ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 10. september 2020 –

ADESO mod Kommissionen

(Sag T-529/19)

»Annullationssøgsmål – tilskudsaftaler vedrørende projekterne »Your Environment is Your Life« og »Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II« – ikke-støtteberettigede omkostninger – debetnotaer – bekræftelsesskrivelse – anfægtelig retsakt – tvistens kontraktretlige karakter – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – akt, som indgår som del af en kontrakt, og som ikke kan udskilles herfra – afvisning«

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – søgsmål, som reelt vedrører en tvist af kontraktmæssig karakter – annullation af en bekræftende skrivelse fra Kommissionen – skrivelse, der bekræfter inddrivelsen af de beløb, der er angivet i debetnotaerne, og som tager stilling til forskriftsmæssigheden af revisions- og inddrivelsesprocedurer – manglende kompetence for Unionens retsinstanser – afvisning

(Art. 263 TEUF, 272 TEUF, 274 TEUF, 288 TEUF og 299 TEUF)

(jf. præmis 18-23, 32, 33, 36, 37, 44, 46, 49, 54 og 57-60)

Angående

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af en afgørelse fra Kommissionen indeholdt i skrivelse af 10. maj 2019 vedrørende tilbagebetaling af visse beløb udbetalt i forbindelse med tilskudsaftaler vedrørende projekterne »Your Environment is Your Life« (FED/2013/313-770) og »Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II« (FED/2013/316-291).

Konklusion

1) Sagen afvises.
6.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der savner fornødent særpræg – begreb – bedømmelseskriterier – konstateringen af varemærkets særpræg afhænger ikke af, at der kan fastslås et bestemt sprogligt eller kunstnerisk kreativitets- eller fantasiniveau [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 34-36)
3.

EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber – vurdering af, om et tegn er beskrivende – kriterier [Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32, 46 og 47)
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 17. august 2020 –

BF mod Kommissionen

(Sag T-190/19)

»Passivitetssøgsmål – statsstøtte – drift af vandforsynings- og sanitære anlæg – foreløbig undersøgelse af angivelig statsstøtte, der er tildelt af de tyske myndigheder – anden opfordring til at handle – stillingtagen fra Kommissionen – artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) 2015/1589 – artikel 24, stk. 2, i forordning 2015/1589 – søgsmålsfrist – åbenbart afvisningsgrundlag«

1. Passivitetssøgsmål – frister – præceptiv karakter – sag anlagt for sent – præklusion (Art. 265, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 30-34)

2. Passivitetssøgsmål – stillingtagen som omhandlet i artikel 265, stk. 2, TEUF inden anlæggelsen af søgsmålet – begreb – skrivelse fra Kommissionen, hvorved der meddeles en foreløbig konklusion vedrørende en statsstøtteforanstaltning – omfattet (Art. 265, stk. 2, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 12, stk. 1, andet afsnit, og art. 24, stk. 2, andet afsnit) (jf. præmis 39-41)

3. Retslig procedure – foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse – krav om fremlæggelse af dokumenter – den anmodendes forpligtelser [Rettens procesreglement, art. 89, stk. 3, litra d)] (jf. præmis 46)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 265 TEUF med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen ulovligt undlod at vedtage en afgørelse, der afsluttede den foreløbige undersøgelsesprocedure vedrørende angivelig statsstøtte, der er tildelt af de tyske myndigheder til dels selskabet A, dels selskabet B.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 3. juli 2020 –

Solar Ileias Bompaina mod Kommissionen

(Sag T-143/19)

»Annullationssøgsmål – statsstøtte – aktører på markedet for elektricitet produceret fra vedvarende energikilder – elkøbsaftaler – lovændringer med tilbagevirkende kraft bestående i at begrænse takstfordelene – klage til Kommissionen, hvori det gøres gældende, at der foreligger støtte til fordel for energileverandørerne – afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked – status af interesseret part – sikring af procesrettighederne – afvisning«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning, der fastslår en statsstøttes forenelighed med fællesmarkedet uden indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – søgsmål anlagt af de interesserede parter som omhandlet i artikel 108, stk. 2, TEUF – formaliteten – betingelser

[Art. 108, stk. 2 og 3, TEUF; Rådets forordning 2015/1589, art. 1, litra h)]

(jf. præmis 28-44 og 48)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF i det væsentlige med påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2018) 6777 final af 10. oktober 2018 om statsstøtte SA.38967 (2014/NN-2) – Grækenland – National driftsstøtteordning til fordel for de anlæg, der anvender vedvarende energikilder, og højeffektive kraftvarmeproduktionsanlæg.

