Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – fastlæggelse under den administrative procedure

(Art. 226 EF)

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – medlemsstaternes fastlæggelse og tilrådighedsstillelse

[Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 6, stk. 3, litra a) og b), og art. 10]

3. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – medlemsstaternes fastlæggelse og tilrådighedsstillelse

(Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 10 og 11)

Sammendrag

1. Inden for rammerne af et traktatbrudssøgsmål står det fast, at selv om påstandene i stævningen i princippet ikke kan udvides i forhold til de overtrædelser, der er angivet i den begrundede udtalelses konklusion og i åbningsskrivelsen, har Kommissionen adgang til at få en traktatbrudspåstand prøvet for så vidt angår forpligtelser, der har deres oprindelse i en – senere ændret eller ophævet – fællesskabsretsakts oprindelige affattelse, når disse fortsat består i henhold til nye bestemmelser. Sagens genstand kan derimod ikke udvides til også at omfatte forpligtelser i henhold til nye bestemmelser, der ikke findes tilsvarende i vedkommende retsakts oprindelige affattelse, idet dette ville være en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter med hensyn til traktatbrudsprocedurens lovlighed.

(jf. præmis 21)

2. Når betingelserne for den oprindelige bogføring af toldskylden i det særskilte regnskab, som ifølge artikel 6, stk. 3, litra b), i forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter særligt kan anvendes ved fordringer, der ikke er inddrevet (B-regnskabet), er opfyldt, skal de egne indtægter stilles til rådighed for Kommissionen inden for den tidsfrist, der er fastsat i forordningens artikel 10, stk. 1, som løber fra »inddrivelsen« heraf og ikke fra fordringernes konstatering, som det er tilfældet med de beløb, der skal bogføres i A-regnskabet. At forpligte toldmyndighederne til at overføre ratebetalinger betalt i forbindelse med en afvikling af toldskyld, som retmæssigt er blevet bogført i B-regnskabet, ville således have den paradoksale virkning, at for disse beløb ville den frist for at stille midlerne til rådighed, som gælder for fordringer bogført i A-regnskabet, begynde at løbe, således at alle de beløb, der var opkrævet efter udløbet af denne frist, som løber fra fastlæggelsen af toldskylden, nødvendigvis ville være krediteret for sent på Kommissionens konto, på trods af at disse beløb gyldigt kunne bogføres i B-regnskabet før toldmyndighedernes opkrævning heraf.

(jf. præmis 43 og 44)

3. Henset til kravet om, at de egne indtægter skal stilles til rådighed uden ophold på den ene side, og idet der tages tilstrækkeligt hensyn til beskyttelsen af medlemsstaternes finansielle interesser på den anden side, skal artikel 10 i forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter fortolkes således, at de beløb, der er modtaget i tilfælde af ratebetaling af toldskylden i henhold til en forligsaftale, skal betragtes som inddrevet i bestemmelsens forstand, således at de skal krediteres Kommissionens konto senest den første arbejdsdag efter den 19. i den anden måned efter den måned, i hvilken beløbet er modtaget. Ifølge forordningens artikel 11 medfører enhver forsinkelse med krediteringen af den i samme forordnings artikel 9, stk. 1, omhandlede konto, at den pågældende medlemsstat skal betale en rente for hele forsinkelsesperioden. De pågældende renter kan kræves betalt uanset grunden til den forsinkelse, hvormed de egne indtægter er blevet krediteret Kommissionens konto.

(jf. præmis 51 og 53)