Sag T-332/02

Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Toldunion – fællesskabsforsendelse – svig – cigaretsmugleri – fritagelse for importafgifter – forordning (EØF) nr. 1430/79 – artikel 13: billighedsklausul – begrebet »særlige forhold««

Rettens dom (Femte Afdeling) af 14. december 2004

Sammendrag af dom

1. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter – artikel 13 i forordning nr. 1430/79 – rækkevidde – grænser – anvendelse af den materielle toldret – de nationale myndigheders enekompetence

(Art. 234 EF; Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13, stk. 1)

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter – artikel 13 i forordning nr. 1430/79 – rækkevidde – Kommissionens beslutningsbeføjelse – nærmere regler for udøvelsen

(Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13, stk. 1)

3. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter – artikel 13 i forordning nr. 1430/79 – »særlige forhold« – begreb – nationale myndigheder, som i forbindelse med en undersøgelse bevidst har ladet lovovertrædelser eller uregelmæssigheder blive begået, hvilket har forårsaget en toldskyld for en afgiftspligtig i god tro – alvorlig forsømmelse fra Kommissionens eller de nationale myndigheders side – omfattet – konkret tilfælde, som ikke udgør særlige forhold

(Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13, stk. 1)

1. Artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1430/79 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter har alene til formål at gøre det muligt, såfremt der foreligger visse særlige omstændigheder, og såfremt der ikke foreligger forsømmelse eller urigtigheder, at fritage erhvervsdrivende for betaling af skyldige afgifter, hvorimod den ikke giver adgang til at bestride, at toldkravet principielt er forfaldent. Det henhører således under de nationale myndigheders kompetence at fastslå skyldens eksistens og dens størrelse. I øvrigt kan afgørelser, der træffes af disse myndigheder, indbringes for de nationale domstole, som kan forelægge spørgsmål for Domstolen i medfør af artikel 234 EF.

(jf. præmis 33, 34 og 101)

2. Artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1430/79 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter er en generel billighedsklausul, der tager sigte på at dække andre tilfælde end de i praksis hyppigst forekommende, som ved udstedelsen af forordningen kunne gøres til genstand for specielle bestemmelser. Den er bestemt til at anvendes, når de omstændigheder, som karakteriserer forholdet mellem den erhvervsdrivende og myndighederne, er sådanne, at det ikke er rimeligt at påføre den erhvervsdrivende et tab, som han normalt ikke ville have lidt.

I henhold til denne bestemmelse skal to kumulative betingelser være opfyldt, for at der kan ske fritagelse for importafgifter, nemlig at der foreligger særlige forhold, og at der ikke er begået urigtigheder eller åbenlys forsømmelse af den erhvervsdrivende.

Kommissionen har en skønsbeføjelse, når den træffer en beslutning under anvendelse af den nævnte generelle billighedsklausul. Desuden udgør godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter en undtagelse til den normale import- og eksportordning, og de bestemmelser, hvori der er fastsat en sådan godtgørelse eller fritagelse, skal følgelig fortolkes strengt.

(jf. præmis 40-42)

3. Når en afgiftspligtig erhvervsdrivende af hensyn til en undersøgelse, som fremmes af told- eller politimyndighederne og har til formål at identificere og pågribe gerningsmænd eller medvirkende til svig, der er begået eller under forberedelse, ikke er blevet underrettet af de nationale myndigheder om undersøgelsens forløb, og der ikke kan tilregnes den afgiftspligtige nogen uregelmæssighed eller forsømmelse, kan der antages at foreligge særlige forhold som omhandlet i artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1430/79 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter. Selv om det er lovligt, at de nationale myndigheder i forbindelse med en sådan undersøgelse bevidst lader lovovertrædelser eller uregelmæssigheder blive begået, vil det således være i strid med formålet med billighedsklausulen at lade den afgiftspligtige bære den toldskyld, der er en følge af disse valg i forbindelse med forfølgelsen af overtrædelserne, eftersom det sætter den afgiftspligtige i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme virksomhed.

Selv om den omstændighed, at den afgiftspligtige, endog i god tro, fremlægger dokumenter, som senere viser sig at være forfalskede, desuden ikke i sig selv udgør et særligt forhold, der kan begrunde en fritagelse for importafgifter, foreligger der imidlertid et sådant forhold i tilfælde af, at Kommissionen eller det nationale toldvæsen har gjort sig skyldige i alvorlige forsømmelser, således at den svigagtige anvendelse af dokumenterne er blevet lettet.

Hvad angår en toldspeditør, der har hjemsted ved en af Fællesskabets grænser og har udstedt fællesskabsforsendelsesdokumenter efter, at en lastvogn har forladt en lokalitet i et tredjeland, udgør hverken den omstændighed, at virksomheden udøves ved grænsen og ikke på afgangsstedet for transporten, eller umuligheden af at inspicere lastvognen, forhold, der kan sætte en erhvervsdrivende i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, eftersom disse omstændigheder gælder for et ubestemt antal erhvervsdrivende. Følgelig kan de ikke være kendetegnende for særlige forhold som omhandlet i den førnævnte bestemmelse.

(jf. præmis 51, 70, 72 og 84)