Sag C-271/06

Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

mod

Finanzamt Malchin

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)

»Sjette momsdirektiv — artikel 15, nr. 2 — fritagelse for leveringer af goder til udførsel til steder uden for Fællesskabet — betingelserne for fritagelse ikke opfyldt — bevis for udførsel forfalsket af køberen — leverandør, der har udvist almindelig agtpågivenhed i handelsforhold«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 25. oktober 2007 I - 773

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. februar 2008 I - 787

Sammendrag af dom

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv

(Rådets direktiv 77/388, art. 15, nr. 2)

Artikel 15, nr. 2, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som ændret ved direktiv 95/7, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at en medlemsstat indrømmer fritagelse for merværdiafgift knyttet til levering af goder til udførsel til steder uden for Det Europæiske Fællesskab, når betingelserne for en sådan fritagelse ikke er opfyldt, men hvor den afgiftspligtige ikke ved udvisning af almindelig agtpågivenhed i handelsforhold kunne have indset dette, fordi de beviser for udførsel, som køberen fremlagde, var forfalskede.

Formålet om forebyggelse af afgiftsmæssig svig, der er omhandlet i sjette direktivs artikel 15, begrunder, at der undertiden stilles høje krav for så vidt angår leverandørernes forpligtelser som betalingspligtige for merværdiafgiften. Enhver risikofordeling mellem leverandørerne og afgiftsmyndigheden som følge af svig begået af tredjemand skal imidlertid være forenelig med proportionalitetsprincippet. Dette kan ikke være tilfældet, når en afgiftsordning lægger hele ansvaret for betaling af merværdiafgift på leverandøren, uanset om denne er involveret i den af køberen begåede svig. Det vil klart være uforholdsmæssigt at lade en afgiftspligtig person hæfte for manglende afgiftsindtægter på grund af tredjemands svigagtige handlinger, som den afgiftspligtige person ikke har indflydelse på.

Derimod er det ikke i strid med fællesskabsretten at kræve, at leverandøren træffer enhver foranstaltning, som med rimelighed kan kræves af ham, for at sikre sig, at hans transaktioner ikke fører til deltagelse i afgiftssvig. Omstændigheder, såsom at leverandøren har handlet i god tro, at han har truffet enhver rimelig foranstaltning, der stod i hans magt, og at det er udelukket, at han har medvirket til svigen, er således afgørende elementer i vurderingen af muligheden for at forpligte denne leverandør til efterfølgende at betale merværdiafgift.

Det vil ligeledes være i strid med retssikkerhedsprincippet, at en medlemsstat, der har fastsat betingelser for anvendelsen af fritagelsen for en levering af goder til udførsel til et sted uden for Fællesskabet ved bl.a. at udarbejde en liste over dokumenter, der skal fremlægges for de kompetente myndigheder, og som i første omgang har accepteret de dokumenter, der er fremlagt af leverandøren som bevis for retten til fritagelse, efterfølgende forpligter denne leverandør til at betale merværdiafgift vedrørende denne levering, når det viser sig, at betingelserne for fritagelse på grund af svig begået af køberen, som leverandøren ikke havde og ikke kunne have kendskab til, ikke faktisk var opfyldt.

(jf. præmis 21-26 og 29 samt domskonkl.)