Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – bedømmelse af gyldigheden – ikke muligt at påberåbe sig WTO-aftaler som grundlag for at bestride en fællesskabsretsakts gyldighed

2. Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – dumpingmargen

[Rådets forordning nr. 384/96, art. 1, stk. 2, art. 2, stk. 1, og art. 6, litra a)]

3. Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – dumpingmargen

(Rådets forordning nr. 384/96, art. 2, stk. 10 og 11, og nr. 2398/97)

4. Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – skade

(Rådets forordning nr. 384/96, art. 3, stk. 5)

5. Præjudicielle spørgsmål – bedømmelse af gyldigheden – erklæring om ugyldighed af en fællesskabsforordning om indførelse af en endelig antidumpingtold – retsvirkninger

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 236, stk. 1)

Sammendrag

1. Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftaler udgør efter deres karakter og opbygning principielt ikke regler, på grundlag af hvilke Domstolen prøver lovligheden af fællesskabsinstitutionernes retsakter. Kun såfremt Fællesskabet har ønsket at opfylde en særlig inden for rammerne af WTO påtaget forpligtelse, eller når den pågældende fællesskabsretsakt udtrykkeligt henviser til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne, tilkommer det Domstolen at prøve den pågældende fællesskabsretsakts lovlighed efter WTO-bestemmelserne.

(jf. præmis 29 og 30)

2. For så vidt angår fastsættelsen af antidumpingtold anlægger Rådet ikke et åbenbart urigtigt skøn ved inden for rammerne af beregningen af en vares »konstruerede« normale værdi i forbindelse med fastsættelsen af beløbet til dækning af salgs-, administrations- og andre generalomkostninger samt fortjenesten at lægge til grund, at artikel 2, stk. 6, litra a), i antidumpinggrundforordning nr. 384/96 for det første ikke udelukker, at der kan tages hensyn til oplysninger om én enkelt virksomhed, der blandt andre af de virksomheder, der er omfattet af undersøgelsen, på oprindelsesstatens hjemmemarked har foretaget et repræsentativt salg af samme vare i undersøgelsesperioden og, for det andet, tillader, at andre eksportørers eller producenters salg, som ikke er sket i normal handel, holdes uden for fastsættelsen af fortjenstmargenen i overensstemmelse med det princip, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 1, stk. 2, og artikel 2, stk. 1, hvorefter den normale værdi i princippet skal bygge på oplysninger vedrørende salg i normal handel.

(jf. præmis 46-48)

3. Eftersom dumpingmargenen skal fastsættes ved på rimelig vis at sammenligne samme vares normale værdi med eksportprisen ved salg til Fællesskabet, har Rådet anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved med henblik på fastsættelse af den samlede dumpingmargen for en vare, der er genstand for en antidumpingundersøgelse, at anvende metoden med »nulstilling« af negative dumpingmargener, for så vidt som anvendelsen af en sådan metode, hvortil artikel 2 i antidumpinggrundforordning nr. 384/96 i øvrigt ikke indeholder nogen henvisning, ved en sammenligning mellem det vejede gennemsnit og det vejede gennemsnit af priserne for alle eksporttransaktioner til Fællesskabet, indebærer en ændring af priserne på eksporttransaktionerne og således, at sammenligningerne ikke fuldstændig afspejler alle sammenlignelige eksportpriser. Følgelig er artikel 1 i forordning nr. 2398/97 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan ugyldig, for så vidt som Rådet, med henblik på fastsættelsen af den samlede dumpingmargen for den af den undersøgelse, der har ført til vedtagelsen af nævnte forordning, omfattede vare har anvendt metoden med »nulstilling« af negative dumpingmargener for hver af de berørte varetyper.

(jf. præmis 55-57 og domskonkl. 1)

4. Artikel 3, stk. 5, i antidumpinggrundforordning nr. 384/96, som indeholder de relevante skadesfaktorer, der har en indvirkning på den pågældende fællesskabserhvervsgrens situation, tildeler fællesskabsmyndighederne en skønsbeføjelse ved undersøgelsen og bedømmelsen af de forskellige oplysninger, som indgår i bedømmelsen af, om der foreligger skade.

Nærmere kræver denne bestemmelse kun en undersøgelse af de relevante økonomiske faktorer og forhold, som har indflydelse på situationen for fællesskabserhvervsgrenen, og den indeholder endvidere en ikke udtømmende liste over disse. Følgelig har fællesskabsinstitutionerne ved med henblik på undersøgelsen af dumpingimportens virkninger på nævnte situation kun at vurdere de relevante faktorer, som har indflydelse på fællesskabserhvervsgrenens situation, ikke overskredet det skøn, de er tillagt ved vurderingen af komplekse økonomiske situationer.

(jf. præmis 61-63)

5. En importør, der ved en national ret har anlagt et søgsmål til prøvelse af en beslutning, hvorved opkrævning af antidumpingtold pålægges denne importør i henhold til en fællesskabsforordning om indførelse af en endelig antidumpingtold, der inden for rammerne af en præjudiciel forelæggelse om bedømmelse af gyldighed er erklæret ugyldig af en fællesskabsretsinstans, er i princippet berettiget til at påberåbe sig denne ugyldighed inden for rammerne af tvisten i hovedsagen med henblik på at opnå tilbagebetaling af denne told i henhold til artikel 236, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks. Det påhviler i denne henseende den forelæggende ret at kontrollere, hvorvidt de betingelser, der er tilknyttet en sådan tilbagebetaling, er opfyldt.

(jf. præmis 67 og 69 samt domskonkl. 2)