23

Under disse betingelserne har Verwaltungsgericht Wien (forvaltningsdomstolen i Wien) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål: 1) Er en national ordning som den omhandlede bestemmelse i [BO’s] § 41a, stk. 2, hvorefter en arbejdstager, hvis ansættelsesforhold på dennes egen anmodning ophører på et bestemt tidspunkt, som udgangspunkt ikke er berettiget til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 7 i direktiv 2003/88/EF, forenelig med artikel 7 i direktiv 2003/88? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges, om en national bestemmelse, hvorefter enhver arbejdstager, hvis tjenesteforhold ophører på dennes egen anmodning, skal gøre alt for at afholde optjent ferie inden tjenesteforholdets ophør, og hvorefter en ret til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] i tilfælde af tjenesteforholdets ophør på arbejdstagerens anmodning kun opstår, såfremt arbejdstageren heller ikke havde været i stand til at afholde ferie i det omfang, der ligger til grund for anmodningen om udbetaling af feriegodtgørelse, hvis der var ansøgt om ferie fra den dag, hvor der blev indgivet anmodning om tjenesteforholdets ophør, [er forenelig med artikel 7 i direktiv 2003/88?]. 2) Skal det lægges til grund, at en ret til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] kun består, når arbejdstageren, der på grund af uarbejdsdygtighed ikke var i stand til at afholde sin optjente ferie umiddelbart før sit ansættelsesforholds ophør, [for det første] uden unødigt ophold (og dermed som udgangspunkt før ansættelsesforholdets ophør), har underrettet sin arbejdsgiver om sin uarbejdsdygtighed (f.eks. som følge af sygdom), og [for det andet] uden ugrundet ophold (og dermed som udgangspunkt før ansættelsesforholdets ophør) har dokumenteret sin uarbejdsdygtighed (f.eks. som følge af sygdom) (f.eks. i form af en lægeerklæring om sygdom)? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, spørges, om en national bestemmelse, hvorefter en ret til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] kun gælder, når arbejdstageren, der på grund af uarbejdsdygtighed ikke var i stand til at afholde sin optjente ferie umiddelbart før sit ansættelsesforholds ophør, [for det første] uden unødigt ophold (og dermed som udgangspunkt før ansættelsesforholdets ophør) har underrettet sin arbejdsgiver om sin uarbejdsdygtighed (f.eks. som følge af sygdom), og [for det andet] uden ugrundet ophold (og dermed som udgangspunkt før ansættelsesforholdets ophør) har dokumenteret sin uarbejdsdygtighed (f.eks. som følge af sygdom) (f.eks. i form af en lægeerklæring om sygdom), er forenelig med artikel 7 i direktiv 2003/88? 3) Ifølge Den Europæiske Unions Domstols praksis (jf. dom af 18.3.2004, Merino Gomez, C-342/01, EU:C:2004:160, præmis 31, af 24.1.2012, Dominguez, C-282/10, EU:C:2012:33, præmis 47-50, og af 3.5.2012, Neidel, C-337/10, EU:C:2012:263, præmis 37) kan medlemsstaterne ved lov frit indrømme en arbejdstager ret til ferie eller til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] ud over det ved artikel 7 i direktiv 2003/88 garanterede mindstekrav. Rettighederne i henhold til artikel 7 i direktiv 2003/88 finder desuden direkte anvendelse (jf. dom af 24.1.2012, Dominguez, C-282/10, EU:C:2012:33, præmis 34-36, og af 12.6.2014, Bollacke, C-118/13, EU:C:2014:1755, præmis 28). Henset til denne fortolkning af artikel 7 i direktiv 2003/88 medfører en situation, hvori den nationale lovgiver indrømmer en bestemt personkreds en ret til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt], der væsentligt overstiger kravene i henhold til denne direktivbestemmelse, da, at de personer, der ved den nationale lovgivning i strid med direktivet er afskåret fra en ret til udbetaling af feriegodtgørelse, som følge af, at artikel 7 i direktiv 2003/88 finder direkte anvendelse, har ret til udbetaling af [en finansiel godtgørelse for årlig betalt ferie, der ikke er afholdt] i det omfang, der væsentligt overstiger kravene i henhold til denne direktivbestemmelse, og som i henhold til den nationale ordning kun tilkommer de ved denne bestemmelse begunstigede personer?«