ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De europaeiske Faellesskabers egne indtaegter _ efteropkraevning af import- eller eksportafgifter _ artikel 8 i forordning nr . 1697/79 _ en bestemt efteropkraevning _ begreb _ sammenlaegning af flere forskellige efteropkraevninger _ lovlighed _ betingelser

( Raadets forordning nr . 1697/79 , art . 8 )

Sammendrag

Udtrykket »en bestemt efteropkraevning« i artikel 8 i Raadets forordning nr . 1697/79 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter skal fortolkes saaledes , at det sigter til den enkelte indfoersel eller udfoersel taget for sig . Denne fortolkning er ikke til hinder for en praksis gaaende ud paa , i en enkelt opkraevning at samle flere enkeltstaaende efteropkraevninger , forudsat disse hver isaer angaar et afgiftsbeloeb , der er stoerre end det i artikel 8 , stk . 1 , i den naevnte forordning fastsatte .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug _ monetaere udligningsbeloeb _ fastsaettelse _ pligt til at tage hensyn til risikoen for forstyrrelser i samhandelen , herunder de forstyrrelser , som de monetaere udligningsbeloeb selv frembringer _ produkt som optraeder under forskellige former med forskellig handelsvaerdi _ Kommissionens skoensbefoejelser

( Kommissionens forordning nr . 1245/83 , bilag I , del 5 , fodnote ( 5 ), som aendret ved forordningerne nr . 3281/83 og 270/84 )

Sammendrag

Ved fastsaettelsen af de monetaere udligningsbeloeb skal Kommissionen ikke blot modvirke forstyrrelser i den normale samhandel , som skyldes medlemsstaternes valutaforanstaltninger , men ligeledes sikre , at de monetaere udligningsbeloeb ikke selv kan frembringe saadanne forstyrrelser eller skabe markedsvilkaar , som fremmer unaturlige handelsmoenstre . Kommissionen har saaledes ikke blot ret , men ogsaa pligt til at aendre ordningen , hvis den konstaterer , at ordningen misbruges i denne henseende , eller at der bestaar risiko for et saadant misbrug .

Der maa tillaegges Kommissionen et vidt skoen , for saa vidt angaar valget af de foranstaltninger , den skal traeffe , naar der er tale om et produkt , der kun har saerdeles begraenset betydning for samhandelen inden for Faellesskabet og med tredjelande , og som samtidig optraeder under to forskellige former , som det rent administrativt er vanskeligt at holde ude fra hinanden , og hvoraf den ene er uden handelsvaerdi , mens den anden udmaerket kan forarbejdes igen og igen i et lukket kredsloeb uden nogen sinde at naa frem til den endelige forbruger .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Institutionernes retsakter _ forordninger _ analog anvendelse _ betingelser

( Kommissionens forordninger nr . 2029/82 og nr . 2655/82 )

2 . Landbrug _ faelles markedsordninger _ korn _ importlicenser _ adgang til annullation hjemlet i forordning nr . 2655/82 for indfoersel af produkter henhoerende under pos . 07.06 A i den faelles toldtarif med oprindelse i andre tredjelande end Thailand _ udvidelse til at gaelde for indfoersel af samme produkter med oprindelse i Thailand og som omfattes af forordning nr . 2029/82 _ anvendelse af samme frister og formforskrifter

( Kommissionens forordninger nr . 2029/82 og nr . 2655/82 , art . 3 , stk . 6 )

Sammendrag

1 . En forordnings anvendelsesomraade beror som hovedregel paa forordningens bestemmelser , og kan principielt ikke udstraekkes til andre situationer end dem , den har for oeje . Det kan imidlertid forholde sig anderledes i visse saerlige tilfaelde .

