ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/12

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser mod Directeur de l'administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif – Luxembourg)

(Sag C-300/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 21 TEUF og 45 TEUF - fri bevægelighed og ophold for personer og arbejdstagere - indkomstskat - alderspension - pensionistskattefradrag - betingelser for tildeling - besiddelse af et kildeskattekort udstedt af en national myndighed))

(2016/C 260/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser

Sagsøgt: Directeur de l'administration des contributions directes

Konklusion

Artikel 21 TEUF og 45 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der udelukkende indrømmer et pensionistskattefradrag til skattepligtige personer, som er i besiddelse af et kildeskattekort.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
1)

Regel 2, litra b), og regel 3, litra b), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som affattet ved henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 og Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, skal fortolkes således, at for så vidt som alle bestanddele i en gasblanding såsom den i hovedsagen omhandlede jordoliegas i flydende tilstand tilsammen er karaktergivende for denne, hvorved det ikke er muligt at fastlægge den for blandingen karaktergivende bestanddel, og for så vidt som det under alle omstændigheder ikke er muligt at fastlægge den nøjagtige mængde af hver af bestanddelene i den omhandlede jordoliegas i flydende tilstand, skal en formodning om, at den bestanddel, der er karaktergivende for varen som omhandlet i regel 3, litra b), i disse almindelige tariferingsbestemmelser, er den med den største procentvise andel af blandingen, ikke anvendes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/10

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. maj 2016 – ZS »Ezernieki« mod Lauku atbalsta dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland)

(Sag C-273/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - landbrug - Den Europæiske udviklings- og Garantifond for Landbruget - forordning (EF) nr. 1257/1999 og nr. 817/2004 - støtte til udvikling af landdistrikterne - tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb - forøgelse af det anmeldte areal ud over den foreskrevne tærskel i løbet af den femårige forpligtelsesperiode - udskiftning af den oprindelige forpligtelse med en ny forpligtelse - støttemodtagerens manglende overholdelse af pligten til at indgive årlig anmodning om betaling - national lovgivning, som pålægger tilbagebetaling af hele den støtte, der er udbetalt for flere år - proportionalitetsprincippet - artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder))

(2016/C 260/13)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ZS »Ezernieki«

Sagsøgt: Lauku atbalsta dienests

Konklusion

Artikel 71, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), skal, henset til formålet med Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1783/2003 af 29. september 2003, og med forordning nr. 817/2004, samt henset til proportionalitetsprincippet og artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken modtageren af en støtte ydet til gengæld for en forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug, som strækker sig over adskillige år, er forpligtet til at tilbagebetale hele den støtte, der allerede er udbetalt, med den begrundelse, at vedkommende ikke har indgivet en årlig ansøgning for denne støtte for det sidste år i den femårige periode for dennes forpligtelser, når denne femårige periode for det første er trådt i stedet for en tidligere forpligtelse grundet en forøgelse af hans driftsareal, og denne støttemodtager for det andet ikke er ophørt med at opfylde sine forpligtelser vedrørende driften af det areal, der blev erklæret før denne forøgelse.

(1) EUT C 262 af 10.8.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/9

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. maj 2016 – GD European Land Systems – Steyr GmbH mod Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig)

(Sag C-262/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles toldtarif - tarifering af varer - forordning (EØF) nr. 2658/87 - kombineret nomenklatur - pos. 8710 og underposition 9305 91 00 - bestemmelse 3 til afsnit XVII og bestemmelse 1, litra c), til kapitel 93 - tanks og andre pansrede kampvogne - våben til militær brug - tarifering af et tårnsystem))

(2016/C 260/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GD European Land Systems – Steyr GmbH

