Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer - anvendelse af et kraeftfremkaldende stof paa arbejdsstedet - arbejdsgivernes forpligtelser - afhaengighed af resultaterne af vurderingen af risikoen - ingen

(Raadets direktiv 90/394, art. 3 og 4)

2 Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer - arbejdstagernes udsaettelse for kraeftfremkaldende stoffer - arbejdsgivernes forpligtelser - afhaengighed af resultatet af vurderingen af risikoen

(Raadets direktiv 90/394, art. 3 og 5)

3 Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer - nationale bestemmelser, der paalaegger arbejdsgiverne strengere forpligtelser end de i direktivet fastsatte - strengere beskyttelsesforanstaltninger, jf. traktatens artikel 118 A, stk. 3 - lovlighed - betingelser

(EF-traktaten, art. 118 A, stk. 3; Raadets direktiv 90/394, art. 5)

4 Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 89/655 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet - frist for tilpasning af allerede eksisterende arbejdsudstyr - nationale bestemmelser, der fastsaetter en kortere frist end den i direktivet fastsatte - lovlighed - betingelser

[Raadets direktiv 89/655, art. 4, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1 Artikel 4 i direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer skal fortolkes saaledes, at en arbejdsgivers forpligtelse til at begraense et kraeftfremkaldende stof eller erstatte det med et andet stof ikke afhaenger af resultaterne af den vurdering af risikoen, der er naevnt i direktivets artikel 3.

2 Artikel 5 i direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer skal fortolkes saaledes, at arbejdsgiverens forpligtelse til at undgaa eller nedsaette arbejdstagernes udsaettelse for et kraeftfremkaldende stof afhaenger af resultaterne af den vurdering af risikoen, der er naevnt i direktivets artikel 3.

3 En national bestemmelse, hvorefter arbejdsgiveren er forpligtet til at nedsaette arbejdstagernes udsaettelse for et kraeftfremkaldende stof uafhaengigt af vurderingen af risikoen, strider ikke mod direktiv 90/394 om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at vaere udsat for kraeftfremkaldende stoffer, naar den udgoer en forstaerket beskyttelsesforanstaltning vedroerende arbejdsforholdene, der er tilladt efter traktatens artikel 118 A, stk. 3, og direktiv 90/394, der kun fastsaetter minimunsforskrifter paa omraadet.

En saadan forpligtelse, der oeger beskyttelsen af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, og som desuden kun er en udbygning af forpligtelsen ifoelge artikel 5 i direktivet, er ikke et brud paa sammenhaengen i Faellesskabets regulering paa omraadet for beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Endvidere finder en national bestemmelse, der udvider forpligtelsen ifoelge direktivets artikel 5 ved at forpligte arbejdsgiveren til at nedsaette arbejdstagerens udsaettelse for et kraeftfremkaldende stof uafhaengigt af vurderingen af risikoen, anvendelse uden forskelsbehandling og aendrer ikke udoevelsen af de grundlaeggende frihedsrettigheder, der er sikret ved traktaten.

4 En medlemsstat er ikke efter artikel 4 i direktiv 89/655 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet afskaaret fra at fastsaette en frist for tilpasning af eksisterende arbejdsudstyr, der udloeber foer den 31. december 1996, der er sidste frist ifoelge direktivets artikel 4, stk. 1, litra b), saafremt denne frist ikke er saa kort, at arbejdsgiverne ikke har mulighed for at gennemfoere en saadan tilpasning, eller saafremt den er forbundet med omkostninger, der klart er uforholdsmaessigt hoeje i forhold til de omkostninger, de maatte have afholdt, saafremt fristen havde vaeret laengere.