DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2012 :22 1KENDELSE AFSAGT A F PR ÆSIDENTEN FOR RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER
28. februar 2012
Sag F-139/11 R
BJ
mod
Europa-Komm issionen
»Personalesag — særlige rettergangsformer — begæring om udsættelse af gennemførelse — 
undersøgelse fra D et Europæiske K ontor for Bekæmpe lse af Svig (O LAF) — anmodning om høring — 
afsluttende rapport om undersøgelsen — bebyrdende retsakt — hovedsagen ka n ikke a ntages 
til realitetsbehandling«
Angående:Søgsmål anlagt i h enhold til artikel 278 T EUF og 157 E A samt artikel 279 T EUF, som i 
medfør af artikel 106a Euratom finder anvendelse på Euratom-traktaten, hvorved BJ bl.a. 
har n edlagt påstand o m u dsættelse af afgørelsen fra D et Europæiske K ontor for 
Bekæmpe lse af Svig (O LAF) af 28. oktober 2011 , hvorved BJ blev indkaldt til en høring 
inden for ramme rne af en intern undersøgelse, for så vidt som denne afgørelse fastslår, at 
undersøgelserne afsluttes, og at der udarbejdes en endelig ra pport ve drørende denne 
undersøgelse.
Udfald: Begæringen o m f oreløbige forholdsregler tages ikke t il følge. Afgørelse om s agens 
omkostninger udsættes.
Samm endrag
1. Særlige r ettergangsformer — udsættelse a f ge nnemførelse — betingelser for a ntagelse t il 
realitetsbehandling — anfægtet afgørelse, der delvis er blevet irrelevant på tidspunktet for indgivelsen af 
begæringen om f oreløbige forholdsregler — påstand afvises de lvis
(Art. 278 T EUF)
2. Særlige r ettergangsformer — domm erens beføjelser i s ager om f oreløbige f orholdsregler — 
medde lelse af foreløbige påbud
(Art. 279 T EUF)
3. Særlige rettergangsformer — betingelser for antagelse til realitetsbehandling — realitetspåkendelse af 
hovedsagen — uden betydning — grænser
(Art. 278 T EUF og 279 T EUF)
2 ECLI:EU:F:2012 :22SAMM ENDR AG–SAGF-139/11R
BJMODKOMM ISSIONEN
4. Tjenestemænd — søgsmål — bebyrdende r etsakt — begreb — akter, de r fremkalder bindende 
retsvirkninger — rapport fra Det Eu ropæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), som a fslutter en 
undersøgelse — medde lelse om a fslutning af undersøgelsen og udarbejdelse a f en endelig rapport — 
afgørelse, hv orved e n tjenestemand indkaldes t il en h øring og u nderrettes om f ormålet og 
fremgangsmåden med de nne høring — ikke om fattet
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1073 /1999 , art. 4, stk. 1 og 2, og art. 9)
5. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — 
»fumus boni juris« — uopsættelighed — kumulativ karakter — afvejning af samtlige interesser i 
sagen — skønsbeføjelse for domm eren i s ager om f oreløbige forholdsregler
(Art. 278 T EUF og 279 T EUF; Pe rsonalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)
6. Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelse — foreløbige forholdsregler — betingelser — 
uopsættelighed — alvorlig og uoprettelig skade — bevisbyrde
(Art. 278 T EUF og 279 T EUF; Pe rsonalerettens procesreglement, art. 102, stk. 2)
1. Når en del af en anfægtet afgørelse er blevet irrelevant på tidspunktet for indgivelsen af begæringen 
om foreløbige forholdsregler, må påstandene herom afvises.
(jf. præmis 27)
Henvisning til:
Personaleretten: 27. maj 2011 , sagerne F-5/11 R og F-15/11 R, Mariën m od Kommissionen og SEAE, præmis 39 
og 42
2. Domme ren i s ager om foreløbige forholdsregler har beføjelse til at me ddele foreløbige påbud, som 
på ingen måde foregriber afgørelsen i h ovedsagen.
(jf. præmis 29)
Henvisning til:
Domstolen: 5. august 1983 , sag 118 /83 R, CMC m .fl. mod Kommissionen, præmis 53
Retten i F ørste Instans: 12. december 1995 , sag T-203/95 R, Conno lly mod Kommissionen, præmis 25
3. Spørgsmålet om, hvorvidt hovedsagen ka n antages til realitetsbehandling, skal som hovedregel ikke 
behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, me n skal først behandles i f orbindelse me d 
hovedsagen. Såfremt der blev truffet afgørelse om formaliteten allerede under sagen om de foreløbige 
forholdsregler, når en realitetsbehandling ikke e r helt udelukket fra en umiddelbar b etragtning, ville 
det reelt foregribe domme rens afgørelse vedrørende hovedsagen.
ECLI:EU:F:2012 :22 3SAMM ENDR AG–SAGF-139/11R
BJMODKOMM ISSIONEN
Når d et imidlertid g øres gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler udspringer af en 
hovedsag, som åbenbart må afvises, kan det være nødvendigt, at der fremlægges omstændigheder, som 
godtgør, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan antages til realitetsbehandling.
