PARLAMENTET MOD HANNING 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT 
MARCO DARMON 
fremsat den 10. december 1991 * 
Hr. afdelingsformand, 
De herrer dommere, 
1. Europa-Parlamentet har med denne ap­
pelsag ønsket Domstolens vurdering af den 
dom, som blev afsagt den 20. september 
1990 · af De Europæiske Fællesskabers Ret i 
Første Instans i den af Jack Hanning an­
lagte sag. Ved Rettens dom annulleres Par­
lamentets afgørelse om at se bort fra resul­
taterne af udvælgelsesprøve PE/41/A og 
iværksætte udvælgelsesprøve PE/41a/A. 
2. Ved særskilt dokument har Parlamentet 
begæret opfyldelsen af den anfægtede dom 
udsat. Begæringen blev taget til følge ved 
kendelse af 31. januar 19912. 
3. Sagens oprindelse er følgende faktiske 
omstændigheder. 
4. Den 5. december 1986 iværksatte Eur­
opa-Parlamentet en almindelig udvælgelses­
prøve på grundlag af kvalifikationsbeviser 
og prøver med henblik på ansættelse af en 
kontorchef ved Informationskontoret i Lon­
don (udvælgelsesprøve PE/41/A). 5. Meddelelsen om udvælgelsesprøven inde­
holdt strenge betingelser for så vidt angår 
indsendelse af dokumentation vedrørende 
eksamener og faglig erfaring3. 
6. Hanning fik adgang til prøven, hvorimod 
udvælgelseskomiteen i første omgang afviste 
ansøgningerne fra bl.a. Spence og Waters, 
der er tjenestemænd ved Parlamentet, og 
ansøgningerne fra Elphic og Morris netop 
på grund af manglende eller utilstrækkelig 
dokumentation. De berørte klagede over 
denne afvisning. 
7. Efter fornyet behandling gav udvælgel­
seskomiteen endelig Spence og Waters ad­
gang til prøverne med den begrundelse, at 
den krævede dokumentation, uanset den 
ikke var indsendt i rette tid, fremgik af de­
res personlige aktmappe, som forvaltes af 
ansættelsesmyndigheden. 
8. Hanning havde bestået prøverne den 6. 
oktober 1987. Den 29. oktober 1987 fik han 
underretning om, at han var blevet opført 
på den liste over fire ansøgere, som af ud­
vælgelseskomiteen var fundet egnet til den 
pågældende stilling. 
* Originalsprog: fransk. 
1 — Sag T-37/89, Sml. II, s. 463. 
2 — Sag C-345/90 P-R, Sml. I, s. 231. 3 — Under overskriften Indgivelse af ansøgninger var det an­
ført: Denne ansøgning skal sammen med dokumentation 
for studier og faglig erfaring være indsendt... senest den 
19.1.1987... Ansøgere, der ikke har indsendt ansøgnings­
skema med samtlige bilag inden for den angivne frist, vil 
ikke fá adgang til udvælgelsesprøven. Det samme gælder 
for tjenestemænd og øvrige ansatte ved Det Europæiske 
Fællesskab. 
I-971 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT DARMON — SAG C-345/90 P 
9. Egnethedslisten omfattede følgende an­
søgere: Hanning med 72 point, Beck med 
69 point og Spence og Waters med hver 63 
point. 
10. En femte ansøger, Tate, opnåede med 
58 point det nødvendige minimum for at 
blive opført på listen, men da listen kun 
kunne omfatte fire ansøgere, var han ikke 
blevet opført på den. 
11. Den 30. november 1987 gennemgik 
Hanning en lægeundersøgelse med henblik 
på ansættelse, idet han ved denne lejlighed 
blev oplyst om betingelserne herfor. 
12. I mellemtiden havde Elphic og Morris 
samt Trowbridge, der havde fået adgang til 
prøverne, men ikke var optaget på egnet­
hedslisten, indgivet en klage til Parlamentet. 
