Det fremgår af retspraksis, at farver eller farvekombinationer skal opfylde tre betingelser for at udgøre et EU-varemærke som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker. For det første skal de udgøre et tegn. For det andet skal dette tegn kunne gengives grafisk. For det tredje skal dette tegn være egnet til at adskille en virksomheds varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders.

Som Domstolen allerede har fastslået, er farver blot en egenskab ved ting. Selv på handelsområdet anvendes farver og farvekombinationer normalt, fordi de er kønne eller dekorative, uden at de formidler noget særligt betydningsindhold. Det kan imidlertid ikke udelukkes, at farver eller farvekombinationer i forbindelse med en vare eller en tjenesteydelse kan udgøre et tegn.

Det skal med henblik på anvendelsen af artikel 4 i forordning nr. 207/2009 godtgøres, at de farver eller farvekombinationer, der søges registreret, faktisk fremtræder som et tegn i den sammenhæng, hvori de anvendes. Formålet med dette krav er navnlig at forhindre, at varemærkeretten misbruges for at opnå en uretmæssig konkurrencemæssig fordel.

For så vidt angår kravet om, at et tegn skal kunne gengives grafisk som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 207/2009, fremgår det af retspraksis, at en grafisk gengivelse skal gøre det muligt at gengive tegnet visuelt, særligt ved brug af figurer, linjer eller skrifttegn, således at det kan identificeres præcist.

For at opfylde sin funktion skal en grafisk gengivelse som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 207/2009 desuden være klar og præcis, kunne stå alene, være let tilgængelig, forståelig, bestandig og objektiv.

Denne fortolkning er nødvendig for, at systemet med registrering af EU-varemærker kan fungere. Kravet om grafisk gengivelse har navnlig til formål at afgrænse selve varemærket for dermed at fastlægge den nøjagtige genstand for den beskyttelse, det registrerede varemærke giver indehaveren. Registreringen af varemærket i et offentligt register har nemlig til formål at gøre varemærket tilgængeligt for de relevante myndigheder og offentligheden, særligt for de erhvervsdrivende. Dels skal de relevante myndigheder klart og præcist kende udformningen af de tegn, som udgør et varemærke, så de kan opfylde deres forpligtelser angående den foreløbige undersøgelse af registreringsansøgninger samt vedrørende offentliggørelse og førelse af et præcist og formålstjenligt varemærkeregister. Dels skal de erhvervsdrivende klart og præcist kunne gøre sig bekendt med aktuelle og potentielle konkurrenters registrering af varemærker og disses ansøgninger herom, således at de kan få relevante oplysninger om tredjemands rettigheder.

For at tegnet under disse omstændigheder kan udfylde sin rolle som et registreret EU-varemærke, skal opfattelsen af det endvidere være præcis og uforanderlig, således af varemærkets funktion som angivelse af oprindelse varetages.

For så vidt angår varemærker, der udgøres af en farve i sig selv, har Domstolen fastslået, at en farveprøve ikke i sig selv udgør en grafisk gengivelse som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 207/2009. Derimod udgør en beskrivelse med ord af en farve, for så vidt som den er udformet af ord, der er sammensat af skrifttegn, en grafisk gengivelse af farven, når de betingelser, der er nævnt ovenfor, er opfyldt.

For så vidt angår varemærker, der udgøres af en kombination af to eller flere farver i sig selv, har Domstolen præciseret, at en grafisk gengivelse af to eller flere farver, der er angivet abstrakt og uden kontur, for at opfylde de betingelser, der er nævnt ovenfor, skal indeholde en systematisk opstilling, der forbinder de pågældende farver med hinanden på en forudbestemt og uforanderlig måde. Den blotte sammenstilling af to eller flere farver, der hverken har nogen form eller kontur, eller angivelsen af to eller flere farver »på enhver tænkelig måde«, er ikke af en sådan præcis og uforanderlig karakter, som kræves efter artikel 4 i forordning nr. 207/2009. Sådanne præsentationer ville nemlig åbne mulighed for mange forskellige kombinationer, hvilket ville indebære, at forbrugerne ikke kan gøre sig bekendt med og huske en bestemt kombination, som de kan anvende til med sikkerhed at gentage en købserfaring, ligesom sådanne præsentationer heller ikke giver de kompetente myndigheder og de erhvervsdrivende mulighed for at fastslå rækkevidden af varemærkeindehaverens beskyttede rettigheder.

(jf. præmis 39-47)