Den situation, hvor reproduktioner foretages inden for rammerne af undtagelsen om reprografi fastsat i artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29 af en fysisk person til privat brug og til formål, der hverken direkte eller indirekte er kommercielle, er således ikke sammenlignelig med hensyn til den rimelige kompensation med den situation, hvor reproduktioner, som, selv om de også foretages inden for rammerne af undtagelsen om reprografi, foretages enten af anden bruger end en fysisk person eller til et andet formål end privat brug eller til formål, der er direkte eller indirekte kommercielle, eftersom de skader, som rettighedsindehaverne har lidt i henholdsvis den ene eller den anden af disse situationer, som udgangspunkt ikke er identiske.

Artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet og dette direktivs artikel 5, stk. 2, litra b), skal fortolkes således, at der for så vidt angår begrebet »rimelig kompensation«, der er anvendt i disse bestemmelser, skal foretages en sondring, alt efter om den reproduktion, der foretages på papir eller et lignende medium ved hjælp af en fotografisk teknik eller en anden proces med tilsvarende virkning, foretages af en hvilken som helst bruger eller af en fysisk person til privat brug og til formål, der hverken direkte eller indirekte er kommercielle.

Eftersom den rimelige kompensation, som skal betales i henhold til undtagelsen om reprografi fastsat i artikel 5, stk. 2, litra a), og undtagelsen om privatkopiering, fastsat i artikel 5, stk. 2, litra b), for det første har til formål at erstatte den skade, som rettighedshaverne har lidt som følge af reproduktionen af deres værker uden deres tilladelse, og eftersom forlæggere, for det andet, ikke er indehavere af eneretten til reproduktion som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2001/29, påføres disse sidstnævnte ingen skade som omhandlet i disse undtagelser. De har således ikke ret til en kompensation i henhold til nævnte undtagelser, når dette ville medføre, at indehaverne af reproduktionsretten ville blive frataget hele eller en del af den rimelige kompensation, som de har ret til i henhold til disse undtagelser.

Artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet og dette direktivs artikel 5, stk. 2, litra b), er til hinder for en national lovgivning, der tillader medlemsstaten at tildele en del af den rimelige kompensation, som tilkommer rettighedshaverne, til forlæggerne for værker, som ophavsmændene har skabt, uden nogen forpligtelse for disse forlæggere til at lade ophavsmændene drage fordel, selv indirekte, af den del af den kompensation, som de er blevet frataget.

Artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet og dette direktivs artikel 5, stk. 2, litra b), er til hinder for en national lovgivning, hvorved der indføres en udifferentieret ordning for opkrævning af den rimelige kompensation, som ligeledes omfatter reproduktion af trykte noder, og den er til hinder for en sådan lovgivning, hvorved der indføres en udifferentieret ordning for opkrævning af den rimelige kompensation, som ligeledes omfatter forfalskede reproduktioner foretaget fra ulovlige kilder.

Hvad for det første angår trykte noder, fremgår det udtrykkeligt af ordlyden af artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29, at trykte noder er udelukket fra anvendelsesområdet for undtagelsen om reprografi fastsat i denne bestemmelse. Der skal således ikke tages hensyn til disse i forbindelse med beregningen af den rimelige kompensation inden for rammerne af denne undtagelse, herunder i tilfælde, hvor reproduktionen af de trykte noder foretages af en fysisk person til privat brug og til formål, der hverken er direkte eller indirekte kommercielle. Samme konklusion gør sig i princippet gældende for undtagelsen om privatkopiering, fastsat i direktivets artikel 5, stk. 2, litra b). I tilfælde af, at reproduktion af trykte noder blev tilladt inden for rammerne af en af disse undtagelser og forbudt inden for rammerne af den anden, ville retsstillingen i den berørte medlemsstat således være selvmodsigende og gøre det muligt at omgå forbuddet mod at tillade reproduktion af trykte noder. Under disse omstændigheder skal udelukkelsen af trykte noder som anført i artikel 5, stk. 2, litra a), i direktiv 2001/29 ikke blot forstås som om, den har til formål at indskrænke rækkevidden for undtagelsen om reprografi, men ligeledes som en oprettelse af en speciel ordning for denne type af beskyttede frembringelser, som i princippet forbyder reproduktion af disse uden rettighedshavernes tilladelse.

Hvad herefter angår forfalskede reproduktioner ville en anerkendelse af, at reproduktioner foretaget inden for rammerne af undtagelsen om reprografi til privat brug kan foretages fra en ulovlig kilde, tilskynde til handel med forfalskede værker eller piratkopier, hvilket nødvendigvis ville reducere mængden af salg eller af andre lovlige transaktioner vedrørende beskyttede værker, hvilket er til skade for den normale udnyttelse af disse. Dette kan endvidere resultere i, at indehaverne af ophavsrettighederne påføres en uberettiget skade

(jf. præmis 51-54, 60, 61 og 64 samt domskonkl. 3)