ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - national lovgivning forbeholder visse organer retten til at indgå væddemål om resultatet af sportsbegivenheder - berettigelse - beskyttelse af forbrugerne og samfundsordenen

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF))

Sammendrag

$$En national lovgivning, der forbeholder visse organer retten til at indgå væddemål om resultatet af sportsbegivenheder, udgør en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser, selv om den finder anvendelse uden forskelsbehandling, idet den direkte eller indirekte forhindrer udbyderne i de andre medlemsstater i selv at indgå væddemål.

Imidlertid kan denne hindring, for så vidt den pågældende lovgivning ikke indebærer nogen forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, være berettiget af hensyn til beskyttelsen af forbrugere og samfundsordenen. Selv om denne lovgivning ikke fuldstændigt forbyder indgåelse af væddemål om resultatet af sportsbegivenheder, men forbeholder denne aktivitet for visse organer på visse betingelser, er fastlæggelsen af det beskyttelsesniveau, som en medlemsstat ønsker at sikre på sit område for så vidt angår lotterier og pengespil, imidlertid en del af de skønsbeføjelser, som de nationale myndigheder har. Det tilkommer disse at vurdere, om det i forbindelse med det forfulgte mål er nødvendigt helt eller delvist at forbyde sådanne aktiviteter eller kun at begrænse dem og at fastsætte mere eller mindre strenge kontrolforanstaltninger. Under disse omstændigheder kan alene den omstændighed, at en medlemsstat har valgt en beskyttelsesordning, der er forskellig fra den, en anden medlemsstat har indført, ikke have indvirkning på bedømmelsen af, om de herom fastsatte bestemmelser er nødvendige og forholdsmæssige. Disse skal udelukkende bedømmes i forhold til de mål, som den pågældende medlemsstats nationale myndigheder forfølger, og det beskyttelsesniveau, som bestemmelserne skal sikre.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - økonomisk virksomhed som omhandlet i sjette direktivs artikel 4 - virksomhed udøvet selvstændigt - begreb - en udlejers udlejning af et materielt gode til et selskab, som han er deltager i - omfattet - udlejerens økonomiske virksomhed omfatter kun denne udlejningsvirksomhed - ingen betydning

(Rådets direktiv 77/388, art. 4, stk. 1 og 4)

Sammendrag

$$Artikel 4, stk. 1, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at når en person som sin eneste økonomiske virksomhed i bestemmelsens forstand udlejer et materielt gode til et selskab, som han er deltager i, skal denne udlejningsvirksomhed anses for at blive udøvet selvstændigt som omhandlet i bestemmelsen.

Der består for så vidt angår den omtvistede virksomhed ikke mellem selskabet og selskabsdeltageren et arbejdsgiver-arbejdstagerforhold svarende til det i sjette direktivs artikel 4, stk. 4, første afsnit, omhandlede, som er til hinder for, at betingelsen om selvstændighed kan være opfyldt for selskabsdeltagerens vedkommende. Ved at udleje et materielt gode til selskabet handler selskabsdeltageren tværtimod i eget navn, for egen regning og på eget ansvar, selv om han samtidig er direktør i det lejende selskab. En sådan udlejning henhører ikke under drift eller repræsentation af selskabet. Det er i denne forbindelse uden betydning, at selskabsdeltagerens virksomhed kun omfatter udlejning af et materielt gode til det selskab, han er deltager i. Denne omstændighed er irrelevant ved vurderingen af, om selskabsdeltageren udøver den pågældende økonomiske virksomhed selvstændigt som omhandlet i sjette direktivs artikel 4, stk. 1, og kan højst have betydning for selve afgørelsen af, om der er tale om økonomisk virksomhed som omhandlet i samme artikel. (jf. præmis 18, 19, 22 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - ligebehandling - nationale bestemmelser, hvorefter en arbejdstager ikke har krav på fratrædelsesgodtgørelse, når han selv bringer ansættelsesforholdet til ophør - lovlige

(EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en arbejdstager ikke har krav på fratrædelsesgodtgørelse, når han selv bringer ansættelsesforholdet til ophør med henblik på at udøve lønnet beskæftigelse hos en ny arbejdsgiver i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat, hvorimod arbejdstageren efter bestemmelserne har krav på fratrædelsesgodtgørelse, når ansættelsesforholdet bringes til ophør, uden at han selv har taget initiativ til ophævelsen, eller uden at denne må tilskrives ham.

