FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER

fremsat den 8. april 2003

Sag C-151/02



Landeshauptstadt Kiel

mod

Norbert Jaeger





(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Schleswig-Holstein (Tyskland))

»Socialpolitik – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – direktiv 93/104/EF – arbejdstid – hvileperiode – begreb – vagttjeneste udført af læger på hospitaler«

– at hvileperioden under vagttjeneste og tilkaldevagter under fravigelse af § 5, stk. 1, tilpasses vagternes særlige karakter, idet nedsættelser af hvileperioder som følge af tilkald til arbejde under vagt kan udlignes på andre tidspunkter

– at bestemmelserne i § 3, § 4, § 5, stk. 1, og § 6, stk. 2, i forbindelse med behandling af personer skal udformes under indtryk af de særlige kendetegn ved denne beskæftigelse og ud fra hensynet til disse personer

– at bestemmelserne i § 3, § 4, § 5, stk. 1, og § 6, stk. 2, for så vidt angår forvaltningsmyndigheder og offentlige virksomheder, der henhører under forbundsstaten, delstaten, kommunerne og øvrige offentligretlige institutioner, anstalter og stiftelser samt andre arbejdsgivere, der er omfattet af en kollektiv overenskomst med det offentlige eller en overenskomst, der i det væsentlige har samme indhold, kan tilpasses den særlige virksomhed, som disse yder.

»1) Skal vagttjeneste, som en arbejdstager udfører på et hospital, normalt anses for arbejdstid som omhandlet i artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv 93/104/EF, også såfremt arbejdstageren har ret til at sove i perioder, hvor han ikke er tilkaldt til tjeneste?

2) Er en national ordning, hvorefter vagttjeneste anses for hviletid, såfremt den pågældende ikke tilkaldes til tjeneste, og arbejdstageren opholder sig i et værelse, der er stillet til hans rådighed på et hospital, og tilkaldes, såfremt han skal gøre tjeneste, i strid med artikel 3 i Rådets direktiv 93/104/EF?

3) Er en national ordning, hvorefter der lovligt kan ske nedsættelse af den daglige hviletid på 11 timer på hospitaler og andre institutioner, der varetager behandling, pleje og pasning af personer, såfremt der på andre tidspunkter kan kompenseres for arbejdsperioder under vagttjenesten eller tilkaldevagten, der ikke overstiger halvdelen af hviletiden, i strid med Rådets direktiv 93/104/EF?

4) Er en national ordning, hvorefter det ved kollektiv overenskomst eller virksomhedsaftale, der er støttet på en kollektiv overenskomst, kan bestemmes, at hvileperioder under vagttjeneste eller tilkaldevagter kan tilpasses vagternes særlige karakter, navnlig således at der kan kompenseres for nedsættelser af hvileperioder som følge af tilkaldelse til tjeneste under vagt på andre tidspunkter, i strid med Rådets direktiv 93/104/EF?«

1) arbejdstid : det tidsrum, hvori arbejdstageren er på arbejde og står til arbejdsgiverens rådighed under udførelsen af sin beskæftigelse eller sine opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis

2) hvileperiode : det tidsrum, der ikke er arbejdstid

[...]«

2) at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet af en syvdagesperiode ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde.«

c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er tale om:

i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller lignende institutioner, døgninstitutioner og plejehjem samt fængsler

»1) De vagttjenester, som udføres af en læge med fysisk tilstedeværelse på hospitalet, skal fuldt ud betragtes som arbejdstid som omhandlet i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden.

2) Artikel 2 og 3 i direktiv 93/104 er til hinder for en national lovgivning, der definerer de tidsrum under vagttjeneste på et hospital, hvor en læge ikke tilkaldes til tjeneste, som hviletid, fordi den pågældende opholder sig i et værelse, som hospitalet stiller til hans rådighed, mens der ikke er behov for hans arbejdsindsats.

3) Artikel 2, nr. 1, i direktiv 93/104 er følgelig til hinder for en national ordning, der i relation til vagttjenester med fysisk tilstedeværelse på hospitalet giver adgang til på et andet tidspunkt at kompensere for de nedsættelser af den daglige hviletid på 11 timer, der fremkommer som følge af lægernes arbejdsperioder, og som ikke overstiger halvdelen af hviletiden, og at den anden bestemmelse tillader, at det ved kollektiv overenskomst eller virksomhedsaftale bestemmes, at hvileperioderne tilpasses disse vagters særlige karakter, og navnlig at der også kan kompenseres for de nævnte nedsættelser af hviletiden på andre tidspunkter.

