ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - kriterier - den paagaeldende virksomheds vanskelige oekonomiske situation - hensyntagen hertil - forpligtelse - ingen forpligtelse

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 5)

2 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - kriterier - en medlemsstats skattelovgivning - ikke omfattet

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 5)

3 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - Faellesskabets retsinstansers fastsaettelse af boeden - fuld proevelsesret

(EKSF-traktaten, art. 36, stk. 2)

Sammendrag

1 Ved fastsaettelsen af stoerrelsen af de boeder, der skal paalaegges staalvirksomheder for overtraedelse af konkurrencereglerne, har Kommissionen principielt ret til at tage hensyn til, at de paagaeldende virksomheder befinder sig i en oekonomisk krisesituation, idet den samtidig kan fastsaette boederne paa et niveau, som den anser for passende. Saafremt Kommissionen imidlertid blev anset for at vaere forpligtet til at tage hensyn til, at en virksomhed befinder sig i en oekonomisk underskudssituation, ville dette indebaere en uberettiget konkurrencemaessig fordel for de virksomheder, der mindst er tilpasset vilkaarene paa markedet.

2 En medlemsstats skattelovgivning, og navnlig en lovgivning hvorefter den paagaeldende virksomhed ikke kan fratraekke en boede for overtraedelse af Faellesskabets konkurrenceregler i sine skattepligtige indtaegter, kan ikke vaere et relevant kriterium ved fastsaettelsen af stoerrelsen af denne boede.

3 Naar Retten fastsaetter en boede som led i udoevelsen af sin fulde proevelsesret, er der i sagens natur ikke tale om en praecis matematisk operation. I oevrigt er Retten ikke bundet af Kommissionens beregninger, men skal foretage sin egen vurdering under hensyn til alle sagens omstaendigheder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 EKSF - karteller - virksomhed - begreb - oekonomisk enhed

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1; EF-traktaten, art. 85, stk. 1)

2 EKSF - karteller - forbud - overtraedelse begaaet af et datterselskab - administrativ bistand fra moderselskabet - datterselskabet ansvarligt

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1)

3 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - Faellesskabets retsinstansers fastsaettelse af boeden - fuld proevelsesret

(EKSF-traktaten, art. 36, stk. 2)

Sammendrag

1 Ligesom forbuddet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1, er forbuddet i EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, navnlig rettet til »virksomheder«. Begrebet virksomhed i EF-traktatens artikel 85's forstand skal forstaas saaledes, at det betegner en oekonomisk enhed bestaaende af menneskelige, materielle og immaterielle ressourcer, der forfoelger et oekonomisk maal paa lang sigt, og som kan medvirke ved overtraedelser af bestemmelsen. Det samme gaelder vedroerende EKSF-traktatens artikel 65.

2 Det foelger af retspraksis, at naar henses til enheden i den oekonomiske gruppe, som et moderselskab og dettes datterselskaber udgoer, kan datterselskabernes adfaerd under visse omstaendigheder henfoeres til moderselskabet, navnlig naar datterselskabet paa trods af sin status som selvstaendig juridisk person ikke frit bestemmer sin adfaerd paa markedet, men i det vaesentlige foelger instrukser fra moderselskabet. Et selskab, der er ansvarligt for samordningen af en gruppe selskabers adfaerd, kan ligeledes blive draget til ansvar for de overtraedelser, der begaas af selskaberne i gruppen, selv om disse ikke er datterselskaber i ordets juridiske forstand.

Naar henses til det grundlaeggende begreb vedroerende oekonomisk enhed, som denne retspraksis er baseret paa, kan denne praksis under visse omstaendigheder anvendes paa den omvendte situation. Kommissionen kan saaledes med foeje paalaegge datterselskabet ansvaret for moderselskabets adfaerd, saafremt det fremgaar, at datterselskabet er hovedgerningsmanden til de begaaede overtraedelser, og den, der har haft stoerst fordel af dem, mens moderselskabet har begraenset sig til en underordnet rolle med ydelse af administrativ bistand, som gjorde det lettere for datterselskabet at gennemfoere de begaaede overtraedelser, uden at moderselskabet havde nogen beslutningsbefoejelse eller adgang til at tage initiativer.

