DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/16

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 10. maj 2010 — Union of European Football Associations (UEFA) og British Sky Broadcasting Ltd mod Euroview Sport Ltd

(Sag C-228/10)

()

2010/C 209/25

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Union of European Football Associations (UEFA) og British Sky Broadcasting Ltd

Sagsøgt: Euroview Sport Ltd

Præjudicielle spørgsmål

1) Ulovlig anordning

a) Hvis en adgangsstyringsanordning er fremstillet af eller med samtykke fra en tjenesteudbyder og sælges underlagt en begrænset tilladelse til at bruge enheden til kun under særlige omstændigheder at få adgang til den beskyttede tjeneste, bliver denne enhed da en »ulovlig anordning« som omhandlet i artikel 2, litra e), i direktiv 98/84/EF (1), hvis den bruges til at give adgang til denne beskyttede tjeneste på et sted, på en måde eller af en person, der ikke er omfattet af tjenesteudbyderens tilladelse?

b) Hvad betyder »udformet eller tilpasset« i henhold til direktivets artikel 2, litra e)?

2) Søgsmålsgrund

Når en første tjenesteudbyder overfører programindhold i kodet form til en anden tjenesteudbyder, som udsender dette indhold på grundlag af adgangsstyring, hvilke faktorer skal da tages i betragtning ved afgørelsen af, om den første udbyder af en beskyttet tjenestes interesser berøres som omhandlet i artikel 5 i direktiv 98/84/EF?

Især:

Når en første virksomhed overfører programindhold (bestående af visuelle billeder, omgivende lyd og kommentarer på engelsk) i kodet form til en anden virksomhed, der til offentligheden udsender programindholdet (til hvilket den har tilføjet sit logo og lejlighedsvis et yderligere lydspor med kommentarer):

a) Udgør den første virksomheds overførsel en beskyttet tjeneste i form af »tv-spredning« som omhandlet i artikel 2, litra a), i direktiv 98/84/EF og [som defineret under »tv-radiospredning« i] artikel 1, litra a), i direktiv 89/552/EØF (2)?

b) Er det nødvendigt, at den første virksomhed er et »tv-spredningsforetagende« som omhandlet i artikel 1, litra b), i direktiv 89/552/EØF for at blive betragtet som udbyder af en beskyttet tjeneste bestående i tv-spredning som omhandlet i artikel 2, litra a), første led, i direktiv 98/84/EF?

c) Skal artikel 5 i direktiv 98/84/EF fortolkes således, at der ved denne bestemmelse tillægges den første virksomhed en adgang til at anlægge civilt søgsmål i forbindelse med ulovlige anordninger, der giver adgang til det program, som udsendes af den anden virksomhed, enten: i) fordi sådanne anordninger skal betragtes, som om de via det udsendte signal giver adgang til den første virksomheds egen tjeneste, eller ii) fordi den første virksomhed er udbyder af en beskyttet tjeneste, hvis interesser berøres af en ulovlig handling (fordi sådanne anordninger giver uautoriseret adgang til beskyttede tjenester, som leveres af den anden virksomhed)?

d) Påvirkes svaret på (c) af, om den første og anden tjenesteudbyder bruger forskellige afkodningssystemer og adgangsstyringssystemer?

3) Artikel 6 i direktiv 2001/29/EF (3) — tekniske foranstaltninger

Under omstændigheder, hvor:

i) ophavsretligt beskyttede værker indgår i en satellitudsendelse

ii) udsendelsen sendes i krypteret form

iii) kun med adgang for satellitudsendelsesforetagendets abonnenter

iv) abonnenterne får udleveret et dekoderkort, der giver dem adgang til udsendelsen: a) Udgør kryptering da »tekniske foranstaltninger« som omhandlet i artikel 6, stk. 3, i direktiv 2001/29/EF? I bekræftende fald, er den tekniske foranstaltning »effektiv« som omhandlet i artikel 6, stk. 3, i direktiv 2001/29/EF? b) Udgør anvendelse af et dekoderkort, der er udstedt af den organisation, som foretager satellitudsendelsen, til en kunde i henhold til en abonnementsaftale i en første medlemsstat med henblik på at få adgang i en anden medlemsstat til udsendelsen og de ophavsretligt beskyttede værker, som indgår i udsendelsen, »omgåelse« af disse tekniske foranstaltninger under omstændigheder, hvor spredningsforetagendet ikke har givet samtykke til denne anvendelse af dekoderkortet? c) Skal en handlende, som importerer dekoderkort til den anden medlemsstat og reklamerer med henblik på salg og anvendelse af disse i denne stat, anses for at importere eller gøre reklame for anordninger, eller levere tjenesteydelser, som i) er genstand for salgsfremme, reklame eller markedsføring med henblik på omgåelse som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 2, litra a)? ii) kun i begrænset omfang har andet kommercielt formål eller anden kommerciel anvendelse end omgåelse som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 2, litra b)? iii) primært er udviklet, produceret, tilpasset eller ydet med henblik på at muliggøre eller befordre omgåelse som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 2, litra c)? d) Er de ovennævnte omstændigheder udelukket fra anvendelsesområdet for artikel 6 i direktiv 2001/29/EF med den begrundelse, at de er mere specifikt omfattet af direktiv 98/84/EF?

