Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål - administrativ procedure - formål - begrundet udtalelse - indhold - afgrænsning af sagens genstand

(Art. 226 EF)

2. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fritagelser i henhold til sjette direktiv - fritagelse for tjenesteydelser, der har nær tilknytning til universitetsundervisning - statslige, højere læreanstalters udførelse af forskningsprojekter mod vederlag - ikke omfattet

[Rådets direktiv 77/388, art. 2 og art. 13, punkt A, stk. 1, litra i)]

Sammendrag

1. I forbindelse med traktatbrudssager har den administrative procedure til formål at give den berørte medlemsstat lejlighed til dels at opfylde sine fællesskabsretlige forpligtelser, dels at tage til genmæle over for Kommissionens klagepunkter.

En forskriftsmæssig procedure udgør en med traktaten tilsigtet væsentlig garanti, ikke blot med henblik på at beskytte den pågældende medlemsstats rettigheder, men også med henblik på at sikre, at en eventuel efterfølgende retssag har en klart afgrænset tvist som genstand.

Genstanden for et søgsmål, som anlægges i henhold til artikel 226 EF, afgrænses følgelig af den administrative procedure, som er fastlagt i denne bestemmelse. Søgsmålet skal derfor støttes på de samme grunde og anbringender som den begrundede udtalelse, som skal indeholde en sammenhængende og detaljeret fremstilling af grundene til, at Kommissionen er af den opfattelse, at den pågældende medlemsstat har tilsidesat en forpligtelse, der påhviler den i henhold til traktaten.

Når Kommissionen for første gang i stævningen påberåber sig et argument som svar på et anbringende, som den sagsøgte medlemsstat også for første gang havde fremført som svar på den begrundede udtalelse, har Kommissionen hverken ændret afgrænsningen af eller grundlaget for den påståede overtrædelse.

( jf. præmis 16-19 og 24 )

2. Når nationale bestemmelser, hvorefter transaktioner er fritaget for merværdiafgift, hverken er omfattet af en fritagelse i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter eller tilladt i henhold til en fravigelse, der er fastsat i direktivet, udgør de en tilsidesættelse af direktivets artikel 2.

En medlemsstat, som fritager statslige højere læreanstalters udførelse af forskningsvirksomhed mod vederlag, tilsidesætter følgelig de forpligtelser, der påhviler den i henhold til sjette direktivs artikel 2.

En sådan virksomhed kan således ikke betragtes som en form for virksomhed, der har nær tilknytning til universitetsundervisning, som omhandlet i sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra i).

Dette begreb skal imidlertid ikke fortolkes særligt strengt, da fritagelsen af de pågældende tjenesteydelser skal sikre, at det ikke bliver umuligt at få adgang til universitetsundervisning på grund af fordyrelsen af undervisningen ved, at selve undervisningen eller tjenesteydelser og goder med nær tilknytning hertil pålægges merværdiafgift. Såfremt forskningsprojekter, som statslige, højere læreanstalter udfører mod vederlag, pålægges merværdiafgift, medfører det ikke forøgede omkostninger ved universitetsundervisningen.

Selv om udførelse af sådanne projekter kan anses for særdeles nyttig for universitetsundervisningen, er den desuden ikke uomgængelig nødvendig for at nå det mål, der tilsigtes med universitetsundervisningen.

( jf. præmis 40, 47-49 og 52 samt domskonkl. )