ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Selv om processuelle regler almindeligvis antages at finde anvendelse i samtlige tvister, der verserer på ikrafttrædelsestidspunktet, fortolkes materielretlige regler derimod normalt således, at de ikke omfatter forhold, som ligger forud for ikrafttrædelsen. En undtagelse fra dette princip er imidlertid blevet tilladt i det tilfælde, hvor lovgivningen indeholder både processuelle og materielretlige regler, der er uadskilleligt forbundne, og for så vidt angår de enkelte bestemmelsers virkning i tidsmæssig henseende ikke kan vurderes hver for sig. Under sådanne omstændigheder kan alle de omhandlede regler ikke tillægges tilbagevirkende kraft, medmindre der foreligger holdepunkter, der tilstrækkeligt klart taler for et sådant resultat.

Hvad angår væsentlige proceduremæssige ændringer, som er indført ved artikel 36 i direktiv 2009/73 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55, af reglerne for de nationale myndigheders vedtagelse af beslutninger om undtagelse fra bestemmelserne i dette direktiv, kan disse med hensyn til deres tidsmæssige virkning ikke betragtes isoleret i forhold til ændringerne vedrørende realiteten. For det første er undtagelsesproceduren, der er omfattet af artikel 36, én enkelt procedure, selv om den dels foregår på nationalt plan, dels på EU-plan. De ændringer, som påvirker den nationale fase af proceduren, skal ikke vurderes særskilt fra dem, som påvirker fasen på EU-plan. For det andet er ændringerne i fordelingen af beslutningskompetencen mellem de forskellige involverede aktører i proceduren meget omfattende og kan navnlig få betydning for udfaldet af proceduren.

Sådanne ændringer er dermed uadskilleligt forbundne, således at artikel 36 i sin helhed ikke kan tillægges tilbagevirkende kraft, medmindre der foreligger holdepunkter, der tilstrækkeligt klart taler for et sådant resultat. Sådanne holdepunkter foreligger imidlertid ikke, eftersom direktiv 2009/73 i artikel 53 og 54 præcist fastsætter, fra hvilken dato de regler, som er indeholdt i direktivet, skal anvendes. Det omfatter derimod ikke regler for behandlingen af de sager, der allerede er anlagt på tidspunktet for direktivets ikrafttræden, og som kan begrunde en undtagelse fra dette princip.

(cf. points 24, 25, 27, 31-33, 36 og 37)
Henset til ordlyden af artikel 61 i forordning nr. 6/2002 om EF-design skal Rettens legalitetskontrol af appelkammerets afgørelse foretages med hensyn til de retsspørgsmål, der er blevet fremført for appelkammeret. Det er således ikke Rettens opgave at efterprøve nye anbringender, der fremsættes for Retten, eller at foretage en ny undersøgelse af de faktiske omstændigheder i lyset af beviser, der først fremlægges for Retten. Det ville være i strid med procesreglementets artikel 135, stk. 4, hvorefter der ikke i parternes processkrifter må foretages nogen ændring af sagsgenstanden, som den har foreligget for appelkammeret, at undersøge disse nye anbringender og tillade disse beviser.

Muligheden for at henvise til nationale domme for første gang ved Retten er imidlertid ikke udelukket, da der ikke er tale om, at appelkammeret kritiseres for ikke at have taget hensyn til de faktiske omstændigheder i en bestemt national dom, men om, at appelkammeret kritiseres for at have tilsidesat en bestemmelse i forordning nr. 6/2002, i hvilken forbindelse der henvises til national retspraksis til støtte for dette anbringende.

(jf. præmis 37 og 63)
Selv hvis det antages, at påstanden til prøvelse af afgørelsen truffet af Den Europæiske Investeringsbanks appeludvalg bevirker, at bedømmelsesrapporten, med hensyn til hvilken der er iværksat en administrativ klage, indbringes for Unionens retsinstanser, begrunder denne omstændighed ikke i sig selv, at Unionens retsinstanser begrænser sig til at undersøge påstanden til prøvelse af den omtvistede rapport eller endog fuldstændig afstår fra at kontrollere rigtigheden af appeludvalgets afgørelse, for så vidt som dette udvalg har en fuldstændig kontrolbeføjelse, som tillader det at sætte sin egen bedømmelse i stedet for bedømmelsen i nævnte rapport, en beføjelse, som Personaleretten ikke for sit vedkommende kan påberåbe sig. Appeludvalgets eventuelle, fejlagtige afkald på at foretage en sådan fuldstændig kontrol er nemlig lig med at fratage den berørte en kontrolinstans, som er fastsat i EIB’s interne bestemmelser, og er derfor bebyrdende for ham, således at afkaldet skal kunne indbringes for førsteinstansen og efterprøves af denne.

