ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Det første anbringende om, Kommissionen undlod at foretage en korrekt vurdering af de af sagsøgerne fremlagte oplysninger, og om at den undlod at undersøge de faktiske omstændigheder beskrevet i den klage, som sagsøgerne den 21. juni 2020 indgav til Kommissionen vedrørende ulovlig statsstøtte ydet af det litauiske public service-radio- og tv-selskab VšĮ »Lietuvos Nacionalinis Radijas ir Televizija« hvilket resulterede i, at der overhovedet ikke blev taget hensyn til den faktiske situation, og retlige fejl i Kommissionens skrivelse. En sådan undladelse indebærer en tilsidesættelse af væsentlige formkrav og materielle bestemmelser om den mekanisme for statsstøttekontrol, der er fastsat i artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 3, TEUF. Kommissionens ukorrekte vurdering fremgår navnlig af følgende mangler ved skrivelsen: (i) Kommissionen undlod med den fornødne omhu og i tiltrækkelig grad at tage hensyn til og sammenligne foreneligheden af den støtteordning, der fandtes før den 10. december 1994, med ordningen efter ændringerne i 2015 og 2020 af Republikken Litauens lov om nationalt litauisk radio og tv (herefter »loven om LRT«), hvorved den tilsidesatte et væsentligt formkrav. (ii) Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 3, TEUF ved ikke at anerkende, at ændringerne i 2015 og 2020 til loven om LRT udgør ændringer af statsstøtteforanstaltningen, som bør koordineres med Kommissionen. (iii) Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 3, TEUF ved ikke at anerkende, at ændringerne i 2020 til loven om LRT udgør ændringer af statsstøtteforanstaltningen, som bør koordineres med Kommissionen.
3.

Tredje anbringende om, at der ikke er blevet foretaget en konkret undersøgelse af, om der kan gives delvis aktindsigt i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001. — Kommissionen har ikke i tilstrækkelig grad konkret undersøgt, om der subsidiært kan gives delvis aktindsigt i sagsakterne i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001. — Det er ikke blevet undersøgt, om det eventuelt er muligt at træffe en foranstaltning vedrørende retten til aktindsigt, der er mindre begrænsende for sagsøgeren.
—

Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at SRB har udstedt en ensartet »bail-in only«-strategi for alle globale systemisk vigtige institutter (G-SII’er) uden at tage hensyn til egentlige afviklingssager og i forbindelse med sit valg af afviklingsstrategi har undladt omhyggeligt og upartisk at undersøge alle de faktabaserede og begrundede oplysninger, som sagsøgeren havde fremlagt.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af Århuskonventionen, af forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006, af forordning (EU) nr. 2021/1767 og af punkt 1, 6 og 9 i præamblen til EIB’s erklæring om miljømæssige og sociale principper og standarder. I det foreliggende tilfælde har EIB undladt at tilbagekalde den ydede finansiering, hvilken tilbagekaldelse i denne henseende skal anses for en ny selvstændig og særskilt retsakt i forhold til den retsakt, hvorved der tidligere blev tildelt finansiering, og under alle omstændigheder skal fristen på seks uger for indgivelse af en anmodning om prøvelse beregnes fra idriftsættelsen af anlægget, eftersom modtageren af finansieringen ifølge kontrakten har fået tilladelse til at efterleve EIB’s standarder inden for denne frist.
Sag anlagt den 24. februar 2022 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — M.J. Dairies (BBQLOUMI)

(Sag T-106/22)

(2022/C 165/49)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved Barrister-at-Law S. Malynicz og advokat C. Milbradt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: M.J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgarien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: M.J. Dairies EOOD

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket BBQLOUMI — EU-varemærke nr. 12 898 029

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. december 2021 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 656/2021-4)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og den anden part tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

— Tilsidesættelse af artikel 74, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

— Appelkammeret tilsidesatte Domstolens praksis vedrørende særpræg

— Appelkammeret pålagde med urette indehaveren af det ældre registrerede varemærke, sagsøgeren, en bevisbyrde for at godtgøre en påkrævet grad af særpræg
—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger forbundet med sagens behandling ved annullationsafdelingen, ved appelkammeret og for Retten.
—

