ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 – Szarvas mod Ungarn

(Sag C-389/12 P)

»Appel — procesreglementets artikel 181 — sag anlagt af en fysisk eller juridisk person mod en medlemsstat — åbenbart, at Retten savner kompetence — åbenbart, at appellen skal afvises — appel åbenbart ugrundet«

1. Appel — anbringender — ingen angivelse af de forhold, der kritiseres i den anfægtede kendelse fra Retten — ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl — afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), og art. 169] (jf. præmis 11 og 12)

2. Retslig procedure — sag anlagt af en fysisk eller juridisk person mod en medlemsstat vedrørende en medlemsstats overholdelse af EU-retten — EU-Domstolens manglende kompetence — åbenbart afvisningsgrundlag (jf. præmis 13)

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 26. juni 2012 i sag T-129/12, Szarvas mod Ungarn, hvorved Retten ikke gav medhold i dels et søgsmål med påstand om annullation af den gældende ungarske lovgivning på området for erhvervelse af fast ejendom og af de afgørelser, der er nævnt i dommen af 23. november 2011 fra Fejér Megyei Bíroság (byretten i Fejér), som blev afsagt i forbindelse med en tvist vedrørende afgiftsbetaling efter indgåelsen af en aftale om køb af fast ejendom, dels et søgsmål med påstand om erstatning for den skade, som angiveligt er lidt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Tibor Szarvas bærer sine egne omkostninger.

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 – Szarvas mod Ungarn

(Sag C-389/12 P)

»Appel — procesreglementets artikel 181 — sag anlagt af en fysisk eller juridisk person mod en medlemsstat — åbenbart, at Retten savner kompetence — åbenbart, at appellen skal afvises — appel åbenbart ugrundet«

1. Appel — anbringender — ingen angivelse af de forhold, der kritiseres i den anfægtede kendelse fra Retten — ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl — afvisning [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), og art. 169] (jf. præmis 11 og 12)

2. Retslig procedure — sag anlagt af en fysisk eller juridisk person mod en medlemsstat vedrørende en medlemsstats overholdelse af EU-retten — EU-Domstolens manglende kompetence — åbenbart afvisningsgrundlag (jf. præmis 13)

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 26. juni 2012 i sag T-129/12, Szarvas mod Ungarn, hvorved Retten ikke gav medhold i dels et søgsmål med påstand om annullation af den gældende ungarske lovgivning på området for erhvervelse af fast ejendom og af de afgørelser, der er nævnt i dommen af 23. november 2011 fra Fejér Megyei Bíroság (byretten i Fejér), som blev afsagt i forbindelse med en tvist vedrørende afgiftsbetaling efter indgåelsen af en aftale om køb af fast ejendom, dels et søgsmål med påstand om erstatning for den skade, som angiveligt er lidt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 6. marts 2014 – Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development mod Kommissionen

(Sag C-248/12 P)

»Appel — EUGFL, EGFL og ELFUL — udelukkelse fra EU-finansiering af udgifter — formaliteten vedrørende et annullationssøgsmål — sagsøgerens omstændigheder ikke direkte berørt af den omtvistede afgørelse«

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — umiddelbart berørt — kriterier — kommissionsafgørelse om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, EGFL og ELFUL — sag anlagt af en regional enhed, der har modtaget den pågældende bistand og er den myndighed, der forvalter de modtagne midler — ikke umiddelbart berørt — afvisning (art. 263, fjerde afsnit, TEUF) (jf. præmis 21-26, 32-34 og 40)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 6. marts 2012 i sag T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture og Rural Development mod Kommissionen, hvorved Retten afviste en sag med påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2010/399/EU (meddelt under K(2010) 4894) af 15. juli 2010 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (EUT L 184, s. 6).

