Kendelse afsagt af Domstolens Fjerde Afdeling den 12. november 1999. - Eugénio Branco Ldª mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Den Europæiske Socialfond - Nedsættelse af tilskud - Medlemsstatens attestering - Fejl i bedømmelsen af de faktiske forhold - Berettiget forventning - Retssikkerhed - Proportionalitet. - Sag C-453/98 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-08037



Sammendrag



Nøgleord

1 Appel - anbringender - anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - formalitetsmangel - afvisning

[EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF), statutten for EF-Domstolen, art. 49 og 51, Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2 Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - medlemsstaternes attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningerne om udbetaling af saldobeløbet - rækkevidde

(Rådets forordning nr. 2950/83, Rådets afgørelse 83/516, Kommissionens beslutning 83/673, art. 6)

3 Socialpolitik - Den Europæiske Socialfond - tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger - medlemsstaternes attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningerne om udbetaling af saldobeløbet - rækkevidde og grænser - beslutning om nedsættelse af det oprindeligt bevilgede tilskud - støttemodtagernes berettigede forventning - tilsidesættelse - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 2950/83, art. 6, stk. 1)

Sammendrag

1 Det fremgår af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF), af artikel 51 i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i procesreglementet, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

Dette krav er ikke opfyldt, når appelskriftet - endog uden at indeholde en argumentation, hvormed den anfægtede dom særligt kritiseres - blot gengiver de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført for Retten, herunder de anbringender, der var støttet på faktiske omstændigheder, som Retten udtrykkeligt afviste at lægge til grund. En sådan appel har nemlig i realiteten kun til formål at opnå, at de i stævningen for Retten fremsatte påstande pådømmes endnu en gang, hvilket falder uden for Domstolens kompetence.

En appel kan kun støttes på anbringender vedrørende tilsidesættelse af retsregler og ikke på anbringender vedrørende vurderingen af de faktiske omstændigheder. Retten er enekompetent til at fastlægge de faktiske omstændigheder, bortset fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af de akter, den har fået forelagt i sagen, og til at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Det falder således uden for Domstolens kompetence at foretage en ny bedømmelse af de faktiske omstændigheder. Et anbringende alene til anfægtelse af den vurdering, Retten har foretaget af de faktiske omstændigheder, kan derfor ikke antages til realitetsbehandling.

2 En medlemsstat kan stadig ændre sin bedømmelse af en anmodning om udbetaling af saldobeløb af tilskud fra Den Europæiske Socialfond, efter at den i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 2950/83 om gennemførelse af afgørelse 83/516/EØF om Den Europæiske Socialfonds opgaver har attesteret den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningen, når den bliver bekendt med retsstridige forhold, som der ikke tidligere forelå oplysninger om, og den kan benytte sig af en professionel revisor til at kontrollere rigtigheden af oplysningerne i anmodningen.

Det bemærkes, at artikel 6 i beslutning 83/673 vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Socialfond indeholder en bestemmelse om, at anmodninger om udbetaling af saldobeløbet af tilskud fra Den Europæiske Socialfond skal tilgå Kommissionen inden for en frist på ti måneder efter erhvervsuddannelsesforanstaltningernes afslutning, og at der ikke kan udbetales tilskud på grundlag af anmodninger, som er indgivet efter denne frist. Hvis der kun kunne føres kontrol med, at reglerne var blevet overholdt, inden attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af en anmodning om udbetaling af saldobeløb, kunne det forekomme, at medlemsstaten ikke var i stand til at indgive anmodningen til Kommissionen inden for den pågældende frist, med den følge, at der ikke ville kunne ske udbetaling af saldobeløbet af tilskuddet. Attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af en anmodning om udbetaling af saldobeløb, inden der foretages kontrol med, at reglerne er blevet overholdt, eller før kontrollen er tilendebragt, kan således i visse situationer være i tilskudsmodtagerens interesse.

3 De nationale myndigheders attestering af en anmodning om udbetaling af saldobeløbet af tilskud fra Den Europæiske Socialfond kan ikke skabe en berettiget forventning hos modtageren af tilskuddet om, at Kommissionen vil tilslutte sig attesteringen. For det første er det ifølge artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 2950/83 om gennemførelse af afgørelse 83/516/EØF om Den Europæiske Socialfonds opgaver Kommissionen, der træffer den endelige beslutning vedrørende anmodningen om udbetaling af saldobeløbet, og som er retlig eneansvarlig for beslutningen over for modtagerne af tilskuddet. For det andet er denne beslutning ifølge den samme bestemmelse afhængig af, om modtageren har overholdt de betingelser, der er fastsat for ydelse af tilskuddet.