RETTENS DOM (Tredje Afdeling)

6. oktober 2004

Sag T-294/02

Miguel Vicente-Nuñez

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Opfyldelse af en af Retten afsagt dom — afgørelse om forfremmelse — anciennitet i lønklassen — ikrafttrædelsesdato«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1279

Angående:

Påstand dels om annulation af Kommissionens afgørelse til opfyldelse af Rettens dom af 9. marts 2000 i sag T-10/99 om at forfremme sagsøgeren til lønklasse A5/3 i forfremmelsesåret 1998 derved, at afgørelsen først havde virkning pr. 1. april 2000, dels om erstatning.

Udfald:

Kommissionens afgørelse af 11. juni 2002 annulleres, for så vidt den ikke har til virkning at genindsætte Miguel Vicente-Nuñez i den stilling, hvad angår anciennitet i lønklassen, som han ville have haft, såfremt han var blevet forfremmet til lønklasse A5 pr. 1. april 1998. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Med henblik på at overholde den i artikel 233, stk. 1, EF fastsatte forpligtelse påhviler det den pågældende institution at træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom i et annullationssøgsmål under udøvelse af det skøn, der herved tilkommer institutionen, og som er undergivet Fællesskabets retsinstansers kontrol, og under overholdelse af domskonklusionen og præmisserne i den dom, den skal opfylde, samt af de fællesskabsretlige regler. Såfremt opfyldelsen af annullationsdommen indebærer særlige vanskeligheder, kan den pågældende institution opfylde den forpligtelse, der følger af artikel 233 EF, ved at træffe enhver afgørelse, der giver en rimelig kompensation for den ulempe, som den annullerede afgørelse har forvoldt de pågældende. (jf. præmis 46 og 79) Henvisning til: Retten, 10. maj 2000, sag T-177/97, Simon mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 75, og II, s. 319, præmis 23 og den deri nævnte retspraksis; Retten, 15. juni 2000, forenede sager T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 — T-607/97, T-1/98, T-3/98 — T-6/98 og T-23/98, Alzetta m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2319. præmis 42.

En forfremmelse, som indebærer en ændring af karrieren, kan kun finde sted med henblik på at besætte en ledig stilling, som har været opslået. Som følge heraf kan forfremmelsen selv i tilfælde, hvor det drejer sig om at opfylde en annullationsdom, ikke finde sted med tilbagevirkende kraft, hvilket gælder uanset de heraf følgende virkninger for principperne om ligebehandling og om ret til karriere. Det påhviler imidlertid institutionen med henblik på en fuldstændig opfyldelse af nævnte dom at træffe bestemmelser, hvorved det kan undgås, at den forsinkede forfremmelse, som den pågældende har været genstand for, forvolder ham et tab i forbindelse med hans karriereudvikling som følge af, at anciennitet i lønklassen er et element, der indgår i overvejelserne ved vedtagelsen af afgørelser om forfremmelse. (jf. præmis 54, 63 og 86-91) Henvisning til: Domstolen, 1. juli 1976, sag 58/75, Sergy mod Kommissionen, Sml. s. 1139, præmis 17.

Eftersom vedtægten ikke giver ret til en forfremmelse, heller ikke for tjenestemænd, som opfylder alle betingelser for at blive forfremmet, og eftersom mulighederne for avancement er meget usikre og hypotetiske, gør den omstændighed, at en tjenestemand på grund af vedtægtens regler ikke har kunnet blive forfremmet med tilbagevirkende kraft trods en dom, som annullerer det afslag på forfremmelse, han har været genstand for, det ikke muligt i sig selv at bestemme og, så meget desto mindre, præcist vurdere et økonomisk tab for den pågældende med hensyn til hans karrieres efterfølgende udvikling. (jf. præmis 68) Henvisning til: Domstolen, 27. oktober 1977, forenede sager 126/75, 34/76 og 92/76, Giry mod Kommissionen, Sml. s. 1937, præmis 27 og 28; Retten, 22. februar 2000, sag T-22/99. Rose mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 27, og II, s. 115, præmis 37.