Sag T-360/09

E.ON Ruhrgas AG og E.ON AG

mod

Europa-Kommissionen

»Konkurrence — aftaler — det tyske og franske naturgasmarked — beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF — markedsopdeling — overtrædelsens varighed — bøder«

Sammendrag af dom

Konkurrence – fællesskabsregler – overtrædelser – ansvar – moder- og datterselskaber – økonomisk enhed – bedømmelseskriterier – formodning for, at moderselskabet har udøvet en afgørende indflydelse på sine helejede datterselskaber – datterselskab, der ejes af et holdingselskab – omstændighed, der ikke kan afkræfte formodningen

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 62-70)

Artikel 81, stk. 1, EF kan under hensyn til dens betingelser om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne og følgevirkninger på konkurrencen kun anses for at finde anvendelse på erhvervsgrene, der er åbne for konkurrence. Undersøgelsen af konkurrencevilkårene er ikke alene baseret på den aktuelle konkurrence mellem de virksomheder, der allerede er til stede på det pågældende marked, men også på den potentielle konkurrence. Hvad angår et nationalt marked, der er kendetegnet ved, at der forelå faktiske områdemonopoler, er den omstændighed, hvorefter der ikke foreligger et lovligt monopol, i denne forbindelse uden betydning. Med henblik på at afgøre, om der på et marked foreligger en potentiel konkurrence, skal Kommissionen således undersøge de reelle og konkrete muligheder for, at de pågældende virksomheder konkurrerer indbyrdes, eller for, at en ny konkurrent kan få adgang til dette marked og konkurrere med de etablerede virksomheder. Kommissionens undersøgelse af disse muligheder skal foretages på objektivt grundlag, således at det er uden betydning, at de nævnte muligheder udelukkes på grund af et monopol, der følger direkte af national lovgivning eller indirekte af den faktiske situation, der følger af gennemførelsen af denne. En virksomheds teoretiske mulighed for at komme ind på markedet er således ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at der foreligger en sådan konkurrence. (jf. præmis 84, 85, 102, 105 og 106)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 141)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 142)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 143)

Artikel 81, stk. 1, EF finder kun anvendelse på aftaler, der kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater. En påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater skyldes i almindelighed en kombination af flere faktorer, som hver for sig ikke nødvendigvis vil være afgørende. Med henblik på at fastlægge, hvorvidt et kartel mærkbart påvirker samhandelen mellem medlemsstater, må det bedømmes i dets relevante økonomiske og retlige sammenhæng. Det er i den forbindelse uden betydning, om et kartels indvirkning på samhandelen er ugunstig, neutral eller gunstig. En konkurrencebegrænsning kan nemlig påvirke samhandelen mellem medlemsstater, når den kan dreje handelsstrømmene bort fra den retning, de ellers ville have taget. Endvidere er et kartels egnethed til at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, dvs. dets potentielle virkning, tilstrækkelig til, at det hører ind under anvendelsesområdet for artikel 81 EF og det ikke er nødvendigt at påvise en faktisk tilsidesættelse af samhandelen. Kartellets potentielle virkning på samhandelen mellem medlemsstater skal dog være mærkbar; den må, med andre ord, ikke være ubetydelig. Desuden styrker en aftale, som omfatter hele en medlemsstats område, ifølge selve sin natur opdelingen i nationale markeder, hvorved den hæmmer den med EF-traktaten tilstræbte økonomiske sammenvoksning. Hvad angår nationale markeder, der er kendetegnet ved, at der foreligger et lovfæstet eller faktisk monopol, kan Kommissionen, da den ikke har godtgjort, at der foreligger en potentiel konkurrence på sådanne markeder, ikke antage, at aftaler eller samordnet praksis vedrørende disse markeder kan have mærkbare virkninger for samhandelen mellem medlemsstaterne. (jf. præmis 151-155)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 169, 170, 173-175 og 247)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 171 og 172)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 176 og 177)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 234 og 252)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 251)

Kommissionens tidligere beslutningspraksis kan ikke i sig selv anvendes som retlig ramme for bøderne på konkurrenceområdet, eftersom denne ramme alene fastlægges i forordning nr. 1/2003 og i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003. Beslutninger vedrørende andre sager er således kun af vejledende karakter for så vidt angår den eventuelle forekomst af forskelsbehandling, idet det ikke er sandsynligt, at de særlige faktiske omstændigheder i sagerne, såsom markedet, varerne, virksomhederne og de omhandlede perioder, er identiske. Kommissionen skal imidlertid – ligesom enhver anden institution i alle dens aktiviteter – overholde ligebehandlingsprincippet, der forbyder, at ensartede situationer behandles forskelligt, og at forskellige situationer behandles ens, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet, når den pålægger en virksomhed en bøde for overtrædelse af konkurrencereglerne. Kommissionens tidligere beslutninger vedrørende bøder kan ikke desto mindre kun være relevante med hensyn til overholdelsen af ligebehandlingsprincippet, hvis det påvises, at de faktiske omstændigheder i sagerne vedrørende disse øvrige beslutninger er identiske med sagens omstændigheder. (jf. præmis 260-262)

I det konkrete tilfælde, hvor moderselskabet ejer 100% af det datterselskab, som har overtrådt de fællesskabsretlige konkurrenceregler, kan det pågældende moderselskab dels udøve afgørende indflydelse på dette datterselskabs adfærd, dels foreligger der en afkræftelig formodning for, at det pågældende moderselskab faktisk udøver afgørende indflydelse på datterselskabets adfærd. Det er under disse omstændigheder tilstrækkeligt, at Kommissionen beviser, at hele kapitalen i et datterselskab ejes af moderselskabet, for at formode, at moderselskabet udøver en afgørende indflydelse på dette datterselskabs handelspolitik. Kommissionen vil derefter være i stand til at anse moderselskabet for solidarisk ansvarligt for betaling af den bøde, som er pålagt datterselskabet, medmindre dette moderselskab, som det påhviler at afkræfte den pågældende formodning, fører tilstrækkelige beviser med henblik på at bevise, at dets datterselskab optræder selvstændigt på markedet. I den forbindelse skal der tages hensyn til alle de faktorer, der er relevante for de økonomiske, organisatoriske og juridiske forbindelser mellem dette datterselskab og moderselskabet, der kan variere efter de enkelte tilfælde. Der er bl.a. ingen grund til at indskrænke denne vurdering til de oplysninger, som vedrører datterselskabets forretningsmæssige politik i snæver betydning, såsom distributionsstrategi eller priser. Den blotte påvisning af, at det er datterselskabet, som styrer disse særlige aspekter i sin forretningsmæssige politik uden at modtage instrukser i denne forbindelse, er ikke tilstrækkelig til at konkludere, at datterselskabet er selvstændigt. Kriteriet om, at moderselskabet har blandet sig i datterselskabets daglige drift, er så meget desto mere irrelevant. Det forhold i sig selv, at moderselskabet er et holdingselskab, der ikke deltog i datterselskabets drift, er ikke i sig selv tilstrækkelig til at udelukke, at det har udøvet en afgørende indflydelse på dette datterselskab. I sammenhæng med en koncern af selskaber er et holdingselskab således et selskab, som kan samle deltagerne i de forskellige selskaber, og hvis funktion er at sikre en enhed i ledelsen. (jf. præmis 277-280 og 283)