ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Første anbringende om Kommissionens manglende kompetence og om en tilsidesættelse af artikel 101 og 102 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (1), sammenholdt med denne forordnings artikel 98, som følge af anvendelsen af proceduren for inddrivelse af fordringerne ved modregning på trods af det forhold, at disse fordringer var ophørt med at eksistere. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke havde noget retsgrundlag for at vedtage de anfægtede afgørelser, eftersom virkningerne af kendelsen af 20 september 2021 var ophørt med at eksistere med tilbagevirkende kraft som følge af, at begge parter som et resultat af forliget indgået mellem den polske og den tjekkiske regering har givet afkald på ethvert krav og at sag C-121/21 (2) er blevet slettet fra Domstolens register.
—

Rådet tilpligtes at betale et foreløbigt beløb på 1 000 000 EUR til den velgørende organisation, der er under etablering i forbindelse med salget af Chelsea FC, til fordel for konfliktens ofre, for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter. — Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt. — Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser. — De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at underbygge opførelsen af sagsøgeren på listerne i de anfægtede retsakter.
3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og de grundlæggende rettigheder for så vidt angår vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren og det uberettigede indgreb i hans grundlæggende rettigheder, som er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet anlagde et urigtigt skøn ved at opføre sagsøgerens navn i bilagene til de anfægtede retsakter. — Rådets begrundelse for at opføre sagsøgeren på listerne er materielt ukorrekt. — Rådet undlod at anføre de individuelle, specifikke og konkrete grunde til, at der skulle pålægges restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, og de grunde, hvorpå Rådet støttede sig, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, hvilket er i strid med Rådets forpligtelser. — De fremlagte beviser er ikke tilstrækkelige til at godtgøre en kvalificeret forbindelse mellem sagsøgeren og hendes ægtefælle, eftersom det element vedrørende »tilknytning«, der er omhandlet i de anfægtede retsakter, forudsætter en forbindelse, som går ud over et simpelt familieforhold.
—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/397 af 9. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/396 af 9. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) annulleres.
2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn og om en tilsidesættelse af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, og af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed.
4.

Fjerde anbringende om et urigtigt skøn med den begrundelse, at Rådet hverken har godtgjort, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, at han er indflydelsesrig eller at han er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation.
7.

Syvende anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår sagsøgerens situation, fortjenester og anciennitet i sammenligning med kollegerne inden for samme direktorat.
Sag anlagt den 13. maj 2022 — CCCME m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-263/22)

(2022/C 257/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Beijing, Kina) og 8 andre (ved advokaterne R. Antonini, E. Monard og B. Maniatis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2022/191 af 16. februar 2022 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den vedrører CCCME, de enkelte virksomheder og de omhandlede medlemmer, og

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

1. Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 2, stk. 6a, litra a), og princippet om god forvaltningsskik i forbindelse med dens fastlæggelse af normalværdien.

2. Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har sikret en rimelig sammenligning ved dens fastsættelse af dumpingen i strid med grundforordningens artikel 2, stk. 10.

3. Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 18 samt artikel 6, stk. 8, i og bilag II til WTO’s antidumpingaftale ved dens anvendelse af tilgængelige oplysninger ved fastlæggelsen af arbejdskraft.

4. Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 9, stk. 6, ved fastlæggelsen af dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksporterende virksomheder, der ikke indgik i stikprøven.

5. Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse af spørgsmålet om skade og årsagssammenhæng baseret på positivt bevismateriale i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3, 5 og 6, sammenholdt med dens artikel 4, stk. 1.

6. Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionens underbudsanalyse er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 9, stk. 4.

7. Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en rimelig sammenligning ved vurderingen af prisvirkningerne i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2, 3 og 6 og artikel 9 stk. 4.

8. Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en objektiv undersøgelse baseret på positivt bevismateriale med hensyn til skadesindikatorer i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 5.

9. Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 6, stk. 7, artikel 19, stk. 1, 2 og 3, og artikel 20, stk. 2 og 4, samt retten til forsvar.

(1) EUT 2022, L 36, s. 1.
—

Anbringende om, at den anden part skal anses for at være »tredjemand« som omhandlet i artikel 59, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
1.

