RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(Anden Afdeling)

18. juni 2015

Dana-Maria Pondichie

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — kontraktansat — løn — udlandstillæg — betingelser i artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten — varig bopæl — sporadisk og midlertidigt fravær«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Dana-Maria Pondichie har nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 3. oktober 2013 om afslag på at tildele hende udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, i den på daværende tidspunkt gældende affattelse (herefter »vedtægten«).

Udfald:

Europa-Kommissionens afgørelse af 3. oktober 2013 om afslag på at tildele Dana-Maria Pondichie udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten annulleres. Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Dana-Maria Pondichie afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – udlandstillæg – formål – betingelse for ydelse – ingen varig bopæl eller udøvelse af hovederhverv i tjenestelandet i referenceperioden – begrebet varig bopæl – sporadisk og kortvarigt fravær fra nævnte stat – omstændighed, som ikke berører bopælens varige karakter – periode med universitetsstudier efterfulgt af en periode med praktik eller beskæftigelse – omtvistelig formodning om vilje til at flytte den varige bopæl

[Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 4, stk. 1, litra a)]

Tildeling af det i artikel 4, stk. 1, i bilag VII til vedtægten fastsatte udlandstillæg har til formål at opveje de særlige udgifter og ulemper, der er forbundet med tiltrædelsen af tjenesten i Unionens institutioner for de tjenestemænd og ansatte, der som følge heraf er forpligtet til at skifte bopæl fra deres hjemland til tjenestelandet.

Når artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten med henblik på at fastsætte tilfælde af udlændighed baserer sig på begreberne varig bopæl og den pågældendes hovederhverv forud for tiltrædelsen af tjenesten, er det for at fastsætte simple og objektive kriterier. Det følger heraf dels, at denne bestemmelse hvad angår tildeling af udlandstillæg skal fortolkes således, at den som kriterium lægger den pågældendes varige bopæl i referenceperioden til grund, dels, at begrebet udlændighed afhænger af tjenestemandens subjektive situation, dvs. hans grad af integration i sit nye miljø, hvilket f.eks. kan godtgøres ved hans varige bopæl eller ved tidligere udøvelse af et hovederhverv.

Den varige bopæl er det sted, hvor den pågældende tjenestemand eller ansatte har fastlagt det varige eller sædvanlige midtpunkt for sine interesser i den hensigt, at dette midtpunkt skal have en stabil karakter. Ved fastsættelsen af den varige bopæl skal der tages hensyn til samtlige faktiske forhold, der kendetegner en sådan, navnlig den pågældendes faktiske bopæl.

Den pågældende tjenestemand eller ansatte mister kun udlandstillægget, hvis han i hele referenceperioden har haft varig bopæl eller udøvet sit hovederhverv i det land, hvor hans tjenestested er beliggende. Sporadiske og kortvarige fravær fra tjenestelandet vil ikke kunne anses for tilstrækkelige til, at sagsøgerens bopæl i tjenestelandet ikke er af varig karakter.

I tilfælde af en studieperiode, der efterfølges af en praktik- eller beskæftigelsesperiode på samme sted, kan den pågældendes fortsatte tilstedeværelse i det pågældende land imidlertid fremkalde en formodning, der ganske vist kan afkræftes, for, at den pågældende eventuelt har til hensigt at flytte det varige eller sædvanlige center for sine interesser, og dermed sin varige bopæl, til dette land.

(jf. præmis 32-35 og 39)

Henvisning til:

Domstolen: dom Magdalena Fernández mod Kommissionen, C-452/93 P, EU:C:1994:332, præmis 21

Retten i Første Instans: domme Magdalena Fernández mod Kommissionen, T-90/92, EU:T:1993:78, præmis 29, Reichert mod Parlamentet, T-18/98, EU:T:2000:113, præmis 25, Liaskou mod Rådet, T-60/00, EU:T:2001:129, præmis 52, E mod Kommissionen, T-251/02, EU:T:2004:357, præmis 53, Salazar Brier mod Kommissionen, T-83/03, EU:T:2005:371, præmis 65, De Bustamante Tello mod Rådet, T-368/03, EU:T:2005:372, præmis 52, F mod Kommissionen, T-324/04, EU:T:2007:140, præmis 86, og Asturias Cuerno mod Kommissionen, T-473/04, EU:T:2007:184, præmis 73

Personaleretten: domme Tzvetanova mod Kommissionen, F-33/09, EU:F:2010:18, præmis 57, Mioni mod Kommissionen, F-28/10, EU:F:2011:23, præmis 22 og 32, og Bourtembourg mod Kommissionen, F-6/12, EU:F:2012:175, præmis 28 og 29

RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS DOM

(Anden Afdeling)

18. juni 2015

Dana-Maria Pondichie

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — kontraktansat — løn — udlandstillæg — betingelser i artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten — varig bopæl — sporadisk og midlertidigt fravær«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Dana-Maria Pondichie har nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 3. oktober 2013 om afslag på at tildele hende udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, i den på daværende tidspunkt gældende affattelse (herefter »vedtægten«).

