Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - tidsmaessig anvendelse - anvendelse af en ny antidumpinggrundforordning paa allerede ivaerksatte procedurer - krav om en saerlig begrundelse - ingen i tilfaelde af manglende indfoerelse af nye regler i forhold til tidligere praksis

[EOEF-Traktaten, art. 190; Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), ii), og art. 19, stk. 2]

2. Internationale aftaler - GATT - mulighed for at paaberaabe sig GATT' s antidumpingkodeks til stoette for en anfaegtelse i form af en ulovlighedsindsigelse af gyldigheden af antidumpinggrundforordningen - mulighed uden sammenhaeng med en eventuel umiddelbar anvendelighed

(EOEF-Traktaten, art. 184; Raadets forordning nr. 2423/88; aftalen om anvendelsen af artikel VI i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel, "Antidumpingkodeksen af 1979")

3. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastlaeggelse af den normale vaerdi - metode til fastlaeggelse af den beregnede vaerdi - foreneligheden af bestemmelserne i antidumpinggrundforordningen med GATT' s antidumpingkodeks

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), ii); aftalen om anvendelsen af artikel VI i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel, "Antidumpingkodeksen af 1979", art. 2, stk. 4]

4. Annullationssoegsmaal - soegsmaalsgrunde - tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter - en institutions tilsidesaettelse af sin forretningsorden - soegsmaalsgrund fremsat af en fysisk eller juridisk person - manglende hjemmel

(EOEF-Traktaten, art. 173, stk. 1 og 2)

5. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastlaeggelse af den normale vaerdi - fastlaeggelse i form af en beregnet vaerdi - de forskellige beregningsmetoders indbyrdes prioritetsraekkefoelge

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), ii)]

6. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastlaeggelse af den normale vaerdi - fastlaeggelse i form af en beregnet vaerdi - eksportoer uden afsaetning paa hjemmemarkedet - beregningsmetode - inddragelse af omkostninger og fortjenester hos andre producenter eller eksportoerer med en afsaetning paa hjemmemarkedet - lovligt

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), ii)]

7. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - sammenligning mellem den normale vaerdi og eksportprisen - sammenligning i ab fabrik-handelsleddet - producent med afsaetning udelukkende i form af eksport - sammenligning i henseende til det foerste salg til en uafhaengig koeber

(Aftalen om anvendelsen af artikel VI i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel, "Antidumpingkodeksen af 1979", art. 2, stk. 6)

8. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - skade - den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet - udelukkelse af visse producenter - producenter med import af dumpingvaren - institutionernes skoen - betingelser for udoevelse - inddragelse af producenter med import med det formaal at beskytte sig selv

(Raadets forordning nr. 2423/88, art. 4, stk. 5)

9. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - skade - relevant periode - institutionernes skoen - betingelser for udoevelse

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 4, stk. 2, litra c)]

10. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingtold - told paa grundlag af vaerdien - told paa grundlag af prisen, netto, frit Faellesskabets graense - toldsats fastsat paa grundlag af skadetaerskel udtrykkende den for at udligne prisunderbuddet i forbindelse med den importerede vare fornoedne prisforhoejelse - skadetaerskel fastsat, ikke paa grundlag af prisen, frit Faellesskabets graense, men paa grundlag af prisen over for den foerste koeber i Faellesskabet - krav om matematisk omregning af skadetaersklen til en procent af cif-eksportprisen

(Raadets forordning nr. 2423/88, art. 13, stk. 2 og 3)

11. Faellesskabsret - grundsaetninger - ret til kontradiktion - indroemmelse heraf under administrative procedurer - antidumping - institutionernes forpligtelse til at efterkomme anmodninger om oplysninger fra de beroerte virksomheder - graenser - anmodninger fremsat for sent eller omfattende fortrolige oplysninger

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 4, litra c), i), cc), og art. 8, stk. 3]

12. Faelles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastlaeggelse af den normale vaerdi - fastlaeggelse i form af en beregnet vaerdi - institutionernes skoen med hensyn til beregningsmetoden - tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet - ingen - aendring af beregningsmetoden - tilsidesaettelse af principperne om velerhvervede rettigheder og om beskyttelse af den berettigede forventning - ingen

[Raadets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), ii)]

Sammendrag

1. Affattelsen af artikel 2, stk. 3, litra b), ii), i den ny antidumpinggrundforordning nr. 2423/88 praeciserer blot indholdet af reglerne i den tilsvarende bestemmelse i den tidligere grundforordning ved at angive de forskellige metoder til beregning af stoerrelsen af den rimelige margen til daekning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og af den rimelige fortjenstmargen, der skal tages i betragtning i naermere angivne tilfaelde ved fastlaeggelsen af den beregnede vaerdi, idet denne praecisering har haft til formaal at kodificere faellesskabsinstitutionernes tidligere praksis.

Da den nye affattelse af bestemmelsen saaledes netop ikke kan anses som udtryk for en vaesentlig aendring i forhold til den tidligere gaeldende bestemmelse, kraevede en anvendelse af den paa "procedurer, der allerede er ivaerksat", jf. artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 2423/88, ingen saerlig begrundelse.

