Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - formaliteten - appel reguleret af EKSF-statutten - anden intervenient end medlemsstaterne og institutionerne - virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EKSF-traktatens artikel 80, foreligger ikke - irrelevant - krav om, at intervenienten er umiddelbart berørt af Rettens afgørelse

(EKSF-statutten for Domstolen, art. 34, stk. 1, og art. 49, stk. 2)

2. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - administrativ procedure - Kommissionen forpligtet til at opfordre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger - støttemodtagerens ret til at blive hørt - grænser

(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF); den generelle beslutning 3855/91, art. 6, stk. 4)

3. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - forbud - påvirkning af konkurrencen mellem medlemsstaterne - irrelevant

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c)]

4. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - Kommissionens godkendelse - betingelser - anmeldelse - fristen ikke overholdt - retsvirkninger

(De generelle beslutninger 257/80, 3484/85, 3855/91 og 2496/96)

5. Institutionernes retsakter - tidsmæssig anvendelse - en materielretlig regels tilbagevirkende gyldighed - betingelser - ingen tilbagevirkende gyldighed af kodekser for støtte til jern- og stålindustrien

(EKSF-traktaten, art. 2, 3 og 4; den generelle beslutning 3855/91)

6. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - administrativ procedure - forældelsesfrist for Kommissionens udøvelse af sine beføjelser foreligger ikke - overholdelse af kravene om retssikkerhed

7. Statsstøtte - tilbagesøgning af en ulovlig støtte - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet - foreligger ikke - betaling af renter begrundet i hensynet til at genoprette den tidligere tilstand - fastsættelse af rentesatsen - Kommissionens beføjelser

8. EKSF - støtte til jern- og stålindustrien - Kommissionens beslutning - vurdering af retmæssigheden på grundlag af de oplysninger, som var til rådighed på tidspunktet for beslutningens vedtagelse - medlemsstaterne, der tildeler støtten, og støttemodtageren er forpligtet til at udvise omhu for at fremkomme med alle relevante oplysninger

(Den generelle beslutning 3855/91, art. 6, stk. 4)

Sammendrag

1. Ifølge artikel 49, stk. 2, i EKSF-statutten for Domstolen kan en appel iværksættes af andre intervenienter end medlemsstater og fællesskabsinstitutionerne, såfremt den af Retten trufne afgørelse berører dem umiddelbart. En fysisk eller juridisk person, der har fået tilladelse til at indtræde i en retstvist i henhold til samme statuts artikel 34, stk. 1, skal således ikke påvise, at vedkommende er en virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EKSF-traktatens artikel 80, der i givet fald ville kunne anlægge sag i henhold til EKSF-traktatens artikel 33, stk. 2, for at anke en afgørelse truffet af Retten.

For så vidt angår fysiske eller juridiske personers ret til at intervenere betyder forskellen mellem ordlyden af artikel 49, stk. 2, og artikel 34, stk. 1, i EKSF-statutten for Domstolen, der kun kræver, at der godtgøres en berettiget interesse i afgørelsen af retstvisten, imidlertid, at tilladelse til at indtræde i sagen i første instans ikke er tilstrækkeligt til at opfylde denne sidste betingelse for at kunne iværksætte en appel, men at det kræves, at man skal være berørt umiddelbart af den af Retten trufne afgørelse.

( jf. præmis 53-55 )

2. Under undersøgelsesfasen i henhold til artikel 6, stk. 4, i den femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien, der blev vedtaget ved beslutning 3855/91/EKSF, og som er reguleret ved bestemmelser svarende til dem i EF-traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), for så vidt angår deltagelsen af interesserede i proceduren, skal Kommissionen opfordre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.

I den forbindelse er offentliggørelsen i EF-Tidende et egnet middel til at gøre alle interesserede parter bekendt med, at der er indledt en procedure. Denne meddelelse tilsigter at fremskaffe alle oplysninger fra de pågældende, som kan klarlægge forholdene for Kommissionen med henblik på, hvad denne videre skal foretage sig. En sådan fremgangsmåde sikrer også, at de øvrige medlemsstater og de berørte erhvervskredse høres.