Sådanne bestemmelser finder anvendelse uden hensyn til den pågældende arbejdstagers nationalitet og berører ikke vandrende arbejdstagere i højere grad end indenlandske arbejdstagere. Bestemmelser, der finder anvendelse uden forskel, og som forhindrer en statsborger fra en medlemsstat i eller afholder ham fra at forlade sit oprindelsesland med henblik på at udøve retten til fri bevægelighed og følgelig påvirker arbejdstagernes adgang til arbejdsmarkedet, udgør derfor hindringer for denne frihed, men de pågældende bestemmelser kan ikke forhindre en arbejdstager i eller afholde ham fra at bringe ansættelsesforholdet til ophør med henblik på at udøve lønnet beskæftigelse hos en anden arbejdsgiver, da retten til fratrædelsesgodtgørelsen ikke afhænger af, om arbejdstageren vælger at blive hos sin nuværende arbejdsgiver eller ej, men af en fremtidig og hypotetisk begivenhed, nemlig den senere ophævelse af arbejdsforholdet, uden at han selv har taget initiativ til ophævelsen, eller uden at denne må tilskrives ham, idet en sådan begivenhed er alt for usikker og indirekte til, at sådanne bestemmelser kan antages at udgøre en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed. (jf. præmis 15, 16, 23-26 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles landbrugspolitik - strukturreform - forbedring af strukturernes effektivitet - støtte til ekstensivering af produktionen - gennemførelsesbestemmelser - støttemodtagerens manglende overholdelse af sin forpligtelse til ekstensivering - sanktion - nedsættelse af støtten - regler for beregningen

(Kommissionens forordning nr. 4115/88, art. 16, stk. 1, som ændret ved forordning nr. 838/93)

Sammendrag

$$Artikel 16, stk. 1, i forordning nr. 4115/88 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med støtte til ekstensivering af produktionen, som ændret ved forordning nr. 838/93, skal fortolkes således, at de deri fastsatte bestemmelser om beregning af nedsættelsen af ekstensiveringsstøtten finder anvendelse, når forskellen mellem det antal enheder, der er ansøgt om støtte for, og det konstaterede antal enheder udgør mere end 2 ha, men dog mindre end 10% af det areal, der er ansøgt om støtte for.

Nedsættelsen af ekstensiveringsstøtten i henhold artikel 16, stk. 1, andet punktum, vedrører hele den periode, for hvilken den af støttemodtageren indgåede forpligtelse gælder, medmindre modtageren kan godtgøre, at uoverensstemmelsen mellem det antal enheder, der er ansøgt om støtte for, og det konstaterede antal enheder ikke var forsætlig eller skyldtes uagtsomhed fra hans side. (jf. præmis 14, 20 og domskonkl. 1 og 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår - ligebehandling - undtagelsesforanstaltninger begrundet i hensynet til den offentlige sikkerhed - undergivet fællesskabsrettens regler - beføjelse i henhold til artikel 2, stk. 2, i direktiv 76/207 - omfang - fuldstændig udelukkelse af kvinder fra bevæbnede enheder i Bundeswehr - ulovligt - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet - undtagelsen i henhold til direktivets artikel 2, stk. 3 - uanvendelig

(Rådets direktiv 76/207, art. 2, stk. 2 og 3)

Sammendrag

$$Selv om det tilkommer medlemsstaterne - som det påhviler at træffe de nødvendige foranstaltninger til at oprette deres indre og ydre sikkerhed - at træffe afgørelser om opbygningen af deres væbnede styrker, betyder dette dog ikke, at sådanne afgørelser nødvendigvis falder helt uden for fællesskabsrettens anvendelsesområde. Det kan således ikke antages, at der efter traktaten - bortset fra særlige tilfælde, som omhandles i visse af dens bestemmelser - gælder et almindeligt forbehold for samtlige foranstaltninger, som en medlemsstat træffer af hensyn til opretholdelsen af den offentlige sikkerhed. I så fald ville fællesskabsrettens bindende karakter og ensartede anvendelse kunne undergraves. Direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår finder derfor anvendelse på ovennævnte foranstaltninger.