Afgørelsen truffet af generaldirektøren for Ressourcer den 30. november 2021, hvorved EU-Udenrigstjenesten afslog den af sagsøgeren indgivne klage [fortroligt] over en manglende udtrykkelig afgørelse vedrørende hans forfremmelse til lønklasse AD 14 fra den 1. januar 2018 og over EU-Udenrigstjenestens fremlæggelse af en urigtig erklæring i forbindelse med sagen [fortroligt], der havde til formål og som konsekvens at fordreje Rettens opfattelse og sagsøgerens mulighed for at påberåbe sig princippet om ligebehandling, annulleres.
Sag anlagt den 25. februar 2022 — Ungarn mod Kommissionen

(Sag T-104/22)

(2022/C 158/15)

Processprog: Ungarsk

Parter

Sagsøger: Ungarn (ved M.Z. Fehér og G. Koós, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens afgørelse af 14. december 2021, hvorved der blev foretaget en gennemgang af Ungarns indsigelser mod videregivelse i forbindelse begæringen GESTDEM 2021/2808, der blev genfremsat med henblik på at sikre offentlighedens aktindsigt i dokumenter, der hidrører fra Ungarn, annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I den anfægtede afgørelse gav Kommissionen delvis aktindsigt i de dokumenter, som sagsøgeren havde begæret aktindsigt i til trods for den omstændighed, at de ungarske myndigheder udtrykkeligt havde påberåbt sig undtagelsen vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 (1), og at Kommissionen i det foreliggende tilfælde konkret indrømmede denne undtagelse frem til den genfremsatte begæring.

Den ungarske regering har gjort gældende, at Kommissionens fortolkning i den anfægtede afgørelse ikke alene er i strid med Kommissionens hidtidige praksis og Domstolens praksis, men at den ligeledes i alvorlig grad undergraver samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder. Den ungarske regering har, ud over at gøre gældende, at EU-institutionen skal træffe en afgørelse i forbindelse med ændringen af de operationelle programmer, og at undtagelsen i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 derfor finder anvendelse, også fremhævet, at det særlige kendetegn ved den omhandlede procedure er, at medlemsstaterne reelt træffer afgørelse ved delt forvaltning under nøje tilsyn fra Kommissionen. Selv om der formelt set er tale om en afgørelse truffet af en medlemsstats myndighed, har Kommissionen tydeligvis indflydelse herpå, og det er derfor så meget desto mere uacceptabelt, at en sådan afgørelse ikke ydes den beskyttelse, som den nævnte undtagelse giver. Undtagelsen i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 har ligeledes til formål at beskytte medlemsstaternes myndigheders beslutningstagning.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).
5.

Femte anbringende om, at den indgivne erklæring burde have været fjernet fra sagsakterne, og at den ikke burde have kommet sagsøgeren til skade, idet den ikke udgjorde en del af den krævede dokumentation.
—

Sagsøgtes gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/2019 (1) annulleres, for så vidt som den udelukker visse udgifter, som er blevet afholdt af sagsøgerens godkendte betalingsorganer inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), fra EU-finansiering med den begrundelse, at der er en svaghed i definitionen af »en aktiv landbruger — tilknyttede virksomheder«.
Sag anlagt den 28. januar 2022 — Collard mod Parlamentet og ID

(Sag T-53/22)

(2022/C 158/11)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Gilbert Collard (Vauvert, Frankrig) (ved advokat B. Kuchukian)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet og den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID)

Sagsøgerens påstande

— Annullation af de to afgørelser truffet henholdsvis den 22. januar 2022 om midlertidig suspension og den 25. januar 2022 om eksklusion.

— Det anordnes, at gennemførelsen af de to afgørelser udsættes med øjeblikkelig virkning.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet med påstand om annullation for det første af afgørelse truffet den 22. januar 2022 af præsidiet for den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID), hvormed sagsøgeren blev suspenderet fra gruppen i to måneder, og for det andet af afgørelse truffet den 25. januar 2022 af den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID), hvormed sagsøgeren blev ekskluderet af denne gruppe, har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelserne for så vidt angår de formelle krav er i strid med den grundlæggende fremgangsmåde i disciplinærsager og for så vidt angår det materielle indhold ikke har et gyldigt retsgrundlag.
1.

