ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 419/19

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. september 2016 — combit Software GmbH mod Commit Business Solutions Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-223/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 207/2009 - EU-varemærker - enhedskarakter - konstatering af en risiko for forveksling alene i en del af EU - territorial rækkevidde af forbuddet i forordningens artikel 102))

(2016/C 419/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: combit Software GmbH

Sagsøgt: Commit Business Solutions Ltd

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, artikel 9, stk. 1, litra b), og artikel 102, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EU-varemærker skal fortolkes således, at når en EU-varemærkedomstol fastslår, at brugen af et tegn skaber en risiko for forveksling med et EU-varemærke inden for en del af Den Europæiske Unions område, samtidig med at det ikke giver anledning til en sådan risiko inden for en anden del af dette område, skal denne domstol fastslå, at der er sket en krænkelse af den eneret, der var knyttet til varemærket, og udstede et påbud om ophør af den nævnte brug for hele Den Europæiske Unions område undtagen den del heraf, inden for hvilken det er konstateret, at der ikke foreligger en risiko for forveksling.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 419/16

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. september 2016 — Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG mod Landeshauptstadt München (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-113/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2000/13/EF - mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler - artikel 1, stk. 3, litra b) - begrebet »færdigpakket levnedsmiddel« - artikel 2 - information og beskyttelse af forbrugerne - artikel 3, stk. 1, nr. 8) - et levnedsmiddels oprindelsessted eller herkomststed - artikel 13, stk. 1 - mærkning af færdigpakkede levnedsmidler - artikel 13, stk. 4 - emballager eller beholdere, hvis største yderflade har et flademål på under 10 cm2 - direktiv 2001/110/EF - artikel 2, nr. 4) - angivelse af honnings oprindelsesland eller oprindelseslande - portionspakninger med honning pakket i papkasser og leveret til etablissementer - portionspakninger, der sælges enkeltvis eller udbydes til den endelige forbruger i forbindelse med sammensætningen af færdigretter, der sælges til en samlet pris - angivelse af denne honnings oprindelsesland eller oprindelseslande))

(2016/C 419/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Landeshauptstadt München

Procesdeltager: Landesanwaltschaft Bayern

Konklusion

Artikel 1, stk. 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler skal fortolkes således, at hver enkelt portionspakning med honning, der udbydes i små bægre, der lukkes med et påsvejset aluminiumslåg, og som pakkes i papkasser, der leveres til etablissementer, udgør et »færdigpakket levnedsmiddel«, når disse etablissementer sælger portionerne enkeltvis eller udbyder dem til den endelige forbruger i forbindelse med sammensætningen af færdigretter, der sælges til en samlet pris.

(1) EUT C 198 af 15.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 419/21

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 15. september 2016 — Landkreis Potsdam-Mittelmark mod Finanzamt Brandenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-400/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - sjette direktiv 77/388/EØF - ret til fradrag - beslutning 2004/817/EF - en medlemsstats lovgivning - udgifter til varer eller tjenesteydelser - anvendelsen til ikke-økonomiske formål udgør over 90 % af den samlede anvendelse - undtaget fra retten til fradrag))

(2016/C 419/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Landkreis Potsdam-Mittelmark

Sagsøgt: Finanzamt Brandenburg

Konklusion

Artikel 1 i Rådets beslutning 2004/817/EF af 19. november 2004 om bemyndigelse af Tyskland til at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 17 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en situation, hvor en virksomhed køber varer eller tjenesteydelser, som den for mere end 90 %’s vedkommende anvender til ikke-økonomisk virksomhed, der ligger uden for merværdiafgiftsordningens anvendelsesområde.

(1) EUT C 363 af 3.11.2015.
1)

§ 5, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, der er knyttet som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede anvendes ved den berørte medlemsstats nationale domstole på en sådan måde, at personer, der er ansat af en myndighed på grundlag af en ansættelseskontrakt, der er omfattet af de arbejdsretlige regler, har ret til at opretholde ansættelsesforholdet i tilfælde af misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, mens en sådan ret generelt ikke anerkendes personer, der er ansat af denne myndighed i henhold til de forvaltningsretlige regler, medmindre der eksisterer en anden effektiv foranstaltning i den nationale retsorden med henblik på at sanktionere et sådant misbrug over for disse ansatte, hvilket det tilkommer den nationale domstol at undersøge.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 419/20

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 21. september 2016 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV mod Gregory Demey (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vredegerecht te Ieper — Belgien)

(Sag C-261/15) (1)

((Jernbanetransport - forordning (EF) nr. 1371/2007 - passagerers rettigheder og forpligtelser - fravær af rejsehjemmel - manglende berigtigelse inden for fristerne - strafferetlig overtrædelse))

(2016/C 419/25)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Vredegerecht te Ieper

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

Sagsøgt: Gregory Demey

Konklusion

Artikel 6, stk. 2, sidste punktum, i tillæg A til konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) af 9. maj 1980, som ændret ved protokollen af 3. juni 1999 om ændring af COTIF i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en person, som rejser med tog uden at være besiddelse af rejsehjemmel med henblik herpå, og som ikke berigtiger sin situation inden for de ved disse bestemmelser fastsatte frister, ikke har et kontraktforhold med jernbaneforetagendet.

