ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. februar 2006 – Kommissionen mod Finland

(Sag C-232/03)

(Traktatbrud – arbejdstagere – fri bevægelighed – brug af køretøjer indregistreret i udlandet og stillet til rådighed for arbejdstageren af arbejdsgiveren, der er bosiddende i udlandet)

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – begrænsninger (art. 39 EF) (jf. præmis 49-52 og 55 samt domskonkl. 1)

Angående:

: Traktatbrud – artikel 10 EF og 39 EF – betingelser, hvorunder arbejdstagere, som er bosiddende i Finland og beskæftiget i udlandet, kan anvende motorkøretøjer, som er indregistreret i udlandet, og som deres arbejdsgivere stiller til rådighed for dem.

Konklusion:

Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF

idet den forhindrer, at grænsearbejdere, som er bosiddende i Finland og beskæftiget i en anden medlemsstat, anvender firmabiler, som er stillet til rådighed for dem af deres arbejdsgivere, der er etableret i en anden medlemsstat, og som er indregistreret i denne anden medlemsstat, alene med den begrundelse, at de pågældende grænsearbejdere er bosiddende i Finland, hvortil de biler, som deres arbejdsgivere ejer, er indført

og

idet den forhindrer, at de pågældende grænsearbejdere anvender firmabiler – som er stillet til rådighed for dem af deres arbejdsgivere, der er etableret i en anden medlemsstat, og som er indregistreret i denne anden medlemsstat – til erhvervsmæssige og private formål, selv om disse biler hverken er bestemt til fortrinsvis varig anvendelse i Finland eller faktisk anvendes på denne måde, alene med den begrundelse, at disse arbejdstagere er bosiddende i Finland, hvortil de biler, som deres arbejdsgivere ejer, er indført.

I øvrigt frifindes Republikken Finland.

Hver part bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug – fælles markedsordning – svinekød – oksekød – undtagelsesforanstaltninger vedrørende støtte til et marked, der er berørt af en epizooti – støtte til levering af kalve til destruktion – loft for støtten, udtrykt ved en gennemsnitsvægt i kg pr. parti – begrebet »parti« – selvstændig fortolkning

(Kommissionens forordning nr. 1046/2001, art. 4, stk. 3)

Sammendrag

Forordning nr. 1046/2001 om undtagelsesforanstaltninger til støtte for markederne for svinekød og kalvekød i Nederlandene indeholder ikke en udtrykkelig henvisning til medlemsstaternes ret til at fastsætte betydningen og rækkevidden af begrebet »parti«, der figurerer i artikel 4, stk. 3, som fastsætter loftet for støtten til producenterne til levering af kalve fra de områder, der er berørt af epizootien, udtrykt ved en gennemsnitsvægt i kg pr. parti. Dette er et selvstændigt fællesskabsretligt begreb, der skal fortolkes under hensyntagen til bestemmelsens sammenhæng og til formålet med den omhandlede forordning.

Følgelig henviser begrebet »parti« som omhandlet i artikel 4, stk. 3, til det samlede antal kalve, der af en producent leveres til destruktion i løbet af én og samme dag i forbindelse med én og samme salgstransaktion.

(jf. præmis 22, 23 og 37 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – fri adgang til oplysninger – direktiv 90/313 – anmodning om oplysninger – svarfrist på to måneder pålagt den offentlige myndighed – ufravigelig karakter

(Rådets direktiv 90/313, art. 3, stk. 4)

2. Miljø – fri adgang til oplysninger – direktiv 90/313 – stiltiende afvisning af en anmodning om oplysninger – manglende begrundelse ved udløbet af svarfristen på to måneder – ugyldig afgørelse

(Rådets direktiv 90/313, art. 3, stk. 4,og art. 4)

3. Miljø – fri adgang til oplysninger – direktiv 90/313 – domstolsbeskyttelse – afgørelse, der kan påklages – stiltiende afvisning af en anmodning om oplysninger

(Rådets direktiv 90/313, art. 4)

Sammendrag

1. Den frist på to måneder, inden for hvilken den offentlige myndighed skal besvare en anmodning om adgang til oplysninger, der er fastsat i artikel 3, stk. 4, i direktiv 90/313 om fri adgang til miljøoplysninger, er en ufravigelig frist.