2. Muligheden for i form af en ulovlighedsindsigelse, jf. Traktatens artikel 184, at anfaegte gyldigheden af antidumpinggrundforordningen paa det grundlag, at den maa antages at stride mod en international aftale, her den i 1979 inden for GATT udarbejdede antidumpingkodeks, som har til formaal at fastlaegge naermere regler om anvendelsen af aftalens artikel VI, forudsaetter ikke, at aftalen er umiddelbart anvendelig. Denne mulighed foelger allerede af, at aftalen binder Faellesskabet, og af den omstaendighed, at formaalet med at udstede den anfaegtede forordning fra Faellesskabets side var en opfyldelse af dettes internationale forpligtelser.

3. Artikel 2, stk. 3, litra b), ii), i antidumpinggrundforordningen nr. 2423/88 er forenelig med artikel 2, stk. 4, i GATT' s antidumpingkodeks, idet bestemmelsen uden at stride mod de reale hensyn, der ligger til grund for sidstnaevnte bestemmelse, blot for de tilfaelde, der maa antages at ville kunne opstaa i praksis, praeciserer de rimelige metoder, som kan anvendes ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi i form af en beregnet vaerdi af den vare, som det haevdes bliver eksporteret til Faellesskabet til dumpingpriser.

4. Formaalet med en faellesskabsinstitutions forretningsorden er at sikre en hensigtsmaessig forretningsgang inden for institutionen. De regler, som en forretningsorden indeholder, navnlig vedroerende fremgangsmaaden i forbindelse med forhandlinger og afgoerelser, skal saaledes i det vaesentlige sikre et hensigtsmaessigt forhandlingsforloeb, hvorved der fuldt ud tages hensyn til de befoejelser, som tilkommer de enkelte medlemmer af institutionen.

Det foelger heraf, at fysiske og juridiske personer ikke under et annullationssoegsmaal kan goere gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af saadanne regler, som ikke har til formaal at beskytte borgerne.

5. Det foelger af affattelsen af artikel 2, stk. 3, litra b), ii), i antidumpinggrundforordning nr. 2423/88, at de deri fastsatte tre metoder til fastlaeggelse af den normale vaerdi i form af en beregnet vaerdi skal tages i betragtning efter den raekkefoelge, hvori de optraeder i bestemmelsen. Der er kun, saafremt ingen af disse metoder kan anvendes, at den generelle bestemmelse i artikel 2, stk. 3, litra b), ii), in fine, hvorefter omkostninger og fortjeneste fastsaettes "paa et andet rimeligt grundlag", kan bringes i anvendelse.

6. En fastlaeggelse af den normale vaerdi i form af en beregnet vaerdi af varer fremstillet af en virksomhed, der udelukkende har en afsaetning i form af eksport og ikke saelger sine produkter paa oprindelses- eller eksportlandets hjemmemarked, paa grundlag af omkostninger og fortjenester hos andre virksomheder, der saelger deres produkter paa dette hjemmemarked, jf. den anden af de i artikel 2, stk. 3, litra b), ii), i antidumpinggrundforordning nr. 2423/88 fastsatte beregningsmetoder, er i overensstemmelse med systematikken i saavel antidumpingkodeksen som grundforordningen.

Det fremgaar af systematikken i antidumpinggrundforordningen, at naar den normale vaerdi fastlaegges i form af en beregnet vaerdi, er formaalet hermed at fastlaegge salgsprisen for en vare, saaledes som denne ville vaere, saafremt varen solgtes i oprindelses- eller eksportlandet. Det foelger heraf, at fastlaeggelsen af den normale vaerdi af en vare i form af en beregnet vaerdi i alle tilfaelde skal ske, som om varen var bestemt til afsaetning paa hjemmemarkedet, uanset om producenten, for saa vidt angaar hjemmemarkedet, raader eller ville kunne raade over en distributionsstruktur for sine produkter.

Saafremt den producent, for hvem den normale vaerdi fastlaegges i form af en beregnet vaerdi, solgte sine produkter paa hjemmemarkedet, maatte denne virksomhed nemlig noedvendigvis tilpasse sig de vilkaar, der gaelder andre virksomheder paa dette marked, og der ville ske en forskelsbehandling mellem virksomheder, saafremt den normale vaerdi for en producent, der saelger paa hjemmemarkedet, blev fastlagt paa grundlag af samtlige de omkostninger og hele den fortjeneste, der indgaar i prisen for den paagaeldende vare, mens den normale vaerdi for en producent, der udelukkende afsaetter sin produktion i form af eksport, blev beregnet uden inddragelse af disse regnskabsmaessige oplysninger.

7. Hvad angaar fremstillingsvirksomheder, der kun i form af eksport har en afsaetning af den vare, som er genstand for en antidumpingprocedure, forudsaetter en korrekt sammenligning efter reglerne i artikel 2, stk. 6, i GATT' s antidumpingkodeks mellem den normale vaerdi og eksportprisen ab fabrik, at disse to stoerrelser sammenlignes paa det stadium, som det foerste salg til en uafhaengig koeber repraesenterer.