13. Den 8. december 1987 anmodede Parla­
mentets formands kabinetsdirektør, Parla­
mentets Juridiske Tjeneste om at udarbejde 
et notat vedrørende spørgsmålet, om en ud­
nævnelse på grundlag af udvælgelsesprøvens 
resultater kunne risikere at blive annulleret, 
hvis en afvist ansøger anlagde sag. 
14. Den Juridiske Tjeneste konstaterede ef­
ter at have gennemgået klagerne fra Trow­
bridge, Elphic og Morris, i et notat af 9. fe­
bruar 1988, at de to sidstnævnte ulovligt 
havde fået adgang til prøven, og konkluder­
ede, at ansættelsesmyndigheden havde ret til 
at se bort fra prøvens resultater og iværk­
sætte en ny udvælgelsesprøve. 15. I løbet af februar 1988 besluttede Parla­
mentets formand på grundlag af dette notat 
og under hensyn til retspraksis på området 
at se bort fra udvælgelsesprøvens resultater 
og iværksætte en helt ny udvælgelsesproce­
dure. 
16. Hanning blev den 6. april 1988 ved skri­
velse, underskrevet af chefen for Personale­
afdelingen, underrettet om, at Parlamentet 
»havde konstateret visse uregelmæssigheder 
i proceduren« under udvælgelsesprøven, »og 
anså det for rigtigt ikke at foretage en ud­
nævnelse, men afholde en ny udvælgelses­
prøve på grundlag af kvalifikationsbeviser 
og prøver«. 
17. Sagsøgeren indgav i henhold til artikel 
90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i 
De Europæiske Fællesskaber (herefter be­
nævnt »vedtægten«) en klage over denne af­
gørelse, idet han bl.a. gjorde gældende, at 
han var »den udvalgte ansøger« som om­
handlet i vedtægtens artikel 33, stk. 1. Han 
krævede den anfægtede retsakt ophævet og 
anerkendelse af, at han havde krav på at 
blive udnævnt til den pågældende stilling. 
18. Den 30. marts 1988 offentliggjorde Par­
lamentet en meddelelse om afholdelse af en 
ny almindelig udvælgelsesprøve (udvælgel­
sesprøve PE/41a / A) med henblik på at be­
sætte den samme stilling. Hanning deltog i 
denne udvælgelsesprøve. På egnethedslisten, 
som udvælgelseskomiteen udarbejdede efter 
prøven, var følgende fire ansøgere opført: 
Bond med 80,5 point, sagsøgeren med 73 
point, Holdsworth med 72 point og Wood 
med 70,5 point. Tate befandt sig med 66 
point endnu engang på femtepladsen. Bond 
blev udnævnt i den pågældende stilling. 
I-972 
PARLAMENTET MOD HANNING 
19. Den 24. maj 1988 indgav Hanning en 
ny klage, nu rettet mod Bond's udnævnelse. 
20. Efter afvisning af denne klage anlagde 
Hanning den 29. juni 1988 sag med påstand 
om annullation af afgørelsen om at ud­
nævne Bond, og om, at han anerkendes at 
have krav på at blive udnævnt til den pågæl­
dende stilling. Han har ligeledes påstået sig 
tilkendt erstatning for sit økonomiske og 
ikke-økonomiske tab. 
21. Ved kendelse afsagt af formanden for 
Domstolens Tredje Afdeling den 11. juli 
19884 blev en begæring om udsættelse af 
gennemførelsen af den ovenfor anførte af­
gørelse af 6. april 19885 ikke taget til følge. 
22. Ved Domstolens kendelse af 15. novem­
ber 1989 er sagen blevet hjemvist til Retten i 
Første Instans. 