3 Naar Retten fastsaetter en boede som led i udoevelsen af sin fulde proevelsesret, er der i sagens natur ikke tale om en praecis matematisk operation. I oevrigt er Retten ikke bundet af Kommissionens beregninger, men skal foretage sin egen vurdering under hensyntagen til alle sagens omstaendigheder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - kriterier - omsaetning

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 5)

2 EKSF - karteller - boeder - stoerrelse - fastsaettelse - Faellesskabets retsinstansers fastsaettelse af boeden - fuld proevelsesret

(EKSF-traktaten, art. 36, stk. 2)

Sammendrag

1 Kommissionen er ifoelge EKSF-traktatens artikel 65, stk. 5, forpligtet til at tage hensyn til den paagaeldende virksomheds omsaetning som grundlaeggende kriterium for beregningen af den boede, der er paalagt for overtraedelse af konkurrencereglerne. Traktatens udgangspunkt er saaledes, at omsaetningen, for de produkter, som vedroeres af en restriktiv praksis, udgoer et objektivt kriterium, der giver et rimeligt udtryk for denne praksis' skadelige virkning for den normale konkurrence.

Naar der ikke foreligger formildende eller skaerpende omstaendigheder eller andre helt saerlige omstaendigheder, der er behoerigt godtgjort, paahviler det i medfoer af ligebehandlingsprincippet Kommissionen med henblik paa beregningen af boeden at anvende den samme procentsats af omsaetningen paa de virksomheder, der har deltaget i den samme overtraedelse.

2 Naar Retten fastsaetter en boede som led i udoevelsen af sin fulde proevelsesret, er der i sagens natur ikke tale om en praecis matematisk operation. I oevrigt er Retten ikke bundet af Kommissionens beregninger, men skal foretage sin egen vurdering under hensyntagen til alle sagens omstaendigheder.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – institutionernes ulovlige adfærd

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF); Rådets forordning nr. 1078/77, nr. 857/84 og nr. 764/89)

Sammendrag

Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold som følge af indførelsen i 1984 ved forordning nr. 857/84 af ordningen med tillægsafgifter på området for mælk og mejeriprodukter ifaldes alene over for de mælkeproducenter, som midlertidigt havde indstillet mælkeproduktionen i henhold til en ikke-markedsføringsforpligtelse efter forordning nr. 1078/77, og som blev forhindret i at genoptage denne netop på grund af ikrafttrædelsen af ordningen med tillægsafgifter. Der ifaldes derimod ikke ansvar over for de producenter, der ikke havde genoptaget markedsføringen af mælk efter ophøret af ikke-markedsføringsforpligtelsen af andre grunde end dem, der er forbundet med ikrafttrædelsen af den pågældende ordning.

Det tilkommer de producenter, som har indstillet afsætningen af mælk inden for rammerne af forordning nr. 1078/77, og som efter vedtagelsen af forordning nr. 764/89 har anmodet om en specifik referencemængde, som er blevet dem tildelt og derefter trukket tilbage, at godtgøre, at de ved udløbet af deres ikke-markedsføringsforpligtelse havde til hensigt at genoptage mælkeproduktionen. Bevis for en sådan hensigt anses for ført, når producenterne godtgør, at de opfylder de betingelser, der kræves i de gældende bestemmelser, hvilket giver dem mulighed for at genoptage mælkeproduktionen ved at anmode om og beholde en specifik referencemængde med henblik på genoptagelsen af deres mælkeproduktion.

Fællesskabet kan med hensyn til mælkeproducenter, hvis ikke-markedsføringsforpligtelse er ophørt efter ikrafttrædelsen af ordningen med tillægsafgifter, og som har anmodet om en specifik referencemængde inden for rammerne af forordning nr. 764/89, men som ikke har opnået en, fordi de ikke opfyldte de deri anførte betingelser, antage, at medmindre der føres bevis for det modsatte, ville disse producenter ikke have kunnet opnå en referencemængde, hvis der havde været bestemmelser herom i forordning nr. 857/84, hvorfor de befandt sig i samme situation som de producenter, der havde påtaget sig en ikke-markedsføringsforpligtelse efter forordning nr. 1078/77, men aldrig havde anmodet om en referencemængde.

