Sag C-153/01

Kongeriget Spanien

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»EUGFL – regnskabsafslutning – regnskabsårene 1996-1998 – beslutning 2001/137/EF«

Sammendrag af dom

1. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – afslag på finansiering af udgifter på grund af tilsidesættelse af fællesskabsbestemmelserne – vurdering af de tab, fonden har lidt – den pågældende medlemsstats bestridelse heraf – bevisbyrde

(Rådets forordning nr. 729/70)

2. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – meddelelse til medlemsstaterne af resultaterne af kontrolmyndighedernes undersøgelser – materielle betingelser – manglende henvisning til forordning nr. 1663/95 – ingen tilsidesættelse af et væsentligt formkrav – betingelser

[Rådets forordning nr. 729/70, art. 5, stk. 2, litra c); Kommissionens forordning nr. 1663/95, art. 8, stk. 1, første afsnit]

3. Landbrug – EUGFL – regnskabsafslutning – overskridelse af fristen for indbetaling af tillægsafgiften for mælk – finansiel korrektion i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 536/93 på grund af en medlemsstats manglende opkrævning af morarenter – ulovlig – undtagelse – nationale myndigheders forsømmelighed, som har pådraget EUGFL et tab

(Rådets forordning nr. 729/70, art. 8, stk. 2, første afsnit; Kommissionens forordning nr. 536/93, art. 3, stk. 4, og art. 5, stk. 2)

4. Landbrug – fælles landbrugspolitik – finansiering af EUGFL – principper – støtte udbetalt i strid med fællesskabsbestemmelserne – finansiering af fonden – ulovlig

(Rådets forordning nr. 729/70, art. 2 og 3, og nr. 1765/92, art. 2, stk. 6, første afsnit)

1. EUGFL finansierer kun interventioner, som foretages efter Fællesskabets regler inden for rammerne af de fælles ordninger for landbruget. Kommissionen er ikke forpligtet til at godtgøre, at der er indtrådt et tab, men kan begrænse sig til at fremlægge tungtvejende indicier herfor. I et vanskeligt tilfælde, hvor skadens størrelse ikke kan fastslås nøjagtigt, må det finansielle tab for Fællesskabet bestemmes ved en evaluering af den risiko, som manglerne ved kontrollen har medført. Selv om det påhviler Kommissionen at påvise, at der foreligger en tilsidesættelse af bestemmelserne i de fælles markedsordninger for landbrug, påhviler det i givet fald, når denne tilsidesættelse er fastslået, medlemsstaten at godtgøre, at Kommissionen har begået en fejl med hensyn til de økonomiske virkninger af tilsidesættelsen. Medlemsstaten skal i så fald føre det detaljerede og fuldstændige bevis, der er muligt, for at dens tal er rigtige, og efter omstændighederne for, at Kommissionens beregninger er forkerte.

(jf. præmis 66 og 67)

2. I forbindelse med EUGFL’s regnskabsafslutning skal Kommissionen i sine relationer til medlemsstaterne overholde de betingelser, som den i gennemførelsesforordningen har pålagt sig selv. Medlemsstaterne kan dog i deres relationer til Kommissionen ikke indtage en fuldstændig formalistisk holdning, når det fremgår af omstændighederne, at deres rettigheder er fuldt ud respekteret.

Når det dokument, hvorved Kommissionen meddeler medlemsstaterne resultaterne af undersøgelserne på stedet og de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes, kan give den pågældende regering et udmærket kendskab til Kommissionens forbehold og de korrektioner, der måtte formodes at ville blive foretaget, således at dokumentet kan fungere som en advarsel som krævet af den skriftlige meddelelse i henhold til artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, og artikel 8, stk. 1, første afsnit i forordning nr. 1663/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, kan den blotte undladelse af i dokumentet at henvise til forordning nr. 1663/95 ikke anses for en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav.

(jf. præmis 93)

3. Skønt artikel 3, stk. 4, i forordning nr. 536/93 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og mejeriprodukter bestemmer, at opkøberne og producenter inden den 1. september hvert år skal indbetale renter til det kompetente organ, hvis fristen for betaling af tillægsafgiften overskrides, og den omstændighed, at artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning bestemmer, at medlemsstaterne trækker renter, der er betalt, fra de ansøgninger om godtgørelse af udgifterne til mejerisektoren, der forelægges EUGFL, kan Kommissionen ikke, under henvisning til sidstnævnte bestemmelser, fastsætte en korrektion på grund af en medlemsstats manglende opkrævning af nævnte renter. Den omstændighed, at visse skyldige beløb ikke betales eller betales for sent, udgør ikke i sig selv en tilsidesættelse af de forpligtelser, som fællesskabsretten pålægger medlemsstaterne.

Kommissionen kan dog i henhold til artikel 8, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 729/70 (om finansiering af den fælles landbrugspolitik) foretage en korrektion, når den er i stand til at godtgøre, at EUGFL har lidt et tab som følge af de nationale myndigheders forsømmelighed ved tilbagesøgningen af de omtvistede beløb.

(jf. præmis 102, 104 og 106)

4. I henhold til artikel 2 og 3 i forordning nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik kan Kommissionen kun anerkende et beløb som påhvilende EUGFL, der er udbetalt i henhold til de regler, der er opstillet i de forskellige sektorer for landbrugsprodukter. Kommissionen kan derfor ikke tilbagebetale et beløb, der er udbetalt i strid med artikel 2, stk. 6, første afsnit, andet led, i forordning nr. 1765/92 (om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder), som ændret, og er følgelig berettiget til at foretage en finansiel korrektion af samme størrelse.

(jf. præmis 134, 137 og 138)