Udfald:

Europa-Kommissionens afgørelse af 3. oktober 2013 om afslag på at tildele Dana-Maria Pondichie udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten annulleres. Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Dana-Maria Pondichie afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – løn – udlandstillæg – formål – betingelse for ydelse – ingen varig bopæl eller udøvelse af hovederhverv i tjenestelandet i referenceperioden – begrebet varig bopæl – sporadisk og kortvarigt fravær fra nævnte stat – omstændighed, som ikke berører bopælens varige karakter – periode med universitetsstudier efterfulgt af en periode med praktik eller beskæftigelse – omtvistelig formodning om vilje til at flytte den varige bopæl

[Tjenestemandsvedtægten, bilag VII, art. 4, stk. 1, litra a)]

Tildeling af det i artikel 4, stk. 1, i bilag VII til vedtægten fastsatte udlandstillæg har til formål at opveje de særlige udgifter og ulemper, der er forbundet med tiltrædelsen af tjenesten i Unionens institutioner for de tjenestemænd og ansatte, der som følge heraf er forpligtet til at skifte bopæl fra deres hjemland til tjenestelandet.

Når artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten med henblik på at fastsætte tilfælde af udlændighed baserer sig på begreberne varig bopæl og den pågældendes hovederhverv forud for tiltrædelsen af tjenesten, er det for at fastsætte simple og objektive kriterier. Det følger heraf dels, at denne bestemmelse hvad angår tildeling af udlandstillæg skal fortolkes således, at den som kriterium lægger den pågældendes varige bopæl i referenceperioden til grund, dels, at begrebet udlændighed afhænger af tjenestemandens subjektive situation, dvs. hans grad af integration i sit nye miljø, hvilket f.eks. kan godtgøres ved hans varige bopæl eller ved tidligere udøvelse af et hovederhverv.

Den varige bopæl er det sted, hvor den pågældende tjenestemand eller ansatte har fastlagt det varige eller sædvanlige midtpunkt for sine interesser i den hensigt, at dette midtpunkt skal have en stabil karakter. Ved fastsættelsen af den varige bopæl skal der tages hensyn til samtlige faktiske forhold, der kendetegner en sådan, navnlig den pågældendes faktiske bopæl.

Den pågældende tjenestemand eller ansatte mister kun udlandstillægget, hvis han i hele referenceperioden har haft varig bopæl eller udøvet sit hovederhverv i det land, hvor hans tjenestested er beliggende. Sporadiske og kortvarige fravær fra tjenestelandet vil ikke kunne anses for tilstrækkelige til, at sagsøgerens bopæl i tjenestelandet ikke er af varig karakter.

I tilfælde af en studieperiode, der efterfølges af en praktik- eller beskæftigelsesperiode på samme sted, kan den pågældendes fortsatte tilstedeværelse i det pågældende land imidlertid fremkalde en formodning, der ganske vist kan afkræftes, for, at den pågældende eventuelt har til hensigt at flytte det varige eller sædvanlige center for sine interesser, og dermed sin varige bopæl, til dette land.

(jf. præmis 32-35 og 39)

Henvisning til:

Domstolen: dom Magdalena Fernández mod Kommissionen, C-452/93 P, EU:C:1994:332, præmis 21

Retten i Første Instans: domme Magdalena Fernández mod Kommissionen, T-90/92, EU:T:1993:78, præmis 29, Reichert mod Parlamentet, T-18/98, EU:T:2000:113, præmis 25, Liaskou mod Rådet, T-60/00, EU:T:2001:129, præmis 52, E mod Kommissionen, T-251/02, EU:T:2004:357, præmis 53, Salazar Brier mod Kommissionen, T-83/03, EU:T:2005:371, præmis 65, De Bustamante Tello mod Rådet, T-368/03, EU:T:2005:372, præmis 52, F mod Kommissionen, T-324/04, EU:T:2007:140, præmis 86, og Asturias Cuerno mod Kommissionen, T-473/04, EU:T:2007:184, præmis 73

Personaleretten: domme Tzvetanova mod Kommissionen, F-33/09, EU:F:2010:18, præmis 57, Mioni mod Kommissionen, F-28/10, EU:F:2011:23, præmis 22 og 32, og Bourtembourg mod Kommissionen, F-6/12, EU:F:2012:175, præmis 28 og 29