Sagsøgt: Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som affattet ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1001/2013 af 4. oktober 2013, skal fortolkes således, at et tårnsystem som det i hovedsagen omhandlede, der er blevet indført med henblik på fremstilling af tanks og efterfølgende faktisk er blevet anvendt til dette formål, skal henføres under denne kombinerede nomenklaturs pos. 8710, såfremt det »hovedsagelig« anvendes til en tank, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve under hensyntagen til dette tårnsystems objektive karakteristika og egenskaber, uden at systemets slutanvendelse i det foreliggende tilfælde er afgørende for tariferingen heraf. Er dette ikke tilfældet, skal det nævnte tårnsystem tariferes i underposition 9305 91 00 i den nævnte kombinerede nomenklatur som en del eller tilbehør til »militærvåben

(1) EUT C 294 af 7.9.2016.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod National Exhibition Centre Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Det Forenede Kongerige)

(Sag C-130/15) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - sjette direktiv 77/388/EØF - fritagelse - artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3 - transaktioner vedrørende betalinger og overførsler - begreb - køb af biletter til forestillinger og andre begivenheder - betaling med debet- eller kreditkort - såkaldte »ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner«)

(2016/C 260/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Sagsøgt: National Exhibition Centre Limited

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at den deri fastsatte fritagelse for merværdiafgift for transaktioner vedrørende betalinger og overførsler ikke finder anvendelse på såkaldte »ydelser vedrørende behandling af betalinger med debet- eller kreditkort«, som de i hovedsagen omhandlede, som foretages af en afgiftspligtig person, der er tjenesteyder, når en person via denne tjenesteyder køber en billet til en forestilling eller en anden begivenhed, som tjenesteyderen sælger i en anden enheds navn og for dennes regning, som personen betaler for med debet- eller kreditkort.

(1) EUT C 190 af 8.6.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 243/14

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2016 – Bank of Industry and Mine mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-358/15 P) (1)

((Appel - restriktive foranstaltninger over for Iran - liste over de personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 - retsgrundlag - kriterium om materiel, logistisk eller økonomisk støtte til Irans regering - del af et statsligt selskabs overskud, som udbetales til den iranske stat))

(2016/C 243/13)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Bank of Industry and Mine (ved avocats E. Rosenfeld og S. Perrotet)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og A. Vitro, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen afvises.

2) Bank of Industry and Mine og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 243/13

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. april 2016 – – SIA »Oniors Bio« mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa – Letland)

(Sag C-233/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 2658/87 - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - underposition 1517 90 91 og 1518 00 31 - flydende, vegetabilsk, uforarbejdet blanding, som ikke let fordamper, sammensat af rapsolie (88 %) og solsikkeolie (12 %)))

(2016/C 243/12)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā apgabaltiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SIA »Oniors Bio«

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, der fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, som følger af Kommissionens forordning (EU) nr. 1006/2011 af 27. september 2011, skal fortolkes således, at der med henblik på at afgøre, om en blanding af vegetabilske olier som den i hovedsagen omhandlede skal tariferes i den kombinerede nomenklaturs underposition 1517 90 91 som en spiselig blanding af vegetabilske olier eller i den kombinerede nomenklaturs underposition 1518 00 31 som en ikke-spiselig blanding af vegetabilske olier, skal tages hensyn til samtlige relevante forhold i den foreliggende sag, for så vidt som disse vedrører de karakteristika og objektive egenskaber, der er knyttet til dette produkt. Blandt de relevante forhold, som kan begrunde, at en sådan blanding kvalificeres som værende »ikke-spiselig«, skal der foretages en vurdering af de oplysninger, som blandingens fabrikant har anført i forbindelse med toldangivelsen, hvorefter det på grund af fremstillingsprocessens særtræk ikke er muligt at udelukke tilstedeværelsen af skadelige stoffer i blandingen. I denne forbindelse kan den omstændighed, at der ved en analyse af nogle prøver, som er udtaget af en sådan blanding af vegetabilske olier, ikke er fundet nogen spor af skadelige stoffer, ikke i sig selv skabe tvivl med hensyn til kvalificeringen af den omhandlede blanding som værende »ikke-spiselig«. En sådan konsekvens forudsætter i henhold til artikel 62, 68 og 71 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 648/2005 af 13. april 2005, at der foreligger anden relevant dokumentation, der kan skabe tvivl om, hvorvidt oplysningerne vedrørende den omhandlede blandings fremstillingsproces, som er angivet af blandingens fabrikant, og som er indeholdt i denne toldangivelse, er rigtige.

