ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10)

Skal momsdirektivets artikel 2, stk. 1, litra c), artikel 24, stk. 1, artikel 43 og artikel 273, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 325 TEUF i den situation, der foreligger i nærværende sag, fortolkes således, at medlemsstatens afgiftsmyndighed — for at sikre en effektiv opfyldelse af EU-medlemsstaternes pligt til faktisk og rettidigt at modtage det fulde momsbeløb og til at undgå de budgetmæssige tab, der følger af svig og afgiftsunddragelse på tværs af medlemsstaternes grænser — i forbindelse med en levering af tjenesteydelser, og med henblik på at identificere den person, der leverer tjenesteydelsen, har beføjelse til under bevisfasen i den administrative afgiftsprocedure, og med henblik på at belyse sagens faktiske omstændigheder, at tillade oplysninger, informationer og bevismidler og dermed også protokoller over oplysninger, som er indsamlet af afgiftsmyndighedens efterforskningsafdeling uden den afgiftspligtiges vidende inden for rammerne af en straffesag, samt til at anvende disse og lægge dem til grund for sin fastsættelse af de afgiftsmæssige sanktioner? Skal bestemmelserne endvidere fortolkes således, at den forvaltningsdomstol, som behandler den sag, der er anlagt til prøvelse af den af medlemsstatens afgiftsmyndighed trufne afgørelse, må foretage en bedømmelse af disse elementer i forbindelse med bevisførelsen med henblik på at undersøge lovligheden heraf?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/25

Sag anlagt den 13. oktober 2014 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark

(Sag C-468/14)

(2014/C 439/34)

Processprog: dansk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Clausen, C. Cattabriga, befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Danmark

Påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Danmark, ved at opretholde en retstilstand hvor salg af løs snus er tilladt i strid med artikel 8, sammenholdt med artikel 2, nr. 4, i direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer (1), har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv.

— Kongeriget Danmark tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kongeriget Danmark har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8 i direktiv 2001/37/EF ved kun at forbyde salg af snus i porøse portionsbreve, men ikke løs snus, i Danmark. Danmark har ikke bestridt, at dets nationale regler ikke er i overensstemmelse med EU-retten for så vidt angår forbuddet mod markedsføring af tobak, som indtages oralt. Et lovforslag, der ville have gennemført et fuldstændigt forbud mod at markedsføre snus i Danmark, blev imidlertid forkastet af det danske Folketing.

Danmark har ikke afgivet yderligere tilsagn med henblik på at bringe de danske regler i overensstemmelse med EU-retten. Kommissionen må således konstatere, at Danmark fortsat ikke overholder sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 8, sammenholdt med artikel 2, nr. 4.

(1) EFT L 194, s. 26.
1)

Skal artikel 24, stk. 1, og artikel 25, litra b), i direktiv 2006/112 (1) fortolkes således, at begrebet »ydelse« også omfatter abonnementsaftaler om levering af rådgivningsydelser som de i hovedsagen omhandlede, hvor tjenesteyderen, som råder over kvalificerede medarbejdere til at levere ydelserne, har stillet sig til rådighed for kunden i aftalens løbetid og har forpligtet sig til at undlade at indgå aftaler med tilsvarende indhold med kundens konkurrenter?
3)

Kan skattemyndigheden under en efterfølgende kontrol fratage en privatperson dennes bestemmelsesret og under tilsidesættelse af princippet om en retfærdig rettergang udelukke en afgiftspligtigs mulighed for at vælge afgiftsfritagelse?
3)

Er et pålæg om bopæl over for personer med subsidiær beskyttelsesstatus foreneligt med artikel 33 og/eller artikel 29 i direktiv 2011/95/EU, når det begrundes med migrations- eller integrationspolitiske hensyn, for eksempel at undgå, at der opstår sociale brændpunkter som følge af udlændinges koncentrerede bosættelse i visse kommuner eller distrikter? Er abstrakte migrations- eller integrationspolitiske hensyn i så henseende tilstrækkelige, eller skal sådanne omstændigheder konstateres konkret?
1)

Er EU-retten, og herunder navnlig artikel 78, litra a), i direktiv 2006/112/EF (1) til hinder for [udelades], at den af den gasleverandøren betalte TOS overvæltes på den endelige forbruger uden nogen form for tillæg og særskilt i forhold til den pris, som forbrugeren skal betale for den gas, der forbruges, dvs. uden at afgiften inkluderes i denne pris? Er svaret på dette spørgsmål benægtende, stilles følgende spørgsmål:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/23