Saaledes kan virksomheder med foeje paaberaabe sig en analog anvendelse af en forordning , de ikke umiddelbart omfattes af , saafremt de godtgoer , at de for dem gaeldende bestemmelser dels er noeje sammenlignelige med de bestemmelser , der paastaas anvendt analogt , dels indeholder et hul , der strider mod en faellesskabsretlig grundsaetning , og som analogien kan afhjaelpe .

2 . Artikel 3 , stk . 6 , i Kommissionens forordning nr . 2655/82 om gennemfoerelsesbestemmelserne til importordningen for 1982 for produkter , som henhoerer under pos . 07.06 A i den faelles toldtarif og har oprindelse i andre tredjelande end Thailand , skal fortolkes saaledes , at bestemmelsen finder anvendelse paa importoerer af produkter , der henhoerer under naevnte position og har oprindelse i Thailand , og som omfattes af Kommissionens forordning nr . 2029/82 .

Antages dette ikke , ville importoerer af saadanne produkter fra Thailand , der indtil gennemfoerelsen af forordning nr . 2029/82 var underkastet bestemmelser , der var noeje sammenlignelige med de bestemmelser , der gjaldt for importoerer af samme varer med oprindelse i andre tredjelande , og som i lighed med de sidstnaevnte havde krav paa at nyde godt af de i beskyttelsen af den berettigede forventning begrundede bestemmelser , vaere i en situation , der stred mod den faellesskabsretlige grundsaetning om ligebehandling af virksomheder , der befinder i sammenlignelige situationer .

Anvendelsen af artikel 3 , stk . 6 , i Kommissionens forordning nr . 2655/82 paa indfoersler af produkter , der henhoerer under pos . 07.06 A i den faelles toldtarif og har oprindelse i Thailand , skal ske under iagttagelse af de i bestemmelsen fastsatte frister og formforskrifter .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 . Frie varebevaegelser _ kvantitative restriktioner _ foranstaltninger med tilsvarende virkning _ ydelse af bedre kreditvilkaar ved koeb af indenlandske varer _ praksis som udgoer en foranstaltning med tilsvarende virkning _ ugyldighed ifoelge national ret _ uden betydning

( EOEF-traktaten , art . 30 )

2 . Medlemsstater _ forpligtelser _ Kommissionens overvaagningspligt _ medlemsstaternes forpligtelse _ medvirken til undersoegelser vedroerende traktatbrud

( EOEF-traktaten , art . 5 , 155 og 169 )

Sammendrag

1 . Der foreligger en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner , naar myndighederne i en medlemsstat vedtager bestemmelser , hvorefter der ydes bedre kreditvilkaar ved koeb af indenlandske varer end ved koeb af varer importeret fra de oevrige medlemsstater . Den omstaendighed , at saadanne bestemmelser er ugyldige efter national ret , aendrer ikke ved bestemmelsernes uforenelighed med traktatens artikel 30 , for saa vidt som bestemmelserne skaber en uklar og tvetydig situation til skade for importerede maskiner .

2 . Traktatens artikel 5 paalaegger medlemsstaterne at lette Kommissionen gennemfoerelsen af dens opgaver efter traktatens artikl 155 , stk . 1 , som er at drage omsorg for gennemfoerelsen af traktatens bestemmelser og af de bestemmelser , institutionerne traeffer i medfoer heraf . Medlemsstaterne er foelgelig forpligtet til at medvirke loyalt til enhver undersoegelse , Kommissionen ivaerksaetter i henhold til artikel 169 , og at meddele den alle de oplysninger , som den anmoder om i denne forbindelse .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnaermelser af lovgivninger _ kreditinstitutter _ myndigheder som er kompetente til at godkende og foere tilsyn _ tjenstlig tavshedspligt _ omfang _ undtagelser _ nationale lovbestemmelser med hjemmel til at videregive fortrolige oplysninger _ begreb _ gennemfoerelse

( Raadets direktiv 77/780 , art . 12 )

Sammendrag

Bestemmelsen i artikel 12 , stk . 1 , i direktiv 77/780 _ hvorefter den tjenstlige tavshedspligt , som paahviler alle , der er eller har vaeret tjenestegoerende hos de myndigheder , der har kompetence til at godkende og foere tilsyn med kreditinstitutter , indebaerer , at de fortrolige oplysninger , de modtager i forbindelse med deres hverv , kun maa videregives til andre personer eller myndigheder i henhold til gaeldende lovbestemmelser _ finder ogsaa anvendelse paa vidneforklaringer under en civil retssag .