23. Retten har i sin dom fastslået, at Parla­
mentets afgørelse om ikke at fortsætte den 
første udvælgelsesprocedure var utilstrække­
ligt begrundet i det omfang, den begræn­
sede sig til at henvise til »uregelmæssigheder 
ved proceduren«6. Den har dog undersøgt, 
om den utilstrækkelige begrundelse kan af­
hjælpes af de grunde, som Parlamentet har 
fremført under den mundtlige forhandling. I 
denne sammenhæng har Retten bekræftet 
den af Parlamentets Juridiske Tjeneste fore­
tagne analyse, hvorefter den første udvæl­
gelsesprocedure var ulovlig7. 24. Retten har henvist til Domstolens prak­
sis, i henhold til hvilken ansættelsesmyndig­
heden ikke kan annullere eller ændre en af­
gørelse fra en udvælgelseskomite8. Den har 
anført, at ansættelsesmyndigheden dog er 
forpligtet til at træffe lovlige afgørelser, at 
den ikke er bundet af en udvælgelseskomites 
ulovlige afgørelser, og at den derfor har 
pligt til at gennemføre hele udvælgelsespro­
ceduren på ny på grundlag af en ny medde­
lelse9. 
25. Retten er dog af den opfattelse, at de 
begåede uregelmæssigheder, der alene angår 
Spence og Waters' adgang til prøven, kan 
udsondres10 fra resten af udvælgelsesproce­
duren, at ansættelsesmyndigheden alene var 
forpligtet til ikke at udnævne disse to ansø­
gere og at undersøge muligheden for at ud­
nævne de to øvrige personer, der var opført 
på egnethedslisten, Hanning og Beck. Ret­
ten har fundet, at den pågældende sag ikke 
kunne sammenlignes med de domme, den 
har henvist til vedrørende ansøgere, som 
ulovligt ikke havde fået adgang til prøven11. 
Afgørelsen af 6. april 1988 er således efter 
Rettens opfattelse behæftet med en retlig 
mangel i det omfang, ansættelsesmyndighe­
den ikke — førend den iværksatte en ny ud­
vælgelsesprocedure — har undersøgt mulig­
heden for at udnævne Hanning eller Beck 
efter at have sikret sig, at der ikke forelå 
tjenstlige grunde til at udnævne Tate12. 
26. Retten annullerede derfor Parlamentets 
afgørelse om ikke at fortsætte den første 
udvælgelsesprocedure og iværksætte en ny 
procedure. 
4 — Sag 176/88 R, Hanning mod Parlament«, Sml. s. 3915. 
5 — Se ovenfor punkt 16. 
6 — Præmis 40. 
7 — Præmis 55. 8 Dom af 14.6.1972 (sag 44/71, Marcato mod Kommissio­
nen, Sml. s. 105), af 26.2.1981 (sag 34/80, Authié mod 
Kommissionen, Sml. s. 665) og af 14.7.1983 (sag 144/82, 
Detti mod Domstolen, Sml. s. 2421). 
9 — Dom af 23.10.1986 (sag 321/85, Schwiering mod Revi­
sionsretten, Sml. s. 3199). 
10 — Se præmis 70, næstsidste sætning. 
11 — Præmis 70 og 71. 
12 — Præmis 72, 73 og 74. 
I-973 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT DARMON — SAG C- 345/90 P 
27. Parlamentet har til støtte for appellen 
gjort et anbringende gældende, der indehol­
der to dele og drejer sig om tilsidesættelse 
af fællesskabsretten; for det første ansættel­
sesmyndighedens pligt til at efterprøve ud­
vælgelsesprøvens lovlighed, og for det andet 
— og underordnet — dens skøn i forbin­
delse med udnævnelse af de personer, der er 
opført på egnethedslisten. 
28. Vedrørende det første punkt har Parla­
mentet anført, at en liste, der er reduceret til 
to navne i stedet for fire, er ulovlig. Det har 
specielt anført, at den femte ansøger, Tate, 
ikke havde kunnet opføres på listen, hvilket 
han ville have haft ret til, såfremt udvælgel­
sesproceduren var forløbet forskriftsmæssigt. 
