DA Den Europæiske Unions Tidende C 39/9

Appel iværksat den 2. december 2013 af Iliad SA, Free infrastructure og Free SAS til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-325/10, Illiad m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-624/13 P)

2014/C 39/16

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Iliad, Free infrastructure og Free SAS (ved avocat T. Cabot)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Den Franske Republik, Republikken Polen og Département des Hauts-de-Seine

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Dommen afsagt af Retten den 16. september 2013 i sag T-325/10, Iliad, Free infrastructure og Free mod Europa-Kommissionen, ophæves i sin helhed.

— De af selskaberne Iliad, Free infrastructure og Free i første instans fremsatte påstande om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 7426 endelig af 30. september 2009 vedrørende kompensation for udgifter til overdragelse af en offentlig tjeneste vedrørende oprettelse og drift af et elektronisk telekommunikationsnet med meget høj hastighed i Département des Hauts-de-Seine (statsstøtte N 331/2008 — Frankrig) tages til følge, såfremt Domstolen finder, at tvisten er moden til påkendelse.

— Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling, såfremt Domstolen ikke finder, at tvisten er moden til påkendelse.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i det tilfælde, at Domstolen træffer afgørelse i sagen.

— Afgørelse om sagens omkostninger udsættes, såfremt Domstolen hjemviser sagen til Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har til støtte for appellen fremsat seks anbringender:

For det første er det appellanternes opfattelse, at Retten har tilsidesat sin begrundelsespligt, idet den ikke har taget stilling til det led af anbringendet om, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at indlede den i artikel 108, stk. 2, TEUF fastsatte formelle undersøgelsesprocedure, som omhandler det indicium, der følger af de forpligtelser, som de franske myndigheder har påtaget sig, hvilket vidner om de alvorlige vanskeligheder, som Kommissionen stod over for, og på hvilket grundlag Kommissionen var forpligtet til at indlede en sådan formel undersøgelsesprocedure.

For det andet har appellanterne anført, at Retten har begået en retlig fejl ved beregningen af varigheden af Kommissionens indledende behandling. Det er dels appellanternes opfattelse, at Frankrigs anmeldelse ikke kunne anses for fuldstændig inden for de fastsatte frister, hvorfor den ikke burde være taget i betragtning. Dels er det appellanternes opfattelse, at Retten har begået en retlig fejl ved at kvalificere en af Kommissionen fremsat anmodning om »eventuelle« bemærkninger til de franske myndigheder som en anmodning om yderligere oplysninger som omhandlet i forordning (EF) nr. 659/1999 (1).

For det tredje har appellanterne påberåbt sig et ordre public-anbringende vedrørende en af Retten begået retlig fejl, idet den ikke ex officio har fastslået, at Kommissionen ikke kunne erklære den omtvistede støtte forenelig med traktaten, eftersom anmeldelsen af denne støtte burde have været anset for at være trukket tilbage i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 659/1999. Da de franske myndigheder således ikke havde besvaret anmodningen om yderligere oplysninger inden for den fastsatte frist, burde den omtvistede anmeldelse være blevet trukket tilbage i henhold til nævnte forordnings artikel 5, stk. 3. Kommissionen havde som følge heraf ikke kompetence til at tage stilling til den anmeldte foranstaltning, hvilket Retten burde have fastslået ex officio i den appellerede dom.

For det fjerde har Retten begået en retlig fejl ved bedømmelsen af svækkelsen af markedet. Denne retlige fejl følger af den omstændighed, at Retten burde have anvendt universalitetstesten i stedet for testen af svækkelsen af markedet som omhandlet i Olsen-dommen, der består i at undersøge, om der var konkurrenter, der udøvede en analog tjeneste og ikke en universel tjeneste.

For det femte har Retten begået en retlig fejl, hvad angår den tidsmæssige anvendelse af EU-retten med henblik på at bedømme svækkelsen af markedet. Den retlige fejl følger dels af den omstændighed, at undersøgelsen af svækkelsen af markedet var begrænset til oplysninger vedrørende 2004 og 2005, dels af fraværet af en analyse af den forventede situation på markedet med henblik på at kontrollere, at svækkelsen af markedet gjorde sig gældende i hele den periode, hvor tjenesten af almindelig økonomisk interesse blev anvendt.

Endelig har appellanterne foreholdt Retten en række modsigelser i begrundelsen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EFT L 83, s. 1.