De i artikel 12 , stk . 1 , omhandlede lovbestemmelser , som indeholder hjemmel til at videregive oplysninger , der er modtaget som fortrolige , omfatter ogsaa generelle bestemmelser , der ikke saerligt har til formaal at fastsaette en undtagelse fra forbudet mod videregivelse af saadanne oplysninger , som direktivet finder anvendelse paa , men som fastsaetter begraensninger i vidnepligten som foelge af den tjenstlige tavshedspligt .

Ved anvendelsen af saadanne generelle bestemmelser tilkommer det den nationale ret at afveje hensynet til , at sandheden kommer frem , med hensynet til at bevare fortroligheden af visse oplysninger , navnlig naar oplysningerne i medfoer af direktivet artikel 12 , stk . 2 , meddeles af de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Faelles toldtarif _ toldvaerdi _ transaktionsvaerdi _ fastsaettelse _ transportomkostninger inden for Faellesskabet _ ikke omfattet _ kontrolforanstaltninger _ tilladt

( Raadets forordning nr . 1224/80 , art . 3 , stk . 1 )

Sammendrag

Hvis importoeren ud over varens pris har betalt leverandoeren et saerligt beloeb for »transportomkostninger inden for Faellesskabet« paa grundlag af en separat faktura , omfatter transaktionsvaerdien i den i artikel 3 , stk . 1 , i forordning nr . 1224/80 om varers toldvaerdi anfoerte betydning kun det foerste af disse to beloeb . Naar omstaendighederne taler for det , kan de kompetente toldmyndigheder imidlertid foretage en undersoegelse af fakturaen , for saa vidt angaar de omhandlede omkostninger , for at kontrollere , at der ikke er tale om fiktive omkostninger .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevaegelser _ undtagelser _ beskyttelse af den offentlige sundhed _ bestemmelser om anvendelse af et farvestof i en bestemt levnedsmiddeltype _ begrundelse _ begraensninger

( EOEF-traktaten , art . 30 og art . 36 )

Sammendrag

Paa baggrund af den bestaaende uvished paa den videnskabelige forsknings nuvaerende udviklingstrin er traktatens artikler 30 og 36 i mangel af en harmonisering af de nationale lovgivninger ikke til hinder for en national lovgivning om tilsaetning af farvestoffer til levnedsmidler , der ogsaa for varer indfoert fra en anden medlemsstat , hvor de lovligt er i omsaetning , indeholder et krav om , at anvendelsen af et bestemt farvestof i varer af den omhandlede art angives i en national positivliste , samt om , at en ansoegning om stoffets optagelse paa denne liste skal forelaegges et sagkyndigt udvalg , der skal afgive udtalelse om stoffets farlighed og om de maengder hvori det risikofrit kan anvendes i levnedsmidler , og samtidig tage stilling til , i hvilket omfang anvendelsen af stoffet er noedvendig , nyttig og hensigtsmaessig .

