RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling)

15. februar 1995

Sag T-552/93

Giuseppe Grassi

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — formaliteten — forudgående administrativ klage — stiltiende afslag på en ansøgning ikke anfægtet rettidigt — senere udtrykkelig afgørelse — bekræftende retsakt — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på italiensk II-125

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens afslag på sagsøgerens ansøgning om at få overført de pensionsrettigheder til Fællesskabets pensionsordning, som han har erhvervet efter den nationale italienske ordning.

Udfald:

Afvisning.

Resumé af kendelse

Den 8. november 1991 indgav sagsøgeren en ansøgning, som indgik til Kommissionen den 9. januar 1992, og hvori han anmodede om at få overført de pensionsrettigheder til Fællesskabernes pensionsordning, som han havde erhvervet efter den italienske socialsikringsordning, før han indtrådte i Kommissionens tjeneste. Ved skrivelse af 24. september 1992 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at hans ansøgning ikke kunne imødekommes.

Ved skrivelse af 22. december 1992, registreret den 12. januar 1993, indgav sagsøgeren en klage over afgørelsen af 24. september 1992. Denne klage blev afvist ved en afgørelse af 29. juli 1993, som sagsøgeren herefter har anfægtet under nærværende sag.

Formaliteten

Retten bemærkede, at den af egen drift skal efterprøve, om sagsøgeren har overholdt de for den forudgående administrative procedure gældende frister, hvis formål er at fremme klarhed og sikkerhed i retsforhold, og som dels er ufravigelige, dels hverken kan ændres af parterne eller af vedkommende retsinstans (præmis 22 og 23).

Henvisning til: Domstolen, 13. november 1986, sag 232/85, Becker mod Kommissionen, Sml. s. 3401; Domstolen, 14. juni 1988, sag 161/87, Muysers og Tülp mod Revisionsretten, Sml. s. 3037; Retten, 7. februar 1991, sag T-58/89, Williams mod Revisionsretten, Sml. II, s. 77; Retten, 17. oktober 1991, sag T-129/89, Offermann mod Parlamentet, Sml. II, s. 855; Retten, 10. april 1992, sag T-15/91, Bollendorffmod Parlamentet, Sml. II, s. 1679.

Retten bemærkede, at den ansøgning om overførsel, som sagsøgeren havde indgivet til Kommissionen senest den 9. januar 1992, måtte anses for stiltiende afslået som følge af vedtægtens artikel 90, stk. 1, da Kommissionen ikke havde besvaret ansøgningen den 9. maj 1992. Endvidere havde sagsøgeren ikke den 9. august 1992 — på hvilket tidspunkt den tremåneders klagefrist i vedtægtens artikel 90, stk. 2, udløb — indgivet nogen klage over det stiltiende afslag på hans ansøgning om overførsel. Endelig indeholdt afgørelsen af 24. september 1992, hvorved Kommissionen udtrykkeligt afslog sagsøgerens ansøgning, kun en bekræftelse af det tidligere stiltiende afslag (præmis 24, 26 og 27).

Retten fandt derfor, at sidstnævnte afgørelse, som udelukkende havde karakter af en bekræftelse, ikke på ny kunne udløse fristen for indgivelse af klage over det stiltiende afslag på ansøgningen, hvorfor påstanden om annulation af afgørelsen af 24. september 1992 under alle omstændigheder åbenbart måtte afvises (præmis 30 og 32).

Henvisning til: førnævnte domme i sagerne Offermann mod Parlamentet og Bollendorff mod Parlamentet.

Endelig bemærkede Retten, at den omstændighed, at Kommissionen ikke udtrykkeligt havde påberåbt sig, at klagen var for sent indgivet, ikke kan fritage Retten for dens pligt til at påse overholdelsen af fristerne i vedtægten (præmis 31).

Henvisningtil:Retten, 6. december 1990, sagT-130/89.B. modKommissionen.Sml. II, s. 761, og sagT-6/90, Petrilli mod Kommissionen.Sml. II. s. 765; Retten, 11. juli 1991, sagT-19/90, Von Hoessle mod Revisionsretten, Sml. II, s. 615; Retten, 25. september 1991, sag T-54/90, Lacroix mod Kommissionen, Sml. II, s. 749; førnævnte dom i sagen Bollendorff mod Parlamentet.

Konklusion:

Sagen afvises.