ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 153/6

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 30. april 2009 — Den Italienske Republik mod Europa-Parlamentet

(Forenede sager C-393/07 og C-9/08) (1)

(Annullationssøgsmål - Europa-Parlamentets afgørelse af 24. maj 2007 om prøvelse af Beniamino Donnicis mandat - medlem af Europa-Parlamentet - prøvelse af et medlem af Parlamentets mandat - udnævnelse af et nyt medlem som følge af, at en kandidat har trukket sig - artikel 6 og 12 i akten af 1976)

2009/C 153/11

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia og R. Adam, som befuldmægtigede, og avvocato dello Stato P. Gentili) (sag C-393/97)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Letland

Sagsøger: Beniamino Donnici (ved avvocati M. Sanino, G.M. Roberti, I. Perego og P. Salvatore) (sag C-9/08)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Italienske Republik

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved H. Krück, N. Lorenz og L. Visaggio, som befuldmægtigede, og professeur E. Cannizzaro)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Achille Occhetto (ved avvocati P. De Caterini og F. Paola)

Sagens genstand

Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse P6_TA-PROV (2007) 0209 af 24. maj 2007 om prøvelse af Beniamino Donnicis medlemskab af Europa-Parlamentet (2007/2121 (REG)), meddelt den 28. maj 2007 — medlemmer af Europa-Parlamentet — prøvelse af medlemskab — udnævnelse af et nyt medlem som følge af, at en kandidat har trukket sig

Konklusion

1) Europa-Parlamentets afgørelse 2007/2121 (REG) af 24. maj 2007 om prøvelse af Beniamino Donnicis mandat annulleres.

2) Europa-Parlamentet betaler B. Donnicis omkostninger og de af Den Italienske Republik som sagsøger afholdte omkostninger.

3) Den Italienske Republik som intervenient, Republikken Letland og A. Occhetto bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 247 af 20.10.2007.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet den ikke i henhold til direktivets artikel 3 har forsynet byområderne Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde samt Santa Cita med kloaknet til opsamling af byspildevand, og idet den ikke i henhold til direktivets artikel 4 har underkastet byspildevand fra byområderne Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Lissabon, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira og Vila Real de Santo Antonió sekundær rensning eller en tilsvarende rensning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 153/6

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 2009 — Waterford Wedgwood plc mod Assembled Investments (Proprietary) Ltd, Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-398/07 P) (1)

(Appel - EF-varemærke - figurmærket WATERFORD STELLENBOSCH - indsigelse fra indehaveren af EF-ordmærket WATERFORD - Appelkammerets afslag på registrering)

2009/C 153/12

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Waterford Wedgwood plc (ved Rechtsanwalt J. Pagenberg)

De andre parter i sagen: Assembled Investments (Proprietary) Ltd (ved P. Hagman, asianajaja, og J. Palm, tavaramerkkiasiamies) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. juni 2007 i sag T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Waterford Wedgwood, hvorved Retten annullerede afgørelse R 240/2004-1 truffet den 15. december 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved der blev givet afslag på den indsigelse, der var rejst af indehaveren af EF-ordmærket »WATERFORD« for varer i klasse 3, 8, 11, 21, 24 og 34

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frikendes.

2) Waterford Wedgwood betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 283 af 24.11.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 153/5

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. maj 2009 — Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (sag C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (sag C-172/07) mod Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht des Saarlandes (Tyskland))

(Forenede sager C-171/07 og C-172/07) (1)

(Etableringsfrihed - artikel 43 EF - den offentlige sundhed - apoteker - bestemmelser, hvorefter det er forbeholdt farmaceuter at drive et apotek - begrundelse - en lægemiddelforsyning til befolkningen, der er sikker og af god kvalitet - farmaceuternes faglige uafhængighed)

2009/C 153/10

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht des Saarlandes

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Apothekerkammer des Saarlandes, Marion Schneider, Michael Holzapfel, Fritz Trennheuser, Deutscher Apothekerverband eV (sag C-171/07), Helga Neumann-Seiwert (sag C-172/07)

Sagsøgt: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

Procesdeltager: DocMorris NV

Sagens genstand

Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht des Saarlandes — fortolkning af artikel 10 EF, 43 EF og 48 EF — apotekerbevilling efter national ret forbeholdt apotekere, som personligt driver apoteket — bevilling af de nationale myndigheder udstedt til en juridisk person under hensyn til fællesskabsrettens direkte virkning — spørgsmål om betingelserne for at undlade at anvende national ret

Konklusion

Artikel 43 EF og 48 EF er ikke til hinder for nationale retsforskrifter som dem, der er tvist om i hovedsagerne, der hindrer personer, som ikke er farmaceuter, i at eje og drive apoteker.