Såfremt de nationale myndigheder i forbindelse med opbygningen af Forbundsrepublikken Tysklands væbnede styrker udnytter den beføjelse, de er tillagt i henhold til direktivets artikel 2, stk. 2, til at udelukke sådanne former for erhvervsudøvelse fra direktivets anvendelsesområde, for hvilke udøverens køn er afgørende på grund af erhvervets art eller de forhold, under hvilke det udføres, kan de nationale myndigheder ikke uden at komme i strid med proportionalitetsprincippet generelt antage, at alle bevæbnede enheder i Bundeswehr udelukkende skal være sammensat af mænd. Da de i den pågældende bestemmelse fastsatte undtagelser kun kan vedrøre særlige former for erhvervsudøvelse, kan en sådan udelukkelse, der omfatter næsten samtlige militære stillinger i Bundeswehr, ikke anses for en undtagelsesforanstaltning, som er begrundet i de pågældende stillingers særlige karakter eller i særlige betingelser for deres udøvelse.

For så vidt angår en eventuel anvendelse af direktivets artikel 2, stk. 3, hvorefter visse former for forskelsbehandling er lovlige ud fra hensynet til beskyttelse af kvinder, er en fuldstændig udelukkelse af kvinder fra enhver militær stilling, som medfører brug af våben, ikke en sådan form for forskelsbehandling.

Heraf følger, at direktiv 76/207 er til hinder for at anvende nationale bestemmelser som dem, der er indeholdt i tysk ret, der generelt udelukker kvinder fra militære stillinger, som medfører brug af våben, og som kun giver dem adgang til lægekorpset og korpset for militærmusik. (jf. præmis 15, 16, 19, 20, 27, 29-32 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Kommissionen - aktindsigt i Kommissionens dokumenter - afgørelse 94/90 - undtagelser fra princippet om aktindsigt - beskyttelsen af offentlige interesser - retslige procedurer - rækkevidde - samarbejdet mellem Kommissionen og de nationale domstole i henhold til meddelelse 93/C 39/05 om anvendelse af konkurrencereglerne

(Kommissionens afgørelse 94/90; Kommissionens meddelelse 93/C 39/05)

Sammendrag

$$Spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen skal nægte aktindsigt i dokumenter, den ligger inde med, fordi der er risiko for skade for offentlige interesser som omhandlet i afgørelse 94/90 om aktindsigt i Kommissionens dokumenter, afhænger inden for rammerne af det i meddelelse 93/C 39/05 fastsatte samarbejde mellem Kommissionen og de nationale domstole om disses anvendelse af traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF) af, hvorledes dette samarbejde nærmere foregår. Såfremt de dokumenter, Kommissionen udleverer til nationale domstole, er dokumenter, som den allerede lå inde med, eller dokumenter, som ganske vist er udfærdiget med henblik på en konkret procedure, men blot henviser til sådanne dokumenter, eller hvori Kommissionen afgiver en generel udtalelse, som ikke har relation til oplysningerne i den sag, der verserer for den nationale domstol, skal Kommissionen i hvert enkelt tilfælde vurdere, om sådanne dokumenter er omfattet af de undtagelser, der er opregnet i den adfærdskodeks, der blev vedtaget ved afgørelse 94/90.

Såfremt de dokumenter, Kommissionen udleverer, derimod indeholder juridiske eller økonomiske analyser, som er udarbejdet på grundlag af oplysninger fra den nationale domstol, er de undergivet de nationale processuelle regler på samme måde som enhver anden sagkyndig erklæring, herunder for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt de kan udleveres. Når der er tale om sådanne dokumenter, skal Kommissionen sikre sig, at en udlevering af dokumenterne ikke udgør en overtrædelse af nationale bestemmelser. I tvivlstilfælde må Kommissionen rådføre sig med den nationale domstol, og den må kun nægte aktindsigt, såfremt den nationale domstol modsætter sig, at de pågældende dokumenter udleveres.

