Sag C-209/02

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Republikken Østrig

»Direktiv 92/43/EØF – traktatbrud – bevaring af naturtyper – vilde dyr og planter – område af vital betydning for engsnarren – det særligt beskyttede område »Wörschacher Moos««

Sammendrag af dom

1. Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist

(Art. 226 EF)

2. Traktatbrudssøgsmål – genstand – afgrænsning i den begrundede udtalelse – den for medlemsstaten fastsatte frist – traktatbruddet ophørt senere – interesse i at opretholde søgsmålet – national afgørelse, som er årsag til traktatbruddet, stadig i kraft ved udløbet af den frist, der er fastsat for medlemsstaten

(Art. 226 EF)

3. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særligt beskyttede områder – medlemsstaternes forpligtelser – vurdering af et projekts virkninger på en lokalitet – negative konklusioner – forpligtelse til at tage hensyn til risiciene for skade på områdets integritet

(Rådets direktiv 79/409, art. 4, og 92/43, art. 6, stk. 3,4 og 7)

1. Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af forholdene i den pågældende medlemsstat, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen

(jf. præmis 16)

2. Et traktatbrudssøgsmål kan under alle omstændigheder ikke anses for at være blevet uden genstand, når den nationale afgørelse, der af Kommissionen betragtes som årsagen til en medlemsstats traktatbrud, og som senere er blevet ophævet ad retslig vej, ved udløbet af den frist, der var fastsat af Kommissionen for at gøre det muligt for den pågældende medlemsstat at efterkomme den begrundede udtalelse, stadig var i kraft, og den udvidelse af et golfanlæg, som den nævnte afgørelse vedrørte, desuden i mellemtiden var blevet gennemført.

(jf. præmis 17 og 18)

3. Det følger af artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, sammenholdt med samme direktivs artikel 7, at alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for forvaltningen af et særligt beskyttet område, der er udlagt i henhold til artikel 4 i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke dette særligt beskyttede område væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på det nævnte område under hensyn til dets bevaringsmålsætninger. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på det særligt beskyttede område giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader det pågældende særligt beskyttede områdes integritet, og når de – hvis det anses for nødvendigt – har hørt offentligheden.

En medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, sammenholdt med artikel 7, i direktiv 92/43, hvis den har givet tilladelse til udvidelsesprojektet vedrørende et golfanlæg trods negative konklusioner af en vurdering af indvirkningerne på engsnarrens (crex crex) levested i et særligt beskyttelsesområde, der er udlagt i henhold til artikel 4 i direktiv 79/409.

(jf. præmis 22 og 29 samt domskonkl.)