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. november 2013 – Arbos mod Kommissionen

(Sag C-615/12 P)

»Appel — erstatningssøgsmål — støtte tildelt til projekter finansieret af »Kultur 2000-programmet« — anmodning om betaling af diverse beløb — appelskriftets indhold — åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Retslig procedure — stævning — formkrav — fastlæggelse af søgsmålets genstand — kort fremstilling af søgsmålsgrundene — foreligger ikke — åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet [Domstolens procesreglement, art. 120, litra c); Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 24, 27, 32-34, 37 og 38)

2. Retslig procedure — fremsættelse af nye anbringender under sagens behandling — betingelser — finder ikke anvendelse ved appel — afvisning — undtagelser (Domstolens procesreglement, art. 127, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2) (jf. præmis 35)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 25. oktober 2012, Arbos mod Kommissionen (sag T-161/06), hvorved Retten afviste en sag med påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale dels et beløb på 38545,42 EUR med rente 12% fra den 1. januar 2001 og på 27618,91 EUR med rente 12% fra den 1. marts 2003, dels et beløb på 26459,38 EUR eksklusive moms til dækning af advokathonorarer i forbindelse med den administrative procedure – tilsidesættelse af artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. november 2013 – Kuwait Petroleum m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-581/12 P)

»Appel — karteller — det nederlandske marked for vejanlægsbitumen — fastsættelse af bruttoprisen for vejanlægsbitumen — fastsættelse af en rabat til vejanlægsfirmaer — samarbejdsmeddelelsen af 2002 — punkt 23, litra b), sidste afsnit — delvis bødefritagelse — bevismateriale vedrørende forhold, som Kommissionen ikke tidligere har haft kendskab til — appel, der åbenbart skal afvises eller er åbenbart ugrundet«

Appel — anbringender — urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — afvisning — Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 28)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 27. september 2012, Kuwait Petroleum m.fl. mod Kommissionen (sag T-370/06), hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/F/38 456 – Bitumen – Nederlandene) vedrørende aftaler om fastsættelse af bruttoprisen på vejanlægsbitumen i Nederlandene og om fastsættelse af en ensartet minimumsrabat for de vejanlægsfirmaer, der deltog i kartellet, og en mindre maksimumsrabat for andre vejanlægsfirmaer – nedsættelse af den bøde, som appellanterne er blevet pålagt.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 48)
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. oktober 2013 – medi mod KHIM

(Sag C-410/12 P)

»Appel — EF-varemærker — ansøgning om registrering af EF-ordmærket medi — absolut registreringshindring — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 — urigtig gengivelse af beviserne — foreligger ikke«

Appel — anbringender — urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — afvisning — Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 24-26)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. juli 2012 i sag T-470/09, medi mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt til prøvelse af afgørelse truffet den 1. oktober 2009 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 692/2008-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet »medi« som EF-varemærke – tilsidesættelse af artikel 7, stk.1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) – fornødent særpræg for ordtegnet »medi«.

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Medi GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. oktober 2013 – medi mod KHIM

(Sag C-410/12 P)

»Appel — EF-varemærker — ansøgning om registrering af EF-ordmærket medi — absolut registreringshindring — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 — urigtig gengivelse af beviserne — foreligger ikke«

Appel — anbringender — urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — afvisning — Domstolens prøvelse af vurderingen af de faktiske omstændigheder og af beviselementer — udelukket, medmindre de er gengivet urigtigt (art. 256, stk. 1, TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 24-26)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. juli 2012 i sag T-470/09, medi mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt til prøvelse af afgørelse truffet den 1. oktober 2009 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 692/2008-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet »medi« som EF-varemærke – tilsidesættelse af artikel 7, stk.1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) – fornødent særpræg for ordtegnet »medi«.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 24. oktober 2013 – Lancôme mod KHIM

(Sag C-593/12 P)

»Appel — EF-varemærker — ordmærket Color Focus — ugyldighedsbegæring fra indehaveren af EF-ordmærket Focus — ugyldighedserklæring — afkald — procesreglementets artikel 149 — sagens genstand bortfaldet under appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse«

Appel — søgsmålsinteresse — betingelse — appel, der kan medføre en fordel for den part, som har iværksat sagen (jf. præmis 13)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 5. oktober 2012 i sag T-204/10, Lancôme mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indgivet af indehaveren af ordmærket »COLOR FOCUS« for varer i klasse 3 til prøvelse af afgørelse truffet den 11. februar 2010 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 238/2009-2) vedrørende afslag på en klage over annullationsafdelingens afgørelse, hvorved denne efterkom en begæring fra indehaveren af EF-ordmærket »FOCUS« for varer i klasse 3 om, at det førstnævnte varemærke erklæres ugyldigt – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – reel brug af det ældre varemærke – misbrug af rettighed.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen.

