ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Erstatningssoegsmaal - foraeldelsesfrist - begyndelsestidspunkt - dagligt rentetab af det paaberaabte tab - uden betydning

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF); EF-statutten for Domstolen, art. 43)

2 Erstatningssoegsmaal - foraeldelsesfrist - afbrydelse - betingelser

(EF-traktaten, art. 173 (efter aendring nu art. 230 EF) og art. 175 (nu art. 232 EF); EF-statutten for Domstolen, art. 43)

Sammendrag

1 Det fremgaar af traktatens artikel 215, stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF), at en raekke betingelser skal vaere opfyldt for, at Faellesskabet kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold, og for, at der kan rejses krav om erstatning for et tab, som er lidt, nemlig, at institutionernes adfaerd er retsstridig, at der er indtraadt et tab, og at der er en aarsagssammenhaeng mellem institutionens adfaerd og det paaberaabte tab. Foraeldelsesfristen for erstatningssoegsmaal mod Faellesskabet kan ikke begynde at loebe, foer alle de betingelser, som er en forudsaetning for erstatningspligten, er opfyldt, navnlig ikke foer det tab, der skal erstattes, er kendt.

Derimod er det daglige rentetab af det paaberaabte tab, som paastaas erstattet for Retten, ikke til hinder for, at naevnte frist udloeber. Da renterne beregnes paa grundlag af stoerrelsen af tabet paa det tidspunkt, hvor dette er kendt, tilsigtes der med rentekravet alene at opnaa en aktualiseret erstatning, og de har saaledes intet at goere med den omstaendighed, der ligger til grund for kravet i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 43 i statutten for Domstolen, og fra hvis indtraeden foraeldelsesfristen loeber.

2 Foraeldelsesfristen for erstatningssoegsmaal mod Faellesskabet afbrydes enten ved indgivelse af staevning til Faellesskabets retsinstanser, eller ved at kravet forud goeres gaeldende over for vedkommende institution, idet det dog bestemmes i dette sidste tilfaelde, at afbrydelsen ikke indtraeder, saafremt kravet ikke foelges af et sagsanlaeg inden de frister, der efter tilfaeldets art omhandles i traktatens artikel 173 (efter aendring nu artikel 230 EF) og artikel 175 (nu artikel 232 EF).
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - intervention - personer med berettiget interesse - tvist vedroerende annullation af en forordning om fastlaeggelse af visse tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne - erhvervsdrivende - lokale forvaltninger - formaliteten - betingelser

(EF-Statutten for Domstolen, art. 37, stk. 2, og art. 46, stk. 1)

Sammendrag

$$Begrebet interesse i afgoerelsen af tvisten efter artikel 37, stk. 2, i statutten for Domstolen skal forstaas saaledes, at der forudsaettes en direkte og aktuel interesse i, hvorledes der traeffes afgoerelse om paastandene. Faellesskabets retsinstanser efterproever navnlig, om intervenienten beroeres direkte af den anfaegtede retsakt, og om intervenientens interesse i sagens afgoerelse er godtgjort.

I en sag, i hvilken der er nedlagt paastand om annullation af en forordning, som indfoerer et forbud mod, at fartoejer, der foerer en medlemsstats flag, driver fiskeri efter visse arter med drivgarn, har erhvervsdrivende i medlemsstaterne, der driver fiskeri med den i forordningen omhandlede fangstmetode, en saadan interesse, for saa vidt den anfaegtede forordning vil kunne vaere til hinder for, at de opretholder en del af deres fiskerivirksomhed, og indebaere et indtaegtstab for dem.

En lokal forvaltning har ligeledes en saadan interesse, saafremt det utvivlsomt er blevet godtgjort, at dens oekonomiske og sociale struktur i vaesentlig grad er afhaengig af det erhverv, som er beroert af den anfaegtede forordning, og saafremt opretholdelsen af forordningen vil kunne noedvendiggoere en samlet omstillingsplan.

