1.

a) Kommissionen har vedrørende spørgsmål 1 a) fremhævet, at i forbindelse med en præjudiciel fortolkning af akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene, som Domstolen er kompetent til at fortolke i medfør af tiltrædelsestraktatens artikel 1, stk. 3, omfatter Domstolens kompetence kompetencen til at afgøre, hvorvidt et bestemt spørgsmål er omfattet af de forskellige formuleringer, der optræder i artikel 3. Det er blot en strid om ord at diskutere, om spørgsmål x er omfattet af udtryk y, og om, hvorvidt udtryk y kan fortolkes således, at det finder anvendelse på spørgsmål x. Domstolen har altid fuldt ud taget stilling til spørgsmålene, når de efter deres indhold, uanset formuleringen, dækkedes af traktatens artikel 177. Spørgsmål 1 a) bør derfor besvares bekræftende. b) Med hensyn til spørgsmål 1 b) angående fortolkningen af artikel 3, stk. 1 og 2, i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene i forhold til »Det øverste Råds beslutning« af januar 1957 om skattefritagelse for Europatillægget, er det for det første ubestridt, at Vedtægt for Europaskolen og protokollen af 13. april 1962 udgør aftaler som omtalt i aktens artikel 3, stk. 1, som Det forenede Kongerige har tiltrådt i medfør af denne artikel. Vedtægt for Lærerpersonalet, der hviler på Vedtægt for Europaskolen, er, selv om den blev vedtaget forinden, en del af de bestemmelser, der finder anvendelse på Europaskolen, som den nye medlemsstat er forpligtet til at tiltræde. Ved tiltrædelsen af skolevedtægten har de nye medlemsstater ligeledes tiltrådt enhver anden bestemmelse i afledet ret, der hviler på vedtægten eller står i forbindelse med den og er gennemført i overensstemmelse med dens bestemmelser, hvilket er tilfældet for så vidt angår Vedtægt for Lærerpersonalet. Ved at tiltræde Vedtægt for Europaskolen har Det forenede Kongerige ikke alene tiltrådt dens bogstav, men hele den levende organisme, som skolen udgør, med dens juridiske forgreninger, dens historie og dens traditioner og er derfor omfattet af virkningen af de beslutninger, der er truffet i årenes løb. »Det øverste Råds beslutning« er i lighed med Vedtægt for Lærerpersonalet en del af den helhed af bestemmelser, der finder anvendelse på Europaskolen, som Det forenede Kongerige har tiltrådt ved at tiltræde Vedtægt for Europaskolen. Spørgsmålet om beskatning af lærerne ved Europaskolerne henhører under de retsregler, der gælder for Europaskolen, og under fællesskabsretten i almindelighed, ganske som det samme spørgsmål i forhold til Fællesskabets tjenestemænd og medlemmerne af Europa-Parlamentet henhører under fællesskabsretten. For så vidt angår tjenestemændene er spørgsmål reguleret ved artikel 13 i protokollen om privilegier og immuniteter. For så vidt angår medlemmerne af Europa-Parlamentet har Domstolen udfyldt en lakune ved dommen af 15. september 1981 (førnævnte Lord Bruce of Doningtonsag). Af samme grund krævede skatteordningen for lærerne ved skolen en beslutning på fællesskabsplan, og den blev truffet i januar 1957 af repræsentanter for regeringerne i medlemsstaterne inden for EKSF. Ved mødet optrådte medlemsstaternes repræsentanter i dobbelt egenskab, dels som medlemmer af Det øverste Råd, oprettet ved mødet den 22. juni 1954, dels som regeringernes repræsentanter, der var trådt sammen for at lægge sidste hånd på det udkast til en aftale, som deres regeringer skulle gennemføre i den nærmeste fremtid. I forhold til det spørgsmål, der skulle afgøres, og de beføjelser, som krævedes, optrådte de her i henholdsvis den ene eller den anden af disse egenskaber. Således gælder det trods formuleringen af mødereferatet, at det var som regeringsrepræsentanter, at de traf beslutning om at fritage Europatillægget for beskatning. Det drejede sig således om en »beslutning på regeringsplan«, ikke om en »beslutning truffet af Det øverste Råd«. Der skal foretages en klar sondring mellem disse to forskellige opgaver, som repræsentanterne havde, idet de beføjelser, der tilkommer Det øverste Råd, er begrænset til dets opgaver, som er at fastsætte principperne for skolens opbygning og fastlægge hovedlinjerne for dens ledelse. Alle andre spørgsmål vedrørende skolens oprettelse skulle afgøres af regeringsrepræsentanterne i denne deres egenskab. Således gælder det, at selv om Det øverste Råd efter den faktiske oprettelse af skolen i efteråret 1954 var begyndt at fungere, bestod der indtil indgåelsen af den internationale traktat, hvorved skolen fik sin vedtægt, en række uløste spørgsmål, der skulle behandles af regeringsrepræsentanterne, såsom vedtagelsen af skolevedtægten og spørgsmålet om skattefritagelse for lærerne. »Regeringsbeslutningen« udgjorde ifølge selve sin beskaffenhed ikke i sig selv en aftale, som de nye medlemsstater kunne tiltræde i medfør af aktens artikel 3, stk. 1, andet pkt. Den var af accessorisk tilsnit, idet den forudsatte vedtagelse af en vedtægt for lærerpersonalet og af Vedtægt for Europaskolen, der skulle udgøre retsgrundlaget. Samtidig kunne disse vedtægter ikke opnå den ønskede gyldighed uden gennemførelse af »regeringsbeslutningen«, der var uomgængelig nødvendigt for at realisere det mål at tilvejebringe ensartede lønninger. Til forskel fra andre indeholdelser, der sker ved kilden (jfr. artikel 10 i den første Vedtægt for Lærerpersonalet), kunne skattebetalinger ikke refunderes, eftersom refusionen på sin side også ville blive betragtet som skattepligtig indkomst, hvorfor det ville være nødvendigt at gribe til enmatematisk infinitesimalregning. Derfor ville hele aflønningssystemet og den skrøbelige balance i skolernes interne struktur bryde sammen uden den hjørnesten, som skattefritagelsen af Europatillægget udgør. Den er således ikke noget kvasidiplomatisk privilegium for lærerne, men et middel til at sikre ligebehandling. Juridisk har denne »regeringsbeslutning« følgende aspekter: den forpligter medlemsstaterne til at fritage Europatillægget for skat; den bekræfter, at Vedtægt for Europaskolen og Vedtægt for Lærerpersonalet er blevet affattet og stiltiende hviler på princippet om denne skattefritagelse; den er en betingelse for indførelse af og opretholdelse af et ensartet aflønningssystem for samtlige lærere ved Europaskolerne. Ved at tiltræde Vedtægt for Europaskolen har Det forenede Kongerige således tiltrådt den helhed af bestemmelser, der regulerer skolernes oprettelse og drift, herunder beslutningen om ikke at beskatte Europatillægget. Enhver anden løsning ville gøre det meningsløst at tiltræde Vedtægt for Europaskolen og ville give anledning til endeløse diskussioner om spørgsmål, der ikke er udtrykkeligt nævnt i vedtægten, ligesom det ville føre til en uensartet anvendelse af Vedtægt for Europaskolen og til forskelsbehandling til skade for lærere, elever og forældre.