ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 370/12

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. oktober 2011 — Finanzamt Essen-NordOst mod GFKL Financial Services AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-93/10) (1)

(Sjette momsdirektiv - artikel 2, nr. 1), og artikel 4 - anvendelsesområde - begreberne »tjenesteydelser, som foretages mod vederlag«, og »økonomisk virksomhed« - salg af uerholdelige fordringer - lavere salgspris for fordringerne end deres pålydende værdi - købers overtagelse af inddrivelsesforanstaltningerne vedrørende fordringerne og risikoen for skyldnernes misligholdelse)

2011/C 370/17

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finanzamt Essen-NordOst

Sagsøgt: GFKL Financial Services AG

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 2, nr. 1), artikel 4 og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), samt af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 2) og 3), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begreberne ydelse mod vederlag og økonomisk aktivitet — factoring — opkøb af nødlidende fordringer til en pris, der er beregnet på grundlag af risikoen for manglende betaling — factoringsselskabets overtagelse af inddrivelsen af fordringerne og tabsrisikoen

Konklusion

Artikel 2, nr. 1), og artikel 4 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en erhvervsdrivende, der for egen risiko køber uerholdelige fordringer til en pris, som er lavere end fordringernes pålydende værdi, ikke leverer tjenesteydelser mod vederlag som omhandlet i artikel 2, nr. 1), og ikke udøver økonomisk virksomhed, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, når differencen mellem fordringernes pålydende værdi og købsprisen afspejler de omhandlede fordringers faktiske økonomiske værdi på tidspunktet for deres overdragelse.

(1) EUT C 134 af 22.5.2010.
1)

Artikel 77, stk. 2, litra b), nr. i), og artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og opdateret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at personer, der modtager en alders- og/eller invalidepension eller er børn af en afdød arbejdstager, som har været omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater, men hvis ret til pension og efterladteydelse alene hviler på lovgivningen i den tidligere beskæftigelsesstat, er berettiget til hos de kompetente myndigheder i denne stat at stille krav om udredning af det børnetilskud, der er fastsat i denne lovgivning for handicappede børn, med det fulde beløb, også selv om de pågældende ikke i bopælsmedlemsstaten har ansøgt om at modtage sammenlignelige ydelser, der udredes med et højere beløb efter lovgivningen i den sidstnævnte stat, fordi de har valgt en anden ydelse til handicappede, som er uforenelig med disse ydelser, når retten til børnetilskud i den tidligere beskæftigelsesmedlemsstat er opnået alene efter lovgivningen i denne stat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 362/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. oktober 2011 — PepsiCo, Inc. mod Grupo Promer Mon Graphic SA og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-281/10 P) (1)

(Appel - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 5, 6 og 10 samt artikel 25, stk. 1, litra d) - EF-design - registreret EF-design, der gengiver et cirkelformet reklameunderlag - tidligere EF-design - andet helhedsindtryk - designerens grad af frihed - informeret bruger - omfanget af domstolsprøvelsen - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder)

2011/C 362/12

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: PepsiCo, Inc. (ved abogado E. Armijo Chávarri og Rechtsanwältin V. von Bomhard)

De andre parter i sagen: Grupo Promer Mon Graphic SA (ved abogada R. Almaraz Palmero) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 18. marts 2010 i sag T-9/07, Grupo Promer Mon Graphic mod KHIM — PepsiCo, hvorved Retten gav medhold i et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af EF-design nr. 53186 1 til prøvelse af afgørelse truffet den 27. oktober 2006 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1001/2005-3), hvorved Annullationsafdelingens afgørelse om at erklære design nr. 74463 1 (reklameartikler til spil) for ugyldigt blev annulleret

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) PepsiCo Inc. betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 234 af 28.8.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 362/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. oktober 2011 — Freixenet, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Forenede sager C-344/10 P og C-345/10 P) (1)

(Appeller - ansøgninger om registrering af EF-varemærker, der gengiver en slebet hvid flaske og en slebet sort mat flaske - afslag på registrering - mangel på fornødent særpræg)

2011/C 362/13

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Freixenet, SA (ved avocats F. de Visscher, E. Cornu og D. Moreau)

Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 27. april 2010 i sag T-109/08, Freixenet mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret for appellantens påstand om annullation af afgørelsen truffet den 30. oktober 2007 af Første Appelkammer ved KHIM (sag R 97/2001-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der gengiver en matslebet hvid flaske, som EF-varemærke EFT 1994 L 11, s. 1) — tilsidesættelse af artikel 7 [stk. 1, litra b)], artikel 73 og 38 (stk. 3) i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker [nu artikel 7 (stk. 1, litra b)], artikel 75 og 37 (stk. 3) i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker] (EUT L 78, s. 1) — tilsidesættelse af retten til forsvar og retten til en retfærdig rettergang — afslag på registrering — manglende fornødent særpræg

Konklusion

1) Dommene afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 27. april 2010, Freixenet mod KHIM (hvid matslebet flaske) (sag T-109/08) og Freixenet mod KHIM (matslebet sort flaske) (sag T-110/08), ophæves.

2) Afgørelserne truffet af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) den 30. oktober 2007 (sag R 97/2001-1) og 20. november 2007 (sag R 104/2001-1) annulleres.

3) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler sagens omkostninger i begge instanser.

(1) EUT C 274 af 9.10.2010.
—

Den er ikke til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvorefter skattebeløbet af latente kapitalgevinster af aktiverne i et selskab fastsættes endeligt — uden at hverken kurstab eller kapitalgevinster, der kan realiseres senere, tages i betragtning — på det tidspunkt, hvor selskabet på grund af flytningen af sit faktiske hovedsæde til en anden medlemsstat ophører med at oppebære skattepligtig indkomst i førstnævnte medlemsstat. Det er herved uden betydning, at de beskattede latente kapitalgevinster hænger sammen med en valutagevinst, der som følge af de skatteregler, der gælder i værtsmedlemsstaten, ikke kommer til udtryk dér.
1)

Artikel 14, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at fritagelsen for afgift på motorbrændstof til luftfartøjer som omhandlet i denne bestemmelse ikke kan indrømmes en virksomhed som den i hovedsagen omhandlede, der med henblik på at udvikle sine forretninger anvender et fly, som tilhører virksomheden, til at forestå sine medarbejderes rejser til kunder eller erhvervsmesser, for så vidt som disse rejser ikke direkte tjener til virksomhedens levering af en tjenesteydelse med fly mod vederlag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/8

Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. december 2011 — Residex Capital IV CV mod Gemeente Rotterdam (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-275/10) (1)

(Artikel 88, stk. 3, EF - statsstøtte - støtte ydet i form af en garanti til en långiver, således at denne kan tildele en låntager et lån - tilsidesættelse af procedureregler - tilbagesøgningsforpligtelse - ugyldighed - de nationale domstoles kompetence)

2012/C 32/13

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Residex Capital IV CV

Sagsøgt: Gemeente Rotterdam

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — statsstøtte — fortolkning af artikel 108, stk. 3, TEUF — støtte ydet i form af en garanti til en långiver, således at denne kan tildele en låntager et lån — tilsidesættelse af procedureregler — de nationale retters kompetence

Konklusion

Artikel 88, stk. 3, sidste punktum, EF skal fortolkes således, at de nationale domstole er kompetente til at annullere en garanti i en situation som i hovedsagen, hvor den ulovlige støtteforanstaltning er gennemført ved en garanti, stillet af en offentlig myndighed for at dække et lån, som et finansieringsselskab har tildelt en virksomhed, som ikke ville have kunnet opnå en sådan finansiering på normale markedsvilkår. De nævnte domstole er ved udøvelsen af denne kompetence forpligtet til at sikre, at støtten tilbagesøges, og kan med henblik herpå annullere garantien, særligt hvis denne annullation, når der ikke findes mindre indgribende processuelle skridt, kan føre til eller lette genopretningen af den oprindelige konkurrencemæssige situation, inden denne garanti blev stillet.