Henset til appeludvalgets fuldstændige kontrolbeføjelse, som herved er større end EU’s retsinstansers for så vidt angår de i den omtvistede rapport indeholdte bedømmelser og tildelte karakterer, er det i øvrigt nødvendigt for førsteinstansen, ganske vist inden for rammerne af dens begrænsede kontrol, at efterprøve, om og i hvilket omfang nævnte udvalg udførte denne fuldstændige kontrolforpligtelse i overensstemmelse med de gældende regler. Det er netop som følge af denne fuldstændige kontrol, at retsvirkningerne af en afgørelse truffet af appeludvalget ikke nødvendigvis er sammenfaldende med retsvirkningerne af en bedømmelsesrapport, der er underlagt dens kontrol, og følgelig kan være bebyrdende på anden vis, hvilket retsinstansen skal bedømme lovligheden af, hvis den får sagen forelagt.

(jf. præmis 42 og 43)

Henvisning til:

Retten: 23. februar 2001, forenede sager T-7/98, T-208/98 og T-109/99, De Nicola mod EIB, Sml. Pers. I-A, s. 49, og II, s. 185, præmis 132; 22. oktober 2002, forenede sager T-178/00 og T-341/00, Pflugradt mod ECB, Sml. II, s. 4035, præmis 69; 27. april 2012, sag T-37/10 P, De Nicola mod EIB, præmis 46, 49 og 52-54
En afgørelse vedrørende bedømmelse truffet af Den Europæiske Investeringsbanks appeludvalg, som ikke indeholder nogen holdning til en bedømmelsesrapport, men som indskrænker sig til at træffe afgørelse dels om, at det ikke er muligt at fortsætte mødet, dels om nødvendigheden af, at denne afgørelse tilføjes den berørtes personlige aktmappe, kan principielt være bebyrdende for denne. Personaleretten kan ikke undlade at tage stilling til spørgsmålet dels om, hvorvidt appeludvalgets afgørelse, henset til de relevante faktiske omstændigheder i det foreliggende tilfælde, ikke desto mindre kan være bebyrdende for sagsøgeren, dels om, hvorvidt nævnte udvalg ved at nå frem til disse konklusioner har overholdt reglerne i vejledningen til bedømmelsesproceduren. En sådan pådømmelse af sagens realitet er imidlertid nødvendig, eftersom EIB med vedtagelsen af nævnte regler selv har begrænset udøvelsen af dens skønsbeføjelse, og eftersom dens ansatte kan påberåbe sig dette for Unionens retsinstanser for så vidt angår de almindelige retsprincipper, så som ligebehandlingsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

Appeludvalget fratager med dens afgørelse om at henlægge sagsøgerens klage uden at træffe endelig afgørelse vedrørende sagens realitet sagsøgeren en kontrolinstans, idet den samtidig, i det mindste stiltiende, foreholder ham, at han har hindret proceduren. En sådan afgørelse er imidlertid åbenbart bebyrdende for sagsøgeren, hvilket begrunder hans interesse i at få den annulleret. Desuden er den blotte omstændighed, at appeludvalget beslutter at tilføje nævnte afgørelse til sagsøgerens personlige aktmappe, tilstrækkelig til at konstatere, at denne er bebyrdende for ham, og at dens annullation kan bibringe ham en fordel.

(jf. præmis 40, 41 og 44)

Henvisning til:

Retten: 10. september 2003, sag T-164/01, McAuley mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 193, og II, s. 963, præmis 44; 1. marts 2005, sag T-258/03, Mausolf mod Europol, Sml. Pers. I-A, s. 45, og II, s. 189, præmis 25 og den deri nævnte retspraksis

Personaleretten: 30. november 2009, sag F-55/08, De Nicola mod EIB, Sml. Pers. I-A-1, s. 469, og II-A-1, s. 2529, præmis 39 og 54ff.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 29 og 31-36) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. marts 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1665/2010-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet AUTOCOACHING som EF-varemærke. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Pedro Germán Amador López betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Ottende Afdeling) af 10. maj 2012 – Amador López mod KHIM (AUTOCOACHING)

(Sag T-325/11)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket AUTOCOACHING — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 29 og 31-36)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. marts 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1665/2010-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet AUTOCOACHING som EF-varemærke.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24, 43-51 og 54) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 182/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Merck sp. z o.o. og Asa sp. z o.o. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Asa sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2012 – Asa mod KHIM – Merck (FEMIFERAL)

(Sag T-110/11)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket FEMIFERAL — det ældre nationale ordmærke Feminatal og det ældre nationale figurmærke feminatal — relativ registreringshindring — lighed mellem tegnene — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23, 24, 43-51 og 54)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 182/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Merck sp. z o.o. og Asa sp. z o.o.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med et ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 17 og 37) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1383/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kin Cosmetics SA og Rita Ewald. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Rita Ewald betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 15. maj 2012 – Ewald mod KHIM – Kin Cosmetics (Keen)

(Sag T-280/11)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket Keen — EF-figurmærket KIN — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med et ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 17 og 37)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1383/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kin Cosmetics SA og Rita Ewald.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne egenskaber ved varen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 35, 49, 58 og 63) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 31. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1658/2010-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet EcoPerfect som EF-varemærke. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Leifheit AG betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 24. april 2012 – Leifheit mod KHIM (EcoPerfect)

