Sag T-143/06

MTZ Polyfilms Ltd

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Dumping — import af polyethylenterephthalatfolie med oprindelse i Indien — forordning om afslutning af en interimsundersøgelse — tilsagn om mindsteimportpriser — fastlæggelse af eksportprisen — anvendelse af en metode, som adskiller sig fra den, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse — valg af hjemmel — artikel 2, stk. 8 og 9, og artikel 11, stk. 3 og 9, i forordning (EF) nr. 384/96«

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 17. november 2009 II ‐ 4135

Sammendrag af dom

Fælles handelspolitik – beskyttelse mod dumping – fornyet undersøgelse af de forhold, der begrundede antidumpingtoldens indførelse – metode til fastsættelse af eksportprisen

(Art. 5 EF; Rådets forordning nr. 384/96, art. 2, stk. 8 og 9, og art. 11, stk. 3 og 9)

Artikel 11, stk. 3, i grundforordning nr. 384/96 om antidumpingforanstaltninger giver ikke Rådet hjemmel til i forbindelse med en interimsundersøgelse at anvende en metode til fastsættelse af eksportprisen, der er uforenelig med kravene i artikel 2, stk. 8 og 9, i grundforordningen under henvisning til behovet for en fremadrettet analyse af de pågældende eksporterende producenters priser. Det fremgår således af artikel 11, stk. 9, i grundforordningen, at institutionerne ved en fornyet undersøgelse som hovedregel er forpligtet til at anvende den samme metode, herunder metoden til fastsættelse af eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 8 og 9, i grundforordningen, som blev benyttet i den oprindelige undersøgelse, der resulterede i indførelsen af antidumpingtolden.

Der er i samme bestemmelse hjemlet en undtagelse, som kun giver institutionerne mulighed for at anvende en anden metode end den, som blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse, i det omfang omstændighederne har ændret sig – en undtagelse, som dog skal fortolkes indskrænkende. Det fremgår endvidere af artikel 11, stk. 9, i grundforordningen, at den anvendte metode skal tage behørigt hensyn til bestemmelserne i artikel 2 og 17 i grundforordningen.

Endvidere er den effektive virkning af bestemmelserne i artikel 11, stk. 3, i grundforordningen i vidt omfang sikret ved, at institutionerne råder over et vidt skøn, herunder muligheden for at foretage en fremadrettet analyse af de pågældende eksporterende producenters priser i forbindelse med undersøgelsen af behovet for at opretholde de eksisterende foranstaltninger. Når analysen af dette behov imidlertid først er gennemført, og institutionerne har besluttet at ændre de eksisterende foranstaltninger, er de ved fastsættelsen af de nye foranstaltninger bundet af bestemmelsen i artikel 11, stk. 9, i grundforordningen, som giver dem udtrykkelig beføjelse og pligt til at anvende den metode, som er fastsat i samme forordnings artikel 2.

Heraf følger, dels at den påståede mulighed for institutionerne i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen at foretage fremadrettede analyser ikke er nødvendig for at sikre den effektive virkning af artikel 11, stk. 3, i grundforordningen, og endog er udelukket ved samme forordnings artikel 11, stk. 9, dels at den påståede implicitte beføjelse, som skulle følge af artikel 11, stk. 3, ikke kan have forrang for de udtrykkelige beføjelser, som er fastsat i artikel 11, stk. 9, sammenholdt med grundforordningens artikel 2. Følgelig kan artikel 11, stk. 3, i grundforordningen ikke benyttes som hjemmel for institutionerne til ved fastsættelsen af eksportprisen at fravige den metode, som er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 8 og 9.

(jf. præmis 41, 42, 45 og 48-51)