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Spanien) den 2. oktober 2014 — Manuel Orrego Arias mod Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

(Sag C-456/14)

(2014/C 439/31)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Manuel Orrego Arias

Sagsøgt: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

Præjudicielt spørgsmål

Fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra a), første led, i Rådets direktiv 2001/40/EF (1) af 28. maj 2001, og navnlig med hensyn til, om udtrykket »lovovertrædelse, som kan straffes med mindst et års frihedsstraf« i den nævnte bestemmelse henviser til den straf, der i abstrakt forstand er fastsat for den omhandlede lovovertrædelse, eller om der derimod er tale om den konkrete fængselsstraf, som den domfældte er blevet idømt, og følgelig om en medlemsstats beslutning om at udvise en tredjelandsstatsborger, som er blevet idømt en frihedsstraf på otte måneder, vil blive anerkendt af andre medlemsstater eller ej.

(1) Rådets direktiv 2001/40/EF af 28.5.2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere

(EFT L 149, s. 34).
3)

Skal begrebet »indførsel« i artikel 2, litra b), i Rådets direktiv 2008/118/EF (2) om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF, samt begrebet »indførsel af punktafgiftspligtige varer« i samme direktivs artikel 4, nr. 8, fortolkes således, at de også omfatter et tilfælde, hvor der ikke er overensstemmelse mellem toldpositionen på den faktiske vare, som er under ekstern forsendelse, og den toldposition, der fremgår af varens ledsagedokumenter, når der henses til, at der ud over denne forskel er overensstemmelse mellem såvel angivelsen af kapitel (i det foreliggende tilfælde kapitel 24 — tobak) som den faktiske vares mængde og nettovægt og oplysningerne i ledsagedokumenterne?
2)

Er det i henhold til direktiv 93/13 (1), herunder navnlig direktivets artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet muligt for en forbruger at klage over et urimeligt kontraktvilkår efter udløbet af den i national ret fastsatte frist for indgivelse af sådanne klager, således at den nationale ret skal prøve sådanne vilkår?
1)

Udgør en reklame for en vare med angivelse af den pris, der skal betales for varen, et udbud til salg som omhandlet i artikel 1 i direktiv 98/6 (1)? Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, spørges:
1)

Skal artikel 5, sammenholdt med artikel 2, stk. 3, og artikel 21, stk. 4, i Rådets direktiv 2003/96/EF (1) af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51, herefter »direktiv 2003/96«) fortolkes således, at den er til hinder for den nationale bestemmelse i artikel 89, stk. 16, i punktafgiftsloven af 6. december 2008 (ustawa o podatku akcyzowym, Dz. U. 2009, nr. 3, pos. 11, med ændringer, herefter: »UPA«), hvorefter punktafgiftssatsen for brændstof finder anvendelse på fyringsolie, hvis den afgiftspligtige person ikke opfylder formkravet i henhold til UPA’s artikel 89, stk. 14 og 15?
1.

Har artikel 14 direktiv 91/414 (1) henholdsvis artikel 63, læst i sammenhæng med artikel 59, i plantebeskyttelsesforordningen (2) (nr. 1107/2009 af 21.10.2009) henholdsvis artikel 19 i direktiv 98/8 (3) den virkning, at en anmodning om fortrolighed som omhandlet i de nævnte artikel 14, 63 og 19 fra den i disse artikler omhandlede ansøger skal afgøres for hver informationskilde før eller i forbindelse med godkendelsen henholdsvis før eller i forbindelse med ændringen af godkendelsen i form af en afgørelse, der er kendelig for tredjemand/de pågældende?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/13

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Karlsruhe (Tyskland) den 23. september 2014 — Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

(Sag C-438/14)

