ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 25. marts 2021 — Slovak Telekom, a.s. mod Europa-Kommissionen og Slovanet, a.s.

(Sag C-165/19 P) (1)

(Appel - konkurrence - artikel 102 TEUF - misbrug af dominerende stilling - det slovakiske marked for bredbåndsinternettjenester - reguleringsmæssig forpligtelse til at indrømme adgang til abonnentledningerne for de operatører, der har en stærk position - den etablerede operatørs betingelser for andre operatørers ubundtede adgang til abonnentledningerne - den absolutte nødvendighed af at indrømme adgang - avancepres - omkostninger - konkurrent, der er mindst lige så effektiv som den dominerende virksomhed - ret til forsvar)

(2021/C 206/10)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Slovak Telekom, a.s. (ved avocat D. Geradin, og R. O’Donoghue, QC)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede) og Slovanet, a.s. (ved advokát P. Tisaj)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Slovak Telekom a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

(1) EUT C 148 af 29.4.2019.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 25. marts 2021 — Q-GmbH mod Finanzamt Z (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-907/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/112/EF - merværdiafgift (moms) - fritagelser - artikel 135, stk. 1, litra a) - forsikringstransaktioner og ydelser udført af forsikringsmæglere og formidlere i forbindelse med disse transaktioner - ydelse leveret til en forsikringsgiver bestående af forskellige ydelser - kvalificering som én enkelt ydelse)

(2021/C 206/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Q-GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Z

Konklusion

Artikel 135, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse for merværdiafgift (moms) ikke finder anvendelse på ydelser leveret af en afgiftspligtig person, der omfatter levering af et forsikringsprodukt til et forsikringsselskab, og sekundært salg af dette produkt for dette selskabs regning samt administration af de indgåede forsikringsaftaler, såfremt den forelæggende ret måtte kvalificere disse ydelser som én enkelt ydelse i momsmæssig henseende.

(1) EUT C 87 af 16.3.2020.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 24. marts 2021 — NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. — LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. og LDK Symvouloi Michanikoi A.E. mod Archi Exetasis Prodikastikon Prosfigon (AEPP) og Attiko Metro A.E. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Symvoulio tis Epikrateias — Grækenland)

(Sag C-771/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 92/13/EØF - klageprocedurer - fasen forud for indgåelsen af kontrakten - bedømmelse af bud - afvisning af et teknisk bud og adgang for konkurrentens bud - udsættelse af gennemførelsen af denne retsakt - den udelukkede tilbudsgivers berettigede interesse i at anfægte lovligheden af tilslagsmodtagerens bud)

(2021/C 189/02)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvoulio tis Epikrateias

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. — LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. og LDK Symvouloi Michanikoi A.E.

Sagsøgte: Archi Exetasis Prodikastikon Prosfigon (AEPP) og Attiko Metro A.E.

Procesdeltagere: SALFO kai Synergates Anonymi Etairia Meletitikon Ypiresion Technikon Ergon — Grafeio Doxiadi Shymvouloi gia Anaptyxi kai Oikistiki AE — TPF Getinsa Euroestudios SL, SALFO kai Synergates Anonymi Etairia Meletitikon Ypiresion Technikon Ergon, Grafeio Doxiadi Shymvouloi gia Anaptyxi kai Oikistiki AE og TPF Getinsa Euroestudios SL

Konklusion

Artikel 1, stk. 1 og 3, artikel 2, stk. 1, litra a) og b), samt artikel 2a, stk. 2, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26. februar 2014, skal fortolkes således, at en tilbudsgiver, som er blevet udelukket fra en offentlig udbudsprocedure i en fase forud for tildelingen af kontrakten, og hvis anmodning om udsættelse af gennemførelsen af afgørelsen om at udelukke den pågældende fra denne procedure er blevet afvist, i sin samtidigt indgivne anmodning om udsættelse af gennemførelsen af afgørelsen om at give en anden tilbudsgivers bud adgang kan påberåbe sig alle anbringender om en tilsidesættelse af EU-retten om offentlige kontrakter eller de nationale regler til gennemførelse heraf, herunder anbringender, som ikke har forbindelse med de uregelmæssigheder, som var grundlag for udelukkelsen af vedkommendes bud. Denne mulighed påvirkes ikke af den omstændighed, at den administrative klage for en uafhængig national myndighed, som denne tilbudsgiver i henhold til national ret skulle indgive først over beslutningen om at udelukke den, er blevet afvist, for så vidt som denne afvisning ikke har opnået retskraft.

(1) EUT C 19 af 20.1.2020.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 24. marts 2021 — sag anlagt af A (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-950/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - selskabsret - direktiv 2006/43/EF - lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber - artikel 22a, stk. 1, litra a) - en revidereret virksomheds ansættelse af en revisor - karensperiode - forbud mod at påtage sig en ledende stilling i den reviderede virksomhed - tilsidesættelse - overtrædelsens grovhed og varighed - udtrykket »påtager sig en stilling« - rækkevidde - indgåelse af en ansættelseskontrakt med den reviderede virksomhed - revisorers uafhængighed - eksternt aspekt)

(2021/C 189/04)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hallinto-oikeus

Part i hovedsagen

A

Procesdeltager: Patentti- ja rekisterihallituksen tilintarkastuslautakunta

Konklusion

Artikel 22a, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/56/EU af 16. april 2014, skal fortolkes således, at en revisor, såsom en ledende revisionspartner, der er udpeget af et revisionsfirma i forbindelse med en revisionsopgave, skal anses for at påtage sig en ledende stilling i den reviderede virksomhed i denne bestemmelses forstand, så snart den pågældende indgår en ansættelseskontrakt med sidstnævnte virksomhed vedrørende denne stilling, selv om vedkommende endnu ikke er påbegyndt sit arbejde i den pågældende stilling.

(1) EUT C 77 af 9.3.2020.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 24. marts 2021 — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze mod MI (sag C-870/19) og TB (sag C-871/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Forenede sager C-870/19 og C-871/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - kontrolapparat inden for vejtransport - forordning (EØF) nr. 3821/85 - artikel 15, stk. 7 - forordning (EF) nr. 561/2006 - kontrolprocedure - administrativ sanktion - manglende forevisning af fartskriverens diagramark for den pågældende dag og de forudgående 28 dage - en enkelt eller flere overtrædelser)

(2021/C 189/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

Sagsøgte: MI (sag C-870/19) og TB (sag C-871/19)

Konklusion

Artikel 15, stk. 7, i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006, og artikel 19 i forordning nr. 561/2006 skal fortolkes således, at de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor et kontrolsted er beliggende, såfremt føreren af et køretøj til vejtransport, der er genstand for en kontrol, ikke foreviser diagramark fra kontrolapparatet vedrørende flere arbejdsdage i løbet af den periode, der omfatter kontroldagen og de forudgående 28 dage, er forpligtet til kun at konstatere en enkelt overtrædelse begået af denne fører og kun at pålægge vedkommende en enkelt sanktion på grund af denne.

(1) EUT C 54 af 17.2.2020.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. marts 2021 — D.J. mod Radiotelevizija Slovenija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče — Slovenien)

(Sag C-344/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - tilrettelæggelse af arbejdstiden - direktiv 2003/88/EF - artikel 2 - begrebet »arbejdstid« - periode med vagttjeneste uden krav om ophold på arbejdsstedet - specifikt arbejde med vedligeholdelse af TV-sendemaster beliggende langt fra beboede områder - direktiv 89/391/EØF - artikel 5 og 6 - psykosociale risici - pligt til forebyggelse heraf)

(2021/C 182/03)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče

Parter i hovedsagen

Sagsøger: D.J.

Sagsøgt: Radiotelevizija Slovenija

Konklusion

Artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at en periode med vagttjeneste uden krav om ophold på arbejdsstedet, hvorunder en arbejdstager alene skal kunne kontaktes telefonisk og om nødvendigt skal kunne vende tilbage til arbejdsstedet inden for en frist på en time, idet denne kan bo i en tjenestebolig, der er stillet til rådighed af arbejdsgiveren på dette arbejdssted, uden at denne er forpligtet til at blive der, kun i sin helhed udgør arbejdstid som omhandlet i denne bestemmelse, såfremt det følger af en helhedsvurdering af alle omstændighederne i det foreliggende tilfælde, navnlig af konsekvenserne af en sådan frist og i givet fald af den gennemsnitlige hyppighed af indgreb i denne periode, at de begrænsninger, der er pålagt denne arbejdstager i den nævnte periode, er af en sådan art, at de objektivt set og i meget betydeligt omfang påvirker dennes mulighed for i den samme periode frit at disponere over den tid, hvor dennes faglige tjenesteydelser ikke er påkrævet, og at hellige sig sine egne interesser i denne tid. Det forhold, at der er få fritidsaktiviteter i det pågældende steds nærområde, har ingen betydning for denne vurdering.

(1) EUT C 263 af 5.8.2019.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 29. april 2021 — Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea mod SC Piscicola Tulcea SA (sag C-294/19), Ira Invest SRL mod Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea (sag C-304/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Constanţa — Rumænien)

(Forenede sager C-294/19 og C-304/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - landbrug - den fælles landbrugspolitik - ordninger for direkte støtte - støtteberettiget hektar - styring af akvakulturanlæg - anvendelse af matriklen - faktisk anvendelse til landbrugsmæssige formål - anvendelse i overensstemmelse med registreringerne i ejendomsregistret)

(2021/C 263/02)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Constanţa

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea (sag C-294/19) og Ira Invest SRL (sag C-304/19)

Sagsøgte: SC Piscicola Tulcea SA (sag C-294/19) og Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul Judeţean Tulcea (sag C-304/19)

Konklusion

Artikel 2, litra h), og artikel 34, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003, og artikel 4, stk. 1, litra e), samt artikel 32, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 skal fortolkes således, at arealer, som i henhold til national ret er udlagt med henblik på fiskeopdræt, men som er eller faktisk har været anvendt til landbrugsformål, er landbrugsarealer.

(1) EUT C 288 af 26.8.2019.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. april 2021 — Sag anlagt af E (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-480/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF - den frie bevægelighed for kapital - indkomstskat - kapitalindkomst - indtægter oppebåret fra et hjemmehørende institut for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitut), der er oprettet i henhold til aftale - indtægter oppebåret fra et investeringsinstitut, der er etableret i en anden medlemsstat, og som er oprettet i henhold til vedtægter - forskellig behandling - artikel 65 TEUF - objektivt sammenlignelige situationer)

(2021/C 263/04)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E

Procesdeltager: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en medlemsstats skattepraksis, hvorefter de indtægter, som oppebæres fra et institut for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitut), der er oprettet i henhold til vedtægter, og som er etableret i en anden medlemsstat, i forbindelse med indkomstbeskatningen af en fysisk person, der er hjemmehørende i den førstnævnte medlemsstat, ikke sidestilles med de indtægter, som oppebæres fra de investeringsinstitutter, der er etableret i den førstnævnte medlemsstat, med den begrundelse, at disse sidstnævnte investeringsinstitutter ikke har den samme retlige form.

(1) EUT C 295 af 2.9.2019.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 29. april 2021 — Granarolo SpA mod Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)

(Sag C-617/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - artikel 3, litra e) - begrebet »anlæg« - artikel 3, litra f) - begrebet »driftsleder« - punkt 2 og 3 i bilag I - reglen om sammenlægning - sammenlægning af kapaciteter for et anlægs aktiviteter - ejer af en erhvervsvirksomheds overdragelse af en kraftvarmeenhed til elektricitets- og kraftvarmeproduktion - aftale om energiforsyning mellem den overdragende virksomhed og den erhvervende virksomhed - ajourføring af drivhusgasemissionstilladelse)

(2021/C 263/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Granarolo SpA

Sagsøgte: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

Procesdeltager: E.ON Business Solutions Srl, tidligere E.ON Connecting Energies Italia Srl,

Konklusion

Artikel 3, litra e) og f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/29/EF af 23. april 2009, sammenholdt med punkt 2 og 3 i bilag I til dette direktiv, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en ejer af en fabrik, der er udstyret med et termisk kraftværk, hvis aktivitet er omfattet af dette bilag I, kan opnå en ajourføring af sin drivhusgasemissionstilladelse som omhandlet i dette direktivs artikel 7, når denne har overdraget en kraftvarmeenhed, der er beliggende på samme industriområde som denne fabrik, og som har en aktivitet, hvis kapacitet er under den tærskel, som er fastsat i det nævnte bilag I, til en virksomhed, der er specialiseret inden for energisektoren, idet ejeren samtidig har indgået en aftale med denne virksomhed, hvori det bl.a. er fastsat, at den energi, som denne enhed producerer, skal leveres til denne fabrik, når det termiske kraftværk og kraftvarmeenheden ikke udgør et og samme anlæg som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 3, litra e), og når ejeren af fabrikken under alle omstændigheder ikke længere er kraftvarmeenhedens driftsleder som omhandlet i samme direktivs artikel 3, litra f).

(1) EUT C 399 af 25.11.2019.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 29. april 2021 — Powiat Ostrowski mod Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Ostrowie Wielkopolskim — Polen)

(Sag C-383/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 2009/103/EF - artikel 3, stk. 1 - forpligtelse til at indgå en forsikringsaftale - rækkevidde - lokal myndighed, der har erhvervet et køretøj ved en retssag - indregistreret køretøj, der befinder sig på privat grund og er bestemt til skrot)

(2021/C 263/03)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Ostrowie Wielkopolskim

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Powiat Ostrowski

Sagsøgt: Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse skal fortolkes således, at indgåelsen af en aftale om ansvarsforsikring for motorkøretøjer er obligatorisk, når det pågældende køretøj er indregistreret i en medlemsstat, for så vidt som dette køretøj ikke lovligt er blevet taget ud af brug i overensstemmelse med gældende national ret.

