Sag G-293/88 
E. M. Winter-Lutzins 
mod 
Sociale Verzekeringsbank ved direktionen 
(anmodning om præjudiciel afgørelse 
indgivet af Raad van Beroep, Amsterdam) 
»Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige 
erhvervsdrivende — særlige betingelser for anvendelse af nederlandsk 
lov om almindelig alderspension — forsikringsperioder der skal tages i 
betragtning i henhold til bilag VI, litra J, punkt 2, litra a), 
til forordning (EØF) nr. 1408/71« 
Retsmøderapport 1624 
Forslag til afgørelse fra generaladvokat M. Darmon, fremsat den 7. februar 1990 1631 
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. maj 1990 1639 
Sammendrag af dom 
Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — ydelser — bo-
pælsbestemmelser — ophævelse — rækkevidde og grænser —· alderdoms- og livsforsikring — 
særlige regler for anvendelsen af den nederlandske lov om almindelig alderspension — hensynta­
gen til perioder før den 1. januar 1957 i visse tilfælde undergivet et bopælskrav — tilladt 
[Rådets forordning nr. 1408/71, art. 10, stk. 1, og bilag VI, litra j), punkt 2] 
Artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 
om ophævelse af bopælsbestemmelser skal 
sikre, at den berettigede kan modtage so­
ciale sikringsydelser også efter at have bosat 
sig i en anden medlemsstat, samt at den frie bevægelighed for arbejdstagere begunstiges 
ved en beskyttelse af de berettigede mod tab 
som følge af, at de flytter fra en medlems­
stat til en anden. Dette formål kræver, at 
beskyttelsen også omfatter en begunstigelse, 
I-1623 
RETSMØDERAPPORT — SAG C-293/88 
der, uanset at den er hjemlet i en særord­
ning, giver sig udslag i en forhøjelse af det 
pensionsbeløb, som i øvrigt ville tilkomme 
den berettigede. 
Bestemmelsen i artikel 10 kan imidlertid 
ikke uden begrænsning anvendes på en lov­
givning om almindelig alderdomsforsikring 
som den nederlandske, hvorefter det er til­
strækkeligt blot at have bopæl i Nederlan­
dene. Dette er grunden til, at bilag VI, litra 
J »Nederlandene«, punkt 2, i forordning nr. 
1408/71 indeholder særbestemmelser for anvendelsen af princippet om ophævelsen af 
bopælsbestemmelser på denne ordning, idet 
bl. a. perioder før den 1. januar 1957 tilba­
gelagt af personer, der opfylder visse betin­
gelser, ligestilles med forsikringsperioder. 
Artikel 10, stk. 1, skal herefter i lyset af 
disse bestemmelser i bilag VI fortolkes såle­
des, at den ikke udelukker en bestemmelse 
som den her omhandlede i nederlandsk lov­
givning, hvorefter en persons ret til over-
gangsfordele efter lovgivningen kan afslås, 
alene fordi den pågældende ikke er bosat på 
nationalt område. 
RETSMØDERAPPORT 
i sag C-293/88 * 
I — Faktiske omstændigheder 
A — Retlig baggrund 
1. Nationale bestemmelser 
1. Med Algemene Ouderdomswet (neder­
landsk lov om almindelig alderspension — 
herefter benævnt »AOW«) indførtes en pen­
sionsordning, hvorefter retten til alderspen­
sion principielt udelukkende er afhængig af 
det antal år, man har været forsikret. 
I henhold til AOW er alle personer med bo­
pæl i Nederlandene, som har lønnet beskæf­tigelse dér og derfor er indkomstskatteplig­
tige, tvunget forsikret. Også personer, der 
ikke har bopæl i Nederlandene, men som på 
grund af uarbejdsdygtighed på mindst 45% 
oppebærer ydelser i henhold til Wet op de 
Arbeidsongeschiktheidsverzekering (neder­
landsk lov om forsikring mod uarbejdsdyg­
tighed — herefter benævnt »WAO«) er 
tvunget forsikret. 
Forsikring i henhold til AOW forudsætter, 
at der betales bidrag. Personer, der er for­
sikret ifølge AOW, har ret til alderspension 
fra det fyldte 65. år. For at oppebære fuld 
alderspension skal der være tilbagelagt en 
forsikringsperiode på 50 år; når forsikrings­
perioden er under 50 år, nedsættes den 
fulde pension med 2% for hvert år uden 
* Processprog: nederlandsk. 
I - 1624