Henset til opbygningen af vedtægtsbestemmelserne, og navnlig af vedtægtens artikel 25 og 26, burde en afgørelse om at indplacere en tjenestemand i ansættelsesgruppe AD i de forskellige stillingsbetegnelser, der er opregnet i artikel 30, stk. 2, i bilag XIII til vedtægten, som ændret ved forordning nr. 1023/2013, og som har konsekvenser for muligheden for forfremmelse, i lighed med afgørelser om udnævnelse eller fastansættelse have været behørigt meddelt den berørte af ansættelsesmyndigheden, idet det bemærkes, at det tilkommer nævnte ansættelsesmyndighed at sørge for, at denne slags afgørelser rent faktisk når frem til adressaten, eller at denne i givet fald får behørigt kendskab hertil. Ansættelsesmyndigheden råder imidlertid over flere muligheder på området for meddelelse af administrative afgørelser, herunder elektronisk meddelelse, og følgelig er meddelelse pr. post ikke obligatorisk med henblik herpå.

Hvad angår en afgørelse fra ansættelsesmyndigheden om indplacering af en tjenestemand i lønklasse AD 12 i en stillingsbetegnelse indført ved forordning nr. 1023/2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, når den nævnte afgørelse fandt sted, med virkning fra den 1. januar 2014, ved indførelsen af et notat vedrørende dens indplacering i stillingsbetegnelse i en tjenestemands individuelle sagsakter i it-systemet til forvaltning af de ansatte, benævnt »SysPer 2«, er denne indplacering i stillingsbetegnelse en bebyrdende retsakt, eftersom den pågældende, for så vidt som han den 31. december 2013 var tjenestemand i lønklasse AD 12, kun potentielt af ansættelsesmyndigheden i medfør af artikel 30, stk. 2, litra c) eller e), i bilag XIII til vedtægten kunne indplaceres i en af de to stillingsbetegnelser, som denne lønklasse henhørte under, dvs. »kontorchef eller tilsvarende« eller »administrator«, idet stillingsbetegnelsen »konsulent eller tilsvarende« i medfør af artikel 30, stk. 2, litra d), i dette bilag er forbeholdt tjenestemænd i lønklasse AD 13 og AD 14. Når nævnte ansættelsesmyndighed besluttede at indplacere den pågældende i stillingsbetegnelsen »administrator«, besluttede den således ligeledes stiltiende, at den pågældende ikke pr. 31. december 2013 bestred en stilling som »kontorchef eller tilsvarende«.

I denne forbindelse kan den pågældende tjenestemand ikke med føje begrunde, at hans klage blev fremsat for sent, ved at anføre, at han først fik behørigt kendskab til afgørelsen om indplacering på tidspunktet for meddelelsen af listen over de forfremmelsesværdige tjenestemænd i lønklasse AD 12, eller ved at påberåbe sig en undskyldelig fejl. Bortset fra den omstændighed, at de nye vedtægtsbestemmelser, for så vidt som de er vedtaget ved forordninger i henhold til artikel 336 TEUF, obligatorisk er genstand for en offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende, og at de fra datoen for denne offentliggørelse udgør positiv ret på området, som ingen normalt omhyggelig tjenestemand kan være uvidende om, burde de af administrationen vedtagne almindelige gennemførelsesbestemmelser og afgørelserne om stillingsbetegnelser nemlig have advaret en normalt omhyggelig tjenestemand i lønklasse AD 12, så meget desto mere når denne udøver vigtige juridiske arbejdsopgaver i en juridisk afdeling, om, at ikrafttrædelsen af den ændrede vedtægt og indplaceringen i stillingsbetegnelser, medmindre det blev anerkendt, at han udøvede »særligt ansvar«, medførte, at han med alt sandsynlighed ville blive indplaceret i stillingsbetegnelsen »administrator« med den konsekvens, at der ville blive lagt loft over hans lønklasse.

Under disse omstændigheder gennemførte meddelelsen af listen over de forfremmelsesværdige tjenestemænd i lønklasse AD 12, for så vidt som den udelukkede den pågældende tjenestemand, blot afgørelsen om indplacering og kunne ikke, i et tilfælde, hvor den pågældende har gjort gældende, at han undlod at forhøre sig om sin indplacering, selv om denne oplysning stod til rådighed og var let tilgængelig, medføre, at der for hans vedkommende opstod en ny frist til at indgive en klage over den pågældende afgørelse.

(jf. præmis 49, 51, 52, 55 og 60)

Domstolen: dom af 12. juli 1989, Binder, 161/88, EU:C:1989:312, præmis 19

Retten i Første Instans: dom af 19. maj 1999, Connolly mod Kommissionen, T-34/96 og T-163/96, EU:T:1999:102, præmis 168

Personaleretten: kendelse af 14. januar 2014, Lebedef mod Kommissionen, F-60/13, EU:F:2014:6, præmis 44, 48 og 51, samt af 20. marts 2014, Michel mod Kommissionen, F-44/13, EU:F:2014:40, præmis 53