(2014/C 462/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Karlsruhe

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

Andre parter i sagen: Standesamt der Stadt Karlsruhe og Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 18 TEUF og 21 TEUF fortolkes således, at myndighederne i en medlemsstat er forpligtet til at anerkende en navneændring for en statsborger i den pågældende medlemsstat, hvis denne samtidig er statsborger i en anden medlemsstat og under et sædvanligt ophold i sidstnævnte medlemsstat ved en navneændring, der ikke er forbundet med en ændring af den familieretlige status, har erhvervet et navn, som han frit har valgt, og som indeholder flere adelsbetegnelser, såfremt vedkommende muligvis ikke vil have nogen substantiel forbindelse til sidstnævnte stat for fremtiden, og henset til at adelen forfatningsretligt er afskaffet i førstnævnte stat, men de adelsbetegnelser, som blev båret på tidspunkt for afskaffelsen, stadig kan anvendes som en bestanddel af navnet?
2)

Foreligger der under de konkrete forhold i den foreliggende sag mulighed for, eller som antaget af dette dommerkollegium pligt til, at forelægge spørgsmålet for Domstolen?
1)

Skal artikel 49 ff. TEUF og artikel 56 ff. TEUF ifølge den fortolkning, som Den Europæiske Unions Domstol har anlagt heraf i dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10], fortolkes således, at de er til hinder for, at der iværksættes et udbud vedrørende koncessioner, der er af kortere varighed end tidligere tildelte koncessioner, selv om nævnte udbud er blevet iværksat med det erklærede formål at afhjælpe følgerne af den ulovlige udelukkelse af et vist antal erhvervsdrivende fra tidligere udbud?
2)

Skal artikel 49 ff. TEUF og artikel 56 ff. TEUF ifølge den fortolkning, som Den Europæiske Unions Domstol har anlagt heraf i ovennævnte dom, fortolkes således, at de er til hinder for, at et krav om tidsmæssig tilpasning af koncessionernes udløb udgør en tilstrækkelig begrundelse for, at varigheden af koncessionerne i udbuddet er blevet begrænset i forhold til varigheden af de koncessioner, der tidligere er blevet tildelt?
4)

Skal der inden for rammerne af en supplerende procedure, som har til formål at afhjælpe en fejl ved en efterfølgende undersøgelse i henhold til FFH-direktivets artikel 6, stk. 2, eller en vurdering af virkningerne på lokaliteten i henhold til FFH-direktivets artikel 6, stk. 3, gennem relevante ændringer af vurderingskravene tages hensyn til, at bygningsværket kunne opføres og tages i brug, fordi godkendelsesafgørelsen kunne fuldbyrdes med det samme, og det ved en afgørelse, som ikke kan anfægtes, var blevet afvist at anordne foreløbige forholdsregler? Gælder dette i hvert fald for så vidt angår en undersøgelse af alternative løsningsmuligheder, der senere bliver nødvendig, og som foretages inden for rammerne af FFH-direktivets artikel 6, stk. 4?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 448/7

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 25. september 2014 — SC Star Storage SA mod Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

(Sag C-439/14)

(2014/C 448/09)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Star Storage SA

Sagsøgt: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i artikel 1, stk. 1, tredje afsnit, og stk. 3, i direktiv 89/665 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (1), som ændret ved Europa-Parlamentets direktiv 2007/66 (2), fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser, som gør adgangen til klageprocedurerne vedrørende de ordregivende myndigheders afgørelser betinget af pligten til forudgående at stille en »opfyldelsesgaranti« som den, der er fastsat i artikel 271 og 271 i [Ordonanța de urgență a Guvernului (regeringens hastedekret)] nr. 34/2006?

(1) Rådets direktiv 89/665/EØF af 21.12.1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11.12.2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter(EUT L 335, s. 31).
—

Rettens kendelse af 10. juli 2014 i sag T-271/10, H mod Rådet, Kommissionen og EUPM, ophæves, for så vidt som Retten herved afviste for det første appellantens påstand om annullation dels af afgørelse af 7. april 2010, underskrevet af personalechefen ved EUPM, hvorved sagsøgeren blev forflyttet til stillingen som »Criminal Justice Adviser — Prosecutor« ved regionalkontoret i Banja Luka (Bosnien-Hercegovina), dels, om fornødent, af afgørelse af 30. april 2010, underskrevet af missionschefen som omhandlet i artikel 6 i Rådets afgørelse 2009/906/FUSP af 8. december 2009 om EUPM i Bosnien-Hercegovina (1), og for det andet appellantens påstand om erstatning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 448/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 3. oktober 2014 — Promoimpresa srl mod Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

(Sag C-458/14)

(2014/C 448/14)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Promoimpresa srl

