Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – byggevarer – direktiv 89/106 – særlig procedure i mangel af tekniske specifikationer, der er harmoniserede eller anerkendt på fællesskabsplan – anvendelse i mangel af oplysninger fra oprindelsesmedlemsstaten til bestemmelsesmedlemsstaten med hensyn til det autoriserede godkendelsesorgan – ikke omfattet – særlig procedure uafhængig af anvendelsen af artikel 28 EF og 30 EF

(Art. 28 EF og 30 EF; Rådets direktiv 89/106, art. 16)

2. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning – national lovgivning, hvorefter indførte polyethylenrør underkastes en godkendelsesprocedure, uden at der tages hensyn til godkendelsesattester, der er udstedt i oprindelsesmedlemsstaterne – ulovlighed – begrundelse – foreligger ikke – tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet – tilsidesættelse af ordningen for gensidig information om nationale foranstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevægelser

(Art. 28 EF og 30 EF; Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 3052/95, art. 1 og art. 4, stk. 2)

Sammendrag

1. I henhold til den særlige procedure, der er omhandlet i artikel 16 i direktiv 89/106 om byggevarer, skal en byggevare med oprindelse i en anden medlemsstat, og for hvilken der ikke findes nogen tekniske specifikationer, der er harmoniserede eller anerkendt på fællesskabsplan, af bestemmelsesmedlemsstaten anses for at være i overensstemmelse med de i denne medlemsstat gældende bestemmelser, når den har opnået et tilfredsstillende resultat ved afprøvninger og kontroller, der er udført af et autoriseret organ i oprindelsesmedlemsstaten efter metoder, som er gældende i bestemmelsesmedlemsstaten eller af denne anerkendes som ækvivalente.

Artikel 16 i direktiv 89/106 regulerer imidlertid ikke situationen for en erhvervsdrivende, der har indført en byggevare, for hvilken der ikke findes tekniske specifikationer, der er harmoniserede eller anerkendt på fællesskabsplan, når oprindelsesmedlemsstaten ikke har meddelt bestemmelsesmedlemsstaten, hvilket organ den har autoriseret eller agter at autorisere hertil.

Desuden udelukker den særlige procedure i henhold til direktivets artikel 16 ikke, at et afslag fra et godkendelsesorgan på at attestere ækvivalensen af en attest fra et godkendelsesorgan i en anden medlemsstat vurderes i henhold til artikel 28 EF og 30 EF.

(jf. præmis 36, 38 og 40)

2. Kravet om en forudgående godkendelse af en vare, som attesterer denne vares egnethed til en given anvendelse, samt afslaget i denne forbindelse på at anerkende ækvivalensen af godkendelsesattester udstedt i en anden medlemsstat, begrænser adgangen til importmedlemsstatens område og må derfor anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion i artikel 28 EF’s forstand.

En medlemsstat, der underkaster polyethylenrør, der indføres fra andre medlemsstater, en godkendelsesprocedure uden at tage hensyn til godkendelsesattester, der er udstedt i disse medlemsstater, har derfor tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF og 30 EF.

Medlemsstaternes myndigheder er – selv om en medlemsstat frit kan underkaste et produkt en ny undersøgelses- og godkendelsesprocedure, uanset at produktet allerede er godkendt i en anden medlemsstat – ikke desto mindre forpligtet til at bidrage til en lempelse af kontrolforanstaltningerne i samhandelen inden for Fællesskabet. Heraf følger, at de ikke, medmindre det er nødvendigt, kan kræve udført tekniske eller kemiske analyser eller laboratorieforsøg, som i forvejen er foretaget i en anden medlemsstat, når myndighederne har adgang til resultaterne heraf eller på begæring kan få stillet dem til rådighed.

Korrekt overholdelse af denne forpligtelse kræver en aktiv adfærd såvel hos det nationale organ, til hvilket en ansøgning om godkendelse af en vare eller om anerkendelse af ækvivalensen af en attest er blevet indgivet, som hos det godkendelsesorgan i en anden medlemsstat, der har udstedt en sådan attest. Det påhviler medlemsstaterne at sikre, at de kompetente godkendelsesorganer samarbejder med hinanden med henblik på at lette de procedurer, som skal følges, for at få adgang til importmedlemsstatens nationale marked.

En foranstaltning, som er truffet af en medlemsstat, kan ikke anses for ikke at gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det forfulgte formål, hvis den går ud på at gentage en kontrol, der allerede er blevet udført inden for rammerne af andre procedurer, enten i samme medlemsstat eller i en anden medlemsstat.

Den pågældende medlemsstat har desuden tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 og artikel 4, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 3052/95/EF om indførelse af en ordning for gensidig information om nationale foranstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevægelser inden for Fællesskabet, idet den ikke har underrettet Kommissionen om en sådan foranstaltning inden for en frist på 45 dage i overensstemmelse med beslutningen.

(jf. præmis 41, 45-47, 60 og 62 samt domskonkl.)