De nationale myndigheder skal imidlertid ved anvendelsen af en saadan national lovgivning paa varer , der er indfoert fra en anden medlemsstat , hvor de lovligt er bragt i omsaetning , under hensyntagen til det proportionalitetsprincip , som ligger til grund for traktatens artikel 36 , sidste punktum , tillade tilsaetning af vedkommende farvestof , naar tilsaetningen efter kostvanerne i importmedlemsstaten maa antages at opfylde et reelt behov , og skal som grundlag for deres vurdering af den generelle sundhedsrisiko , som farvestoffets anvendelse i praksis kan medfoere , tage hensyn til resultaterne af den internationale forskning paa omraadet og navnlig de konklusioner , som Faellesskabets Videnskabelige Komité for Levnedsmidler er naaet til .
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Afgiftsbestemmelser _ harmonisering af lovgivningerne _ omsaetningsafgifter _ faelles mervaerdiafgiftssystem _ skatter og afgifter uden karakter af omsaetningsafgift _ begreb _ afgift beregnet paa grundlag af den samlede aarlige omsaetning og opkraevet med henblik paa sociale sikringsordninger

( Raadets direktiv 77/388 , art . 33 )

Sammendrag

Begrebet »skatter og afgifter , der ikke har karakter af omsaetningsafgift« i artikel 33 i sjette direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter , hvorefter medlemsstaterne kan opretholde eller indfoere afgifter , der ikke har en saadan karakter , skal fortolkes saaledes , at det omfatter en afgift , som ikke er fiskal , som skal betales af selskaber eller visse former for selskaber til sociale sikringsordninger , og som beregnes paa grundlag af de afgiftspligtige selskabers samlede aarlige omsaetning uden afgift .
Ved vurderingen af, om visse varer er lignende og derfor omfattet af forbudet i traktatens artikel 95, stk. 1, må det undersøges, om de frembyder ensartede egenskaber og ud fra et forbrugersynspunkt tjener samme behov. Der må anlægges en vid fortolkning af begrebet lignende varer, og den konkrete vurdering skal ikke ske efter et strengt identitetskriterium, men ud fra varernes beslægtethed og sammenlignelighed, set i forhold til anvendelsen.

Ved vurderingen af, om to former for drikkevarer er omfattet af begrebet lignende varer, må der derfor på den ene side tages hensyn til samtlige de objektive kendetegn, som de har, for eksempel oprindelse, den anvendte fremstillingsmetode og deres organoleptiske egenskaber, herunder navnlig smag og alkoholindhold, og på den anden side til, om de pågældende to former for drikkevarer ud fra et forbrugersynspunkt må antages at tjene samme behov. Vurderingen kan ikke tage udgangspunkt i bestående forbrugsvaner, men bør tage hensyn til mulige ændringer i disse og navnlig ske på grundlag af de objektive kendetegn, som gør, at den pågældende vare hos bestemte grupper af forbrugere må antages at kunne dække samme behov som en anden vare.

Den toldmæssige klassificering af drikkevarer, som er fastlagt med henblik på handelen med tredjelande, kan ikke være afgørende ved vurderingen af, om varer må anses som lignende. Det kan heller ikke tillægges betydning, at den ene form for drikkevare er omfattet af en fælles markedsordning, mens den anden ikke er det.

Det fremgår af en konkret vurdering på grundlag af disse kriterier, at frugtvin og druevin må anses som lignende varer.
Traktatens artikel 177 sondrer ikke imellem, om den nationale procedure, inden for hvilken præjudicielle spørgsmål er stillet, har strafferetlig karakter eller ej, idet fællesskabsretten ikke kan have forskellig virkning under hensyn til de områder af national ret, på hvilke den kan indvirke.
I betragtning af den grundlæggende betydning af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, må bestemmelsen i artikel 1, stk. 2, i direktiv 76/207 om gennemførelse af det nævnte princip for så vidt angår adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår, hvorved den sociale sikring undtages fra direktivets anvendelsesområde, fortolkes snævert. Følgelig omfatter de undtagelser fra forbudet mod forskelsbehandling på grundlag af køn, der er indført ved artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, kun fastsættelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophørspension og eventuelle følger heraf for andre sociale sikringsydelser.

Artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke kan bestemme, at princippet om ligebehandling ikke skal omfatte en udtrykkelig eller stiltiende betingelse i en arbejdsaftale, der er indgået som led i en kollektiv overenskomst, og som har den retsvirkning, at ansættelsesforholdet ophører, når arbejdstageren når en vis — for mænd og kvinder forskellig — pensionsberettigende alder.
Sag 175/84

Krohn & Co. Import-Export (GmbH & Co. KG)

mod

Kommissionen for De europæiske Fællesskaber

»Erstatningssøgsmål — traktatens artikler 178 og 215, stk. 2 — antagelse til realitetsbehandling«

Sammendrag

Erstatningssøgsmål – genstand – påstand om erstatning under anbringende af at en beslutning, som et nationalt organ har truffet som led i anvendelse af en fællesskabsforordning, er ulovlig – Domstolens kompetence – betingelser – den påståede ulovlighed kan tilskrives en fællesskabsinstitution

Domstolen kan med hjemmel i traktatens artikler 178 og 215, stk. 2, alene tilkende erstatning for tab, der forvoldes af fællessskabsinstitutionerne eller af disses ansatte under udførelsen af deres arbejdsopgaver, dvs. tilkende erstatning når Fællesskabet er ansvarligt uden for kontrakt. Er der derimod tale om tab, som forårsages af nationale organer, kan kun disse drages til ansvar, og de nationale domstole er enekompetente til at tilkende erstatning herfor. Når den omtvistede beslutning er truffet af et nationalt organ som led i dettes gennemførelse af en fællesskabsforordning, er Domstolen alene kompetent til at behandle et søgsmål i medfør af traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, såfremt den pågældende beslutning, der hævdes at være ulovlig og dermed erstatningsbegrundende, kan tilskrives en fællesskabsinstitution. Dette er tilfældet, når fællesskabsforordningen ikke blot giver Kommissionen mulighed for at tilkendegive sin opfattelse som led i det interne samarbejde med de nationale myndigheder, der skal anvende fællesskabsretten, men tillige bemyndiger Kommissionen til at foreskrive, hvilken afgørelse disse myndigheder skal træffe vedrørende de modtagne ansøgninger, og Kommissionen faktisk har anvendt den pågældende beføjelse.

Erstatningssøgsmålet efter traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, er indført som et selvstændigt retsmiddel med en særlig funktion i forhold til andre retsmidler og er underlagt betingelser, som er udformet med henblik på dets formål. Erstatningssøgsmålet skal imidlertid ses i lyset af det samlede regelsæt, hvormed traktaten sikrer borgernes adgang til domstolene, og antagelse af et sådant søgsmål til realitetsbehandling kan efter omstændighederne gøres betinget af, at sagsøgeren har udtømt mulighederne for at gennemføre et annullationssøgsmål ved de nationale domstole vedrørende den nationale myndigheds beslutning, der hævdes at have forårsaget det tab, der kræves erstattet. En sådan betingelse kan imidlertid kun stilles, såfremt de berørte personer effektivt kan hævde deres rettigheder ved de nationale domstole, hvilket indebærer, at der ad denne vej kan opnås erstatning for det påståede tab. Dette er ikke tilfældet, såfremt det lidte tab ikke udlignes ved annullation af den nationale myndigheds beslutning, således at sagsøgeren for at opnå erstatning vil være nødsaget til at anlægge sag ved Domstolen i medfør af traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2.
Det tilkommer hver medlemsstat i lovgivningen at fastsætte vilkårene for retten eller forpligtelsen til at blive tilsluttet en social sikringsordning eller en bestemt gren af en sådan sikringsordning, forudsat der herved ikke diskrimineres mellem statens egne borgere og andre medlemsstaters borgere.

