I henhold til vedtægtens artikel 85 kræves ethvert beløb, der fejlagtigt er udbetalt, tilbagebetalt, hvis modtageren har haft kendskab til fejlen, eller denne var så åbenbar, at han burde have kendt den. Udtrykket »så åbenbar« skal fortolkes således, at det afgørende ikke er, om fejlen var åbenbar for administrationen, men om den var det for den pågældende. Sidstnævnte er ikke fritaget for enhver form for agtpågivenhed eller pligt til efterprøvelse, men skal derimod betale beløbet tilbage, når der er tale om en fejl, som burde være erkendt en tjenestemand, der udviser normal omhu, og som må formodes at være bekendt med bestemmelserne vedrørende hans løn. De faktorer, der skal tages i betragtning ved vurderingen af den pågældende tjenestemands evne til at foretage den nødvendige kontrol, er tjenestemandens ansvarsniveau, uddannelse, lønklasse og anciennitet, hvorvidt betingelserne i de pågældende vedtægtsbestemmelser om udbetaling af ydelsen er klare, samt betydningen af de ændringer, som er indtrådt i den pågældende tjenestemands personlige eller familiemæssige situation, når udbetalingen af de pågældende beløb afhænger af administrationens vurdering af denne situation.

Det er herved ikke nødvendigt, at den pågældende tjenestemand under udøvelsen af den påpasselighed, der påhviler ham, med nøjagtighed har kunnet erkende omfanget af den af administrationen begåede fejl. Tjenestemanden skal, så snart han er i tvivl om berettigelsen af de pågældende udbetalinger, henvende sig til administrationen med henblik på, at denne kan foretage den nødvendige kontrol. En tidligere tjenestemand, der er indplaceret i den relativt høje lønklasse Bl, og som havde gjort tjeneste i Fællesskabets offentlige tjeneste i over 25 år, måtte være klar over, at hans ret til husstandstillæg, som han oppebar i kraft af hans status som gift pensioneret tjenestemand, var blevet tvivlsom efter ægtefællens dødsfald. Ved udvisning af normal agtpågivenhed havde han kunnet erkende den af administrationen begåede fejl fra det tidspunkt, hvor hans ægtefælle var afgået ved døden.

Den omstændighed, at en tjenestemand eller en pensioneret tjenestemand behørigt har oplyst administrationen om den ændring, der var indtrådt i hans familiemæssige situation, kan desuden ikke fritage ham for forpligtelsen til at tilbagebetale de fejlagtig udbetalte beløb, når administrationen, trods disse oplysninger, fortsat har udbetalt ham tilskud, der klart var i strid med de gældende vedtægtsmæssige bestemmelser. Dette gælder så meget mere, når henses til den klare ordlyd af artikel 1, stk. 2, i vedtægtens bilag VII, og den omstændighed, at husstandstillægget var det eneste familietillæg, den pågældende oppebar på tidspunktet, hvor han underrettede administrationen om sin hustrus dødsfald.

(jf. præmis 27, 29, 30 og 33-36)

Henvisning til: Retten, 24. februar 1994, sag T-93/92, Burck mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 55, og II, s. 201, præmis 27 og 28; Retten, 1. februar 1996, sag T-122/95, Chabert mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 19, og II, s. 63, præmis 35, 41 og 42; Retten, 5. juni 1996, sag T-92/94, Mąslias mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 249, og II, s. 713, præmis 61; Retten, 17. januar 2001, sag T-14/99, Kraus mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samlingen, præmis 38 og den deri angivne retspraksis, samt præmis 41.