(1) EUT C 280 af 19.8.2019
Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. april 2021 — J.K. mod Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-703/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 98, stk. 2 - medlemsstaternes mulighed for at anvende en eller to nedsatte momssatser for leveringen af visse varer og tjenesteydelser - kvalificering af en erhvervsmæssig virksomhed som »tjenesteydelse« - bilag III, punkt 12a - gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 - artikel 6 - begrebet »restaurations- og cateringydelser« - måltider tilberedt til umiddelbar indtagelse på stedet i sælgerens lokaler eller i et restaurationsområde - måltider tilberedt til umiddelbar indtagelse til at tage med)

(2021/C 228/06)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: J.K.

Sagsøgt: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

Procesdeltager: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

Konklusion

Artikel 98, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/47/EF af 5. maj 2009, sammenholdt med dette direktivs bilag III, punkt 12a), og med artikel 6 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112, skal fortolkes således, at begrebet »restaurations- og cateringydelser« omfatter levering af fødevarer, når leveringen er ledsaget af tilstrækkelige dertil knyttede ydelser med henblik på at gøre det muligt for slutkunden umiddelbart at indtage disse fødevarer, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Når slutkunden vælger ikke at benytte sig af de materielle og menneskelige ressourcer, som den afgiftspligtige stiller til vedkommendes rådighed til at ledsage indtagelsen af de leverede fødevarer, må det antages, at der ikke er nogen tjenesteydelse forbundet med leveringen af disse fødevarer.

(1) EUT C 27 af 27.1.2020.
2)

Artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for nationale bestemmelser, som tillægger den pågældende medlemsstats premierminister en afgørende beføjelse i proceduren for udnævnelse af dommere, idet de samtidig fastsætter, at der i denne procedure skal medvirke et uafhængigt organ, der navnlig har til opgave at bedømme kandidaterne til et dommerembede og afgive udtalelse til premierministeren.
4)

Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et transporterende luftfartsselskab for at blive fritaget for sin forpligtelse til at betale kompensation til passagerer i tilfælde af en væsentlig forsinkelse af en flyafgang kan påberåbe sig en »usædvanlig omstændighed«, der påvirkede en forudgående flyafgang, som dette selskab selv gennemførte med samme luftfartøj i forbindelse med den tredjesidste flyvning i dette luftfartøjs flyrotation, forudsat at der er en direkte årsagsforbindelse mellem denne omstændigheds indtræden og den væsentlige forsinkelse af den efterfølgende flyafgang ved ankomsten, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, bl.a. under hensyn til den måde, hvorpå det pågældende transporterende luftfartsselskab anvendte det omhandlede luftfartøj.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. april 2021 — Rådet for Den Europæiske Union mod Kurdistan Workers’ Party (PKK), Europa-Kommissionen og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-46/19 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - bekæmpelse af terrorisme - restriktive foranstaltninger truffet over for visse personer og enheder - indefrysning af midler - fælles holdning 2001/931/FUSP - artikel 1, stk. 3, 4 og 6 - forordning (EF) nr. 2580/2001 - artikel 2, stk. 3 - opretholdelse af en organisation på listen over personer, grupper og enheder, som er involveret i terrorhandlinger - betingelser - afgørelse fra en kompetent myndighed - vedvarende risiko for involvering i terroraktiviteter - faktuelt grundlag for afgørelserne om indefrysning af midler - beslutning om en fornyet gennemgang af den nationale afgørelse, der begrundede den oprindelige opførelse - begrundelsespligt)

(2021/C 228/03)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen et S. Van Overmeire, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (ved advocaten A.M. van Eik og T.M.D. Buruma, Europa-Kommissionen (ved R. Tricot, T. Ramopoulos og J. Norris, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved S. Brandon, som befuldmægtiget, bistået af barrister P. Nevill, derefter ved F. Shibli og S. McCrory, som befuldmægtigede, bistået af barrister P. Nevill)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved A.-L. Desjonquères, B. Fodda og J.-L. Carré, som befuldmægtigede) og Kongeriget Nederlandene (ved M.K. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Punkt 1-11, 13 og 14 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 15. november 2018, PKK mod Rådet (T-316/14, EU:T:2018:788), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Retten.

3) Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

(1) EUT C 103 af 18.3.2019.