Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Den Europæiske Union – politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager – protokol om integration af Schengen-reglerne – konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen – princippet ne bis in idem

(Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, art. 54)

2. Den Europæiske Union – politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager – protokol om integration af Schengen-reglerne – konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen – princippet ne bis in idem

(Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, art. 54)

3. Den Europæiske Union – politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager – protokol om integration af Schengen-reglerne – konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen – princippet ne bis in idem

(Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, art. 54)

4. Den Europæiske Union – politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager – protokol om integration af Schengen-reglerne – konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen – princippet ne bis in idem

(Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, art. 54; Rådets rammeafgørelse 2002/584, art. 3, stk. 2)

Sammendrag

1. Artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen skal fortolkes således, at:

- det relevante kriterium med henblik på anvendelsen af den nævnte artikel er, at de faktiske handlinger, når disse forstås som en foreliggende helhed af handlinger, der er indbyrdes uløseligt forbundne, er identiske, uanset handlingernes retlige subsumption eller den retlige interesse, der søges beskyttet

- handlinger, som består i overtagelse af indsmuglet udenlandsk tobak i en kontraherende stat og i indførsel og besiddelse af den samme tobak i en anden kontraherende stat, og som er karakteriseret ved, at den tiltalte, der er blevet retsforfulgt i to kontraherende stater, lige fra begyndelsen efter den første overtagelse havde til hensigt at transportere tobakken gennem flere forskellige kontraherende stater til det endelige bestemmelsessted, udgør en adfærd, som kan være omfattet af begrebet »de samme strafbare handlinger« i nævnte artikel 54’s forstand. Det tilkommer de kompetente nationale instanser at foretage den endelige vurdering heraf.

(jf. præmis 37 og domskonkl. 1)

2. I henhold til artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen er en straf, som er blevet idømt af en kontraherende stats domstol, »fuldbyrdet« eller »ved at blive fuldbyrdet«, såfremt en tiltalt er blevet idømt en frihedsstraf, hvis fuldbyrdelse er gjort betinget.

En frihedsstraf, hvis fuldbyrdelse er gjort betinget, og som straffer en dømt persons ulovlige adfærd, skal nemlig anses for at være »ved at blive fuldbyrdet«, så snart dommen kan fuldbyrdes og under prøvetiden. Efter at prøvetiden er udløbet, skal straffen derefter anses for at være »fuldbyrdet« i henhold til denne bestemmelse.

(jf. præmis 42 og 44 samt domskonkl. 2)

3. En straf, som er blevet idømt af en kontraherende stats domstol, skal ikke anses for at være »fuldbyrdet« eller »ved at blive fuldbyrdet« i henhold artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (gennemførelseskonventionen), såfremt tiltalte kortvarigt har været undergivet politiarrest og/eller varetægtsfængslet, og denne frihedsberøvelse efter domsstatens lovgivning skal fratrækkes i tilfælde af en senere fuldbyrdelse af frihedsstraffen.

Formålet med en varetægtsfængsling adskiller sig nemlig væsentligt fra formålet med fuldbyrdelsesbetingelsen i gennemførelseskonventionens artikel 54. Formålet med en varetægtsfængsling har en forebyggende karakter, hvorimod formålet med fuldbyrdelsesbetingelsen er at undgå, at en person, over for hvem der er afsagt endelig dom i den første kontraherende stat, ikke længere kan retsforfølges for de samme strafbare handlinger, og dermed forbliver ustraffet i sidste ende, når den første domsstat ikke fuldbyrder den idømte straf.

(jf. præmis 51 og 52 samt domskonkl. 3)

4. Det forhold, at en medlemsstat, hvori en person er blevet dømt ved en endelig dom i henhold til national ret, kan udstede en europæisk arrestordre for at få denne person anholdt med henblik på at fuldbyrde dommen i henhold til Rådets rammeafgørelse 2002/584 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, har ingen indflydelse på fortolkningen af begrebet »fuldbyrdelse« i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (gennemførelseskonventionen).

Fuldbyrdelsesbetingelsen er nemlig pr. definition ikke opfyldt, såfremt en eventuel europæisk arrestordre netop er udstedt efter afsigelse af en straffedom i en første medlemsstat med henblik på at sikre fuldbyrdelse af en frihedsstraf, der endnu ikke er udstået i gennemførelseskonventionens artikel 54’s forstand.

Denne konstatering bekræftes af selve rammeafgørelsen, hvis artikel 3, stk. 2, pålægger den modtagende medlemsstat at afslå fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre, hvis det fremgår af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af, at den eftersøgte person er blevet endeligt dømt for de samme handlinger af en anden medlemsstat, og at fuldbyrdelsesbetingelsen er opfyldt i tilfælde af domfældelse.

Dette resultat støttes desuden af det forhold, at fortolkningen af gennemførelseskonventionens artikel 54 ikke kan være afhængig af rammeafgørelsens bestemmelser uden at medføre en retlig usikkerhed, som på den ene side ville følge af det forhold, at de medlemsstater, der er bundet af rammeafgørelsen, ikke alle er bundet af gennemførelseskonventionen, som i øvrigt også finder anvendelse på visse tredjestater, og på den anden side af den omstændighed, at den europæiske arrestordres anvendelsesområde er meget begrænset, hvilket ikke er tilfældet for så vidt angår gennemførelseskonventionens artikel 54, som finder anvendelse på alle de lovovertrædelser, som straffes af de stater, som har tiltrådt konventionen.

Den omstændighed, at en endelig frihedsstraf eventuelt måtte kunne fuldbyrdes i domsstaten efter, at en anden medlemsstat har overgivet den domfældte, påvirker følgelig ikke fortolkningen af begrebet »fuldbyrdelse« i gennemførelseskonventionens artikel 54.

(jf. præmis 60-64 og domskonkl. 4)