DOMSTOLENS DOM AF 14. DECEMBER 1989. - THE QUEEN MOD MINISTRY OF AGRICULTURE, FISHERIES AND FOOD, EX PARTE JADEROW LTD M. FL.. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: HIGH COURT OF JUSTICE, QUEEN'S BENCH DIVISION - FORENEDE KONGERIGE. - FISKERI - LICENSER - BETINGELSER. - SAG 216/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 04509



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Fiskeri - faelles strukturpolitik - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeriet - en medlemsstats bestemmelser om udnyttelsen af dens kvoter - udstedelse af licenser - betingelser, der skal sikre, at fartoejerne har en reel oekonomisk tilknytning til den paagaeldende medlemsstat - krav om fiskeri fra indenlandske havne - beviser - landing af en del af fangsterne i indenlandske havne og anloeb af disse havne med jaevne mellemrum - tilladt - betingelser - aendring af de nationale bestemmelser om udstedelse af licenser - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - ikke tilsidesat

( Raadets forordninger nr . 101/76, art . 2, stk . 1, nr . 2057/82, art . 6, stk . 1, og art . 9, stk . 1, nr . 170/83, art . 4 og art . 5, stk . 2, og nr . 172/83 )

Sammendrag

Paa sit nuvaerende udviklingstrin er faellesskabsretten hverken til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer licens til at fiske paa sine kvoter, fastsaetter betingelser, der skal sikre, at fartoejet har en reel oekonomisk tilknytning til medlemsstaten, for saa vidt som tilknytningen kun vedroerer forbindelsen mellem fiskeriet fra fartoejet og den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, eller at den, for at sikre sig, at der foreligger en saadan tilknytning, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, for saa vidt som denne betingelse ikke medfoerer en forpligtelse for fartoejet til at benytte en indenlandsk havn som udgangspunkt for alle sine fisketogter .

Den paagaeldende medlemsstat er berettiget til at indtage det standpunkt, at beviset for, at betingelsen er opfyldt, kan foeres ved, at en del af fangsten landes i indenlandske havne, eller at fartoejet med jaevne mellemrum anloeber disse havne, og medlemsstaten er berettiget til som bevis for, at fartoejet driver fiskeri fra indenlandske havne, kun at acceptere, at en bestemt del af fangsten er landet i indenlandske havne, eller at fartoejet har anloebet disse havne med bestemte mellemrum, idet det sidstnaevnte krav dog ikke direkte eller indirekte maa medfoere en forpligtelse til at lande fartoejets fangster i indenlandske havne eller maa hindre et normalt fiskeri .

Den omstaendighed, at betingelserne for udstedelse af fiskerilicenser, der giver adgang til at fiske paa en medlemsstats kvoter, aendres, saa de bliver mere restriktive, men dog stadig er forenelige med faellesskabsretten, er ikke i strid med princippet om beskyttelse af de erhvervsdrivendes berettigede forventning .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 22 . maj 1987, indgaaet til Domstolen den 14 . juli 1987, har High Court of Justice of England and Wales i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 7, 34, 40, 48-51, 52-58 og 59-66, Raadets forordning ( EOEF ) nr . 101/76 af 19 . januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren ( EFT L 20, s . 19 ), Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81 af 29 . december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer ( EFT L 379, s . 1 ) og Raadets forordning ( EOEF ) nr . 170/83 af 25 . januar 1983 om en faellesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne ( EFT L 24, s . 1 ).

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag anlagt af Jaderow Ltd og en raekke andre selskaber, som driver fiskerfartoejer, og som alle er stiftet i Det Forenede Kongerige og for en stor del kontrolleres af spanske interesser ( herefter benaevnt "sagsoegerne i hovedsagen "), mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food .

Det Forenede Kongeriges lovgivning og praksis paa fiskeriomraadet

3 I medfoer af Sea Fish ( Conservation ) Act 1967, som aendret ved Fishery Limits Act 1976 og Fisheries Act 1981, skal fiskerfartoejer, der er registreret i Det Forenede Kongerige, have en fiskerilicens . Supplerende bestemmelser til disse love er fastsat ved British Fishing Boats Act 1983, British Fishing Boats Order 1983 og Sea Fish Licensing Order 1983 .