4) Retten til reproduktion

Når fortløbende fragmenter af en film, en tv-/radioudsendelse, et litterært værk, et musikalsk værk eller en lydoptagelse (i dette tilfælde digitale billed- og lydrammer) er skabt (i) i en dekoders hukommelse eller, (ii) for så vidt angår en film, en tv-/radioudsendelse og et litterært værk, på en tv-skærm, og hele værket gengives, hvis de fortløbende fragmenter betragtes under et, men der på et givent tidspunkt kun forefindes et begrænset antal fragmenter:

a) Skal spørgsmålet om, hvorvidt disse værker er blevet gengivet helt eller delvis, afgøres i henhold til bestemmelsen i den nationale ophavsretslovgivning i forbindelse med, hvad der udgør en ulovlig reproduktion af et ophavsretligt beskyttet værk, eller er dette et spørgsmål om fortolkning af artikel 2 i direktiv 2001/29/EF?

b) Hvis det er et spørgsmål om fortolkning af artikel 2 i direktiv 2001/29/EF, bør den nationale ret da tage alle fragmenter af hvert værk i betragtning under et, eller kun det begrænsede antal fragmenter, der forekommer på et givent tidspunkt? Hvis sidstnævnte er tilfældet, hvilken prøvelse skal den nationale ret da foretage vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt en væsentlig del af værkerne er blevet reproduceret som omhandlet i denne artikel?

c) Udstrækkes retten til reproduktion i artikel 2 i direktiv 2001/29/EF til at omfatte skabelsen af flygtige billeder på en tv-skærm?

5) Selvstændig økonomisk værdi

a) Skal flygtige eksemplarer af et værk, der er skabt i en dekoderboks til satellit-tv eller på en tv-skærm, der er forbundet med dekoderboksen, og hvis eneste formål er at muliggøre brug af et værk, der ikke på anden måde er begrænset ved lov, antages at have »selvstændig økonomisk værdi« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2001/29/EF som følge af den omstændighed, at disse eksemplarer udgør det eneste grundlag, hvorpå rettighedshaveren kan opnå vederlag for udnyttelse af sine rettigheder?

b) Påvirkes svaret på spørgsmål nr. 5(a) af, (i) om flygtige eksemplarer har nogen iboende værdi, eller (ii) om flygtige eksemplarer omfatter en lille del af en samling af værker og/eller andre frembringelser, som ellers kan benyttes uden krænkelse af ophavsretten, eller (iii) om rettighedshaverens eksklusive licenstager i en anden medlemsstat allerede har modtaget betaling for brug af arbejdet i den pågældende medlemsstat?

6) Trådbunden eller trådløs overføring af værker til almenheden

a) Overføres et ophavsretligt beskyttet værk trådbundent eller trådløst til offentligheden som omhandlet i artikel 3 i direktiv 2001/29/EF, når en satellitudsendelse modtages i forretningslokaler, for eksempel en bar, og meddeles eller vises i disse lokaler ved hjælp af en enkelt fjernsynsskærm og højttalere til dele af almenheden?

b) Påvirkes svaret på spørgsmål nr. 6(a), hvis: i) de dele af almenheden, der er til stede, udgør en ny almenhed, der ikke indgik i tv-spredningsforetagendets overvejelser (i dette tilfælde, fordi et indenlandsk dekoderkort til brug i en medlemsstat bruges i forhold til et kommercielt publikum i en anden medlemsstat)? ii) de nævnte dele af almenheden ikke udgør et betalende publikum i henhold til national lovgivning?

c) Hvis svaret på nogen del af (b) er bekræftende, hvilke faktorer bør da tages i betragtning ved afgørelsen af, om der foreligger en overføring af værket, der hidrører fra et sted, hvor dele af almenheden ikke er til stede?