Derimod tillader artikel 17, stk. 2, punkt 2.1, litra b), nr. i), i direktiv 93/104, under bestemte forudsætninger, såvel kompensation på et andet tidspunkt for nedsættelser af den daglige hviletid på 11 timer, der fremkommer som følge af lægernes arbejdsperioder under tilkaldevagt, og som ikke overstiger halvdelen af hviletiden, som tilpasning af hviletiden til vagternes særlige karakter, og navnlig således, at der kan kompenseres for nedsættelser af hvileperioder på andre tidspunkter.«

– Originalsprog: spansk.

– Rådets direktiv 93/104/EF af 23.11.1993 (EFT L 307, s. 18).

– Med henblik på at klarlægge den anvendte terminologi bemærkes, at i spansk ret kan vagttjenester udmønte sig i vagttjeneste, der kræver fysisk tilstedeværelse, og vagttjeneste, hvorunder lægerne skal kunne tilkaldes. Såvel i kongelig anordning 137/1984 af 11.1.1984 (BOE af 1.2.1984) som i bekendtgørelse af 24.9.1984 (BOE af 26.9.1984) anvendtes stadig udtrykket »guardias« (vagter) for at betegne den organiserede turnus for bestemte erhverv uden for den normale arbejdstid. Fra bekendtgørelse af 9.10.1985 (BOE af 16.10.1985) ændres betegnelsen, og vagterne kommer til at hedde »turnos de atención continuada« (vagttjenester), der har til formål at behandle brugerne af sundhedsvæsenet uafbrudt og ikke, som nogle af deltagerne i retsmødet har hævdet, at de ansatte inden for sundhedsvæsenet skal være vågne og aktive under tjenesten. Den samme terminologiske udvikling kan ses inden for retsvæsenet: Indtil ikrafttrædelsen af det kongelige dekret 3233/1983 af 21.12.1983 (BOE af 31.12.1983) belønnede man funktionærer, der i retterne udførte »el servicio de guardia ininterrumpidamente« (vagttjeneste uden afbrydelse) i 24 timer, mens man under anvendelse af kongelig anordning 351/1985 af 20.3.1985 (BOE af 21.3.1985) godtgør funktionærer, der gennem 24 timer »permanezcan de forma continuada« (forbliver) på retsorganets område.

– Landeshauptstadt Kiel har i sit skriftlige indlæg anført, at hvis vagttjenesten medfører en arbejdsbyrde, der overstiger 49% i gennemsnit, tilrettelægges tjenesten som fuld tid. Under retsmødet anførte Norbert Jaegers repræsentant, at hans arbejde reelt overstiger denne procentsats, da han også udfører administrative opgaver.

– Tilsyneladende har man ret til to perioder af syv timers varighed samt en på fem og en halv time som følge af vagttjeneste, der udføres i løbet af ugen, og dertil kommer yderligere syv timer som følge af vagttjeneste om søndagen, men han indrømmes ikke kompensatorisk hviletid for vagter på fredage og lørdage, idet den følgende dag under alle omstændigheder er en fridag. Ifølge Norbert Jaegers beregninger udgør vagttjenesten, med disse perioder, i alt ca. 88 timer månedligt eller 22 timer ugentligt, som i tillæg til den aftalte ugentlige arbejdstid udgør næsten 51 timer.

– Defineret som den periode, hvor arbejdstageren ikke er forpligtet til at opholde sig på arbejdspladsen, men på hvilken han skal kunne indfinde sig i løbet af kort tid.

– Dom af 26.6.2001, sag C-173/99, Sml. I, s. 4881, præmis 37 og 38.

– EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF.

– Dom af 3.10.2000, sag C-303/98, , Sml. I, s. 7963, præmis 48.

– I Spanien sondrer Ley General de Sanidad (lov 14/1986) af 25.4.l986 (BOE af 29.4.1986) i artikel 56, mellem den primære behandling, som omfatter helbredsfremmende funktioner, forebyggelse, pleje og genoptræning ved hjælp af grundlæggende midler og støttegrupper, og den specialiserede behandling, der finder sted på hospitaler og fagspecifikke centre, der omfatter en mere kompleks behandling af helbredsproblemer og de resterende funktioner, som hører hjemme på hospitaler. I medfør af artikel 3 i kongelig anordning 137/1984 af 11.1.1984 om grundlæggende strukturer inden for sunhedssektoren består personalet, der udfører den primære behandling, af alment praktiserende læger og børnelæger, børnesygeplejersker, sygeplejersker, jordmødre, praktikanter og sygehjælpere.

