ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – materielt anvendelsesområde

(Art. 230 EF, 238 EF og 249 EF)

2. Konkurrence – bøder – den i forordning nr. 2988/74 omhandlede forældelse

(Rådets forordning nr. 2988/74, art. 4)

3. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – beslutning – begreb

(Art. 230 EF og 249 EF)

Sammendrag

1. Et betalingspåbud vedrørende den udestående del af en bøde, der er pålagt for overtrædelse af konkurrencereglerne ved en beslutning truffet af Kommissionen i artikel 249 EF’s forstand, der er ledsaget af en advarsel om udnyttelse af bankgarantien, udgør en gennemførelse af denne beslutning og skal betragtes som værende af administrativ karakter.

Selv om der findes et kontraktforhold, nemlig bankgarantien, mellem en bank og Kommissionen, som udspringer af virksomhedens forpligtelse over for Kommissionen, og den pågældende bankgaranti indeholder en voldgiftsklausul i artikel 238 EF’s forstand, udgør anfægtelsen af det pågældende betalingspåbud ikke en kontraktmæssig tvist på baggrund af bankgarantien, som kan føre til, at forordning nr. 2988/74 om forældelse af adgangen til at pålægge økonomiske sanktioner inden for konkurrenceretten og til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner ikke skal finde anvendelse.

Det følger heraf, at annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF er egnede til at prøve lovligheden af denne retsakt.

(jf. præmis 39-42)

2. Forordning nr. 2988/74 om forældelse af adgangen til at pålægge økonomiske sanktioner inden for konkurrenceretten og til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner indførte en fuldstændig ordning, som indeholder detaljerede bestemmelser om de frister, inden for hvilke Kommissionen uden at gøre indgreb i det grundlæggende krav om retssikkerhed er berettiget til at gennemføre beslutninger, hvorved virksomheder pålægges bøder.

Det følger heraf, at den blotte omstændighed, at der findes et kontraktforhold mellem en bank og Kommissionen, nemlig en bankgaranti vedrørende betalingen af en bøde pålagt for overtrædelse af konkurrencereglerne, ikke kan hindre en eventuel forældelse af Kommissionens beføjelse til at gennemføre den beslutning, hvorved bøden blev pålagt, som måtte være indtrådt efter forordningens artikel 4.

Det er i denne forbindelse ikke afgørende, hvorvidt bankgarantien kan betragtes som accessorisk i forhold til den hovedfordring, den skal garantere, eller om den derimod på grund af klausulen om betaling efter påkrav er selvstændig.

(jf. præmis 45 og 46)

3. Enhver retsakt, som væsentligt og definitivt ændrer modtagerens retsstilling, udgør en beslutning i artikel 249 EF’s forstand.

Dette er tilfældet ved påkrav om at betale det udestående beløb af en bøde pålagt for overtrædelse af konkurrencereglerne, hvorved en udnyttelse af bankgarantien er gjort gældende, når Kommissionens beføjelse til at gennemføre den beslutning, hvorved bøden er pålagt, er forældet.

(jf. præmis 54-57)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje – stævning – formkrav [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 60)

2. Landbrug – fælles landbrugspolitik – finansiering gennem EUGFL – principper [Rådets forordning nr. 1258/1999, art. 1, stk. 2, litra c), og art. 3, stk. 1] (jf. præmis 64)

3. Landbrug – fælles landbrugspolitik – finansiering gennem EUGFL – støtte til udvikling af landdistrikterne (Kommissionens forordning nr. 1750/1999, art. 35, stk. 2, og art. 37, stk. 1) (jf. præmis 69-78)

4. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning (Rådets forordning nr. 729/70 og nr. 1258/1999) (jf. præmis 95-97)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2004/457/EF af 29. april 2004 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EUT L 202, s. 35), for så vidt som den udelukker visse afgifter afholdt af Den Italienske Republik.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Institutionernes retsakter – tidsmæssig anvendelse – umiddelbar anvendelse af en ny procedureregel – en materielretlig regels tilbagevirkende gyldighed – betingelser (Rådets forordning nr. 3093/95; Kommissionens forordning nr. 3009/95) (jf. præmis 53)

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter (Rådets forordning nr. 2913/92, art. 239; Kommissionens forordning nr. 2454/93, art. 905) (jf. præmis 55-61)

3. Fællesskabsret – principper – retssikkerhed – fællesskabsbestemmelser (jf. præmis 66)

4. Fællesskabsret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – betingelser (jf. præmis 72 og 73)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning REM 06/02 af 7. april 2004, hvori det meddeltes de tyske myndigheder, at der ikke skulle foretages godtgørelse af toldskyld over for sagsøgeren vedrørende printere og printerpatroner hidrørende fra Singapore.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Statsstøtte – forbud – undtagelser – tildeling af støtte, der skal erstatte tab på landbrugsproduktion – støtte til virksomheder eller forarbejdningskooperativer, som har til formål at erstatte tab forårsaget af dyresygdomme – støtte til kooperativer, der fremstiller ost – ikke omfattet (Kommissionens meddelelse 2000/C 28/02, nr. 11) (jf. præmis 46-49)

2. Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – ingen bemærkninger fra de interesserede parter – ingen indflydelse på gyldigheden af Kommissionens beslutning – forpligtelse til af egen drift at undersøge forhold, som ikke udtrykkeligt er anført – foreligger ikke (art. 88, stk. 2, EF) (jf. præmis 50-58 og 70)

3. Statsstøtte – Kommissionens undersøgelse – samlet undersøgelse af en støtteordning – tilladt – Kommissionens valg under udøvelse af dens vide skønsbeføjelse om at forbyde en støtteordning frem for at godkende den med forbehold af eventuelle kontrolforanstaltninger, der skal træffes af de nationale myndigheder ved hver eneste anvendelse af ordningen – Kommissionens ulovlige indgriben i kontrolmekanismer fastsat i national ret for anvendelsen af den pågældende støtteordning – foreligger ikke (jf. præmis 59-61)

4. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om en støtteordnings uforenelighed med fællesmarkedet – begrundelsespligt – nødvendige angivelser (art. 253 EF) (jf. præmis 63 og 64)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2004) 471 endelig udg. af 16. marts 2004 om den støtteordning, Italien planlægger at indføre til fordel for salgs- og forarbejdningskooperativer, for at erstatte tab forårsaget af kreatursygen kataralsk feber hos får (blue tongue) (artikel 5 i regionen Sardiniens lov nr. 22 af 17. november 2000).

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – procedureregler

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 81, stk. 4)

2. EF-varemærker – procedureregler

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 81, stk. 4)

Sammendrag

1. Det følger af ordlyden af artikel 81, stk. 4, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, at appelkammeret har en vid skønsbeføjelse ved fordelingen af omkostningerne i sager, hvor det er ufornødent at træffe afgørelse. Under sådanne omstændigheder kan Fællesskabets retsinstanser ikke sætte deres skøn i stedet for appelkammerets. Det påhviler ikke desto mindre Fællesskabets retsinstanser under hensyntagen til de betragtninger, der har kunnet have betydning for appelkammerets bedømmelse, at påse, at det ikke har overskredet grænserne for sin skønsbeføjelse og ikke har anvendt denne beføjelse på en åbenbart urigtig måde.

(jf. præmis 18)

2. Såfremt parallelle indsigelsessager hviler på forskellige faktiske omstændigheder, indebærer bedømmelsen af risikoen for forveksling mellem de varemærker, der er omtvistet i hver enkelt af disse sager, en hensyntagen til samtlige de faktiske og retlige omstændigheder, der i hver enkelt sag er gjort gældende af parterne. På denne baggrund gør den omstændighed, at der er givet medhold i en indsigelse – selv om de parallelle sager herved mister deres genstand – det på ingen måde muligt at afgøre, hvilken af parterne i disse parallelle sager der ville have tabt. Fastlæggelsen af, hvem der er den tabende part i en given sag, kan nemlig kun baseres på denne sags genstand og faktiske og retlige ramme, således som den er defineret ud fra parternes påstande. Desuden kan beslutningen om at tilpligte en ansøger om et varemærke, som er blevet udelukket fra registrering, på grundlag af artikel 81, stk. 4, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker at betale de omkostninger, der er afholdt i alle eventuelle parallelle sager, ikke automatisk følge af afgørelsen om at give medhold i én af de indsigelser, der er rejst mod denne ansøgning.

(jf. præmis 21-23)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Retspleje

–

forelæggelse for Retten på grundlag af en voldgiftsbestemmelse (art. 238 EF) (jf. præmis 21-23)

Sagens genstand

Angående

Kommissionens påstand om, at IAMA Consulting Srl tilpligtes at tilbagebetale beløb, som Kommissionen fejlagtigt har udbetalt i forbindelse med udførelsen af kontrakt Regis 22337 og kontrakt Refiag 23200 inden for rammerne af fællesskabsprogrammet Esprit.

Afgørelse

Konklusion

1) IAMA Consulting Srl betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 31 757 EUR med tillæg af morarenter på 4,78530 EUR pr. dag fra den 16. maj 2004, til endelig betaling sker for så vidt angår Refiag-kontrakten, dog med fradrag af de beløb, IAMA i mellemtiden har betalt, og 164 345 EUR med tillæg af morarenter på 24,76432 EUR pr. dag fra den 16. maj 2004, til endelig betaling sker for så vidt angår Regis-kontrakten, dog med fradrag af de beløb, som IAMA i mellemtiden har betalt.