Derimod maa en begaering om intervention fra en lokal forvaltning, hvis interesse udspringer af en risiko for en nedgang i beskaeftigelsen og mindre aktivitet fra de erhvervsdrivende etableret i en kommune i det paagaeldende omraade, som er repraesenteret ved en anden intervenient, afvises fra realitetsbehandling, naar det ikke er blevet godtgjort, at denne forvaltnings oekonomiske og sociale struktur i det vaesentlige er afhaengig af disse aktiviteter. Saaledes kan den generelle interesse, som en saadan forvaltning kan have i et udfald, der har en gunstig virkning paa oekonomien hos disse virksomheder og dermed paa beskaeftigelsesniveauet i det geografiske omraade, hvor disse udoever deres virksomhed, ikke i sig selv begrunde en intervention i sagen, idet den naevnte interesse maa anses for indirekte og fjern. Endvidere er en formodet interesse for en anden intervenient ikke udtryk for en direkte interesse i afgoerelsen af tvisten.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - staevning - formkrav - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - inkorporering af bemaerkninger afgivet under den administrative procedure - formaliteten

[EF-statutten for Domstolen, art. 19, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

2 Retspleje - staevning - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - terminologi - pligt til at anvende procesreglementets terminologi - ingen

[EF-statutten for Domstolen, art. 19, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

3 I henhold til artikel 19, stk. 1, i Domstolens statut og procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c), skal staevninger indeholde sagens genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Uafhaengigt af, hvilket ordvalg der benyttes, skal denne angivelse vaere saa klar og praecis, at sagsoegte faar mulighed for at tilrettelaegge sit forsvar og Retten for at gennemfoere den retslige efterproevelse. Saafremt et soegsmaal efter de naevnte bestemmelser skal kunne admitteres, er det af retssikkerhedshensyn og af hensyn til en god retspleje noedvendigt, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, om end kortfattet, men dog konsekvent og forstaaeligt, fremgaar af selve staevningen. Selv om dennes indhold paa saerlige punkter kan stoettes og udbygges ved henvisninger til afsnit i dokumenter, der vedlaegges som bilag til den, kan der ikke ved en generel henvisning til andre dokumenter, herunder ogsaa dokumenter, der figurerer som bilag til staevningen, raades bod paa en undladelse af at anfoere afgoerende dele af den retlige argumentation, der i medfoer af de naevnte bestemmelser skal vaere indeholdt i staevningen.

I denne forbindelse kan en inkorporering i staevningen af hele indholdet af de bemaerkninger, sagsoegeren har fremsat under den administrative procedure forud for soegsmaalet, med en udtrykkelig angivelse af, at disse udgoer grundlaget for soegsmaalet, ikke sidestilles med en henvisning til et bilag eller en gengivelse af et bilag.

Sammendrag

1 Fremstillingen af soegsmaalsgrundene i staevningen skal ikke noedvendigvis foelge terminologien og opregningen i procesreglementet. Fremstillingen af soegsmaalsgrundene kan ved deres indhold i hoejere grad end ved deres retlige betegnelse vaere tilstraekkelig, saafremt disse soegsmaalsgrunde tilstraekkeligt klart fremgaar af staevningen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der beroerer dem umiddelbart og individuelt - forordning om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur - soegsmaal indgivet af en producent af maelkesyrebakterier - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4; Kommissionens forordning nr. 1160/98)

Sammendrag

Et annullationssoegsmaal, som er indgivet af en producent af maelkesyrebakterier til proevelse af forordning nr. 1160/98, hvorved de produkter, som anvendes til fremstilling af saadanne syrebakterier, tariferes i position 0404 90 21 i den kombinerede nomenklatur, maa afvises.

Denne forordning har nemlig karakter af en almengyldig foranstaltning, som finder anvendelse paa en objektivt bestemt situation, og som har retsvirkninger for alment og abstrakt afgraensede persongrupper, herunder importoerer af de i forordningen omhandlede produkter. Selv om forordningen er af en saadan beskaffenhed, at den beroerer sagsoegerens situation, skyldes dette alene sagsoegerens objektive egenskab af erhvervsdrivende, der importerer de i forordningen omhandlede produkter, i lighed med alle de oevrige erhvervsdrivende, som udoever samme virksomhed inden for Det Europaeiske Faellesskab.

