Sag C-454/06

pressetext Nachrichtenagentur GmbH

mod

Republik Österreich (Bund) m.fl.

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesvergabeamt)

»Offentlige aftaler — direktiv 92/50/EØF — fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler — begrebet »indgåelse««

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Kokott fremsat den 13. marts 2008 I - 4405

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. juni 2008 I - 4447

Sammendrag af dom

Udtrykket »indgåelse« i artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og udtrykket »indgås« i samme direktivs artikel 8 og 9 skal fortolkes således, at det ikke omfatter en situation, hvor tjenesteydelser, som blev udført for den ordregivende myndighed af den tidligere tjenesteyder, overføres til en anden tjenesteyder, som er et kapitalselskab, hvori den tidligere tjenesteyder er eneste selskabsdeltager og kontrollerer den nye tjenesteyder gennem instrukser, for så vidt som den tidligere tjenesteyder fortsat påtager sig ansvaret for de kontraktmæssige forpligtelser. Ændringer i bestemmelserne i en offentlig aftale inden for den periode, i hvilken den er gyldig, udgør indgåelse af en ny aftale i direktiv 92/50’s forstand, når de er afgørende forskellige fra bestemmelserne i den oprindelige aftale og derfor viser, at det var parternes vilje at genforhandle aftalens grundlæggende elementer. En ændring i en offentlig aftale i dennes løbetid kan betragtes som væsentlig, såfremt den indfører betingelser, der, hvis de havde fremgået af den oprindelige procedure for indgåelse af en aftale, ville have gjort det muligt for andre tilbudsgivere end de oprindeligt antagne at deltage. Selv om det i den forbindelse er korrekt, at udskiftningen med en ny medkontrahent af den, som den ordregivende myndighed oprindeligt havde tildelt kontrakten, skal betragtes som en sådan væsentlig ændring i den pågældende offentlige kontrakt, medmindre der var truffet bestemmelse herom i de oprindelige kontraktbestemmelser, forholder det sig ikke desto mindre således, at en intern omstrukturering hos medkontrahenten ikke i væsentlig grad ændrer de oprindelige kontraktbestemmelser. Såfremt den nye medkontrahent er et 100% ejet datterselskab af den tidligere medkontrahent, sidstnævnte har en ledelsesbeføjelse, og disse enheder er forbundet ved en aftale om overførsel af indtægter og tab, udgør en sådan ordning ikke en ændring af en væsentlig kontraktbestemmelse, der kan kvalificeres som en ny indgåelse af en aftale i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 92/50. (jf. præmis 34, 35, 40 og 43-45 samt domskonkl. 1)

Udtrykket »indgåelse« i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og udtrykket »indgås« i samme direktivs artikel 8 og 9 skal fortolkes således, at det ikke omfatter en tilpasning af den oprindelige aftale under hensyn til ændrede ydre omstændigheder, såsom en omregning til euro af de priser, der oprindeligt var udtrykt i national valuta, den ubetydelige nedsættelse af disse priser med henblik på op- eller nedrunding, eller henvisningen til et nyt prisindeks, der som erstatning for det tidligere fastsatte indeks var fastsat i den oprindelige aftale. Ændringer i bestemmelserne i en offentlig aftale inden for den periode, i hvilken den er gyldig, udgør herefter indgåelse af en ny aftale i direktiv 92/50’s forstand, når de er afgørende forskellige fra bestemmelserne i den oprindelige aftale og derfor viser, at det var parternes vilje at genforhandle aftalens grundlæggende elementer. En ændring i en offentlig aftale i dennes løbetid kan betragtes som væsentlig, såfremt den indfører betingelser, der, hvis de havde fremgået af den oprindelige procedure for indgåelse af en aftale, ville have gjort det muligt for andre tilbudsgivere end de oprindeligt antagne at deltage. Såfremt en eksisterende kontrakt i den forbindelse som følge af overgangen til euro ændres således, at de priser, der tidligere var udtrykt i national valuta, omregnes til euro, er der ikke tale om en væsentlig kontraktændring, men blot om en tilpasning af kontrakten under hensyn til ændrede ydre omstændigheder, for så vidt som der sker en op- eller nedrunding af euro-beløbene i overensstemmelse med gældende retsforskrifter. Endvidere kan en sådan omregning til euro af priserne i en aftale i dennes løbetid ledsages af en tilpasning af deres reelle værdi, der endog overstiger det ved bestemmelserne om indførelsen af euroen tilladte beløb, uden at det fører til en ny indgåelse af en aftale, på betingelse af, at en sådan tilpasning er ubetydelig og kan forklares på en objektiv måde, hvilket er tilfældet, hvis den har til formål at lette gennemførelsen af aftalen, f.eks. ved at forenkle faktureringen. Hvad angår omformuleringen af indekseringsklausulen må det antages, at henvisningen til et nyt prisindeks ikke udgør en ændring i de væsentlige betingelser i den oprindelige aftale, således at den udgør en ny indgåelse af en aftale i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 92/50, for så vidt som denne omformulering kun anvendte bestemmelserne i basisaftalen med hensyn til ajourføringen af indekseringsklausulen. (jf. præmis 34, 35, 57, 58, 61, 68 og 69 samt domskonkl. 2)