En begæring om foreløbige forholdsregler, der tilsigter dels at opnå udsættelse af gennemførelsen af en fremtidig kommissionsafgørelse, som afviser en begæring om opretholdelse af den fortrolige behandling af en kommissionsbeslutning vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF, i det omfang denne afgørelse i medfør af forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter giver aktindsigt i hele beslutningen, dels, at det pålægges Kommissionen at afholde sig fra at give en sådan aktindsigt, kan ikke antages til realitetsbehandling.

Rettens kompetence i en sag om foreløbige forholdsregler begrænser sig til at udøve en domstolskontrol med de forvaltningsakter, som Kommissionen allerede har vedtaget, men omfatter ikke en vurdering af spørgsmål, som denne institution endnu ikke har taget stilling til. En sådan kompetence ville nemlig betyde en foregribelse af behandlingen af sagens realitet og en sammenblanding af de forskellige faser af den administrative og den judicielle sagsbehandling, som er uforenelig med kompetencefordelingen mellem Kommissionen og Unionens retsinstanser. Retten kan således i en sag om foreløbige forholdsregler kun forhindre Kommissionen i at udøve sine administrative beføjelser, inden den overhovedet har vedtaget den endelige retsakt, hvis gennemførelse sagsøgeren har ønsket at undgå, hvis der foreligger helt særlige omstændigheder.

Interesseafvejningen består i, at Retten skal afgøre, om interesserne hos den part, der har begæret de foreløbige forholdsregler, vejer tungere end interessen i den umiddelbare anvendelse af den omtvistede retsakt, idet den nærmere bestemt skal undersøge, om en eventuel annullation af denne retsakt af den ret, der påkender sagens realitet, vil gøre det muligt at ændre den situation, som retsaktens umiddelbare gennemførelse ville medføre, og omvendt om udsættelse af retsaktens gennemførelse kan hindre de mål, der forfølges med den, i tilfælde af at sagsøgeren ikke får medhold i hovedsagen.

Formålet med en sag om foreløbige forholdsregler er således begrænset til at sikre den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse, således at den afgørelse, som Retten træffer i sagen om foreløbige forholdsregler, er midlertidig i den forstand, at den hverken må foregribe afgørelsen i hovedsagen eller gøre den illusorisk ved at fratage den sin nyttige virkning.

Det følger nødvendigvis heraf, at den interesse, som en part i sagen om foreløbige forholdsregler forsvarer, ikke fortjener beskyttelse, for så vidt som denne part har nedlagt påstand om, at der skal træffes en afgørelse, som slet ikke er rent midlertidig, men foregriber den fremtidige afgørelse i hovedsagen og gør den illusorisk ved at fratage den sin nyttige virkning.

Hvad angår en sag, hvor Retten i forbindelse med tvisten i hovedsagen skal tage stilling til, om den anfægtede afgørelse – hvorved Kommissionen har afvist sagsøgerens begæring om, at den afholdt sig fra at offentliggøre fortrolige oplysninger – skal annulleres, er det åbenbart, at sagsøgeren for at bevare den nyttige virkning af en dom, som annullerer den anfægtede afgørelse, skal være i stand til at undgå, at Kommissionen foretager en ulovlig offentliggørelse af de omtvistede oplysninger.

Disse betragtninger svækkes ikke af den omstændighed, at selv en faktisk offentliggørelse af de omtvistede oplysninger sandsynligvis ikke fratager sagsøgeren hans søgsmålsinteresse for så vidt angår annullationen af den anfægtede afgørelse.

Kommissionens interesse i at få begæringen om foreløbige forholdsregler forkastet må derfor vige for den af sagsøgeren forsvarede interesse, så meget desto mere som anordningen af de ønskede foreløbige forholdsregler blot vil føre til opretholdelse for et begrænset tidsrum af den status quo, der har eksisteret i mange år.

(jf. præmis 24-29)