4 De fiskerilicenser, der fra den 1 . januar 1986 blev udstedt af de britiske myndigheder i medfoer af denne lovgivning, indeholdt en angivelse af, hvilket omraade og hvilke fiskearter licenserne gjaldt for . Desuden indeholdt de en opregning af de betingelser, som til enhver tid skulle vaere opfyldt, idet licenserne ellers ville blive trukket tilbage . Disse betingelser, som skulle sikre, at fiskerfartoejerne har en "reel oekonomisk tilknytning" til Det Forenede Kongerige, vedroerte dels driften af det fartoej, for hvilket licensen var udstedt, dels fartoejets besaetning .

5 Betingelsen vedroerende fiskerfartoejets drift var affattet saaledes :

"Fartoejet skal drive fiskeri fra Det Forenede Kongerige, oeen Man eller Kanaloeerne, hvilket det - uden at betingelsens generelle anvendelighed paavirkes heraf - anses for at have gjort, hvis det i hvert halvaar inden for et kalenderaar ( dvs . januar-juni og juli-december ) opfylder en af foelgende to betingelser :

a ) mindst 50% af fartoejets landinger eller omladninger, beregnet efter vaegt, af fiskebestande, som denne eller andre licenser, der maatte vaere gaeldende paa det paagaeldende tidspunkt, vedroerer, skal vaere landet og solgt i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne eller omladet inden for de britiske fiskerigraenser med henblik paa salg, eller

b ) det skal paa anden maade godtgoeres, at fartoejet mindst fire gange med mindst femten dages mellemrum har anloebet en havn i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne ."

6 Betingelserne med hensyn til fiskerfartoejets besaetning var affattet saaledes :

"i ) Mindst 75% af besaetningen skal vaere britiske statsborgere eller statsborgere i EOEF ( indtil den 1 . januar 1988 dog med undtagelse af graeske statsborgere og indtil den 1 . januar 1993 med undtagelse af spanske eller portugisiske statsborgere, som ikke er aegtefaeller til eller boern under 21 aar af graeske, spanske eller portugisiske arbejdstagere, der allerede er bosat i Det Forenede Kongerige, jfr . overgangsordningerne vedroerende den frie bevaegelighed for arbejdstagere efter Graekenlands, Spaniens og Portugals tiltraedelse af Faellesskaberne i henhold til de paagaeldende tiltraedelsestraktater ), som har saedvanlig bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne; ved bopael forstaas bopael i land, og i denne henseende regnes tjeneste om bord paa et britisk skib ikke som bopael i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne .

ii ) Skipperen og hele besaetningen skal betale bidrag til National Insurance ( den sociale sikringsordning ) i Det Forenede Kongerige eller til tilsvarende ordninger paa oeen Man eller Kanaloeerne : herunder falder bidrag til klasse 1, Special Mariners' ( soefolk ), klasse 2 eller klasse 4 for selvstaendige ."

Hovedsagen

7 Efter den 1 . januar 1986 opnaaede sagsoegerne i hovedsagen en raekke licenser for deres fiskerfartoejer, som var registreret i Det Forenede Kongerige og sejlede under britisk flag . Licenserne indeholdt de ovenfor naevnte betingelser .

8 Ved skrivelser afsendt den 20 . august og den 9 . september 1986 anmodede Ministry of Agriculture, Fisheries and Food sagsoegerne om at godtgoere, at betingelsen vedroerende fiskerfartoejets drift var opfyldt i tiden fra den 1 . januar til den 30 . juni 1986 . Efter en brevveksling mellem sagsoegerne og ministeren meddelte denne ved skrivelse af 12 . december 1986 sagsoegerne sin foreloebige afgoerelse, der gik ud paa, at deres fiskerilicenser ville blive trukket tilbage .

9 Den 17 . december 1986 indgav sagsoegerne begaering til High Court of Justice of England and Wales om domstolsproevelse af lovligheden af ministerens foreloebige afgoerelser, jfr . skrivelsen af 12 . december, samt af enhver anden afgoerelse, ministeren maatte traeffe om opretholdelse af afgoerelserne, idet de bl.a . gjorde gaeldende, at betingelsen vedroerende fiskerfartoejets drift - isoleret betragtet eller set i sammenhaeng med de andre betingelser vedroerende besaetningen - var uforenelig med faellesskabsretten .