7) Optagelsesrettigheder

Når fortløbende fragmenter af en udsendelse (i dette tilfælde digitale billed- og lydrammer) er skabt (i) i en dekoders hukommelse eller (ii) på en tv-skærm, og en længere del af udsendelsen gengives, hvis de fortløbende fragmenter betragtes under et, men der på et givent tidspunkt kun forefindes et begrænset antal fragmenter:

a) Skal spørgsmålet om, hvorvidt disse fortløbende fragmenter udgør en optagelse af udsendelsen, afgøres i henhold til bestemmelsen i den nationale ophavsretslovgivning i forbindelse med, hvad der udgør en ulovlig reproduktion af et ophavsretligt beskyttet værk, eller er dette et spørgsmål om fortolkning af artikel 7 i direktiv 2006/115 (4)?

b) Hvis det er et spørgsmål om fortolkning af artikel 7 i direktiv 2006/115, kan sådanne flygtige eksemplarer da i det hele taget anses for »optagelse«, og bør den nationale ret da i givet fald tage alle fragmenter af hvert værk i betragtning under et, eller kun det begrænsede antal fragmenter, der forekommer på et givent tidspunkt? Hvis sidstnævnte er tilfældet, hvilken prøvelse skal den nationale ret da foretage vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt en optagelse af udsendelsen er blevet reproduceret som omhandlet i denne artikel?

c) Udstrækkes retten til optagelse i artikel 7 i direktiv 2006/115 til at omfatte skabelsen af flygtige billeder på en tv-skærm?

8) Forsvar i henhold til direktiv 93/83 (5)

Er det foreneligt med direktiv 93/83/EØF eller med artikel 34 og 36 eller 56 TEUF, hvis det i den nationale ophavsretslovgivning er fastsat, at når flygtige eksemplarer af værker, som indgår i en udsendelse via satellit, eller af selve udsendelsen er skabt i en dekoderboks eller på en tv-skærm, indebærer dette en krænkelse af ophavsretten i henhold til lovgivningen i det land, hvor udsendelsen modtages?

Har det betydning, at udsendelsen afkodes ved hjælp af et satellitdekoderkort, som er udstedt af udbyderen af en satellitudsendelsestjeneste i en anden medlemsstat på betingelse af, at satellitdekoderkortet kun er godkendt til brug i denne anden medlemsstat?

9) Spørgsmålet, om UEFA er et radio- eller fjernsynsforetagende som omhandlet i direktiv 93/83

Når en organisation (»den første organisation«) enten sender eller lader sende, på organisationens vegne, signaler, der overfører visuelle billeder og lydsignal direkte fra en sportsbegivenhed via et krypteret multilateralt satellitsignal til en godkendt gruppe af tv-foretagender i forskellige lande, og disse tv-foretagender derefter sender (enten via jordbaserede tv-signaler eller via satellit) direkte programmer med sportsbegivenheder, der indeholder de visuelle billeder og lydsignalet, men også logoet for deres egen tv-station og (ifølge deres egne redigeringsbeføjelser) deres eget lydspor med kommentarer og deres eget materiale under, før og efter kampen og under halvleg (»programmer i senere led«):

a) Udgør det krypterede multilaterale signal da en »overføring til almenheden via satellit« som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), og artikel 1, stk. 2, litra c), i direktiv 93/83, når almenheden ikke får rådighed over dekrypteringsmidler til signalet, men disse stilles til rådighed til dekryptering af signalerne med programmerne i senere led, når disse overføres via satellit, og programmerne i senere led dekrypteres, når de sendes fra jordbaserede sendere?

b) Introducerer den første organisation »programbærende signaler, der er beregnet for almenheden i en ubrudt sendekæde, der fører op til satellitten og ned mod jorden«, i sit multilaterale signal?

c) Idet artikel 1, stk. 2, litra a), henviser til introduktionen »under radio- og tv-selskabets kontrol og ansvar«, er den første organisation det relevante eller et relevant radio- og tv-selskab i denne henseende, eller kan signalerne alternativt anses for at blive introduceret i det multilaterale signal under de senere radio- og tv-spredningsforetagenders kontrol og ansvar?

