Den forpligtelse, som en kommune i en medlemsstat pålægger en fremtidig indehaver af en koncession til indsamling og transport af affald til at levere visse typer af affald, som er indsamlet i denne kommune – nærmere bestemt enten blandet kommunalt affald eller industri- og bygningsaffald – til en virksomhed, der er etableret i denne medlemsstat, med henblik på behandlingen heraf, er indeholdt i forordning nr. 1013/2006 om overførsel af affald, der har til formål at tilvejebringe en harmoniseret ordning med procedurer, hvorved overførsler af affald kan begrænses med henblik på at beskytte miljøet. Heraf følger, at det ikke er nødvendigt særskilt at efterprøve, om den nævnte forpligtelse er i overensstemmelse med artikel 34 TEUF – 36 TEUF.

Følgelig har en medlemsstat hvad angår affald bestemt til bortskaffelse og blandet kommunalt affald indsamlet fra private husholdninger og i givet fald fra andre producenter, ret til at give de kommuner i det geografiske område, de finder mest egnet, kompetence til håndteringen af det affald, der er produceret på dens område med henblik på at sikre overholdelsen af sine forpligtelser i artikel 16 i direktiv 2008/98, og disse kommuner kan inden for rammerne af deres kompetence foreskrive, at behandlingen af disse affaldstyper skal foretages på det nærmeste egnede anlæg.

Den forpligtelse, som en kommune har pålagt en virksomhed, der er ansvarlig for indsamlingen af affald på dens område, til at overføre visse typer affald til et behandlingsanlæg i samme medlemsstat svarer imidlertid til en generel foranstaltning, hvorved der fastsættes et forbud mod overførsel af det omhandlede affald til andre anlæg, som omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1013/2006, såfremt affaldsproducenterne selv var forpligtede til enten at overføre dem til nævnte virksomhed eller dette anlæg.

Det fremgår nemlig af disse bestemmelser, at medlemsstaterne kan træffe generelle foranstaltninger for at begrænse overførsler af affald til bortskaffelse og blandet kommunalt affald mellem medlemsstaterne ved helt eller delvist at forbyde sådanne overførsler med henblik på at gennemføre nærhedsprincippet, princippet om prioritering af nyttiggørelse og princippet om tilstrækkelig egenkapacitet i overensstemmelse med direktiv 2008/98.

Bestemmelserne i forordning nr. 1013/2006 om overførsel af affald, sammenholdt med artikel 16 i direktiv 2008/98/EF om affald, skal fortolkes således, at disse bestemmelser tillader en kommune at forpligte den virksomhed, der har til opgave at indsamle affald på dens område, til at transportere blandet kommunalt affald indsamlet fra private husholdninger, og i givet fald fra andre producenter, til det nærmeste egnede behandlingsanlæg, som er etableret i samme medlemsstat som denne kommune.

Bestemmelserne i forordning nr. 1013/2006 om overførsel af affald, sammenholdt med artikel 16 i direktiv 2008/98 om affald, skal fortolkes således, at disse ikke tillader en kommune at forpligte den virksomhed, der har til opgave at indsamle affald på dens område, til at transportere industri- og bygningsaffald, som er produceret på dens område, til det nærmeste egnede behandlingsanlæg, som er etableret i samme medlemsstat som denne kommune, når dette affald er bestemt til nyttiggørelse, såfremt producenterne af dette affald er forpligtede til enten at overføre affaldet til nævnte virksomhed eller at levere det direkte til dette anlæg.

En sådan pligt svarer nemlig til en generel foranstaltning. Det følger imidlertid af bestemmelserne i forordning nr. 1013/2006, der finder anvendelse på overførsler mellem medlemsstaterne af andet affald til nyttiggørelse end blandet kommunalt affald, at denne forordning ikke giver en national myndighed mulighed for at vedtage en generel foranstaltning, der bevirker, at overførsel af sådant affald til andre medlemsstater med henblik på at blive behandlet dér helt eller delvist forbydes.

(jf. præmis 66-68 og domskonkl. 1)