2) IAMA Consulting Srl bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Kommissionens omkostninger.

3) Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål

–

akter, der kan være genstand for søgsmål

–

begreb

–

retsakter, der har bindende retsvirkninger (art. 230 EF; Rådets forordning nr. 4253/88, art. 24) (jf. præmis 38-43)

Sagens genstand

Angående

Påstande om annullation af de beslutninger, som er indeholdt i to skrivelser fra Kommissionens generaldirektorat for »Regionalpolitik« af 17. maj og 9. august 2004 til sagsøgeren, om nedsættelse af tilskud fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, bevilget til henholdsvis mål 2-programmet for 1997-99 i Nordrhein-Westfalen, og det operationelle program Resider II for 1994-99 i Nordrhein-Westfalen, og som følge heraf om afslag på betaling af det resterende beløb på henholdsvis 5 488 569,24 EUR og 2 268 988,33 EUR til sagsøgeren.

Afgørelse

Konklusion

1) Sagerne afvises.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Forbundsrepublikken Tyskland afholdte omkostninger. Sagsøgeren bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

definition på og erhvervelse af et EF-varemærke

–

relative registreringshindringer

–

indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b]) (jf. præmis 70)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. april 2004 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 547/2003-1 og R 604/2003-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Jabones Pardo, SA og Quimi Romar, SL.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>1

Afgørelse

Konklusion

1) Afgørelsen truffet den 23. april 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (forenede sager R 547/2003-1 og R 604/2003-1) annulleres, i det omfang intervenientens indsigelse tages til følge for så vidt angår »sæbe; parfumerivarer; æteriske olier; kosmetiske præparater; hårvand; tandplejemidler« henhørende under klasse 3 og »præparater til sundhedspleje« henhørende under klasse 5, der er omfattet af varemærkeansøgningen.

2) Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de omkostninger, der er afholdt af Jabones Pardo, SA.

3) Quimi Romar, SL bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag (Rådets forordning nr. 40/94, art. 43, stk. 5, art. 62, stk. 1, og art. 74, stk. 1) (jf. præmis 43-51)

2. EF-varemærker – bemærkninger fra tredjemand og indsigelse – behandling af indsigelsen – bevis for brugen af det ældre varemærke (Rådets forordning nr. 40/94, art. 43, stk. 2 og 3) (jf. præmis 81-94)

3. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 110-127)

Sagens genstand

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 154/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG og Salvatore Gagliardi.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>4

Afgørelse

Konklusion

1) Afgørelsen truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 154/2002-4) annulleres, i det omfang der heri gives afslag på ansøgningen om registrering af varemærket MANŪ MANU MANU, dels for varerne »fodtøj« og »hovedbeklædning«, der henhører under klasse 25, dels for de varer, der henhører under klasse 18 og 24.

2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.

3) Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af sagsøgerens omkostninger.

4) Sagsøgeren, Salvatore Gagliardi, bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.

5) Intervenienten, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

De Europæiske Fællesskabers egne indtægter

–

godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter (Rådets forordning nr. 2913/92, art. 239) (jf. præmis 44-46, 70, 73, 74 og 92-94)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning (REM 19/2002) af 17. juni 2004, hvorved det fastslås, at fritagelse for importafgifter ikke er begrundet i et bestemt tilfælde.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug – fælles markedsordning – ris – offentlig oplagring af ris (Kommissionens forordning nr. 708/98, art. 6, stk. 1) (jf. præmis 46-54)

2. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning [Rådets forordning nr. 729/70, som ændret ved forordning nr. 2245/1999, art. 5, stk. 2, litra c), og forordning nr. 2201/96; Kommissionens forordning nr. 708/98 og nr. 1663/95, art. 8, stk. 1] (jf. præmis 74, 76-78, 96-101, 106, 107, 136, 137 og 179-182)

3. Landbrug – EUGFL – støttetildeling og ydelse af præmier (Kommissionens forordning nr. 3149/92, art. 9) (jf. præmis 138-142)

4. Landbrug – fælles landbrugspolitik – støtteordning for producenter med henblik på omstrukturering for frugt og grøntsager (Kommissionens forordning nr. 3816/92, art. 2) (jf. præmis 162-169)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/457/EF af 29. april 2004 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings‑ og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra fællesskabsfinansiering (EUT L 202, s. 35), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Hellenske Republik for frugt og grønstager og offentlig oplagring.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag (Rådets forordning nr. 40/94, art. 74, stk. 1) (jf. præmis 20)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 62 og 63)

Sagens genstand

Angående

Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. oktober 2004 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 394/2003-2) vedrørende indsigelsen rejst af indehaveren af det nationale varemærke STENINGE KERAMIK imod registreringen af EF-varemærket STENINGE SLOTT.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>3

