Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - intervention - formaliteten - fornyet undersoegelse efter en tidligere kendelse om tilladelse til intervention

(EF-statutten for Domstolen, art. 37, stk. 2)

2 Appel - anbringender - Domstolens proevelsesret med hensyn til vurdering af beviserne - udelukket, medmindre de er gengivet forkert - proevelse af overholdelsen af almindelige retsgrundsaetninger og af bevisreglerne

(EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF); EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1)

3 Institutionernes retsakter - formodning om gyldighed - nullitet - begreb

(EF-traktaten, art. 189 (nu art. 249 EF))

4 Appel - Domstolens kompetence - bevisoptagelse - ikke omfattet

(EF-statutten for Domstolen, art. 54, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 113, stk. 2)

5 Retspleje - foranstaltninger med henblik paa sagens tilrettelaeggelse - begaering fremsat efter afslutningen af den mundtlige forhandling - betingelser

(Rettens procesreglement, art. 64)

6 Retspleje - begaering om bevisoptagelse - begaeringen fremsat efter afslutningen af den mundtlige forhandling - begaering om genaabning af den mundtlige forhandling - betingelser for at tage begaeringen til foelge

(Rettens procesreglement, art. 62)

7 Retspleje - mundtlig forhandling - genaabning - pligt til ex officio at rejse argumenter vedroerende lovligheden af proceduren for vedtagelse af den anfaegtede beslutning - foreligger ikke

(Rettens procesreglement, art. 62)

8 Faellesskabsret - principper - grundlaeggende rettigheder - formodning om uskyldighed - procedure paa konkurrenceomraadet - anvendelighed

9 Konkurrence - aftaler - samordnet praksis - begreb - konkurrencestridigt formaal - ingen konkurrencebegraensende virkninger paa markedet - uden betydning

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF))

10 Appel - Domstolens kompetence - anfaegtelse af billighedsgrunde af Rettens skoen vedroerende stoerrelsen af en virksomhed paalagt boede - udelukket

Sammendrag

1 Det forhold, at Domstolen ved en tidligere afsagt kendelse har givet en person adgang til at intervenere til stoette for en parts paastande, er ikke til hinder for, at der foretages en fornyet undersoegelse af, om interventionen kan admitteres.

2 I medfoer af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF) og artikel 51 i statutten for Domstolen kan appel kun stoettes paa, at Retten har tilsidesat retsregler, idet enhver bedoemmelse af faktisk karakter er udelukket. Rettens vurdering af beviser, der er fremfoert for den, udgoer ikke - medmindre de er gengivet forkert - et retsspoergsmaal og er derfor ikke undergivet Domstolens proevelsesret.

Heraf foelger, at appellantens klagepunkter ikke kan paakendes under appel, for saa vidt som de tager sigte paa den bedoemmelse, Retten skal have foretaget af de bevisforhold, den havde faaet forelagt. Derimod paahviler det Domstolen at undersoege, om Retten i forbindelse med denne bedoemmelse begik en retlig fejl med en tilsidesaettelse af de almindelige retsgrundsaetninger, saasom formodningen om uskyldighed og de gaeldende bevisregler, saasom reglerne om bevisbyrde.

3 For Faellesskabets institutioners retsakter gaelder der i princippet en formodning om lovlighed, og de affoeder derfor retsvirkninger, ogsaa selv om de er behaeftet med mangler, saa laenge de ikke er blevet annulleret eller trukket tilbage.

Imidlertid boer, som en undtagelse fra dette princip, retsakter, der er behaeftet med en mangel, hvis grovhed er saa aabenlys, at den ikke kan tolereres af Faellesskabets retsorden, imidlertid anses for ikke at have affoedt nogen som helst, end ikke foreloebig, retsvirkning, dvs. at de juridisk boer anses for nulliteter. Denne undtagelse skal sikre en ligevaegt mellem to grundlaeggende, men undertiden modstridende krav, som en retsorden skal opfylde, nemlig stabiliteten i retsforhold og overholdelsen af lovens bogstav.

De konsekvenser, som er forbundet med konstateringen af, at en retsakt fra Faellesskabets institutioner er en nullitet, er saa alvorlige, at det af retssikkerhedsmaessige grunde maa kraeves, at denne konstatering forbeholdes fuldstaendig ekstreme tilfaelde.

4 Det gaar uden for rammerne af en appel, der er begraenset til retsspoergsmaal, naar en part fremsaetter begaering om, at Domstolen foranstalter bevisoptagelse med henblik paa at fastslaa de betingelser, hvorunder Kommissionen vedtog den beslutning, der er genstand for den appellerede dom.