Konklusion

1) Sagen afvises.
1.

Erstatningssøgsmål – genstand – påstand om erstatning for et tab, der kan tilregnes Unionen – Unionens retsinstansers kompetence – påstand om erstatning for et tab, der kan tilregnes de nationale myndigheder – de nationale retsinstansers kompetence (Art. 268 TEUF og art. 340, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 22 og 23)
41

Forordning 2018/1724 er vedtaget inden for rammerne af Unionens kompetencer og sigter på at opnå de mål, der er beskrevet i artikel 21 TEUF og artikel 114 TEUF, dvs. at forbedre det indre markeds funktion ved at lette vilkårene for udøvelsen af de rettigheder, som følger deraf. Som det fremgår af bestemmelserne nævnt i præmis 36 og 37 ovenfor, handler forordning 2018/1724 i denne sammenhæng om, at visse vigtige oplysninger stilles til rådighed af medlemsstaterne med henblik på, at borgerne kan udøve retten til fri bevægelighed og ophold i medfør af visse bestemmelser i EU-retten. Vedtagelsen af denne forordning har således ikke til formål at udøve Unionens kompetence med henblik på specifikke retsakter, som er vedtaget af sagsøgerne, om anvendelsen af nederlandsk i forholdet mellem administrationen og borgerne.
76

For så vidt angår retsstridigheden af den adfærd, som lægges institutionerne til last, hvilket er én af de tre betingelser, som kræves opfyldt, for at Unionen kan ifalde ansvar uden for kontrakt, bemærkes, at det ifølge retspraksis kræves, at det skal være godtgjort, at der er sket en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder. For så vidt angår kravet om, at tilsidesættelsen skal være tilstrækkeligt kvalificeret, er det afgørende kriterium for, at denne betingelse er opfyldt, at den berørte institution åbenbart og i alvorlig grad har overskredet grænserne for dens skøn. Såfremt institutionen alene råder over et yderst begrænset, eller sågar et ikke-eksisterende skøn, kan en simpel overtrædelse af EU-retten være tilstrækkelig til at godtgøre, at der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse (jf. kendelse af 6.9.2011, Mugraby mod Rådet og Kommissionen, T-292/09, ikke trykt i Sml., EU:T:2011:418, præmis 55 og den deri nævnte retspraksis).
3.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for tildeling – alvorlig og uoprettelig skade – afgørelse om at udelukke en bydende fra en udbudsprocedure – påvirkning af omdømme – skade, der ikke anses for uoprettelig (Art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156) (jf. præmis 24 og 25)
2.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – rent hypotetisk skade, der bygger på fremtidige og usikre begivenheders indtræden – utilstrækkelig karakter til at begrunde uopsættelighed – Den Europæiske Centralbanks afgørelse om at inddrage et kreditinstituts tilladelse – kreditinstituttet truffet afgørelse om at give afkald på tilladelsen og om likvidation af kreditinstituttet forinden – ingen uopsættelighed (Art. 256, stk. 1, TEUF, art. 278 TEUF og 279 TEUF) (jf. præmis 26-28, 35, 59, 60, 62, 66, 72-76 og 80-86)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 19. marts 2020 –

Puigdemont i Casamajó og Comín i Oliveres mod Parlamentet

(Sag T-388/19 R-RENV)

»Begæring om foreløbige forholdsregler – Europa-Parlamentet – anerkendelse af sagsøgerne som medlemmer af Europa-Parlamentet – søgsmålsinteressen forsvundet – ufornødent at træffe afgørelse«

Særlige rettergangsformer – udsættelse af fuldbyrdelse – begæring dels om udsættelse af afgørelserne, som forhindrer sagsøgerne i at få egenskab af medlemmer af Europa-Parlamentet, dels om vedtagelse af de foranstaltninger, som gør det muligt for sidstnævnte at få den nævnte egenskab – dom afsagt af Domstolen, som har tildelt fordele til personer valgt som medlemmer af Europa-Parlamentet, herunder rejseimmunitet, fra bekendtgørelsen af valgresultatet – begæringen har mistet sin genstand – ufornødent at træffe afgørelse