I proceduren for kontrol med statsstøtte kan andre interesserede parter end den medlemsstat, der er ansvarlig for tildelingen af støtten, dog ikke selv forlange en kontradiktorisk behandling af Kommissionen, svarende til den, der tilbydes den pågældende medlemsstat. I den forbindelse er der ingen bestemmelser i proceduren for kontrol med statsstøtte, navnlig ikke i den procedure, der er fastsat i den femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien, der giver støttemodtageren en særlig stilling blandt de berørte, da proceduren for kontrol med statsstøtte ikke er en procedure, der indledes mod støttemodtageren, hvilket ville medføre, at denne som sådan kunne påberåbe sig en så omfattende ret som retten til kontraktion.

( jf. præmis 79 og 80, 82 og 83 )

3. I modsætning til EF-traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), der kun omhandler statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, omfatter EKSF-traktatens artikel 4, litra c), ganske enkelt støtte ydet af staterne, uanset i hvilken form dette sker.

Denne tydelige forskel i formuleringen mellem bestemmelserne i EKSF-traktaten og EF-traktaten er tilstrækkelig til at fastslå, at hvad angår statsstøtte har medlemsstaterne ikke haft til hensigt at anvende de samme regler eller det samme handlingsområde for Fællesskabet, og at en støtteforanstaltning for at være omfattet af EKSF-traktatens artikel 4, litra c), ikke nødvendigvis skal påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne eller konkurrencen.

Den omstændighed, at Kommissionen i henhold til EKSF-traktatens artikel 95 efter samstemmende udtalelse fra Rådet for Den Europæiske Union og efter høring af Det Rådgivende Udvalg har truffet bestemmelser om, at en bestemt form for statsstøtte skal godkendes inden for den pågældende traktats anvendelsesområde, ændrer ikke definitionen af støtte, således som den er fastsat i samme traktats artikel 4, litra c).

( jf. præmis 101-103 )

4. I modsætning til EF-traktatens bestemmelser om statsstøtte, hvorefter Kommissionen har beføjelse til at træffe beslutning om støttens forenelighed med traktaten, tildeler kodekserne for støtte til jern- og stålindustrien kun en beføjelse til Kommissionen for en tidsbegrænset periode. Heraf følger, at såfremt den statsstøtte, som medlemsstaterne ønsker at få godkendt i henhold til en kodeks, ikke er blevet anmeldt i løbet af den periode, der er fastsat i kodeksen for denne anmeldelse, kan Kommissionen ikke længere udtale sig om støttens forenelighed med den pågældende kodeks. Den omstændighed, at Kommissionen eller dens tjenestegrene i givet fald under særlige omstændigheder havde kunnet træffe en anden beslutning, kan ikke drage denne slutning i tvivl. Desuden skal støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til kodekserne for støtte til jern- og stålindustrien kun bedømmes i overensstemmelse med de gældende regler på tidspunktet for støttens faktiske tildeling.

( jf. præmis 115-117 )

5. Retssikkerhedsprincippet er til hinder for, at en fællesskabsretsakts anvendelsesområde i tidsmæssig henseende tager udgangspunkt i et tidspunkt, der ligger forud for retsaktens offentliggørelse, dog med undtagelse af de særlige tilfælde, hvor det tilstræbte mål kræver det, og når der er taget behørigt hensyn til de berørtes berettigede forventning. For at sikre overholdelsen af retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede forventning skal de materielle fællesskabsretlige regler herved fortolkes således, at de kun omfatter forhold, som ligger forud for ikrafttrædelsen, såfremt det af ordlyden, bestemmelsernes formål eller opbygning klart fremgår, at dette har været meningen.

Hvad navnlig angår den femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien er der ingen af bestemmelsernes ordlyd, der fastslår, at den kan anvendes med tilbagevirkende gyldighed. Desuden fremgår det af de på hinanden følgende støttekodeksers opbygning og formål, at hver enkelt af dem fastsætter bestemmelser for at tilpasse jern- og stålindustrien til formålene i EKSF-traktatens artikel 2, 3 og 4 i henhold til de behov, der foreligger i en given periode. Anvendelsen af bestemmelser, der er fastsat for en bestemt periode i henhold til situationen i denne periode, på statsstøtte, der er tildelt og udbetalt i løbet af en forudgående periode, svarer ikke til denne bestemmelses opbygning eller formål.

