ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tjenestemænd søgsmål annullationsdom virkninger forpligtelse til at vedtage gennemførelsesbestemmelser rækkevidde iværksættelse af appel når Domstolen ikke har truffet afgørelse om udsættelse af dommens opfyldelse, skal de nødvendige foranstaltninger træffes inden for en rimelig frist uden at afvente afsigelsen af dommen i appelsagen

(Art. 233 EF)

2. Tjenestemænd institutionernes ansvar uden for kontraktforhold manglende opfyldelse af forpligtelsen til at gennemføre en annullationsdom tjenstlig fejl

(Art. 233 EF)

3. Tjenestemænd institutionernes ansvar uden for kontraktforhold manglende opfyldelse af forpligtelsen til at gennemføre en annullationsdom tjenstlig fejl, der i sig selv medfører en ikke-økonomisk skade

Sammendrag

1. Da en appel til Domstolen ikke har opsættende virkning, har den institution, fra hvilken en af Retten annulleret retsakt hidrører, pligt til inden for en rimelig frist og uden at afvente, at Domstolen afsiger dom i appelsagen, at gennemføre de til annullationsdommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger.

Institutionen kan ikke med føje hævde, at Domstolens dom vedrørende appellen under sådanne omstændigheder ud fra retsplejehensyn bør afventes. Det tilkommer udelukkende Domstolen såfremt den finder, at omstændighederne kræver det at træffe afgørelse om udsættelse af opfyldelsen af den appellerede dom.

( jf. præmis 35-38 )

2. En institutions adfærd, som består i at nægte at træffe konkrete foranstaltninger med henblik på at opfylde en af Retten afsagt annullationsdom, udgør en tilsidesættelse af artikel 233 EF og dermed en retsstridig adfærd, som kan udløse et erstatningsansvar for Fællesskabet.

( jf. præmis 43 )

3. En fællesskabsinstitutions eller et fællesskabsorgans nægtelse af at opfylde en dom afsagt af Retten uanset om nægtelsen kun omfatter perioden mellem dommens afsigelse og afsigelsen af dommen i appelsagen udgør et indgreb i den tillid, som enhver borger må have til Fællesskabets retssystem, og som navnlig er baseret på, at afgørelser, som træffes af Fællesskabets retsinstanser, efterleves. På denne baggrund og uanset hvilken økonomisk skade, der eventuelt måtte være lidt som følge af den manglende opfyldelse af dommen, medfører en udtrykkelig nægtelse af at opfylde dommen i sig selv en ikke-økonomisk skade for den part, som med dommen har fået medhold.

( jf. præmis 51 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker definition og opnåelse af EF-varemærke absolutte registreringshindringer varemærker uden fornødent særpræg ordet »electronica«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

2. EF-varemærker definition og opnåelse af EF-varemærke absolutte registreringshindringer varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der betegner varens kendetegn ordet »electronica«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1. I henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker er »varemærker, der mangler fornødent særpræg«, udelukket fra registrering. Hvad i denne forbindelse angår den ansøgte registrering af tegnet »electronica« for kataloger og arrangering af fagmesser vedrørende elektroniske komponenter og moduler kan dette tegn ikke registreres som EF-varemærke, idet det mangler det fornødne særpræg. Ordet »electronica« er næsten identisk med ordet »electrónica« på spansk og portugisisk. Den manglende accent over »o«'et i ordet »electronica« udgør imidlertid ikke nogen yderligere egenskab, hvorved tegnet i sin helhed bliver egnet til at adskille sagsøgerens varer og tjenesteydelser fra andre virksomheders.

( jf. præmis 36, 37 og 38 )

2. I henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 er »varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed, mængde, anvendelse, værdi, geografiske oprindelse, tidspunktet for varens fremstilling eller for præstationen af tjenesteydelsen eller andre egenskaber ved disse«, udelukket fra registrering. Hvad i denne forbindelse angår den ansøgte registrering af ordet »electronica« for kataloger og arrangering af fagmesser vedrørende elektroniske komponenter og moduler kan dette ord ikke udgøre et EF-varemærke, idet det i det mindste på spansk og portugisisk beskriver en væsentlig egenskab ved de pågældende varer og tjenesteydelser, der gør det muligt at angive varerne og tjenesteydelserne selv og ikke deres forbindelse med den virksomhed, der fremstiller eller leverer dem. Varemærket har således intet element, der kan adskille varemærket fra dets betydning som beskrivelse af de pågældende varer eller tjenesteydelser.