Første anbringende om en ulovlighedsindsigelse for så vidt angår artikel 77, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og for så vidt angår artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten. Sagsøgeren har gjort gældende, at de førnævnte bestemmelser fastsætter, at tjenestemanden skal træffe en afgørelse om at overføre sine pensionsrettigheder, optjent i det nationale system, til Den Europæiske Unions pensionskasse inden ti år efter, at han påbegyndte sit arbejde i EU-institutionernes tjenestegrene. Det er imidlertid først på pensionstidspunktet, at den tjenestemand, der har foretaget en overførsel, præcist kan måle rækkevidden af hans eventuelle overførsel, bl.a. på grund af reglen, som begrænser pensionernes størrelse til 70 %. Sagsøgeren har heraf udledt, at denne regel skaber en forskelsbehandling i forhold til en tjenestemand, der har haft hele sin karriere i EU-systemet, i strid med princippet om forbud mod forskelsbehandling.
Sag anlagt den 28. januar 2022 — Rivière mod Parlamentet og ID

(Sag T-54/22)

(2022/C 158/12)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Jérôme Rivière (Paris, Frankrig) (ved advokat B. Kuchukian)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet og den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID)

Sagsøgerens påstande

— De to afgørelser — den første om midlertidig suspendering, som blev truffet den 21. januar 2022, og den anden om udelukkelse, som blev truffet den 25. januar 2022 — annulleres.

— Disse to afgørelser suspenderes øjeblikkeligt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet med påstand om annullation dels af afgørelsen truffet af præsidiet for den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID) den 21. januar 2022, hvorved sagsøgeren blev suspenderet fra denne gruppe i to måneder, dels af afgørelsen truffet af den politiske gruppe Identitet og Demokrati (ID) den 25. januar 2022, hvorved han blev udelukket fra denne gruppe, har sagsøgeren gjort gældende, at disse afgørelser formelt set ikke har fulgt den almindelige disciplinærprocedure, og materielt set findes der ingen gyldig hjemmel hertil.
—

EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten og for appelkammeret.
1.

Første anbringende om, at ændringen af forretningsordenen af 2020 og vedtagelsen heraf den 10. november 2020 om morgenen er ulovlig med den begrundelse, for det første, at denne ændring er i strid med formålet med forretningsordenens artikel 21 og de deri sikrede demokratiske principper, for det andet, at artikel 22 i sig selv ikke blev overholdt i forbindelse med dens vedtagelse og gennemførelse, og endelig at de vedtagne bestemmelser mangler juridisk klarhed.
—

Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Kommissionen i forbindelse med et offentligt udbud offentliggjort under referencen TAXUD/2019/OP/0006 og benævnt »CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms — Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform«, der blev meddelt den 20. december 2021, og hvorved Kommissionen bekræfter sin afvisning af tilbuddet fra det af sagsøgerne oprettede konsortium og tildelingen af kontrakten til et konkurrerende konsortium.
3.

Tredje anbringende om ulige behandling, for så vidt som spørgsmål, der var blevet fastsat af udvælgelseskomitéen med henblik på at blive stillet ansøgerne, ikke blev stillet til ham og andre spørgsmål, der blev stillet til ham, ikke svarede til denne forud fastsatte liste. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at dette ikke gør det muligt at sikre, om de ligeledes blev stillet til de andre ansøgere eller ej. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at hans samtale varede i kortere tid end forudset, hvilket kunne have stillet ham ugunstigt i forhold til de øvrige ansøgere og at det ikke kan udelukkes, at han kunne have opnået et bedre resultat, hvis han var blevet udspurgt om alle aspekter af den mundtlige test.
—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO.
Sag anlagt den 2. marts 2022 — Svenska Bankföreningen og Länsförsäkringar Bank mod Kommissionen

(Sag T-112/22)

(2022/C 191/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stockholm, Sverige) og Länsförsäkringar Bank AB (Stockholm) (ved advokaterne P. Hansson, M. Eriksson og M. Persson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Kommissionens afgørelse af 24. november 2021 i sag SA.56348(2021/N) — Sverige: Svensk skat på kreditinstitutter (1) annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte sagsøgernes processuelle rettigheder ved at undlade at indlede en formel undersøgelsesprocedure.

