Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, andet afsnit)

2. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, andet afsnit)

3. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, andet afsnit)

4. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af juridisk rådgivning

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, andet led)

Sammendrag

1. Hvad angår undtagelsen om beskyttelse af beslutningsprocessen, der er fastsat i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, sondrer nævnte artikel 4, stk. 3, klart imellem den omstændighed, at en procedure er afsluttet, eller at dette ikke er tilfældet. Det er kun for en del af dokumenterne til internt brug, nærmere bestemt de dokumenter, der indeholder meningstilkendegivelser til internt brug som led i drøftelser og indledende konsultationer inden for den pågældende institution, at andet afsnit i nævnte stk. 3 tillader, at der gives afslag, selv efter at beslutningen er truffet, når deres udbredelse ville være til alvorlig skade for denne institutions beslutningsproces. Det følger heraf, at EU-lovgiver fandt, at når en beslutning er vedtaget, er kravene til beskyttelse af beslutningsprocessen mindre strenge, således at udbredelsen af ethvert andet dokument end dem, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 1049/2001, aldrig kan være til skade for denne proces, og at afslag på udlevering af et sådant dokument ikke er tilladt, selv om udbredelsen heraf ville have skadet beslutningsprocessen alvorligt, hvis den var sket før vedtagelsen af den omhandlede beslutning.

Den blotte mulighed for at gøre den omhandlede undtagelse gældende for at give afslag på aktindsigt i dokumenter, der indeholder meningstilkendegivelser til internt brug som led i drøftelser og indledende konsultationer inden for den pågældende institution, berøres ganske vist på ingen måde af den omstændighed, at beslutningen er blevet vedtaget. Imidlertid betyder dette ikke, at den vurdering, som den pågældende institution skal foretage for at afgøre, om udbredelse af disse dokumenter alvorligt kan skade dens beslutningsproces, ikke skal tage hensyn til den omstændighed, at den administrative procedure, som disse dokumenter vedrører, er blevet afsluttet. De grunde, som en institution har påberåbt sig, og som kan begrunde, at der gives afslag på aktindsigt i et sådant dokument, som er blevet begæret udleveret, inden den administrative procedure er blevet afsluttet, kan nemlig ikke være tilstrækkelige til at nægte udlevering af det samme dokument, efter at beslutningen er blevet vedtaget, uden at denne institution forklarer de særlige grunde til, at den finder, at den omstændighed, at proceduren er blevet afsluttet, ikke udelukker, at dette afslag på aktindsigt stadig er begrundet for så vidt angår risikoen for alvorlig skade for dens beslutningsproces.

(jf. præmis 77-82)

2. Når en institution beslutter at afslå en begæring om aktindsigt i et dokument, skal den i princippet give en forklaring på, hvorledes aktindsigt i dokumentet konkret og faktisk kunne være til skade for den interesse, som er beskyttet ved en undtagelse i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, som institutionen har påberåbt sig. Risikoen for en sådan skade skal desuden være rimeligt forudsigelig og ikke rent hypotetisk.

Kommissionen kan således ikke afslå at give aktindsigt i en samlet rapport vedrørende fusionskontrol uden på nogen måde at underbygge sine argumenter med detaljerede oplysninger med hensyn til rapportens konkrete indhold, der gør det muligt at forstå grundene til, at udbredelsen af det alvorligt kunne skade Kommissionens beslutningsproces, selv om den procedure, som dette dokument vedrører, allerede var afsluttet. Med andre ord skal Kommissionen angive de særlige grunde til, at den fandt, at den omstændighed, at den administrative procedure var afsluttet, ikke udelukkede, at afslaget på aktindsigt i rapporten fortsat var begrundet for så vidt angik risikoen for alvorlig skade for beslutningsprocessen.

(jf. præmis 76, 89 og 90)

3. Den omstændighed, at et dokument kan offentliggøres, udelukker ikke som sådan muligheden for, at det samme dokument kan falde ind under den undtagelse, der er fastsat i artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. Det fremgår nemlig af ordlyden af denne artikel, at denne forordning finder anvendelse på ethvert dokument, der indeholder meningstilkendegivelser til internt brug som led i drøftelser og indledende konsultationer inden for institutionen.

(jf. præmis 93)

4. Når Kommissionen afslår en begæring om aktindsigt i en udtalelse fra Den Juridiske Tjeneste vedrørende fusionskontrol på grundlag af artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, skal den i princippet give en forklaring på, hvorledes aktindsigt i dokumentet konkret og faktisk kunne være til skade for den interesse, som er beskyttet ved undtagelsen, der er fastsat i denne artikel.

Hvad angår frygten for, at udbredelsen af udtalelsen fra Den Juridiske Tjeneste vedrørende et udkast til beslutning vil kunne skabe tvivl om lovligheden af den endelige beslutning, er det netop åbenhed på dette punkt, som vil bidrage til at give institutionerne større legitimitet i unionsborgernes øjne og til at styrke borgernes tillid til institutionerne ved at muliggøre en åben debat af de forskellige synspunkter. Det er således snarere manglen på information og debat, som kan skabe tvivl hos borgerne, ikke blot hvad angår lovligheden af en bestemt foranstaltning, men også hvad angår beslutningsprocedurens legitimitet som helhed. I øvrigt må det antages, at risikoen for, at der opstår tvivl hos unionsborgerne om lovligheden af en foranstaltning vedtaget af en institution, som følge af, at dennes juridiske tjeneste har afgivet en negativ udtalelse vedrørende denne foranstaltning, oftest ikke vil blive realiseret, såfremt dens begrundelse er blevet uddybet, således at det er blevet klarlagt, af hvilke grunde den negative udtalelse ikke er blevet fulgt.

For så vidt angår argumentet, hvorefter Den Juridiske Tjeneste for Unionens retsinstanser kunne blive tvunget til at forsvare lovligheden af en beslutning, med hensyn til hvilken den havde afgivet en negativ udtalelse, kan et så generelt argument ikke begrunde en undtagelse fra den åbenhed, der er fastsat ved forordning nr. 1049/2001. Den Juridiske Tjeneste kan i øvrigt ikke befinde sig i en sådan situation, når der ikke længere kan anlægges sag ved Unionens retsinstanser vedrørende denne beslutnings lovlighed.

(jf. præmis 110, 113, 114, 116 og 117)