(1) EUT C 245 af 27.7.2015.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. april 2016 — Fuldbyrdelse af europæiske arrestordrer udstedt mod Pál Aranyosi (C-404/15) og Robert Căldăraru (C-659/15 PPU) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen — Tyskland)

(Forenede sager C-404/15 og C-659/15 PPU) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - den europæiske arrestordre - grunde til at afslå fuldbyrdelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 4 - forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling - forholdene under frihedsberøvelse i den udstedende medlemsstat))

(2016/C 211/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

Parter i hovedsagen

Pál Aranyosi (Sag C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

Konklusion

Artikel 1, stk. 3, artikel 5 og artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at den fuldbyrdende judicielle myndighed, som stilles over for objektive, pålidelige, præcise og behørigt ajourførte oplysninger, som vidner om, at der ved forholdene under frihedsberøvelse i den udstedende medlemsstat foreligger mangler, der er systemiske eller generelle, eller som berører visse persongrupper eller visse centre for frihedsberøvede, skal foretage en konkret og præcis prøvelse af, om der er alvorlige grunde til at antage, at en person, som er omfattet af en europæisk arrestordre udstedt med henblik på retsforfølgning eller fuldbyrdelse af en frihedsstraf, på grund af forholdene under sin frihedsberøvelse i denne medlemsstat løber en reel risiko for at blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling som omhandlet i artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i tilfælde af overgivelse til nævnte medlemsstat. Med henblik herpå skal den anmode om supplerende oplysninger fra den udstedende judicielle myndighed, der skal meddele disse oplysninger inden for den i anmodningen fastsatte frist, efter om fornødent at have anmodet om bistand fra den eller en af de centrale myndighed(er) i den udstedende medlemsstat som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 7. Den fuldbyrdende judicielle myndighed skal udsætte sin afgørelse vedrørende den berørte persons overgivelse, indtil den får supplerende oplysninger, som giver denne mulighed for at afvise, at der foreligger en sådan risiko. Såfremt det ikke inden for en rimelig frist kan afvises, at der foreligger en sådan risiko, skal myndigheden beslutte, om overgivelsesproceduren bør bringes til ophør.

(1) EUT C 320 af 28.9.2015

EUT C 59 af 15.2.2016.
C 211/20

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. april 2016 — Central Bank of Iran mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-266/15 P) (1)

((Appel - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran - liste over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - kriterium om materiel, logistisk eller økonomisk støtte til Irans regering - en centralbanks finansielle tjenesteydelser))

(2016/C 211/25)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Central Bank of Iran (ved barristers M. Lester og Z. Al-Rikabi)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og M. Bishop, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Central Bank of Iran bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union.

(1) EUT C 294 af 7.9.2015.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. april 2016 — Tarif Akhras mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-193/15 P) (1)

((Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for personer og enheder, der drager fordel af eller støtter regimet - bevis for, at opførelsen på listerne er velbegrundet - en række indicier - urigtig gengivelse af beviser))

(2016/C 211/24)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Tarif Akhras (ved solicitors S. Millar og S. Ashley, D. Wyat, QC, og barrister R. Blakeley)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved M.-M. Joséphidès og M. Bishop, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved D. Gauci og L. Havas, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Tarif Akhras bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

3) Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 205 af 22.6.2015.
C 211/18

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 7. april 2016 — AK (*1) mod Achmea Schadeverzekeringen NV og Stichting Achmea Rechtsbijstand (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Amsterdam — Nederlandene)

(Sag C-5/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retshjælpsforsikring - direktiv 87/344/EØF - artikel 4, stk. 1 - forsikringstagerens frie advokatvalg - den administrative procedure - begreb - klage over afslag på tilladelse til behandling))

(2016/C 211/22)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AK (*1)

Sagsøgt: Achmea Schadeverzekeringen NV og Stichting Achmea Rechtsbijstand

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring skal fortolkes således, at begrebet »en sag behandlet administrativt« i denne bestemmelse omfatter klagefasen ved et offentligt organ, hvorunder dette organ træffer en afgørelse, der kan gøres til genstand for domstolsprøvelse.