En sådan antagelse skal ligeledes finde anvendelse på producenter, der inden for rammerne af forordning nr. 764/89 har opnået en specifik referencemængde, som er blevet frataget dem igen på grund af, at de ikke opfyldte de i forordningen anførte betingelser. Den manglende markedsføring af mælk ved ophøret af den forpligtelse, en producent har påtaget sig, kan derfor ikke tilregnes ikrafttrædelsen af ordningen med tillægsafgifter, når producenten ikke har ført noget bevis for sin hensigt om at genoptage mælkeproduktionen.

(jf. præmis 84-88 og 91)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – institutionernes ulovlige adfærd

(Art. 288, stk. 2, EF; Rådets forordning nr. 857/84 og nr. 2187/93)

Sammendrag

Fællesskabet ifalder i forhold til mælkeproducenter, som havde påtaget sig en ikke-markedsføringsforpligtelse, et ansvar i forhold til hver producent, der har lidt et tab som følge af at være forhindret i at levere mælk i henhold til forordning nr. 857/84 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter. Dette ansvar er begrundet i en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Princippet kan imidlertid kun gøres gældende imod fællesskabsbestemmelser, såfremt Fællesskabet selv tidligere har skabt en situation, som kan give grundlag for en berettiget forventning.

De producenter, hvis forpligtelse udløb i 1983, kan således kun støtte et erstatningssøgsmål på en tilsidesættelse af det nævnte princip, såfremt de godtgør, at grundene til, at de ikke genoptog mælkeproduktionen i referenceåret, havde forbindelse med, at de havde indstillet denne produktion i en vis periode, og at det på grund af tilrettelæggelsen af denne produktion var umuligt for dem straks at genoptage den. Følgelig skal disse producenter bevise, at de klart har tilkendegivet deres hensigt til at genoptage mælkeproduktionen ved udløbet af deres ikke-markedsføringsforpligtelse.

I denne forbindelse godtgør den omstændighed, at producenten senere opnåede en midlertidig referencemængde, der efterfølgende blev ændret til en endelig referencemængde, ikke i sig selv, at producenten ved ikke-markedsføringsforpligtelsens ophør havde til hensigt at genoptage mælkeproduktionen.

På samme måde kan den omstændighed, at en producent modtog et erstatningstilbud i henhold til forordning nr. 2187/93 – om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været forhindret i at udøve deres virksomhed – ikke udgøre et bevis for, at der foreligger alle de nødvendige betingelser for, at Fællesskabets ansvar er godtgjort i forhold til den påberåbte skade.

(jf. præmis 103, 104, 107, 108, 119 og 124)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - fællesskabsregler - overtrædelser - tilskrivelse af ansvar - den juridiske person, der var ansvarlig for virksomhedernes drift på tidspunktet for overtrædelsen - ansvar for køberen af virksomhederne - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 85, stk. 1 (nu art. 81, stk. 1, EF))

2. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - ligebehandlingsprincippet - samme metode for virksomheder, der har deltaget i en aftale

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

3. Konkurrence - bøder - størrelse - bødenedsættelse til gengæld for samarbejde - annullationssøgsmål - ny stillingtagen til størrelsen af bødenedsættelsen - udelukket

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

Sammendrag

1. Det forhold, at en køber er bekendt med, at de overtagne virksomheder har deltaget i en overtrædelse før overtagelsen, giver ikke tilstrækkeligt grundlag for at pålægge køberen ansvaret for den tidligere retsstridige adfærd. Den faktiske omstændighed, at køberen ikke er uvidende om de overtagne virksomheders retsstridige adfærd, kan nemlig ikke i sig selv ophæve reglen om, at »det som udgangspunkt er den fysiske eller juridiske person, der ledte den pågældende virksomhed på det tidspunkt, hvor overtrædelsen blev begået, der er ansvarlig for overtrædelsen, selv om det på tidspunktet for vedtagelsen af den beslutning, hvorved overtrædelsen blev fastslået, var en anden person, der havde ansvaret for virksomhedens drift«. Reglen må forstås således, at det som udgangspunkt er »den juridiske person«, der ledte de pågældende virksomheder, inden de blev overtaget, der er ansvarlig for den overtrædelse, de begik i denne periode. Det følger heraf, at hvis den juridiske person, der ledte driften af de pågældende virksomheder, eksisterede på datoen for vedtagelsen af beslutningen om pålæggelse af bøderne, er dette tilstrækkeligt til, at køberen ikke kan gøres ansvarlig for deres handlinger.