Det er i den forbindelse uden betydning, at sagsoegeren er den stoerste producent af maelkesyrebakterier i Italien. Denne omstaendighed kan nemlig ikke i forhold til den anfaegtede forordning adskille sagsoegeren fra alle andre erhvervsdrivende, da forordningen generelt og uden forskel vedroerer tariferingen af de paagaeldende produkter i forbindelse med deres indfoersel fra tredjelande til alle medlemsstater.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - retlig interesse - forordning om registrering af en benaevnelse som beskyttet geografisk betegnelse i henhold til forordning nr. 2081/92 - sag anlagt dels af producenter, der anvender en anden benaevnelse end den registrerede, dels af sammenslutninger, som repraesenterer disse producenters interesser - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4; Raadets forordning nr. 2081/92, art. 13; Kommissionens forordning nr. 644/98)

Sammendrag

Fysiske eller juridiske personer kan kun rejse annullationssoegsmaal, saafremt de besidder den fornoedne retlige interesse heri. Sagsoegerne skal navnlig godtgoere en personlig interesse i, at den anfaegtede retsakt annulleres.

Der maa foelgelig ske afvisning af et annullationssoegsmaal rejst af olivenolieproducenter til proevelse af forordning nr. 644/98, for saa vidt som denne angaar registrering af benaevnelsen »Toscano« som beskyttet geografisk betegnelse, naar disse producenter med henblik paa markedsfoeringen af deres produkter anvender andre benaevnelser end den, som er genstand for registreringen. Det er herved uden betydning, at de paagaeldende benaevnelser omtales som »geografiske underinddelinger« eller »varianter« i den varespecifikation, der er udarbejdet med henblik paa registreringen af benaevnelsen »Toscano«, naar de paagaeldende benaevnelser ikke er betegnelser registreret efter betydningen i artikel 13 i forordning nr. 2081/92, og naar der ikke er ydet dem nogen form for EF-beskyttelse i henhold til naevnte forordning. Eftersom den kommercielle anvendelse af disse benaevnelser af olivenolieproducenterne, f.eks. sagsoegerne, altsaa ikke er beroert af den anfaegtede forordning, ligesom den heller ikke antaster sagsoegernes mulighed for at indgive ansoegning om registrering af de omhandlede betegnelser som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser, kan opretholdelse af den anfaegtede forordning derfor ikke paa nogen maade beroere deres interesser.

Der maa ogsaa ske afvisning af et annullationssoegsmaal rejst til proevelse af den samme forordning af sammenslutninger, der alene har gjort gaeldende, at de varetager interesserne for de olivenolieproducenter, der benytter de omhandlede benaevnelser og ikke har omtalt andre individuelle producenter end sagsoegerne, der ikke har kompetence til at rejse soegsmaal med paastand om annullation af naevnte forordning. Medmindre saerlige forhold goer sig gaeldende, saasom at en sammenslutning har spillet en rolle under den procedure, der foerte til udstedelsen af den paagaeldende retsakt, kan sammenslutningen ikke rejse annullationssoegsmaal, naar dens medlemmer ikke kan goere det individuelt.
Den, der indgiver en begæring om udsættelse af gennemførelsen af en anfægtet afgørelse, skal dokumentere ikke at kunne afvente afgørelsen i hovedsagen uden at blive påført en skade, der har alvorlige og uoprettelige følger.

En rent økonomisk skade kan principielt ikke antages at være uoprettelig eller blot vanskelig at oprette, såfremt tabet kan dækkes ved en senere økonomisk erstatning. Det tilkommer imidlertid den ret, der træffer afgørelse i sagen om foreløbige forholdsregler, på grundlag af den enkelte sags omstændigheder at afgøre, om det kan påføre sagsøgeren et alvorligt og overhængende tab, at afgørelsen gennemføres uden opsættelse, og om dette tab end ikke kan oprettes, hvis afgørelsen annulleres i hovedsagen.