( jf. præmis 119 og 120 )

6. En forældelsesfrist skal for at opfylde sit formål fastsættes forud og fastsættelsen af denne frist samt de nærmere bestemmelser for dens anvendelse skal henhøre under fællesskabslovgivers kompetence. Sidstnævnte har imidlertid ikke fastsat en forældelsesfrist på området for kontrol med statsstøtte ydet i henhold til EKSF-traktaten.

Uden en sådan bestemmelse hindrer det grundlæggende krav om retssikkerhed imidlertid, at Kommissionen i det uendelige kan udsætte udøvelsen af sine beføjelser.

( jf. præmis 139 og 140 )

7. Ifølge EF-traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), kan Kommissionen, når den fastslår en støtteordnings uforenelighed med fællesmarkedet, og bestemmer, at den pågældende stat skal ophæve eller ændre ordningen, kræve tilbagebetaling, hvis denne støtte er ydet i strid med traktaten, for at sikre, at ophævelsen eller ændringen får praktisk virkning. Tilbagesøgning af en ulovligt udbetalt statsstøtte for herved at genoprette den oprindelige situation kan derfor principielt ikke betragtes som en foranstaltning, der ikke står i rimeligt forhold til formålene med den pågældende traktats bestemmelser om statsstøtte.

Genoprettelsen af den tidligere situation kan imidlertid tilnærmelsesvis kun ske, hvis tilbagebetalingen af støtten pålægges renter, der løber fra datoen for støttens udbetaling, og hvis rentesatsen, der anvendes, er repræsentativ for markedsrentesatsen. Såfremt dette ikke er tilfældet, vil modtageren i det mindste bevare en fordel, der svarer til et gratis likviditetsforskud eller et rentelettet lån. Modtagere af støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, kan således ikke gøre gældende, at de ikke forventer, at Kommissionen vil kræve tilbagebetaling af denne statsstøtte med påløbne renter, der så vidt muligt svarer til de renter, der pålægges på kapitalmarkedet.

I den forbindelse finder proceduren i national ret kun anvendelse på tilbagesøgningen af de uretmæssigt udbetalte beløb, hvis der ikke foreligger fællesskabsbestemmelser. Da Kommissionen imidlertid har beføjelse til at kræve genoprettelse af den tidligere situation, har Kommissionen, under Fællesskabets retsinstansers kontrol for så vidt angår et muligt åbenbart urigtigt skøn, beføjelsen til at fastsætte den rentesats, der gør det muligt at opnå en sådan genoprettelse.

( jf. præmis 157, 159-161 )

8. Retmæssigheden af en beslutning om støtte skal vurderes i forhold til de oplysninger, som Kommissionen sad inde med på det tidspunkt, da den vedtog den.

Da beslutningen om at indlede proceduren i henhold til artikel 6, stk. 4, i den femte kodeks for støtte til jern- og stålindustrien indeholder Kommissionens foreløbige tilstrækkelige gennemgang, der fremlægger grundene til, at den er i tvivl om, hvorvidt den pågældende støtte er forenelig med fællesmarkedet, påhviler det den berørte medlemsstat, og i givet fald støttemodtagerne, at fremkomme med oplysninger, der godtgør, at støtten er forenelig med fællesmarkedet, og eventuelt at henvise til særlige omstændigheder vedrørende tilbagebetaling af den allerede udbetalte støtte i de tilfælde, hvor Kommissionen har krævet tilbagebetaling.

( jf. præmis 168 og 170 )

9. Når et selskab, der modtager støtte, er blevet solgt til markedspris, afspejler salgsprisen i princippet fordelene af den tidligere udbetalte støtte, og det er sælgeren af selskabet, som i kraft af den pris han modtager, beholder fordelen af støtten. Under disse omstændigheder er det ikke unormalt, at tilbagebetaling af støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, og som er udbetalt til en selskab, der efterfølgende er blevet solgt, endelig påhviler sælgeren, hvorefter en sådan situation ikke udgør en sanktion.

( jf. præmis 180 og 181 )