ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærkerne TRAVATAN og TRIVASTAN

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

For de endelige forbrugere, italienske læger og apotekere, foreligger der en risiko for forveksling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, mellem ordmærket TRAVATAN, der er søgt registreret som EF-varemærke for »oftalmiske farmaceutiske præparater« henhørende under klasse 5 i Nice-arrangementet, og ordmærket TRIVASTAN, der tidligere er registreret i Italien for en »perifer vasodilatator til behandling af perifere vaskulære og cerebrale forstyrrelser samt vaskulære forstyrrelser i øjet og øret«, som henhører under samme klasse.

Da det produkt, der er omfattet af det ældre varemærke, kan anvendes til behandling af vaskulære forstyrrelser i øjet, selv om produktet er bestemt til at skulle anvendes i forbindelse med den generelle behandling af vaskulære problemer, skal det nemlig for det første betragtes som ligestillet med et oftalmisk farmaceutisk præparat, da det i begge tilfælde drejer sig om behandling af øjenforstyrrelser. For det andet er der en væsentlig visuel lighed og en fonetisk lighed mellem de omtvistede tegn.

(jf. præmis 60, 75 og76)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse 2001/822 om de oversøiske landes og territoriers associering – beslutning om ikke at imødekomme en anmodning om en undtagelse fra afgørelsen hvad angår oprindelsesreglerne for sukker fra De Nederlandske Antiller – tilsidesættelse af begrundelsespligten

(Art. 253 EF; Rådets afgørelse 2001/822, bilag III, art. 37; Kommissionens beslutning 2003/34)

Sammendrag

Den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret. Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde samt den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 253 EF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

En kommissionsbeslutning om ikke at imødekomme en anmodning om en undtagelse fra afgørelse 2001/822 om de oversøiske landes og territoriers associering (OLT) hvad angår oprindelsesreglerne for sukker fra De Nederlandske Antiller, der ikke gør det muligt tilstrækkeligt klart for det første at udlede den begrundelse, som har ført Kommissionen til at konkludere, at reglerne om kumulativ oprindelse gjorde det muligt at løse problemet, og at anvendelsen af sukker fra Guyana ikke ville medføre, at producenten måtte indstille sin virksomhed, og for det andet at afgøre, om Kommissionen har anvendt artikel 37, stk. 3, litra b), i bilag III til OLT-beslutningen om betingelser for undtagelser til oprindelsesreglerne, og endelig at udlede den beregningsmetode, som Kommissionen har anvendt til beregning af værditilvæksten af sukker fra Guyana som led i en eventuel anvendelse af artikel 37, stk. 7, i dette bilag, opfylder ikke betingelserne i artikel 253 EF.

(jf. præmis 20, 42, 43, 45 og 49)
Uanset at det af fast retspraksis følger, at kundekredsen — hvad angår vurderingen af ligheden mellem varemærker som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker — i almindelighed ikke opfatter en beskrivende bestanddel, der udgør en del af et sammensat varemærke, som den særprægede og dominerende bestanddel af det helhedsindtryk, som varemærket fremkalder, indebærer det svage særpræg af en bestanddel af et sammensat varemærke ikke nødvendigvis, at denne ikke kan udgøre en dominerende bestanddel, da den navnlig som følge af sin placering i tegnet eller af sin størrelse kan sætte sit præg i opfattelsen hos gennemsnitsforbrugeren og forblive i dennes erindring.

Da sammenligningen mellem varemærkerne imidlertid skal tage udgangspunkt i det helhedsindtryk, som varemærkerne giver, idet der bl.a. skal tages hensyn til varemærkebestanddelenes særpræg i forhold til de pågældende varer eller tjenesteydelser, er det ikke tilstrækkeligt, at en bestanddel, som visuelt skiller sig ud i et sammensat tegn, og den eneste bestanddel i det andet tegn er identiske eller ligner hinanden, for at der kan antages at bestå en lighed mellem varemærkerne. Det skal derimod fastslås, at der er en lighed, når helhedsindtrykket af det sammensatte varemærke henset til de omfattede varer og tjenesteydelser og ud fra en samlet betragtning domineres af en af varemærkets bestanddele på en sådan måde, at de andre bestanddele forekommer at være uden betydning i billedet af dette varemærke, som den relevante offentlighed har i erindringen.

