ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål – søgsmål, som reelt vedrører en tvist af kontraktmæssig karakter – en institutions udøvelse af kontraktmæssige rettigheder i en af kontraktparternes navn og for dennes regning – Fællesskabets retsinstanser ikke kompetente – afvisning

(Art. 230 EF og 249 EF)

Sammendrag

I henhold til artikel 230 EF prøver Fællesskabets retsinstanser lovligheden af retsakter, der er vedtaget af institutionerne, og som skal have bindende retsvirkning over for tredjemand gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling. Kompetencen omfatter kun de retsakter, der er omhandlet i artikel 249 EF, og som institutionerne kan træffe på de i traktaten fastsatte betingelser.

Til gengæld hører retsakter, der er vedtaget af institutionerne, og som er en uadskillelig del af et rent kontraktforhold, som følge af selve deres karakter ikke til de retsakter, der er nævnt i artikel 249 EF, og som kan påstås annulleret af Fællesskabets retsinstanser i henhold til artikel 230 EF.

En retsakt, som er vedtaget af en institution inden for rammerne af et kontraktforhold, bør imidlertid anses for at kunne frigøres herfra, når den dels er vedtaget af institutionen under udøvelsen af dennes selvstændige kompetence, dels i sig selv skaber bindende retsvirkninger, som kan berøre dens adressat, og således kan anfægtes under et annullationssøgsmål. Under disse omstændigheder bør et annullationssøgsmål, der er anlagt af retsaktens adressat, kunne antages til realitetsbehandling. På den baggrund skal »en institutions selvstændige kompetence« forstås som de kompetencer på basis af traktaterne eller den afledte ret, der henhører under institutionens offentligretlige beføjelser og muliggør, at institutionen ensidigt kan skabe eller ændre rettigheder og forpligtelser over for tredjemand. En institutions udøvelse af kontraktmæssige rettigheder i tilfælde, hvor Unionen har fået mandat til at handle i en af kontraktparternes navn og for dennes regning, er derimod ikke udøvelse af en selvstændig kompetence.

(jf. præmis 24-26, 32 og 33)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål

–

fysiske eller juridiske personer

–

retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt

–

muligt at være individuelt berørt af en beslutning, der finder generel anvendelse

–

betingelser

–

forordning om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere

–

søgsmål anlagt af Union des coopératives agricoles des producteurs de tabac de France

–

ikke individuelt berørt

–

afvisning (art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 73/2009) (jf. præmis 29-33, 36, 40-43 og 45)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30, s. 16).

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Union des coopératives agricoles des producteurs de tabac de France bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – undladelser, der kan være genstand for søgsmål – Kommissionens undladelse af at forelægge Rådet en henstilling om suspension af EF-bistand til et tredjeland – afvisning (art. 232, stk. 3, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1638/2006, art. 28) (jf. præmis 46-50)

2. Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – undladelser, der kan være genstand for søgsmål – Rådets undladelse af at anmode Kommissionen om at forelægge sig et forslag til forholdsregler med hensyn til den bistand, der er tildelt et tredjeland – afvisning (art. 208 EF og art. 232, stk. 3, EF) (jf. præmis 54 og 55)

3. Annullationssøgsmål – Fællesskabets retsinstansers kompetence – påstand om, at en institution meddeles et påbud – afvisning (art. 230 EF) (jf. præmis 59)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder – associeringsaftalen EU/Libanon – Rådets og Kommissionens vide skøn ved forvaltningen af Unionens udenrigspolitik – borgerne ikke tillagt rettigheder (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 66-73)

5. Internationale aftaler – overenskomster afsluttet af Fællesskabet – direkte virkning – betingelser – bestemmelse, der indeholder en klar og præcis forpligtelse, som ikke forudsætter en efterfølgende udstedelse af en retsakt – artikel 86 i associeringsaftalen EU/Libanon – ingen direkte virkning (art. 300, § 7, EF; associeringsaftalen EU/Libanon, art. 86) (jf. præmis 73-81)

Sagens genstand

Angående

Dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Rådet og Kommissionen retsstridigt undlod at tage stilling til sagsøgerens begæring om vedtagelse af foranstaltninger over for Libanon på grund af dette lands angivelige tilsidesættelse af sagsøgerens grundrettigheder samt af associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Republikken Libanon, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af disse institutioners passivitet.

Afgørelse

Konklusion

1) Rådet for den Europæiske Union og Europa-Kommissionen frifindes.