(1) EUT C 270 af 17.8.2015.
2)

Artikel 3, stk. 3a, i direktiv 2002/21, som ændret ved direktiv 2009/140, skal fortolkes således, at den er til hinder for at formanden for og et bestyrelsesmedlem i en national tilsynsmyndighed, som er medlemmer af det kollegiale ledelsesorgan i denne myndighed, der er ansvarlig for forhåndsregulering af markedet eller for bilæggelse af tvister mellem virksomheder, afskediges inden udløbet af deres mandater på grund af en institutionel reform, der består i at den nationale tilsynsmyndighed fusionerer med andre nationale tilsynsmyndigheder for at oprette et tværsektorielt organ, der bl.a. varetager de opgaver, der er tillagt de nationale tilsynsmyndigheder som omhandlet i dette direktiv med senere ændringer, når der ikke er fastsat regler, som garanterer at en sådan afskedigelse ikke er til skade for deres uafhængighed og upartiskhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 475/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. oktober 2016 — Montis Design BV mod Goossens Meubelen BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Benelux Gerechtshof — BENELUX)

(Sag C-169/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - industriel og kommerciel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 93/98/EØF - artikel 10, stk. 2 - beskyttelsestiden - ingen genoprettelse af beskyttelsen i henhold til Bernerkonventionen))

(2016/C 475/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Benelux Gerechtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Montis Design BV

Sagsøgt: Goossens Meubelen BV

Konklusion

Artikel 10, stk. 2, i Rådets direktiv 93/98/EØF af 29. oktober 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder, sammenholdt med dette direktivs artikel 13, stk. 1, skal fortolkes således, at de i direktivet fastsatte beskyttelsestider ikke finder anvendelse på ophavsrettigheder, der oprindeligt var beskyttet af den nationale lovgivning, men som ophørte før den 1. juli 1995.

Direktiv 93/98 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der som i hovedsagen oprindeligt havde givet ophavsretlig beskyttelse til et kunstværk, men som efterfølgende bragte disse rettigheder til ophør for bestandigt før den 1. juli 1995, på grund af manglende opfyldelse af et formkrav.

(1) EUT C 228 af 13.7.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 475/3

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. oktober 2016 — Josef Plöckl mod Finanzamt Schrobenhausen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht München — Tyskland)

(Sag C-24/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - afgifter - merværdiafgift - sjette direktiv - artikel 28c, punkt A, litra a) og d) - overførsel af varer inden for Den Europæiske Union - ret til fritagelse - manglende overholdelse af en forpligtelse til at angive et momsregistreringsnummer tildelt af bestemmelsesmedlemsstaten - ingen konkrete holdepunkter for at antage, at der foreligger afgiftssvig - afslag på at indrømme fritagelsen - spørgsmålet, om afslaget er tilladt))

(2016/C 475/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht München

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Josef Plöckl

Sagsøgt: Finanzamt Schrobenhausen

Konklusion

Artikel 22, stk. 8, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2005/92/EF af 12. december 2005, som affattet ved sjette direktivs artikel 28h, og sjette direktivs artikel 28c, punkt A, litra a), første afsnit, og litra d), skal fortolkes således, at de er til hinder for, at oprindelsesmedlemsstatens skattemyndigheder giver afslag på at indrømme en fritagelse for merværdiafgift for en overførsel inden for Fællesskabet med den begrundelse, at den afgiftspligtige person ikke har angivet et registreringsnummer for denne afgift tildelt af bestemmelsesmedlemsstaten, når der ikke foreligger konkrete holdepunkter for at antage, at der foreligger svig, genstanden er overført til en anden medlemsstat, og de øvrige betingelser for fritagelsen også er opfyldt.