10 For at kunne afgoere denne tvist har High Court forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :

"Spoergsmaal 1

Naar en medlemsstat udsteder en fiskerilicens til et i medlemsstaten registreret selskab for et fiskerfartoej, som ejes af selskabet, og som sejler under medlemsstatens flag og er behoerigt registreret i medlemsstaten, og naar licensen indeholder betingelser ( som alle til stadighed skal vaere opfyldt ), som angives at skulle sikre, at fartoejet har 'en reel oekonomisk tilknytning' til den paagaeldende medlemsstat, er en betingelse med foelgende ordlyd :

' Fartoejet skal drive fiskeri fra Det Forenede Kongerige, oeen Man eller Kanaloeerne, hvilket det - uden at betingelsens generelle anvendelighed paavirkes heraf - anses for at have gjort, hvis det i hvert halvaar inden for et kalenderaar ( dvs . januar-juni og juli-december ) opfylder en af foelgende to betingelser :

a ) mindst 50% af fartoejets landinger eller omladninger, beregnet efter vaegt, af fiskebestande, som denne eller andre licenser, der maatte vaere gaeldende paa det paagaeldende tidspunkt, vedroerer, skal vaere landet og solgt i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne eller omladet inden for de britiske fiskerigraenser med henblik paa salg, eller

b ) det skal paa anden maade godtgoeres, at fartoejet mindst fire gange med mindst femten dages mellemrum har anloebet en havn i Det Forenede Kongerige, paa oeen Man eller Kanaloeerne' ,

da uforenelig med faellesskabsretten paa grund af ordlyden og/eller betingelsens sammenhaeng med de to andre betingelser i licensen ( som sag C-3/87 drejer sig om ), og er en saadan betingelse navnlig :

a ) uforenelig med den faelles strukturpolitik for fiskerisektoren, jfr . bl.a . Raadets forordning ( EOEF ) nr . 101/76,

b ) uforenelig med den faelles markedsordning for fiskerivarer, jfr . bl.a . Raadets forordning ( EOEF ) nr . 3796/81,

c ) forbudt i henhold til EOEF-Traktatens artikler 7, 34, 40, 48-51, 52-58 eller 59-66 eller en hvilken som helst af disse bestemmelser,

d ) ugyldig, fordi den er i strid med proportionalitetsprincippet, ubillig eller strider mod sagsoegernes berettigede forventninger,

e ) en foranstaltning, som Det Forenede Kongerige ikke har haft kompetence til at traeffe, eller som er ulovlig i henhold til artikel 5, stk . 2, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 170/83, fordi den af en af de ovennaevnte grunde er i strid med gaeldende faellesskabsbestemmelser?

Spoergsmaal 2

Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende, goer det da nogen forskel, hvis de kompetente myndigheder i medlemsstaten anvender betingelsen paa en saadan maade, at den kun sigter til fartoejets fysiske tilstedevaerelse i medlemsstaten, mens andre omstaendigheder, der viser, at fartoejet, dets ejere og bestyrere oekonomisk, finansielt og skattemaessigt har tilknytning til den paagaeldende medlemsstat, lades ude af betragtning som vaerende uden betydning for overholdelsen af betingelsen?"

11 For en naermere redegoerelse for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .

12 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at hovedsagen i det vaesentlige vedroerer de betingelser, der kan kraeves opfyldt af britiske fartoejer, som fisker paa de kvoter, Faellesskabet tildeler Det Forenede Kongerige . Foer der opstilles en liste over de problemer, de forelagte spoergsmaal rejser, og foer disse problemer undersoeges naermere, vil det derfor vaere hensigtsmaessigt at gennemgaa hovedtraekkene i kvotereglerne i Faellesskabets fiskeribestemmelser, idet spoergsmaalet om, hvorvidt saadanne betingelser er i overensstemmelse med faellesskabsretten, naar der er tale om fiskeri uden for kvoterne, lades ude af betragtning .

13 I henhold til faellesskabsbestemmelserne gaelder der et princip om lige adgang til fiskeressourcerne for alle fiskerfartoejer, der foerer en medlemsstats flag eller er registreret i en medlemsstat ( artikel 2, stk . 1, i Raadets forordning nr . 101/76 ), dog ikke i tolvsoemilezonen regnet fra medlemsstaternes basislinjer, for hvilken medlemsstaterne indtil den 31 . december 1992 kan fravige reglen om lige adgang ( artikel 100 i tiltraedelsesakten af 1972, sammenholdt med artikel 6 i Raadets forordning nr . 170/83 ). De forelagte spoergsmaal vedroerer ikke den saerlige ordning, der gaelder for tolvsoemilezonen .