2) Muhamad Mugraby betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – mulighed for inden Lissabontraktatens ikrafttræden at indgive søgsmål på grundlag af artikel 263, stk. 4, TEUF – foreligger ikke (Art. 230, stk. 4 og 5, EF; art. 263, stk. 4, TEUF) (jf. præmis 57)

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – forordning om optagelse af visse betegnelser i registeret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser – beskyttelse af den geografiske betegnelse »Aceto balsamico di Modena« – søgsmål anlagt af en producent, der er installeret uden for den provins, der er genstand for optagelsen – ingen velerhvervede rettigheder, der er specifikke for denne producent – afvisning (Art. 230, stk. 4, EF og art. 249, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 510/2006, art. 13, stk. 1) (jf. præmis 59-70)

3. Den Europæiske Union – domstolskontrol med lovligheden af institutionernes retsakter – generelle retsakter – beskyttelse sikret af de nationale retsinstanser, når Unionens retsinstanser ikke er kompetente – forordning (EØF) nr. 2081/92 – ingen deltagelse i en indsigelsessag mod en ansøgning om registrering af en geografisk betegnelse som omhandlet i forordningen og efterfølgende anlæggelse af søgsmål ved de nationale retsinstanser – tilsidesættelse af retten til en effektiv søgsmålsadgang – foreligger ikke (Art. 230 EF; Rådets forordning nr. 2081/92, art. 5, stk. 5, og art. 7) (jf. præmis 73 og 75-79)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 583/2009 af 3. juli 2009 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Aceto Balsamico di Modena (BGB)) (EUT L 175, s. 7).

Afgørelse

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om anmodningen om intervention fra Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena.

3) Acetificio Marcello de Nigris Srl bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

4) Den Italienske Republik og Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena bærer deres egne omkostninger.
Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003.
Det forholder sig således, når en sådan medvirken er objektivt nødvendig i forbindelse med proceduren. Dette kan navnlig være tilfældet, når indhentelse af en sagkyndig erklæring viser sig udslagsgivende for tvistens resultat, og en parts fremlæggelse heraf har gjort det unødvendigt for Retten at indhente en sagkyndig erklæring inden for rammerne af sine undersøgelsesbeføjelser i henhold til artikel 25 i Statutten for Den Europæiske Unions Domstol og artikel 91 i Rettens procesreglement.

For så vidt angår udgifterne til indhentelse af en sagkyndig erklæring, som indebærer vurderinger af hovedsageligt økonomisk karakter, kan økonomiske rådgiveres eller eksperters medvirken til at komplettere de juridiske rådgiveres arbejde sommetider vise sig nødvendig og således medføre udgifter, som kan erstattes i henhold til artikel 140, litra b), i Rettens procesreglement.

Udgifter til kommunikation mellem en parts to advokater, som parterne har afholdt, kan ikke anses for nødvendige udgifter i forhold til proceduren.

Retten til domstolsprøvelse bliver ikke berøvet sit indhold alene af den omstændighed, at den del af udgifter, som sagsøgeren selv skal afholde, overstiger det beløb, som Retten har tilkendt vedkommende i erstatning i denne sag, selv hvis det ville medføre, at de berøves den omhandlede erstatning

Bortset fra i tilfælde af retshjælp, skal omkostninger ved at være repræsenteret af en advokat afholdes af enhver person, som anlægger sag ved en retsinstans, der kræver en sådan repræsentation. Den omstændighed, at en part, som kun delvist får medhold i sagen, må afholde en del af disse udgifter, er en følge af den generelle regel om fordeling af sagsomkostninger, som navnlig kommer til udtryk i procesreglementets bestemmelser om sagsomkostninger, og hvorefter parterne i sådanne tilfælde kan tilpligtes helt eller delvist at bære deres egne omkostninger. Anvendelsen af disse bestemmelser kan ikke udgøre en tilsidesættelse af retten til domstolsprøvelse, herunder i tilfælde, hvor de udgifter, som sagsøgeren selv skal afholde, overstiger det beløb, som Retten har tilkendt vedkommende i hovedsagen, som følge af en stor forskel mellem det beløb, som sagsøgeren har krævet erstattet, og det beløb, som Retten endeligt tilkendte. Det tilkommer enhver sagsøger at vurdere risiciene forbundet med anlæggelse af en sag, herunder risikoen for helt eller delvist at skulle bære sine egne omkostninger, såfremt der sker hel eller delvis frifindelse.

(jf. præmis 49 og 50)
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 7. marts 2013 – UOP mod Kommissionen

(Sag T-198/09)

»Annullationssøgsmål — statsstøtte — ikke individuelt berørt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — beslutning fra Kommissionen om henlæggelse af en statsstøttesag — virksomhed, der konkurrerer med den støttemodtagende virksomhed — søgsmålsret — betingelser (art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 22-27 og 35)

2. Retspleje — frist for fremlæggelse af beviser — artikel 48, stk. 1, i Rettens procesreglement — anvendelsesområde (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 32)

Angående

Delvis annullation af Kommissionens beslutning 2009/157/EF af 16. juli 2008 om den støtteforanstaltning, Frankrig har iværksat til fordel for IFP-koncernen (C 51/05 (ex NN 84/05)) (EUT 2009 L 53, s. 13).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) UOP Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens og IFP's omkostninger.

Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 7. marts 2013 – UOP mod Kommissionen

(Sag T-198/09)

»Annullationssøgsmål — statsstøtte — ikke individuelt berørt — afvisning«

1. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — beslutning fra Kommissionen om henlæggelse af en statsstøttesag — virksomhed, der konkurrerer med den støttemodtagende virksomhed — søgsmålsret — betingelser (art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 22-27 og 35)

2. Retspleje — frist for fremlæggelse af beviser — artikel 48, stk. 1, i Rettens procesreglement — anvendelsesområde (Rettens procesreglement, art. 48, stk. 1, og art. 66, stk. 2) (jf. præmis 32)

Angående

Delvis annullation af Kommissionens beslutning 2009/157/EF af 16. juli 2008 om den støtteforanstaltning, Frankrig har iværksat til fordel for IFP-koncernen (C 51/05 (ex NN 84/05)) (EUT 2009 L 53, s. 13).

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 4. juni 2012 – Azienda Agricola Bracesco mod Kommissionen

(Sag T-440/09)

»Ansvar uden for kontraktforhold — landbrug — fugleinfluenza — undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg og fjerkræ — vagtler ikke medtaget blandt de arter af fjerkræ, der giver ret til kompensation — ligebehandling og ikke-forskelsbehandling — manglende årsagsforbindelse — søgsmål, der er åbenbart ugrundet«

1. Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — ulovlighed — skade — årsagsforbindelse — kumulative betingelser (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 9-11)

2. Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — ulovlighed — forordning nr. 1010/2006 — økonomiske støtteforanstaltninger — udelukkelse af producenter af vagtler — forordning nr. 2777/75 — anvendelsesområde — vagtler ikke medtaget — selvstændig udvidelse af foranstaltningen til at omfatte andre arter af fjerkræ — ikke omfattet — udvidelse af definitionen af »fjerkræ« i lyset af direktiv 2005/94 — ikke omfattet — ulovligheder ikke konstateret (Rådets forordning nr. 2777/75; Kommissionens forordning nr. 1010/2006; Rådets direktiv 2005/94) (jf. præmis 15, 18, 20, 21 og 27)

3. Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — årsagsforbindelse — bevisbyrde — årsagsforbindelse brudt som følge af sagsøgerens fejlagtige adfærd (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 37-40)

Angående

Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for sagsøgerens påståede tab som følge af vedtagelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1010/2006 af 3. juli 2006 om visse undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg og fjerkræ i visse medlemsstater (EUT L 180, s. 3), for så vidt som forordningen ikke fastsætter sådanne foranstaltninger til fordel for fugleopdrættere, der producerer og forhandler vagtler.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart ugrundet.
Begæring om, at der anordnes foreløbige forholdsregler med henblik på at sikre erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af den påståede ulovlige adfærd, der er udvist af medlemmer af Kommissionen og af visse ansatte i denne institution.
1)

Foranstaltningen om udsættelse af gennemførelsen, som fastsat i punkt 1 i kendelsen afsagt af Rettens præsident den 28. april 2009, United Phosphorus mod Kommissionen (sag T-95/09 R, ikke trykt i Samling af Afgørelser), forlænges indtil den 30. november 2010, dog ikke ud over den dato, hvor der træffes afgørelse i hovedsagen, eller ud over datoen for den formelle afslutning af den fremskyndede procedure, der er indledt vedrørende napropamid i henhold til artikel 13 i Kommissionens forordning (EF) nr. 33/2008 af 17. januar 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår en almindelig og en fremskyndet procedure for vurdering af aktivstoffer, der har været omfattet af det i artikel 8, stk. 2, i samme direktiv omhandlede arbejdsprogram, men som ikke er optaget i direktivets bilag I (EUT L 15, s. 5).
Begæring dels om udsættelse af gennemførelsen af beslutning K(2009) 6121 af 28. juli 2009, hvorved Kommissionen afviste sagsøgernes anmodning om, at den foretog en fornyet vurdering af sin beslutning K(2009) 2560 endelig af 7. april 2009, der meddelte Kongeriget Nederlandene en midlertidig undtagelse vedrørende dets forpligtelser til at bekæmpe luftforurening, dels om foreløbige forholdsregler med det formål, at Kongeriget Nederlandene snarest overholder sine forpligtelser.
Påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet ved ulovligt at have afholdt sig fra at træffe de nødvendige foranstaltninger til at harmonisere kriterierne for toldtariferingen af dicalciumfosfat, samt påstand om tilbagebetaling af differencen mellem de beløb, som sagsøgeren har måttet betale siden 1995 i told, og de beløb, som ville have fulgt af anvendelsen af satsen for pos. 2835 52 90 på indførslen af dicalciumfosfat fra Tunesien, eller betaling af en erstatning på et tilsvarende beløb.
Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 4776 endelig af 10. september 2008 om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF om statsstøtte C 41/2008 (ex NN 35/2008), der er blevet ydet af Kongeriget Danmark til Danske Statsbaner.
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. oktober 2009 –