(1) EUT C 138 af 27.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 475/7

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. oktober 2016 — Evelyn Danqua mod Minister for Justice and Equality, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)

(Sag C-429/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - national procedureregel, der fastsætter fristen for at indgive en ansøgning om subsidiær beskyttelsesstatus til 15 arbejdsdage efter modtagelsen af afslaget på asylansøgningen - medlemsstaternes procesautonomi - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - hensigtsmæssig gennemførelse af proceduren for behandling af ansøgningen om subsidiær beskyttelse - hensigtsmæssig gennemførelse af tilbagesendelsesproceduren - uforenelighed))

(2016/C 475/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Evelyn Danqua

Sagsøgte: Minister for Justice and Equality, Ireland og Attorney General

Konklusion

Effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at det er til hinder for en national procedureregel som den i hovedsagen omhandlede, der kræver, at en ansøgning om tildeling af subsidiær beskyttelsesstatus skal være indgivet inden for en præklusiv frist på 15 arbejdsdage fra den kompetente myndigheds meddelelse om, at den afviste asylansøger har mulighed for at indgive en sådan ansøgning.

(1) EUT C 320 af 28.9.2015.
3)

For det tilfælde, at den fælles standardsatsordning for landbrugere principielt er udelukket for civilretlige selskaber som de i hovedsagen omhandlede, da gælder denne udelukkelse for en periode forud for den dato, hvor den vurdering, som ligger til grund herfor, er foretaget, under forbehold af, at den nævnte vurdering sker inden for forældelsesfristen for skattemyndighedernes handlemuligheder, og at virkningerne heraf ikke tillægges tilbagevirkende kraft fra et tidspunkt forud for det tidspunkt, hvor de retlige eller faktiske omstændigheder, som ligger til grund herfor, har fundet sted.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/6

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. oktober 2016 — Servoprax GmbH mod Roche Diagnostics Deutschland GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-277/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik - direktiv 98/79/EF - parallelimport - importørens oversættelse af de oplysninger og den brugsanvisning, der gives af fabrikanten - supplerende overensstemmelsesvurdering))

(2016/C 462/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Servoprax GmbH

Sagsøgt: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

Konklusion

Artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/79/EF af 27. oktober 1998 om medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik skal fortolkes således, at den ikke pålægger en parallelimportør af udstyr til selvtestning af blodsukker, som er forsynet med CE-mærkning, og som har været genstand for en overensstemmelsesvurdering udført af et bemyndiget organ, at foretage en ny vurdering til attestering af overensstemmelsen af mærkningen på og brugsanvisningen til udstyret som følge af, at disse er blevet oversat til importmedlemsstatens officielle sprog.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. oktober 2016 — straffesag mod Aleksandrs Ranks og Jurijs Vasiļevičs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija — Letland)

(Sag C-166/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 91/250/EØF - artikel 4, litra a) og c) - artikel 5, stk. 1 og 2 - direktiv 2009/24/EF - artikel 4, stk. 1 og 2 - artikel 5, stk. 1 og 2 - retlig beskyttelse af edb-programmer - videresalg af kopier af edb-programmer med en brugt licens på fysiske medier, der ikke er de originale - udtømmelse af spredningsrettigheder - eneret til reproduktion))

(2016/C 462/04)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija

Parter i hovedsagen

Aleksandrs Ranks og Jurijs Vasiļevičs

Procesdeltagere: Finanšu un ekonomisko noziegumu izmeklēšanas prokuratūra og Microsoft Corp.

Konklusion

Artikel 4, litra a) og c), og artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer skal fortolkes således, at selv om den første erhverver af kopien af et edb-program, der er ledsaget af en licens til ubegrænset brug, har ret til at videresælge denne kopi og dens licens som brugt til en senere erhverver, kan han derimod ikke, når det originale fysiske medium, som han oprindelig fik overdraget, er beskadiget, ødelagt eller mistet, give denne senere erhverver sin sikkerhedskopi af dette edb-program uden rettighedshaverens tilladelse.

(1) EUT C 205 af 22.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/3

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. oktober 2016 — Sven Mathys mod De Grave Antverpia NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-92/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 96/75/EF - befragtningssystemer og prisdannelse inden for varetransport ad indre vandveje - rækkevidde - artikel 1, litra b) - begrebet »fragtfører« - artikel 2 - frihed til at indgå aftaler og forhandle priser))

(2016/C 462/03)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Sven Mathys

Sagsøgt: De Grave Antverpia NV

Konklusion

Inden for transport af varer ad indre vandveje skal artikel 1, litra b), i Rådets direktiv 96/75/EF af 19. november 1996 om befragtningssystemer og prisdannelse inden for national og international varetransport ad indre vandveje i Fællesskabet, for så vidt som »fragtfører« heri defineres som en ejer eller befragter af et eller flere indlandsfartøjer, og dette direktivs artikel 2, for så vidt som denne bestemmer, at aftaler på dette område indgås frit mellem de berørte parter, fortolkes således, at de ikke er til hinder for nationale bestemmelser som dem, der finder anvendelse i tvisten i hovedsagen, som tillader en person, som ikke opfylder denne definition, at indgå en transportaftale i egenskab af fragtfører.