(1) EUT C 140 af 23.6.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 153/8

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien

(Sag C-516/07) (1)

(Traktatbrud - direktiv 2000/60/EF - fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger - fastlæggelse af de ansvarlige myndigheder for hvert vandområdedistrikt)

2009/C 153/15

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved B. Plaza Cruz, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 3, stk. 2, 7 og 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (EFT L 327, s. 1)

Konklusion

1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 2, 7 og 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, idet det ikke har udpeget de ansvarlige myndigheder for anvendelse af direktivets bestemmelser i de selvstyrende regioner Galicien, Baskerlandet, Andalusien, Balearerne og De Kanariske Øer.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 37 af 9.2.2008.
1)

Suspensionen af anvendelsen af EU-retten i de egne af Republikken Cypern, som denne medlemsstats regering ikke har nogen effektiv kontrol over, som fastsat i protokol nr. 10 om Cypern i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, er ikke til hinder for, at Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område anvendes på en retsafgørelse, som er truffet af en cypriotisk ret med sæde i det område af øen, som den cypriotiske regering har effektiv kontrol over, men som vedrører en ejendom beliggende i de nævnte egne.
1)

Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1983/91 af 20. juni 1991, skal fortolkes således, at den tillader medlemsstaterne at pålægge en offentlig virksomhed, som skal sikre den offentlige passagerbefordring i en kommune, forpligtelser til offentlig tjeneste, og at det følger af forordningen, at der for de byrder, der følger af sådanne forpligtelser, kan tildeles en kompensation fastsat i overensstemmelse med forordningens bestemmelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/11

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. april 2009 — straffesag mod Frede Damgaard (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret, Danmark)

(Sag C-421/07) (1)

(Humanmedicinske lægemidler - direktiv 2001/83/EF - begrebet »reklame« - udbredelse af oplysninger om et lægemiddel fra en tredjemand, som handler på eget initiativ)

2009/C 141/16

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Vestre Landsret

Part i hovedsagen

Frede Damgaard

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Vestre Landsret — fortolkning af artikel 86 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67) — begrebet reklame — oplysninger fra en tredjemand, som handler på eget initiativ samt helt uafhængigt af sælgeren og producenten

Konklusion

Artikel 86, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/27/EF af 31. marts 2004, skal fortolkes således, at en tredjemands udbredelse af oplysninger om et lægemiddel, navnlig om dets helbredende eller forebyggende egenskaber, kan anses for reklame i denne bestemmelses forstand, også selv om denne tredjemand handler på eget initiativ og retligt og faktisk helt uafhængigt af producenten eller sælgeren af et sådant lægemiddel. Det tilkommer den nationale domstol at afgøre, om denne udbredelse udgør en form for opsøgende informationsvirksomhed, kundesøgning eller holdningspåvirkning, der tager sigte på at fremme ordinering, udlevering, salg eller forbrug af lægemidler.

(1) EUT C 269 af 10.11.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. april 2009 — VTB-VAB NV (sag C-261/07) og Galatea BVBA (sag C-299/07) mod Total Belgium NV (sag C-261/07) og Sanoma Magazines Belgium NV (sag C-299/07) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van koophandel te Antwerpen, Belgien)

(Forenede sager C-261/07 og C-299/07) (1)

(Direktiv 2005/29/EF - urimelig handelspraksis - national lovgivning, der forbyder tilgift til forbrugere)

2009/C 141/05

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank van koophandel te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: — VTB-VAB NV (C-261/07) Galatea BVBA (C-299/07)

Sagsøgte: Total Belgium NV (C-261/07), Sanoma Magazines Belgium NV (C-299/07)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«) (EUT L 149, s. 22) — national forordning, der forbyder fælles tilbud til forbrugerne

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse som den, der er omhandlet i tvisterne i hovedsagen, som, bortset fra visse undtagelser og uden at tage hensyn til de særlige omstændigheder i hvert enkelt sag, forbyder enhver tilgift, der ydes af en sælger over for en køber.

(1) EUT C 199 af 25.8.2007.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 141/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 23. april 2009 — TNT Post UK Ltd, The Queen mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige))

(Sag C-357/07) (1)

(Sjette momsdirektiv - fritagelser - artikel 13, punkt A, stk. 1, litra a) - ydelser præsteret af det offentlige postvæsen)

2009/C 141/10

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TNT Post UK Ltd, The Queen

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Procesdeltager: Royal Mail Group Ltd

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — fortolkning af artikel 13, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelse til fordel for visse former for virksomhed af almen interesse — tjenesteydelser præsteret af offentlige postvæsener — begrebet »det offentlige postvæsen« — spørgsmålet om begrebet også omfatter private postvirksomheder

Konklusion

1) Begrebet »det offentlige postvæsen« i artikel 13, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at det omfatter offentlige eller private virksomheder, der forpligter sig til helt eller delvist at opfylde postbefordringspligten i en medlemsstat, således som denne pligt er defineret i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10. juni 2002.

2) Fritagelsen i artikel 13, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv 77/388 finder anvendelse på levering af ydelser og dertil knyttede varer bortset fra personbefordring og telekommunikation, som præsteres af det offentlige postvæsen i dets egenskab af virksomhed, der forpligter sig til helt eller delvist at opfylde befordringspligten i en medlemsstat. Den finder ikke anvendelse på levering af ydelser og dertil knyttede varer, hvis vilkår er blevet forhandlet individuelt.