Når Retten har fortolket afgørelse 94/90 således, at undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser i forbindelse med en retslig procedure forpligter Kommissionen til at nægte aktindsigt i dokumenter, som den har udfærdiget alene med henblik på en sådan procedure, har Retten følgelig foretaget en urigtig retsanvendelse. Anbringendet om, at den nævnte afgørelse er tilsidesat, må således tiltrædes. (jf. præmis 20, 24, 25, 28, 30)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - nationale bestemmelser, hvorefter salg af levnedsmidler ved omførsel i et givet forvaltningsområde kun må foretages af erhvervsdrivende, der er etableret i det pågældende område eller i en tilgrænsende kommune - ulovlig - begrundelse - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 30 (efter ændring nu art. 28 EF))

Sammendrag

$$Traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter bagere, slagtere og andre handlende, der sælger levnedsmidler, kun må sælge varer ved omførsel i et givet forvaltningsområde, hvis de også driver den pågældende næring fra et fast forretningssted - hvorfra de også udbyder de varer, der sælges ved omførsel - i det pågældende forvaltningsområde eller i en tilgrænsende kommune.

Sådanne bestemmelser, som vedrører salgsformerne for bestemte varer, idet de fastlægger de geografiske områder, hvori enhver af de berørte erhvervsdrivende kan afsætte sine varer ved denne salgsform, omfatter ganske vist alle erhvervsdrivende, der driver virksomhed på det nationale område, men påvirker ikke afsætningen af indenlandsk fremstillede varer og varer fra andre medlemsstater på samme måde og må antages at hindre samhandelen inden for Fællesskabet, idet de i realiteten i højere grad hindrer adgangen til indførselsmedlemsstatens marked for varer fra andre medlemsstater end for indenlandsk fremstillede varer. Dette resultat ændres ikke af, at bestemmelserne for hver enkelt given del af det nationale område påvirker såvel afsætningen af varer fra andre dele af det nationale område som afsætningen af varer indført fra andre medlemsstater. For at en statslig bestemmelse kan anses for diskriminerende eller beskyttende i henhold til reglerne om de frie varebevægelser, er det ikke nødvendigt, at den fører til, at samtlige indenlandsk fremstillede varer stilles bedre, eller at det kun er indførte og ikke indenlandsk fremstillede varer, der stilles ringere.

Sådanne bestemmelser kan hverken begrundes ud fra hensynet til beskyttelse af nærforsyningen til fordel for lokale virksomheder, idet et sådant rent økonomisk formål ikke kan begrunde en begrænsning af det grundlæggende princip om frie varebevægelser, og heller ikke ud fra hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed, idet denne beskyttelse også kan opnås ved hjælp af foranstaltninger, der begrænser samhandelen inden for Fællesskabet mindre. (jf. præmis 24, 25, 27, 29, 31, 32, 33, 36, 37 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne - kosmetiske midler - emballage og etiketter - direktiv 76/768 - foranstaltninger mod reklame, der tillægger kosmetiske midler egenskaber, som de ikke har - forbud mod indførsel og salg af et kosmetisk middel, i hvis betegnelse ordet »lifting« indgår - lovligt - betegnelsen vildledende - den nationale rets vurdering

(EF-traktaten, art. 30 og 36 (efter ændring nu art. 28 EF og 30 EF); Rådets direktiv 76/768, art. 6, stk. 3)

Sammendrag

$$Artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/768 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler indeholder en forpligtelse, hvorefter medlemsstaterne skal træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger for, at der på etiketter og salgspakninger samt i forbindelse med reklamering for kosmetiske midler ikke anvendes tekster, betegnelser, mærker, afbildninger eller andre figurer eller symboler, der tillægger disse midler egenskaber, de ikke besidder. Denne bestemmelse definerer således de foranstaltninger, som skal træffes for at beskytte forbrugerne og fremme god handelsskik, idet forbrugerbeskyttelse og god handelsskik er blandt de tvingende hensyn til varetagelse af, hvilke hindringer i varernes frie bevægelighed i traktatens artikel 30's forstand (efter ændring nu artikel 28 EF) er tilladt, og har til formål at beskytte menneskers sundhed i den betydning, hvori dette udtryk er anvendt i traktatens artikel 36 (efter ændring nu artikel 30 EF), for så vidt som vildledende oplysninger om disse produkters egenskaber kan få indvirkning på den offentlige sundhed.