(jf. præmis 29 og domskonkl. 1)

2. Artikel 3, stk. 4, i direktiv 90/313 om fri adgang til miljøoplysninger, sammenholdt med samme direktivs artikel 4, er ikke med henblik på at yde en effektiv domstolsbeskyttelse til hinder for en national lovgivning, hvorefter den offentlige myndigheds tavshed i to måneder betragtes som en stiltiende afvisning, der kan gøres til genstand for en retslig eller administrativ prøvelse i overensstemmelse med den nationale retsorden. Nævnte direktivs artikel 3, stk. 4, er imidlertid til hinder for, at en sådan afgørelse ikke er ledsaget af en begrundelse på tidspunktet for udløbet af fristen på to måneder. Under disse omstændigheder skal den stiltiende afvisning anses for at være ugyldig.

(jf. præmis 36 og domskonkl. 3)

3. Den afgørelse, der er omhandlet i artikel 4 i direktiv 90/313 om fri adgang til miljøoplysninger, og som kan indbringes til retslig eller administrativ prøvelse af den, der har fremsat anmodningen, er den stiltiende afvisning, der følger af, at den offentlige myndighed, der har beføjelse til at træffe afgørelse vedrørende denne anmodning, har forholdt sig tavs i to måneder.

(jf. præmis 39 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – praktikperiode som forberedelse til visse stillinger – godtgørelse af rejseudgifter begrænset til den del af rejsen, der er foretaget i indlandet – ulovligt

(EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF))

Sammendrag

Traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er til hinder for en national foranstaltning, hvorefter en person, der under en praktikperiode som forberedelse til visse stillinger har udøvet faktisk og reel lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat end sin oprindelsesmedlemsstat, kun har ret til godtgørelse af rejseudgifter for så vidt angår den indenlandske del af rejsen, mens de samlede rejseudgifter ville være blevet godtgjort, hvis en sådan beskæftigelse var blevet udøvet i indlandet.

(jf. præmis 36 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport – vejtransport – sociale bestemmelser – undtagelser – forpligtelse til at installere og anvende en fartskriver – undtagelser for køretøjer, der anvendes til transport af materiel eller udstyr – begreb – materialer, der er nødvendige for gennemførelsen af arbejder, der henhører under førerens hovedvirksomhed – anden hovedvirksomhed end den, som består i kørsel af køretøjet – omfattet

[Rådets forordning nr. 3820/85, art. 13, stk. 1, litra g), og nr. 3821/85, art. 3, stk. 2]

Sammendrag

Udtrykket »materiel eller udstyr« i artikel 13, stk. 1, litra g), i forordning nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport skal inden for rammerne af undtagelsesordningen – hvorved visse køretøjer fritages for forpligtelsen til at være udstyret med en fartskriver – der er foreskrevet i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport, fortolkes således, at det ikke udelukkende henviser til »redskaber og værktøj«, men også omfatter de materialer, herunder byggematerialer eller kabler, der er nødvendige for gennemførelsen af de arbejder, der henhører under føreren af det pågældende køretøjs hovedvirksomhed. En sådan aktivitet, der ifølge ordlyden af artikel 13, stk. 1, litra g), ikke kan bestå i kørsel af køretøjet, skal udgøre førerens og ikke den berørte virksomheds hovedvirksomhed.

(jf. præmis 16 og 24 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – skattelovgivning – selskabsskat – national lovgivning, hvorefter der kan indrømmes ret til skattefradrag for udgifter til forskning, som er udført på den pågældende medlemsstats område – ulovlig – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 49 EF)

Sammendrag

Artikel 49 EF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter der kun indrømmes ret til skattefradrag for udgifter til forskning, som er udført på den pågældende medlemsstats område.

En sådan lovgivning er nemlig, om end indirekte, baseret på tjenesteyderens etableringssted og kan dermed hindre hans grænseoverskridende virksomhed. Lovgivningen kan ikke begrundes i nødvendigheden af at bevare sammenhængen i beskatningsordningen, at fremme forskningen eller at sikre en effektiv skattekontrol.

(jf. præmis 18, 20, 23, 24 og 26 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål – forelæggelse for Domstolen – en ret i en medlemsstat i artikel 234 EF’s forstand – begreb – voldgiftsret – ikke omfattet

(Art. 234 EF)

Sammendrag

En voldgiftsret såsom collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgien), som afgør tvister mellem borgere og rejseformidlere, kan ikke anses for en ret i en medlemsstat i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 234 EF, når der hverken retligt eller faktisk foreligger en pligt for aftaleparterne til at lade deres tvister afgøre ved voldgift, og når de belgiske myndigheder ikke er inddraget ved valget af voldgift.

