ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sag C-301/06

Irland

mod

Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

»Annullationssøgsmål — direktiv 2006/24/EF — lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af elektroniske kommunikationstjenester — valg af hjemmel«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat Y. Bot fremsat den 14. oktober 2008 I ‐ 595

Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. februar 2009 I ‐ 628

Sammendrag af dom

Institutionernes retsakter – valg af hjemmel

(Art. 95 EF; Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2006/24)

Direktiv 2006/24 om lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester eller elektroniske kommunikationsnet skal vedtages med hjemmel i artikel 95 EF.

Fællesskabslovgiver kan nemlig navnlig anvende artikel 95 EF som hjemmel, når der er forskel mellem de nationale lovgivninger, og disse kan indebære indgreb i de grundlæggende rettigheder eller skabe konkurrencefordrejninger og have direkte virkning på det indre markeds funktion.

Forskellene mellem de forskellige nationale ordninger, der er vedtaget om lagring af data vedrørende elektronisk kommunikation, kunne have en direkte virkning på det indre markeds funktion, og det var forudseeligt, at denne påvirkning ville blive forværret. En sådan situation berettigede fællesskabslovgiver til at forfølge formålet om at beskytte det indre markeds funktion gennem vedtagelsen af harmoniserede regler.

Direktiv 2006/24 regulerer desuden de transaktioner, som foretages uafhængigt af iværksættelsen af et eventuelt politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager. Direktivet harmoniserer hverken den adgang til data, som tilkommer de nationale kompetente, retshåndhævende myndigheder, eller adgangen for dem til at anvende og indbyrdes udveksle disse data. Disse områder, som i princippet henhører under EU-traktatens afsnit VI, er udelukket fra direktivets bestemmelser. Heraf følger, at det materielle indhold af direktiv 2006/24 hovedsageligt vedrører tjenesteudbydernes virksomhed på det omhandlede område i det indre marked, med undtagelse af de statslige aktiviteter, som henhører under EU-traktatens afsnit VI. Hvad angår det materielle indhold må det fastslås, at direktivet hovedsageligt vedrører det indre markeds funktion.

(jf. præmis 63, 71, 72, 83-85 og 93)
Forordning nr. 615/98 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport, navnlig artikel 1 og artikel 5, stk. 3 og 7, skal fortolkes således, at den nationale myndighed, som er kompetent til at udbetale eksportrestitutioner, er beføjet til at afgøre, at en dyretransport ikke er blevet udført i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 91/628 om beskyttelse af dyr under transport, som ændret ved direktiv 95/29, selv om embedsdyrlægen i medfør af den nævnte forordnings artikel 2, stk. 3, har attesteret, at transporten var i overensstemmelse med direktivets bestemmelser. Som grundlag for denne konklusion skal den kompetente myndighed basere sig på objektive oplysninger vedrørende dyrenes velfærd, der rejser tvivl om pålideligheden af de dokumenter, som er fremlagt af eksportøren, idet denne i givet fald har bevisbyrden for, at de oplysninger, som den kompetente myndighed påberåber sig til støtte for, at direktiv 91/628, som ændret ved direktiv 95/29, ikke er blevet overholdt, er irrelevante.

Når den kompetente myndighed i eksportmedlemsstaten skal vurdere, om der består et krav på restitution i de tilfælde, som er nævnt i forordning nr. 800/1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, såfremt et skib er godkendt af flagmedlemsstaten til transport af dyr for et bestemt areal, skal den kompetente myndighed basere sig på denne godkendelse ved vurderingen af, om fællesskabsbestemmelserne vedrørende dyrs velfærd under transport er blevet overholdt.

For at kunne meddele en godkendelse skal den kompetente myndighed i flagmedlemsstaten foretage en indgående kontrol ved beregningen af det samlede nytteareal på skibet, inden for hvilket der er sikkerhed for dyrenes velfærd under transporten. Det må derfor antages, at det areal, som er angivet i godkendelsen, udgør det areal, inden for hvilket dyrenes velfærd er sikret.

(jf. præmis 36 og 38 samt domskonkl. 2)
Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj – Kommissionens erklæring i Forligsudvalget vedrørende direktivet om vurdering og styring af ekstern støj (EFT L 189, s. 12)
Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
1)

Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2003/66/EF af 3. juli 2003 om ændring af direktiv 94/2/EF om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 92/75/EØF for så vidt angår energimærkning af elektriske kølemøbler, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
1)

Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/37/EF af 29. april 1999 om registreringsdokumenter for motorkøretøjer, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2002/90/EF af 28. november 2002 om definition af hjælp til ulovlig indrejse og transit samt ulovligt ophold, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF samt direktiv 97/7/EF og 98/27/EF (EFT L 271, s. 16).
Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EU-ret – direkte virkning – forrang – national lovgivning vedrørende et offentligt monopol på sportsvæddemål

(Art. 43 EF og 49 EF)

Sammendrag

På grund af de direkte anvendelige EU-bestemmelsers forrang må en national lovgivning, som vedrører et offentligt monopol på sportsvæddemål, og som ifølge en national rets konstateringer omfatter restriktioner, som er uforenelige med etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, fordi de ikke bidrager til at begrænse væddemålsvirksomhed på en sammenhængende og systematisk måde, som det kræves i henhold til Domstolens praksis, ikke fortsat anvendes i en overgangsperiode.