(1) EUT C 246 af 11.9.2010.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. november 2011 — Georgetown University, University of Rochester og Loyola University of Chicago mod Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-422/10) (1)

(Humanmedicinske lægemidler - supplerende beskyttelsescertifikat - forordning (EF) nr. 469/2009 - artikel 3 - betingelser for udstedelse af et certifikat - begrebet »beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« - kriterier - yderligere eller andre kriterier for et lægemiddel, der indeholder mere end én aktiv ingrediens, eller for en kombinationsvaccine (»multi-disease vaccine«)

(2012/C 25/24)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Det Forenede Kongerige)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Georgetown University, University of Rochester og Loyola University of Chicago

Sagsøgt: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler — betingelser for opnåelse af certifikatet (EUT L 152, s. 1) — mulighed for at udstede et supplerende beskyttelsescertifikat for en aktiv ingrediens eller en sammensætning af aktive ingredienser, hvis den aktive ingrediens eller sammensætningen af aktive ingredienser er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft som omhandlet i forordningens artikel 3, litra a)

Konklusion

Artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at bestemmelsen under forudsætning af, at de øvrige betingelser, der er fastsat i denne artikel, ligeledes er opfyldt, ikke er til hinder for, at de kompetente patentmyndigheder i en medlemsstat udsteder et supplerende beskyttelsescertifikat for en aktiv ingrediens, der svarer til de aktive ingredienser, der fremgår af ordlyden af kravene i det påberåbte grundpatent, når det lægemiddel, hvis markedsføringstilladelse fremlægges til støtte for ansøgningen om supplerende beskyttelsescertifikat, ikke blot indeholder denne aktive ingrediens, men også andre aktive ingredienser.

(1) EUT C 301 af 6.11.2010.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. november 2011 — Medeva BV mod Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-322/10) (1)

(Humanmedicinske lægemidler - supplerende beskyttelsescertifikat - forordning (EF) nr. 469/2009 - artikel 3 - betingelser for udstedelse af et certifikat - begrebet »beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« - kriterier - yderligere eller andre kriterier for et lægemiddel, der indeholder mere end én aktiv ingrediens, eller for en kombinationsvaccine (»multi-disease vaccine«)

(2012/C 25/17)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Medeva BV

Sagsøgt: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — fortolkning af artikel 3, litra a) og b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1) — betingelser for udstedelse af et certifikat — begrebet »beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« — kriterier — yderligere eller andre kriterier for et lægemiddel, der indeholder mere end én aktiv ingrediens, eller for en kombinationsvaccine (»Multi-disease vaccine«)

Konklusion

1) Artikel 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at de kompetente patentmyndigheder i en medlemsstat udsteder et supplerende beskyttelsescertifikat, der omfatter aktive ingredienser, som ikke fremgår af ordlyden af kravene i det grundpatent, der påberåbes til støtte for en sådan ansøgning.

2) Artikel 3, litra b), i forordning nr. 469/2009 skal fortolkes således, at bestemmelsen under forudsætning af, at de øvrige betingelser, der er fastsat i denne artikel, ligeledes er opfyldt, ikke er til hinder for, at de kompetente patentmyndigheder i en medlemsstat udsteder et supplerende beskyttelsescertifikat for en sammensætning af to aktive ingredienser, der svarer til de aktive ingredienser, der fremgår af ordlyden af kravene i det påberåbte grundpatent, når det lægemiddel, hvis markedsføringstilladelse fremlægges til støtte for ansøgningen om supplerende beskyttelsescertifikat, ikke blot indeholder denne sammensætning af to aktive ingredienser, men også andre aktive ingredienser.

(1) EUT C 246 af 11.9.2010.
2)

Selv hvis det antages, at forbudsforanstaltningen mod at udrejse af området, således som den, der er blevet pålagt Petar Aladzhov i hovedsagen, er blevet vedtaget på de betingelser, der er fastsat i artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, er de betingelser, der er fastsat i samme artikels stk. 2, til hinder for en sådan foranstaltning, — hvis den udelukkende er baseret på eksistensen af en skattegæld i et selskab, hvori denne sagsøger er en af direktørerne, og alene på grund af denne egenskab, uden at der er foretaget en specifik vurdering af hans personlige adfærd, og uden at det er godtgjort, at han på nogen måde udgjorde en trussel mod den offentlige orden, og — hvis forbuddet mod at udrejse af området ikke er egnet til at sikre virkeliggørelsen af det formål, som det forfølger, og går videre end nødvendigt for at nå dette. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet i den sag, som den har fået forelagt.
1)