(jf. præmis 13, 15-16 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – fællesskabsbestemmelser – materielt anvendelsesområde – omfattede ydelser og udelukkede ydelser – sondringskriterier – feriepenge tildelt modtageren af en alderspension – ydelse tildelt på grundlag af objektive kriterier, og hvis bestanddele udgør en ydelse ved alderdom – omfattet

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 4, stk. 1)

2. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – arbejdsløshed – fuldt arbejdsløs grænsearbejdstager – ret til ydelser ved alderdom i bopælsmedlemsstaten – hensyntagen til arbejdsløshedsperiode tilbagelagt i henhold til denne stats lovgivning

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 45, stk. 1 og 6)

Sammendrag

1. En ydelse kan kun anses for en social sikringsydelse, der henhører under det materielle anvendelsesområde for forordning nr. 1408/71, såfremt den dels tildeles de berettigede uden nogen individuel bedømmelse af personlige behov, men efter lovbestemte kriterier, dels vedrører en af de risici, der udtrykkeligt er anført i nævnte forordnings artikel 4, stk. 1. Hvad angår den anden betingelse er sondringen mellem ydelser, der ikke er omfattet, og ydelser, der er omfattet af denne forordning, hovedsageligt baseret på de enkelte bestanddele i den pågældende ydelse, navnlig dens formål og de betingelser, under hvilke ydelsen tilkendes, og ikke på, om en ydelse betegnes som en social sikringsydelse i den nationale lovgivning.

Det følger heraf, at en ydelse såsom feriepenge, der tildeles modtageren af en alderspension, opfylder disse to betingelser, såfremt bestemmelserne om tildeling heraf giver de berettigede en lovbestemt ret, denne ret automatisk tildeles de personer, der opfylder bestemte objektive kriterier, og ydelsens enkelte bestanddele viser, at den kan anses for en ydelse ved alderdom.

(jf. præmis 21, 23 og 24 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 45, stk. 6, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at medlemsstatens kompetente institution ved tildelingen af en ydelse såsom feriepenge, der tildeles modtageren af en alderspension, skal medregne den periode med fuld arbejdsløshed, hvorunder den tidligere arbejdstager har oppebåret ydelser ved arbejdsløshed i henhold til samme forordnings artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), som om denne arbejdstager under sin seneste beskæftigelse havde været omfattet af en for denne institution gældende lovgivning.

(jf. præmis 34 og 36 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug – fælles markedsordning – korn – importordning – toldkontingent – byg – kontingent, der alene omfatter byg af høj kvalitet – tilsidesættelse af princippet om forbud om forskelsbehandling – foreligger ikke

(Art. 34, stk. 2, andet afsnit, EF; Rådets forordning nr. 1269/1999 og nr. 822/2001)

Sammendrag

Begrænsningen af anvendelsesområdet for de EF-toldkontingenter, der var åbnet ved forordning nr. 1269/1999 og nr. 822/2001 udelukkende til fordel for byg af høj kvalitet, der anvendes til fremstilling af malt, der benyttes til brygning af øl, der er lagret på bøgetræstanke, udgør ikke en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, da den er objektivt begrundet som følge af forskellene mellem denne byg og byg, der er bestemt til brygning af andre former for øl.

(jf. præmis 22)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester – direktiv 98/34 – teknisk forskrift – begreb – national bestemmelse, som forbyder markedsføring af vatpinde, der ikke er fremstillet af biologisk nedbrydelige materialer – omfattet

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34, som ændret ved direktiv 98/48, art. 1, nr. 11)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester – direktiv 98/34 – pligt for medlemsstaterne til at meddele Kommissionen ethvert udkast til teknisk forskrift – rækkevidde – tilsidesættelse af forpligtelsen – forpligtelse for den nationale ret til at undlade at anvende den omhandlede bestemmelse

(Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/34, som ændret ved direktiv 98/48, art. 8, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 1, nr. 11, i direktiv 98/34 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved direktiv 98/48, skal fortolkes således, at en national lovgivning, som indeholder et forbud mod markedsføring af vatpinde, der ikke er fremstillet af biologisk nedbrydelige materialer i henhold til en national standard, udgør en teknisk forskrift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne fællesskabsbestemmelse.

