Sag C-496/01





Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Den Franske Republik





«Traktatbrud – Frankrig – fri udveksling af tjenesteydelser – etableringsret – ordning for biomedicinske analyselaboratorier – betingelser for udstedelse af administrative driftstilladelser – driftssted på fransk territorium»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo fremsat den 26. juni 2003

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. marts 2004

Sammendrag af dom

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – biomedicinske analyselaboratorier – forpligtelse til at have et driftssted på indenlandsk område – lovlig – betingelser

(Art. 43 EF)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – begrænsninger – biomedicinske analyselaboratorier – forpligtelse til at have et driftssted på nationalt område – ulovlig – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 49 EF)

3. Fri udveksling af tjenesteydelser – begrænsninger – biomedicinske analyselaboratorier – nægtelse af godtgørelse af udgifter til analyser foretaget af laboratorier, der har hjemsted i andre medlemsstater – ulovlig – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 49 EF)

1.

En medlemsstat, der betinger den nødvendige driftstilladelse af, at biomedicinske analyselaboratorier har et driftssted på indenlandsk område, tilsidesætter ikke sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, når det ikke er godtgjort, på hvilken måde etableringsfriheden kan være berørt, hvilket ville være tilfældet, navnlig når en statsborger i en anden medlemsstat eller et selskab, der er oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægtsmæssige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed i en anden medlemsstat ikke i den pågældende medlemsstat kan lede et laboratorium som filial eller datterselskab til et laboratorium, som denne eller dette ligeledes leder i en anden medlemsstat, eller når den omhandlede lovgivning kræver af et laboratorium, der har hjemsted i en anden medlemsstat, at det overfører hele sin virksomhed til den pågældende medlemsstat, således at etableringsstedet i denne stat ikke længere er et sekundært etableringssted, men bliver det eneste driftssted for det pågældende selskab.

(jf. præmis 59, 61-63 og 77 samt domskonkl.)

2.

En medlemsstat, der betinger den nødvendige driftstilladelse af, at biomedicinske analyselaboratorier, der har hjemsted i andre medlemsstater, har et driftssted på indenlandsk område, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF.

Formålet med at opretholde kvaliteten af de lægelige ydelser kan ganske vist begrunde en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser inden for de biomedicinske analyselaboratoriers område, i det omfang det bidrager til at opnå et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.

Kravet om at have et driftssted på indenlandsk område går imidlertid videre, end hvad der er nødvendigt for at opnå dette formål. I stedet for at kræve et driftssted og således udelukke enhver grænseoverskridende ydelse kan den pågældende medlemsstat kræve af laboratorier, der har deres driftssted i en anden medlemsstat, at de med henblik på, såfremt de ønsker det, at udføre tjenesteydelser til personer med bopæl i denne medlemsstat lader sig omfatte af en tilladelse i overensstemmelse med den nationale lovgivning, dog således at de betingelser, der skal overholdes for at opnå en sådan tilladelse, ikke gentager lovbestemte, tilsvarende betingelser, der allerede er opfyldt i etableringsmedlemsstaten.

(jf. præmis 66, 69-71 og 77 samt domskonkl.)

3.

En medlemsstat, der udelukker enhver godtgørelse af udgifterne til biomedicinske analyser, der er foretaget af et biomedicinsk analyselaboratorium, der har hjemsted i en anden medlemsstat, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF.

En hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser kan principielt begrundes, for så vidt som den har til formål at sikre et højt beskyttelsesniveau for folkesundheden. Sygekassernes afvisning af at afholde udgifter til analyser, der er udført af laboratorier, der har deres driftssted i en anden medlemsstat, går imidlertid videre end, hvad der er objektivt nødvendigt for at nå dette formål.

Fællesskabsretten er nemlig i mangel af harmoniseringsforanstaltninger ikke til hinder for, at medlemsstaten kræver, at biomedicinske analyselaboratorier – som er etableret i en anden medlemsstat og ønsker at udbyde deres tjenester til sikrede, der er tilknyttet en af de nationale sygesikringsordninger – opfylder det nationale beskyttelsesniveau for folkesundheden inden for rammerne af en tilladelsesordning.