 31. august 2015, og som sagsøgeren iværksatte for at hæve sine omkostninger i forhold til den reelle situation i forskellige kontrakter, hvilket var blevet opdaget af OLAF eller andre tjenestegrene. Hvad angår sagsøgerens forskellige argumenter med henblik på at undgå en sanktion udtaler Kommissionen bl.a., at det ikke er korrekt at hævde, at der ikke er sket en finansiel skade for Unionen, eftersom købsprisen, såfremt udbudsprocedurerne havde været ærlige, ville have kunnet være lavere, at Unionens image nødvendigvis påvirkes af en uretmæssig anvendelse af tilskud til udviklingssamarbejde med tredjelande, at den tid, der er gået, siden forholdene indtrådte, skyldes den omstændighed, at disse først blev opdaget i 2012 af Revisionsretten, at begrebet om gentagelser som omhandlet i de relevante bestemmelser i gennemførelsesforordningen, der finder anvendelse, ikke indebærer, at der skal være pålagt en tidligere administrativ sanktion med hensyn til visse af dem, eller at de skal ligge i tidsmæssig forlængelse af hinanden, og omfatter de tilfælde, hvori forholdene ikke er isolerede, men finder sted i et kompleks af lignende forhold, som viser, hvor grov overtrædelsen har været, at sagsøgeren i denne sag således allerede tidligere havde givet forkerte oplysninger med henblik på at hæve sine omkostninger, og at de i nærværende sag omhandlede manipulationer i modsætning til, hvad sagsøgeren har hævdet, var forsætlige, uden at en kontrolmekanisme kunne have undgået dem. I øvrigt bestrider Kommissionen på det kraftigste og på detaljeret vis at have været kilden til den offentlige omtale, som et medie stod bag, vedrørende procedurerne omkring sagsøgeren, såvel som de gentagende problemer, der berørte denne. Kommissionen fremhæver den store andel af statsmidler – fra uden for Unionen – i sagsøgerens budget, og den omstændighed, at tilskuddene fra Unionen til sagsøgeren fra 2008 til 2014 udgjorde en meget lille andel. Sanktionen om udelukkelse havde derfor ifølge Kommissionen ingen ødelæggende effekt på sagsøgeren, i modsætning til, hvad denne har gjort gældende. Idet Kommissionen derimod tog hensyn til de foranstaltninger, som sagsøgeren traf med henblik på at forbedre sin kontrol og sine interne procedurer, såvel som afskedigelsen af den person, der havde ansvaret for det pågældende projekt, nedsatte denne i realiteten sanktionen om udelukkelse, der gjaldt fra datoen for meddelelsen om afgørelsen om sanktionen, til 18 måneder.