(jf. præmis 50 og 52)

Henvisning til: Retten, 30. november 1993, sag T-549/93 R, D. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1347, præmis 45; Willeme mod Kommissionen, præmis 37.
RETTENS KENDELSE (Anden Afdeling)

9. februar 1999

Sag T-124/98

Corrado Politi

mod

Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut

»Midlertidigt ansat — klagefrist — søgsmålsfrist — afvisning«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-29

Angående:

Påstand dels om annullation af afgørelsen af 16. september 1997 om udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport, dels af afgørelsen af 30. september 1997 om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt.

Udfald:

Afvisning. Hver part bærer sine omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – søgsmål – forudgående administrativ klage – begreb – kvalificering henhørende under Rettens skøn

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90, stk. 2)

Den nøjagtige kvalificering af en skrivelse eller en notits kan alene foretages af Retten og ikke af parterne selv. En skrivelse, hvorved en tjenestemand eller midlertidigt ansat uden udtrykkeligt at anmode om tilbagekaldelse af en afgørelse klart giver udtryk for et ønske om at få imødekommet sine klagepunkter i mindelighed, eller en skrivelse, hvorved tjenestemanden klart giver udtryk for, at han anfægter den for ham bebyrdende afgørelse, udgør en klage som omhandlet af vedtægtens artikel 90, stk. 2.

(jf. præmis 26 og 29)

Henvisning til: Retten, 22. marts 1995, sag T-586/93, Kotzonismod ØSU, Sml. Pers. II, s. 203, præmis 21; Retten, 15. juli 1993, sag T-115/92, Hogan mod Parlamentet, Sml. II, s. 895, præmis 36.
Såvel under den administrative procedure som i retstvister skal tjenestemænd følge de særlige procedurer, der er fastsat i vedtægtens artikel 90 og 91 samt i traktatens artikel 179. Da sagsøgeren har indgivet en klage til ansættelsesmyndigheden over den anfægtede afgørelse, inden han anlagde sag, har han fulgt klage- og søgsmålsproceduren efter disse forskrifter. Den omstændighed, at der i begæringen om foreløbige forholdsregler henvises til traktatens artikel 173 som grundlag for søgsmålet med påstand om annullation af den anfægtede retsakt, er herefter ikke en fejl, som indebærer, at begæringen skal afvises.

Det er en ufravigelig betingelse for at antage en tjenestemands søgsmål mod sin institution, at der foreligger en akt, som indeholder et klagepunkt imod ham i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i vedtægtens artikel 90, stk. 2, og artikel 91, stk. 1. Kun foranstaltninger, der har bindende retsvirkning, og som direkte og umiddelbart berører sagsøgerens interesser ved væsentligt at ændre hans retsstilling, udgør retsakter eller beslutninger, som kan gøres til genstand for et søgsmål. Dette er ikke tilfældet med en skrivelse, der såvel formelt som materielt blot gengiver Kommissionens bemærkninger vedrørende indholdet af et udkast til en national ordning, hvilke bemærkninger under ingen omstændigheder er bindende for de nationale myndigheder.

(jf. præmis 19 og 20)

Henvisning til: Domstolen, 10. december 1969, sag 32/68, Grasselli mod Kommissionen, Sml. 1969, s. 141; org. réf.: Rec. s. 505, præmis 4-7; Domstolen, 1. februar 1979, sag 17/78, Deshormes mod Kommissionen, Sml. s. 189, præmis 10; Retten, 13. juli 1993, sag T-20/92, Moat mod Kommissionen, Sml. II, s. 799, præmis 39; Retten, 6. juni 1996, sag T-391/94, Baiwir mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 787, præmis 34; Retten, 18. juni 1996, sag T-293/94, Vela Palacios mod ØSU, Sml. Pers. II, s. 893, præmis 22.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - begreb - retsakter, der fremkalder bindende retsvirkninger - Kommissionens skrivelse om afslag paa en anmodning om aendring af en bestemmelse i en forordning, der angiver, hvilke maengder der skal tages i betragtning ved ydelse af faellesskabsstoette - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 1991/92; Kommissionens forordning nr. 2252/92)