Nationale bestemmelser, selv hvis der er tale om forfatningsbestemmelser, må således ikke være til skade for EU-rettens enhed og effektivitet.

Selv om betragtninger, som ligner dem, der vedrører opretholdelsen af retsvirkningerne af en EU-retsakt, som er blevet annulleret eller erklæret ugyldig, hvis formål er at hindre, at der opstår et retligt tomrum, indtil en ny retsakt erstatter den annullerede retsakt, analogt og undtagelsesvist kan bevirke en midlertidig suspension af den fortrængende virkning, som en direkte anvendelig EU-bestemmelse har i forhold til national ret, der er i strid hermed, må en sådan suspension, som kun Domstolen kan fastsætte betingelserne for, uden videre udelukkes, når henses til fraværet af tvingende retssikkerhedsmæssige hensyn, som kunne være egnet til at begrunde en sådan suspension.

(jf. præmis 61, 66, 67 og 69 samt domskonkl.)
Selv om det tilkommer medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at opretholde deres indre og ydre sikkerhed, betyder dette dog ikke, at sådanne foranstaltninger falder helt uden for fællesskabsrettens anvendelsesområde. Traktatens udtrykkelige undtagelsesbestemmelser vedrørende situationer, der kan true den offentlige sikkerhed, findes kun i artikel 30 EF, 39 EF, 46 EF, 58 EF, 64 EF, 296 EF og 297 EF, der angår usædvanlige, klart afgrænsede tilfælde. Det kan ikke udledes heraf, at der efter traktaten gælder et almindeligt forbehold for samtlige foranstaltninger, der træffes af hensyn til den offentlige sikkerhed, og som udelukker disse fra fællesskabsrettens anvendelsesområde. Såfremt der antoges at gælde et sådant forbehold, uafhængigt af de nærmere betingelser i traktatens bestemmelser, ville fællesskabsrettens bindende karakter og ensartede anvendelse kunne skades.

Undtagelserne fastsat i artikel 296 EF og 297 EF skal ligesom undtagelserne til de grundlæggende friheder desuden fortolkes strengt. Hvad nærmere bestemt angår artikel 296 EF kan den imidlertid ikke, selv om den nævner foranstaltninger, som en medlemsstat kan anse for nødvendige til beskyttelse af dens væsentlige sikkerhedsinteresser, eller oplysninger, hvis udbredelse efter dens opfattelse ville være i strid med disse interesser, fortolkes således, at den tildeler medlemsstaterne kompetence til at fravige traktatens bestemmelser blot ved påberåbelse af disse interesser. Det påhviler derfor den medlemsstat, der påberåber sig artikel 296 EF, at bevise nødvendigheden af at bringe undtagelsen fastsat i denne artikel i anvendelse for at beskytte sine væsentlige sikkerhedsinteresser.

(jf. præmis 46-48 og 50)
Domstolen kan af egen drift tage stilling til, om en part savner interesse i at rejse eller fortsætte en appelsag som følge af, at der efter afsigelsen af Rettens dom er indtrådt en sådan omstændighed, at dommen ikke kan skade appellanten, og Domstolen kan således fastslå, at appellen af denne grund må afvises eller anses for at være uden genstand.

I den henseende kan vedtagelsen af forordning nr. 954/2009, der for 114. gang ændrer forordning nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, ikke anses for at udgøre en faktisk omstændighed, der ligger efter de domme, hvori Rådet og Kommissionen blev frifundet for to sagsøgeres påstand om annullation af sidstnævnte forordning, og hvorved appellerne, der er indgivet til prøvelse af de nævnte domme, bliver uden genstand.

Vedtagelsen af forordning nr. 954/2009, der med tilbagevirkende kraft træder i stedet for forordning nr. 881/2002, kan ikke anses for at svare til en simpel annullation af sidstnævnte forordning, i det omfang den vedrører appellanterne, ved hvilken annullation de nemlig skulle have opnået det eneste resultat, som deres appelsager ville kunne bibringe dem, og der ville således ikke længere være grund til, at Domstolen traf afgørelse herom.

(jf. præmis 58, 61, 62 og 64)
Hvis en gennemgang af en fællesskabsretsakt viser, at den har et dobbelt formål, eller at den består af to led, og det ene af disse kan bestemmes som det primære eller fremherskende, mens det andet kun er sekundært, skal retsakten have en enkelt hjemmel, nemlig den, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller led. Hvis det derimod godtgøres, at der med den pågældende retsakt samtidig forfølges flere formål, eller at den har flere led, der på uadskillelig måde er indbyrdes forbundne, uden at et af disse formål eller led er sekundært og indirekte i forhold til det andet, bør en sådan retsakt vedtages med de dertil svarende forskellige hjemmeler. Dette er ikke tilfældet for så vidt angår forordning nr. 1013/2006 om overførsel af affald, hvis formål er miljøbeskyttelse, og som følgelig har gyldig hjemmel i artikel 175, stk. 1, EF. Den nævnte forordnings formål og led vedrørende miljøbeskyttelse skal nemlig anses for primære eller fremherskende.

