Forslag til afgørelse fra generaladvokat Alber fremsat den 16. december 1999. - Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod den Italienske Republik. - Traktatbrud - Direktiv 95/30/EF - Beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet. - Sag C-439/98.



Samling af Afgørelser 2000 side I-01565



Generaladvokatens forslag til afgørelse

A - Indledning

1 Med det foreliggende traktatbrudssøgsmål har Kommissionen gjort gældende, at Den Italienske Republik ikke rettidigt har gennemført Kommissionens direktiv 95/30/EF af 30. juni 1995 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)(1) (herefter »direktiv 95/30«) i sin nationale retsorden eller tilsendt Kommissionen bestemmelser til gennemførelse af direktivet.

2 I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 95/30 skulle medlemsstaterne sætte »de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme [direktivet] senest den 30. november 1996. De underretter straks Kommissionen herom«.

Den administrative procedure

3 Da Kommissionen ikke havde modtaget oplysninger om en eventuel gennemførelse af direktiv 95/30, opfordrede den ved åbningsskrivelse af 30. maj 1997 og i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) Den Italienske Republik til at afgive sine bemærkninger. Det fremgår af Italiens Faste Repræsentations meddelelser af 11. juli 1997 og 28. oktober 1997, at de italienske myndigheder havde forberedt foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 95/30. Da Kommissionen ikke modtog yderligere oplysninger, fremsatte den den 12. januar 1998 en begrundet udtalelse i overensstemmelse med traktatens artikel 169, hvorved den opfordrede Den Italienske Republik til at træffe de nødvendige foranstaltninger inden for en frist på to måneder. Den Italienske Republik svarede ikke på den begrundede udtalelse.

Retsforhandlingerne for Domstolen

4 Ved stævning af 26. november 1998, indført i Domstolens register den 3. december 1998, anlagde Kommissionen således traktatbrudssøgsmål mod Den Italienske Republik.

5 Kommissionen har gjort gældende, at det er ubestridt, at Den Italienske Republik i henhold til artikel 2 i direktiv 95/30 var forpligtet til at sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 30. november 1996. Denne forpligtelse er tillige baseret på EF-traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249, stk. 3, EF), og på EF-traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF).

6 Eftersom Kommissionen hverken havde modtaget oplysninger om gennemførelsesproceduren eller love og administrative bestemmelser til gennemførelsen af direktivet, konkluderede den, at Den Italienske Republik ikke havde gennemført direktivet inden for den fastsatte frist eller havde undladt at underrette Kommissionen herom, og at den følgelig havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fællesskabsretten.

7 Den Italienske Republik anfægter ikke disse klagepunkter. Den henholder sig til, at den gennemførelsesprocedure, som var blevet iværksat, ikke blev afsluttet som følge af, at Kommissionen havde udstedt direktiv 97/59/EF (2) og direktiv 97/65/EF (3) om yderligere tilpasning til de tekniske fremskridt i forbindelse med direktiv 90/679/EØF (4). Af procedureøkonomiske hensyn fandt det kompetente ministerium, at det var hensigtsmæssigt at gennemføre direktiv 95/30, 97/59 og 97/65 ved et enkelt dekret under hensyn til lighedspunkterne i de krav, der skulle opfyldes. Arbejds- og socialministeriet havde i den anledning tilsendt de berørte ministerier et forslag herom, med anmodning om deres bemærkninger. Den Italienske Republik har anført, at denne procedure snarest vil blive afsluttet og ser frem til, at Kommissionen i givet fald hæver sagen.

8 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

1) Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til direktiv 95/30/EF, idet den ikke ved lov eller administrativt har udstedt de regler, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller ikke har givet Kommissionen underretning om disse bestemmelser.

2) Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens omkostninger.

B - Vurdering

9 Som det fremgår af artikel 2 i direktiv 95/30, skulle direktivet have været gennemført senest den 30. november 1996. Den Italienske Republik bestrider ikke, at den ikke har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, som er nødvendige for at efterkomme direktivet. Den anfører blot, at efter at have påbegyndt den nødvendige procedure med henblik på at udstede det påkrævede dekret på området indstillede den proceduren, idet Kommissionen i mellemtiden have udstedt nye supplerende direktiver, som man agtede at efterkomme sammen med direktiv 95/30. Dette ændrer imidlertid ikke ved, at det påhvilede Den Italienske Republik inden for den fastsatte frist at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme direktiv 95/30. Det bør tilføjes, at de seneste direktiver 97/59 og 97/65 først blev udstedt i henholdsvis oktober og november 1997, dvs. et år efter, at direktiv 95/30 skulle have været gennemført.

10 Følgelig må det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktiv 95/30.

Sagens omkostninger

11 I henhold til artikel 69, stk. 2, i Domstolens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger.

C - Forslag til afgørelse

12 På baggrund af ovenstående skal jeg foreslå Domstolen at træffe følgende afgørelse:

»1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 95/30/EF af 30. juni 1995 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.«

(1) - EFT L 155, s. 41.

(2) - Kommissionens direktiv 97/59/EF af 7.10.1997 om tilpasning til de tekniske fremskridt i forbindelse med Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 282, s. 33).

(3) - Kommissionens direktiv 97/65/EF af 26.11.1997 om tredje tilpasning til de tekniske fremskridt af Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (EFT L 335, s. 17).

(4) - Rådets direktiv 90/679/EØF af 26.11.1990 om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 374, s. 1).