(*1) Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.

(1) EUT C 107 af 30.3.2015.
1)

Artikel 67, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 592/2008 af 17. juni 2008, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat afviser sammenlægning af de beskæftigelsesperioder, som kræves, for at der kan indrømmes arbejdsløshedsunderstøttelse til supplering af indtægten fra en deltidsansættelse, når der forud for den pågældende ansættelse ikke har været nogen forsikrings- eller beskæftigelsesperiode i denne medlemsstat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 156/12

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 3. marts 2016 — Kongeriget Spanien mod Europa-Kommissionen

(Sag C-26/15 P) (1)

((Appel - forordning (EF) nr. 1234/2007 - fælles markedsordning for landbrugsprodukter - Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 - bilag I, afsnit B 2, punkt VI D, femte led - sektorerne for frugt og grøntsager og for forarbejdede frugter og grøntsager - citrusfrugter - handelsnormerne - bestemmelser vedrørende mærkning - angivelse af konserveringsmidler og andre kemiske stoffer anvendt ved behandlingen efter høsten))

(2016/C 156/16)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González, som befuldmægtiget)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Schima, I. Galindo Martín og K. Skelly, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 89 af 16.3.2015.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 305/11

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. juni 2016 — EURO 2004. Hungary Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-291/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - den fælles toldtarif - toldværdi - fastsættelse af toldværdien - transaktionsværdi - den pris, som faktisk er betalt - grund til at betvivle sandheden af den angivne pris - angivet pris lavere end den pris, der er betalt i forbindelse med andre transaktioner vedrørende lignende varer))

(2016/C 305/16)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EURO 2004. Hungary Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Konklusion

Artikel 181a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3254/94 af 19. december 1994, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for toldmyndighedernes praksis som den i hovedsagen omhandlede, der består i at fastsætte toldværdien af de indførte varer ved at basere sig på transaktionsværdien af lignende varer, som er en metode, der fremgår af artikel 30 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets Forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, når det skønnes, at den angivne transaktionsværdi sammenlignet med de statistisk gennemsnitlige købspriser, der gælder ved indførsel af lignende varer, er urimelig lav, til trods for, at toldmyndigheden ikke afviser eller på anden måde rejser tvivl om fakturaens eller overførselsdokumentets ægthed, der er fremlagt som bevis for den pris, der faktisk er betalt for de indførte varer, og uden at importøren — som svar på toldmyndighedens anmodning herom — fremlægger yderligere beviser eller oplysninger for at godtgøre deres transaktionsværdi.

(1) EUT C 98 af 14.3.2016.
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 110 TEUF, idet den med henblik på at fastsætte den afgiftspligtige værdi af brugte køretøjer indført på det portugisiske område fra en anden medlemsstat har anvendt en ordning for beregning af værdiforringelse på køretøjer, som hverken tager hensyn til den værdiforringelse, som disse køretøjer har i løbet af deres første anvendelsesår, eller til det værditab, som overstiger 52 % for så vidt angår køretøjer, der har været anvendt i over fem år.
1)

Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at det sted i en medlemsstat, hvor en skade er indtrådt, i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke kan anses for »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået«, såfremt der ikke foreligger andre tilknytningsmomenter, når skaden udelukkende består i et formuetab, der er indtrådt direkte på sagsøgerens bankkonto som en direkte følge af en ansvarspådragende handling, der er foretaget i en anden medlemsstat.
1)

Artikel 15, stk. 2 og 8, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke indrømmer en sukkerproducent en ret til tilbagebetaling for de produktionsafgifter, selskabet har betalt for sukker fremstillet under A- og B-kvoter, som stadig var oplagret den 30. juni 2006, eftersom ordningen for produktionsafgifter ikke blev videreført efter denne dato ved Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker.