I øvrigt er den første lønseddel eller pensionsopgørelse efter ikrafttrædelsen af den almengyldige retsakt, uanset dennes form, om ændring af de økonomiske rettigheder for en abstrakt kategori af tjenestemænd eller tidligere tjenestemænd nødvendigvis i forhold til dens adressat udtryk for vedtagelsen af en individuel administrativ afgørelse, som har retligt bindende virkninger, der kan berøre den pågældende tjenestemands eller pensionerede tjenestemands interesser direkte og umiddelbart. Dette er ikke tilfældet hvad angår pensionsopgørelser, som udgør den første konkretisering, på det beslutningsmæssige plan, som henhører under ansættelsesmyndighedens kompetenceområde, af en ny justeringskoefficient, som følger af den nye ajourføringsmetode, der er fastsat i vedtægten, i den affattelse, der følger af ikrafttrædelsen af forordning nr. 1023/2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, som ikke længere giver anledning til vedtagelsen af en forordning fra Rådet, men alene til en beslutning fra Kommissionen.

Lønsedler eller pensionsopgørelser kan udgøre bebyrdende retsakter og kan som sådanne være genstand for klager og eventuelt søgsmål. Det forholder sig således, når en afgørelse, som har et rent økonomisk formål, som følge af sin karakter kan afspejles ved en sådan lønseddel eller pensionsopgørelse. I dette tilfælde bevirker fremsendelsen af den månedlige lønseddel eller pensionsopgørelse, at de klage- og søgsmålsfrister, der er fastsat i henholdsvis vedtægtens artikel 90, stk. 2, og vedtægtens artikel 91, stk. 3, til prøvelse af en administrativ afgørelse begynder at løbe, såfremt eksistensen og rækkevidden af denne afgørelse klart og for første gang fremgår af den nævnte lønseddel eller pensionsopgørelse.

Det kan ikke med føje gøres gældende, at Kommissionens vedtagelse af en beslutning om mellemliggende ajourføring af de justeringskoefficienter, der finder anvendelse på tjenestemændenes vederlag og pensioner efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 1023/2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, savner hjemmel. Ved at bestemme, at når vederlagene ajourføres i overensstemmelse med artikel 65, stk. 1, i vedtægten, som ændret ved forordning nr. 1023/2013, sker der den samme ajourføring af pensionerne, vedrører artikel 82, stk. 2, i den ændrede vedtægt klart alene spørgsmålet om ajourføring af den nominelle værdi af de pensionerede tjenestemænds alderspensioner, som efter det fastsatte skal ajourføres i samme omfang som tjenestemændenes vederlag. For at sikre denne parallelitet, som er besluttet af lovgiver, fastsætter denne bestemmelse således en henvisning til ajourføringsmekanismen for vederlag som fastsat i den ændrede vedtægt, i det foreliggende tilfælde i vedtægtens artikel 65, stk. 1.

Imidlertid gør den omstændighed, at artikel 82, stk. 2, i den ændrede vedtægt intet indeholder om muligheden for at anvende justeringsmekanismen, den årlige eller den mellemliggende, på de justeringskoefficienter, der finder hel eller delvis anvendelse på visse pensioner, det på ingen måde muligt at konkludere, at denne bestemmelse er til hinder for vedtagelsen af mellemliggende ajourføringer af justeringskoefficienterne.

Det er nemlig artikel 65, stk. 2, i den ændrede vedtægt, der har samme normative rækkevidde som vedtægtens artikel 82, stk. 2, som udtrykkeligt fastsætter den mellemliggende ajourføring ikke bare af vederlag, men ligeledes af de justeringskoefficienter, der er fastsat i artikel 64 i den ændrede vedtægt for vederlag, og som i visse tilfælde finder anvendelse på pensioner i henhold til artikel 20 i bilag XIII til den ændrede vedtægt, i det foreliggende tilfælde ved fravigelse af artikel 82, stk. 1, andet afsnit, i den ændrede vedtægt.

Hvad angår den nærmere fremgangsmåde for at foretage en mellemliggende ajourføring gælder, at mens artikel 65, stk. 2, i den ændrede vedtægt generelt henviser til en mellemliggende ajourføring af justeringskoefficienterne i tilfælde af en væsentlig ændring i leveomkostningerne, vedrører artikel 3, stk. 5, tredje afsnit, og stk. 6, i bilag XI til den ændrede vedtægt ajourføring af de justeringskoefficienter, der anvendes helt eller delvist på pensioner. Disse bestemmelser fastsætter bl.a. anvendelse af justeringskoefficienterne fra deres virkningstidspunkt indtil ikrafttrædelsestidspunktet for den næste årlige ajourføring, mens artikel 8 i bilag XI til den ændrede vedtægt, som findes i dette bilags kapitel 3 vedrørende mellemliggende ajourføringer, og hvortil henviser artikel 3, stk. 5, tredje afsnit i samme bilag, fastsætter muligheden for, at dette virkningstidspunkt er tidligere end 1. januar, hvilket nødvendigvis indebærer, at EU-lovgiver har haft til hensigt, at mekanismen til mellemliggende ajourføring fuld ud kan anvendes for de justeringskoefficienter, der finder anvendelse på pensioner.

Desuden omhandler kapitel 2 i bilag XI til den ændrede vedtægt netop mellemliggende ajourføringer af vederlag og pensioner (artikel 65, stk. 2, i den ændrede vedtægt). I medfør af artikel 65, stk. 2, i den ændrede vedtægt, som udtrykkeligt omhandler justeringskoefficienterne, finder dette kapitel 2 imidlertid anvendelse med de fornødne ændringer på den mellemliggende ajourføring af justeringskoefficienterne.

(jf. præmis 46-51)