( jf. præmis 60 og 70 )

2. Det er i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet nødvendigt at fastsætte de bøder, der pålægges virksomheder, der har deltaget i en aftale eller en samordnet praksis i strid med traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF), efter samme metode, medmindre der fremføres en objektiv begrundelse for ikke at følge denne metode.

( jf. præmis 78 )

3. Den risiko, at en virksomhed, der har opnået en bødenedsættelse til gengæld for samarbejde, senere anlægger annullationssøgsmål til prøvelse af den beslutning, hvorved overtrædelsen af konkurrencereglerne blev fastslået, og hvorved den ansvarlige virksomhed blev pålagt en sanktion i den anledning, og får medhold ved Retten i første instans eller ved Domstolen efter appel, er en normal konsekvens af en udnyttelse af de retsmidler, der er fastsat i traktaten og statutten. Det forhold, at en virksomhed, der har samarbejdet med Kommissionen og har fået nedsat bøden i den anledning, har fået medhold i en retssag, kan således ikke i sig selv give grundlag for, at der igen tages stilling til størrelsen af den bødenedsættelse, virksomheden har fået.

( jf. præmis 85 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - ligebehandlingsprincippet - samme metode for virksomheder, der har deltaget i en aftale

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

2. Retspleje - retskraft - dom fra Retten - virkning af delvis ophævelse - rækkevidde

Sammendrag

1. Det er i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet nødvendigt at fastsætte de bøder, der pålægges virksomheder, der har deltaget i en aftale eller en samordnet praksis i strid med traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF), efter samme metode, medmindre der fremføres en objektiv begrundelse for ikke at følge denne metode.

( jf. præmis 65 )

2. Vurderingen med hensyn til faktiske og retlige spørgsmål har endeligt fået retskraft, når der rent faktisk er blevet taget stilling til dem i en dom fra Retten, og når de ikke er berørt af en delvis ophævelse af dommen.

( jf. præmis 70 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - institutionernes retsstridige adfærd - mælkeproducenter, som er nægtet en referencemængde i henhold til tillægsafgiftsordningen efter at have indstillet deres leverancer i henhold til præmieordningen for ikke-markedsføring - producent, der ikke har genoptaget produktionen ved ophøret af ikke-markedsføringsforpligtelsen - tilsidesættelse af den berettigede forventning - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF); Rådets forordning nr. 1078/77 og nr. 857/84)

Sammendrag

$$Fællesskabet kan ikke antages at være erstatningsansvarligt på grundlag af gennemførelsen af forordning nr. 857/84 - om fastsættelse i forbindelse med ordningen for tillægsafgift på mælk af referencemængden for den enkelte producent på grundlag af leverancerne i løbet af et referenceår - i forhold til en producent, der som følge af en forpligtelse til ikke-markedsføring, indgået på grundlag af forordning nr. 1078/77 og med udløb inden ikrafttrædelsen af forordning nr. 857/84, ikke har genoptaget produktionen på det nævnte tidspunkt af grunde, der er forpligtelsen til ikke-markedsføring uvedkommende, når den pågældende producent tillige ikke har ført et objektivt bevis for en eventuel hensigt om at genoptage produktionen ved udløbet af denne forpligtelse.

En producent, der ikke har tilkendegivet sin hensigt hertil, kan ikke gøre gældende at have en berettiget forventning om at kunne genoptage mælkeproduktionen på et hvilket som helst tidspunkt i fremtiden, for hans situation er ikke anderledes end de erhvervsdrivendes, som ikke fremstillede mælk, og som efter indførelsen af mælkekvoteordningen blev forhindret i at påbegynde produktionen heraf. På områder med en fælles markedsordning, hvis formål indebærer en løbende tilpasning til ændringer i den økonomiske situation, kan de erhvervsdrivende ikke have nogen berettiget forventning om at undgå begrænsninger som følge af eventuelle markedspolitiske eller strukturpolitiske bestemmelser.

