DOMSTOLENS DOM AF 17. MAJ 1994. - H. MOD REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - FASTSAETTELSE AF EFTERLADTEPENSION TIL ENKEN EFTER ET MEDLEM AF REVISIONSRETTEN, DER I SIN FUNKTIONSTID AFGIK VED DOEDEN, SAMT TIL HANS EFTERLADTE BOERN. - SAG C-416/92.



Samling af Afgørelser 1994 side I-01741



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Revisionsretten ° loenningsregulativ for medlemmerne ° pensioner ° efterladtepension ° beregning ° maksimumsbeloeb af pensionsydelser

(Raadets forordning nr. 2290/77, art. 10 og 16)

Sammendrag

Af de forskellige aendringer, der er foretaget i forordning nr. 2290/77 om loenningsregulativ for Revisionsrettens medlemmer, fremgaar det, at lovgiver har oensket at tage saerligt hensyn til enken i tilfaelde af et medlems doed under tjenesteperioden, men at lovgiver ved varetagelsen af dette hensyn altid samtidig har villet sikre, at summen af ydelser til enken og de forsoergelsesberettigede boern ikke kan overstige det maksimumsbeloeb, som afdoede kunne have gjort krav paa efter tjenestens ophoer, hvilket konkret har fundet udtryk i forordningens artikel 16, stk. 2. Naar et medlem er afgaaet ved doeden under sin tjenestetid, udgoer dette maksimumsbeloeb den maksimale pension i henhold til forordningens artikel 10, dvs. 70% af den sidste grundloen.

Dommens præmisser

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. december 1992 har fru H., enke efter H., i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173 anlagt sag med paastand om annullation af Revisionsrettens afgoerelse af 12. oktober 1992, hvorved hendes ret til enkepension samt hendes forsoergelsesberettigede boerns ret til boernepension blev endeligt fastsat.

2 H. var medlem af Revisionsretten. Han tiltraadte sin stilling den 17. oktober 1987. Den 15. marts 1992 omkom han ved en faerdselsulykke under udoevelsen af sit hverv.

3 Artikel 16, stk. 1 og 2, i Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2290/77 af 18. oktober 1977 om loenningsregulativ for Revisionsrettens medlemmer (EFT L 268, s. 1), som aendret ved Raadets forordning (Euratom, EKSF, EOEF) nr. 1416/81 af 19. maj 1981 (EFT L 142, s. 1), har foelgende ordlyd:

"1. Enken og de forsoergelsesberettigede boern efter et medlem eller tidligere medlem af Revisionsretten, som havde opnaaet pensionsret ved sin doed, oppebaerer efterladtepension.

Denne pension udgoer:

° til enken 60%

° til hvert faderloest barn 10%

° til hvert foraeldreloest barn 20%

af den pension, som medlemmet eller det tidligere medlem af Revisionsretten i henhold til artikel 10 havde krav paa ved sin doed.

Hvis medlemmet af Revisionsretten er afgaaet ved doeden under tjenesteperioden,

° udgoer efterladtepension til enken 36% af den paa tidspunktet for doeden oppebaarne grundloen;

° maa boernepension til det foerste foraeldreloese barn ikke vaere mindre end 12% af den paa tidspunktet for doeden oppebaarne grundloen. Saafremt der er flere foraeldreloese boern, fordeles den samlede boernepension ligeligt mellem de berettigede foraeldreloese boern.

2. Summen af de saaledes tillagte pensionsydelser til de efterladte kan ikke overstige den pension, som medlemmet eller det tidligere medlem af Revisionsretten havde ret til, og paa grundlag af hvilken de er beregnet. I givet fald fordeles maksimumsbeloebet af de pensionsydelser til de efterladte, der kan tillaegges, forholdsmaessigt mellem de paagaeldende paa grundlag af de ovenfor angivne procentsatser."

4 Den pension, som medlemmet eller det tidligere medlem havde ret til, fastsaettes i henhold til artikel 10, stk. 1, der har foelgende ordlyd:

"Pensionen udgoer for hvert fulde tjenesteaar 4,5% af den sidst oppebaarne grundloen og for hver fuld maaned 1/12 af dette beloeb. Den maksimale pension udgoer 70% af den sidst oppebaarne grundloen."

5 I den anfaegtede afgoerelse konstaterede Revisionsretten for det foerste, at afdoede, idet han havde udoevet sit hverv i fire aar og fire maaneder, ville have haft ret til en bruttopension paa 19,5% af sin sidste grundloen, hvori der skulle fradrages bidrag til sygekasse og skat. Paa grundlag af dette beloeb beregnede Revisionsretten i henhold til artikel 16, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2290/77 det maanedlige beloeb, som skulle udbetales til afdoedes to boern i boernepension. Da H. var afgaaet ved doeden under tjenesteperioden, fastsatte Revisionsretten efterladtepensionen til hans enke i henhold til forordningens artikel 16, stk. 1, tredje afsnit, foerste led. Fra dette beloeb trak Revisionsretten derefter bidrag til sygekasse og skat.

6 Da summen af efterladtepensionsydelser oversteg den pension, som H. havde opnaaet ret til i loebet af de fire aar og fire maaneders tjeneste, anvendte Revisionsretten artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 2290/77 og afkortede forholdsmaessigt enkens og de efterladte boerns pension.