(jf. præmis 14 og domskonkl. 1)

2. Artikel 8, stk. 1, første afsnit, i direktiv 98/34 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved direktiv 98/48/EF, skal fortolkes således, at en national bestemmelse, der udgør en teknisk forskrift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 1, nr. 11, såsom et forbud mod markedsføring af vatpinde, der ikke er fremstillet af biologisk nedbrydelige materialer i henhold til en national standard, skal meddeles Kommissionen, før den vedtages.

Når en sådan meddelelse ikke har fundet sted, påhviler det den nationale ret at undlade at anvende den pågældende nationale bestemmelse.

(jf. præmis 19 og 24 samt domskonkl. 2 og 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Statsstøtte – påtænkte støtteordninger – anmeldelse til Kommissionen – forpligtelsens anvendelsesområde – støtte til bygning af skibe, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684 – omfattet – manglende anmeldelse – de nationale retsinstansers forpligtelser

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3, og art. 94 (nu art. 88, stk. 3, EF og art. 89 EF); Rådets direktiv 90/684)

Sammendrag

En medlemsstats støtteordning til bygning og ombygning af skibe, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684 om støtte til skibsbygningsindustrien, skal i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF) forudgående anmeldes til Kommissionen, hvis det godtgøres at ordningen i sig selv, navnlig henset til dens påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne, kan føre til, at der ydes statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), og hvis der ikke er udstedt en forordning i henhold til traktatens artikel 94 (nu artikel 89 EF) med henblik på at undtage at undtage støtten herfra.

I tilfælde af tilsidesættelse af denne bestemmelse påhviler det de nationale retsinstanser at drage samtlige konsekvenser heraf i henhold til national ret, både for så vidt angår gyldigheden af de retsakter, som gennemfører støtteforanstaltningerne, og tilbagesøgning af den i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, tildelte økonomiske støtte.

(jf. præmis 28, 39 og 50 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug — fælles markedsordning — fjerkrækød — handelsnormer — bestemmelser vedrørende oplysninger om produktionssystemet — forbud mod i mærkningen af produkterne at anvende påskriften »kontrolleret opdræt«

(Kommissionens forordning nr. 1538/91, art. 10, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1538/91 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1906/90 om handelsnormer for fjerkrækød, som ændret ved forordning nr. 1321/2002, skal fortolkes således, at påskriften »kontrolleret opdræt« (»kontrollierte Aufzucht«) udgør en angivelse af produktionssystemet, hvorfor bestemmelsen ikke giver en virksomhed mulighed for at anvende denne påskrift i mærkningen af et produkt, der er omfattet af forordningens anvendelsesområde.

(jf. præmis 17 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder – direktiv 93/83 – radio‑ og tv‑udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel – et radioselskab, der sender fra en medlemsstats område, benytter også en sender, der befinder sig på en anden medlemsstats område – vederlaget for anvendelsen af fonogrammer reguleret af lovgivningen i de to stater – lovlighed

(Rådets direktiv 93/83)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder – udlejnings‑ og udlånsrettigheder vedrørende beskyttede værker – direktiv 92/100 – et radioselskab, der sender fra en medlemsstats område, benytter også en sender, der befinder sig på en anden medlemsstats område – vederlag for anvendelsen af fonogrammer – sendeselskabets ret til fra dette vederlag at fratrække vederlaget, der er betalt i den stat, hvor den jordbaserede sender er – foreligger ikke

(Rådets direktiv 92/100, art. 8, stk. 2)

Sammendrag

1. Når et radioselskab, der sender fra en medlemsstats område, for at gøre sine programmer tilgængelige for en del af sine lyttere i denne stat benytter retransmission via en sender, der befinder sig på et nærliggende område i en anden medlemsstat, er direktiv 93/83 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio‑ og tv‑udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel ikke til hinder for, at vederlaget for anvendelse af fonogrammer ikke kun reguleres af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område sendeselskabet er etableret, men også af lovgivningen i den medlemsstat, hvor den jordbaserede sender, der viderespreder disse udsendelser til den førstnævnte stat, af tekniske grunde er placeret.

(jf. præmis 44 og domskonkl. 1)

2. Artikel 8, stk. 2, i direktiv 92/100 om udlejnings‑ og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret skal fortolkes således, at sendeselskabet ved fastsættelsen af det i denne bestemmelse nævnte rimelige vederlag ikke er berettiget til ensidigt at trække det vederlag, det har betalt eller krævet i den medlemsstat, på hvis område den jordbaserede sender viderespreder udsendelser til den medlemsstat, hvor selskabet er etableret, fra vederlaget for anvendelse af fonogrammer i sidstnævnte stat.

