Sag C-113/02

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Kongeriget Nederlandene

»Forordning (EØF) nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald – direktiv 75/442/EØF om affald – national foranstaltning, der foreskriver, at der gøres indsigelse mod overførsler af affald til nyttiggørelse, når 20% af affaldet kan nyttiggøres i medlemsstaten, og når den procentdel af affaldet, der kan nyttiggøres i bestemmelsesstaten, er mindre – en medlemsstats foranstaltning, der ikke klassificerer en operation under punkt R 1 (nyttiggørelse ved forbrænding) i bilag II B til direktiv 75/442 eller under punkt D 10 (bortskaffelse ved forbrænding) i bilag II A til nævnte direktiv i henhold til kriteriet om effektiv anvendelse, men i henhold til kriteriet om det brændte affalds brændværdi«

Sammendrag af dom

1. Miljø – affald – forordning nr. 259/93 om overførsel af affald – affald til nyttiggørelse – anmeldelsesprocedure, der finder anvendelse på overførsler mellem medlemsstater – ordning med indsigelser mod en overførsel – national foranstaltning, der begrunder indsigelser, som alene er baseret på graden af nyttiggørelse – ulovlig – begrundelse – foreligger ikke

[Rådets forordning nr. 259/93, art. 7, stk. 4, litra a), femte led]

2. Miljø – affald – direktiv 75/442 om affald – bilag II B – sondring mellem bortskaffelses- og nyttiggørelsesoperationer – betegnelse som nyttiggørelsesoperation – betingelser

(Rådets direktiv 75/442, som ændret ved Kommissionens beslutning 96/350, bilag II B, punkt R 1)

1. Artikel 7, stk. 4, litra a), femte led, i forordning nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, hvorefter de kompetente bestemmelses- og afsendelsesmyndigheder kan gøre begrundet indsigelse mod en overførsel af affald til nyttiggørelse, når forholdet mellem det affald, der kan nyttiggøres, og det affald, som ikke kan nyttiggøres, den skønnede værdi af de materialer, der endelig nyttiggøres, eller udgifterne til nyttiggørelsen og udgifterne til bortskaffelse af den del, der ikke kan nyttiggøres, ikke begrunder nyttiggørelsen ud fra økonomiske eller miljømæssige betragtninger, er til hinder for, at en national ordning for overførsel af affald i forbindelse med denne bedømmelse udelukkende henviser til det første af disse tre kriterier, nemlig forholdet mellem det affald, der kan nyttiggøres, og det, der ikke kan nyttiggøres. Denne bestemmelse er desuden til hinder for, at en national ordning for overførsel af affald i forbindelse med denne bedømmelse henviser til en sammenligning af den procentdel af affald, der kan nyttiggøres i bestemmelses- og afsendelsesmedlemsstaten. Det er under disse omstændigheder uden betydning, at de kompetente nationale myndigheder forbeholder sig retten til at bedømme hver overførselsanmodning individuelt, eller at den omhandlede ordning for overførsler finder anvendelse på såvel udførsel som indførsel og søger at opnå den størst mulige nyttiggørelse af affald inden for Fællesskabet.

(jf. præmis 17-21 og 23-25)

2. Anvendelsen af affald som brændsel udgør en nyttiggørelsesoperation som nævnt i punkt R 1 i bilag II B til direktiv 75/442 om affald, som ændret ved beslutning 96/350 på tre betingelser. For det første skal det vigtigste mål med den omhandlede operation være energifremstilling. For det andet skal den energi, som fremkommer og udvindes ved forbrænding af affald, være større end den, der forbruges ved forbrændingsprocessen, og en del af det energioverskud, som frigøres ved forbrændingen, skal udnyttes faktisk, enten direkte i form af den varme, forbrændingen frembringer, eller efter forarbejdning i form af elektricitet. For det tredje skal størstedelen af affaldet opbruges under operationen, og størstedelen af den frigjorte energi skal genindvindes og udnyttes.

Der kan derimod ikke tages hensyn til kriterier såsom affaldets brændværdi, indholdet af skadelige stoffer i det brændte affald eller affaldets karakter af blanding eller ej.

(jf. præmis 31 og 32)