29. Det er ubestridt, at udvælgelseskomi­
teen ulovligt har optaget Spence og Waters 
på egnethedslisten. Har Parlamentet — ved 
først og fremmest at bruge denne omstæn­
dighed som grundlag for afgørelsen om at 
udvælgelsesproceduren PE/41/A i sin hel­
hed var behæftet med en mangel, og som 
grundlag for afholdelsen af en ny udvælgel­
sesprøve — dermed forsynet afgørelsen af 6. 
april 1988 med en rimelig og tilstrækkelig 
begrundelse, eller har Parlamentet gjort sig 
skyldig i en retsvildfarelse, således som Ret­
ten i Første Instans har fundet? 
30. Retten har foretaget følgende analyse: 
— Ansættelsesmyndigheden var afskåret fra 
at udnævne en af de to kandidater, som 
ulovligt var opført på egnethedslisten 
(dommens præmis 71). 
— Ansættelsesmyndigheden burde derefter 
undersøge muligheden for at udnævne en af de to andre ansøgere ved at sam­
menligne deres fortjenester med Tate's 
fortjeneste — som med urette ikke var 
blevet opført på listen på grund af de 
uregelmæssigheder, som udvælgelsesprø­
ven var behæftet med (dommens præmis 
73). 
— Alene i det tilfælde, at Tate var blevet 
foretrukket frem for de lovligt opførte 
ansøgere, eller at gennemgangen af de­
res ansøgninger medførte, at det ikke 
var muligt at udnævne en af dem, har 
Parlamentet ved en begrundet afgørelse 
kunnet iværksætte en ny udvælgelses­
prøve (dommens præmis 74). 
31. Jeg skal påpege, at egnethedslisten, 
hvorpå alene to navne var lovligt opført, 
overholder betingelserne i såvel artikel 5, 
stk. 5, i bilag III til tjenestemandsvedtægten 
(hvorefter antallet af ansøgere på listen skal 
være mindst dobbelt så stort som antallet af 
de stillinger, der skal besættes) som medde­
lelsen om udvælgelsesprøven (hvorefter li­
sten kun kunne omfatte fire ansøgere). 
32. Det skal dog bemærkes, at ansættelses­
myndigheden i henhold til vedtægtens arti­
kel 30 fra egnethedslisten, der er resultatet 
af udvælgelsesprøven, udvælger de ansøgere, 
der skal besætte de ledige stillinger. 
33. Virkningen af de begåede uregelmæs­
sigheder har været at reducere antallet af 
brugbare ansøgere til to, hvorimod opførel­
sen af Tate — såfremt listen havde været 
korrekt opstillet — ville have øget ansættel­
sesmyndighedens valgmulighed. 
34. Medfører en sådan indskrænkning, at 
udvælgelsesproceduren er lovligt afholdt? 
I-974 
PARLAMENTET MOD HANNING 
35. Lovligheden skal vurderes ikke alene i 
forhold til ansættelsesmyndighedens valg­
muligheder, men også — og efter min op­
fattelse — først og fremmest i lyset af prin­
cippet om ligebehandling af ansøgere. Det 
skal her anføres, at Tate havde opnået det 
krævede antal point for at blive opført på 
listen, og at alene den ulovlige opførelse af 
Spence og Waters har frataget ham mulig­
heden herfor13. 
36. Det er klart, at da egnethedslisten kun 
omfatter to lovligt opførte ansøgere, er 
Tate's interesser blevet alvorligt krænket, og 
at princippet om ligebehandling af ansøgere 
til en udvælgelsesprøve er blevet tilsidesat til 
skade for Tate. 
37. Hans situation kan sammenlignes med 
situationen for de to sagsøgere i sagen Ho-
yer mod Revisionsretten14. De anfægtede en 
afgørelse, truffet af en udvælgelseskomite, 
om ikke at lade dem deltage alene af den 
grund, at de selv på deres ansøgninger kun 
havde betegnet deres franskkundskaber som 
»acceptable«, uden at deres sprogkundska­
ber var blevet efterprøvet på objektivt 
grundlag. 