Novácke chemické závody mod Kommissionen

(Sag T-352/09 R)

»Særlige rettergangsformer – konkurrence – kommissionsbeslutning, som pålægger en bøde – bankgaranti – begæring om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed«

1. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – fumus boni juris – uopsættelighed – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (art. 225, stk. 1, EF, art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 12-15)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare – skade allerede indtrådt på det tidspunkt, hvor dommeren i sager om foreløbige forholdsregler træffer afgørelse – ingen uopsættelighed (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 38-44)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – fortabelse af en chance for at genoprette den sagsøgende virksomhed – ren hypotetisk skade baseret på fremtidige og usikre begivenheders indtræden – ingen uopsættelighed (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 49-51)

4. Særlige rettergangsformer – foreløbige forholdsregler – fritagelse for forpligtelse til at stille en bankgaranti som betingelse for ikke straks at inddrive en bøde – betingelser – usædvanlige omstændigheder – vurdering under hensyn til situationen for den koncern, som det sagsøgende selskab tilhører – bevisbyrde (art. 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 52-59)

Angående

Påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 22. juli 2009 vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/39.396 – Kalcium og magnesium reagenser til stål- og gasindustrien), for så vidt som den angår sagsøgeren.

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
RETTENS KENDELSE (Appelafdelingen)

12. oktober 2009

Sag T-283/09 P

Laleh Aayhan m.fl.

mod

Europa-Parlamentet

»Appel – Personalesag – hjælpeansatte – appelfrist – appel iværksat for sent – åbenbart, at appellen skal afvises«

Angående: Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 30. april 2009, Aayhan m.fl. mod Parlamentet (sag F-65/07, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om, at denne dom ophæves.

Udfald: Appellen forkastes. Laleh Aayhan og de 78 andre tidligere hjælpeansatte i Europa-Parlamentet, hvis navne er opført i dommens bilag, bærer deres egne omkostninger.

Sammendrag

Retspleje – søgsmålsfrister – præklusion – force majeure – begreb

(Statutten for Domstolen, art. 45)

Begreberne »hændelig begivenhed« eller »force majeure« i artikel 45, stk. 2, i statutten for Domstolen kræver, at der foreligger usædvanlige vanskeligheder, som sagsøgeren ikke har indflydelse på, eller som er uundgåelige, selv om der udvises al den agtpågivenhed, som må forventes. Disse begreber omfatter dels et objektivt element, hvorefter der skal foreligge usædvanlige vanskeligheder for vedkommende, og et subjektivt element, hvorefter vedkommende med henblik på at undgå konsekvenserne af de usædvanlige begivenheder skal træffe egnede foranstaltninger, idet det dog ikke kræves, at vedkommende træffer urimeligt belastende foranstaltninger. Vedkommende skal navnlig nøje følge procedurens forløb og herunder udvise agtpågivenhed med henblik på at overholde de fastsatte frister. Der kan således ikke være tale om force majeure i en situation, hvor en omhyggelig og fornuftig person objektivt ville have været i stand til at undgå, at en søgsmålsfrist udløb. Dette er tilfældet, når hovedårsagen til, at en appel iværksættes for sent, skyldes den omstændighed, at den berørtes advokat har anvendt et »anbefalet blanketsæt, der ikke finder anvendelse til udenlandske destinationer«, og at denne dermed ikke har overholdt visse kriterier, der gør det muligt for postoperatøren at sikre korrekt levering af en sådan forsendelse.

(jf. præmis 19 og 20)

Henvisning til: Domstolen, 12. juli 1984, sag 209/83, Ferriera Valsabbia mod Kommissionen, Sml. s. 3089, præmis 22, Domstolen, 15. december 1994, sag C-195/91 P, Bayer mod Kommissionen, Sml. I, s. 5619, præmis 31 og 32, Domstolen, 18. januar 2005, sag C-325/03 P, Zuazaga Meabe mod KHIM, Sml. I, s. 403, præmis 25, Domstolen, 8. november 2007, sag C-242/07 P, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 9757, præmis 17.
Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning K(2009) 1479 endelig udg. af 10. marts 2009 angående den støtteforanstaltning C 5/2000 (ex NN 118/1997), som Spanien har iværksat til fordel for Sniace, SA, Torrelavega, Cantabrien, og om ændring af beslutning 1999/395/EF af 28. oktober 1998.