Artikel 7, litra f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, som, i tilfælde af at den registrerede ikke har givet sit samtykke og for at muliggøre behandlingen af den pågældendes personoplysninger, som er nødvendig for, at den registeransvarlige eller den tredjemand eller de tredjemænd, til hvem oplysningerne videregives, kan forfølge en legitim interesse, kræver, ud over at den registreredes grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder ikke krænkes, at nævnte oplysninger er opført i offentligt tilgængelige kilder, og således kategorisk og generelt udelukker enhver behandling af oplysninger, som ikke er opført i sådanne kilder.
—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) sammenholdt og fortolket i forhold til de krav, der kan udledes af beskyttelsen af de gældende grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at det pålægges en internetudbyder at indføre et system med filtrering
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. november 2011 — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA mod Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-126/10) (1)

(Tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 90/434/EØF - fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater - artikel 11, stk. 1, litra a) - forsvarlige økonomiske betragtninger - omstrukturering eller rationalisering af aktiviteterne i de selskaber, der deltager i transaktionen - begreber)

(2012/C 25/12)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

Sagsøgt: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

Procesdeltager: Ministério Público

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supremo Tribunal Administrativo — fortolkning af artikel 11, stk. 1, litra a) i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, partiel spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 1) — transaktioner, hvis formål er skattesvig eller skatteunddragelse — begrebet »forsvarlige økonomiske betragtninger« og begrebet »omstrukturering eller rationalisering af aktiviteterne«

Konklusion

Artikel 11, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at i tilfælde af en fusion mellem to selskaber inden for samme koncern kan den omstændighed, at det overtagne selskab på tidspunktet for fusionen ikke udøver nogen virksomhed, ikke råder over nogen finansielle andele og alene overfører store skattemæssige tab, af ubestemt oprindelse, til det overtagende selskab, udgøre en formodning for, at transaktionen ikke er foretaget ud fra »forsvarlige økonomiske betragtninger« i denne bestemmelses forstand, selv om transaktionen har en positiv indvirkning på koncernens strukturelle omkostninger. Det tilkommer den forelæggende ret, henset til alle omstændigheder i den sag, der er indbragt for den, at undersøge, om de forhold, der udgør formodningen for skattesvig eller skatteunddragelse i nævnte bestemmelses forstand, er opfyldt i denne sag.

(1) EUT C 134 af 22.5.2010.
1)

Underposition 0207 12 90 i bilag I til Kommissionens forordning (EØF) nr. 3846/87 af 17. december 1987 om fastsættelsen af nomenklaturen over eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2091/2005 af 15. december 2005 om offentliggørelse for 2006 af nomenklaturen over eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, skal fortolkes således, at en fjerkræslagtekrop, der henhører under denne underposition, skal være fuldstændigt renset, således at det udgør en tariferingsretlig hindring, såfremt en slagtekrop efter den maskinelle rensningsprocedure præsenteres med f.eks. en del af tarmen eller luftrøret.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. november 2011 — Oliver Jestel mod Hauptzollamt Aachen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof (Tyskland))

(Sag C-454/10) (1)

(EF-toldkodeksen - artikel 202, stk. 3, andet led - toldskylds opståen ved ikke forskriftsmæssig indførsel af varer - begrebet »skyldner« - deltagelse i den ikke forskriftsmæssige indførsel - person, der handler som formidler ved indgåelsen af købsaftaler om varer, der indføres på ikke forskriftsmæssig måde)

(2012/C 25/29)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oliver Jestel

Sagsøgt: Hauptzollamt Aachen

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 202, stk. 3, andet led, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) — toldskyldens opståen ved ikke forskriftsmæssig indførsel af varer i Den Europæiske Unions toldområde — person, der uden at medvirke direkte ved indførslen formidler indgåelsen af købsaftaler om varer, der indføres ikke-forskriftsmæssigt — betingelser for at en sådan person bliver debitor for toldskylden

Konklusion

Artikel 202, stk. 3, andet led, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at en person, der uden at medvirke direkte ved indførslen har fungeret som formidler ved indgåelsen af købsaftaler vedrørende varer, der indføres i Den Europæiske Unions toldområde på ikke forskriftsmæssig måde, skal anses for debitor for toldskylden vedrørende denne transaktion, hvis personen vidste eller med rimelighed burde have vidst, at denne indførsel var ikke forskriftsmæssig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at bedømme.

(1) EUT C 317 af 20.11.2010.