2) Lancôme parfums et beauté & Cie betaler sagens omkostninger.

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 24. oktober 2013 – Lancôme mod KHIM

(Sag C-593/12 P)

»Appel — EF-varemærker — ordmærket Color Focus — ugyldighedsbegæring fra indehaveren af EF-ordmærket Focus — ugyldighedserklæring — afkald — procesreglementets artikel 149 — sagens genstand bortfaldet under appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse«

Appel — søgsmålsinteresse — betingelse — appel, der kan medføre en fordel for den part, som har iværksat sagen (jf. præmis 13)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 5. oktober 2012 i sag T-204/10, Lancôme mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indgivet af indehaveren af ordmærket »COLOR FOCUS« for varer i klasse 3 til prøvelse af afgørelse truffet den 11. februar 2010 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 238/2009-2) vedrørende afslag på en klage over annullationsafdelingens afgørelse, hvorved denne efterkom en begæring fra indehaveren af EF-ordmærket »FOCUS« for varer i klasse 3 om, at det førstnævnte varemærke erklæres ugyldigt – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – reel brug af det ældre varemærke – misbrug af rettighed.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl

–

åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), art. 169 og 181] (jf. præmis 12-15)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-313/12, Ioanovici mod Kommissionen, hvorved Retten afviste dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Rumænien som følge af de påståede krænkelser af sagsøgerens ejendomsret, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de rumænske myndigheders adfærd.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Doru Cristian Ioanovici bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl

–

åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), art. 169 og 181] (jf. præmis 12-15)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-320/12, Concal mod Kommissionen, hvorved Retten afviste dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Rumænien som følge af de påståede krænkelser af sagsøgerens ejendomsret, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de rumænske myndigheders adfærd.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Alexandru Octavian Concal bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl

–

åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), art. 169 og 181] (jf. præmis 12-15)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-314/12, Micsunescu mod Kommissionen, hvorved Retten afviste dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Rumænien som følge af de påståede krænkelser af sagsøgerens ejendomsret, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de rumænske myndigheders adfærd.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Emil Micsunescu bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl

–

åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), art. 169 og 181] (jf. præmis 12-15)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-312/12, Barliba mod Kommissionen, hvorved Retten afviste dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Rumænien som følge af de påståede krænkelser af sagsøgerens ejendomsret, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de rumænske myndigheders adfærd.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Adrian Barliba bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

ingen angivelse af den påberåbte retlige fejl

–

åbenbart afvisningsgrundlag [art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 168, stk. 1, litra d), art. 169 og 181] (jf. præmis 12-15)