Første anbringende vedrørende Kommissionens manglende kompetence og en tilsidesættelse af artikel 101 og 102 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (1), sammenholdt med denne forordnings artikel 98, som følge af anvendelsen af proceduren for inddrivelse af fordringerne ved modregning på trods af det forhold, at disse fordringer var ophørt med at eksistere. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke havde noget retsgrundlag for at vedtage den anfægtede afgørelse, eftersom virkningerne af kendelsen af 20. september 2021 var ophørt med at eksistere med tilbagevirkende kraft som følge af, at begge parter som et resultat af forliget indgået mellem den polske og den tjekkiske regering har givet afkald på ethvert krav og at sag C-121/21 (2) er blevet slettet fra Domstolens register.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at artikel 29 TEU og artikel 215 TEUF ikke udgør et lovligt grundlag for henholdsvis den anfægtede afgørelse og den anfægtede forordning, og/eller at sagsøgte handlede uden for sin kompetence som fastsat i traktaterne, navnlig i afsnit V i TEU.
—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/429 af 15. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1), og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 af 15. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«), annulleres, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet opført på listen over personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger.
—

Rådets afgørelse (FUSP) 2022/429 af 15. marts 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/427 af 15. marts 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2) (herefter »de anfægtede retsakter«) annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
1.

Første anbringende om, at der ikke foreligger en begrundelse, som er tilstrækkelig præcis og konkret, til støtte for den bebyrdende retsakt. Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådets begrundelse vedrører erhvervssektorer, selv om kriterierne i afgørelse (FUSP) 2022/397 kun omhandler bestemte personer. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der mangler præcisering med hensyn til kriteriet om at skabe betydelige indtægter, og den omstændighed, at anvendelsen af begrundelse ikke svarer til et af Rådet angivet relevant kriterium. Sagsøgeren er endelig af den opfattelse, at begrundelsen vedrørende støtte til eller gennemførelse af tiltag eller politikker, adskiller sig fra det relevante kriterium, som er »materielt eller finansielt støtter« Den Russiske Føderations regering.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den stadfæster annullationsafdelingen ved EUIPO’s erklæring af 19. april 2021 om, at EU-varemærke nr. 17 880 952 er delvist ugyldigt, ugyldighedssag nr. 38283 C.
2.

Andet anbringende om en ulovlighedsindsigelse mod kriteriet om »fremtrædende erhvervsfolk, der er involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for regeringen for Den Russiske Føderation, der er ansvarlig for annekteringen af Krim og destabiliseringen af Ukraine«, idet proportionalitetsprincippet er tilsidesat i to henseender. Sagsøgeren finder for det første, at det kriterium, som Rådet har støttet sig til, er åbenbart uhensigtsmæssigt henset til det forfulgte formål, og for det andet, at det var muligt at benytte mindre indgribende foranstaltninger.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse og af begrundelsespligten. Sagsøgeren har indledningsvis gjort gældende, at Rådet ikke har anført nogen individuel, specifik og konkret begrundelse af en sådan art, at sagsøgeren gives en tilstrækkelig indikation af grundlaget for de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for ham. Han er af den opfattelse, at de anfægtede afgørelser er baseret på et faktuelt grundlag, som ikke er tilstrækkeligt velfunderet, på grunde, der ikke er underbyggede, og hvis sandsynlighed kun er abstrakt. Sagsøgeren har dernæst gjort gældende, at Rådet har sat ham i en situation, hvor han skal fremlægge negative beviser med hensyn til de generelle omstændigheder, som han foreholdes, og pålægges således en omvendt bevisbyrde, hvilket er i strid med de mest grundlæggende af forsvarets rettigheder. Endelig har sagsøgeren anført, at den angivne begrundelse af utilstrækkelig, og at der ikke foreligger troværdige og væsentlige beviser for denne begrundelse og mener at dette hindrer en passende domstolskontrol med lovligheden af hans opførelse og bibeholdelse på listerne over de personer, der er omfattet af de pågældende restriktive foranstaltninger.
C 276/21

Sag anlagt den 30. maj 2022 — Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall mod EUIPO (aquamation)

(Sag T-319/22)

(2022/C 276/30)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall GmbH & Co. KG (Schwaebisch Hall, Tyskland) (ved advokat F. Dehn, L. Maritzen og C. Kleiner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket aquamation — registreringsansøgning nr. 18 453 264

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. marts 2022 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2154/2021-1)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

— Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001
—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den beføjelse til ikke at forfremme en tjenestemand, der uden tvivl er tildelt Kommissionen, således at den kan nå frem til et resultat støttet på en upartisk sammenligning af fortjenesterne, er blevet misbrugt i dette tilfælde med henblik på at straffe sagsøgeren for en videnskabelig præsentation på området for kernekraft, som han fremlagde i 2021, og som forinden var blevet behørigt godkendt og i høj grad blev værdsat af dem, der deltog, men som efterfølgende blev mødt af misbilligelse fra en højtstående tjenestemand, der ikke er en af sagsøgerens overordnede, og som ved tidligere lejligheder har udvist upassende verbal opførsel over for sagsøgeren.
2.