(1) EUT C 155 af 11.5.2015.
1)

Artikel 1, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal fortolkes således, at en sag om omstødelse af ægteskab, som er anlagt af tredjemand, efter at en af ægtefællerne er afgået ved døden, er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 2201/2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/7

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. oktober 2016 — Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł. mod G.M. og M.S. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Łodzi — Polen)

(Sag C-303/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tekniske forskrifter i spillesektoren - direktiv 98/34/EF - begrebet »teknisk forskrift« - medlemsstaternes forpligtelse til at sende ethvert udkast til tekniske forskrifter til Europa-Kommissionen - forskrifter, der kan kvalificeres som tekniske forskrifter, som ikke er meddelt Kommissionen, kan ikke bringes i anvendelse))

(2016/C 462/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Łodzi

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł.

Sagsøgte: G.M. og M.S.

procesdeltager: Colin Wiliams sp. z o.o.

Konklusion

Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 8/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, skal fortolkes således, at en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede ikke er omfattet af begrebet »teknisk forskrift« i dette direktivs forstand, som er underlagt forpligtelsen til at give meddelelse i henhold til nævnte direktivs artikel 8, stk. 1, hvis tilsidesættelse sanktioneres med, at en sådan regel ikke kan bringes i anvendelse.

(1) EUT C 311 af 21.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. oktober 2016 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Petrotel sp. z o.o. w Płocku mod Polkomtel sp. z o.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen)

(Sag C-231/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/21/EF - artikel 4, stk. 1 - klageadgang med hensyn til en afgørelse truffet af en national tilsynsmyndighed - effektiv klagemekanisme - opretholdelse af en national tilsynsmyndigheds afgørelse indtil der træffes afgørelse i klagesagen - tidsmæssige virkninger af en national rets afgørelse om annullation af en national tilsynsmyndigheds afgørelse - mulighed for at annullere en national tilsynsmyndigheds afgørelse med tilbagevirkende kraft - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning))

(2016/C 462/06)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Petrotel sp. z o.o. w Płocku

Sagsøgt: Polkomtel sp. z o.o.

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, første afsnit, første og tredje punktum, og artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»rammedirektivet«), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at en national ret, for hvilken der er anlagt et søgsmål til prøvelse af en national tilsynsmyndigheds afgørelse, skal kunne annullere denne afgørelse med tilbagevirkende kraft, hvis den antager, at dette er nødvendigt for at sikre en effektiv retsbeskyttelse af den virksomhed, der har anlagt sagen.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 462/4

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. oktober 2016 — Marjan Kostanjevec mod F&S Leasing GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)

(Sag C-185/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 6, nr. 3) - begrebet »modkrav« - krav på grundlag af princippet om uberettiget berigelse - betaling af et beløb, der skyldes i henhold til en ophævet afgørelse - tidsmæssig anvendelse))

(2016/C 462/05)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Marjan Kostanjevec

Sagsøgt: F&S Leasing GmbH

Konklusion

Artikel 6, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den ret, som ifølge denne bestemmelse er værneting for modkrav, har kompetence til at påkende et modkrav, hvorved der på grundlag af uberettiget berigelse kræves tilbagebetaling af et beløb svarende til det beløb, som var aftalt ved et udenretligt forlig, når modkravet fremsættes under en ny retssag mellem de samme parter, efter ophævelsen af den afgørelse, som den oprindelige retssag mellem parterne havde ført til, og hvis fuldbyrdelse havde givet anledning til det udenretlige forlig.

(1) EUT C 254 af 3.8.2015.
C 441/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. oktober 2016 — TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH mod Finanzamt Kassel II — Hofgeismar (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessisches Finanzgericht — Tyskland)

(Sag C-412/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - fritagelser til fordel for visse former for virksomhed af almen interesse - artikel 132, stk. 1, litra d) - levering af organer, blod og mælk fra mennesker - rækkevidde - blodplasma fra mennesker behandlet og anvendt til industrielle formål))

(2016/C 441/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hessisches Finanzgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

Sagsøgt: Finanzamt Kassel II — Hofgeismar

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de leverancer af blod fra mennesker, som medlemsstaterne skal fritage i henhold til denne bestemmelse, ikke omfatter plasma udvundet af blod fra mennesker, når dette plasma ikke er beregnet direkte til behandlingsformål, men udelukkende til fremstilling af lægemidler.

(1) EUT C 398 af 30.11.2015.