Sagens genstand

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-311/12, Baleanu mod Kommissionen, hvorved Retten afviste dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at indlede en traktatbrudsprocedure mod Rumænien som følge af de påståede krænkelser af sagsøgerens ejendomsret, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de rumænske myndigheders adfærd.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Erusalim Baleanu bærer sine egne omkostninger.
Appel af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 13. december 2011 i sag T-510/11, Trevisanato mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om, at Kommissionen pålægges at tage stilling til den klage, som sagsøgeren har indgivet – Kommissionens undladelse af at afgive en bindende udtalelse om anvendelsesområdet for Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EFT L 225, s. 16) – Retten åbenbart inkompetent – betingelser for anvendelse af artikel 111 i Rettens procesreglement.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Giudice di Pace di Revere – fortolkning af artikel 2, 4, 6, 7, 8, 15 og 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) samt artikel 4, stk. 3, TEU – national lovgivning, hvorefter en udlænding, som er indrejst ulovligt på nationalt område eller har opholdt sig ulovligt dér, pålægges en bøde – lovligheden af at betragte ulovligt ophold som en strafbar handling – mulighed for som forvandlingsstraf for bøden at foretage umiddelbar udvisning for en periode på mindst fem år eller pålægge en frihedsindskrænkning (»permanenza domiciliare«) – medlemsstaternes forpligtelser, mens fristen for gennemførelsen af et direktiv løber
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Giudice di Pace di Revere – fortolkning af artikel 2, 4, 6, 7, 8, 15 og 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) samt artikel 4, stk. 3, TEU – national lovgivning, hvorefter en udlænding, som er indrejst ulovligt på nationalt område eller har opholdt sig ulovligt dér, pålægges en bøde – lovligheden af at betragte ulovligt ophold som en strafbar handling – mulighed for som forvandlingsstraf for bøden at foretage umiddelbar udvisning for en periode på mindst fem år eller pålægge en frihedsindskrænkning (»permanenza domiciliare«) – medlemsstaternes forpligtelser, mens fristen for gennemførelsen af et direktiv løber.
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale di Torre Annunziata (Italien) – fortolkning af artikel 8 og 12 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 – retternes kompetence – kompetencen for den ret, der har kompetence til at træffe afgørelse om en begæring om separation, til at afgøre ethvert spørgsmål vedrørende forældremyndigheden.
1.

Retslig procedure — reglerne om sprog — fremlæggelse af beviser eller dokumenter på et andet sprog end processproget — betingelser for antagelse til realitetsbehandling [Domstolens procesreglement, art. 37, stk. 2, litra c), og art. 38, stk. 1-3] (jf. præmis 14-16)
Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 12. september 2013 – Ellinika Nafpigeia og 2. Hoern Beteiligungs mod Kommissionen

(Sag C-616/12 P)

»Appel — artikel 181 i Domstolens procesreglement — åbenbart, at appellen må afvises — artikel 263, stk. 6, TEUF — søgsmålsfrist«

1. Annullationssøgsmål — anbringender — overtrædelse af væsentlige formforskrifter — rækkevidde — manglende eller utilstrækkelig begrundelse — manglende aktindsigt — omfattet (art. 263, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 29)

2. Annullationssøgsmål — frister — begyndelsestidspunkt — dato for erhvervelse af kendskab til retsakten — utilstrækkelig begrundelse af retsakten — ingen betydning — tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse — foreligger ikke (art. 263, stk. 6, TEUF) (jf. præmis 29-31)

Angående

Appel af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) af 19. oktober 2012 i sag T‑466/11, Ellinika Nafpigeia og Hoern mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 8274 endelig af 1. december 2010 med godkendelse af de tilsagn, der er afgivet af Grækenland, til gengæld for de foranstaltninger, der er krævet af Kommissionen i dens beslutning K(2008) 3118 endelig af 2. juli 2008, der erklærer støtte tildelt af de græske myndigheder til Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards, »HSY«) i forbindelse med ændringerne af den oprindelige investeringsplan om rekonstruering af dette skibsværft (statsstøtte C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 og CP 133/2005)) uforenelig med fællesmarkedet.

Konklusion

1) Appellen forkastes.
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 19. februar 2016 –

Rådet mod Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials

(Sag C-15/12 P-DEP)

»Fastsættelse af sagsomkostninger«

1. Retslig procedure — sagsomkostninger — opgørelse — udgifter, der kan kræves erstattet — begreb — nødvendige udgifter, som parterne har afholdt [Domstolens procesreglement, art. 144, litra b), og art. 184, stk. 1] (jf. præmis 10 og 11)

2. Retslig procedure — sagsomkostninger — opgørelse — udgifter, der kan kræves erstattet — forhold, der indgår heri — domstolens skønsbeføjelse — udgifter, der er afholdt inden for rammerne af en appelsag [Domstolens procesreglement, art. 144, litra b)] (jf. præmis 13-21)

Konklusion

De samlede omkostninger, som Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd skal betale Rådet for Den Europæiske Union i sag C-15/12 P fastsættes til 25000 EUR.