14 Ved Raadets forordning nr . 170/83 blev der i medfoer af artikel 102 i tiltraedelsesakten af 1972 indfoert faellesskabsbestemmelser om bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, som indebaerer en begraensning af fiskeriet . Desuden var der allerede ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2057/82 af 29 . juni 1982 ( EFT L 220, s . 1 ) blevet fastsat kontrolbestemmelser, som skulle sikre, at begraensningerne af fiskerimulighederne blev overholdt . Sidstnaevnte forordning blev aendret ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 4027/86 af 18 . december 1986 ( EFT L 376, s . 4 ).

15 Ifoelge artikel 3 i forordning nr . 170/83 skal det samlede antal fangster (" TAC ") af de enkelte bestande eller grupper af bestande, der staar til raadighed for Faellesskabet, fastsaettes aarligt, naar det for en fiskeart eller beslaegtede fiskearter viser sig paakraevet at begraense fangsternes stoerrelse . Artikel 4, stk . 1, i samme forordning bestemmer, at "de fangstmaengder, der staar til raadighed for Faellesskabet, som omhandlet i artikel 3, fordeles mellem medlemsstaterne paa en saadan maade, at hver enkelt medlemsstat sikres et relativt stabilt fiskeri med hensyn til hver af de paagaeldende bestande ". Der er ifoelge ordlyden af artikel 4, stk . 2, tale om en "fordeling af ressourcerne mellem medlemsstaterne ". Ifoelge artikel 5, stk . 1, i forordning nr . 170/83 kan medlemsstaterne helt eller delvis udveksle de kvoter, de har faaet tildelt .

16 Samme artikels stk . 2 bestemmer, at "medlemsstaterne ... i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser (( fastsaetter )) de naermere regler for udnyttelsen af de tildelte kvoter ". Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette stykke fastsaettes i fornoedent omfang efter proceduren i artikel 14, den saakaldte "forvaltningskomitéprocedure ".

17 I kraft af bestemmelserne i forordning nr . 170/83 er der saaledes indfoert nationale fiskerikvoter . Som det fremgaar af bestemmelserne i forordning nr . 2057/82, navnlig artikel 10, stk . 1, og af bestemmelserne i forordning nr . 4027/86, har faellesskabslovgiver knyttet de nationale kvoter til fiskerfartoejer, som foerer en medlemsstats flag eller er registreret i en medlemsstat, og disse fartoejer er de eneste, der kan fiske paa dens kvoter .

18 Det bemaerkes, at medlemsstaterne under udoevelsen af deres befoejelse til at fastsaette de naermere regler for udnyttelsen af kvoterne kan bestemme, hvilke fartoejer i deres fiskerflaade der skal have adgang til at fiske paa deres kvoter, paa betingelse af, at de kriterier, der anvendes, er forenelige med faellesskabsretten .

19 I den forbindelse kan medlemsstaterne bestemme, at der kun skal gives fiskerfartoejer adgang til at fiske paa deres nationale kvoter, naar visse betingelser er opfyldt, f.eks . med hensyn til fartoejets stoerrelse, alder eller stand, dets udstyr, antallet af fiskere om bord, indretningen af besaetningens opholdsrum, besaetningens forplejning, sanitaere forhold og sikkerhedsspoergsmaal osv ., for saa vidt som disse betingelser ikke udelukkende reguleres ved faellesskabsbestemmelser .

20 Det spoergsmaal, der skal undersoeges, er derfor, om og i hvilket omfang faellesskabsretten er til hinder for, at der stilles krav om opfyldelse af en betingelse som den, der er omhandlet i hovedsagen . I den forbindelse kan de af den nationale ret forelagte spoergsmaal sammenfattes saaledes :

I . Er faellesskabsretten til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter,

a ) fastsaetter betingelser, der skal sikre, at fartoejet har en "reel oekonomisk tilknytning" til den paagaeldende medlemsstat?

b ) for at sikre sig, at der foreligger en saadan tilknytning, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra medlemsstatens "omraade"?

c ) anser denne betingelse for at vaere opfyldt, hvis det godtgoeres, at

i ) 50% af fangsten inden for kvoten, beregnet efter vaegt, er landet og solgt paa medlemsstatens omraade, eller at

ii ) fartoejet mindst fire gange med mindst femten dages mellemrum har anloebet en havn i medlemsstaten

i hvert halvaar inden for et aar ( dvs . fra januar til juni og fra juli til december )?

d ) udelukker, at det paa anden maade godtgoeres, at fartoejet har en reel oekonomisk tilknytning til den paagaeldende medlemsstat, idet den kraever, at fiskeriet drives fra dens omraade og herved alene laegger vaegt paa fartoejets tilstedevaerelse?

