RETTENS DOM (Appelafdelingen)

11. december 2009

Sag T-436/07 P

Nikos Giannopoulos

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Appel – personalesag – tjenestemænd – ansættelse – indplacering i lønklasse – anmodning om ændret indplacering – vedtægtens artikel 31, stk. 2«

Angående: Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 20. september 2007, Giannopoulos mod Rådet (sag F-111/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.

Udfald: Appellen forkastes. Nikos Giannopoulos og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger for nærværende instans.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – ansættelse – udnævnelse i lønklasse – udnævnelse i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen – undtagelse i forhold til de almindelige regler for indplacering

(Tjenestemandsvedtægten, art. 31, stk. 2)

2. Tjenestemænd – ansættelse – udnævnelse i lønklasse – udnævnelse i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen – undtagelse i forhold til de almindelige regler for indplacering

(Tjenestemandsvedtægten, art. 31, stk. 2)

1. De tre betingelser vedrørende henholdsvis universitetsgraden samt varigheden og kvaliteten af erhvervserfaringen, som ansættelsesmyndigheden skal tage hensyn til og bedømme, når den vurderer, om reglen om ansættelse i den laveste lønklasse inden for en stillingsgruppe skal fraviges eller ej, er kumulative. Denne kumulative karakter følger af, at ansættelse i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen kun kan finde sted undtagelsesvist, således at de omstændigheder, der kan berettige til en sådan indplacering, bør fortolkes indskrænkende.

Når en institution således beslutter sig for at udøve den skønsbeføjelse, som den er tillagt i henhold til vedtægtens artikel 31, stk. 2, i den affattelse, der var gældende indtil den 30. april 2004, på en af de betingelser, der fremgår af et internt dokument fra en anden institution, skal disse fortolkes lige så indskrænkende, som når de anvendes af den institution, hvorfra det interne dokument stammer, medmindre det fremgår af sagen, at den pågældende institution har haft til hensigt at fortolke de betingelser, den har anvendt, på en anden måde.

(jf. præmis 33-35)

Henvisning til: Retten, 15. november 2005, sag T-145/04, Righini mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 349, og II, s. 1547, præmis 49 og den deri nævnte retspraksis, Retten, 15. marts 2006, sag T-429/03, Valero Jordana mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 51, og II-A-2, s. 217, præmis 79 og den deri nævnte retspraksis.

2. Med henblik på ansættelse af en ansat i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen påbyder vedtægtens artikel 31, stk. 2, i den affattelse, der var gældende indtil den 30. april 2004, en sammenligning mellem denne ansattes kvalifikationer og kravene til den stilling, vedkommende skal ansættes i som tjenestemand. Denne sammenligning er uomgængelig, når vurderingen af kriteriet vedrørende tjenestens særlige behov med henblik på en eventuel anvendelse af undtagelsen til reglen om ansættelse i den laveste lønklasse omfatter to betingelser, den ene vedrørende relevansen af den pågældendes kvalifikationer i forhold til den stilling, der skal besættes, og den anden vedrørende de særlige forhold på arbejdsmarkedet for så vidt angår de krævede kompetencer. Eftersom de omstændigheder, som berettiger til en indplacering i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen, skal fortolkes indskrænkende, er disse betingelser kumulative.

I øvrigt er indplaceringen af en ansøger i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen kun mulig, når tjenestens særlige behov kræver ansættelse af en særligt kvalificeret person. Med henblik på en vurdering af, om dette er tilfældet, er det imidlertid nødvendigt at undersøge meddelelsen om udvælgelsesprøven og stillingsopslaget samt i givet fald de opgaver, der rent faktisk er udført, med henblik på at identificere de af tjenestens behov, som berettiger til afholdelsen af udvælgelsesprøven og besættelsen af stillingen, og afgøre, om disse krævede ansættelse af en særligt kvalificeret person. Hvis dette ikke er tilfældet, er en ansættelse i en højere lønklasse inden for stillingsgruppen ikke mulig, og dette gælder, selv om den person, der endelig ansættes, besidder særlige eller meget specielle kvalifikationer, eller administrationen har et stort antal ledige stillinger.

(jf. præmis 51, 52 og 56)

Henvisning til: dommen i sagen Righini mod Kommissionen, præmis 48, 49 og 106; Retten, 10. maj 2006, sag T-331/04, R mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 18.