Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje intervention begæring om at indtræde i sagen til støtte for en af parternes påstande, men under fremførelse af en anden argumentation

(EF-statutten for Domstolen, art. 37, stk. 4)

2. Appel anbringender manglende identifikation af den påberåbte retsvildfarelse afvisning

[Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

3. Landbrug ensartede lovgivninger maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i levnedsmidler af animalsk oprindelse fremgangsmåde for fastsættelse forordning nr. 2377/90 afslag på en ansøgning om opførelse af rekombineret bovin somatotropin på listen over stoffer, for hvilke der ikke gælder maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer hensyntagen til et forbud mod markedsføring af dette stof lovligt

[Rådets forordning nr. 2377/90, art. 6, stk. 1; Rådets direktiv 81/851, art. 4, stk. 2, litra b), direktiv 87/22 og 90/676]

4. Landbrug ensartede lovgivninger maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicisnke præparater i levnedsmidler af animalsk oprindelse fremgangsmåde for fastsættelse forordning nr. 2377/90 Kommissionens beføjelser

(Rådets forordning nr. 2377/90, art. 6)

Sammendrag

1. Artikel 37, stk. 4, i statutten for Domstolen, som i henhold til samme statuts artikel 46 finder anvendelse på Retten, er ikke til hinder for, at en intervenient påberåber sig andre argumenter end dem, der er fastsat af den part, der støttes, forudsat at intervenienten støtter den pågældende parts påstande.

( jf. præmis 56 )

2. Det fremgår af artikel 225 EF, af artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

Et appelskrift, hvori det ikke præciseres, hvilke grunde i den appellerede dom, som er overtaget fra en anden dom, der skulle være behæftet med en retsvildfarelse, og ikke på nogen måde angives, hvorvidt de nye omstændigheder, som påberåbes, skulle have den mindste betydning for disse grunde, opfylder ikke dette krav.

( jf. præmis 68 og 69 )

3. Det er med rette, at Kommissionen som led i den fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer (MRL) af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, som er indført ved forordning nr. 2377/90, har afslået en ansøgning om opførelse af rekombineret bovin somatotropin (BST) på listen over stoffer, for hvilke der ikke gælder en MRL, i bilag II, som er indgivet i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1, og herved har taget hensyn til forbuddet mod at udstede en tilladelse til markedsføring af BST eller behandling af malkekøer med dette stof, som fremgår af beslutning 90/218 som ændret ved beslutning 94/936, da denne beslutning bevirkede, at betingelsen for markedsføring af produktet i forordningens artikel 6, stk. 1, andet led, ikke var opfyldt.

Dels fremgår det nemlig af artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 81/851 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinærmedicinske præparater som ændret ved direktiv 90/676, af direktiv 87/22 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes foranstaltninger vedrørende markedsføring af højteknologiske lægemidler, og af artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 2377/90, at fremgangsmåderne for fastsættelse af maksimalgrænseværdier og markedsføringstilladelser hænger nøje sammen i den forstand, at der kun udstedes en markedsføringstilladelse for et veterinærmedicinsk præparat, der er beregnet til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion, såfremt der er fastsat en maksimalgrænseværdi, men også, at der kun fastsættes en maksimalgrænseværdi for et nyt farmakologisk virksomt stof, hvis dette stof er bestemt til at blive markedsført. Dels siger det sig selv, at når Kommissionen anvender en forordning, kan den tage hensyn til andre bestemmelser i fællesskabsretten. Dette gælder så meget desto mere i dette tilfælde, som forordningens artikel 6, stk. 1, andet led, henviser til markedsføring af produktet som en af betingelserne for at opnå fastsættelse af en maksimalgrænseværdi.

( jf. præmis 80 og 82-84 )

4. Når en af betingelserne for at opnå fastsættelse af en maksimalgrænseværdi for restkoncentrationer ikke er opfyldt under den fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, som er indført ved forordning nr. 2377/90, er Kommissionen berettiget til at udsætte behandlingen af ansøgningen eller at afslå den.

Kommissionen kan træffe en sådan beslutning på grundlag af princippet om god forvaltningsskik og omsorgsforpligtelse og efter en afvejning af alle de foreliggende interesser, nemlig på den ene side institutionens interesse i ikke at skulle fortsætte en meget tung beslutningsproces, som indebærer forelæggelse for Reguleringsudvalget, når markedsføringstilladelsen endnu ikke kan og ikke inden for kort tid skal udstedes, og på den anden side en virksomheds legitime interesse i ikke at forsinke sine markedsføringsplaner i afventning af en kommende ophævelse af et moratorium for markedsføring af det pågældende produkt.

( jf. præmis 91 og 92 )