Ordlyden af artikel 76 i forordning nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse begrænser anvendelsen af princippet om prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder til dem, som er genstand for den undersøgelse, der er fastsat i denne forordnings artikel 54 og 55. I henhold til artikel 51 i forordning nr. 874/2009 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2100/94 for så vidt angår sagsbehandlingen ved EF-Sortsmyndigheden finder bestemmelserne om sagsbehandlingen ved Sortsmyndigheden tilsvarende anvendelse på behandlingen af appelsager. Princippet om prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder finder således ligeledes anvendelse i en sådan procedure ved appelkammeret.

I forbindelse med proceduren om tilkendelse af en beskyttelse bemærkes desuden, at den ansøgte plantesort i henhold til artikel 54 og 55 i forordning nr. 2100/94 er genstand for en materiel prøvelse og en indgående og kompleks teknisk afprøvning. CPVO råder således over et vidt skøn hvad angår annullation af en plantebeskyttelse som omhandlet i denne forordnings artikel 20, for så vidt som den beskyttede sort har været genstand for den nævnte undersøgelse.

I denne forbindelse gælder, at de betingelser, der bl.a. er tilknyttet selvstændighed og nyhed, i henhold til nævnte forordnings artikel 6 er uomgængelige betingelser for tildeling af en EF-beskyttelse. Følgelig er den tildelte beskyttelse, såfremt disse betingelser ikke foreligger, ulovlig, og det er af almen interesse, at den erklæres ugyldig.

I henhold til artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse erklærer EF-Sortsmyndigheden (CPVO) EF-sortsbeskyttelsen for ugyldig, hvis det viser sig, at betingelserne i artikel 7 eller 10 i denne forordning ikke er opfyldt på tidspunktet for meddelelsen af denne beskyttelse.

Den omstændighed, at en beskyttelse, som er tildelt med urette, erklæres ugyldig, kan ganske vist ligeledes ske til fordel for tredjemand, navnlig når denne har indgivet en begæring om plantebeskyttelse, hvis afslag blev begrundet med, at den ansøgte sort ikke havde en selvstændig karakter i forhold til den uretmæssigt beskyttede sort. Dette vil imidlertid ikke kunne begrunde, at det tillades en tredjemand, under alle omstændigheder og uden specifik begrundelse, at kræve denne beskyttelse ophævet efter proceduren om tilkendelse af en beskyttelse og efter udløbet af de frister, der er fastsat i artikel 59 i forordning nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse for tredjemænds fremsættelse af deres indsigelser.

Den tredjemand, som kræver annullation af en plantebeskyttelse, skal fremlægge væsentlige beviser og konkrete omstændigheder, som kan rejse alvorlig tvivl hvad angår lovligheden af tildelingen af den plantebeskyttelse, som blev meddelt efter den i artikel 54 og 55 i forordning nr. 2100/94 fastsatte prøvelse. Følgelig tilkommer det i forbindelse med et søgsmål, der er anlagt til prøvelse af afgørelsen om afslag på en begæring om annullation af en tildelt plantebeskyttelse, appellanten at godtgøre, at Sortsmyndigheden, henset til de faktiske omstændigheder og beviser vedrørende den materielle og tekniske prøvelse, som han fremlagde for denne, var forpligtet til at iværksætte den kontrol, der fastsat i artikel 20, stk. 1, litra a), i nævnte forordning.

(jf. præmis 53, 54, 57 og 58)