Sag C-609/12

Ehrmann AG

mod

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof)

»Præjudiciel forelæggelse — information og beskyttelse af forbrugerne — forordning (EF) nr. 1924/2006 — ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer — mærkning og præsentation af disse fødevarer — artikel 10, stk. 2 — tidsmæssig anvendelse — artikel 28, stk. 5 og 6 — overgangsforanstaltninger«

Sammendrag – Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. april 2014

Tilnærmelse af lovgivningerne – ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer – forordning nr. 1924/2006 – betingelser for at anvende de nævnte anprisninger – mærknings- og præsentationsforpligtelser – tidsmæssig anvendelse – manglende vedtagelse af listen over tilladte anprisninger, som er omhandlet i forordningens artikel 13 – ingen betydning

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1924/2006, som ændret ved Kommissionens forordning nr. 116/2010, art. 10, stk. 1 og 2, art. 13 og art. 28, stk. 5 og 6)

Forordning nr. 1924/2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som ændret ved forordning nr. 116/2010, skal fortolkes således, at de oplysningsforpligtelser, der er fastsat i denne forordnings artikel 10, stk. 2, allerede var i kraft i 2010 for så vidt angår de sundhedsanprisninger, der ikke var forbudt på grundlag af denne forordnings artikel 10, stk. 1, sammenholdt med samme forordnings artikel 28, stk. 5 og 6. Hverken artikel 10, artikel 28, stk. 5, eller nogen anden bestemmelse i forordning nr. 1924/2006 bestemmer nemlig, at forordningens artikel 10, stk. 2, først finder anvendelse efter vedtagelsen af listerne over tilladte anprisninger, som er omhandlet i den nævnte forordnings artikel 13. Hvad angår en anprisning, der ikke er blevet forbudt på grundlag af artikel 10, stk. 1, sammenholdt med artikel 28, stk. 5, i nævnte forordning, kan den omstændighed, at listen over tilladte anprisninger, som er omhandlet i denne forordnings artikel 13, endnu ikke er blevet vedtaget, følgelig ikke begrunde, at en leder for en fødevarevirksomhed er fritaget fra sin forpligtelse til at give forbrugeren de oplysninger, som er fastsat i den nævnte forordnings artikel 10, stk. 2.

(jf. præmis 39, 42 og 44 samt domskonkl.)

Sag C-609/12

Ehrmann AG

mod

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof)

»Præjudiciel forelæggelse — information og beskyttelse af forbrugerne — forordning (EF) nr. 1924/2006 — ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer — mærkning og præsentation af disse fødevarer — artikel 10, stk. 2 — tidsmæssig anvendelse — artikel 28, stk. 5 og 6 — overgangsforanstaltninger«

Sammendrag – Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. april 2014

Tilnærmelse af lovgivningerne — ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer — forordning nr. 1924/2006 — betingelser for at anvende de nævnte anprisninger — mærknings- og præsentationsforpligtelser — tidsmæssig anvendelse — manglende vedtagelse af listen over tilladte anprisninger, som er omhandlet i forordningens artikel 13 — ingen betydning

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1924/2006, som ændret ved Kommissionens forordning nr. 116/2010, art. 10, stk. 1 og 2, art. 13 og art. 28, stk. 5 og 6)

Forordning nr. 1924/2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som ændret ved forordning nr. 116/2010, skal fortolkes således, at de oplysningsforpligtelser, der er fastsat i denne forordnings artikel 10, stk. 2, allerede var i kraft i 2010 for så vidt angår de sundhedsanprisninger, der ikke var forbudt på grundlag af denne forordnings artikel 10, stk. 1, sammenholdt med samme forordnings artikel 28, stk. 5 og 6. Hverken artikel 10, artikel 28, stk. 5, eller nogen anden bestemmelse i forordning nr. 1924/2006 bestemmer nemlig, at forordningens artikel 10, stk. 2, først finder anvendelse efter vedtagelsen af listerne over tilladte anprisninger, som er omhandlet i den nævnte forordnings artikel 13. Hvad angår en anprisning, der ikke er blevet forbudt på grundlag af artikel 10, stk. 1, sammenholdt med artikel 28, stk. 5, i nævnte forordning, kan den omstændighed, at listen over tilladte anprisninger, som er omhandlet i denne forordnings artikel 13, endnu ikke er blevet vedtaget, følgelig ikke begrunde, at en leder for en fødevarevirksomhed er fritaget fra sin forpligtelse til at give forbrugeren de oplysninger, som er fastsat i den nævnte forordnings artikel 10, stk. 2.

(jf. præmis 39, 42 og 44 samt domskonkl.)