10) Forsvar i henhold til artikel 34 og/eller 56 TEUF

a) Hvis svaret på spørgsmål 1 er, at en adgangsstyringsanordning, der er fremstillet af eller med samtykke fra en tjenesteudbyder, bliver en »ulovlig anordning« som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 98/84/EF, når den bruges uden for rammerne af tjenesteudbyderens godkendelse af adgang til en beskyttet tjeneste, hvad er da rettens særlige genstand henset til dens hovedfunktion, som er tillagt ved direktivet om adgangsstyring?

b) Er artikel 34 eller 56 TEUF til hinder for håndhævelse af en bestemmelse i national ret i en første medlemsstat, der gør det ulovligt at importere eller sælge et satellitdekoderkort, som er udstedt af udbyderen af en satellitudsendelsestjeneste i en anden medlemsstat på betingelse af, at satellit-dekoderkortet kun er godkendt til brug i denne anden medlemsstat?

c) Har det betydning for besvarelsen, hvis satellitdekoderkortet kun er godkendt til privat- og hjemmebrug i denne anden medlemsstat, men anvendes til kommercielle formål i den første medlemsstat?

d) Hvis svaret på spørgsmål 3 er, at brug af et dekoderkort under de i spørgsmålet anførte omstændigheder udgør omgåelse af en effektiv teknisk foranstaltning, er artikel 34 eller 56 TEUF da alligevel til hinder for håndhævelse af en bestemmelse i national ret, som gennemfører artikel 6 i direktiv 2001/29/EF?

11) Spørgsmålet, hvorvidt den beskyttelse, som musikalske og litterære værker nyder, kan være bredere end den, der omfatter resten af udsendelsen

a) Er artikel 34 og 36 eller 56 TEUF til hinder for håndhævelse af en bestemmelse i national ophavsretslovgivning, der gør det ulovligt offentligt at fremføre eller spille et musikalsk værk, når dette værk er medtaget i en beskyttet tjeneste, der er adgang til, og afspilles offentligt gennem brug af et satellitdekoderkort, når kortet er udstedt af tjenesteudbyderen i en anden medlemsstat på betingelse af, at dekoderkortet kun er godkendt til anvendelse i denne anden medlemsstat? Gør det en forskel, hvis det musikalske værk udgør en uvæsentlig del af den beskyttede tjeneste som helhed, og den offentlige fremvisning eller afspilning af de andre dele af denne tjeneste ikke hindres af national ophavsretslovgivning?

b) Er artikel 34 og 36 eller 56 TEUF til hinder for håndhævelse af en bestemmelse i national ophavsretslovgivning, der gør det ulovligt offentligt at fremføre eller spille et litterært værk, når dette værk er medtaget i en beskyttet tjeneste, der er adgang til, og afspilles offentligt gennem brug af et satellitdekoderkort, når kortet er udstedt af tjenesteudbyderen i en anden medlemsstat på betingelse af, at dekoderkortet kun er godkendt til anvendelse i denne anden medlemsstat? Gør det en forskel, hvis det litterære værk udgør en uvæsentlig del af den beskyttede tjeneste som helhed, og den offentlige fremvisning eller afspilning af de andre dele af denne tjeneste ikke hindres af national ophavsretslovgivning?

12) Forsvar i henhold til artikel 101 TEUF

Når en udbyder af programindhold indtræder i en række eksklusive licensforhold, der hver især dækker en eller flere medlemsstaters område, hvorved tv-spredningsforetagendet alene har modtaget licens til at udsende programmets indhold inden for dette område (herunder via satellit) og en kontraktlig forpligtelse er indeholdt i hver licens, hvorefter det kræves, at tv-spredningsforetagendet forhindrer, at dets satellitdekoderkort, der muliggør modtagelse af det af licensen omfattede program, kan anvendes uden for det område, hvilken retlig prøvelse skal den nationale ret da foretage, og hvilke omstændigheder skal den tage i betragtning ved afgørelsen af, om de kontraktlige begrænsninger er i strid med forbuddet i artikel 101, stk. 1, TEUF?

Især:

a) Skal artikel 101, stk. 1, TEUF fortolkes således, at bestemmelsen finder anvendelse på denne forpligtelse udelukkende på grund af den omstændighed, at den anses for at have til formål at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen?

b) Hvis det er tilfældet, skal det da også godtgøres, at den kontraktlige forpligtelse mærkbart forhindrer, begrænser eller fordrejer konkurrencen, for at den falder inden for forbuddet i artikel 101, stk. 1, TEUF?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/84/EF af 20.11.1998 om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (EFT L 320, s. 54).

(2) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3.10.1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23).

(3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).

(4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12.12.2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (kodificeret udgave) (EUT L 376, s. 28).

(5) Rådets direktiv 93/83/EØF af 27.9.1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel (EFT L 248, s. 15).