Sagsøgt: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

Præjudicielt spørgsmål

Er princippet om etableringsfrihed, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om fri konkurrence som omhandlet i artikel 49 TEUF, 56 TEUF og 106 TEUF, samt det i disse artikler knæsatte rimelighedsprincip, til hinder for nationale bestemmelser, der som følge af flere på hinanden efterfølgende lovgivningsmæssige indgreb fastlægger en gentagen forlængelse af udløbsfristen for koncessioner til bestemte statslige maritime, sø- og flodarealer af økonomisk betydning, således at koncessionernes løbetid ved lov forlænges i mindst 11 år, og der bevirker, at koncessionshaveren bevarer retten til en eksklusiv økonomisk udnyttelse af arealet, selv om gyldigheden af den til vedkommende tildelte koncession er udløbet, og potentielle erhvervsdrivende hermed fratages enhver mulighed for at opnå en tildeling af arealet ved offentlige udbudsprocedurer?
2)

Såfremt dette ikke er tilfældet: Skal ne bis in idem-reglen og forbuddet mod dobbelt strafferetlig forfølgelse, som er indeholdt i gennemførelseskonventionens artikel 54 og chartrets artikel 50, fortolkes således, at der ikke kan ske en strafforfølgning af en tiltalt i en medlemsstat — her Forbundsrepublikken Tyskland — såfremt straffesagen mod vedkommende i en anden medlemsstat — her Republikken Polen — er blevet indstillet af anklagemyndigheden — uden at der er sket en opfyldelse af påbudssanktioner, og uden at der er foretaget en grundig efterforskning — af faktiske grunde som følge af, at der ikke foreligger en tilstrækkelig begrundet mistanke, og sagen kun kan genoptages, såfremt der fås kendskab til væsentlige, hidtil ukendte, forhold, men der konkret ikke foreligger sådanne nye forhold?
—

fratager den ret, for hvilken en sag om realiteten vedrørende forældreansvaret i forbindelse med barnet er indbragt, kompetencen til at træffe afgørelse vedrørende forældremyndigheden over barnet, til trods for, at den på såvel internationalt som nationalt plan har kompetence til at træffe afgørelse vedrørende spørgsmål om forældreansvar i forbindelse med barnet?
2)

Er den enkelte medlemsstats betalingsorgan bundet af den af embedsdyrlægen på udgangsstedet foretagne påtegning i henhold til artikel 2, stk. 3, i Kommissionens forordning (EU) nr. 817/2010 af 16. september 2010 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser efter Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår kravene for ydelse af eksportrestitutioner i forbindelse med levende kvægs velfærd under transport (2), således at lovligheden af en nægtelse af at foretage påtegningen alene skal undersøges af den myndighed, som grænsedyrlægens handling kan tilregnes, eller udgør embedsdyrlægens påtegning blot en administrativ procedurehandling, som kun kan anfægtes samtidig med de retsmidler, der kan iværksættes til prøvelse af betalingsorganets realitetsafgørelse?
—

artikel 6, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF (1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, a) idet den ikke har truffet passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke området er udpeget, og b) har tilladt tiltag (uden at gennemføre en passende vurdering af dets virkninger som fastsat i artikel 6, stk. 3), der i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter kan påvirke den omhandlede lokalitet væsentligt ved at formindske eller ødelægge yngleområdet for den prioriterede art Caretta caretta, som befinder sig i dette område, hvilket forvolder forstyrrelser for den omhandlede art, og som endelig formindsker og ødelægger klithabitaterne 2110, 2220 og den prioriterede naturtype 2250
3)

Skal førnævnte bestemmelse i det pågældende direktiv — under hensyntagen til direktivets artikel 37 — fortolkes således, at bestemmelsen vedrørende partner udelukkende gør sig gældende for partnere af forskelligt køn eller ligeledes for partnere af samme køn?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Det Forenede Kongerige) den 27. oktober 2014 — Pillbox 38 (UK) Limited, der driver virksomhed under navnet »Totally Wicked« mod Secretary of State for Health

(Sag C-477/14)

(2015/C 007/21)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pillbox 38 (UK) Limited, der driver virksomhed under navnet »Totally Wicked«

Sagsøgt: Secretary of State for Health

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 20 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/40/EU (1) af 3. april 2014 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobak og relaterede produkter og om ophævelse af direktiv 2001/37/EF (2) enten helt eller delvist ugyldig af en eller flere af følgende grunde:

— Den enten helt eller delvist pålægger fabrikanter og/eller detailforhandlere af elektroniske cigaretter en række forpligtelser, der tilsidesætter proportionalitetsprincippet, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet?