( jf. præmis 41, 42 og 44 )
Selv om offentlighedsprincippet principielt finder anvendelse i retssager, indeholder vedtægten intet krav om, at forhandlingerne under en disciplinærsag skal være offentlige.

Ansættelsesmyndigheden kan basere sig på de faktiske konstateringer, der er foretaget i en definitiv straffedom, også selv om den pågældende tjenestemand bestrider rigtigheden heraf under disciplinærsagen. Vedtægtens artikel 88, stk. 5, som knæsætter princippet, hvorefter »straffedommen« er afgørende for den pågældende retsstilling under disciplinærsagen, er bl.a. begrundet i, at de nationale strafferetter råder over flere undersøgelsesbeføjelser end ansættelsesmyndigheden.

(jf. præmis 37)

Henvisning til: Retten, 19. marts 1998, sag T-74/96, Tzoanosmod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 129, og II, s. 343, præmis 34.
RETTENS DOM (Første Afdeling)

15. november 2000

Sag T-20/00

Ivo Camacho-Fernandes

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — erhvervssygdom — udsættelse for asbeststøv og andre stoffer — retsstridigheden af lægeudvalgets udtalelse — udeblivelsessag«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1149

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 10. februar 1999, hvorved denne nægtede at anerkende den lungekræft, som sagsøgerens ægtefælle døde af, som en erhvervssygdom.

Udfald:

Kommissionens afgørelse af 10. februar 1999, hvorved den nægtede at anerkende Arlette Fernandez-De Corte's sygdom som en erhvervssygdom, annulleres. I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – social sikring – forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme – ulykke og erhvervssygdom – lægeudvalg – princippet om, at lægeudvalget skal arbejde som et kollegium – gennemgang af en sag og udfærdigelse af den endelige erklæring, uden at den læge, der er udpeget af tjenestemanden, er til stede – ulovligt

(Tjenestemandsvedtægten, art. 73; ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme, art. 23)

Selv om lægeudvalgets funktion ikke er at træffe afgørelse mellem parter efter en kontradiktorisk procedure, står det ikke desto mindre fast, at den pågældende tjenestemands interesser sikres ved tilstedeværelsen af en læge, som han har tillid til, og ved, at det tredje medlem af udvalget udpeges i fællesskab af de to medlemmer, der er udpeget af hver part, eller, i tilfælde af, at man ikke kan nå til enighed, af Domstolens præsident. Denne garanti er kun effektiv, hvis lægeudvalget arbejder som et kollegium, således at hver af dets medlemmer har mulighed for at gøre sine synspunkter gældende.

Selv om lægeudvalgets flertal kan bestemme, at arbejdet i udvalget skal afsluttes, og udvalgets erklæring følgelig ikke er behæftet med nogen formmangel, fordi et af dets medlemmer har nægtet at underskrive den, følger det ikke heraf, at to af lægeudvalgets tre medlemmer kan mødes uden den tredje læge, der er udpeget af tjenestemanden, med henblik på for første gang at diskutere, hvad der er årsagen til tjenestemandens sygdom, og udfærdige deres endelige erklæring om emnet, skønt de ved, at deres kollega ikke har mulighed for at deltage i mødet. En sådan procedure er ikke forenelig med kravet om, at lægeudvalget arbejder som et kollegium, og medfører, at lægeudvalgets udtalelse er behæftet med en procedurefejl.