( jf. præmis 49, 67 og 71 )
Nøgleord



Nøgleord

1. Økonomisk og social samhørighed - projekter inden for turisme og miljø - tilkendelse af finansiel fællesskabsstøtte - bevis for en indblanding fra tjenestemænds side, som nødvendigvis har forsinket gennemførelsen af det af Kommissionen finansierede projekt - bevisbyrden for, at de pågældende handlinger ikke havde betydning for projektets gennemførelse, påhviler Kommissionen

2. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - beslutning fra Kommissionen om nedsættelse af en finansiel fællesskabsstøtte - begrundelse fremført af Kommissionen under sagen, men ikke angivet i den anfægtede beslutning - ulovligt

(EF-traktaten, art. 190 (nu art. 253 EF))
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - institutionernes retsstridige adfærd - mælkeproducenter, som er nægtet en referencemængde i henhold til tillægsafgiftsordningen efter at have indstillet deres leverancer i henhold til præmieordningen ved ikke-markedsføring - nødvendigt at godtgøre, at producenten havde til hensigt at genoptage mælkeproduktionen ved ikke-markedsføringsforpligtelsens ophør - efterfølgende erhvervelse af en midlertidig referencemængde - uden betydning

(EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF); Rådets forordning nr. 1078/77 og nr. 857/84)

Sammendrag

$$Fællesskabets ansvar for tab, som er forvoldt visse mælkeproducenter ved anvendelsen af forordning nr. 857/84 - hvorved der som led i tillægsafgiftsordningen for mælk blev fastsat en referencemængde for visse producenter på grundlag af den produktion, der var leveret i løbet af et referenceår - er betinget af, at disse producenter klart har tilkendegivet deres hensigt til at genoptage mælkeproduktionen ved udløbet af den ikke-markedsføringsforpligtelse, som de har påtaget sig i henhold til forordning nr. 1078/77. Forudsætningen for, at disse producenter kan rejse krav om erstatning for det retsstridige forhold, som førte til ugyldiggørelsen af de forordninger, der regulerede producenternes situation, er, at de blev forhindret i at genoptage mælkeproduktionen. De producenter, hvis forpligtelse ophørte inden ikrafttrædelsen af forordning nr. 857/84, skulle derfor have genoptaget denne produktion eller i det mindste truffet foranstaltninger hertil, såsom foretagelsen af investeringer eller reparationer eller opretholdelsen af det nødvendige anlæg til denne produktion.

Den omstændighed, at en producent fik afslag på en kvote, fordi han ikke på tidspunktet for ansøgningens indgivelse opfyldte betingelserne i de fællesskabsbestemmelser, der havde til formål at udbedre ulovligheden af forordning nr. 857/84, udelukker ikke, at han på tidspunktet for sin forpligtelses ophør havde en berettiget forventning om at kunne genoptage mælkeproduktionen, og at han som følge heraf har krav på erstatning. Det kan omvendt også tænkes, at producenterne ikke har villet genoptage mælkeproduktionen ved forpligtelsens ophør, og at de har fået tildelt en referencemængde nogle år senere, såfremt de på det tidspunkt opfyldte de nødvendige betingelser. Den omstændighed, at en producent efterfølgende opnåede en midlertidig referencemængde, godtgør således ikke i sig selv, at han ved ikke-markedsføringsforpligtelsens ophør havde til hensigt at genoptage mælkeproduktionen.

( jf. præmis 45, 51 og 52 )
100

Retten finder tillige, at sagsøgeren ikke kan hævde, at det manglende referat har afskåret selskabet fra at forelægge Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at afgøre, om dets anmodning om justeringer var berettiget. Retten skal således fastslå, at Kommissionen i sin skrivelse af 6. maj 1993 (bilag IV.2 til stævningen) tilstillede sagsøgeren de oplysninger, som der henvises til i grundforordningens artikel 7, stk. 4, litra b) og c). Det hedder i skrivelsen: »Hereunder follows, pursuant to Article 7(4)(b) and (c) of Council Regulation (EEC) N° 2423/88 of 11 July 1988, the essential facts and considerations concerning dumping and injury calculations ...«, og følgende fremhæves: »Costs for salesmen salaries include expenses for training, promotion and other, not directly sales related expenditures. Also the salesmen, as proved during inspection, are selling other products not linked to REWS and performing other activities üke collecting cheques or installing equipments ... A claim of 10,29% respectively 8,11% for salesmen salaries can therefore not be accepted as a reliable indication of expenses directly linked to REWS sales. In these circumstances, a 2% allowance for salesmen charges is estimated reasonable.«