Et anbringende om, at førsteinstansretten ikke har besvaret en påstand eller et anbringende, der er påberåbt for den, er i det væsentlige ensbetydende med at gøre gældende, at Personaleretten har tilsidesat den begrundelsespligt, som følger af artikel 36 i statutten for Domstolen, der finder anvendelse på Personaleretten i henhold til artikel 7, stk. 1, i bilag I til samme statut.

Det følger i øvrigt udtrykkeligt af artikel 270 TEUF, sammenholdt med vedtægtens artikel 91, stk. 1, at det kriterium, som gør det muligt at afgøre, om et søgsmål kan anlægges af en person, der er omfattet af vedtægten, på grundlag af artikel 270 TEUF, består i at efterprøve, om den akt, hvis lovlighed anfægtes, udgør en akt, der går vedkommende imod som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2. Det fremgår af sidstnævnte artikel, at afgørelser eller undladelser af at træffe en i vedtægten foreskrevet foranstaltning henhører under den klageadgang, der er fastsat i vedtægtens afsnit VII.

Denne afgrænsning af Personalerettens kompetencer retter sig efter den pågældende persons personlige status og efter tvistens oprindelse. I denne forbindelse henhører en tvist mellem en tjenestemand og den institution, som han er ansat ved, når den udspringer af ansættelsesforholdet mellem den pågældende og institutionen, under artikel 270 TEUF og vedtægtens artikel 90 og 91 og falder derfor uden for anvendelsesområdet for artikel 263 TEUF, som fastlægger den almindelige ordning for annullationssøgsmål rettet mod de retsakter, der er vedtaget af Unionens institutioner eller organer.

I henhold til bestemmelserne i artikel 256, stk. 1, TEUF og i artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen har Personaleretten nemlig kompetence til som første instans at træffe afgørelse i de søgsmål, der er anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, og som i henhold til sidstnævnte artikels ordlyd vedrører alle tvister mellem Unionen og dens ansatte med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten for Unionens tjenestemænd og de ansættelsesvilkår, der gælder for dens øvrige ansatte.

Det følger heraf, at princippet om, at udvælgelseskomitéens arbejde er fortroligt, fastsat i artikel 6 i bilag III til vedtægten, ikke kan udelukke anvendelsen af forordning nr. 1049/2001, for så vidt som denne i det foreliggende tilfælde skal fortolkes under hensyntagen til de særlige bestemmelser i vedtægten. Imidlertid skal disse vedtægtsmæssige regler og de almindelige principper, der er fastsat i nævnte forordning, være genstand for en sammenhængende anvendelse. Under disse omstændigheder kan en ansøger om aktindsigt ikke med føje basere sig på det almindelige princip om gennemsigtighed, der følger af artikel 15, stk. 3, TEUF og af artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder med henblik på at begrunde en anvendelse alene af bestemmelserne i forordning nr. 1049/2001 og således bortse fra bestemmelserne i artikel 6 i bilag III til vedtægten.

I mangel af bestemmelser – såvel i forordning nr. 1049/2001 som i de særlige regler, som henhører under et specielt område i EU-retten, og som forfølger et andet formål end formålet om gennemsigtighed – der udtrykkeligt giver en af disse reguleringer forrang, må der imidlertid sikres en anvendelse af hver af disse to reguleringer, som er forenelig med den anden, og som således muliggør en sammenhængende anvendelse heraf.

Artikel 15, stk. 3, TEUF er ikke med fastsættelsen af vedtagelse af forordninger, såsom forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, med henblik på at fastsætte de generelle principper for og begrænsninger i aktindsigt i Unionens institutioner, til hinder for vedtagelsen eller opretholdelsen af særlige regler vedrørende aktindsigt i visse dokumenter, på specielle områder, når eksistensen af sådanne regler er begrundet i nødvendigheden af at opfylde specifikke formål.