38. Udvælgelseskomiteens beslutninger, hvor­
ved de fik afskg på at deltage, blev annulleret 
i deres helhed af Domstolen med følgende 
begrundelse : »De afgørelser, som ansættelsesmyndighe­
den træffer..., må imidlertid ikke være be­
hæftet med retlige mangler. Ansættelses­
myndigheden kan følgelig ikke være bundet 
af udvælgelseskomiteernes ulovlige beslut­
ninger, for så vidt dens egne beslutninger 
herved bliver ulovlige. 
Såfremt ansættelsesmyndigheden, som i den 
foreliggende sag, er af den opfattelse, at ud­
vælgelseskomiteen retsstridigt har givet én 
eller flere ansøgere afslag på at deltage i ud­
vælgelsesprøven, og at udvælgelsesprøven af 
samme grund som helhed er behæftet med 
en mangel, er ansættelsesmyndigheden af­
skåret fra at udnævne nogen ansøger over­
hovedet. Det påhviler den herefter at fastslå 
dette forhold i en begrundet beslutning og 
gennemføre hele udvælgelsesproceduren på 
ny på grundlag af en ny meddelelse samt — 
eventuelt — efter udpegelse af en ny udvæl­
gelseskomite.« 15 
39. I den appellerede dom udledes det af 
denne afgørelse, at når ansøgere retsstridigt 
har fået afslag på at deltage i en udvælgel­
sesprøve, er denne som helhed behæftet med 
en mangel, hvorimod udvælgelsesprøven, 
når ansøgere fejlagtigt er blevet optaget på 
egnethedslisten som i dette tilfælde, kan af­
sluttes på grundlag af en liste, »hvor de rets­
stridige dele kan udskilles fra de lovforme­
lige« 16. 
40. Disse betragtninger er ikke overbevi­
sende: Bagved de ansøgere, som fejlagtigt er 
opført på listen, er der nødvendigvis ansø­
gere, som fejlagtigt er udelukket fra denne, 
uanset om de opfylder betingelserne for at 
vxre opført. Tate har netop befundet sig i 
denne situation. Med andre ord er Tate fra­
taget enhver mulighed for at blive opført på 
listen på grund af den uretmæssige opførelse 
af Spence og Waters. 13 Lad mig i denne sammenhæng henvise til bemærkningerne 
fra Parlamentets Juridiske Tjeneste: For si vidt anglr de 
ansøgere, som har fået adgang til prøven, er deres mulig­
heder blevet nedsat ved forøgelsen af konkurrencen, da 
egnethedslisten fra begyndelsen af var begramset til fire 
navne, og da de gcnindstillede ansøgere er opført herpå. I 
den sammenhæng skal det bemærkes, at der ifølge udvæl-
felseskomiteens bedømmelse er mindst en ansøger, som 
ar opnået minimumspoint, men som ikke kan opføres pä 
egnethedslisten. Ansættelsesmyndigheden kan således ikke 
overveje at udnævne en person, som har bestiet en udvæl­
gelsesprøve, men som ikke kan optages på reservelisten på 
grund af ansøgere, som ikke burde været opført på listen. 
(Notat af 9.2.1988, s. 15). 
14 — Dom af 23.10.1986 (forenede sager 322/85 og 323/85, 
Sml. s. 3215). 15 — Præmis 13 og 14. 
16 — Se dommens præmis 70. 
I-975 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT DARMON — SAG C-345/90 P 
41. Dommen Hoyer mod Revisionsretten 
drejede sig om ansøgere, som fejlagtigt var 
udelukket — ikke fra egnethedslisten — 
men fra selve udvælgelsesprøven. Afgørelsen 
i denne dom — annullation af udvælgelses­
proceduren — beskytter den udelukkede 
ansøgers interesser. Den skade, som en an­
søger, der ulovligt er udelukket fra egnet­
hedslisten, lider, er mindst lige så stor — i 
det omfang han mister retten til at blive ud­
nævnt — som den skade, den ansøger har 
lidt, der uretmæssigt er blevet udelukket fra 
selve prøven. 