Sammendrag

Et annullationssoegsmaal anlagt af en producentorganisation for hindbaer bestemt til forarbejdning, som er anerkendt i henhold til forordning nr. 1991/92, til proevelse af en skrivelse fra Kommissionen, som afviser at imoedekomme en anmodning fra en national myndighed om - i det vaesentlige - at faa aendret artikel 6 i forordning nr. 2252/92, som fastlaegger de afsatte maengder, der skal tages i betragtning ved ydelse af stoette til anerkendte producentorganisationer, maa afvises.

Der foreligger nemlig kun retsakter eller beslutninger, der kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal i medfoer af traktatens artikel 173, naar disse retsakter eller beslutninger har retligt bindende virkninger, som kan beroere sagsoegerens interesser gennem en vaesentlig aendring af dennes retsstilling. Dette er ikke tilfaeldet med hensyn til den naevnte skrivelse, eftersom den forpligtelse til tilbagebetaling, der paahviler den sagsoegende organisation, fordi den har faaet udbetalt et forskud, der overstiger det endelige stoettebeloeb som beregnet i henhold til artikel 6 i forordning nr. 2252/92, allerede foelger af anvendelsen af den gaeldende forordning. Det kan ikke udledes af den omstaendighed, at den kompetente nationale myndighed har vist sig imoedekommende og ikke har taget skridt til faktisk at tilbagesoege beloebet, mens den ventede paa Kommissionens afgoerelse, at sagsoegerens retsstilling med hensyn til gaelden afhang af, om Kommissionen imoedekom anmodningen om aendring af den omhandlede forordning.

Desuden maa et soegsmaal, der er anlagt af en fysisk eller juridisk person til proevelse af Kommissionens afslag paa med tilbagevirkende kraft at korrigere en retsakt, afvises, saafremt den kraevede korrektion skulle have vaeret foretaget via en almengyldig forordning, saaledes som det er tilfaeldet med en aendring af den naevnte artikel 6, hvorefter der skal ydes stoette paa grundlag af objektive omstaendigheder.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 14. august 1998. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Rådet for Den Europæiske Union. - Ordningen for de oversøiske landes og territoriers associering - Afgørelse 91/482/EØF og 97/803/EF - Begæring om foreløbige forholdsregler - Intervention - Uopsættelighed - Foreligger ikke. - Sag T-43/98 R.



Samling af Afgørelser 1998 side II-03055



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - alvorligt og uopretteligt tab - vurdering under hensyn til faellesskabsinstitutionens skoensbefoejelse - oekonomisk tab

(EF-traktaten, art. 185; procesreglementet for Retten i Foerste Instans, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Spoergsmaalet, om en begaering om foreloebige forholdsregler vedroerer uopsaettelige forhold, skal vurderes i forhold til spoergsmaalet, om det er noedvendigt at traeffe foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, som begaerer den foreloebige forholdsregel, et alvorligt og uopretteligt tab. Det paahviler den part, som begaerer udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning, at foere bevis for, at vedkommende ikke kan afvente udfaldet af hovedsagen uden at lide et tab, som vil have alvorlige og uoprettelige foelger.

For saa vidt angaar indfoerelsen af toldkontingenter for import af visse landbrugsprodukter fritaget for told inden for rammerne af associeringsordningen for de oversoeiske lande og territorier kan Retten, medmindre der foreligger aabenbar uopsaettelighed, ikke saette sit skoen i stedet for Raadets med hensyn til valget af den foranstaltning, der er mest egnet til at hindre forstyrrelser paa Faellesskabets marked for de paagaeldende produkter, uden at risikere at goere indgreb i denne institutions skoensmaessige befoejelser. Begaeringen kan saaledes kun tages til foelge, hvis det fremgaar, at de begaerede foreloebige forholdsreglers uopsaettelighed er ubestridelig.

