Artikel 4 i afgørelse nr. 1/95 truffet af Associeringsrådet EF-Tyrkiet den 22. december 1995 om iværksættelse af slutfasen af toldunionen skal fortolkes således, at en afgift på motorkøretøjer som den i hovedsagen omhandlede, som skal betales af indehavere af tunge køretøjer indregistreret i Tyrkiet, der kører gennem Ungarn i transit, udgør en afgift med tilsvarende virkning som told.

Det skal i denne henseende bemærkes, at enhver økonomisk byrde, der ikke er told i egentlig forstand, som pålægges ensidigt og belaster varer som følge af grænseoverskridelsen, hvor lav den end måtte være og uanset benævnelse eller opkrævningsmåde, udgør en afgift med tilsvarende virkning som omhandlet i artikel 28 TEUF og 30 TEUF (jf. i denne retning dom af 18.1.2007, Brzeziński,C-313/05, EU:C:2007:33, præmis 22 og den deri nævnte retspraksis, og af 2.10.2014, Orgacom,C-254/13, EU:C:2014:2251, præmis 23). Forbuddet mod afgifter med tilsvarende virkning som told er begrundet i den hindring af varernes bevægelighed, som sådanne afgifter udgør, idet de kunstigt forhøjer priserne på indførte eller udførte varer i forhold til priserne på indenlandske varer (dom af 21.3.1991, Kommissionen mod Italien,C-209/89, EU:C:1991:139, præmis 7).

Forbuddet mod afgifter med tilsvarende virkning gælder i øvrigt uafhængigt af formålet med deres indførelse og af anvendelsen af de indtægter, de tilvejebringer (dom af 21.6.2007, Kommissionen mod Italien,C-173/05, EU:C:2007:362, præmis 42 og den deri nævnte retspraksis).

Desuden indebærer toldunionen nødvendigvis, at der sikres frie varebevægelser medlemsstaterne imellem. Friheden i så henseende kan ikke være fuldstændig, hvis medlemsstaterne på nogen måde har mulighed for at hindre eller hæmme bevægeligheden for varer i transit. Det må derfor som følge af toldunionen og i medlemsstaternes gensidige interesse fastslås, at der består et almindeligt princip om fri transit for varer i Fællesskabet (dom af 21.6.2007, Kommissionen mod Italien,C-173/05, EU:C:2007:362, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis). Medlemsstaterne ville således gøre sig skyldige i en overtrædelse af dette princip, såfremt de pålagde varer i transit på deres respektive områder transitafgifter eller andre afgifter vedrørende transitten (dom af 16.3.1983, SIOT,266/81, EU:C:1983:77, præmis 19).

Det skal ligeledes bemærkes, at Domstolen allerede har fastslået, at når den udløsende omstændighed for afgiften er transport af varer, kan en afgift, som ikke pålægges varer som sådan, men pålægges en specifik varerelateret aktivitet, henhøre under artikel 30 TEUF (dom af 17.7.2008, Essent Netwerk Noord m.fl.,C-206/06, EU:C:2008:413, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis). En sådan afgift rammer således varerne, selv om den opkræves i forbindelse med transporten af varerne eller ved brugen af vejene og i første omgang betales af indehaveren af det tunge køretøj (jf. i denne retning dom af 17.7.1997, Haahr Petroleum,C-90/94, EU:C:1997:368, præmis 38).

Det skal følgelig, henset til den i denne doms præmis 40-43 nævnte retspraksis, fastslås, at selv om afgiften på motorkøretøjer ikke opkræves på varer som sådan, belaster den de varer, der transporteres af køretøjer indregistreret i et tredjeland, bl.a. Tyrkiet, ved overskridelse af grænsen til Ungarn, og ikke selve transporttjenesten, således som den ungarske og italienske regering har gjort gældende.

(jf. præmis 39, 40, 42, 43, 46 og 49 samt domskonkl.)