II . Er beskyttelsen af den berettigede forventning hos dem, som tidligere har drevet fiskeri, til hinder for, at der stilles krav om opfyldelse af en ny betingelse, som ikke tidligere har vaeret stillet?

III . Er faellesskabsretten til hinder for et krav om opfyldelse af en betingelse som den ovenfor omhandlede, naar henses til sammenhaengen mellem denne betingelse og de to andre betingelser, som sag C-3/87 drejer sig om?

Spoergsmaal I a ): fartoejets reelle oekonomiske tilknytning til medlemsstaten

21 For at kunne besvare dette spoergsmaal maa formaalet med bestemmelserne om nationale kvoter tages i betragtning .

22 Formaalet med bestemmelserne fremgaar isaer af artikel 4 i forordning nr . 170/83, naar denne artikel fortolkes paa baggrund af betragtningerne til forordningen . I artikel 4 praeciseres det, at fordelingen af den samlede tilladte fangstmaengde skal ske paa en saadan maade, "at hver enkelt medlemsstat sikres et relativt stabilt fiskeri med hensyn til hver af de paagaeldende bestande ". Begreberne stabilitet og relativitet er defineret i betragtningerne til forordningen . I sjette betragtning anfoeres det, at "denne stabilitet ... (( boer )) beskytte de saerlige behov i omraader, hvor lokalbefolkningen er saerlig afhaengig af fiskeriet og dets tilknyttede industrier ...". I syvende betragtning anfoeres det, at "det er saaledes, relativiteten i den tilstraebte stabilitet skal opfattes ". Det fremgaar ogsaa af fjerde betragtning til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 172/83 af 25 . januar 1983 - om fastsaettelse for 1982 af de samlede tilladte fangstmaengder for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande i Faellesskabets fiskerizone samt af Faellesskabets andel af disse fangster, af dennes fordeling blandt medlemsstaterne og af bestemmelserne for fiskeri efter den samlede tilladte fangstmaengde ( EFT L 24, s . 30 ) - at "hvis de disponible ressourcer skal fordeles rimeligt, maa der tages saerlige hensyn til traditionelt fiskeri, til behovene i omraader, hvor den lokale befolkning er saerlig afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, og til mistede fangstmuligheder i tredjelandes farvande ".

23 Heraf foelger, at formaalet med kvoterne er at sikre hver enkelt medlemsstat en del af Faellesskabets samlede tilladte fangstmaengde, som i det vaesentlige skal fastsaettes paa grundlag af de fangster, som det traditionelle fiskeri og de omraader, hvor den lokale befolkning er saerlig afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, har draget fordel af foer indfoerelsen af kvoterne .

24 Det boer ogsaa fremhaeves, at ordningen med nationale kvoter blev indfoert for at goere det muligt at gennemfoere de i artikel 102 i tiltraedelsesakten af 1972 omhandlede foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne saa hurtigt som muligt . Kvoteordningen er saaledes et skridt hen imod en faelles fiskeripolitik, der skal foere til omstrukturering af fiskerflaaden og tilpasning af denne til de fiskeressourcer, der er til raadighed . Ikke desto mindre udgoer kvoteordningen en fravigelse af hovedreglen om lige adgang til fiskeressourcerne, jfr . artikel 2, stk . 1, i forordning nr . 101/76 .

25 Foelgelig er de foranstaltninger, medlemsstaterne maatte traeffe under udoevelsen af den kompetence, der er tillagt dem ved artikel 5, stk . 2, i forordning nr . 170/83, med henblik paa at udelukke visse fartoejer, der sejler under deres flag, fra at deltage i udnyttelsen af deres nationale kvote, kun berettigede, hvis de er egnede til og noedvendige for at virkeliggoere det ovenfor angivne formaal med kvoterne .

26 Dette formaal kan da ogsaa begrunde, at der stilles betingelser, som skal sikre, at fartoejet har en reel oekonomisk tilknytning til den paagaeldende medlemsstat, naar sigtet hermed er, at kvoterne skal komme den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, til gode . Derimod kan ordningen med nationale kvoter ikke begrunde krav om en oekonomisk tilknytning, der overskrider disse rammer .

27 Foelgelig maa spoergsmaal I a ) besvares med, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, fastsaetter betingelser, der skal sikre, at fartoejet har en reel oekonomisk tilknytning til medlemsstaten, for saa vidt som tilknytningen kun vedroerer forbindelsen mellem fiskeriet fra fartoejet og den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier .

Spoergsmaal I b ): forpligtelsen til at drive fiskeri fra en indenlandsk havn

28 Naar henses til bemaerkningerne og besvarelsen i det foregaaende maa den i dette spoergsmaal omhandlede betingelse anses for i princippet at vaere i overensstemmelse med formaalet med kvoterne og dermed forenelig med faellesskabsretten, for saa vidt som den blot medfoerer en forpligtelse til saedvanligvis at drive fiskeri fra en indenlandsk havn . Betingelsen vil imidlertid vaere mere indgribende end formaalet kan begrunde, hvis den medfoerer en forpligtelse til at benytte en indenlandsk havn som udgangspunkt for hvert enkelt fisketogt .

29 Foelgelig maa dette spoergsmaal besvares med, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, for at sikre sig, at der foreligger en reel oekonomisk tilknytning som anfoert ovenfor, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, for saa vidt som denne betingelse ikke medfoerer en forpligtelse for fartoejet til at benytte en indenlandsk havn som udgangspunkt for alle sine fisketogter .

Spoergsmaal I c ): beviserne for, at en del af fangsterne er landet i indenlandske havne, og at fartoejet med jaevne mellemrum har anloebet disse

30 Det maa praeciseres, at dette spoergsmaal drejer sig om, hvorvidt det er foreneligt med faellesskabsretten at kraeve, at en del af de fangster, der er taget inden for kvoterne, landes i indenlandske havne, eller at fartoejet med jaevne mellemrum anloeber disse, naar kravet ikke stilles som betingelse for at udstede fiskerilicenser, men skal tjene til at godtgoere, at fartoejet har drevet fiskeri fra indenlandske havne .

31 Det bemaerkes, at disse omstaendigheder hver for sig kan vise, at fartoejet saedvanligvis driver fiskeri fra en indenlandsk havn, og bidrager til at godtgoere, at det har en reel oekonomisk tilknytning til den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier, i overensstemmelse med formaalet med ordningen med nationale kvoter .

32 Foelgelig maa dette spoergsmaal besvares med, at faellesskabsretten ikke er til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, indtager det standpunkt, at beviset for, at fartoejet driver fiskeri fra indenlandske havne, kan foeres ved, at en del af fangsten landes i indenlandske havne, eller at fartoejet med jaevne mellemrum anloeber disse havne .

Spoergsmaal I d ): udelukkelsen af ethvert andet bevis for en reel oekonomisk tilknytning

33 Dette spoergsmaal falder i to led . Spoergsmaalets foerste led er, om faellesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat som bevis for, at fartoejet driver fiskeri fra indenlandske havne, kun accepterer, at en bestemt del af fangsten er landet i indenlandske havne, eller at fartoejet har anloebet disse med bestemte mellemrum (( de i spoergsmaal I c ) omtalte beviser )). Spoergsmaalets andet led er, om faellesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat kun tager fartoejets fiskeri fra indenlandske havne i betragtning, naar det skal godtgoeres, at de fartoejer, der kan fiske paa dens kvoter, har en reel oekonomisk tilknytning til medlemsstaten (( den betingelse, der er omtalt i spoergsmaal I b ) )).

34 Med hensyn til spoergsmaalets foerste led bemaerkes, at en saadan begraensning af de beviser, der kan foeres, i realiteten er ensbetydende med, at det paagaeldende fartoej enten maa lande den noedvendige del af fangsterne i indenlandske havne eller anloebe disse havne med de mellemrum, der kraeves .

35 For saa vidt angaar landingen af en del af fangsterne i indenlandske havne bemaerkes, at skipperen paa et fiskerfartoej i henhold til artikel 6, stk . 1, i forordning nr . 2057/82 er forpligtet til at forelaegge "myndighederne i den medlemsstat, hvis landingssteder han benytter, en opgoerelse" bl.a . med angivelse af de maengder, han har landet, og oplysning om fangststeder, og at artikel 9, stk . 1, i samme forordning, som aendret ved forordning nr . 4027/86, bestemmer, at "medlemsstaterne drager omsorg for, at alle landinger fra fiskerfartoejer, som foerer en medlemsstats flag eller er registreret i en medlemsstat, af bestande eller grupper af bestande, der er undergivet TAC eller kvoter, bliver registreret ". Det foelger af disse bestemmelser, at hvert fiskerfartoej kan lande sine fangster direkte i en hvilken som helst medlemsstat .