8. Naar de gennemfoerer en antidumpingprocedure, tilkommer det Kommissionen og Raadet ved udoevelsen af deres skoen at tage stilling til, om den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet ikke skal omfatte producenter, der selv er importoerer af dumpingvaren. Dette skoen, som er begraenset i den forstand, at Kommissionen og Raadet ikke herved maa anlaegge aabenbare fejlvurderinger, skal udoeves konkret under hensyn til alle relevante omstaendigheder.

Naar import gennemfoert af virksomheder i Faellesskabet maa anses som selvforsvarsforanstaltninger med det formaal at udfylde de mangler inden for de paagaeldende virksomheders produktudbud, som skyldes, at disse paa visse omraader har maattet opgive deres egen produktion inden for bestemte sektorer som foelge af dumpingen, savner det grundlag ikke at medregne disse virksomheder til den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet med henblik paa afgoerelsen af, om der foreligger en skade. Under saadanne omstaendigheder kan de paagaeldende EF-producenter, som har gennemfoert en import, ikke antages forsaetligt at have forvoldt sig selv en skade i form af, at importen har givet anledning til en faldende udnyttelse af deres produktionskapacitet, et fald i deres priser eller en opgivelse af deres planer om at oege deres egen produktion eller om at fremstille nye produkter.

9. Faellesskabsinstitutionerne raader over et vidt skoen ved vurderingen af komplicerede oekonomiske forhold. Dette er bl.a. tilfaeldet med hensyn til den periode, der i forbindelse med en antidumpingprocedure skal tages i betragtning med henblik paa fastlaeggelsen af skaden.

Den omstaendighed, at den periode, som er blevet taget i betragtning, har vaeret laengere end den, som dumpingundersoegelsen har omfattet, er ikke udtryk for en fejlvurdering. Undersoegelsen af, hvorvidt der foreligger skade, skal saaledes i henhold til artikel 4, stk. 2, litra c), i forordning nr. 2423/88 omfatte en undersoegelse af de "faktiske eller mulige tendenser inden for relevante oekonomiske faktorer", hvilket indebaerer, at undersoegelsen skal omfatte en tilstraekkelig lang periode.

10. For saa vidt afgiftsgrundlaget i forbindelse med den endelige antidumpingtold er prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, dvs. toldvaerdien (cif) af den paagaeldende import, og tolden er fastsat paa grundlag af skadetaersklen, som er udtryk for den forhoejelse af priserne paa dumpingvarerne, der maa tilvejebringes i Faellesskabet for at udligne prisunderbuddet i forbindelse med disse produkter i forhold til produkter fremstillet i Faellesskabet, kan skadetaersklen ikke anvendes uden videre med henblik paa at fastsaette toldsatsen, da skadetaersklen ikke er fastlagt i henseende til prisen, frit Faellesskabets graense (cif-prisen), men i henseende til prisen over for den foerste uafhaengige koeber i Faellesskabet, idet denne noedvendigvis er hoejere end cif-prisen, da den omfatter omkostninger til told og toldbehandling. Under disse omstaendigheder maa skadetaersklen ved fastsaettelsen af satsen for antidumpingtolden matematisk omregnes, saaledes at den udtrykkes som en procent af cif-prisen for hver enkelt eksportoers vedkommende.

11. En virksomhed kan ikke i forbindelse med en antidumpingprocedure haevde, at faellesskabsinstitutionerne har tilsidesat dens ret til kontradiktion ved at undlade at give den samtlige de oplysninger, den har anmodet om, naar anmodningen dels er modtaget efter udloebet af den i artikel 7, stk. 4, litra c), i), cc), i forordning nr. 2423/88 fastsatte frist paa en maaned, som begynder at loebe paa tidspunktet for indfoerelsen af en midlertidig told, dels angaar de naermere detaljer med hensyn til virksomhedens konkurrenters omkostninger og fortjenester, som er fortrolige oplysninger efter forordningens artikel 8, stk. 3, der ikke har kunnet meddeles virksomheden.

12. Antidumpinggrundforordningen tillaegger faellesskabsmyndighederne et vist skoen, herunder med hensyn til fastlaeggelsen af det beloeb til daekning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, der skal indgaa i den beregnede normale vaerdi, og den omstaendighed, at en institution udoever denne skoensmaessige befoejelse uden forinden og i detaljer at redegoere for de kriterier, som den agter at anvende i hvert enkelt konkret tilfaelde, er ikke udtryk for en tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet.

Det er heller ikke udtryk for en tilsidesaettelse af principperne om velerhvervede rettigheder og om beskyttelse af den berettigede forventning, at faellesskabsmyndighederne ved fastlaeggelsen af den beregnede normale vaerdi anvender en anden metode end den, som tidligere er blevet anvendt over for den samme virksomhed under en anden procedure.