Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse

(Art. 249, stk. 3, EF)

2. Institutionernes retsakter – direktiver – medlemsstaternes gennemførelse

3. Miljø – Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger – direktiv 2000/60

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60, art. 1 og 2)

4. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – fastlæggelse under den administrative procedure

(Art. 226 EF)

5. Miljø – Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger – direktiv 2000/60 – forpligtelse til at informere og høre offentligheden

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60, art. 13, stk. 6, og art. 14)

Sammendrag

1. Det følger af artikel 249, stk. 3, EF, at et direktivs gennemførelse i national ret ikke nødvendigvis kræver, at alle medlemsstater vedtager ny lovgivning. Ligeledes er en ordret gentagelse af direktivets bestemmelser i en udtrykkelig, specifik lovbestemmelse ikke altid nødvendig, idet det, afhængig af direktivets indhold, kan være tilstrækkeligt til gennemførelse heraf, at der er fastlagt en generel retlig ramme. Navnlig kan almindelige forfatnings- eller forvaltningsretlige retsgrundsætninger overflødiggøre en gennemførelse ved særlige bestemmelser, som er fastsat ved lov eller administrativt, forudsat disse retsgrundsætninger giver en sikker hjemmel for, at direktivet efterleves fuldt ud af de nationale myndigheder, at retstilstanden efter disse retsgrundsætninger er tilstrækkelig bestemt og klar, såfremt direktivet tilsigter at skabe rettigheder for private, og at de personer, som omfattes af direktivet, har mulighed for fuldt ud at kende deres rettigheder og i givet fald påberåbe sig dem ved de nationale domstole.

(jf. præmis 34)

2. En bestemmelse, som kun vedrører forholdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen, skal principielt ikke gennemføres. Da medlemsstaterne imidlertid er forpligtet til at sikre, at fællesskabsretten overholdes fuldt ud, kan Kommissionen godtgøre, at overholdelsen af en bestemmelse i et direktiv, der regulerer disse forhold, kræver vedtagelse af særlige gennemførelsesforanstaltninger i den nationale retsorden.

(jf. præmis 35)

3. Det fremgår hverken af artikel 1 eller 2 i direktiv 2000/60 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, som fastlægger de mål, som skal opnås ved direktivet, og de definitioner, som direktivet bygger på, eller af nogen anden bestemmelse i direktivet, at medlemsstaterne skal vedtage en rammelovgivning for at gennemføre direktivet korrekt og overholde kravene heri. Vedtagelse af en rammelovgivning kan ganske vist være en hensigtsmæssig og endog enklere måde at gennemføre direktivet på, eftersom de kompetente myndigheder i en enkelt tekst kan meddeles klare hjemler til at udarbejde de forskellige foranstaltninger, der ifølge direktivet skal træffes på vandområdet, og for hvis iværksættelse der gælder frister løbende over en vis periode. Vedtagelse af en sådan rammelovgivning kan også lette Kommissionens arbejde med at overvåge, at de forpligtelser, som påhviler medlemsstaterne i henhold til direktivet, bliver overholdt. Vedtagelse af en rammelovgivning er imidlertid ikke den eneste måde, hvorpå medlemsstaterne kan sikre direktivets fulde anvendelse og fastsætte et overskueligt og tydeligt system, som tilsigter at overholde de i direktivet fastsatte mål.

(jf. præmis 46-48)

4. Hvis formålet med den administrative procedure er blevet opnået under en traktatbrudsprocedure, nemlig det formål at beskytte den pågældende medlemsstats rettigheder, kan en medlemsstat, som ikke under den administrative procedure har meddelt Kommissionen, at direktivet skal anses for allerede at være blevet gennemført i gældende national ret, ikke kritisere Kommissionen for, at den har udvidet eller ændret søgsmålets genstand som fastlagt under den administrative procedure. Kommissionen kan, efter at have foreholdt en medlemsstat, at den på ingen måde har gennemført et direktiv, i replikken nærmere anføre, at den gennemførelse, som den pågældende medlemsstat for første gang har henvist til i svarskriftet, under alle omstændigheder er ukorrekt eller ufuldstændig hvad angår visse af direktivets bestemmelser, da et sådant klagepunkt nødvendigvis må være en del af klagepunktet om, at direktivet på ingen måde er blevet gennemført, og da det er subsidiært i forhold hertil.

(jf. præmis 56)

5. Artikel 14 i direktiv 2000/60 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger tilsigter at give private og interesserede parter ret til at blive inddraget aktivt i gennemførelsen af direktivet, navnlig i udarbejdelse, revision og ajourføring af vandområdeplanerne. National ret, som mangler enhver gennemførelsesforanstaltning, overholder ikke forpligtelsen til at vedtage sådanne nationale gennemførelsesforanstaltninger, at fristen i direktivets artikel 13, stk. 6, bliver retligt bindende for de kompetente nationale myndigheder og i god tid giver private mulighed for fuldt ud at kende deres rettigheder i henhold til de i artikel 14, stk. 1 og 2, omhandlede procedurer.

(jf. præmis 80 og 81)