(Art. 278 og 279 TEUF; akten om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet, art. 6; protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, art. 9, stk. 2 og 3)

(jf. præmis 8-16)

Angående

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 278 TEUF og 279 TEUF med påstand om, for det første, at gennemførelsen af forskellige afgørelse truffet af Europa-Parlamentet for at forhindre sagsøgerne i at indtage deres pladser i Parlamentet som valgte medlemmer suspenderes, og, for det andet, at Parlamentet tilpligtes at træffe alle de nødvendige foranstaltninger, herunder erklæringen om sagsøgernes privilegier og immuniteter, med henblik på at gøre det muligt for dem at indtage deres pladser i Parlamentet fra den 2. juli 2019.

Konklusion

1) Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om foreløbige forholdsregler.
1.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – midlertidige foranstaltninger – betingelser for tildeling – fumus boni juris – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen – rækkefølge for undersøgelse og metode til efterprøvelse – skønsbeføjelse for dommeren i sager om foreløbige forholdsregler (Art. 256, stk. 1, art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156) (jf. præmis 14-17)
54

Parlamentet har gjort gældende, at sagsøgeren ikke er individuelt berørt. Hvad angår den omstændighed, at et begrænset antal operatører er berørt af det anfægtede direktiv, har Parlamentet dels gjort gældende, at muligheden for med større eller mindre nøjagtighed at fastslå antallet eller endog identiteten af de personer, som direktivet finder anvendelse på, ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at sagsøgeren er individuelt berørt, dels, at dette begrænsede antal skyldes de oligopolistiske kendetegn ved den pågældende sektor, nemlig gastransmission gennem rørledninger. Under alle omstændigheder havde sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af det anfægtede direktiv ikke erhvervet særlige rettigheder til at drive sin gasinfrastruktur, i det foreliggende tilfælde retten til at drive denne infrastruktur uden for medlemsstaternes landområde. Sagsøgeren har i øvrigt ikke godtgjort, at der foreligger kendetegn, som er særegne for selskabet, eller som skulle adskille nettet af to »Nord Stream«-rørledninger fra enhver anden grænseoverskridende sammenkoblingslinje, der faktisk eller potentielt befinder sig i en identisk eller lignende situation. Hvad angår det anfægtede direktivs økonomiske følger for sagsøgerens aktiviteter kan sådanne virkninger ikke godtgøre, at sagsøgeren er individuelt berørt af direktivet.
135

Dermed skal Rådets anmodning om, at de dokumenter, som sagsøgeren har fremlagt som bilag M. 26 og M. 30, udtages af sagsakterne, tages til følge, idet det under alle omstændigheder fremhæves, at disse dokumenter for det første ikke er af en sådan art, at de kan godtgøre, at sagsøgeren er umiddelbart berørt som omhandlet i den anden hypotese i artikel 263, stk. 4, TEUF, således at det ikke var nødvendigt for Retten at kræve, at Rådet fremlagde dem med henblik på at træffe afgørelse om formalitetsindsigelsen, og for det andet, at udbredelsen af indholdet af disse dokumenter, herunder i forbindelse med den foreliggende sag, konkret og faktisk ville være til skade for beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til internationale forbindelser som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001, idet det navnlig ville svække Unionens stilling i forbindelse med den voldsgiftsprocedure, som sagsøgeren har anlagt over for Unionen, herunder fordi Rettens indførelse af foranstaltningen med henblik på sagens tilrettelæggelse, som sagsøgeren har foreslået, ville legitimere, at sagsøgeren var i besiddelse af uredigerede udgaver af disse dokumenter.
2.

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorlig og uoprettelig skade – bevisbyrde – økonomisk tab – pligt til at fremlægge konkrete og præcise oplysninger, der underbygges af detaljerede dokumenter – situation, der kan bringe det sagsøgende selskabs eksistens i fare – vurdering under hensyntagen til situationen for den koncern, som det tilhører – ingen uopsættelighed (Art. 278 TEUF og 279 TEUF; Rettens procesreglement, art. 156, stk. 4) (jf. præmis 20 og 25-37)
3.