Ovennævnte bestemmelser er derfor ikke til hinder for at anvende nationale regler, der indeholder et forbud mod indførsel og salg af et kosmetisk middel, i hvis betegnelse ordet »lifting« indgår, når en almindeligt oplyst, rimelig opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger under de konkrete omstændigheder vildledes af denne betegnelse til at tro, at betegnelsen tillægger produktet egenskaber, det ikke har.

Det påhviler den nationale ret på grundlag en sådan forbrugers formodede forventning at tage stilling til, om betegnelsen kan være vildledende. Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at den nationale ret under de i de nationale retsregler fastsatte betingelser kan benytte en sagkyndig undersøgelse eller en opinionsundersøgelse til at oplyse sagen, hvis der er særlige vanskeligheder ved at vurdere, om den pågældende betegnelse er vildledende. (jf. præmis 24, 25, 32 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Appel - anbringender - Domstolens efterprøvelse af den retlige kvalifikation af de faktiske omstændigheder - lovligt

(EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF))

2 Tjenestemænd - rettigheder og forpligtelser - ytringsfrihed - hensyntagen hertil uanset loyalitetsforpligtelsen over for Fællesskaberne - tjenestemandens bemærkninger til sin bedømmelsesrapport

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43, stk. 2)

3 Appel - anbringender - præmisser i en dom i strid med fællesskabsretten - domskonklusion baseret på andre retlige grunde - forkastelse

Sammendrag

1 Når Retten har fastslået eller vurderet de faktiske omstændigheder, har Domstolen ifølge EF-traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF) kompetence til at efterprøve den retlige kvalifikation af disse omstændigheder og af de retlige konklusioner, som Retten har draget deraf.

2 Den loyalitetsforpligtelse over for Fællesskaberne, som påhviler tjenestemændene ifølge vedtægten, må ikke fortolkes således, at den kommer i modstrid med ytringsfriheden.

Respekten for denne ret er navnlig vigtig, når en tjenestemand udnytter sin adgang efter vedtægtens artikel 43, stk. 2, til at tilføje de bemærkninger vedrørende den ham meddelte bedømmelse, som han finder nødvendige.

Selv om det er lovligt at undergive tjenestemænd en pligt til tilbageholdenhed - hvilken pligt i øvrigt udtrykkeligt er fastsat i vedtægtens artikel 12 og 21 - må denne pligt ikke fortolkes rigoristisk, når en tjenestemand udnytter sin ret efter vedtægtens artikel 43, stk. 2. Pligten til tilbageholdenhed kan derfor alene anses for tilsidesat, når tjenestemanden anvender groft krænkende udtryk eller udtryk, som udgør et groft angreb på den respekt, som tilkommer bedømmeren.

3 Selv om præmisserne til en dom afsagt af Retten strider mod fællesskabsretten, skal appellen forkastes, når domskonklusionen fremgår at være baseret på andre retlige grunde.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles markedsordning - eksportrestitutioner - produkt, der er blevet forarbejdet før indførslen i importlandet - betingelser for udbetaling - forarbejdning »i det tredjeland, hvor alle de produkter, der er resultatet af denne forarbejdning, er blevet indført« - begrebet tredjeland

(Kommissionens forordning nr. 3665/87, art. 17, stk. 2, andet afsnit, andet led)

Sammendrag

$$Artikel 17, stk. 2, andet afsnit, andet led, i forordning nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, hvorefter et produkt anses som indført i uforandret stand, selv om det er forarbejdet inden indførslen, når forarbejdningen har fundet sted i det tredjeland, hvor alle de produkter, der er resultatet af denne forarbejdning, er blevet indført,

skal fortolkes således, at deltagerlandene i charteret for Samarbejdsrådet for De Arabiske Golfstater, såfremt varerne forarbejdes, før toldformaliteterne er afsluttet i et af landene, og derefter udføres til andre af disse lande, ikke skal betragtes som et og samme tredjeland, hvor alle de produkter, der er resultatet af denne forarbejdning, er blevet indført.

Denne bestemmelses ordlyd er klar og utvetydig, idet den i ental henviser til »det tredjeland, hvor alle ... produkter ... er blevet indført« som angivelse af det sted, hvor en eventuel forudgående forarbejdning kan finde sted, uden at dette fører til fortabelse af retten til restitution.