ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/8

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. februar 2017 — Agro Foreign Trade & Agency Ltd mod Petersime NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van Koophandel te Gent — Belgien)

(Sag C-507/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - selvstændige handelsagenter - direktiv 86/653/EØF - samordning af medlemsstaternes lovgivning - belgisk gennemførelseslov - handelsagenturkontrakt - en i Belgien etableret agenturgiver og en i Tyrkiet etableret agent - belgisk lovvalgsklausul - lov, der ikke finder anvendelse - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - forenelighed))

(2017/C 112/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank van Koophandel te Gent

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agro Foreign Trade & Agency Ltd

Sagsøgt: Petersime NV

Konklusion

Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter og aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara dels af Republikken Tyrkiet, dels af EØF’s medlemsstater og Fællesskabet, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der gennemfører dette direktiv i den omhandlede medlemsstats ret, og som fra sit anvendelsesområde udelukker en handelsagenturkontrakt, inden for rammerne af hvilken handelsagenten er etableret i Tyrkiet, hvor den pågældende udøver den virksomhed, der udspringer af denne kontrakt, og agenturgiveren er etableret i nævnte medlemsstat, således at handelsagenten under sådanne omstændigheder ikke kan påberåbe sig de rettigheder, som nævnte direktiv sikrer handelsagenter efter en sådan handelsagenturkontrakts ophør.

(1) EUT C 414 af 14.12.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/5

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 — H&R ChemPharm GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-95/15 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - markedet for paraffinvoks og det tyske marked for råparaffin - prisfastsættelse og opdeling af markeder - begrundelsespligt - bevis for overtrædelsen - urigtig gengivelse af beviser - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 23, stk. 3 - beregning af bødens størrelse - retningslinjer for beregningen af bøder af 2006 - proportionalitetsprincippet))

(2017/C 112/07)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: H&R ChemPharm GmbH (ved Rechtsanwalt M. Klusmann og Professor S. Thomas)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt A. Böhlke)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) H&R ChemPharm GmbH betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 138 af 27.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. februar 2017 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs mod British Film Institute (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-592/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 13, punkt A, stk. 1, litra n) - fritagelser til fordel for visse kulturelle tjenesteydelser - ingen direkte virkning - fastlæggelse af, hvilke kulturelle tjenesteydelser der kan fritages - medlemsstaternes skønsmæssige beføjelse))

(2017/C 112/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Sagsøgt: British Film Institute

Konklusion

Artikel 13, punkt A, stk. 1, litra n), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, der fastsætter fritagelsen af »visse kulturelle tjenesteydelser«, skal fortolkes således, at den ikke har direkte virkning, hvorfor denne bestemmelse i tilfælde af manglende gennemførelse ikke kan påberåbes direkte af et offentligretligt organ eller et andet kulturelt organ, som er anerkendt i den pågældende medlemsstat, og som leverer kulturelle tjenesteydelser.

(1) EUT C 27 af 25.1.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/4

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-94/15 P) (1)

((Appel - karteller - det europæiske marked for paraffinvoks og det tyske marked for råparaffin - fastsættelse af priser og fordeling af markeder - begrundelsespligt - bevis for overtrædelse - urigtig gengivelse af beviserne))

(2017/C 112/06)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (ved Rechtsanwältinen U. Itzen og J. Ziebarth,)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede, samt Rechtsanwalt A. Böhlke)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 127 af 20.4.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/4

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 — Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-90/15 P) (1)

((Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for paraffinvoks og det tyske marked for råparaffin - fastsættelse af priser og opdeling af markeder - bevis for overtrædelsen - fuld prøvelsesret - urigtig gengivelse af beviserne - begrundelsespligt - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 23, stk. 2 - beregning af bødens størrelse - legalitetsprincippet - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - proportionalitetsprincippet))

(2017/C 112/05)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH (ved Rechtsanwälte J. Schulte, M. Dallmann og K. Künstner)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt A. Böhlke)

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.

2) Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 146 af 4.5.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. februar 2016 — Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH mod Hettegger Hotel Edelweiss GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Handelsgericht Wien — Østrig)

(Sag C-641/15) (1)

((Præjudicel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - direktiv 2006/115/EF - artikel 8, stk. 3 - radio- og fjernsynsselskabers eneret - kommunikation til offentligheden - steder, hvortil der er offentlig adgang mod betaling af entré - kommunikation af udsendelser via fjernsynsapparater, der er installeret på hotelværelser))

(2017/C 112/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Handelsgericht Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH

Sagsøgt: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

Konklusion

Artikel 8, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12. december 2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret skal fortolkes således, at kommunikation af fjernsyns- og radioudsendelser via fjernsynsapparater, der er installeret på hotelværelser, ikke udgør en kommunikation, der er foretaget på et sted, hvortil der er offentlig adgang mod betaling af entré.

(1) EUT C 90 af 7.3.2016.
2)

Direktiv 93/42, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, skal fortolkes således, at det bemyndigede organs indtræden i proceduren for EF-overensstemmelseserklæring har til formål at beskytte de endelige adressater for medicinsk udstyr. Betingelserne for, at et bemyndiget organ kan ifalde ansvar over for de endelige adressater for medicinsk udstyr for culpøs forsømmelse af sine forpligtelser i henhold til dette direktiv i forbindelse med denne procedure, henhører under national ret med forbehold for ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet.
3)

Den til medlemsstaterne ved artikel 64, stk. 1, TEUF indrømmede mulighed for at anvende restriktioner for kapitalbevægelser, som vedrører levering af finansielle tjenesteydelser, gælder ligeledes for de restriktioner, der ligesom den i hovedsagen omhandlede forlængede efteropkrævningsfrist hverken vedrører leverandøren af tjenesteydelser eller betingelserne og fremgangsmåden for leveringen af tjenesteydelserne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 104/14

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. januar 2017 — Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-248/15, C-254/15 P og C-260/15 P) (1)

((Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 - import af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien - udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes over for importen af cykler med oprindelse i Kina, til også at omfatte denne import - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 13 - omgåelse - artikel 18 - manglende samarbejde - bevis - en række samstemmende indicier - selvmodsigende begrundelse - manglende begrundelse - tilsidesættelse af de processuelle rettigheder)

(2017/C 104/21)

Processprog: engelsk

Parter

(Sag C-248/15 P)

Appellant: Maxcom Ltd, Plovdiv (Bulgarien) (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: City Cycle Industries (ved Rechtsanwalt T. Müller-Ibold og advokat F.-C. Laprévote), Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H. Marcos Fraile og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte R. Bierwagen og C. Hipp), Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

(Sag C-254/15 P

Appellant: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: City Cycle Industries (ved Rechtsanwalt T. Müller-Ibold og advokat F.-C. Laprévote), Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H. Marcos Fraile og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte R. Bierwagen og C. Hipp) og Maxcom Ltd (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

(Sag C-260/15 P)

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H Marcos Fraile samt/OG B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte R. Bierwagen og C. Hipp)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: City Cycle Industries (ved Rechtsanwalt T. Müller-Ibold og advokat F.-C. Laprévote), Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede) og Maxcom Ltd (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

Konklusion

1) Appellerne i sagerne C-248/15 P, C-254/15 P og C-260/15 P forkastes.

2) Maxcom, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger og betaler City Cycle Industries’ omkostninger i forbindelse med både sagen i første instans i sag T-413/13 og appelsagerne.

(1) EUT C 262 af 10.8.2015

EUT C 254 af 3.8.2015
2)

Artikel 13, stk. 2, litra f), i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 307/1999, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en person har erhvervet ret til en alderspension i medfør af de bidrag, der er indbetalt i en given periode til en medlemsstats sociale sikringsordning, ikke er til hinder for, at denne medlemsstats lovgivning efterfølgende kan ophøre med at finde anvendelse på denne person. Det tilkommer den nationale ret, henset til omstændighederne i den tvist, der er indbragt for den, og bestemmelserne i den nationale ret, der finder anvendelse, at afgøre, på hvilket tidspunkt denne lovgivning ophørte med at finde anvendelse på den nævnte person.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 104/19

Domstolens dom (Andet Afdeling) af 8. februar 2017 — Carrefour Hypermarchés SAS mod ITM Alimentaire International SASU (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Paris — Frankrig)