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Domstolen – Retten i Første Instans – fuld prøvelsesret – udøvelse inden for rammerne af et annullationssøgsmål (art. 229 EF og 230 EF) (jf. præmis 27 og 28)

2. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning (Rådets forordning nr. 729/70) (jf. præmis 30-33 og 82-92)

3. Landbrug – EUGFL – ydelse af støtte og præmier (Rådets forordning nr. 729/70 og nr. 3508/92; Kommissionens forordning nr. 3887/92) (jf. præmis 52-57)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2004/136/EF af 4. februar 2004 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 40, s. 31), for så vidt beslutningen fastsætter en skønsmæssig korrektion på 2% af de udgifter, Belgien har angivet vedrørende markafgrøder.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker

–

definition på og erhvervelse af et EF-varemærke

–

absolutte registreringshindringer

–

indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 57-59)

Sagens genstand

Angående

To sager om annullation af afgørelser truffet den 12. maj 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1034/2001-4 og sag R 1036/2001-4) vedrørende indsigelsessager mellem Panrico, SA og House of Donuts International.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>1

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sagsøgeren betaler Harmoniseringskontorets samt intervenientens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Landbrug – EUGFL – ydelse af støtte og præmier – medlemsstaternes forpligtelse til at indføre et effektivt system med administrativ kontrol og kontrol på stedet (Kommissionens forordning nr. 504/97, art. 15, stk. 1) (jf. præmis 81-83)

2. Institutionernes retsakter – forordninger – forordning, der foreskriver specifikke kontrolforanstaltninger (jf. præmis 89)

3. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning (jf. præmis 102)

4. Fællesskabsret – principper – force majeure (jf. præmis 165)

5. Fællesskabsret – principper – force majeure – begreb (jf. præmis 174-176 og 178)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2004/136/EF af 4. februar 2004 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 40, s. 31).

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionens beslutning 2004/136/EF af 4. februar 2004 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, annulleres, for så vidt som et beløb på 979 554,48 EUR, svarende til en berigtigelse af støtten til andalusiske producenter af citrusfrugter for regnskabsårene 1998-2001, herved er blevet udelukket fra EF-finansiering.

2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.

3) Hver part betaler sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c), og art. 48, stk. 2]

2. Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – skade

(Rådets forordning nr. 384/96, art. 3, stk. 5, og nr. 2229/2003)

3. Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – skade

(Rådets forordning nr. 384/96, art. 3, stk. 3, 6 og 7, og nr. 2229/2003)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 44, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement, at stævningen skal indeholde søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene, og at nye anbringender ikke må fremsættes under sagens behandling, medmindre de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne. Imidlertid bør et anbringende eller et argument, som udgør en uddybning af et anbringende, der tidligere er fremsat direkte eller indirekte i stævningen, og som har en nær sammenhæng med dette, antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 60 og 61)

2. Rådet har overskredet sit vide skøn ved konstateringen af en væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen under en antidumpingprocedure, hvis det begår en faktisk vildfarelse med hensyn til udviklingen af EF-erhvervsgrenens markedsandel i den periode, som det anser for at være den periode, i hvilken den lidte skade var mest åbenbar, og således baserer sig på et udgangspunkt, der er åbenbart urigtigt ved konstateringen af denne skades eksistens, som ifølge artikel 3, stk. 5, i grundforordning om antidumping nr. 384/96 burde fremgå af en afvejning af den såvel positive som negative udvikling af de faktorer, som anses for relevante.

(jf. præmis 43, 44 og 66)

3. På trods af sit vide skøn under en antidumpingprocedure ved konstateringen af en årsagsforbindelse mellem dumpingindførslerne og den skade, som EF-erhvervsgrenen angiveligt har lidt, tilsidesætter Rådet grundforordning om antidumping nr. 384/96, nærmere bestemt dens artikel 3, stk. 3, 6 og 7, når det anlægger et åbenbart urigtigt skøn ved for de undersøgte perioder at undlade at tage i betragtning, at faldet i efterspørgslen for det første nødvendigvis har en indflydelse på EF-erhvervsgrenens salgsmængde, for det andet, at forøgelsen af dens markedsandel og dens salgsmængde nødvendigvis har indflydelse på dens prisniveau, og for det tredje, at ændringen af strukturen i dens salg nødvendigvis har indflydelse på omfanget af faldet i gennemsnitsprisen ved dens salg, hvilke fejl nødvendigvis fører til, at de pågældende indførsler tilskrives ugunstige virkninger for EF-erhvervsgrenen, hvis oprindelse er uafhængig af disse indførsler.

(jf. præmis 71 og 116)