Appel iværksat den 9. december 2021 af Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-448/18, Ryanair m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-758/21 P)

(2022/C 51/32)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd (ved avocat E. Vahida, advocaat B. Byrne og abogado S. Rating)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves.

— Artikel 5, 6, 9, 10 og 11 i Kommissionens afgørelse (EU) 2018/628 (den omtvistede afgørelse) (1) annulleres for så vidt som de vedrører appellanterne, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten for fornyet behandling, og under alle omstændigheder

— Tilpligtes Kommissionen at betale appellantens omkostninger i forbindelse med denne appel og behandlingen af sag T-448/18 for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har fremsat fire anbringender til støtte for appellen.

For det første begik Retten en retlig fejl, idet den afviste, og dermed nægtede at tage hensyn til ved sin retslige prøvelse, afgørende beviser, som appellanterne havde fremlagt inden afslutningen af retsforhandlingernes mundtlige del for Retten. Retten begik en fejl ved at se bort fra, eller tage behørigt hensyn til, de retlige principper, der ligger til grund for reglerne i artikel 85, stk. 1-3, i Rettens procesreglement, og ved at se bort fra den retspraksis, der anvender disse bestemmelser.

For det andet anlagde Retten en urigtig fortolkning af artikel 17 i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (2) og anvendte artikel 296 TEUF urigtigt, idet den fastslog: (i) at Kommissionen ikke havde tilsidesat den gældende forældelsesfrist for tilbagesøgning af støtte, og (ii) at den omtvistede afgørelse var tilstrækkeligt begrundet i denne henseende.

For det tredje gengav Retten det klare indhold af de beviser, der var fremlagt for den, urigtigt ved vurderingen af, om Kommissionen lovligt havde anvendt det såkaldte kriterium om den »markedsøkonomiske aktør« ved bedømmelsen af, om appellanterne havde modtaget en fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten foretog en urigtig gengivelse af beviser vedrørende: (i) en sikkerhedsafgift, fastsat i en aftale om lufthavnstjenester mellem lufthavnen og Ryanair, (ii) skønnet over de gradvist stigende driftsomkostninger, som lufthavnen kunne have forventet, og (iii) den belægningsfaktor, som Kommissionen lagde til grund ved sin ex ante rentabilitetsanalyse.

For det fjerde begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at fejlene vedrørende størrelsen af den støtte, der skulle tilbagesøges, beregnet på grundlag af ex ante data, ikke skulle korrigeres på grundlag af ex post data i sagsakterne, da den omtvistede afgørelse blev vedtaget.

(1) Kommissionens afgørelse (EU) 2018/628 af 11.11.2016 i statsstøttesag SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) gennemført af Østrig til fordel for Klagenfurt lufthavn, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen (meddelt under nummer C(2016) 7131) (EUT 2018, L 107, s. 1).

(2) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).