7 Til stoette for paastanden har fru H. gjort gaeldende, at der er sket en fejlagtig anvendelse af artikel 16 i forordning nr. 2290/77 og en tilsidesaettelse af forbuddet mod forskelsbehandling.

8 Ifoelge sagsoegeren skal hendes enkepension beregnes i henhold til de saerlige bestemmelser i artikel 16, stk. 1, tredje afsnit, der finder anvendelse, naar et medlem afgaar ved doeden under tjenesteperioden. Pensionsberegningen skal saaledes baseres paa "den paa tidspunktet for doeden oppebaarne grundloen" og ikke paa "pensionen, som medlemmet eller det tidligere medlem af Revisionsretten havde ret til" efter artikel 16, stk. 2. Foelgelig skulle der ikke foretages den i artikel 16, stk. 2, omhandlede afkortning ved fastsaettelsen af hendes rettigheder til efterladtepension.

9 Ifoelge Revisionsretten derimod finder artikel 16, stk. 2, anvendelse paa "summen af de saaledes tillagte pensionsydelser", dvs. i henhold til stk. 1. Afkortningen skal efter Revisionsrettens opfattelse saaledes finde anvendelse paa alle efterladtepensionsydelser til enker og efterladte boern, uanset om medlemmet er afgaaet ved doeden under tjenesteperioden.

10 Ingen af de loesninger, der er fremfoert af sagens parter, foerer til et acceptabelt resultat.

11 Paa den ene side medfoerer den konsekvente anvendelse af artikel 16, stk. 2 ° selv i de tilfaelde, hvor medlemmet er afgaaet ved doeden under tjenesteperioden ° for eksempel, at der vil blive naegtet de efterladte enhver form for pension, hvis medlemmet afgaar ved doeden, foer han har opnaaet ret til pension. Det kan vel antages, at denne ulempe gradvist forsvinder i loebet af tjenestetiden, men det forholder sig dog stadig saadan, at den ikke vil forsvinde fuldstaendigt foer efter det ottende tjenesteaar, nemlig naar medlemmet i henhold til artikel 10 faar ret til en pension, der udgoer otte gange 4,5%, dvs. 36%, af den sidste grundloen, den samme procentsats som den, der for enkens vedkommende er fastsat i artikel 16, stk. 1, tredje afsnit.

12 Paa den anden side ville, hvis man fulgte fru H.' s opfattelse ° hvorefter artikel 16, stk. 2, kun finder anvendelse i det omfang, hvori efterladtepensionen beregnes paa grundlag af artikel 16, stk. 1, andet afsnit ° denne bestemmelse kun faa betydning, som generaladvokaten har paavist i punkt 39 i sit forslag til afgoerelse, i det tilfaelde, hvor det afdoede medlem for eksempel efterlader sig en aegtefaelle og over ti forsoergelsesberettigede boern. Det er kun i saadanne tilfaelde, at sammenlaegningen af de 10% for hvert efterladt barn kunne overstige den oevre graense for det pensionsbeloeb, det afdoede medlem ville have ret til.

13 I lyset af disse betragtninger og paa baggrund af tilblivelsen af artikel 16 bliver spoergsmaalet, hvad der er formaalet med bestemmelserne i stykke 1, tredje afsnit, og stykke 2.

14 Det fremgaar ved en gennemgang af de forskellige aendringer, der er foretaget i den paagaeldende forordning, at lovgiver har oensket at tage saerligt hensyn til enken i tilfaelde af et medlems doed under tjenesteperioden. Det fremgaar imidlertid af de efterfoelgende aendringer i pensionssatserne, at koncipisten af disse bestemmelser i oevrigt altid har soerget for, at summen af de berettigedes ydelser ikke kan overstige maksimumsbeloebet, som afdoede kunne have gjort krav paa efter tjenestens ophoer.

15 Udviklingen af reglerne om afloenning af medlemmer og tidligere medlemmer af de europaeiske institutioner viser, at bestemmelser saasom artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 2290/77 fra begyndelsen havde til formaal at finde anvendelse paa samtlige tilfaelde af beregning af efterladtepension og at sikre, at summen af disse pensionsydelser ikke overstiger medlemmets maksimale pension.

16 Da H. afgik ved doeden under sin tjenestetid, er den oevre graense for summen af de pensionsydelser, der er tillagt de berettigede efter ham, "den maksimale pension" i henhold til forordningens artikel 10, dvs. 70% af den sidste grundloen.

17 Idet Revisionsretten har betragtet den pension, H. ville have haft ret til paa tidspunktet for sin doed, som maksimumsbeloebet, og saaledes har begraenset de pensioner, der skulle tillaegges de berettigede, har den tilsidesat bestemmelserne i artikel 10 og 16 i forordning nr. 2290/77.

18 Revisionsrettens afgoerelse af 12. oktober 1992 skal derfor annulleres.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

19 Revisionsretten har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger i medfoer af procesreglementets artikel 69, stk. 2.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1) Revisionsrettens afgoerelse af 12. oktober 1992 om fastsaettelse af fru H.' s ret til enkepension og hendes boerns ret til boernepension annulleres.

2) Revisionsretten betaler sagens omkostninger.