Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° faellesskabsbestemmelser ° sagligt anvendelsesomraade ° saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer ° "tjenestemaend" ° begreb

(EF-traktaten, art. 48, stk. 4; Raadets forordning nr. 1408/71, art. 4, stk. 4)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° faellesskabsbestemmelser ° sagligt anvendelsesomraade ° saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer ° begreb

(Raadets forordning nr. 1408/71, art. 4, stk. 4)

3. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende ° traktatbestemmelser ° national lovgivning, som afskaerer vandrende arbejdstagere fra muligheden for, at der ved fastsaettelsen af deres ret til pension medregnes visse beskaeftigelsesperioder, som der tages hensyn til for andre arbejdstageres vedkommende ° ulovligt

(EF-traktaten, art. 48 og 51)

Sammendrag

1. Udtrykket "tjenestemaend" i artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 tager ikke udelukkende sigte paa tjenestemaend, der omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 48, stk. 4, saaledes som denne er blevet fortolket af Domstolen, men paa alle tjenestemaend, der er ansat i en offentlig administration, og paa dermed ligestillede personer.

Indholdet og formaalet med disse to bestemmelser er nemlig forskelligt: Traktatens artikel 48, stk. 4, fastsaetter alene, at en medlemsstat kan udelukke andre medlemsstaters statsborgere fra ansaettelse i den offentlige administration og tager hensyn til medlemsstatens legitime interesse i at forbeholde deres egne statsborgere en raekke stillinger, der har forbindelse med udoevelsen af offentlig myndighed og varetagelse af almene interesser, mens forordningens artikel 4, stk. 4, generelt undtager de saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer fra samordningen af forordningen om sociale sikringsordninger og tilsigter at tage hensyn til saeregenhederne ved de ordninger, der gaelder for tjenestemaend i medlemsstaterne.

2. For at en ordning kan henfoeres under begrebet "saerlig ordning" i artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71, er det tilstraekkeligt, at den paagaeldende sociale sikringsordning adskiller sig fra den almindelige sociale sikringsordning for arbejdstagere i den medlemsstat, i hvilken ordningen bestaar, og at den direkte regulerer alle eller visse tjenestemandsgrupper, eller at den henviser til en i medlemsstaten allerede eksisterende social sikringsordning for tjenestemaend, uden at det herved er noedvendigt at tage andre forhold i betragtning.

Faellesskabslovgiver har med vedtagelsen af forordningens artikel 4, stk. 4, oensket, at de sociale sikringsordninger, som medlemsstaterne har indfoert for hele eller en del af deres personale i deres offentlige administrationer, ikke omfattes af samordningen af de almindelige ordninger for arbejdstagere.

3. Traktatens artikel 48 og 51 er til hinder for en national lovgivning, som diskriminerer faellesskabsborgere, naar disse oensker at udvide deres beskaeftigelse ud over en enkelt medlemsstats omraade. Traktatbestemmelserne maa derfor fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at der ved fastsaettelsen af ret til pension ikke tages hensyn til beskaeftigelsesperioder, som en person omfattet af en saerlig ordning for tjenestemaend eller dermed ligestillede personer, har tilbagelagt ved et offentligt hospital i en anden medlemsstat, skoent den nationale lovgivning muliggoer hensyntagen hertil, naar beskaeftigelsesperioden er blevet tilbagelagt paa nationalt omraade ved tilsvarende institutioner. Et saadant afslag udgoer, naar det ikke er baseret paa nogen legitim begrundelse, en forskelsbehandling over for arbejdstagere, som har udnyttet deres ret til fri bevaegelighed, for saa vidt angaar sammenlaegning af de perioder, der kan anerkendes med henblik paa ydelse af de sociale sikringsydelser, som omhandles i traktatens artikel 51.