For det foerste ville en bevisoptagelse noedvendigvis foranledige Domstolen til at udtale sig om spoergsmaal af faktisk karakter og aendre genstanden for den tvist, der var forelagt Retten, hvilket ville vaere i strid med bestemmelserne i artikel 113, stk. 2, i Domstolens procesreglement.

For det andet vedroerer appellen kun den appellerede dom, og det er alene i det tilfaelde, hvor denne maatte blive ophaevet, at Domstolen i henhold til artikel 54, stk. 1, i statutten for Domstolen, ville kunne afgoere sagen selv og da paadoemme spoergsmaalet om eventuelle mangler ved den for Retten anfaegtede beslutning.

5 En part kan for Retten fremsaette begaering om, at det som foranstaltning til sagens tilrettelaeggelse paalaegges modparten at fremlaegge dokumenter, parten er i besiddelse af. Naar en saadan begaering fremsaettes efter afslutningen af den mundtlige forhandling, skal Retten imidlertid kun tage stilling til den, saafremt den beslutter at genaabne den mundtlige forhandling.

6 En parts begaering om bevisoptagelse efter afslutning af den mundtlige forhandling kan kun imoedekommes, hvis den angaar forhold, som kan faa afgoerende betydning, og som den paagaeldende ikke kunne have gjort gaeldende foer afslutningen af den mundtlige forhandling. Samme loesning traenger sig paa hvad angaar begaeringen om genaabning af den mundtlige forhandling. I medfoer af artikel 62 i Rettens procesreglement raader den paa dette omraade vel over et frit skoen. Men Retten er ikke pligtig at imoedekomme en saadan begaering, medmindre den paagaeldende part paaberaaber sig faktiske omstaendigheder af afgoerende betydning, som parten ikke havde kunnet goere gaeldende foer afslutningen af den mundtlige forhandling.

7 Retten har ikke pligt til at anordne genaabning af den mundtlige forhandling paa grund af en angivelig pligt til ex officio at fremkomme med argumenter vedroerende lovligheden af proceduren for vedtagelse af en kommissionsbeslutning. En saadan pligt til ex officio at rejse argumenter af ordre public-karakter kan potentielt kun eksistere ud fra de faktiske oplysninger, som er tilfoert sagens akter.

8 Den grundsaetning om formodet uskyldighed, saaledes som den naermere fremgaar af artikel 6, stk. 2, i den europaeiske menneskerettighedskonvention, indgaar blandt de grundlaeggende rettigheder, som efter Domstolens faste praksis, der i oevrigt er bekraeftet af praeamblen til den europaeiske faelles akt og artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europaeiske Union, er beskyttet i Faellesskabets retsorden.

Henset til karakteren af de paagaeldende overtraedelser samt til karakteren og den grad af haardhed af de hertil knyttede sanktioner, finder den principielle formodning om uskyldighed anvendelse paa sager vedroerende tilsidesaettelser af konkurrencereglerne, der gaelder for virksomhederne, og som vil kunne foere til at paalaegge boeder eller tvangsboeder.

9 Det fremgaar af selve ordlyden af traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF) at begrebet samordnet praksis forudsaetter baade samordning mellem virksomhederne og en adfaerd paa markedet, der ligger i forlaengelse af denne samordning samt aarsagsforbindelse mellem samordningen og adfaerden.

Imidlertid maa det antages - med forbehold af det modbevis, som det maatte paahvile de paagaeldende erhvervsdrivende at foere - at de virksomheder, som deltager i samordningen, og som forbliver aktive paa markedet, tager hensyn til informationsudvekslingen med deres konkurrenter for at fastlaegge deres adfaerd paa markedet. Dette gaelder saa meget desto mere, naar samordningen finder sted regelmaessigt og over en lang periode.

En samordnet praksis er omfattet af traktatens artikel 85, stk. 1, selv naar den ikke har haft konkurrencebegraensende virkninger paa markedet.

For det foerste fremgaar det af selve ordlyden af denne bestemmelse, at der gaelder det samme som i forbindelse med aftaler mellem virksomheder og afgoerelser truffet af sammenslutninger af virksomheder, nemlig at en samordnet praksis - uanset dens virkninger - er forbudt, naar den har et konkurrencestridigt formaal. Selv om, for det andet, begrebet samordnet praksis i sig selv forudsaetter en adfaerd fra deltagende virksomheder paa markedet, indebaerer begrebet ikke noedvendigvis, at denne adfaerd konkret har den virkning at begraense, forhindre eller fordreje konkurrencen.

10 Domstolen er ikke ud fra billighedsbetragtninger berettiget til ved sin proevelse af retsspoergsmaal under en appelsag at udoeve et andet skoen end det, Retten har anlagt, naar denne som led i sin fulde proevelsesret traeffer afgoerelse vedroerende en boede, som en virksomhed er blevet paalagt paa grund af en tilsidesaettelse af faellesskabsretten.