En rent oekonomisk skade kan ikke, bortset fra ganske usaedvanlige tilfaelde, betragtes som uoprettelig, da der senere kan betales oekonomisk erstatning herfor, og der kan kun siges at foreligge ganske usaedvanlige tilfaelde, hvis det fremgaar, at den beroerte virksomhed i mangel af den begaerede foreloebige forholdsregel risikerer at blive bragt i en situation, der kan bringe selve dens eksistens i fare eller uopretteligt aendre dens markedsandele.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 14. august 1998. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Ordningen for de oversøiske landes og territoriers associering - Afgørelse 91/482/EØF og 97/803/EF - Forordning (EF) nr. 2553/97 - Begæring om foreløbige forholdsregler - Intervention - Uopsættelighed - Foreligger ikke. - Sag T-44/98 R.



Samling af Afgørelser 1998 side II-03079



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - uopsaettelighed - alvorligt og uopretteligt tab - vurdering under hensyn til faellesskabsinstitutionens skoensbefoejelse - oekonomisk tab

(EF-traktaten, art. 185; procesreglementet for Retten i Foerste Instans, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

Spoergsmaalet, om en begaering om foreloebige forholdsregler vedroerer uopsaettelige forhold, skal vurderes i forhold til spoergsmaalet, om det er noedvendigt at traeffe foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, som begaerer den foreloebige forholdsregel, et alvorligt og uopretteligt tab. Det paahviler den part, som begaerer udsaettelse af gennemfoerelsen af en beslutning, at foere bevis for, at vedkommende ikke kan afvente udfaldet af hovedsagen uden at lide et tab, som vil have alvorlige og uoprettelige foelger.

Eftersom Raadet i forbindelse med vedtagelsen af afgoerelse 97/803, hvorved der inden for rammerne af associeringsordningen for de oversoeiske lande og territorier blev indfoert toldkontingenter for import af visse landbrugsprodukter fritaget for told, benyttede sig af sin skoensmaessige befoejelse med hensyn til valget af den foranstaltning, der er mest egnet til at hindre forstyrrelser paa Faellesskabets marked for de paagaeldende produkter, og for at undgaa, at Retten ved at foreskrive en udsaettelse af gennemfoerelsen af en retsakt, der gennemfoerer de ved den naevnte afgoerelse indfoerte bestemmelser, goer indgreb i denne skoensmaessige befoejelse, kan sagsoegerens begaering kun tages til foelge, hvis det fremgaar, at uopsaetteligheden er ubestridelig.

En rent oekonomisk skade kan ikke, bortset fra ganske usaedvanlige tilfaelde, betragtes som uoprettelig, da der senere kan betales oekonomisk erstatning herfor, og der kan kun siges at foreligge ganske usaedvanlige tilfaelde, hvis det fremgaar, at den beroerte virksomhed i mangel af den begaerede foreloebige forholdsregel risikerer at blive bragt i en situation, der kan bringe selve dens eksistens i fare eller uopretteligt aendre dens markedsandele.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 12. august 1998. - Maria Paola Sabbatucci mod Europa-Parlamentet. - Begæring om foreløbige forholdsregler - Forlig - Bindende karakter - Slettelse ex officio - Betingelser. - Sag T-42/98 R.



Samling af Afgørelser 1998 side II-03043

side IA-00459

side II-01353



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - forlig i sag om foreloebige forholdsregler - bindende karakter - korrekt opfyldelse - slettelse ex officio

Sammendrag

Et indenretligt forlig, som parterne har indgaaet i en sag om foreloebige forholdsregler, er bindende, og det er Rettens opgave at paase, at det opfyldes.

Naar den ret, der behandler sagen om foreloebige forholdsregler, ved udloebet af den frist, som parterne ifoelge referatet fra et retsmoede har faaet til at give Retten underretning om resultatet af forligets opfyldelse, fastslaar, at forliget er blevet korrekt opfyldt, men at sagsoegeren ikke opfylder sin forpligtelse til i denne situation at haeve sagen om foreloebige forholdsregler, maa den ex officio slette sagen.