For så vidt angår aktindsigt i de dokumenter, der er forbundet med en udvælgelseskomités arbejde, kan de undtagelser til retten til aktindsigt, der er anført i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, ikke fortolkes uden hensyntagen til de særlige bestemmelser, der i det foreliggende tilfælde er fastsat i artikel 6 i bilag III til vedtægten og i punkt 6.2 i den vedledning, der gælder for almindelige udvælgelsesprøver. Disse særlige bestemmelser forfølger nemlig formål, der er forskellige fra det formål om gennemsigtighed, der er omhandlet i forordning nr. 1049/2001. Ved opbygningen af nævnte forordning er retten til aktindsigt i Unionens institutioners og organers dokumenter i princippet opstillet for mest muligt at lette udøvelsen af denne ret og at fremme god forvaltningsskik ved at sikre størst mulig åbenhed omkring de offentlige myndigheders beslutningsproces samt de oplysninger, som ligger til grund for deres beslutninger. Følgelig skal undtagelserne til dette princip fortolkes indskrænkende.

Derimod indfører artikel 6 i bilag III til vedtægten, som specifikt vedrører udvælgelsesprocedurerne, princippet om, at udvælgelseskomitéens arbejde er fortroligt, med henblik på at sikre udvælgelseskomitéernes uafhængighed og objektivitet i forbindelse med deres arbejde, ved at beskytte dem imod enhver form for udefrakommende indblanding eller pression, uanset om det er fra selve Unionens administration, de berørte ansøgere eller tredjemand.

Hvad navnlig angår de almindelige udvælgelsesprøver fremgår det desuden af punkt 6.2 i den vedledning, der gælder for disse udvælgelsesprøver, at princippet om, at udvælgelseskomitéens arbejde er fortroligt, omfatter teksten til de multiple choice-spørgsmål, der blev stillet i adgangsprøverne. Denne undtagelse til retten til aktindsigt i dokumenter tilsigter at undgå, at spørgsmål, som kan genbruges i efterfølgende udvælgelsesprøver, udbredes til andre fremtidige ansøgere. Henset til det store antal ansøgere til udvælgelsesprøven, som medfører afholdelse af adgangsprøver over flere dage, er det velkendt, at de spørgsmål, der stilles hver ansøger i forbindelse med disse prøver, i hver gruppe af spørgsmål af sammenlignelig karakter og sværhedsgrad, fastsat af udvælgelseskomitéen på grundlag af objektive kriterier, som er ens for alle ansøgerne, vælges vilkårligt af it-systemet på grundlag af en database af multiple choice-spørgsmål.

Under disse omstændigheder må det medgives, at multiple choice-spørgsmål, der stilles i adgangsprøverne til en udvælgelsesprøve til ansættelse af tjenestemænd i Unionen, for så vidt som de er nært knyttet til ansættelsesproceduren, henhører under Kommissionens beslutningsproces og følgelig under anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001. Selv om disse spørgsmål stilles til tusindvis af ansøgeren i forbindelse med en almindelig udvælgelsesprøve, forholder det sig nemlig ikke desto mindre således, at de indgår i en intern database i institutionen, som har til formål at blive anvendt af udvælgelseskomitéerne i forbindelse med Det Europæiske Personaleudvælgelseskontors tilrettelæggelse af udvælgelsesprøver, og at de således udgør interne dokumenter, der henhører under undtagelsen vedrørende beskyttelse af Kommissionens beslutningsproces.

(jf. præmis 78-81 og 86)

Domstolen: dom af 27. februar 2014, Kommissionen mod EnBW,EU:C:2014:112, præmis 83 og den deri nævnte retspraksis

Retten: dom af 5. april 2005, Hendrickx mod Rådet,T-376/03, Sml. Pers, EU:T:2005:116, præmis 56, og af 14. juli 2005, Le Voci mod Rådet,T-371/03, Sml. Pers., EU:T:2005:290, præmis 123