(Sag C-562/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - sammenlignende reklame - direktiv 2006/114/EF - artikel 4 - direktiv 2005/29/EF - artikel 7 - objektiv prissammenligning - vildledende udeladelse - reklame, der sammenligner priser for varer, der sælges i butikker af forskellig størrelse eller forskelligt format - tilladt - væsentlige oplysninger - oplysningernes omfang og medie))

(2017/C 104/28)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Carrefour Hypermarchés SAS

Sagsøgt: ITM Alimentaire International SASU

Konklusion

Artikel 4, litra a) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/114/EF af 12. december 2006 om vildledende og sammenlignende reklame, sammenholdt med artikel 7, stk. 1-3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis), skal fortolkes således, at en reklame som den i hovedsagen omhandlede, der sammenligner priser på varer, der sælges i butikker af forskellig størrelse eller forskelligt format, kan være ulovlig i den første af disse bestemmelsers forstand, når disse butikker er en del af detailhandelskæder, der hver især råder over en vifte af butikker af forskellig størrelse og forskelligt format, og når annoncøren sammenligner de priser, der anvendes i butikker af større størrelse eller format i sin egen kæde, med de priser, der angives i butikker af mindre størrelse eller format i de konkurrerende kæder, medmindre forbrugerne på en tydelig måde i selve reklamebudskabet oplyses om, at sammenligningen er blevet foretaget mellem de priser, der anvendes i butikker af større størrelse eller format i annoncørens kæde, og de priser, der angives i butikker af mindre størrelse eller format i de konkurrerende kæder.

Med henblik på at bedømme lovligheden af en sådan reklame tilkommer det den forelæggende ret at efterprøve, om den pågældende reklame i hovedsagen og under de foreliggende omstændigheder har tilsidesat kravet om, at sammenligningen skal være objektiv, og/eller om reklamen har en vildledende karakter, for det første under hensyntagen til den opfattelse, som en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger af de pågældende varer har, og for det andet under hensyntagen til angivelserne i den nævnte reklame, herunder navnlig dem, der vedrører butikkerne i annoncørens detailhandelskæde og angivelserne om de konkurrerende kæder, hvis priser er blevet sammenlignet, og mere generelt til alle dens bestanddele.

(1) EUT C 27 af 25.1.2016.
1)

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat, hvis skattelovgivning giver adgang til fradrag for »negativ indkomst« vedrørende en bolig, nægter indrømmelse af dette fradrag til en ikke-hjemmehørende selvstændig erhvervsdrivende, når den pågældende oppebærer 60 % af sin samlede indkomst på denne medlemsstats område, og han ikke på den medlemsstats område, hvor hans bolig er beliggende, oppebærer indkomst, der giver ham mulighed for at gøre en tilsvarende fradragsret gældende dér.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 104/13

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. januar 2017 — Maxcom Ltd, Chin Haur Indonesia, PT, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-247/15 P, C-253/15 P og C-259/15 P) (1)

((Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 - import af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien - udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes over for importen af cykler med oprindelse i Kina, til også at omfatte denne import - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 13 - omgåelse - artikel 18 - manglende samarbejde - bevis - en række samstemmende indicier))

(2017/C 104/20)

Processprog: engelsk

Parter

(Sag C-247/15 P)

Appellant: Maxcom Ltd (advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De øvrige parter i appelsagen: Chin Haur Indonesia, PT (ved advokaterne T. Müller-Ibold og F.-C. Laprévote), Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H. Marcos Fraile og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne R. Bierwagen og C. Hipp) og Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

(Sag C-253/15 P)

Appellant: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede)

De øvrige parter i appelsagen: Chin Haur Indonesia, PT (ved advokaterne T. Müller-Ibold og F.-C. Laprévote), Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H. Marcos Fraile og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne R. Bierwagen og C. Hipp), Maxcom Ltd (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

(Sag C-259/15 P)

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (først ved S. Boelaert, derefter ved H. Marcos Fraile og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne R. Bierwagen og C. Hipp)

De øvrige parter i appelsagen: Chin Haur Indonesia, PT (ved advokaterne T. Müller-Ibold og F.-C. Laprévote), Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og M. França, som befuldmægtigede) og Maxcom Ltd (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 19. marts 2015, Chin Haur Indonesia mod Rådet (sag T-412/13, EU:T:2015:163), ophæves.

