Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 10. januar 2013 – Brunovskis

(Sag C-650/11)

»Landbrug — forordning (EF) nr. 1782/2003 — gennemførelsesforanstaltninger til støtte for de nye medlemsstater — supplerende nationale direkte betalinger — betingelser for tildeling — forordning (EF) nr. 1973/2004 — finder ikke anvendelse«

1. Landbrug — fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger — supplerende national støtte — medlemsstaternes skøn — EU-rettens almindelige principper og formålet med den fælles landbrugspolitik — mekanisme indført efter forudgående tilladelse fra Kommissionen (Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 1, 143 a, 143 b og 143 c, stk. 2, 4 og 6) (jf. præmis 15-17, 24 og 25)

2. Landbrug — fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger — supplerende national støtte — direkte betalinger i forbindelse med besætninger af ammekøer — national bestemmelse, der fastsætter fristen for indgivelse af erklæringer — ikke muligt at tage køer, der senere er blevet ammekøer, i betragtning — lovlig (Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 125 og 143 c, og nr. 1973/2004, art. 102, stk. 2) (jf. præmis 29 og 30 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Augstākā tiesas Senāts – fortolkning af artikel 125, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EFT L 270, s. 1), samt artikel 102, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004 af 29. oktober 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne i henhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer (EUT L 345, s. 1) – præmie til ammekøer – nationale retsforskrifter, hvorefter præmien pr. hele kalenderår kun tildeles ammekøer og kalve, der er registreret under den ordning, der gælder for kvæg, som kan komme i betragtning til præmien senest den 1. juli i det pågældende år – spørgsmålet, om der ved beregningen af præmien skal tages hensyn til alle eksisterende ammekøer i løbet af det pågældende år.

Konklusion

EU-retten, og især artikel 143c i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, som ændret ved Rådets afgørelse 2004/281/EU af 22. marts 2004, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale retsforskrifter som de i hovedsagen omhandlede, der regulerer visse supplerende nationale direkte betalinger forbundet med tilstedeværelsen af ammekøer i en bestand og underlægger tildelingen heraf en betingelse om, at der skal indsendes en erklæring før den 1. juli i det pågældende år, uden at der kan tages hensyn til de køer, der er blevet ammekøer efter denne dato.

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 10. januar 2013 – Brunovskis

(Sag C-650/11)

»Landbrug — forordning (EF) nr. 1782/2003 — gennemførelsesforanstaltninger til støtte for de nye medlemsstater — supplerende nationale direkte betalinger — betingelser for tildeling — forordning (EF) nr. 1973/2004 — finder ikke anvendelse«

1. Landbrug — fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger — supplerende national støtte — medlemsstaternes skøn — EU-rettens almindelige principper og formålet med den fælles landbrugspolitik — mekanisme indført efter forudgående tilladelse fra Kommissionen (Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 1, 143 a, 143 b og 143 c, stk. 2, 4 og 6) (jf. præmis 15-17, 24 og 25)

2. Landbrug — fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger — supplerende national støtte — direkte betalinger i forbindelse med besætninger af ammekøer — national bestemmelse, der fastsætter fristen for indgivelse af erklæringer — ikke muligt at tage køer, der senere er blevet ammekøer, i betragtning — lovlig (Rådets forordning nr. 1782/2003, art. 125 og 143 c, og nr. 1973/2004, art. 102, stk. 2) (jf. præmis 29 og 30 samt konkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Augstākā tiesas Senāts – fortolkning af artikel 125, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EFT L 270, s. 1), samt artikel 102, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004 af 29. oktober 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne i henhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer (EUT L 345, s. 1) – præmie til ammekøer – nationale retsforskrifter, hvorefter præmien pr. hele kalenderår kun tildeles ammekøer og kalve, der er registreret under den ordning, der gælder for kvæg, som kan komme i betragtning til præmien senest den 1. juli i det pågældende år – spørgsmålet, om der ved beregningen af præmien skal tages hensyn til alle eksisterende ammekøer i løbet af det pågældende år.

Konklusion

EU-retten, og især artikel 143c i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, som ændret ved Rådets afgørelse 2004/281/EU af 22. marts 2004, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale retsforskrifter som de i hovedsagen omhandlede, der regulerer visse supplerende nationale direkte betalinger forbundet med tilstedeværelsen af ammekøer i en bestand og underlægger tildelingen heraf en betingelse om, at der skal indsendes en erklæring før den 1. juli i det pågældende år, uden at der kan tages hensyn til de køer, der er blevet ammekøer efter denne dato.