36 Heraf foelger, at en medlemsstat ikke ved fastsaettelsen af de naermere regler for udnyttelsen af de tildelte kvoter, jfr . artikel 5, stk . 2, i forordning nr . 170/83, kan kraeve, at fangsterne eller en del af fangsterne landes i indenlandske havne .

37 Herefter kan landing af fangsterne eller en del af disse i indenlandske havne ikke vaere det eneste bevis, som accepteres, for, at fartoejet driver fiskeri fra disse havne .

38 Dette udelukker imidlertid ikke, at landingen af fangsterne anerkendes som et bevis herfor blandt flere, men kun paa betingelse af, at de andre beviser, der accepteres, ikke direkte eller indirekte medfoerer en forpligtelse til at lande fangsterne i indenlandske havne . Dette vil vaere tilfaeldet, hvis den, der driver fartoejet, for at kunne foere de andre beviser faktisk ser sig noedsaget til at lande fartoejets fangster i indenlandske havne, eller hvis det i praksis er saa vanskeligt at foere disse beviser, at han ikke har andet valg end at foere bevis for, at fangsterne er landet i indenlandske havne .

39 Med hensyn til kravet om, at fartoejet med jaevne mellemrum skal anloebe indenlandske havne, bemaerkes, at det ovenfor er fastslaaet, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, saafremt denne betingelse ikke medfoerer en forpligtelse til at benytte en saadan havn som udgangspunkt for alle fartoejets fisketogter .

40 Under disse omstaendigheder kan faellesskabsretten heller ikke vaere til hinder for, at en medlemsstat for at anse denne betingelse for opfyldt kraever bevis for, at fartoejet har anloebet en indenlandsk havn med visse mellemrum, forudsat at dette krav ikke hindrer et normalt fiskeri eller i praksis medfoerer, at en del af fangsterne maa landes, naar fartoejet anloeber disse havne .

41 Spoergsmaalets foerste led maa derfor besvares med, at faellesskabsretten ikke er til hinder for, at en medlemsstat som bevis for, at betingelsen om, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, er opfyldt, kun accepterer, at en bestemt del af fangsten er landet i indenlandske havne, eller at fartoejet har anloebet disse havne med bestemte mellemrum, idet det sidstnaevnte krav dog ikke direkte eller indirekte maa medfoere en forpligtelse til at lande fartoejets fangster i indenlandske havne eller maa hindre et normalt fiskeri .

42 Med hensyn til spoergsmaalets andet led fremgaar det af forelaeggelseskendelsen og de andre oplysninger i sagen, at det navnlig sigter til, at visse forhold af oekonomisk, finansiel samt skatte - og afgiftsmaessig karakter ikke kan fremfoeres som bevis for, at der foreligger en reel oekonomisk tilknytning; som eksempler herpaa naevnes, at de selskaber, der ejer eller bestyrer de paagaeldende fiskerfartoejer, er stiftet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, at de er pligtige til at betale selskabsskat og moms i Det Forenede Kongerige, at de indsender statistiske oplysninger om deres fartoejers fiskeri til vedkommende britiske ministerium, at de er under inspektion af de britiske myndigheder, at de investerer de beloeb, der er noedvendige for at bringe deres fartoejer i overensstemmelse med Det Forenede Kongeriges forskrifter, og at udbyttet ved salget af fartoejernes fangster indsaettes paa deres bankkonti i Det Forenede Kongerige .

43 I den forbindelse bemaerkes, at den nationale ret ved forelaeggelsen af dette spoergsmaal har taget sit udgangspunkt i en meget vid fortolkning af begrebet "reel oekonomisk tilknytning ". Ved besvarelsen af spoergsmaal I a ) praeciseredes det imidlertid, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en medlemsstat stiller krav om, at dens fiskerfartoejer har en reel oekonomisk tilknytning til medlemsstaten, dog ikke generelt, men for saa vidt som tilknytningen kun vedroerer forbindelsen mellem fiskeriet fra disse fartoejer og den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier .

44 I betragtning af denne meget snaevre afgraensning af den tilknytning, en medlemsstat kan kraeve for at tillade et fartoej at fiske paa sine kvoter, er det ikke paakraevet at besvare spoergsmaalets andet led, saaledes som det er gengivet oven for .