Det fremgår af analysen af forordning nr. 1013/2006 om overførsel af affald, at forordningen — både hvad angår dens formål og dens indhold — primært tilsigter beskyttelse af folkesundheden og miljøet mod potentielle skadevirkninger forbundet med grænseoverskridende overførsler af affald. For så vidt som det står klart, at proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke tjener miljøbeskyttelsesformål i forbindelse med affaldsoverførsler mellem medlemsstaterne og derfor med rette har hjemmel i artikel 175, stk. 1, EF, ville det således være inkonsekvent at anse selv samme procedure — når den gælder affaldsoverførsler mellem medlemsstaterne og tredjelande med samme miljøbeskyttelsesformål, hvilket bekræftes i den nævnte forordnings betragtning 33 — for at have karakter af et instrument i den fælles handelspolitik og for af den grund at skulle have hjemmel i artikel 133 EF. Denne slutning støttes af en analyse af den lovgivningsmæssige sammenhæng, som denne forordning indgår i.

En vid fortolkning af begrebet fælles handelspolitik kan ikke give anledning til at betvivle rigtigheden af konstateringen af, at forordning nr. 1013/2006 er et instrument, som primært henhører under miljøbeskyttelsespolitikken. Således kan en fællesskabsretsakt henhøre under dette område, selv om retsakten fastsætter foranstaltninger, der kan påvirke samhandelen.

En fællesskabsretsakt henhører nemlig kun under enekompetencen på området for den fælles handelspolitik i henhold til artikel 133 EF, hvis den særskilt vedrører den internationale samhandel ved, at den hovedsageligt har til formål at fremme, lette eller regulere samhandelen og har direkte og umiddelbare virkninger for handelen eller samhandelen med de pågældende produkter.

Dette er med al ønskelig tydelighed ikke tilfældet i den foreliggende sag. Forordning nr. 1013/2006 har nemlig ikke blot til formål at fastlægge regler for, hvilke nærmere angivne former for affald der frit kan overføres i det indre marked eller i samhandelen med tredjelande, men også at tilvejebringe en harmoniseret ordning med procedurer, hvorved overførsler af affald kan begrænses med henblik på at beskytte miljøet.

(jf. præmis 62-64 og 70-72)
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/51/EF af 18. juni 2003 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF, 83/349/EØF, 86/635/EØF og 91/674/EØF om årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for visse selskabsformer, banker og andre penge- og finansieringsinstitutter samt forsikringsselskaber, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
1)

Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF af 27. januar 2003 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE) (EUT L 37, s. 24) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/108/EF af 8. december 2003 om ændring af direktiv 2002/96/EF (EUT L 345, s. 106).
Den Slovakiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/51/EF af 18. juni 2003 om ændring af direktiv 78/660/EØF, 83/349/EØF, 86/635/EØF og 91/674/EØF om årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for visse selskabsformer, banker og andre penge- og finansieringsinstitutter samt forsikringsselskaber, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
Traktatbrud – undladelse af inden for den fastsatte frist at udstede de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF (EFT L 35, s. 1).
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/92/EF af 9. december 2002 om forsikringsformidling (EFT L 9, s. 3).
Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 24 i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25. juli 1978 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 44 i Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993, der har som formål at fremme den frie bevægelighed for læger og den gensidige anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2004/116/EF af 23. december 2004 om ændring af bilaget til Rådets direktiv 82/471/EØF for så vidt angår medtagelse af Candida guilliermondii, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Republikken Finland har for så vidt angår den selvstyrende region Åland tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Republikken Finland har for så vidt angår Ålandsøerne tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/108/EF af 8. december 2003 om ændring af direktiv 2002/96/EF om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003 om ændring af Rådets direktiv 96/82/EF om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/45/EF af 27. juni 2001 om ændring af Rådets direktiv 89/655/EØF om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet (andet særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), idet den for så vidt angår Burgenland og Kärnten ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og for så vidt angår Niederösterreich under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber meddelelse om disse bestemmelser inden for denne frist.
Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der nødvendige for at efterkomme direktivet.
Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 10 i Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, idet den kræver, at indehavere af faglige kvalifikationer inden for arkitekturområdet, der er tildelt af andre medlemsstater, består en optagelsesprøve til den faglige organisation for arkitekter i Portugal, hvis de ikke var medlem af den faglige organisation for arkitekter i en anden medlemsstat.
Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003 om ændring af Rådets direktiv 96/82/EF om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivets artikel 2.
Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF, idet medlemsstaten ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for, hvad angår andre finansielle tjenesteydelser end private forsikringer, at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF samt direktiv 97/7/EF og 98/27/EF (EFT L 271, s. 16).