— Den af tilsvarende eller lignende grunde ikke overholder lighedsprincippet og/eller ulovligt forvrider konkurrencen?

— Den ikke overholder subsidiaritetsprincippet?

— Rettighederne i henhold til chartrets artikel 16 og/eller 17 for fabrikanter eller detailforhandlere af elektroniske cigaretter tilsidesættes?

(1) EUT L 127, s. 1.

(2) EUT L 194, s. 26.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/18

Sag anlagt den 3. november 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik

(Sag C-485/14)

(2015/C 007/24)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og W. Roels, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Franske Republik

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet den fra droits de mutation à titre gratuit (gave- og arveafgift) udelukkende indrømmer fritagelse for gaver og arv, der tilfalder offentlige institutioner eller almennyttige formål, når disse er etableret i Frankrig, i en medlemsstat eller en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som har indgået en bilateral aftale med Frankrig.

— Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ifølge Kommissionen fritager den franske lovgivning, således som den er fortolket af skattemyndighederne, kun gaver og arv, der tilfalder offentlige organer eller almennyttige formål, fra droits de mutation à titre gratuit (gave- og arveafgift), når disse er etableret i Frankrig, i en medlemsstat eller en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som har indgået en bilateral aftale med Frankrig. Kommissionen er af den opfattelse, at dette udgør en restriktion for de frie kapitalbevægelser, som er en tilsidesættelse af artikel 56 EF og EØS-aftalens artikel 40.

Den Franske Republik har principalt begrundet denne lovgivning med, at den franske lovgivning sondrer mellem afgiftspligtige, der ikke befinder sig i en objektivt sammenlignelig situation, og har subsidiært påberåbt sig almene hensyn, der er begrundet i nødvendigheden af at sikre skatteopkrævningen.

Kommissionen har anfægtet denne begrundelse. Ifølge Kommissionen sondrer de omtvistede bestemmelser udelukkende efter geografiske kriterier. Kommissionen er desuden af den opfattelse, at påberåbelsen af almene hensyn ikke opfylder de betingelser, der er opstillet i retspraksis og navnlig ved dommen Persche (1). Endelig mener Kommissionen, at restriktionen for de frie kapitalbevægelser under alle omstændigheder er uforholdsmæssig.

(1) Dom Persche, C-318/07, EU:C:2009:33
4)

Hvis det tredje spørgsmål besvares bekræftende, og forudsat at der er blevet vedtaget en retsakt vedrørende fysisk planlægning, som omfatter et større sammenhængende geografisk areal, og som principielt i medfør af artikel 3, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/42/EF sammenholdt med artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF kræver, at der gennemføres en strategisk miljøvurdering, hvilket dog ikke er sket, og det videre konstateres, at en forudgående miljøvurdering udelukkende var påkrævet for visse dele af dette område — som følge af nyligt vedtagne bestemmelser vedrørende brugen og de tilladte aktiviteter, som ikke blot udgør rene forvaltningsplaner — men ikke for hovedparten af disse dele, eftersom den vedtagne foranstaltning for så vidt angår den del, som vedrører de sidstnævnte områder, udgør en forvaltningsplan, for hvilket det i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/42/EF sammenholdt med artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF, ikke er påkrævet, at der foretages en sådan vurdering, er det da muligt i overensstemmelse med direktiv 2001/42/EF at erklære alle de omhandlede bestemmelser for delvist ulovlige og navnlig at annullere den anfægtede foranstaltning for så vidt angår de dele, som vedrører de områder, for hvilke den forudgående miljøvurdering — ifølge de nye bestemmelser — er påkrævet, med den yderligere konsekvens, at den strategiske miljøvurdering kun skal finde anvendelse på disse områder og ikke på hele arealet?
1)

Er en ordning om rimelig kompensation for privatkopiering, hvis beregningsgrundlag er den faktisk forvoldte skade, og hvis udgifter afholdes af statsbudgettet, uden at det derved er muligt at sikre, at omkostningerne ved denne kompensation bæres af brugerne af privatkopiering, i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 (1)?