Sag C-404/17

A

mod

Migrationsverket

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Förvaltningsrätten i Malmö – Migrationsdomstolen)

»Præjudiciel forelæggelse – asylpolitik – direktiv 2013/32/EU – artikel 31, stk. 8, og artikel 32, stk. 2 – ansøgning om international beskyttelse, der er åbenbart grundløs – begrebet sikkert oprindelsesland – ingen nationale regler om dette begreb – ansøgerens forklaringer er pålidelige, men utilstrækkelige, henset til, at ansøgerens oprindelsesland yder en tilstrækkelig beskyttelse«

Sammendrag – Domstolens dom (Første Afdeling) af 25. juli 2018

Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse – direktiv 2013/32 – behandlingsprocedure i første instans – ansøgning, som medlemsstaterne kan anse for at være åbenbart grundløs – begrundelse – ansøgning fra en person, som er statsborger i et sikkert oprindelsesland – begreb – ansøgning, der indeholder pålidelige forklaringer, som dog er utilstrækkelige, henset til, at ansøgerens oprindelsesland yder en tilstrækkelig beskyttelse – ingen nationale regler, der gennemfører begrebet sikkert oprindelsesland i den pågældende medlemsstat – udelukket

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32, art. 31, stk. 8, litra b) og e), art. 32, stk. 2, art. 36 og 37 samt bilag I]

Artikel 31, stk. 8, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, sammenholdt med direktivets artikel 32, stk. 2, skal fortolkes således, at en ansøgning om international beskyttelse kan betragtes som åbenbart grundløs i tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, hvor det for det første følger af oplysningerne om ansøgerens oprindelsesland, at ansøgeren kan sikres acceptabel beskyttelse dér, og de oplysninger, som ansøgeren har afgivet, for det andet ikke er tilstrækkelige til at begrunde tildeling af international beskyttelse, når den medlemsstat, hvor ansøgningen er blevet indgivet, ikke har vedtaget bestemmelser om gennemførelse af begrebet sikkert oprindelsesland.

En medlemsstat kan således ikke anvende den afkræftelige formodning, som er indført ved reglerne i direktiv 2013/32 om de procedurer, der er baseret på begrebet sikkert oprindelsesland, uden ligeledes at have foretaget en fuldstændig gennemførelse af disse regler med hensyn til de love og administrative bestemmelser, det tilkommer denne at vedtage. Under disse omstændigheder tilkommer det den enkelte medlemsstat at udpege sikre oprindelseslande i denne lovgivnings forstand i henhold til bestemmelserne i artikel 36 og 37 i samt bilag I til direktiv 2013/32, hvilket bl.a. betyder, at den nationale lovgiver skal oprette en liste over tredjelande efter de kriterier, som er fastsat i bilag I, at der skal fastsættes regler og yderligere gennemførelsesbestemmelser, at Kommissionen skal underrettes om listen over sikre oprindelseslande eller endda regelmæssig fornyet overvejelse heraf.

For så vidt angår den tvivl, som den forelæggende ret har givet udtryk for med hensyn til muligheden for i henhold til artikel 31, stk. 8, i direktiv 2013/32 at betragte en ansøgning for åbenbart grundløs med den begrundelse, at ansøgerens forklaringer ikke er tilstrækkelige, skal det bemærkes, at dette direktiv er en omarbejdning af direktiv 2005/85. Selv om artikel 23, stk. 4, litra g), i direktiv 2005/85 ganske vist omhandler tilfælde, hvor ansøgerens forklaringer er »utilstrækkelige«, henviser artikel 31, stk. 8, litra e), i direktiv 2013/32, som erstatter denne bestemmelse, imidlertid ikke til disse tilfælde.

(jf. præmis 28, 31-33 og 35 samt domskonkl.)