ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 228/8

Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. april 2021 — ZM som kurator for Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH mod E.A. Frerichs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-73/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1346/2000 - insolvensbehandling - artikel 4 - lovgivning, der finder anvendelse på insolvensbehandlingen - lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område insolvensbehandlingen er indledt - artikel 13 - handlinger, som er til skade for alle kreditorerne - undtagelse - betingelser - handling, der er undergivet lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvor insolvensbehandlingen er indledt - handling, der ikke kan anfægtes på grundlag af denne lovgivning - forordning (EF) nr. 593/2008 - lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser - artikel 12, stk. 1, litra b) - lovvalgsregler i forbindelse med kontrakten - opfyldelse af forpligtelser i henhold til denne - betaling ydet til opfyldelse af en kontrakt, der er undergivet lovgivningen i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt - opfyldelse foretaget af tredjemand - sag om omstødelse af denne betaling i forbindelse med en insolvensbehandling - lov, der finder anvendelse på den nævnte betaling)

(2021/C 228/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ZM som kurator for Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH

Sagsøgt: E.A. Frerichs

Konklusion

Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling og artikel 12, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) skal fortolkes således, at den lovgivning, der i henhold til sidstnævnte forordning finder anvendelse på en kontrakt, også regulerer den betaling, som en tredjemand foretager til opfyldelse af en betalingsforpligtelse, der ifølge kontrakten påhviler en af kontraktens parter, når denne betaling i forbindelse med en insolvensbehandling anfægtes som en handling, der er til skade for alle kreditorerne.

(1) EUT C 191 af 8.6.2020.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 22. april 2021 — »Lifosa« UAB mod Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-75/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - EF-toldkodeksen - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 29, stk. 1 - artikel 32, stk. 1, litra e), nr. i) - EU-toldkodeksen - forordning (EU) nr. 952/2013 - artikel 70, stk. 1 - artikel 71, stk. 1, litra e), nr. i) - fastsættelse af toldværdien - transaktionsværdi - justering - pris inklusive levering ved grænsen)

(2021/C 228/10)

Processprog: Litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Lifosa« UAB

Sagsøgt: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Processprog: Kauno teritorinė muitinė, »Transchema« UAB

Konklusion

Artikel 29, stk. 1, og artikel 32, stk. 1, litra e), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks samt artikel 70, stk. 1, og artikel 71, stk. 1, litra e), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen skal fortolkes således, at med henblik på at fastsætte toldværdien af de indførte varer skal de omkostninger, som faktisk er afholdt af producenten til transport af disse varer til det sted, hvor de er blevet indført i Den Europæiske Unions toldområde, ikke lægges til de nævnte varers transaktionsværdi, når forpligtelsen til at dække disse omkostninger ifølge de aftalte leveringsbetingelser påhviler producenten, og dette gælder ligeledes, selv om de nævnte omkostninger overstiger den pris, som importøren faktisk har betalt, når denne pris svarer til de nævnte varers reelle værdi, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 137 af 27.4.2020.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. april 2021 — Hengstenberg GmbH & Co. KG mod Spreewaldverein eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-53/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer - forordning (EU) nr. 1151/2012 - artikel 49, stk. 3, første afsnit, og artikel 49, stk. 4, andet afsnit - artikel 53, stk. 2, første afsnit - ændringer af varespecifikationer - drueagurker fra Spreewald (Tyskland) »Spreewälder Gurken (BGB)« - væsentlige ændringer - indsigelsesprocedure - indsigelse mod ændringsansøgningen - klage over afgørelsen om imødekommelse af ansøgningen - begrebet »legitim interesse«)

(2021/C 217/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hengstenberg GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Spreewaldverein eV