(jf. præmis 31, 32 og 35)

Henvisning til: Domstolen, 10. december 1987, sag 277/84, Jansen mod Kommissionen, Sml. s. 4923, præmis 14; Domstolen, 19. januar 1988, sag 2/87, Biedermann mod Revisionsretten, Sml. s. 143, præmis 16; Retten, 29. januar 1998, sag T-62/96, De Corte mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 31, og II, s. 71, præmis 81.
Det følger af artikel 17, stk. 2, litra a), i bilag VII til vedtægten, at bestemmelsen har til formål at indføre en ordning for overførsel af en del af en tjenestemands vederlag i valutaen i visse medlemsstater, hvortil han forud for sin ansættelse havde haft særlige forbindelser. Overførselsordningen hviler på den forudsætning, at tjenestemanden fortsat har forpligtelser i den eller de medlemsstater, hvor han har haft disse særlige forbindelser. Det præciseres i bestemmelsen, at disse særlige forbindelser især kan bestå i statsborgerskab, i bopæl eller i, at et familiemedlem, tjenestemanden har forsørgelsespligt over for, opholder sig i det eller de omhandlede medlemsstater. Det forhold, at en tjenestemands søn fra et tidspunkt, der ligger efter tjenestemandens indtræden i institutionens tjeneste, følger en universitetsuddannelse i en anden medlemsstat, godtgør herved ikke, at tjenestemanden forud for sin ansættelse havde haft en særlig forbindelse til medlemsstaten.

tøf. præmis 33 og 34)
I det omfang gennemførelsesbestemmelserne for Niveauet, Udvalget og Samordningsprocedurerne, der er indgået mellem hovedparten af de faglige sammenslutninger og organisationer og Kommissionen den 19. januar 2000, udelukker en fagforening fra Samordningsudvalget, der var repræsenteret i dette udvalg af en tjenestemand, berører bestemmelserne den pågældendes egen situation, idet han berøves de individuelle rettigheder, der følger af hans position som fagforeningsrepræsentant i denne instans. Gennemførelsesbestemmelserne er således til ulempe for ham og bevirker, at han har en interesse i artikel 91, stk. 1, i vedtægtens forstand i at anlægge en sag med påstand om annullation af disse bestemmelser. Selv om et medlem af en fagforening eller faglig sammenslutnings deltagelse i Samordningsudvalget i forhold til Kommissionen er en fordel, der er indrømmet en sådan sammenslutning i funktion af dennes valgresultater og af undertegnelsen af rammeaftalen af 20. september 1974 vedrørende forholdet mellem Kommissionen og fagforeningerne og de faglige sammenslutninger, giver denne deltagelse dog den pågældende tjenestemand specifikke, individuelle rettigheder, bl.a. dem, der kan udledes af punkt 15 i rammeaftalen.

»Gennemførelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Samordningspro-cedurerne«, som blev indgået mellem Kommissionen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisationer den 19. januar 2000, må annulleres, for så vidt som, uanset punkt 2 i rammeaftalen af 20. september 1974 vedrørende forholdet mellem Kommissionen og fagforeningerne og de faglige organisationer bestemmer, at de undertegnende organisationer har ret til at deltage i samordnings-proceduren, en fagforening derved udelukkes fra repræsentation i Samordningsudvalget, og derfor ikke længere indkaldes til udvalgets møder. Gennemførelsesbestemmelserne er i strid med rammeaftalen, idet fagforeningen derved berøves den ret til at deltage i samordningsproceduren, der er fastsat i rammeaftalen, og dette indgreb kan ikke støttes på en anden bestemmelse i aftalen. For så vidt angår muligheden for, at rammeaftalen kan revideres ved en ny aftale, der godkendes af Kommissionen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisationer, bemærkes i øvrigt, at der ikke har fundet nogen revisionsprocedure sted. Desuden er rammeaftalen ikke blevet opsagt.

(jf. præmis 43-47 samt domskonkl.)
Fristerne for indgivelse af klage og søgsmål i vedtægtens artikel 90 og 91 er begrundet i retssikkerhedshensyn. De er således ufravigelige og kan ikke overlades til parterne eller Retten. Den omstændighed, at den sagsøgte institution ikke under sagen for Retten har gjort gældende, at sagen skal afvises som følge af den præklusive virkning af en for sent indgivet klage, fritager ikke Retten for at påse, om de nævnte frister er overholdt.

Dette resultat, som fremgår af retspraksis vedrørende formalitetsbetingelserne i forbindelse med et søgsmål, må også omfatte spørgsmålet om, hvorvidt et anbringende kan tages under pådømmelse. Det principielle synspunkt, som formalitetsreglerne, og navnlig reglerne om klage- og søgsmålsfrister, bygger på, dvs. retssikkerhedsprincippet, begrunder også en tilsvarende løsning for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt et anbringende kan admitteres.