Spoergsmaal II : beskyttelsen af den berettigede forventning

45 Det bemaerkes, at der i medfoer af den kompetence, der blev forbeholdt medlemsstaterne i henhold til artikel 5, stk . 2, i forordning nr . 170/83, kunne indfoeres en licensordning for fiskeriet . Licenserne er ifoelge deres natur undergivet tidsmaessige begraensninger og forskellige betingelser . Desuden har indfoerelsen af kvoteordningen kun vaeret ét forhold blandt flere i udviklingen inden for fiskerisektoren, som har vaeret karakteriseret ved manglende stabilitet og stadige aendringer i situationen paa grund af en raekke begivenheder, som f.eks . udvidelsen i 1976 af fiskerizonen til 200 soemil ud fra visse kyster i Faellesskabet, noedvendigheden af at indfoere foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne, som paa internationalt plan fandt udtryk i indfoerelsen af samlede tilladte fangstmaengder, droeftelserne om fordelingen mellem medlemsstaterne af de samlede tilladte fangstmaengder, der staar til raadighed for Faellesskabet, og den fordeling, som til sidst fandt sted paa grundlag af en referenceperiode fra 1973 til 1978, men som tages op til fornyet overvejelse hvert aar .

46 Under disse omstaendigheder var de erhvervsdrivende inden for fiskerisektoren ikke berettigede til at gaa ud fra, at faellesskabsbestemmelserne var til hinder for enhver aendring i de betingelser, som i henhold til nationale retsforskrifter eller national praksis kraeves opfyldt med henblik paa udstedelse af licenser til fiskeri inden for de nationale kvoter, eller til hinder for fastsaettelse af nye betingelser, som er forenelige med faellesskabsretten .

47 Foelgelig maa dette spoergsmaal besvares med, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke er til hinder for, at der i en medlemsstats retsforskrifter eller praksis opstilles en ny betingelse, som ikke tidligere har vaeret stillet, i forbindelse med udstedelse af licenser til fiskeri paa medlemsstatens kvoter .

Spoergsmaal III : sammenhaengen mellem den omtvistede betingelse og de betingelser, sag C-3/87 drejer sig om

48 Under hensyntagen til besvarelsen ovenfor, hvorefter en betingelse som den omtvistede - med de anfoerte forbehold - ikke er uforenelig med faellesskabsretten, er det ikke noedvendigt at besvare dette spoergsmaal . Spoergsmaalet om, hvorvidt betingelser som dem, den nationale ret henviser til, er forenelige med faellesskabsretten, er behandlet i dommen i sag C-3/87, som er afsagt samme dag som naervaerende dom .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

49 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongeriges regering, den irske regering, den spanske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af High Court of Justice of England and Wales ved kendelse af 22 . maj 1987, for ret :

Paa sit nuvaerende udviklingstrin er faellesskabsretten :

1 ) ikke til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, fastsaetter betingelser, der skal sikre, at fartoejet har en reel oekonomisk tilknytning til medlemsstaten, for saa vidt som tilknytningen kun vedroerer forbindelsen mellem fiskeriet fra fartoejet og den befolkning, der er afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier,

2 ) ikke til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, for at sikre sig, at der foreligger en reel oekonomisk tilknytning som anfoert ovenfor, stiller den betingelse, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, for saa vidt som denne betingelse ikke medfoerer en forpligtelse for fartoejet til at benytte en indenlandsk havn som udgangspunkt for alle sine fisketogter,

3 ) ikke til hinder for, at en medlemsstat, naar den giver et af sine fartoejer tilladelse til at fiske paa sine kvoter, indtager det standpunkt, at beviset for, at fartoejet driver fiskeri fra indenlandske havne, kan foeres ved, at en del af fangsten landes i indenlandske havne, eller at fartoejet med jaevne mellemrum anloeber disse havne,

4 ) ikke til hinder for, at en medlemsstat som bevis for, at betingelsen om, at fartoejet skal drive fiskeri fra indenlandske havne, er opfyldt, kun accepterer, at en bestemt del af fangsten er landet i indenlandske havne, eller at fartoejet har anloebet disse havne med bestemte mellemrum, idet det sidstnaevnte krav dog ikke direkte eller indirekte maa medfoere en forpligtelse til at lande fartoejets fangster i indenlandske havne eller maa hindre et normalt fiskeri,

5 ) ikke til hinder for, at der i en medlemsstats retsforskrifter eller praksis opstilles en ny betingelse, som ikke tidligere har vaeret stillet, i forbindelse med udstedelse af licenser til fiskeri paa medlemsstatens kvoter .