Konklusion

Artikel 49, stk. 3, første afsnit, og artikel 49, stk. 4, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, sammenholdt med denne forordnings artikel 53, stk. 2, første afsnit, skal fortolkes således, at i forbindelse med proceduren for ansøgninger om en væsentlig ændring af varespecifikationen for et produkt med en beskyttet geografisk betegnelse kan enhver fysisk eller juridisk person, som faktisk eller potentielt, men dog ikke helt usandsynligt, kan blive økonomisk berørt af de ansøgte ændringer, godtgøre at have den »legitime interesse«, som kræves for at kunne rejse indsigelse mod den indgivne ændringsansøgning eller for at kunne påklage en afgørelse, hvorved denne ansøgning imødekommes, når risikoen for, at den pågældende persons interesser vil kunne lide skade, ikke er helt usandsynlig eller rent hypotetisk, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 161 af 11.5.2020.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 15. april 2021 — Vogel Import Export NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgien)

(Sag C-62/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EU) nr. 2658/87 - toldunion - fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - toldpositioner - pos. 4407 og 4409 - høvlede træbrædder, hvor de fire kanter er blevet let afrundet i hele brættets længde)

(2021/C 217/21)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vogel Import Export NV

Sagsøgt: Belgische Staat

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 2016/1821 af 6. oktober 2016, skal fortolkes således, at høvlede træbrædder, hvor de fire kanter er blevet let afrundet i hele brættets længde, ikke skal anses for profilerede og henhører under pos. 4407 heri.

(1) EUT C 201 af 15.6.2020.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 24. marts 2021 — SS mod MCP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Forenede Kongerige)

(Sag C-603/20 PPU) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel hasteprocedure - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 2201/2003 - artikel 10 - kompetence i sager vedrørende forældreansvar - barnebortførelse - kompetence for retterne i en medlemsstat - territorialt anvendelsesområde - fjernelse af et barn til et tredjeland - sædvanligt opholdssted opnået i dette tredjeland)

(2021/C 189/06)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SS

Sagsøgt: MCP

Konklusion

Artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2116/2004 af 2. december 2004, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke finder anvendelse i den situation, hvor det konstateres, at et barn på tidspunktet for indgivelsen af en anmodning vedrørende forældreansvar havde opnået sit sædvanlige opholdssted i et tredjeland efter at være blevet bortført til dette land. I en sådan situation skal spørgsmålet om, hvorvidt den ret, ved hvilken sagen er anlagt, har kompetence, afgøres i overensstemmelse med gældende internationale konventioner eller, såfremt en sådan international konvention ikke finder anvendelse, i overensstemmelse med forordningens artikel 14.

(1) EUT C 28 af 25.1.2021.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 23. marts 2021 — Airhelp Ltd mod Scandinavian Airlines System SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Attunda tingsrätt — Sverige)

(Sag C-28/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftfart - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 3 - fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved aflysning eller lange forsinkelser - fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation - begrebet »usædvanlige omstændigheder« - lovligt organiseret pilotstrejke - »interne« og »eksterne« omstændigheder i forhold til det transporterende luftfartsselskabs aktivitet - artikel 16, 17 og 28 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - intet indgreb i friheden til at oprette og drive egen virksomhed, ejendomsretten og luftfartsselskabets forhandlingsret)

(2021/C 189/05)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Attunda tingsrätt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Airhelp Ltd

Sagsøgt: Scandinavian Airlines System SAS

Konklusion

Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en strejke, der indledes på opfordring af en fagforening for et transporterende luftfartsselskabs personale under iagttagelse af de betingelser, der er foreskrevet i den nationale lovgivning bl.a. med hensyn til strejkevarsel, og som indledes med det formål at sikre opfyldelsen af de krav, der er fremsat af de ansatte i dette luftfartsselskab, og gennemføres af en personalekategori, der er uomgængeligt nødvendig for at gennemføre en flyvning, ikke er omfattet af begrebet »usædvanlig omstændighed« som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 85 af 23.3.2020.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. marts 2021 — M. A. mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-112/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2008/115/EF - artikel 5 - afgørelse om tilbagesendelse - fader til et mindreårigt barn, som er borger i Den Europæiske Union - hensyntagen til barnets tarv, når der træffes afgørelse om tilbagesendelse)

(2021/C 182/28)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: M. A.

Sagsøgt: État belge

Konklusion

Artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, sammenholdt med artikel 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at medlemsstaterne er forpligtet til at tage behørigt hensyn til barnets tarv, inden der træffes en afgørelse om tilbagesendelse ledsaget af et indrejseforbud, selv når adressaten for denne afgørelse ikke er en mindreårig, men dennes fader.

