RETTENS KENDELSE (Fjerde Afdeling)

13. december 1996

Sag T-128/96

Giorgio Lebedef

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — Kommissionens afslag på at lade de interne budtjenester distribuere meddelelser fra en uafhængig fagforening til personalet — retlig interesse — formaliteten — erstatningspåstand — sagens genstand — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — formaliteten«

Fuldstændig gengivelse pä fransk II-1679

Aligående:

Påstand dels om annullation af afslaget fra chefen for kontoret »Forbindelser med Den Vedtægtshjemlede Personalerepræsentation og Fagforeningerne« ved Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration (GD IX) på at lade de interne budtjenester distribuere meddelelser fra den uafhængige fagforening »Action et Défense — Luxembourg« (»A & D — L«) til Kommissionens personale i Luxembourg, dels om erstatning for det tab, som er lidt.

Udfald:

Afvisning. Stillingtagen til begæringen om intervention ufornøden.

Resumé af kendelse

Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen med tjenestested i Luxembourg ved De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (Eurostat), er generalsekretær for den uafhængige fagforening Action et Defense — Luxembourg (»A & D — L«).

A & D — L blev oprettet den 7. juni 1995, og den 21. september 1995 blev dens vedtægter fastlagt og det første forretningsudvalg valgt. Efterfølgende fik fagforeningen afslag på at få distribueret sine meddelelser til personalet gennem Kommissionens interne budtjenester.

Ved skrivelser af 18. og 19. oktober 1995 anmodede sagsøgeren chefen for kontoret »Forbindelser med Den Vedtægtshjemlede Personalerepræsentation og Fagforeningerne« ved Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration (GD IX) (»Kontoret for Fagforeningsspørgsmål«) om at begrunde og ophæve afslaget.

Chefen for Kontoret for Fagforeningsspørgsmål besvarede disse skrivelser ved brev af 26. oktober 1995; han forklarede, at afgørelsen om ikke at give tilladelse til distribution af meddelelser fra A & D — L til personalet var baseret på artikel 21 i rammeaftalen af 20. september 1974 vedrørende forholdet mellem Kommissionen og fagforeningerne samt andre faglige sammenslutninger (»rammeaftalen«), som A & D - L ikke har tiltrådt.

Den 20. september 1995 indgav sagsøgeren en klage i henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»vedtægten«); Magen omhandlede afslaget fra chefen for Kontoret for Fagforeningsspørgsmål »på at lade de interne budtjenester distribuere meddelelser fra en uafhængig fagforening [A & DL] til Kommissionens personale i Luxembourg«, og ovennævnte brev af 26. oktober 1995 samt spørgsmålet om erstatning for det lidte tab.

Ved afgørelse af 15. marts 1996 udstedte Kommissionens medlem med ansvar for personalespørgsmål »Praktiske forskrifter for offentliggørelse af meddelelser fra fagforeninger, der ikke har tiltrådt rammeaftalen, og fra repræsentanter for valglister, der ikke opstilles af en fagforening« (»praktiske forskrifter«). Det relevante afsnit heri lyder: »Fagforeninger, der ikke har tiltrådt rammeaftalen med Kommissionen ... har [adgang til] at anvende Kommissionens reproduktionsmidler og budtjenester til brug for meddelelser til personalet om deres aktiviteter. Disse praktiske forskrifter omfatter sådanne fagforeninger, der opfylder de kriterier, som er fastsat i afsnit 1.2 a) og b), i rammeaftalen«.

Ved skrivelse af 15. marts 1996 sendte chefen for Kontoret for Fagforeningsspørgsmål de praktiske forskrifter til formanden for A & D — L. I denne skrivelse gav han nærmere oplysninger om gennemførelsen af forskrifterne og anførte følgende: »Efter en forsøgsperiode på to år (inklusive perioden for de kommende vedtægtsmæssige valg), kan de [praktiske forskrifter] evalueres med henblik på en eventuel tilpasning.«

Sagsøgerens klage blev afvist ved afgørelse af 10. maj 1996, som blev meddelt ham ved skrivelse af 14. maj 1996. I afgørelsen anførtes det, at de praktiske forskrifter indebærer, at »alle fagforeninger — hvad angår anvendelse af Kommissionens systemer — skal behandles ens med hensyn til distribution af meddelelser om deres konkrete aktiviteter«, og at »denne løsning til fulde imødekommer den anmodning, som klageren har fremsat«.