(jf. præmis 32 og 33)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

For gennemsnitsforbrugeren er der ikke risiko for forveksling mellem på den ene side figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »SELEZIONE ORO Barilla« og er søgt registreret som EF-varemærke for »Pastavarer, mel og næringsmidler af korn, brød, konditori­ og konfekturevarer; gær, bagepulver; saucer (krydrede)« i klasse 30 i Nice-arrangementet, og på den anden side ordmærket ORO, der tidligere er registreret i Italien og som internationalt varemærke med virkning i bl.a. Østrig, Tyskland, Spanien, Frankrig og Benelux-landene for »kaffe, te, kakao, sukker, ris, tapioka, sago, kaffeerstatning, mel og næringsmidler af korn, brød, biskuitter; tærter, kager, konditorivarer, slik, konfekturevarer, spiseis, honning, sirup; gær, bagepulver; salt, sennep; peber, eddike, herunder vineddike, saucer, krydderier; råis« i klasse 30, og ordmærket ORO SAIWA, der tidligere er registreret i Italien for »flade kager fremstillet med mælk, biskuitter, brød, konditori­ og konfekturevarer« i samme klasse, på trods af, at varerne i det væsentlige er af samme art. Der er således væsentlige visuelle og fonetiske forskelle i forbrugernes opfattelse af de omtvistede varemærker, og den blotte tilstedeværelse af ordet »oro« vil ikke kunne medføre, at der er lighed mellem varemærkerne. Desuden kan en svag grad af begrebsmæssig lighed mellem varemærkerne ikke opveje deres visuelle og fonetiske forskelle. Endelig har ordet »oro«, der hovedsageligt bruges til at definere varer af højere kvalitet i modsætning til standardvarer, ikke en selvstændig kendetegnende funktion i det ansøgte varemærke, men skal forstås som en tilføjelse til det beskrivende ord »selezione«, der skal give forbrugeren den oplysning, at der er tale om en vare af bedste kvalitet, således at tegnets fornødne særpræg beror på ordet »Barilla«.

(jf. præmis 30, 32 og 39-41)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler – aftaler indgået af Fællesskabet – direkte virkning

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet, art. 2, stk. 1, art. 3, stk. 1, og art. 6)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed

(Art. 226 EF og art. 288, stk. 2, EF)

3. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – en af betingelserne ikke opfyldt

(Art. 288, stk. 2, EF)

Sammendrag

1. En bestemmelse i en aftale indgået af Fællesskabet med et tredjeland må anses for umiddelbart anvendelig, når der af dens ordlyd samt aftalens formål og karakter kan udledes en klar og præcis forpligtelse, hvis opfyldelse og retsvirkninger ikke er betinget af, at der udstedes yderligere retsakter.

Dette er ikke tilfældet med hensyn til artikel 2, stk. 1, i aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, der i generelle vendinger beskriver formålet med nævnte aftale. Denne bestemmelse har således karakter af en programerklæring. Den er ikke tilstrækkelig præcis og ubetinget ,og dens opfyldelse og retsvirkninger er nødvendigvis betinget af, at der udstedes yderligere retsakter, idet det må udelukkes, at bestemmelsen kan regulere en erhvervsdrivendes situation direkte. Tilsvarende gælder med hensyn til denne aftales artikel 3, stk. 1, hvor formålet med den indledende fase af nævnte associering angives i generelle vendinger i bestemmelsens første afsnit, og hvor andet afsnit henviser til tillægsprotokollerne med henblik på fastlæggelsen af gennemførelsesbestemmelserne vedrørende denne fase. Tilsvarende gælder endvidere for aftalens artikel 6, som etablerer et associeringsråd, og derfor er en bestemmelse af institutionel karakter.

