Appel iværksat den 23. juni 2021 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-579/19 — The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-382/21 P)

(2022/C 64/08)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, D. Gája, E. Markakis og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 14. april 2021 i sag T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann mod EUIPO (apparater og udstyr til gymnastik og sport), ophæves i sin helhed.

— Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes i det hele i det søgsmål, der blev anlagt af sagsøgeren i første instans, og som var rettet mod afgørelsen truffet af Tredje Apelkammer i sag R 573/2019-3.

— Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for appellanten i nærværende sag, og i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten, EUIPO, har som appelanbringende gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 41, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 (1), som rejser et vigtigt spørgsmål for EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng eller udvikling som omhandlet i artikel 58a, stk. 3, i statutten for Domstolen.

Den appellerede dom tilsidesætter artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 6/2002, idet den i strid med den klare og entydige ordlyd af denne bestemmelse fastslår, at denne ikke regulerer det tilfælde (lacuna legis), at en prioritet med hensyn til et registreret EF-design støttes på et tidligere »patent«. Derved har Retten underkendt EU-lovgivers klare og entydige afgørelse, der kommer til udtryk i denne bestemmelse, om at udelukke patenter som grundlag for prioritetskrav med hensyn til registrerede EF-design og at begrænse sådanne krav udelukkende til ældre design.

Den appellerede dom tilsidesætter desuden artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 6/2002, idet den har erstattet denne artikels udtrykkelige og udtømmende bestemmelse ved at bruge artikel 4 i Pariserkonventionen (2) direkte. Den derved nødvendigvis skete anerkendelse af, at bestemmelsen i Pariserkonventionens artikel 4 har direkte virkning, tilsidesætter Domstolens den faste praksis, hvorefter hverken Pariserkonventionen eller TRIPS-aftalen (3) er egnet til at skabe rettigheder, som borgerne kan påberåbe sig for retterne i Den Europæiske Union på grundlag af EU-retten.

Endelig tilsidesætter den appellerede dom artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 6/2002, idet den desuden erstatter denne artikels udtrykkelige og udtømmende bestemmelse ved en fejlagtig fortolkning af Pariserkonventionens artikel 4. Pariserkonventionen indeholder intet retsgrundlag, som Rettens konstateringer kan støttes på, ifølge hvilke konstateringer kravet på prioritet med hensyn til et registreret EF-design kan støttes på et patent inden for en 12-måneders frist for at gøre krav på prioriteten.

De grundlæggende principper for forholdet mellem folkeret og EU-ret, der er underkendt i den appellerede dom, tjener bl.a. beskyttelsen af den institutionelle ligevægt og EU-retsordenens autonomi og indtager en for EU-retsordenen vigtig konstitutiv plads. Den appellerede dom har ikke kun konsekvenser for spørgsmålet om prioritetskrav for registrering af intellektuelle rettigheder, den danner også præcedens for alle regulerede områder, der er omfattet af TRIPS-aftalens anvendelsesområde.

Bevilling af appellen

Domstolen (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 10. december 2021 besluttet, at appellen admitteres i sin helhed.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12.12.2001 om EF-design (EFT 2002, L 3, s. 1).

(2) Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret af 20.3.1883, senest revideret i Stockholm (Sverige) den 14.7.1967 og ændret den 28.9.1979 (United Nations Treaty Series, bind 828, nr. 11851, s. 305, herefter: Pariserkonventionen).

(3) Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (EFT 1994, L 336, s. 214) (herefter: TRIPs-aftalen).