Andet anbringende om en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af omsorgsprincippet, princippet om god forvaltning, begrundelsespligten, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om vilkårlighed i beslutningsprocessen. Sagsøgerne har i denne henseende gjort gældende, at betingelserne for afvikling af BPE ikke var opfyldt, at der ikke er blevet sikret en rimelig, forsigtig og realistisk uafhængig vurdering af BPE’s aktiver og passiver og at afviklingsforanstaltningen er udtryk for forskelsbehandling og vilkårlig.
—

Det fastslås, at de nævnte foranstaltninger fra Kommissionen DH (Generaldirektorat for Forskning og Innovation — Direktorat H — Common Implementation Centre — H.2. Common Audit Service) og fra Europa-Kommissionens generaldirektorat for Migration og Indre Anliggender — særligt LOC (Letter of Conclusion, Ref. Ares (2021)7900224 — 21.12.2021 fra Europa-Kommissionen ref. CAIA389007, FAR (Final Audit Report, vedhæftet som bilag til LOC), tilbagesøgningsskrivelsen (Confirmation Letter fra Kommissionens generaldirektorat for Migration og Indre Anliggender af 15.3.2022) og debetnotaen (nota fra Kommissionens generaldirektorat for Migration og Indre Anliggender n. 3242203436 af 15..2022), er ugyldige, ulovlige, skal annulleres eller i hvert fald er uvirksomme.
2.

Med det andet anbringendes første led gøres gældende, at der ikke forelå materiel kompetence hos Kommissionens tjenestegrene, som pålagde korrektioner, og med det andet led gøres gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som der blev pålagt korrektioner for konklusioner, som ikke på nogen måde ville have ført til pålæggelse af sanktioner i forhold til støttemodtagerne.
Sag anlagt den 24. maj 2022 — Fun Factory GmbH mod EUIPO — I Love You (love you so much)

(Sag T-306/22)

(2022/C 284/65)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Fun Factory GmbH (Bremen, Tyskland) (ved advokat K.-D. Franzen)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: I Love You, Inc. (Lewes, Delaware, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Fun Factory GmbH

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket love you so much — registreringsansøgning nr. 18 157 726

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. marts 2022 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1464/2021-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres og sagsøgerens klage tages til følge..

— Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
2.

Andet anbringende om manglende anerkendelse af konsekvenserne af udtalelsen af 11. november 2021 fra Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt markedsføringstilladelsen for lægemidlet Fumaderm kunne udløse en samlet markedsføringstilladelse for lægemidlet Tecfidera i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83/EF.
2.

Andet anbringende om manglende iagttagelse af konsekvenserne af udtalelsen af 11. november 2021 fra Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt markedsføringstilladelsen for lægemidlet Fumaderm kunne udløse en samlet markedsføringstilladelse for lægemidlet Tecfidera i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, andet afsnit i direktiv 2001/83/EF.
2.

Andet anbringende om manglende anerkendelse af konsekvenserne af udtalelsen fra Udvalget for Humanmedicinske Lægemidler af 11. november 2021 for spørgsmålet om, hvorvidt markedsføringstilladelsen for lægemidlet Fumaderm kunne udløse en samlet markedsføringstilladelse for lægemidlet Tecfidera i henhold til artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2001/83/EF.
1.

Første anbringende om en ulovlighedsindsigelse for så vidt angår artikel 77, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og for så vidt angår artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten. Sagsøgeren har til støtte for, at de nævnte bestemmelser er ulovlige, gjort gældende, at en tjenestemand eller ansat skal have mulighed for at foretage et informeret valg om overførsel af sine nationale pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning på pensionstidspunktet og ikke før. Anvendelsen af den gældende regel indebærer imidlertid forskelsbehandling i forhold til en tjenestemand, der har haft hele sin karriere i EU-systemet, eller som er indtrådt i EU-institutionernes tjeneste uden at overføre de pensionsrettigheder, der tidligere er optjent i en pensionsordning i en medlemsstat. Sagsøgeren er således af den opfattelse, at princippet om forbud mod forskelsbehandling er blevet tilsidesat, hvilket indebærer, at de anfægtede bestemmelser er ulovlige.
—