(jf. præmis 39 og 42-44)

2. For så vidt angår Fællesskabets ansvar uden for kontrakt kan en påstået utilstrækkelig økonomisk støtte til Tyrkiet ikke tilskrives Fællesskabet, hvis den utilstrækkelige støtte skyldes modstand fra en medlemsstat. Selv om det antages, at en sådan modstand kunne anses for ensbetydende med, at denne medlemsstat ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til traktaten, er Kommissionen ikke forpligtet til at indlede en traktatbrudsprocedure i henhold til artikel 226 EF. Følgelig kan Kommissionens beslutning om ikke at indlede en sådan procedure under ingen omstændigheder være ulovlig, og kan således ikke medføre, at Fællesskabet ifalder ansvar uden for kontraktforhold.

(jf. præmis 50 og 51)

3. Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 288, stk. 2, EF forudsætter, at flere betingelser skal være opfyldt, nemlig for det første, at den adfærd, institutionerne hævdes at have udvist, er retsstridig, for det andet, at der er indtrådt en skade, og for det tredje, at der er årsagsforbindelse mellem adfærden og det påberåbte tab. Når en af disse betingelser ikke er opfyldt, bør Kommissionen frifindes i det hele, uden at det er nødvendigt at undersøge, om de øvrige betingelser for dette ansvar er opfyldt.

(jf. præmis 34 og 62)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra d), og art. 51, stk. 1, litra a)]

2. EF-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c), og art. 51, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

1. Ordkombinationen WEISSE SEITEN skulle ikke have været registreret som EF-varemærke for »magnetiske databærere, indspillede lagringsmedier til databehandlingsanlæg og ‑apparater, særlig bånd, plader, cd-rommer« og »tryksager, opslagsværker, branchefortegnelser« fra henholdsvis klasse 9 og 16 i Nice-arrangementet, da der foreligger den absolutte registreringshindring, som omhandles i artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, på grund af varemærkets almindelige karakter, for så vidt det er godtgjort, at ordkombinationen »weiße Seiten« for den gennemsnitlige tysksprogede forbruger var blevet almindelig på tidspunktet for anmeldelsen af ansøgningen om registrering af varemærket som en generisk betegnelse for telefonfortegnelser over private, ikke blot i papirform, men også i elektronisk form.

(jf. præmis 66, 71 og 72)

2. Ordkombinationen WEISSE SEITEN skulle ikke have været registreret for »magnetiske databærere, indspillede lagringsmedier til databehandlingsanlæg og ‑apparater, særlig bånd, plader, cd-rommer«, »papir, pap, varer heraf og ikke indeholdt i andre klasser; tryksager, opslagsværker, branchefortegnelser; artikler til brug for kunstnere; kontorartikler (dog ikke møbler); instruktions- og undervisningsmateriale (dog ikke apparater)«, »forlagsvirksomhed, særlig udgivelse af tekster, bøger, tidsskrifter, aviser« og »redaktørvirksomhed«, fra henholdsvis klasse 9, 16, 41 og 42 i Nice-arrangementet, da der foreligger den absolutte registreringshindring, som omhandles i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, på grund af varemærkets beskrivende karakter, for så vidt som forbindelsen mellem varemærket og varernes og tjenesteydelsernes egenskaber, ud fra den gennemsnitlige tysksprogede forbrugers synspunkt, er tilstrækkelig tæt til at være omfattet af forbuddet i denne bestemmelse.

(jf. præmis 108)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – medicinske specialiteter – markedsføringstilladelse

(Art. 5, stk. 1, EF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83, art. 30; Rådets direktiv 75/319, art. 11)

Sammendrag

Artikel 11 i direktiv 75/319 om medicinske specialiteter, som svarer til artikel 30 i fællesskabskodeksen for humanmedicinske lægemidler (HUM-kodeksen), og som bestemmer, at der kan igangsættes en nærmere angivet procedure, når medlemsstaterne har vedtaget indbyrdes afvigende afgørelser om tilladelse, suspension eller tilbagetrækning af en markedsføringstilladelse, gælder kun for rent nationale markedsføringstilladelser. Efter gennemførelsen af en sådan procedure er Kommissionen derfor ikke kompetent til at træffe en bindende beslutning såsom en beslutning med pålæg om ændring af resumeet af et produkts egenskaber.