(Sag T-328/11)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket EcoPerfect — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne egenskaber ved varen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 20, 35, 49, 58 og 63)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 31. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1658/2010-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet EcoPerfect som EF-varemærke.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31, 68 og 73-76) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 821/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Golfino AG og Mizuno KK. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Mizuno KK betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 8. maj 2012 – Mizuno mod KHIM – Golfino (G)

(Sag T-101/11)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket G — det ældre EF-figurmærke G+ — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31, 68 og 73-76)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 821/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Golfino AG og Mizuno KK.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærkerne SEVEN SUMMITS og Seven [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22, 55-57, 62-63 og 71) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 364/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Seven SpA og Sport Eybl & Sports Experts GmbH. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Sport Eybl & Sports Experts GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Harmoniseringskontoret og Seven SpA.

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2012 – Sport Eybl & Sports Experts mod KHIM – Seven (SEVEN SUMMITS)

(Sag T-179/11)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket SEVEN SUMMITS — det ældre EF-figurmærke Seven — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — figurmærkerne SEVEN SUMMITS og Seven [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22, 55-57, 62-63 og 71)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 364/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Seven SpA og Sport Eybl & Sports Experts GmbH.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse

Nøgleord EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23 og 55-60) Sagens genstand Angående Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 522/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kraft Foods Global Brands LLC og fenaco Genossenschaft. Afgørelse Konklusion 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. 2) Kraft Foods Global Brands LLC betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2012 – Kraft Foods Global Brands mod KHIM – fenaco (SUISSE PREMIUM)

(Sag T-60/11)

»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket SUISSE PREMIUM — det ældre EF-figurmærke Premium — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — indsigelsen forkastet — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 23 og 55-60)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. november 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 522/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kraft Foods Global Brands LLC og fenaco Genossenschaft.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Endvidere er der i henhold til bestemmelserne i antidumpinggrundforordningen og antisubsidiegrundforordningen vedrørende omgåelsesproceduren ikke krav om, at det godtgøres, at den samme vare i let ændret stand, i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i disse bestemmelser, er blevet skabt særligt med henblik på at undgå betaling af told.

I denne forbindelse er de handelsmæssige klassifikationer, som industrien foretager for de omhandlede produkter, og dem, der følger af den kombinerede nomenklatur, af formel karakter og betyder ikke nødvendigvis, at de varer, der er genstand for disse forskellige klassificeringer, ikke har de samme væsentlige kendetegn i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i de pågældende bestemmelser.

Hvad angår udvidelse af en antidumpingtold eller udligningstold på indførsel af samme vare i let ændret stand fra et land, der er omfattet af de oprindelige antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger, som fastsat i artikel 23, stk. 1, i antisubsidieforordning nr. 597/2009 og artikel 13, stk. 1, i antidumpinggrundforordning nr. 1225/2009, når disse foranstaltninger omgås, har Unionens institutioner et vidt skøn ved fastlæggelsen af, hvad der kan anses for samme vare i let ændret stand, og er begrænset til en kontrol af, om formforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det anfægtede valg er foretaget, er materielt rigtige, samt til, om der foreligger en åbenbar fejl i vurderingen af de nævnte faktiske omstændigheder, eller om der er begået magtfordrejning.

Artikel 13, stk. 1, i grundforordning nr. 1225/2009 og artikel 23, stk. 1, og stk. 3, litra a), i antisubsidiegrundforordning nr. 597/2009 fastsætter ikke et yderligere kriterium ved afgørelsen af, om der foreligger omgåelse, ved at opstille et krav om, at den ændrede vare, når den først er importeret, bliver til den pågældende vare. Den omgåelsespraksis, der er fastsat i disse bestemmelser, er nemlig forskellig fra den, der er fastsat i antidumpinggrundforordningens artikel 13, stk. 2.

Endvidere er der i disse bestemmelser ikke opstillet krav om, at de virksomheder, som er omfattet af en omgåelsesprocedure, tidligere har importeret de varer, som har omgået den oprindelige told, for at det kan fastslås, at der foreligger en ændring i handelsmønstret. En sådan betingelse ville indebære en betydelig og uberettiget begrænsning af omgåelsesprocedurens anvendelsesområde. Disse procedurer tilsigter nemlig at beskytte EU’s industri mod visse typer af eksport, uafhængigt af hvilken virksomhed der er involveret i eksporten. Med henblik på at godtgøre, at der foreligger en ændring i handelsmønstret, kan institutionerne således følgelig begrænse sig til at fastslå, at der indledes import af substitutionsvaren til skade for de varer, der er pålagt den oprindelige told, uafhængigt af om den nye import er blevet foretaget af virksomheder, der allerede er blevet ramt af den oprindelige told.

(jf. præmis 136, 141 og 142)