– Jf. fodnote 9.

– Der er ikke tvivl om, at lægen står til arbejdsgiverens rådighed, eftersom han har pligt til at opholde sig på det sted, som denne har anvist ham.

– I hvilken sag den i fodnote 9 nævnte dom blev afsagt (forslag til afgørelse, punkt 36, Sml. I, s. 7968 ff.).

– Selv om visse forfattere stadig er af den modsatte opfattelse. J. Fairhurst: »SIMAP- Interpreting the working Time Directive« i Industrial Law Journal , vol. 30.6.2001, s. 236-43, navnlig s. 240: »By asserting that the three working time criteria are cumulative, the ECJ has cleared up any possible doubt on this issue«; F. Baron: »La notion de temps de travail en droit communautaire« i Droit social , 2001, s. 1097-1102, navnlig s. 1098: »L’avocat général Saggio, soulignant le caractère peu clair de la formule employée, avait considéré que trois critères posés par le texte [...] étaient autonomes, avec des arguments très pertinents. [...] Malgré la force de cette analyse, la Cour de Justice a considéré, semble-t-il, que les trois conditions étaient cumulatives.«

– A. Supiot: Au delà de l’emploi. Transformations du travail et devenir du droit du travail en Europe . Flammarion, Paris, 1999, s. 122 ff.: »[...] la pratique des astreintes (travail au sifflet: on call), [...] met à mal la définition traditionnelle du temps de travail. Comment qualifier ce temps où le salarié ne travaille pas pour le compte de son employeur, mais doit se tenir prêt à répondre à toute réquisition de sa part? Le temps ainsi assujetti n’est du temps libre ni du temps de travail. C’est un temps d’un troisième type [...] dont la qualification et le régime restent à définir en droit du travail.«; D. Meulders, O. Plasman og R. Plasman: »Unsocial, Rotating & Split Working Hours«, i Atypical Employment in the EC . Dartmouth, 1994, s. 80: »These forms of working constitute the different formulae for flexible time management. They include shift work, night work, flexitime, module base working, block working, and on call working ([...] with workers having to be available when their firms require them) [...]«. C. Hakim: »Working Time in Britain: Non-regulation and Laissez Faire Policies«, i The Regulation of Working Time in the European Union. Gender Approach . P.I.E., Bruxelles, 1999, s. 284: »Reservism and on-call work are done by 5% of the workforce«.

– »[...] el trabajador permanezca en el trabajo«.

– »[...] le travailleur soit au travail«.

– »[...] il lavoratore sia al lavoro«.

– »[...] the worker is working«.

– »[...] ein Arbeitnehmer [...] arbeitet«.

– »[...] de werknemer werkzaam is«.

– »[...] o trabalhador está a trabalhar ou se encontra à disposição da entidade patronal e no exercício da sua actividade ou das suas funções«.

– Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22.6.2000 om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv (EFT L 195, s. 41). Medlemsstaterne skal senest den 1.8.2003 gennemføre direktivet.

– Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11.3.2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 370, s. 1).

– Rådets forordning (EØF) nr.3820/85 af 20.12.1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport (EFT L 370, s. 1).

– Jf. fodnote 9.

– Min fremhævelse.

– Rådets direktiv 93/16/EØF af 5.4.1993 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser (EFT L 165, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/50/EF af 6.10.1997 (EFT L 291, s. 35).

– A. Supiot: »À la recherche de la concordance des temps (à propos de la Directive européenne »Temps de travail« n. 93/104 du 23.11.1993)« i The Regulation of Working Time in the European Union, Gender Approach , op. cit., s. 108: »[...] la Directive 93/104 [...] est un texte du plus grand intérêt. Non pas qu’il s’agisse d’un modèle d’art législatif! Bien au contraire, il exprime toutes les contradictions et difficultés qui parcourent la question de l’organisation du temps dans la société européenne en cette fin de siècle. C’est un texte schizophrène, dont la première partie (articles 1 à 16) pose des règles que la seconde (articles 17 et 18) s’emploie à priver de tout effet impératif.«

– Parternes repræsentanter i hovedsagen har i forbindelse med et spørgsmål, de blev stillet under retsmødet, bekræftet, at Norbert Jaeger udelukkende udfører vagttjeneste med fysisk tilstedeværelse på hospitalet.

– A. Barav: »Le renvoi préjudiciel« i Justices nr. 6, april/juni 1997, s. 1 ff., navnlig s. 9.

– Jf. fodnote 9.