Artikel 11 henhører nemlig ikke under de bestemmelser, der danner baggrund for den gensidige anerkendelsesprocedure, som udgør en bindende ordning, men foreskriver alene en rådgivende procedure, der skal lette vedtagelsen af medlemsstaternes fælles afgørelser inden for et område, hvor de har enekompetence, nemlig hvad angår rent nationale markedsføringstilladelser, såfremt de trufne afgørelser er indbyrdes afvigende.

Ganske vist har HUM-kodeksen til formål at beskytte den offentlige sundhed ved midler, som ikke hæmmer udviklingen af industrien og medlemsstaternes samhandel med lægemidler, men den berøver ikke medlemsstaterne deres enekompetence hvad angår de markedsføringstilladelser, der udstedes under en rent national procedure, så længe der ikke er vedtaget udtrykkelige bestemmelser herom og under hensyn til princippet i artikel 5, stk. 1, EF om, at Fællesskabet handler inden for rammerne af de beføjelser, der er tillagt det. Da der ikke er vedtaget sådanne udtrykkelige bestemmelser, må artikel 30 HUM forstås således, at den ikke berører medlemsstaternes enebeføjelser, men at den har til formål i kraft af den rådgivende procedure, som den gør det muligt at anvende på fællesskabsplan, at lede udøvelsen af de nationale beføjelser i en fælles retning.

(jf. præmis 80, 85, 87 og 90)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt (art. 88, stk. 2, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 40-47, 49, 51 og 54-56)

2. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (art. 87, stk. 1, EF og art. 253 EF) (jf. præmis 78, 79 og 92)

Sagens genstand

Angående

Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2003/293/EF af 11. december 2002 om Spaniens støtteforanstaltninger til fordel for landbrugssektoren som følge af prisstigningerne på brændstof (EUT 2003 L 111, s. 24).

Afgørelse

Konklusion

1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 2003/293/EF af 11. december 2002 om Spaniens støtteforanstaltninger til fordel for landbrugssektoren som følge af prisstigningerne på brændstof annulleres, for så vidt som det heri konstateres, at de støtteforanstaltninger til fordel for landbrugskooperativer, der er fastsat i Real Decreto-Ley 10/2000 de medidas urgentes de apoyo a los sectores agrario, pesquero y del transporte (kongeligt lovdekret 10/2000 om hastende støtteforanstaltninger til landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren), ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF.

2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger.

3) Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

For de spanske gennemsnitsforbrugere er der en risiko for forveksling mellem på den ene side figurmærkerne VENADO med ramme, VENADO og VENADO ESPECIAL, som omfatter gengivelsen af et hjortehoved set forfra indtegnet i en cirkel, og som er søgt registreret som EF-varemærker for »Mineralvand og kulsyreholdige vande og andre ikke-alkoholholdige drikke; frugtdrikke og frugtsaft; saft og andre præparater til fremstilling af drikke« og »Rom, romlikører og akvavitter« i henholdsvis klasse 32 og 33 i Nice-arrangementet, og på den anden side figurmærket, der forestiller et hjortehoved set forfra indtegnet i en cirkel, der tidligere er registreret som EF-varemærke for »Ikke-alkoholholdige drikke« og »Vin, mousserende vin, frugtvin, mousserende frugtvin, spirituosa« i samme klasser i Nice-arrangementet.

