Artikel 7, stk. 1, artikel 10, stk. 1, og artikel 121 i forordning nr. 73/2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere skal fortolkes således, at begrebet »niveauet for de direkte betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater«, skal forstås således, at det nævnte niveau for 2012 svarede til 90% af niveauet for samtlige direkte betalinger, og at begrebet »niveauet for direkte betalinger i de nye medlemsstater« skal forstås således, at dette sidstnævnte niveau for 2012 svarede til niveauet for medlemsstaterne i Det Europæiske Fællesskab i dets sammensætning pr. 30. april 2004. Henvisningen til niveauet for de direkte betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, som omhandlet i artikel 10 og 121 i forordning nr. 73/2009, blev indført i EU-retten ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse med henblik på at regulere indfasningen af direkte betalinger i de nye medlemsstater. Eftersom forbindelsen mellem de respektive niveauer for direkte betalinger i de to grupper af medlemsstater følger af denne tiltrædelsesakt, og dermed af bestemmelser i primærretten, skal denne forbindelse anses for at være opnået ved fortolkningen af forordning nr. 73/2009, for så vidt som denne afspejler bestemmelserne i bilag II til nævnte tiltrædelsesakt.

Under disse omstændigheder kan der ikke gives medhold i en argumentation, som bestrider ligestillingen som omhandlet i artikel 10 i forordning nr. 73/2009, af de niveauer for direkte betalinger, der er gældende i henholdsvis de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, og de nye medlemsstater, på grund af det forhold, at gradueringen af direkte betalinger, der er mindre end 5000 EUR, ikke finder anvendelse, har som følge, at beløbet af de direkte betalinger, der for 2012 er udbetalt i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, til trods for en graduering på 10% reelt er mere end niveauet på 90% af samtlige direkte betalinger, hvilket er det niveau, som formelt er nået i de nye medlemsstater. Idet niveauet for direkte betalinger, som er gældende før gradueringen, er 100% uafhængigt af de beløb, der faktisk udbetales i de forskellige medlemsstater, skal den samlede graduering, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 73/2009, anses for at være en nedsættelse som omhandlet i denne forordnings artikel 10, stk. 1, som der skal tages hensyn til med henblik på at fastslå, om de gældende niveauer for direkte betalinger er ens. En hensyntagen til de nominelle virkninger af disse beregninger rejser derimod, ud over spørgsmålet om antallet af landbrugere, der modtager mindre end 5000 EUR i henholdsvis de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, og de nye medlemsstater, spørgsmål om den betydelige forskel mellem beløbene af de direkte betalinger pr. hektar, der henholdsvis udbetales, således at en fuldstændig sammenligning mellem niveauet for betalinger udbetalt i de to grupper af medlemsstater, bliver umulig. Valget af et abstrakt kriterium for det gældende niveau for direkte betalinger kan imidlertid forhindre sådanne betragtninger.

(jf. præmis 53 og 59-63 samt domskonkl. 1)