Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler — associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — fri bevægelighed for personer — etableringsfriheden — arbejdstagere — standstill-reglerne i tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, og i artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — direkte virkning — (Tillægsprotokollen til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet, art. 41, stk. 1; afgørelse nr. 1/80 fra associeringsrådet EØF-Tyrkiet, art. 13)

2. Internationale aftaler — associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — fri bevægelighed for personer — arbejdstagere — standstill-reglen i artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — betingelse for anvendelse — lovligt ophold på værtsmedlemsstatens område — (Afgørelse nr. 1/80 fra associeringsrådet EØF-Tyrkiet, art. 13)

3. Internationale aftaler — associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — fri bevægelighed for personer — etableringsfriheden — arbejdstagere — standstill-reglerne i tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, og i artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — rækkevidde — (Tillægsprotokollen til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet, art. 41, stk. 1; afgørelse nr. 1/80 fra associeringsrådet EØF-Tyrkiet, art. 13)

Sammendrag

1. Artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet og artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 vedtaget af associeringsrådet oprettet ved denne aftale, som bestemmer, at de kontraherende parter afholder sig fra indbyrdes at indføre nye restriktioner, for henholdsvis etableringsfriheden, den frie udveksling af tjenesteydelser og for arbejdskraftens frie bevægelighed, skal fortolkes således, at disse bestemmelser har direkte virkning i medlemsstaterne, således at de kan påberåbes for medlemsstaternes domstole af tyrkiske statsborgere, som bestemmelserne finder anvendelse på, for at udelukke anvendelsen af regler i national ret, der er i strid med de pågældende bestemmelser.

(jf. præmis 58, 59 og 117 samt domskonkl.)

2. Rækkevidden af artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80, som forbyder de kontraherende parter at indføre nye restriktioner for arbejdskraftens frie bevægelighed, er ikke begrænset til tyrkiske statsborgere, der allerede er integreret på arbejdsmarkedet i en medlemsstat. Denne bestemmelse henviser imidlertid til arbejdstagere og deres familiemedlemmer, »der på nævnte landes områder har opnået opholds- og arbejdstilladelse«. Denne »standstill-klausul« gælder således alene til fordel for en tyrkisk statsborger, hvis han har iagttaget reglerne i værtsmedlemsstaten vedrørende indrejse, ophold, og i givet fald arbejde, og hvis han befinder sig lovligt på nævnte stats område. De kompetente nationale myndigheder kan således selv efter afgørelse nr. 1/80’s ikrafttræden forstærke de foranstaltninger, der kan træffes over for tyrkiske statsborgere, der befinder sig i en ulovlig situation.

(jf. præmis 84 og 85)

3. Artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet og artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 vedtaget af associeringsrådet oprettet ved denne aftale, som bestemmer, at de kontraherende parter afholder sig fra indbyrdes at indføre nye restriktioner for henholdsvis etableringsfriheden, den frie udveksling af tjenesteydelser og for arbejdskraftens frie bevægelighed, skal fortolkes således, at:

– disse to bestemmelser generelt forbyder indførelse af nye nationale restriktioner for henholdsvis etableringsretten, den frie udveksling af tjenesteydelser og for arbejdskraftens frie bevægelighed fra den dag, hvor den retsakt, som disse artikler er indeholdt i, trådte i kraft i værtsmedlemsstaten

– artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 kun finder anvendelse på tyrkiske statsborgere, hvis disse ikke blot regelmæssigt, men også i en periode, der er tilstrækkelig lang til at gøre det muligt for dem gradvist at integrere sig, befinder sig på værtsmedlemsstatens område

– tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, finder anvendelse på international godstransport ad landevej fra Tyrkiet, når tjenesteydelser præsteres på en medlemsstats område

– artikel 41, stk. 1, kan gøres gældende af såvel en virksomhed, der er etableret i Tyrkiet, og som præsterer tjenesteydelser i en medlemsstat, som en sådan virksomheds ansatte med henblik på at anfægte en ny restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser; derimod kan bestemmelsen ikke gøres gældende af en virksomhed, der er etableret i en medlemsstat, når modtagerne af tjenesteydelserne er etableret i samme medlemsstat

– samme artikel 41, stk. 1, er til hinder for, at der i en medlemsstats lovgivning stilles krav om arbejdstilladelse med henblik på præstation af tjenesteydelser på denne stats område, som foretages af en virksomhed, der er etableret i Tyrkiet, når der ikke allerede blev stillet krav om en sådan tilladelse på det tidspunkt, hvor tillægsprotokollen trådte i kraft

– det tilkommer den nationale ret at afgøre, om de nationale bestemmelser, der gælder for tyrkiske statsborgere, er mindre fordelagtige for dem end de bestemmelser, der var gældende for dem, da tillægsprotokollen trådte i kraft.

(jf. præmis 117 og domskonkl.)