Det fastslås, at vurderingen for bedømmelsesåret 2019 skal opretholdes ved en ændring af bedømmelsen, dvs. B i kvalifikationer, C i indsats og B i adfærd i tjenesten.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af retten til effektiv domstolsbeskyttelse og af begrundelsespligten. Sagsøgeren har indledningsvis gjort gældende, at Rådet ikke har angivet nogen individuelle, specifikke og konkrete grunde, der kan give sagsøgeren en tilstrækkelig indikation af grundlaget for de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for ham. Sagsøgeren er af den opfattelse, at de anfægtede retsakter er baseret på et faktuelt grundlag, som ikke er tilstrækkeligt solidt, og på grunde, der ikke er underbyggede og hvis sandsynlighed alene er abstrakt. Sagsøgeren har dernæst anført, at Rådet stiller ham i en situation, hvor han forpligtes til at føre negativt bevis for de generelle omstændigheder, som han foreholdes, hvilket medfører en omvendt bevisbyrde, som er i strid de mest grundlæggende rettigheder med hensyn til retten til et forsvar. Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at de fremførte grunde er utilstrækkelige, og at der ikke er fremlagt troværdige og betydelige beviser til støtte for disse grunde, og at dette hindrer en passende domstolsprøvelse af lovligheden af opførelsen og bibeholdelsen af ham på listerne over de personer, som er omfattet af de pågældende restriktive foranstaltninger.
—

Det bevis for brug, som indsigeren indgav under sagens behandling for appelkammeret, skulle aldrig have været antaget til realitetsbehandling, og den anfægtede afgørelse skulle derfor kun have taget det bevis for brug, der blev indgivet under sagens behandling for indsigelsesafdelingen, i betragtning.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, og det fastslås, at behandlingen af det ansøgte EU-varemærke nr. 18 354 287 BECAUSE THERE IS NO PLANET B skal fortsætte med henblik på at skelne mellem varer i klasse 3, 16, 18 og 21.
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 1, litra h), i forordning 2015/1589 (1) med den begrundelse, at Kommissionen tilsidesatte begrebet interesserede parter. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke tog hensyn til den retspraksis, i henhold til hvilken en fagforening kan anerkendes som værende en interesseret part, når det godtgøres, at dennes interesser måtte være berørt af tildelingen af statsstøtte.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres i henhold til EU-varemærkeforordningens artikel 72 og EUIPO’s afgørelse ændres således, at Scanias ansøgning om registerring af figurmærket imødekommes for samtlige de varer og tjenesteydelser, for hvilke EUIPO har meddelt afslag.
1.

Første anbringende om, at Kommissionen begik en retlig fejl, idet den ikke fremlagde en aktliste og ikke begrundede den manglende aktliste. Det fuldstændige afslag på aktindsigt i aktlisten var for vidtgående og stod ikke i rimeligt forhold til det forfulgte mål. Navnlig fremgår det ikke, hvorledes den ønskede aktliste vil være til skade for beskyttelsen af forretningsmæssige interesser og undersøgelser som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001.
1.

Første anbringende: optagelsen af sagsøgeren på sanktionslisten er baseret på et faktuelt forkert grundlag: — Sagsøgerens aktiviteter inden for [fortroligt] (1) kan ikke danne grundlag for optagelsen af sagsøgeren på sanktionslisten. Ingen af grundene i artikel 2 i afgørelse 2014/145/FUSP, som ændret ved Rådets afgørelse (FUSP) 2022/329 af 25. februar 2022, gælder for sagsøgeren. — Sagsøgeren er ikke aktionær i [fortroligt]. Sagsøgeren er kun indirekte passiv aktionær i [fortroligt] gennem selskabet GlobalVoyenTreyding Ltd. Sagsøgeren overdrog disse andele til virksomhedens ledende organ ved aftaler af 11. januar 2022 og dermed forud for de russiske væbnede styrkers militæroperation i Ukraine. — Sagsøgeren har ingen forbindelser til »ledelsen i sikkerhedstjenesterne« i Den Russiske Føderation gennem [fortroligt]. Sagsøgeren har ingen aktiv eller udøvende rolle inden for denne stiftelse, som er en velgørende institution, og sagsøgeren er heller ikke bekendt med, hvorvidt denne stiftelses repræsentanter er tidligere embedsmænd fra de russiske sikkerhedstjenester, hvilket Rådet endvidere ikke har godtgjort er tilfældet.
5.

Femte anbringende vedrørende en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, idet de påståede beviser, hvorpå Rådet støttede sig med henblik på at vedtage gennemførelsesforordning (EU) 2022/581 af 8. april 2022, for så vidt som denne vedrører sagsøgeren, i) udelukkende hviler på oplysninger, der for visses vedkommende er mere end fem år gamle, og som er hentet fra websteder (hvoraf nogle, herunder rucompromat, ikke er objektive på nogen måde), og ii) for visses vedkommende gengiver ukorrekte faktiske omstændigheder.