Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt — forordning om biocidholdige produkter — søgsmål indgivet af en producent — afvisning — (Art. 230, stk. 4, EF; Kommissionens forordning nr. 1896/2000)

2. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt — direktiv om biocidholdige produkter — direktiv, som ikke kan individualisere en producent af biocidholdige produkter hvad angår forordningen vedrørende disse produkter — (Art. 230, stk. 4, EF; Kommissionens forordning nr. 1896/2000; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8)

3. Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — adgang til at anlægge annullationssøgsmål ved Fællesskabets retsinstanser i tilfælde af uoverstigelige hindringer på området for de nationale processuelle regler — ikke omfattet — (Art. 230, stk. 4, EF)

Sammendrag

1. Den omstændighed, at forordning nr. 1896/2000 om den første fase i det program, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i direktiv 98/8 om biocidholdige produkter, giver alle producenter og middelproducenter mulighed for at fortsætte eller påbegynde markedsføring af eksisterende aktive stoffer og biocidholdige produkter, der indeholder disse stoffer, for den eller de produkttyper, for hvilke Kommissionen har godkendt mindst én anmeldelse, er ikke i strid med den omstændighed, at nævnte forordning er rettet til alle dem, der har en interesse i at identificere og anmelde eksisterende aktive stoffer og biocidholdige produkter, der indeholder disse stoffer, og ikke udelukkende til erhvervsdrivende, der har bragt et biocidholdigt produkt, der indeholder sådanne stoffer, på markedet inden den 14. maj 2000. Det kan således ikke udledes af disse to omstændigheder, at Retten har sondret mellem en abstrakt gruppe bestående af alle de erhvervsdrivende, der har en interesse i identificeringen og anmeldelsen, og den gruppe, der udgøres af den faste og lukkede kreds af erhvervsdrivende, hvis anmeldelse er blevet godkendt af Kommissionen. Følgerne af en sådan sondring ville være, at anmelderne skulle anses for individuelt berørt af nævnte forordning.

I denne henseende kan en almengyldig retsakt såsom en forordning kun berøre fysiske eller juridiske personer individuelt, såfremt de rammes på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som en adressat. På tidspunktet for vedtagelsen kunne forordning nr. 1896/2000 dog i princippet finde anvendelse på et ubestemt antal erhvervsdrivende, der havde en interesse i anmeldelsen, og ikke på en lukket kreds af erhvervsdrivende, hvis anmeldelse var blevet godkendt af Kommissionen.

(jf. præmis 33 og 34)

2. 23. betragtning til direktiv 98/8 om biocidholdige produkter giver ikke processuelle rettigheder til en producent af biocidholdige produkter i forbindelse med proceduren for vedtagelse af forordning nr. 1896/2000 om den første fase i det program, der er omhandlet i nævnte direktivs artikel 16, stk. 2. Det anføres således i denne betragtning, at gennemførelsen af direktivet, tilpasningen af dets bilag til udviklingen inden for teknik og videnskab samt optagelse af aktive stoffer i de relevante bilag kræver et snævert samarbejde mellem Kommissionen, medlemsstaterne og ansøgere, og i tilfælde, hvor den procedure, der gælder i forbindelse med Den Stående Komité for Biocidholdige Produkter, skal anvendes, er der et passende grundlag for dette samarbejde. En sådan bestemmelse kan dog ikke i sig selv anses for at individualisere en sådan producent hvad angår forordning nr. 1896/2000

(jf. præmis 44)

3. Der kan ikke anlægges et direkte annullationssøgsmål ved Fællesskabets retsinstanser, selv om det efter en konkret undersøgelse fra deres side af de nationale processuelle regler kan godtgøres, at disse regler ikke tillader borgerne at anlægge en sag om gyldigheden af den anfægtede fællesskabsretsakt. Et sådant system ville nemlig forudsætte, at Fællesskabets retsinstanser i hvert enkelt konkret tilfælde undersøger og fortolker den nationale procesret, hvilket går ud over den kompetence, de er tillagt med hensyn til kontrollen med fællesskabsretsakternes lovlighed.

(jf. præmis 58)