(jf. præmis 28 og 29)

Henvisning til: Retten, 18. marts 1997, sag T-35/96, Rasmussen mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 61, og II, s. 187, præmis 29 og 30; Retten, 28. maj 1998, forenede sager T-78/96 og T-170/96, W mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 239, og II, s. 745, præmis 66.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber - ordsammensætningen »New Born Baby«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

2. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - tegnets manglende særpræg - tegn, der ikke har fornødent særpræg - utilstrækkeligt at fastslå, at tegnet savner enhver opfindsom karakter, for at nægte det fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)]

Sammendrag

1. For så vidt angår registreringen som EF-varemærke af ordsammensætningen »New Born Baby« for varerne »dukker til legetøjsformål og tilbehør til disse dukker i form af legetøj«, betegner det hverken disse varers beskaffenhed, anvendelse eller nogen anden egenskab.

Hvad dels angår dukkerne til legetøjsformål bemærkes, at selv om tegnet »New Born Baby« i denne forbindelse kan anses for at være beskrivende for det, som disse dukker forestiller, er denne konstatering ikke tilstrækkelig til, at det pågældende tegn er beskrivende for dukker som sådan. Tegnet er kun beskrivende, i det omfang den pågældende omsætningskreds, nemlig de personer, der ønsker at købe legetøj, ved sin beslutning om at købe ligestiller dette stykke legetøj med det, som det forestiller. Hvad dels angår tilbehør til dukker i form af legetøj forestiller det ikke nyfødte, men andre genstande. Endvidere indeholder det pågældende tegn heller ikke en beskrivende angivelse af de pågældende varers anvendelse, hvorfor der for den pågældende omstæningskreds ikke er en direkte forbindelse mellem tegnet og varerne.

Registreringen kan således ikke nægtes i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94.

( jf. præmis 24-33 )

2. Såfremt et tegn, som søges registreret, er blevet anset for ikke at være beskrivende, kan et appelkammers konstatering af, at der savnes »enhver opfindsom karakter«, ikke i sig selv begrunde, at tegnet tillige mangler fornødent særpræg.

( jf. præmis 39 og 41 )
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

1. EF-varemærker - appel og søgsmål - søgsmål for Fællesskabets retsinstanser - annullationssøgsmål - retlig interesse i søgsmålet

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

2. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - tegn, der kan udgøre et varemærke - former - farver - betingelse - fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionale varemærker, der består af produktets form og farve - fornødent særpræg - bedømmelseskriterier

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - et tredimensionalt varemærkes træk, der henviser til visse egenskaber ved varen uden dog at være beskrivende - betydning for bedømmelsen af det fornødne særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)]

5. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionalt varemærke - firkantet tablet med let afrundede kanter og hjørner, hvid med grønne og blå prikker, for produkter til vaskemaskine eller opvaskemaskine

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Anden Afdeling)

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

1. EF-varemærker - appel og søgsmål - søgsmål for Fællesskabets retsinstanser - annullationssøgsmål - retlig interesse i søgsmålet

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

2. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - tegn, der kan udgøre et varemærke - former - farver - betingelse - fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionale varemærker, der består af produktets form og farve - fornødent særpræg - bedømmelseskriterier

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - et tredimensionalt varemærkes træk, der henviser til visse egenskaber ved varen uden dog at være beskrivende - betydning for bedømmelsen af det fornødne særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)]

5. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionalt varemærke - firkantet tablet med let afrundede kanter og hjørner, hvid med blå prikker, for produkter til vaskemaskine eller opvaskemaskine

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Anden Afdeling)

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - fælles landbrugspolitik - fødevarehjælp - gennemførelse - levering af varer - retsvirkning - overdragelse af ansvar fra leverandør til modtager - bevismidler - overensstemmelsesattest - andre bevismidler - tilladt - anmeldelse af forbehold - uden betydning

(Kommissionens forordning nr. 2519/97, art. 15 og art. 16, stk. 4)