Henset til den omstændighed, at de omhandlede varer for størstedelens vedkommende er af samme art og for den resterende dels vedkommende er af meget lignende art, og henset til de visuelle, fonetiske og begrebsmæssige ligheder mellem de omtvistede varemærker er de forskelle, der er mellem varemærkerne, således ikke tilstrækkelige til at afvise, at der er en risiko for forveksling i ovennævnte relevante kundekreds’ bevidsthed. Særligt er de visuelle forskelle mellem tegnene ikke i sig selv tilstrækkelige til undgå enhver risiko for forveksling i denne kundekreds’ bevidsthed. For det første kan det, idet gennemsnitsforbrugeren kun har et ufuldstændigt billede af et varemærke i erindringen, ikke antages, at forbrugeren vil kunne huske de figurative detaljer ved de omhandlede tegn. Desuden vil ordbestanddelene (»venado« og »venado especial«), der alene optræder i de ansøgte varemærker, af den spansktalende gennemsnitsforbruger blive opfattet som en direkte henvisning til disse varemærkers figurative del. For det andet og frem for alt opvejes de visuelle forskelle mellem tegnene af den omstændighed, at størstedelen af de omhandlede varer er af samme art og de øvrige af lignende art, samt af den fonetiske og begrebsmæssige lighed mellem tegnene for den relevante spansktalende kundekreds.

(jf. præmis 101-103, 107 og 108)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Økonomisk og social samhørighed – strukturindgreb – integrerede middelhavsprogrammer (Rådets forordning nr. 2088/85) (jf. præmis 92, 94, 97 og 100)

2. Fællesskabsret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning – betingelser (jf. præmis 129)

3. Økonomisk og social samhørighed – strukturindgreb – integrerede middelhavsprogrammer (jf. præmis 142 og 143)

4. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (art. 253 EF) (jf. præmis 149)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning indeholdt i skrivelse til den italienske regering af 18. december 2002, som bragte finansiel fællesskabsstøtte inden for rammerne af et integreret Middelhavsprogram (IMP) for regionen Marche (Italien) til ophør.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – ældre varemærke, der består af et nationalt varemærke – afslag på registrering, da der foreligger en relativ registreringshindring, selv om denne er begrænset til en del af Fællesskabet

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 2, og art. 8)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærket SELENIUM-ACE og figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »Selenium Spezial A-C-E«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. Selv om artikel 8 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, der vedrører relative registreringshindringer, ikke indeholder en bestemmelse svarende til bestemmelsen i artikel 7, stk. 2, vedrørende absolutte registreringshindringer, hvorefter det for at udelukke et varemærke fra registrering er tilstrækkeligt, at en absolut registreringshindring kun er til stede i en del af Fællesskabet, finder den samme løsning anvendelse i en indsigelsessag, der er støttet på et ældre varemærke, som er registreret i en medlemsstat. Heraf følger, at registrering ligeledes er udelukket, selv om den relative registreringshindring kun er til stede i en del af Fællesskabet.

(jf. præmis 29)

2. For gennemsnitsforbrugeren i Tyskland er der risiko for forveksling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, mellem ordmærket SELENIUM-ACE, der er søgt registreret som EF-varemærke for »kosmetik; ansigtscremer; sæbe; cremer og lotioner mod ældning af huden« og »kosttilskud; vitaminer og mineraler« i henholdsvis klasse 3 og 5 i Nice-arrangementet, og figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »Selenium Spezial A-C-E«, som tidligere er registreret i Tyskland for »ikke-medicinske og ikke-farmaceutiske præparater af stivelse, calciumsalte, magnesiumstearat og gær eller kombinationer af disse stoffer som kosttilskud«, der henhører under såvel klasse 5 som klasse 30 i Nice-arrangementet, da de varer, som er omfattet af varemærkeansøgningen, dels er af samme art som de varer, det ældre varemærke betegner, dels er af lignende art, da de omhandlede tegn fremkalder et helhedsindtryk, der på det visuelle, fonetiske og begrebsmæssige plan er det samme, og da forskellene mellem de pågældende tegn i betragtning af, at varerne er af samme eller lignende art, er mindre fremtrædende i forbindelse med helhedsvurderingen af risikoen for forveksling.

(jf. præmis 31, 44 og 48)