Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – udgifter, der kan kræves erstattet – begreb – nødvendige udgifter afholdt af parterne – forhold, der skal lægges til grund

[Rettens procesreglement, art. 91, litra b)]

2. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – udgifter, der kan kræves erstattet – begreb – medvirken af flere advokater

[Rettens procesreglement, art. 91, litra b)]

3. Retspleje – sagsomkostninger – fastsættelse – begæring vedrørende visse udgifter fremsat første gang for Retten – formaliteten

(Rettens procesreglement, art. 92, stk. 1)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 91, litra b), i Rettens procesreglement, at de udgifter, der kan kræves erstattet, både er begrænset til de udgifter, der er afholdt med henblik på sagens behandling ved Retten, og til udgifter, som var nødvendige i denne forbindelse. Disse betingelser gælder for alle udgifter, herunder rejse- og opholdsudgifter.

Da der ikke findes fællesskabsbestemmelser om fastsættelse af salærer, er Retten frit stillet ved sin vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter fællesskabsretten og dens sværhedsgrad, som kan skyldes, at der ikke foreligger retspraksis vedrørende tilsvarende omstændigheder, hvilket kan forstærke usikkerheden med hensyn til sagens udfald, såvel som til den arbejdsbyrde, navnlig med hensyn til efterforskning og gennemgang, som de pågældende befuldmægtigede eller advokater har båret i forbindelse med sagen, samt til parternes økonomiske interesse i sagen. I denne forbindelse afhænger Rettens mulighed for at bedømme værdien af det udførte arbejde af, hvor præcise de fremlagte oplysninger er.

Fællesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at fastsætte de beløb, som parterne skal udrede i honorarer til deres egne advokater, hvorimod de kan fastsætte den del af disse beløb, der kan søges godtgjort hos den part, som idømmes sagens omkostninger. Når Retten tager stilling til en begæring om fastsættelse af sagsomkostninger, skal den ikke tage hensyn til en national tarif for advokaters salærer eller til en eventuel aftale herom mellem den pågældende part og dennes befuldmægtigede eller advokater.

(jf. præmis 26-28, 33 og 41)

2. Hvad angår den arbejdsbyrde, advokaterne har båret i forbindelse med hovedsagen, bemærkes, at selv om det principielt er vederlaget til en enkelt advokat, der kan kræves erstattet, kan det alt efter hver enkelt sags særlige kendetegn, heriblandt især dennes kompleksitet, forekomme, at vederlaget til flere advokater kan anses for at falde ind under begrebet nødvendige udgifter. Der må imidlertid først og fremmest tages hensyn til, om det antal arbejdstimer, der samlet er medgået, kan anses for objektivt nødvendigt af hensyn til sagens behandling ved Retten, uanset hvor mange advokater arbejdet har været delt mellem.

(jf. præmis 35)

3. En anmodning om betaling af sagsomkostninger, som oprindeligt kun vedrørte advokatsalærerne, kan ifølge artikel 92, stk. 1, i Rettens procesreglement i forbindelse med begæringen om fastsættelse af sagsomkostninger gyldigt udvides til at inkludere rejse- og opholdsudgifter, når der var tvist mellem parterne vedrørende de udgifter, der kan kræves erstattet, på tidspunktet for indgivelsen af nævnte begæring. En sådan anmodning om godtgørelse af rejse- og opholdsudgifter bør derfor antages til realitetsbehandling.

(jf. præmis 40)