(jf. præmis 30 o g 31)
Henvisning til:
Domstolen: 27. juni 1991 , sag C-117/91 R, Bosman mod Kommissionen, præmis 7
Retten i F ørste Instans: 4. februar 1999 , sag T-196/98 R, Peña Abizanda m .fl. mod Kommissionen, præmis 10 o g den 
deri nævnte retspraksis; 30. oktober 2003 , sagerne T-125/03 R og T-253/03 R, Akzo Nobel Ch emicals og Akcros 
Chemicals mod Kommissionen, præmis 56
Personaleretten: 14. december 2006 , sag F-120/06 R, Dálnoky m od Kommissionen, præmis 41
4. Både i f orbindelse me d specifikke o g generelle søgsmål om E U-personalesager er det alene 
foranstaltninger me d bindende retsvirkninger, som berører en sagsøgers interesser ved at ændre hans 
retsstilling væsentligt, der udgør bebyrdende retsakter, der følgelig kan anfægtes.
En rapport fra D et Europæiske K ontor for Bekæmpe lse af Svig (O LAF), som afslutter en undersøgelse, 
ændrer ikke i d enne forbindelse retsstillingen for de pe rsoner, der nævnes deri. Meddelelsen om 
afslutning af undersøgelsen og udarbejdelse af en endelig ra pport kan heller ikke b etragtes som en 
bebyrdende retsakt.
OLAF’s afgørelse, hvorved en tjenestemand eller en ansat indkaldes til en høring og accessorisk 
underrettes om formålet og fremgangsmåden me d denne høring, ændrer heller ikke p å dennes 
retsstilling i t ilstrækkelig kv alificeret grad f or at ku nne udgøre en bebyrdende retsakt. D er er således 
klart tale om en forberedende foranstaltning, der vedrører gennemførelsen af en undersøgelse, der kan 
give anledning til en endelig afgørelse, som den ko mpe tente institution e ller de ko mpe tente nationale 
retlige myndigheder kan ve dtage i forhold til OLAF’s rapport, som afslutter denne undersøgelse.
(jf. præmis 37, 39 o g 40)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans: 6. april 2006 , sag T-309/03, Camós Grau mod Kommissionen, præmis 48 o g 49
Den Europæiske U nions Ret: 20. maj 2010 , sag T-261/09 P, Kommissionen mod Violetti m.fl., præmis 46
5. I henhold til artikel 102, stk. 2, i P ersonalerettens procesreglement skal begæringer om foreløbige 
forholdsregler bl.a. angive d e omstændigheder, der me dfører uopsættelighed, og de faktiske o g retlige 
grunde til, at den begærede foreløbige forholdsregel umiddelbart (fumus boni juris) forekomme r 
berettiget.
Betingelserne for, at der ka n anordnes foreløbige forholdsregler me d hensyn til uopsættelighed og 
fumus boni juris, er ku mulative, således at en begæring om foreløbige forholdsregler må afslås, når én 
af disse betingelser ikke e r opfyldt. Personaleretten skal endvidere i g ivet fald foretage en afvejning af 
de involverede interesser.
4 ECLI:EU:F:2012 :22SAMM ENDR AG–SAGF-139/11R
BJMODKOMM ISSIONEN
Personaleretten råd er desuden, inden for ramme rne af denne helhedsundersøgelse, over et vidt skøn og 
kan frit under hensyn til sagens særegenheder afgøre, hvorledes de forskellige betingelser skal 
efterprøves samt rækkefølgen for denne undersøgelse, når ingen bestemme lse pålægger den at 
anvende et forud fastsat skem a for vurderingen af nødvendigheden af at træffe foreløbig afgørelse.
(jf. præmis 54-56)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans: 10. september 1999 , sag T-173/99 R, Elkaïm o g M azuel mod Kommissionen, præmis 18; 
9. august 2001 , sag T-120/01 R, De Nicola mod EIB, præmis 12 o g 13
Personaleretten: 31. maj 2006 , sag F-38/06 R, Bianchi mod ETF, præmis 20 o g 22
6. Formålet me d en sag om foreløbige forholdsregler er ikke a t sikre erstatning for et tab, me n at sikre 
virkningen af domme n ve drørende sagens realitet. For at denne m ålsætning ka n opfyldes, skal de 
begærede forholdsregler være uopsættelige, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for 
sagsøgeren e r nødvendigt at foreskrive d em o g tillægge dem r etsvirkninger før afgørelsen i 
hovedsagen. Den part, der har fremsat begæring om anordning af den foreløbige forholdsregel, skal 
endvidere dokumentere, at vedkomme nde ikke ka n afvente afgørelsen i h ovedsagen uden at blive 
påført en sådan skade.
(jf. præmis 58)
Henvisning til:
Retten i F ørste Instans: 19. december 2002 , sag T-320/02 R, Esch-Leonhardt m.fl. mod ECB, p ræmis 27