Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fiskeri - bevarelse af havets ressourcer - kvoteordning for fiskeri - fangster i norske og faeroeske farvande - fordeling mellem medlemsstaterne af de til raadighed vaerende fangstmaengder - foranstaltninger til kontrol med kvoterne - anvendelse - forestaaende opfiskning af en medlemsstats kvote - forpligtelse for den paagaeldende medlemsstat til foreloebigt at forbyde et fiskeri - praktiske vanskeligheder ved at forudse en forestaaende opfiskning - uden betydning

(Raadets forordninger nr. 2057/82, art. 6, 9, 10, stk. 2, og 14 og nr. 3730/85 samt nr. 3732/85)

2. Traktatbrud - Domstolens proevelse - konstatering af tilsidesaettelse af en speciel regel - behov for at undersoege begrundelsen for et klagepunkt om tilsidesaettelse af en generel bestemmelse - foreligger ikke

Sammendrag

1. Selv om forordningerne nr. 3730/85 om fordeling mellem medlemsstaterne af visse fangstkvoter for fartoejer, der udoever fiskeri i Norges oekonomiske zone og i fiskerizonen omkring Jan Mayen, og nr. 3732/85 om fordeling mellem medlemsstaterne af fangstkvoter for fartoejer, der udoever fiskeri i faeroesk farvand, ikke udtrykkeligt henviser til artikel 10 i forordning nr. 2057/82 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol med fiskeri fra fartoejer hjemmehoerende i medlemsstaterne, er medlemsstaterne ikke desto mindre forpligtet til at overholde denne bestemmelse, idet der er tale om en generel regel, som er noedvendig af hensyn til effektiviteten i enhver ordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, hvis grundlag er en fordeling i form af kvoter til medlemsstaterne af de fangstmaengder, der er til raadighed for Faellesskabet.

En medlemsstat kan ikke frigoere sig fra den forpligtelse, som paahviler den i henhold til artikel 10, stk. 2, til foreloebigt at forbyde fiskeri fra fartoejer, der foerer dens flag, eller er registreret i medlemsstaten fra den dato, hvor fangsterne af kvoterede bestande, taget af disse fiskerfartoejer, maa antages at have opbrugt den nationale kvote, ved at henvise til praktiske vanskeligheder, som skulle have forhindret medlemsstaten i at forudse den forestaaende opfiskning af kvoterne. Kontrolforanstaltningerne i forordning nr. 2057/82 og specielt artiklerne 6 og 9, hvorefter alle landinger skal opgoeres og registreres, vil nemlig, saafremt de er blevet ivaerksat paa rette maade, give de nationale myndigheder tilstraekkelige oplysninger til at forudse opfiskningen af kvoterne og traeffe passende forholdsregler. Ydermere har medlemsstaten, saafremt den anser disse foranstaltninger for utilstraekkelige, mulighed for i henhold til artikel 14 i forordning nr. 2057/82 at indfoere supplerende kontrolforanstaltninger, som er mere vidtgaaende end forordningens mindstekrav.

2. En bestemmelse af generel raekkevidde kan kun anvendes selvstaendigt i situationer, hvor faellesskabsretten ikke indeholder mere specielle regler. Det foelger heraf, at naar en bestemmelse af generel raekkevidde er blevet gennemfoert ved en saerlig regel, og naar Domstolen har fastslaaet, at en medlemsstat har tilsidesat denne saerlige forpligtelse, er det ikke laengere noedvendigt at undersoege, om den paagaeldende stat i oevrigt har tilsidesat den generelle bestemmelse, som er hjemmelen for den foerste forpligtelse.