RETTENS DOM (Første Afdeling)

29. marts 2007

Sag T-368/04

Luc Verheyden

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Personalesag – ansøgning om overførsel af feriedage – tjenstlige grunde – sygeorlov – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning«

Angående: For det første en påstand om annullation af de af sagsøgerens kontorchef trufne afgørelser af 4., 24. og 27. februar 2004 vedrørende sagsøgerens ansøgning om at overføre årlige feriedage, der ikke var afholdt, ud over loftet på 12 dage, fra 2003 til 2004, samt om annullation af administrationens afgørelse af 1. juni 2004, modtaget den 14. juni 2004, om afvisning af sagsøgerens klage og, for det andet en påstand om, at det pålægges Kommissionen at betale en godtgørelse som kompensation for de 32 årlige feriedage, som ikke var afholdt eller betalt, med tillæg af en rente på 5,25% fra datoen for anlæggelse af dette søgsmål, samt at betale erstatning for ikke-økonomisk skade, indgreb i sagsøgerens karriere og krænkelsen af hans gode navn og rygte.

Udfald: Afgørelsen vedtaget af sagsøgerens hierarkisk overordnede af 27. februar 2004, hvorved denne afviste at underskrive sagsøgerens ansøgning om overførsel af årlig ferie fra 2003 til 2004, annulleres, for så vidt som der herved, ud over de tolv dage, der kan overføres uden videre, nægtes overførsel af de otte dage, hvortil direktøren for Det Fælles Forskningscenter henviste i dennes elektroniske post af 11. februar 2003. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagsøgeren et beløb svarende til otte tredivtedele af dennes månedlige vederlag på tidspunktet, hvor denne fratrådte tjenesten, med tillæg af morarenter fra den 13. september 2004. Morarenterne beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner i den pågældende periode, forhøjet med to procentpoint. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – overførte feriedage

(Tjenestemandsvedtægten, art. 57; bilag V, art. 4)

2. Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – tjenestemænds udtræden af tjenesten – kompensation for ikke afholdt ferie

(Tjenestemandsvedtægten, art. 59, stk. 1, første afsnit; bilag V, art. 4)

3. Tjenestemænd – ferie – årlig ferie – tjenestemænds udtræden af tjenesten – kompensation for ikke afholdt ferie

(Tjenestemandsvedtægten, bilag V, art. 4)

1. Administrationen har ved sin prøvelse af en ansøgning om at overføre årlige feriedage til det efterfølgende år, som er fremsat efter udløbet af den frist, der er fastsat i dens interne procedureregler, og ved herunder at have accepteret at bortse fra denne formfejl, og når der ikke foreligger noget, som kan indicere, at fristen ikke under nogen omstændigheder kan fraviges, handlet i overensstemmelse med principperne om omsorg og god forvaltningsskik, som er vejledende principper for administrationens relationer med personalet. Inden for rammerne af en sag anlagt til prøvelse af et afslag på en sådan ansøgning kan administrationen derfor ikke ændre den indstilling, den har fremført i de afgørelser, der er truffet under den administrative procedure, ved først for retten at gøre gældende, at tjenestemandens ansøgning blev fremsat for sent. Herved anmoder administrationen Fællesskabets retsinstanser om at prøve lovligheden af en omstændighed, som administrationen ikke selv har taget stilling til i den anfægtede afgørelse, og herved ændre en situation, som administrationen allerede har accepteret.

(jf. præmis 41 og 42)

2. Det følger af artikel 4, stk. 1, i bilag V til vedtægten, at kun såfremt en tjenestemand ved det løbende kalenderårs udgang ikke har afholdt hele sin årlige ferie af grunde, der kan betegnes som tjenstlige, kan overførslen af ferie til det følgende år overstige 12 feriedage. På samme måde er det kun inden for rammerne af de årlige feriedage, der ikke er blevet afholdt af grunde, der kan betegnes som tjenstlige, at en tjenestemand i henhold til artikel 4, stk. 2, i bilag V til vedtægten ved fratræden fra tjenesten kan tildeles den kompensation, der er fastsat i nævnte bestemmelse. Begrebet »grunde, der kan betegnes som tjenstlige«, skal fortolkes således, at de omfatter tjenstlig virksomhed, der forhindrer tjenestemanden i, på grund af sine pligter, at afholde de årlige feriedage, som han har ret til.