Den Europæiske Union – domstolsprøvelse af lovligheden af institutionernes retsakter – almengyldige retsakter – nødvendigt for fysiske eller juridiske personer at fremføre en ulovlighedsindsigelse eller begære præjudiciel forelæggelse med henblik på vurdering af gyldigheden – nationale domstole forpligtet til at anvende de nationale processuelle regler for at gøre det muligt at anfægte gyldigheden af EU-retsakter (Art. 4, stk. 3, TEU og art. 19, stk. 1, andet afsnit, TEU; art. 263 TEUF, 267 TEUF og 277 TEUF) (jf. præmis 65 og 66)
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. juli 2020 –

Falqui og Poggiolini mod Parlamentet

(Forenede sager T-347/19 og T-348/19)

»Annullationssøgsmål – regler for institutionerne – fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet – medlemmer af Europa-Parlamentet, der er valgt i italienske valgkredse – afgørelse nr. 14/2018 om pension vedtaget af Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (præsidiet for det italienske deputeretkammer) – ændring af pensionsbeløb – åbenbart, at søgsmålene skal afvises«

1. Retslig procedure – afgørelse truffet ved en begrundet kendelse – betingelser – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet – rækkevidde (Rettens procesreglement, art. 126) (jf. præmis 35 og 36)

2. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende retsakter – meddelelse fra Europa-Parlamentets Genereldirektorat for Finanser om ændring af størrelsen af medlemmerne af Parlamentets pension – akt, der ikke har endelig karakter – ikke omfattet – søgsmål rettet mod denne meddelelse – afvisning (Art. 263 TEUF) (jf. præmis 45-53, 55 og 56)

3. Retslig procedure – formaliteten – bedømmelse på grundlag af situationen på tidspunktet for stævningens indlevering – ny omstændighed – tilpasning af de oprindelige påstande og søgsmålsgrunde – muligheden underordnet formaliteten vedrørende den oprindelige stævning (Rettens procesreglement, art. 86) (jf. præmis 62 og 63)

4. Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – påstand om, at en institution meddeles et påbud – afvisning (Art. 263 TEUF og 266 TEUF) (jf. præmis 66)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af meddelelserne af 11. april 2019, der for alle sagsøgernes vedkommende blev udarbejdet af kontorchefen for afdelingen »Medlemmernes Vederlag og Sociale Rettigheder« under Parlamentets Generaldirektorat for Finanser, og som vedrørte tilpasningen af de pensioner, som sagsøgerne har ret til efter ikrafttrædelsen af afgørelse nr. 14/2018 om pension vedtaget af Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (præsidiet for det italienske deputeretkammer) den 1. januar 2019.

Konklusion

1) Sagerne afvises.
Rettens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. juli 2020 –

Tognoli m.fl. mod Parlamentet

(Forenede sager T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, T-458/19 – T-462/19, T-464/19, T-469/19 og T-477/19)

»Annullationssøgsmål – regler for institutionerne – fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet – medlemmer af Europa-Parlamentet, der er valgt i italienske valgkredse – afgørelse nr. 14/2018 om pension vedtaget af Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (præsidiet for det italienske deputeretkammer) – ændring af pensionens størrelse – åbenbart, at søgsmålene skal afvises«

1. Retslig procedure – afgørelse truffet ved en begrundet kendelse – betingelser – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet – rækkevidde (Rettens procesreglement, art. 126) (jf. præmis 40 og 41)

2. Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – forberedende retsakter – meddelelse fra Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finanser om ændring af størrelsen af medlemmerne af Parlamentets pension – akt, der ikke har endelig karakter – ikke omfattet – søgsmål rettet mod denne meddelelse – afvisning (Art. 263 TEUF) (jf. præmis 49-57, 59 og 61)

3. Retslig procedure – formaliteten – bedømmelse på grundlag af situationen på tidspunktet for stævningens indlevering – ny omstændighed – tilpasning af de oprindelige påstande og søgsmålsgrunde – muligheden underordnet formaliteten vedrørende den oprindelige stævning (Rettens procesreglement, art. 86) (jf. præmis 66 og 67)

4. Retslig procedure – stævning – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – utvetydig formulering af sagsøgerens påstande [Statutten for Domstolen, art. 21 og 53; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)] (jf. præmis 68 og 69)

5. Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – påstand om, at en institution meddeles et påbud – afvisning (Art. 263 TEUF og 266 TEUF) (jf. præmis 73)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af meddelelserne af 11. april 2019, der for alle sagsøgernes vedkommende blev udarbejdet af kontorchefen for afdelingen »Medlemmernes Vederlag og Sociale Rettigheder« under Parlamentets Generaldirektorat for Finanser, og som vedrørte tilpasningen af de pensioner, som sagsøgerne har ret til efter ikrafttrædelsen af afgørelse nr. 14/2018 om pension vedtaget af Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (præsidiet for det italienske deputeretkammer) den 1. januar 2019.

Konklusion

1) Sagerne afvises.
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. juni 2020 –

Walker m.fl. mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-383/19)

»Annullationssøgsmål – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – Det Forenede Kongeriges udtræden – forordning (EU) 2019/592 om ændring af forordning (EU) 2018/1806 – visumfritagelse for kortvarige ophold på grundlag af gensidighed – angivelig fortabelse af unionsborgerskabet – ikke individuelt berørt – afvisning«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – individuelt berørt af en retsakt af generel karakter – betingelser – forordning vedrørende konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union med hensyn til visumpligt – søgsmål anlagt af britiske statsborgere, der har udøvet deres ret til fri bevægelighed og ikke har kunnet deltage i den folkeafstemning, der førte til iværksættelse af udtrædelsesproceduren – ikke individuelt berørt – afvisning

(Art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2019/592)

(jf. præmis 32-34, 36, 39, 41, 43, 44, 48, 50, 54 og 56 samt konkl. 1)

Angående

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/592 af 10. april 2019 om ændring af forordning (EU) 2018/1806 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav, for så vidt angår Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen (EUT 2019, L 103 I, s. 1).

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende anmodningerne om intervention indgivet af Kongeriget Spanien og Europa-Kommissionen.

3) Hilary Elizabeth Walker, Jennifer Ann Cording, Douglas Edward Watson, Christopher David Randolph og Michael Charles Strawson bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler for Retten bortset fra omkostningerne i forbindelse med anmodningerne om intervention
49

Den omstændighed, at sagsøgeren har gjort gældende, at hun sandsynligvis ikke fik faktisk kendskab til den omhandlede e-mail før den 15. januar 2019 om morgenen, er imidlertid ikke, således som det er nævnt i præmis 42 ovenfor, afgørende for fastlæggelsen af det tidspunkt, hvorfra fristen begynder at løbe. Det fremgår af sagsøgerens svar, at hun har støttet sig på en urigtig fortolkning af retspraksis, hvorefter det tidspunkt, hvor der faktisk opnås kendskab til afgørelsen, er afgørende for fastlæggelsen af det tidspunkt, hvor meddelelsen fandt sted. For at en afgørelse kan anses for at være blevet gyldigt meddelt i vedtægtens forstand, kræves det, som anført i præmis 42 ovenfor, imidlertid ikke, at adressaten for afgørelsen faktisk har fået kendskab til dens indhold, men at den pågældende har haft mulighed for på fornøden vis at gøre sig bekendt hermed.
43

Det skal i den foreliggende sag bemærkes, at sagsøgerne med henblik på at godtgøre den »undladelse«, der er en følge af Kommissionens manglende vedtagelse af en afgørelse om bevarelse af unionsborgerskabet for visse statsborgere fra Det Forenede Kongerige på tidspunktet for Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen, uanset om der er indgået en aftale om de nærmere bestemmelser for denne udtræden, i det væsentlige har fremsat tre anbringender, der har til formål at anfægte disse statsborgeres tab af unionsborgerskabet. Disse anbringender vedrører for det første tilsidesættelse af traktaterne, retssikkerhedsprincippet og princippet om velerhvervede rettigheder, for det andet tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af retten til respekt for privatliv og familieliv og for det tredje en ulovlig fratagelse af stemmeretten ved folkeafstemningen den 23. juni 2016 og parlamentsvalget den 8. juni 2017, idet denne fratagelse af stemmeretten var i strid med »kontradiktionsprincippet«, retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, retten til respekt for privatliv og familieliv samt »lighedsprincippet for retten til at stemme«.