42. Det er derfor efter min opfattelse logisk 
at overføre ræsonnementet i dommen Hoyer 
mod Revisionsretten til den ansøger, der er 
udelukket fra egnethedslisten, hvorefter en 
sådan uretmæssighed har indflydelse på ud­
vælgelsesprocedurens gyldighed. 
43. Endelig er det min opfattelse, at der 
ikke kan udledes nogen lære for udvælgel­
sesprøve PE/41/A af dommen Kohler mod 
Revisionsretten17. Sagsøgeren i denne sag 
havde bestået en udvælgelsesprøve, der blev 
afholdt af Revisionsretten med henblik på 
besættelse af en stilling som revisor/ledende 
oversætter, og hun var den eneste ansøger, 
der var optaget på egnethedslisten. Ansæt­
telsesmyndigheden besluttede alligevel ikke 
at udnævne hende, uden at de af Revisions­
retten anførte grunde berettigede denne af­
gørelse. Domstolen fastslog følgende: 
»Det bemærkes, at vedtægten, ..., vel ikke 
forpligter ansættelsesmyndigheden til efter 
en påbegyndt ansættelsesprocedure at be­
sætte den stilling, der er blevet opslået ledig, 
men at det i almindelighed gælder, at ansæt­
telsesmyndigheden i forbindelse med besæt­
telsen af en stilling, der er blevet opslået le­
dig, skal foretage en udnævnelse på grund­
lag af resultaterne af den pågældende ud­vælgelsesprøve, og ansættelsesmyndigheden 
kan kun fravige hovedreglen af ganske væ­
sentlige grunde, i hvilket tilfælde disse 
grunde klart og fuldstændigt skal fremgå af 
afgørelsen.« '8 
44. Egnethedslisten var i dette tilfælde ikke 
behæftet med uregelmæssigheder, og ansæt­
telsesmyndigheden havde afslået at gå vi­
dere med udvælgelsesproceduren uden at 
fremkomme med en overbevisende begrun­
delse. Denne sag har således ingen betyd­
ning for en ansættelsesmyndighed, som afvi­
ser at afslutte udvælgelsesproceduren med 
en korrekt begrundelse, nemlig at egnet­
hedslisten er uretmæssigt opstillet. 
45. Domstolen har nemlig utvetydigt i dom­
men af 23. oktober 1986 Hoyer mod Revi­
sionsretten fastslået: 
»De afgørelser, som ansættelsesmyndighe­
den træffer under udøvelsen af sine egne be­
føjelser, må imidlertid ikke være behæftet 
med retlige mangler.« 19 
46. Som jeg tidligere har anført, er den løs­
ning, som består i at indskrænke ansættel­
sesmyndighedens valg alene til de to navne, 
som gyldigt er opført på egnethedslisten, 
ikke tilstrækkelig til at rense udvælgelses­
prøve PE/41/A for enhver uretmæssighed, 
såfremt princippet om ligebehandling af an­
søgere fortsat er overtrådt. 
47. Det er således med god ret, at Parla­
mentet har besluttet ikke at foretage en ud­
nævnelse på grundlag af denne udvælgelses­
prøve og iværksætte en anden ansættelses­
procedure. Beslutningen herom er truffet 
under overholdelse af vedtægtens artikel 30, 
17 — Dom af 9.2.1984 (forenede sager 316/82 og 40/83, Sml. 
s. 641). 18 — Præmis 22. 
19 — Jf. ovenfor; se ligeledes ovenfor nævnte dom af 
23.10.1986, Schwiering mod Revisionsretten. 
I-976 
PARLAMENTET MOD HANNŁNG 
der fordeler beføjelserne mellem udvælgel­
seskomiteen og ansættelsesmyndigheden og 
af princippet om ligebehandling af ansøgere. 
