Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - national ret i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) - begreb - Överklagandenämnden för Högskolan, der har kompetence til at behandle klager vedrørende højere uddannelsesinstitutioner - omfattet

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

2. Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår - ligebehandling - undtagelser - foranstaltninger til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder - udvælgelse med henblik på besættelse af en stilling inden for staten - national lovgivning, hvorefter der skal gives ansøgere af det underrepræsenterede køn fortrinsstilling, når blot det ikke på grund af forskellen i kvalifikationer er i strid med kravet om objektivitet ved udnævnelsen - ikke tilladt - begrænsning i foranstaltningens anvendelsesområde - spørgsmålet om, på hvilket niveau stillingen skal besættes - uden betydning

(Art. 141, stk. 4, EF; Rådets direktiv 76/207, art. 2, stk. 1 og 4)

3. Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår - ligebehandling - undtagelser - foranstaltninger til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder - udvælgelse med henblik på besættelse af en stilling inden for staten - en regel i retspraksis om fortrinsstilling for ansøgere, der tilhører det underrepræsenterede køn - tilladt - betingelser

(Rådets direktiv 76/207, art. 2, stk. 1 og 4)

Sammendrag

1. For at bedømme, om et forelæggende organ er en ret i traktatens artikel 177's (nu artikel 234 EF) forstand, skal der tages en række forhold i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, samt om det er uafhængigt. Överklagandenämnden för Högskolan i Sverige, der har kompetence til at behandle klager over visse afgørelser, som er truffet vedrørende højere uddannelsesinstitutioner, opfylder disse betingelser.

( jf. præmis 29 og 30 )

2. Artikel 2, stk. 1 og 4, i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår og artikel 141, stk. 4, EF er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøger til en stilling inden for staten, der tilhører det underrepræsenterede køn og har tilstrækkelige kvalifikationer til stillingen, skal vælges frem for en ansøger af det modsatte køn, som ellers ville være valgt, i tilfælde hvor dette er nødvendigt for, at en ansøger af det underrepræsenterede køn bliver valgt, og forskellen mellem ansøgernes kvalifikationer ikke er så stor, at det ville være i strid med kravet om objektivitet ved udnævnelsen.

For det første kan en sådan metode ikke anses for at være berettiget i medfør af direktivets artikel 2, stk. 4, idet udvælgelsen af en ansøger blandt dem, der er tilstrækkeligt kvalificerede, i sidste instans alene sker på grundlag af, om den pågældende tilhører det underrepræsenterede køn, selv hvis den valgte ansøger er mindre kvalificeret end en ansøger af det modsatte køn. For det andet giver denne bestemmelse - selv om artikel 141, stk. 4, EF giver medlemsstaterne beføjelse til at opretholde eller vedtage foranstaltninger, der tager sigte på at indføre specifikke fordele, der har til formål at forebygge eller opveje ulemper i den erhvervsmæssige karriere, for at sikre fuld ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet - dog ikke adgang til at benytte en udvælgelsesmetode, der under alle omstændigheder ikke står i et rimeligt forhold til formålet.

Selv om anvendelsesområdet for en positiv særbehandlingsforanstaltning som den her omhandlede begrænses, ophører den endvidere ikke af den grund med at være en ubetinget og uforholdsmæssig foranstaltning, og de nævnte bestemmelser er derfor ligeledes til hinder for en sådan national lovgivning, hvis lovgivningen kun finder anvendelse på besættelse af enten et på forhånd bestemt, begrænset antal stillinger eller stillinger, der oprettes som led i en plan, som en enkelt højere uddannelsesinstitution særskilt har besluttet at gennemføre, og hvorefter der kan ske positiv særbehandling.

Endvidere lader fællesskabsretten på ingen måde anvendelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse afhænge af, om den stilling, der skal besættes, er på et højere eller lavere niveau. Det følger heraf, at bedømmelsen af, om de nationale regler om positiv særbehandling i forbindelse med ansættelse på højere uddannelsesinstitutioner er i overensstemmelse med fællesskabsretten, ikke kan afhænge af, om den stilling, der skal besættes, er på et højere eller lavere niveau.

( jf. præmis 53, 55, 56, 58, 59, 64 og 65 samt domskonkl. 1, 2 og 4 )

3. Artikel 2, stk. 1 og 4, i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er ikke til hinder for en regel i national retspraksis om, at en ansøger til en stilling inden for staten, der tilhører det underrepræsenterede køn, kan foretrækkes frem for en medansøger af det modsatte køn, når ansøgerne med hensyn til kvalifikationer kan anses for jævnbyrdige eller tilnærmelsesvis jævnbyrdige, forudsat at ansøgningerne vurderes objektivt under hensyntagen til alle ansøgeres særlige, personlige forhold.

( jf. præmis 62 og domskonkl. 3 )