(1) EUT C 247 af 20.10.2007.
1)

Artikel 202 og artikel 233, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at for at toldskylden ophører, skal beslaglæggelsen af varer, som er blevet indført på ikke forskriftsmæssig måde i Fællesskabets toldområde, ske inden de nævnte varer passerer det første toldsted, som er beliggende inden for dette område.
3)

Kontraktklausuler vedrørende detailsalgspriser, som de i hovedsagen omhandlede, kan drage fordel af gruppefritagelsen efter forordning nr. 1984/83, som ændret ved forordning nr. 1582/97, og nr. 2790/1999, hvis leverandøren begrænser sig til at fastsætte en maksimumssalgspris eller til at anbefale en salgspris, og hvis videreforhandleren følgelig råder over en reel mulighed for at fastsætte detailsalgsprisen. Sådanne klausuler kan derimod ikke drage fordel af disse fritagelser, hvis de direkte eller ved indirekte eller skjulte foranstaltninger fører til en fastsættelse af detailsalgsprisen eller til en pålæggelse af minimumssalgspriser fra leverandørens side. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt videreforhandleren er pålagt sådanne begrænsninger, og dette skal undersøges under hensyntagen til samtlige kontraktmæssige forpligtelser i deres økonomiske og retlige sammenhæng samt parterne i hovedsagens adfærd.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets Forordning (EF) Nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe det utilstrækkelige personale til gennemførelse af veterinærkontrol i Grækenland
1)

Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets direktiv 73/79/EØF af 9. april 1973, Rådets direktiv 73/80/EØF af 9. april 1973 og Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, — idet det opstiller de betingelser, der er fastsat i artikel 96 i anden tillægsbestemmelse til den konsoliderede affattelse af selskabsskatteloven (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), udstedt ved kongeligt lovdekret nr. 4/2004 af 5. marts 2004, for fritagelse for kapitaltilførselsafgift for de dispositioner, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som ændret ved direktiv 73/79, 73/80 og 85/303 — idet det pålægger kapitaltilførselsafgift ved forlæggelse fra en medlemsstat til Spanien af sædet for den egentlige ledelse eller det vedtægtsmæssige hjemsted for kapitalselskaber, der ikke er blevet pålagt en tilsvarende afgift i deres oprindelsesmedlemsstat, og — idet det lægger kapitaltilførselsafgift på kapital, der anvendes til at udøve erhvervsmæssig virksomhed på spansk område gennem filialer eller faste driftssteder for selskaber, der er etableret i en medlemsstat, som ikke anvender en tilsvarende afgift.
2)

Den Hellenske Republik pålægges at betale Kommissionen en tvangsbøde, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«, med et beløb på 16 000 EUR pr. dags forsinkelse med iværksættelse af de fornødne foranstaltninger til at sikre den fuldstændige opfyldelse af dommen af 12. marts 2005 i sagen Kommissionen mod Grækenland, beregnet fra afsigelsen af nærværende dom og indtil den fuldstændige opfyldelse af nævnte dom af 12. maj 2005.
3)

Artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2777/2000, som ændret ved forordning nr. 111/2001, såvel som artikel 4 og artikel 5, stk. 4, andet afsnit, i Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af veterinærundersøgelse og kontrol som omhandlet i direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF, 90/675/EØF og 91/496/EØF, som ændret og kodificeret ved Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at medlemsstaterne opkræver nationale afgifter bestemt til at finansiere udgifterne til udførelse af bovin spongiform encefalopati-test. Det samlede afgiftsbeløb i forbindelse med slagtninger af kvæg bestemt til konsum skal fastsættes under hensyntagen til principperne for EF-afgifter, af hvilke følger dels, at beløbet ikke må overstige de omkostninger, som dækker lønninger og sociale ordninger såvel som administration i forbindelse med udførelsen af sådanne test, og dels, at enhver direkte eller indirekte refusion af en sådan afgift er forbudt.
2)

Forordning nr. 1347/2001 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for gyldigheden og muligheden for brug — svarende til en af situationerne i artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler — af tredjemands allerede eksisterende varemærker, som indeholder ordet »Bavaria«, registreret i god tro inden datoen for indlevering af ansøgningen om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse »Bayerisches Bier«, på betingelse af, at disse varemærker ikke er erklæret ugyldige, eller er erklæret fortabt af de grunde, der er anført i artikel 3, stk. 1, litra c) og g), og artikel 12, stk. 2, litra b), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 205/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 7. juli 2009 — The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd og Hercules Inc. mod Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Queen’s Bench Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-558/07) (1)

(Forordning (EF) nr. 1907/2006 - kemikalier - registrering, vurdering og godkendelse af kemikalier samt begrænsninger herfor (REACH) - begrebet »monomere stoffer« - gyldighed - proportionalitet - ligebehandling)

2009/C 205/08

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Queen’s Bench Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd og Hercules Inc.

Sagsøgt(e): Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice, Queen’s Bench Division — fortolkning af artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1) — begrebet »monomere stoffer«

Konklusion

1) Udtrykket »monomere stoffer« i artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF vedrører kun reagerede monomerer, som indgår i polymerer.

2) Gennemgangen af det andet spørgsmål har intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 6, stk. 3, i forordning nr. 1907/2006.

(1) EUT C 51 af 23.2.2008.