(1) EUT C 161 af 11.5.2020.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. marts 2021 — fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre udstedt mod PI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Westminster Magistrates’ Court — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-648/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel hasteprocedure - retligt samarbejde i straffesager - europæisk arrestordre - rammeafgørelse 2002/584/RIA - artikel 8, stk. 1, litra c) - europæisk arrestordre udstedt af anklagemyndigheden i en medlemsstat med henblik på strafforfølgning på grundlag af en frihedsberøvende foranstaltning truffet af samme myndighed - ingen domstolskontrol før overgivelse af den eftersøgte - følger - effektiv domstolsbeskyttelse - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2021/C 182/29)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Westminster Magistrates’ Court

Part i hovedsagen

PI

Konklusion

Artikel 8, stk. 1, litra c), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og Domstolens praksis, skal fortolkes således, at de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse af en person, mod hvem der er udstedt en europæisk arrestordre med henblik på strafforfølgning, ikke er opfyldt, når såvel den europæiske arrestordre som den retsafgørelse, hvortil den er knyttet, er udstedt af en anklagemyndighed, der kan kvalificeres som en »udstedende judiciel myndighed« som omhandlet i denne rammeafgørelses artikel 6, stk. 1, men ikke kan gøres til genstand for en domstolskontrol i den udstedende medlemsstat før den fuldbyrdende medlemsstats overgivelse af den eftersøgte.

(1) EUT C 62 af 22.2.2021.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 18. marts 2021 — UAB »P.« mod Dyrektor Izby Skarbowej w B. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-48/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 203 - uretmæssigt fakturerede afgifter - god tro hos fakturaens udsteder - risiko for tab af afgiftsindtægter - medlemsstaternes forpligtelse til at foreskrive mulighed for berigtigelse af den uretmæssigt fakturerede afgift - princippet om afgiftsneutralitet og proportionalitetsprincippet)

(2021/C 182/26)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UAB »P.«

Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

Konklusion

Artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt proportionalitetsprincippet og princippet om merværdiafgiftens (moms) neutralitet skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som ikke gør det muligt for en afgiftspligtig person i god tro at berigtige fakturaer, hvorpå der fejlagtigt er blevet angivet moms, efter indledningen af en afgiftskontrolprocedure, mens disse fakturaers adressat havde haft ret til tilbagebetaling af denne afgift, såfremt der var blevet foretaget en behørig angivelse af de transaktioner, som var genstand for disse fakturaer.

(1) EUT C 191 af 8.6.2020.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. marts 2021 — UH mod An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire og An tArd-Aighne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ard-Chúirt — Irland)

(Sag C-64/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 288 TEUF - direktiv 2001/82/EF - fællesskabskodeks for veterinærlægemidler - artikel 58, 59 og 61 - oplysninger, der skal være angivet på veterinærlægemidlers ydre emballage, indre emballage og indlægsseddel - forpligtelse til at affatte oplysningerne på alle de officielle sprog i den medlemsstat, hvor de markedsføres - national lovgivning, der fastsætter, at oplysningerne kun skal være affattet på et af medlemsstatens officielle sprog - national ret, der skal træffe afgørelse om en påstand om, at det fastslås, at medlemsstaten ikke har gennemført direktiv 2001/82/EF korrekt, og at de kompetente myndigheder skal ændre den nationale lovgivning)

(2021/C 180/02)

Processprog: irsk

Den forelæggende ret

Ard-Chúirt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UH

Sagsøgte: An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire og An tArd-Aighne

Konklusion

Artikel 288 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en national ret, der i forbindelse med en procedure, som er fastsat herfor i den nationale lovgivning, fastslår, at den medlemsstat, som denne ret henhører under, ikke har opfyldt sin forpligtelse til at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/28/EF af 31. marts 2004, korrekt, afstår fra at vedtage en retslig erklæring, hvorefter denne medlemsstat ikke har gennemført dette direktiv korrekt og er forpligtet til at afhjælpe dette, med den begrundelse, at den nationale lovgivning efter den nationale rets opfattelse synes at være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/6 af 11. december 2018 om veterinærlægemidler og om ophævelse af direktiv 2001/82, som ophæver det nævnte direktiv og finder anvendelse fra den 28. januar 2022.