48. Jeg skal derfor foreslå Domstolen at 
ophæve den appellerede dom, der er afsagt 
af Retten i Første Instans. 
49. Sagsøgeren havde for Retten gjort fem 
anbringender gældende til støtte for sit 
søgsmål. Retten har alene undersøgt anbrin­
gendet om utilstrækkelig begrundelse. 
50. Såfremt den appellerede dom, således 
som jeg foreslår, ophæves, er spørgsmålet 
herefter, om den skal hjemvises til Retten til 
afgørelse, eller om Domstolen selv kan 
træffe endelig afgørelse efter en vurdering 
af de andre anbringender, som er gjort gæl­
dende i første instans. 
51. Det fremgår af artikel 54, stk. 1, i 
EØF-statutten for Domstolen, at »giver 
Domstolen appellanten medhold, ophæver 
den den af Retten trufne afgørelse. Domsto­
len kan i denne forbindelse enten selv træffe 
endelig afgørelse, hvis sagen er moden til 
påkendelse, eller hjemvise den til Retten til 
afgørelse«. 
52. Domstolens behandling af sagen med 
henblik på endelig afgørelse heraf er ikke en 
pligt, men en mulighed, som henhører un­
der Domstolens eget skøn. 
53. For så vidt angår de påstande, der ikke 
er blevet pådømt i første instans, kan man gå ud fra, at retsspørgsmålene gennemgås 
for første gang for Domstolen, som her op­
fylder sin opgave som den, der sikrer fælles­
skabsrettens enhed ved anvendelsen og for­
tolkningen heraf20. I dette tilfælde foregri­
ber Domstolen altså den opgave, den har, 
såfremt der efter hjemvisningen indgives en 
ny appel. På den anden side må gennem­
gangen af de faktiske omstændigheder ikke 
flyttes fra den korrekte retsinstans, som er 
Retten i Første Instans, der foretager endelig 
bevisbedømmelse. 
54. Efter min opfattelse er det således en be­
tingelse for, at sagen endeligt kan pådøm­
mes, at gennemgangen af de anbringender, 
der ikke er behandlet i første instans, ikke 
indebærer en bevisbedømmelse for Domsto­
len. 
55. Det er imidlertid i denne sag åbenbart, 
at en gennemgang af de øvrige fremsatte 
anbringender forudsætter en bedømmelse af 
de faktiske omstændigheder21, som Retten 
ikke har foretaget. 
56. Med henblik herpå må sagen således 
hjemvises til Retten i Første Instans. 
57. Ifølge procesreglementets artikel 122, 
stk. 1, skal Domstolen ikke træffe afgørelse 
om sagens omkostninger, der bør udsættes. 
20 — Se også generaladvokat Van Gerven's forslag til afgørelse 
i Costacurta-sagen (dom af 21.11.1991, sag C-145/90 P, 
Sml. I, s. 5+49, pi s. 5458), punkt 3: Domstolens kompe­
tence i appelsager har til formål at sikre fællesskabsrettens 
enhed; se ligeledes fjerde betragtning til Ridets afgørelse 
af 24.10.1988 om oprettelse af De Europæiske Fællesska­
bers Ret i Første Instans: For at opretholde kvaliteten og 
effektiviteten af retsbeskyttelsen inden for fællesskabsretten 
bør der skabes grundlag for, at Domstolen kan koncen­
trere sig om sin novedopgave, som er at sikre en ensartet 
fortolkning af fællesskabsretten; (afgørelse 88/591/EKSF, 
EØF, Euratom, EFT 1989 C 215, s. 1, fremhævet af mig). 
21 — F. eks. vedrørende de omstændigheder, hvorunder Han-
ning blev indkaldt til lægeundersøgelsen. 
I-977 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT DARMON — SAG C-345/90 P 
58. Jeg skal derfor foreslå Domstolen, at: 
1) Dommen i sag T-37/89, der er afsagt den 20. september 1990 af De Euro­
pæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ophæves. 
2) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans. 
3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. 
I-978