2) Maxcom, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen frifindes i annullationssøgsmålet anlagt af Chin Haur Indonesia, PT ved Retten i sag T-412/13.

3) Chin Haur Indonesia, PT bærer sine egne omkostninger og betaler de af Maxcom Ltd og Rådet afholdte omkostninger i forbindelse med både sagen i første instans i sag T-412/13 og appelsagerne.

4) Chin Haur Indonesia PT betaler Kommissionens omkostninger i forbindelse med appellen i sag C-253/15 P.

5) Kommissionen bærer sine egne omkostninger i forbindelse med appellerne i sagerne C-247/15 P og C-259/15 P samt i første instans i sag T-412/13.

(1) EUT C 262 af 10.8.2015 og EUT C 254 af 3.8.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/7

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 16. marts 2017 — Agenzia delle Entrate mod Marco Identi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-493/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - artikel 4, stk. 3, TEU - sjette direktiv - statsstøtte - proceduren til eftergivelse af gæld, der finder anvendelse på konkursramte fysiske personer (»esdebitazione«) - ineksigibel momsskyld))

(2017/C 151/10)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agenzia delle Entrate

Sagsøgt: Marco Identi

Konklusion

EU-retten og særlig artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 2 og 22 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag samt statsstøttereglerne skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at merværdiafgiftsgæld erklæres ineksigibel i henhold til en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fastsætter en procedure til eftergivelse af gæld, hvorved en ret under visse betingelser kan erklære en fysisk persons gæld, som ikke er blevet afviklet under den konkursbehandling, som personen har været genstand for, ineksigibel.

(1) EUT C 406 af 7.12.2015.
2)

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter det er forbeholdt notarer at foretage bekræftelser af ægtheden af underskrifter, der er påført dokumenter, som er nødvendige med henblik på at stifte eller overdrage rettigheder over fast ejendom, og dermed udelukker muligheden for i denne medlemsstat at anerkende en sådan bekræftelse, der er foretaget af en advokat — i henhold til dennes nationale ret — som er etableret i en anden medlemsstat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 144/6

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. marts 2017 — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce mod Salvatore Manni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-398/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - personoplysninger - beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandlingen af disse personoplysninger - direktiv 95/46/EF - artikel 6, stk. 1, litra e) - oplysninger, der er offentligt tilgængelige i selskabsregistret - første direktiv 68/151/EØF - artikel 3 - opløsning af det pågældende selskab - begrænsning af tredjemands aktindsigt i disse oplysninger))

(2017/C 144/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

Sagsøgt: Salvatore Manni

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, litra e), artikel 12, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, sammenholdt med artikel 3 i Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/58/EF af 15. juli 2003, skal fortolkes således, at det på EU-rettens nuværende udviklingstrin tilkommer medlemsstaterne at fastslå, om de fysiske personer, der er omfattet af sidstnævnte direktivs artikel 2, stk. 1, litra d) og j), kan anmode den myndighed, der har ansvaret for at føre henholdsvis det centrale register, handelsregistret eller selskabsregistret, på grundlag af en konkret vurdering at undersøge, om det af vægtige legitime grunde, der vedrører deres særlige situation, undtagelsesvis er berettiget, efter at der er gået tilstrækkelig lang tid efter det pågældende selskabs opløsning, at give aktindsigt i personoplysninger, der vedrører dem, og som er optaget i registret, til tredjemand, der kan godtgøre at have en særlig interesse i at foretage søgninger i disse oplysninger.

(1) EUT C 354 af 26.10.2015.
2)

Såfremt artikel 7, stk. 2, i direktiv 2000/78, sammenholdt med De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder og det almindelige ligebehandlingsprincip, er til hinder for en ordning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, kræver forpligtelsen til at overholde EU-retten, at anvendelsesområdet for de nationale regler, der beskytter almindelige lønmodtagere med et bestemt handicap, skal udvides, således at disse beskyttelsesregler ligeledes gælder for tjenestemænd med samme handicap.
1)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at notarer, der i Kroatien handler inden for rammerne af de beføjelser, som er tillagt dem i henhold til national ret i tvangsfuldbyrdelsesprocedurer på grundlag af et »autentisk dokument«, ikke er omfattet af begrebet »ret« i nævnte forordnings forstand.