Det kan hverken efter EØF-traktatens artikel 51 eller bestemmelserne i forordning nr. 1408/71, jfr. navnlig bilag VI, afsnit I, punkt 2, litra c), kræves, at der ved fastsættelse af alderspension til en gift mand i henhold til den nederlandske lovgivning om almindelig alderdomsforsikring skal tilkendes dennes ægtefælle, fordi hun efter den 1. januar 1957 har tilbagelagt perioder, der i henhold til litra c) skal ligestilles med forsikringsperioder, de rettigheder, der ifølge nederlandsk lovgivning erhverves for perioder før ægteskabets indgåelse og før den 1. januar 1957, når hun i disse perioder hverken har haft bopæl eller lønnet beskæftigelse i Nederlandene.
Bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes i lyset af formålet med bestemmelserne i traktatens artikler 48-51, som er at gennemføre den størst mulige grad af fri bevægelighed for vandrende arbejdstagere. Dette mål ville ikke blive nået, hvis arbejdstagerne ved at udøve deres ret til fri bevægelighed og til at tage bopæl i en anden medlemsstat skulle miste de sociale fordele, som sikres dem ved en medlemsstats lovgivning.

Fællesskabsrettens regler om social sikring kan ikke fortolkes således, at det er lovligt at udøve forskelsbehandling og gøre et brud på grundprincippet om fri bevægelighed ved for gifte kvinder i forbindelse med en ordning om almindelig alderdomsforsikring, hvorefter bopælen er det eneste kriterium for tildeling af pension, at undlade at anse sådanne bopælsperioder som forsikringsperioder, som for mænd og ugifte kvinder anses som forsikringsperioder, idet der herved kan skabes hindringer for, at en gift kvinde ledsager sin mand, når denne bosætter sig i en anden medlemsstat.
Da genstanden for et søgsmål i medfør af traktatens artikel 169 afgrænses af den administrative procedure, der er foreskrevet i denne bestemmelse, samt af påstandene i sagen, kan sagsgenstanden ikke udvides efter den administrative procedures afslutning. Når det traktatbrud, som en medlemsstat ifølge Kommissionen har begået, ikke vedrører en enkelt handling, hvis virkninger strækker sig over en enkelt periode, men forsinkelser, som finder sted år efter år og udgør et tilsvarende antal særskilte traktatbrud, bør den administrative procedure gøre det muligt for medlemsstaten at tage til genmæle over for hver enkelt påstand om traktatbrud.
Sag 162/84

Androniki Vlachou

mod

Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — nægtelse af adgang til en almindelig udvælgelsesprøve«

Sammendrag

Tjenestemænd – ansættelse – løfter – tilsidesættelse af vedtægtens bestemmelser – berettiget forventning – ingen

(Tjenestemandsvedtægten, art. 29)

Det følger af tjenestemandsvedtægtens artikel 29, at bortset fra stillingerne i lønklasse A 1 og A 2 — eller i undtagelsestilfælde stillinger, der kræver specielle kvalifikationer — er udvælgelsesprøven den eneste procedure, der giver adgang til en tjenestemandsstilling ved Fællesskabets institutioner, og bestemmelserne vedrørende denne procedure er bindende for såvel ansættelsesmyndigheden som udvælgelseskomiteen for udvælgelsesprøven. Løfter, der ikke respekterer disse bestemmelser, kan således ikke skabe en berettiget forventning hos den, de er givet til.
Afgørelsen, der træffes af en udvælgelseskomite om at opstille en liste over egnede ansøgere, er en forberedende akt i forhold til afgørelsen om udnævnelse, hvorfor dens retsstridighed kun kan påberåbes i forbindelse med et søgsmål, der rettes mod den afgørelse, som listen over egnede ansøgere er en forberedelse til. Herimod kan ikke hævdes, at ansættelsesmyndigheden er bundet af resultaterne af udvælgelsesprøven, som de fremgår af listen over egnede ansøgere: selv om ansættelsesmyndigheden sædvanligvis er forpligtet til at respektere den rækkefølge, der er anført i listen over egnede ansøgere, kan den ikke desto mindre fravige den, såfremt afgørelsen herom hviler på en klar og fuldstændig begrundelse.