Det gøres gældende, at Kommissionen objektivt mødte alvorlige vanskeligheder under den foreløbige undersøgelse af den anmeldte foranstaltning og skulle have indledt en formel undersøgelsesprocedure. Sagsøgerne gør bl.a. gældende:

— at Kommissionen ikke inddrog det forhold, at parametrene i det referencesystem, som Kommissionen havde identificeret, klart ikke var i overensstemmelse med risikoskattens formål.

— at Kommissionen ikke tog hensyn til den omstændighed, at kreditinstitutioner, der er omfattet af risikoskattens anvendelsesområde, og kreditinstitutioner, der ikke er omfattet heraf, befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktisk situation i forhold til det formål, der forfølges med beskatningsordningen.

— at Kommissionen anvendte Domstolens retspraksis forkert ved vurderingen af afgiftstærsklen.

— at Kommissionen ikke tog hensyn til, at der ikke var nogen begrundelse for den forskellige behandling og denne under ingen omstændigheder var forholdsmæssig.

— at den undersøgelse, som Kommissionen foretog under den foreløbige undersøgelsesprocedure, var utilstrækkelig og ufuldstændig.

(1) COM (2021) 8637 final og jf. offentliggørelsen i EUT 2021 C 511, s. 2.
—

princippet om ligebehandling og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved at begrænse gyldigheden af digitale certifikater til 270 dage fra afslutningen af den primære vaccinationsserie for at lette den frie bevægelighed for indehavere af gyldige digitale certifikater (dvs. personer, der er blevet boostet, og som forventes at have større immunitet over for omikron-varianten) og samtidig fra den anfægtede retsakts anvendelsesområde at udelukke en ubestemt kreds af mennesker, der ikke er defineret af deres alder, erhverv, livsstil eller andre kriterier (uanset om de er blevet vaccineret eller slet ikke er blevet vaccineret), og derfor diskriminerer en stor gruppe mennesker, der har gennemført den primære vaccinationsserie, og som har været smittet med covid, selv om sådanne personer ifølge videnskabelig dokumentation på grund af den såkaldte hybride immunitet frembyder en sammenlignelig eller lavere risiko for samfundet med hensyn til overførsel af virus og belastning af sundhedssystemet end personer, for hvem gyldigheden af det digitale certifikat forbliver ubegrænset, eller som på anden måde er udelukket fra den anfægtede forordnings anvendelsesområde, og som anses for at være »de jure ikke-smitsomme«
4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union. Princippet om res judicata forbyder ECB at pålægge udligningsrenter over for Sberbank for overskridelse af grænsen for store eksponeringer i henhold til artikel 395 i forordning (EU) nr. 575/2013 (2).
—

Følgelig fastslås, at sagsøgeren har ret til at oppebære en efterladtepension, således som defineret i artikel 79, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at de anfægtede foranstaltninger ikke opfylder det bevisbyrdekrav, der gælder for vedtagelse af individuelle sanktioner. Ved at forsøge at anvende individuelle foranstaltninger til at nå målet om at begrænse en udenlandsk statsejet virksomheds erhvervsmæssige aktivitet og fortjeneste anvendte Rådet en ulovlig type foranstaltning.
1.

Første anbringende om, at Rådet, ved at basere sig på de faktuelt ukorrekte grunde, der er angivet i de anfægtede foranstaltninger, til at udpege sagsøgeren, anlagde et åbenbart urigtigt skøn. Dette styrkes af den omstændighed, at sagsøgeren faktisk selv gav Rådet detaljerede oplysninger, der afkræftede grundlaget for udpegelsen forud herfor, da denne fik kendskab til, at falske nyhedsrapporter med sådanne oplysninger blev offentliggjort.
Sag anlagt den 30. marts 2022 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

(Sag T-168/22)

(2022/C 207/65)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved barrister-at-law S. Malynicz og advokat C. Milbradt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Fontana Food AB (Tyresö, Sverige)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Fontana Food AB

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI — registreringsansøgning nr. 15 963 291

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. januar 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1612/2021-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Der gives medhold i sagsøgerens klage.

— EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.

Anbringender

— Appelkammerets vurdering af særpræget er behæftet med alvorlige mangler.

— Appelkammeret begik en fejl ved at undlade at fastslå, der foreligger en risiko for forveksling.
2.

Andet anbringende om retlige fejl og urigtige skøn samt Kommissionens undladelse af at give en tilstrækkelig begrundelse vedrørende dens konklusion om, at den omtvistede transaktion ville have skabt en dominerende stilling og medføre en alvorlig hindring for effektiv konkurrence i det indre marked på grund af a) anvendelsen af markedsandele som »prima facie«-beviser for, at der blev skabt en dominerende stilling på trods af konstant lave margener, strukturel overkapacitet og en lav frekvens af udbud, b) manglende anerkendelse af det konkurrencemæssige pres fra konkurrenter og en fejlagtig vurdering af selskabets væsentlighed, c) manglende hensyntagen til forbrugernes åbenlyse købermagt på et marked, der er kendetegnet ved overkapacitet og sjældent forekommende udbud med en høj værdi, d) manglende godtgørelse af, hvordan den omtvistede transaktion ville medføre en alvorlig hindring for effektiv konkurrence i det indre marked og e) en urigtig vurdering af den række af mulige udfald, der ville være forekommet, såfremt den omtvistede transaktion ikke havde fundet sted.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den ikke gav medhold i klagen for appelkammeret, dvs. for så vidt som appelkammeret lagde til grund, at der forelå tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.
Sag anlagt den 31. marts 2022 — OR og OS mod Kommissionen

(Sag T-171/22)

(2022/C 207/67)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: OR og OS (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Afgørelse af 12. juli 2021, hvorved PMO afslog de ansøgninger, som sagsøgerne indgav den 18. marts 2021 på grundlag af vedtægtens artikel 90, stk. 1, om udbetaling af de pensionsrettigheder, der er optjent af deres afdøde far i henhold til Den Europæiske Unions pensionsordning (herefter »EU-pensionsordningen«), og de pensionsrettigheder, som han erhvervede før tiltrædelse af tjenesten, annulleres.

— Afgørelse af 22. december 2021, hvorved ansættelsesmyndigheden afslog sagsøgernes klage af 20. september 2021, annulleres, for så vidt som det fastslås, at den indeholder en supplerende begrundelse.

— Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne et beløb svarende til de pensionsbidrag, som den afdøde har betalt til EU-pensionsordningen, og de nationale pensionsrettigheder, der er overført til EU-pensionsordningen.

— Sagsøgte tilpligtes at betale renter af de beløb, der skal tilbagebetales, med Den Europæiske Centralbanks rentesats, forhøjet med to procentpoint, fra tidspunktet for overførslen og de månedlige bidrag.

— Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende om ugrundet berigelse for Unionen. Sagsøgerne har i denne henseende gjort gældende, at deres far før sin død havde erhvervet ret til at få overført de pensionsgivende tjenesteår, som han havde optjent i henhold til EU-pensionsordningen, og de pensionsgivende tjenesteår, som han havde erhvervet på grundlag af sine nationale pensionsrettigheder, og de har fremhævet, at denne ret ikke er undergivet nogen forældelsesfrist. Sagsøgerne har tilføjet, at eftersom deres far før sin død ikke havde tilbagelagt de ti års faktisk tjeneste, der giver ret til alderspension i henhold til EU-pensionsordningen, udgør de betalte bidrag en ugrundet berigelse for Unionen.
2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at den i artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 fastsatte udelukkelsesgrund ikke er til hinder for sagsøgerens ret til aktindsigt. Denne udelukkelsesgrund er tidsmæssigt begrænset og gælder kun for verserende retssager og igangværende drøftelser. Den i Belgien verserende sag mod AstraZeneca med nr. 2021/48/C vedrører helt andre faktiske omstændigheder og er allerede blevet afsluttet ved dom af 18. juni 2021.