Begrebet kan ikke fortolkes således, at det omfatter det tilfælde, hvor tjenestemanden tager sygeorlov, heller ikke i tilfælde af langvarig sygdom. Som det nemlig fremgår af bestemmelserne i vedtægtens artikel 59, stk. 1, første afsnit, hvorefter en tjenestemand har ret til sygeorlov, hvis han »godtgør, at han som følge af sygdom eller ulykke er forhindret i at gøre tjeneste«, er tjenestemanden i en sådan situation nemlig pr. definition fritaget for tjeneste og er således ikke til rådighed for tjenesten som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i bilag V til vedtægten.

En tjenestemand kan desuden som begrundelse for en ansøgning om overførsel af feriedage heller ikke henvise til sin arbejdsbyrde, når administrationen har vurderet, at denne byrde ikke forhindrede ham i at afholde sin ferie. Det tilkommer ikke tjenestemanden at vurdere, om tjenestens interesse kræver, at han ikke afholder ferie for at afslutte visse opgaver og overføre de tilsvarende dage til det efterfølgende år, hvilken vurdering alene tilkommer hans hierarkiske overordnede. Administrationen råder herved over et vidt skøn, og Fællesskabets retsinstansers kontrol er begrænset til en vurdering af, om administrationen har holdt sig inden for rimelighedens grænser og ikke har anvendt denne skønskompetence åbenbart fejlagtigt, idet Fællesskabets retsinstanser ikke må sætte sit eget skøn i stedet for administrationens.

(jf. præmis 56, 61, 63 og 70-72)

Henvisning til: Domstolen, 12. februar 1987, sag 233/85, Bonino mod Kommissionen, Sml. s. 739, præmis 5; Retten, 16. december 1999, sag T-143/98, Cendrowicz mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 273, og II, s. 1341, præmis 61; Retten, 9. juni 2005, sag T-80/04, Castets mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 161, og II, s. 729, præmis 28-30 og 33.

3. Administrationen kan i løbet af året på forhånd bestemme, hvorledes den ved årets afslutning har til hensigt at afgøre, om der foreligger »grunde, der […] kan betegnes som tjenstlige« som omhandlet i artikel 4 i bilag V til vedtægten, og som kan begrunde ansøgninger om overførsel af årlige feriedage fra et år til det næste. Administrationen har en klar interesse i denne mulighed, i form af en såkaldt »plan for afholdelse af feriedage«, fordi den gør det muligt at oplyse en tjenestemand, som har for mange feriedage, om, hvorledes administrationen vil forholde sig til hans fremtidige ansøgninger om overførsel af feriedage. Tjenestemanden og hans chef bliver således også på forhånd og på forunderlig vis gjort bekendt med de forholdsregler, de derfor skal træffe i løbet af året. Tjenestemanden kan nemlig således afholde sin ferie uden at frygte, at han i kraft af sit fravær skader tjenestens interesse, og hans chef kan lettere forudse de problemer, der er knyttet til en af hans underordnedes fravær.

En sådan plan for afholdelse af feriedage er hverken i strid med tjenestens interesse eller de gældende bestemmelser i vedtægten. De oplysninger, som planen indeholder, udgør, for så vidt angår administrationens skøn med hensyn til de »grunde, der kan betegnes som tjenstlige«, for det kommende år og følgelig de feriedage, som administrationen mener kan overføres, præcise garantier, der skaber en berettiget forventning hos adressaten.

(jf. præmis 88-90)