Sammendrag

$$Artikel 15 i forordning nr. 2519/97 om almindelige bestemmelser for tilvejebringelse af produkter, der i henhold til forordning nr. 1292/96 skal leveres som led i Fællesskabets fødevarehjælp skal ikke fortolkes således, at retsvirkningen af leveringen, dvs. overdragelsen af ansvaret fra leverandøren til modtageren, nødvendigvis er afhængig af tidspunktet for udfærdigelsen af den endelige overensstemmelsesattest, der er det eneste bevismiddel for levering, der er udtrykkelig nævnt i forordningen. En sådan fortolkning kunne nemlig indebære en risiko for, at de kontraktlige forpligtelser ikke blev loyalt opfyldt af medkontrahenterne, idet tidspunktet for overdragelsen af ansvaret underlægges det af Kommissionen udnævnte kontrolorgans forgodtbefindende, og leverandørens ansvar for varer, denne ikke længere har kontrol over, opretholdes.

Selv om en aftaleprotokol indgået mellem Kommissionen og modtageren forud for sidstnævntes udstedelse af ansvarsoverdragelsesattesten ikke alene kan fastsætte tidspunktet for overdragelsen af ansvaret fra leverandøren til modtageren, kan de faktiske oplysninger, som Kommissionen i dette dokument formelt har fastslået og godkendt, under disse omstændigheder ikke desto mindre bidrage til at fastslå de relevante forhold inden for rammerne af kontraktforholdet mellem leverandøren og institutionen.

Derimod kan fortolkningen af denne forordnings artikel 16, stk. 4, vedrørende anmeldelse af forbehold ikke have nogen indflydelse på fastsættelsen af det tidspunkt, hvor overdragelse af ansvaret fra leverandøren til modtageren er indtrådt. Denne bestemmelse vedrører nemlig udelukkende spørgsmålet om varernes manglende overensstemmelse med de anvendelige kontraktbetingelser.

( jf. præmis 63-65 og 71 )
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

1. EF-varemærker - appel og søgsmål - søgsmål for Fællesskabets retsinstanser - annullationssøgsmål - retlig interesse i søgsmålet

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

2. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - tegn, der kan udgøre et varemærke - former - farver - betingelse - fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionale varemærker, der består af produktets form og farve - fornødent særpræg - bedømmelseskriterier

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - et tredimensionalt varemærkes træk, der henviser til visse egenskaber ved varen uden dog at være beskrivende - betydning for bedømmelsen af det fornødne særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)]

5. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionalt varemærke - firkantet tablet med let afrundede kanter og hjørner, hvid med gule og blå prikker, for produkter til vaskemaskine eller opvaskemaskine

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Anden Afdeling)

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Afgørelse



Nøgleord

1. EF-varemærker - appel og søgsmål - søgsmål for Fællesskabets retsinstanser - annullationssøgsmål - retlig interesse i søgsmålet

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 63)

2. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - tegn, der kan udgøre et varemærke - former - betingelse - fornødent særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 4 og art. 7, stk. 1, litra b)]

3. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionale varemærker, der består af produktets form og design - fornødent særpræg - bedømmelseskriterier

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

4. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - et tredimensionalt varemærkes træk, der henviser til visse egenskaber ved varen uden dog at være beskrivende - betydning for bedømmelsen af det fornødne særpræg

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)]

5. EF-varemærker - definition og erhvervelse af et EF-varemærke - absolutte registreringshindringer - varemærker uden fornødent særpræg - tredimensionalt varemærke - firkantet tablet med afrundede kanter og skråt afskårne hjørner, med prikker og en firkantet fordybning, for produkter til vaskemaskine eller opvaskemaskine

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Afgørelse

På grundlag af disse præmisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Anden Afdeling)

1) Afgørelsen af 8. marts 2000 (sag R 506/1999-1) fra Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres for så vidt angår varer, der henhører under klasse 3 i Nice-arrangementet, og som svarer til følgende beskrivelse: »parfumerivarer, æteriske olier, kosmetiske præparater, hårvand; tandplejemidler«.

2) Harmoniseringskontoret frifindes i øvrigt.

3) Hver part bærer sine egne omkostninger.