(jf. præmis 55 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – lige løn – løn – begreb – skattelempelse – udelukket fra begrebet

(Art. 141 EF)

2. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår – lige løn – direktiv 76/207 – afskedigelse – begreb – frivillig fratrædelsesordning – omfattet

(Rådets direktiv 76/207, art. 5, stk. 1)

3. Socialpolitik – mandlige og kvindelige arbejdstagere – adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår – direktiv 76/207 – ligebehandling med hensyn til social sikring – direktiv 79/7 – national bestemmelse, hvorefter der ved arbejdsforholdets ophør indrømmes en skattefordel, for hvilken alderen er forskellig for mænd og kvinder – direkte forskelsbehandling på grundlag af køn – ulovlig

(Rådets direktiv 76/207 og 79/7)

Sammendrag

1. Begrebet »løn« i artikel 141 EF omfatter samtlige aktuelle eller fremtidige ydelser, som arbejdstageren modtager i penge eller naturalier, eventuelt indirekte, fra arbejdsgiveren som følge af arbejdsforholdet. En fordel, som har karakter af en skattelempelse for arbejdstageren, som ikke ydes af arbejdsgiveren, og som består i, at de beløb, der udbetales ved arbejdsforholdets ophør, kun beskattes med halvdelen, er derfor ikke omfattet af artikel 141 EF.

(jf. præmis 22 og 23)

2. Begrebet »afskedigelse« i artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår skal forstås i vid betydning, således at det også omfatter ophør af et ansættelsesforhold mellem en arbejdstager og dennes arbejdsgiver, selv i henhold til en frivillig fratrædelsesordning.

(jf. præmis 27)

3. Direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter der indrømmes kvindelige arbejdstagere, som er fyldt 50 år, og mandlige arbejdstagere, som er fyldt 55 år, en fordel med henblik på at tilskynde dem til frivillig fratræden, som består i, at de beløb, der udbetales ved arbejdsforholdets ophør, kun beskattes med halvdelen.

En sådan forskellig behandling, som udgør en direkte forskelsbehandling på grundlag af køn, er ikke omfattet af nogen undtagelsesbestemmelser, hverken i direktiv 76/207 eller i artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring. Undtagelsen i den sidstnævnte bestemmelse fra forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af køn skal fortolkes snævert og finder ikke anvendelse på en skattelempelse, der ikke udgør en social sikringsydelse, men omfatter kun fastsættelse af pensionsalderen for ydelse af alders‑ og arbejdsophørspensioner og følgerne heraf for andre sociale sikringsydelser.

(jf. præmis 33-35 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug – fælles landbrugspolitik – økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler – forordning nr. 2092/91 – angivelser, der henviser til denne produktionsmetode – anvendelse af disse angivelser og heraf afledte udtryk for produkter, der ikke er fremstillet efter en økologisk produktionsmetode – anvendelse af udtrykkene »biológico« og »bio« i Spanien – lovligt ifølge den ved forordning nr. 1804/1999 ændrede affattelse – ulovligt ifølge den ved forordning nr. 392/2004 ændrede affattelse

(Rådes forordning nr. 2092/91, som ændret ved Rådets forordning nr. 1804/1999 og nr. 392/2004, art. 2)

Sammendrag

Artikel 2 i forordning nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler, som ændret ved forordning nr. 1804/1999 om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordningen, skal fortolkes således, at den ikke indeholder et forbud mod, at produkter, som ikke er fremstillet efter en økologisk produktionsmetode, i mærkningen, reklamen og handelsdokumenterne forsynes med betegnelsen »biológico« eller forkortelsen »bio« i Spanien.

Samme artikel 2, som ændret ved forordning nr. 392/2004, skal fortolkes således, at den indeholder et forbud mod, at sådanne produkter i mærkningen, reklamen og handelsdokumenterne fremover forsynes med betegnelsen »biológico« eller forkortelsen »bio« i Spanien. Det fremgår af sidstnævnte bestemmelse, at de betegnelser, som er nævnt heri på de forskellige sprogversioner, ikke er de eneste mulige i de enkelte medlemsstater, men har karakter af en vejledning, der også omfatter oversættelserne på andre af Fællesskabets officielle sprog.

(jf. præmis 19 og 22 samt domskonkl. 1 og 2)