Formaliteten

Retten bemærkede, at den, når en part i medfør af procesreglementets artikel 114, stk. 1, har anmodet den om at tage stilling til, om sagen bør afvises, uden at indlede behandlingen af sagens realitet, i medfør af artikel 114, stk. 3, kan træffe afgørelse uden at afholde mundtlig forhandling. Tilsvarende kan Retten træffe afgørelse uden at afholde mundtlig forhandling, når den på grundlag af procesreglementets artikel 113 og artikel 114, stk. 3, af egen drift efterprøver, om sagen skal afvises, fordi ufravigelige procesforudsætninger ikke er opfyldt. Sagens akter gjorde det i denne sag muligt at træffe afgørelse om Kommissionens formalitetsindsigelse vedrørende sagsøgerens annullationspåstand uden at afholde mundtlig forhandling. Sagens akter gjorde det ligeledes muligt for Retten af egen drift at træffe afgørelse om, hvorvidt erstatningspåstanden kunne antages til realitetsbehandling (præmis 14).

Annullationspåstanden

Retten bemærkede, at søgsmålet måtte fortolkes således, at dets formål var at få annulleret afslaget fra chefen for Kontoret for Fagforeningsspørgsmål på at lade Kommissionens interne budtjenester distribuere meddelelser fra A & D - L til Kommissionens personale i Luxembourg, hvilket blev stadfæstet ved skrivelsen af 26. oktober 1995 (»den anfægtede afgørelse«) (præmis 18).

Retten udtalte, at den retlige interesse skal bedømmes på tidspunktet for sagens anlæg (præmis 19).

Henvisning til: Retten, 18. juni 1992, sag T-49/91, Turner mod Kommissionen, Sml. II, s. 1855, præmis 24.

Retten fastslog imidlertid, at den anfægtede afgørelse var blevet erstattet af afgørelsen af 15. marts 1996 fra Kommissionens medlem med ansvar for personalespørgsmål; heri fastlagdes de praktiske forskrifter, hvorefter fagforeninger, der ikke har tiltrådt rammeaftalen, herunder A & D — L, »har [adgang til] at anvende Kommissionens reproduktionsmidier og budtjenester til brug for meddelelser til personalet om deres aktiviteter«. Afgørelsen af 15. marts 1996 indebar således, at den anfægtede afgørelse var annulleret (præmis 20).

Da sagsøgeren således havde fået medhold på dette punkt allerede før sagens anlæg den 14. august 1996, kunne han ikke godtgøre en berettiget interesse i at påstå den anfægtede afgørelse annulleret. Retten bemærkede, at det var uden betydning, at de praktiske forskrifter efter en forsøgsperiode på to år kunne evalueres med henblik på en eventuel tilpasning. Den omstændighed, at en sådan evaluering til sin tid kan medføre, at administrationen træffer en ny afgørelse, hvorved A & D - L nægtes adgang til at anvende Kommissionens reproduktionsmidler og budtjenester til brug for meddelelser til personalet, såfremt A & D - L ikke i mellemtiden skulle have tiltrådt rammeaftalen, loinne ikke skabe en aktuel legitim interesse i at få prøvet den anfægtede afgørelse (præmis 21).

Retten udtalte, at annullationspåstanden under disse omstændigheder skulle afvises, uden at det var nødvendigt at behandle Kommissionens øvrige formalitetsindsigelser (præmis 22).

Erstatningspåstanden

Retten bemærkede, at i henhold til artikel 19 i EF-statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal enhver stævning angive søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene. Denne angivelse skal være tilstrækkeligt klar og præcis til, at sagsøgte kan forberede sit forsvar, og til, at Retten kan træffe afgørelse i sagen, i givet fald uden andre oplysninger. Af hensyn til retssikkerheden og god retspleje skal, for at en sag kan antages til realitetsbehandling, de væsentligste faktiske og retlige elementer, hvorpå søgsmålet støttes, fremgå, som et mindstekrav i kort form, men på sammenhængende og forståelig måde, af selve stævningens tekst (præmis 24).

Henvisning til: Retten, 18. september 1996, sag T-387/94, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Smi. II, s. 961, præmis 106.

Retten udtalte, at en stævning, som ikke har den fornødne klarhed, skal afvises, da en tilsidesættelse af artikel 19 i statutten for Domstolen og af Rettens procesreglements artikel 44, stk. 1, litra c), hører til de procesforudsætninger, hvis opfyldelse Retten i henhold til procesreglementets artikel 113 af egen drift kan efterprøve (præmis 25).

Henvisning til: Retten, 10. juli 1990, sag T-64/89, Automec mod Kommissionen, Sml. II, s. 367, præmis 73 og 74.

Retten bemærkede, at det var ufornødent at træffe afgørelse om interventionsbegæringen fra Union syndicale - Luxembourg (præmis 28).

Konklusion:

Sagen afvises.

Det er ufornødent aí træffe afgørelse om interventionsbegæringen.

Sagsøgeren bærer alle sine og Kommissionens omkostninger. L'Union syndicale - Luxembourg bærer sine egne omkostninger.