(1) EUT C 162 af 11.5.2020.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. marts 2021 — Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY og OZ mod Presidenza del Consiglio dei Ministri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-96/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - folkesundhed - artikel 168 TEUF - direktiv 2002/98/EF - standarder for kvaliteten og sikkerheden af humant blod og blodkomponenter - mål om at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau - artikel 4, stk. 2, og artikel 9, stk. 2 - blodcentre - den ansvarlige person - mindstekrav til kvalifikationer - en medlemsstats mulighed for at fastsætte en strengere ordning - skønsbeføjelse forbeholdt medlemsstaterne)

(2021/C 182/27)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY og OZ

Sagsøgt: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Procesdeltagere: Sds Snabi og Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

Konklusion

Artikel 9, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/98/EF af 27. januar 2003 om fastsættelse af standarder for kvaliteten og sikkerheden ved tapning, testning, behandling, opbevaring og distribution af humant blod og blodkomponenter og om ændring af direktiv 2001/83/EF, sammenholdt med dette direktivs artikel 4, stk. 2, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at det udelukkende er personer, der er i besiddelse af et eksamensbevis i medicin eller i kirurgi, der kan udpeges som den ansvarlige person for et blodcenter, forudsat at denne lovgivning i alle henseender overholder EU-retten.

(1) EUT C 209 af 22.6.2020.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 25. februar 2021 — XI mod Caisse pour l’avenir des enfants (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxembourg)

(Sag C-129/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2010/18/EU - den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov - national lovgivning, som betinger retten til forældreorlov af, at arbejdstageren er beskæftiget og i denne egenskab obligatorisk tilknyttet den relevante sociale sikringsordning på tidspunktet for barnets fødsel)

(2021/C 138/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XI

Sagsøgt: Caisse pour l’avenir des enfants

Konklusion

§ 1, stk. 1 og 2, § 2, stk. 1, og § 3, stk. 1, litra b), i rammeaftale vedrørende forældreorlov (revideret) af 18. juni 2009, som findes i bilaget til Rådets direktiv 2010/18/EU af 8. marts 2010 om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP og EFS, og om ophævelse af direktiv 96/34/EF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, der betinger tildelingen af en ret til forældreorlov af, at den berørte forælder har været beskæftiget uden afbrydelse i en periode på mindst 12 måneder umiddelbart forud for påbegyndelsen af forældreorloven. Disse bestemmelser er derimod til hinder for en national lovgivning, der betinger tildelingen af en ret til en forældreorlov af, at forælderen har egenskab af arbejdstager på tidspunktet for fødslen eller adoptionen af dennes barn.

(1) EUT C 191 af 8.6.2020.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. februar 2021 — straffesag mod K.M. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)

(Sag C-77/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles fiskeripolitik - forordning (EF) nr. 1224/2009 - kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik - anvendelse om bord på et fiskerfartøj af udstyr, som automatisk kan klassificere fisk efter størrelse - artikel 89 - foranstaltninger, der tilsigter at sikre overholdelse af reglerne - artikel 90 - strafferetlige sanktioner - proportionalitetsprincippet)

(2021/C 128/05)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Part i hovedsagen

K.M.

Procesdeltager: Director of Public Prosecutions

Konklusion

Artikel 89 og 90 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006, sammenholdt med proportionalitetsprincippet, der er fastsat i artikel 49, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de med forbehold af den efterprøvelse, som det tilkommer den forelæggende ret at foretage, ikke er til hinder for en national bestemmelse, der med henblik på at sanktionere en overtrædelse af artikel 32 i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer ikke alene foreskriver pålæggelse af en bøde, men også en obligatorisk beslaglæggelse af fangster og forbudte fiskeredskaber eller fiskeredskaber, der ikke opfylder kravene, og som findes om bord på den pågældende båd.

(1) EUT C 137 af 27.4.2020.