Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater - konkurrencebegrænsning - støtte af ringe størrelse

(Art. 87 EF)

2. Statsstøtte - Kommissionens undersøgelse - ingen bemærkninger fra de interesserede parter - ingen indflydelse på gyldigheden af Kommissionens beslutning

(Art. 88, stk. 2, EF)

3. Institutionernes retsakter - begrundelse - forpligtelse - rækkevidde

(Art. 253 EF)

4. Statsstøtte - beslutning fra Kommissionen, som fastslår, at en støtte, der ikke er anmeldt, er uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - rækkevidde

(Art. 88, stk. 3, EF og art. 253 EF)

5. Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte, der kan anses for forenelig med fællesmarkedet - støtte til regionsudvikling - sondring mellem litra a) og litra c) i artikel 87, stk. 3, EF - Kommissionens skøn - udøvelse heraf i fællesskabssammenhæng

(Art. 87, stk. 2 og 3, EF)

6. Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte, der kan henføres under undtagelserne i artikel 87, stk. 2, og stk. 3, EF - driftsstøtte - ikke omfattet - Kommissionens skøn

(Art. 87, stk. 2 og 3, EF)

7. Landbrug - fælles markedsordning - statsstøtte til produkter, der er omfattet af en fælles markedsordning - tilsidesættelse af fællesskabsbestemmelser - ulovligt

(Art. 34 EF)

8. Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning for eksporten - begreb - statslig støtteordning, som begunstiger forarbejdning på stedet af den lokale produktion

(Art. 29 EF)

Sammendrag

1. Den omstændighed, at en støtte er forholdsvis ubetydelig, eller at den støttemodtagende virksomhed er af beskeden størrelse, udelukker ikke på forhånd, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan være påvirket. Andre faktorer kan nemlig spille en afgørende rolle ved vurderingen af, hvilken virkning en støtte har på samhandelen, herunder især om støtten er kumulativ samt den omstændighed, at de støttemodtagende virksomheder opererer inden for en sektor, som er særlig konkurrencebetonet.

( jf. præmis 30 )

2. Gyldigheden af en af Kommissionen truffet beslutning, hvorefter statsstøtte anses for uforenelig med fællesmarkedet, berøres ikke af, at der ikke er fremkommet bemærkninger fra tredjemand i forbindelse med denne støtte. Selv om artikel 88, stk. 2, EF faktisk pålægger Kommissionen at indhente de interesserede parters bemærkninger, inden den træffer beslutning, forhindrer den ikke denne institution i at konkludere, at en støtte er uforenelig med fællesmarkedet i mangel af sådanne bemærkninger. En sådan omstændighed udelukker nemlig ikke i sig selv, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan være påvirket af denne støtte.

( jf. præmis 38 og 39 )

3. Begrundelsespligten i artikel 253 EF udgør et væsentligt formkrav, som bør adskilles fra begrundelsens materielle indhold, der henhører under spørgsmålet om den anfægtede retsakts materielle lovlighed. I dette perspektiv skal den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret.

Desuden må dette krav fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde samt den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 253 EF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

( jf. præmis 47 og 48 )

4. Når en medlemsstat har ydet støtte, uden at der forinden er givet underretning herom til Kommissionen, skal en beslutning om at anse denne støtte for uforenelig med fællesmarkedet ikke begrundes ved en godtgørelse af denne støttes faktiske virkning på konkurrencen eller samhandelen mellem medlemsstaterne. Det modsatte ville føre til en begunstigelse af de medlemsstater, der yder støtte under tilsidesættelse af underretningspligten ifølge artikel 88, stk. 3, EF, på bekostning af de medlemsstater, der giver underretning om en projekteret støtte.

( jf. præmis 54 )

5. Et regionalstøtteprogram kan under visse betingelser falde ind under en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), EF.

Anvendelsen af ordene »usædvanlig« og »alvorlig« i undtagelsesbestemmelsen i litra a) viser, at denne bestemmelse kun angår områder, hvor den økonomiske situation er meget dårlig i forhold til Fællesskabet som helhed. Undtagelsesbestemmelsen i litra c) har derimod en større rækkevidde, idet den indeholder hjemmel til at fremme udviklingen i bestemte områder af en medlemsstat, som er dårligere stillet end det nationale gennemsnit, uden at de i litra a) nævnte økonomiske betingelser behøver at være opfyldt, dog forudsat at den herved ydede støtte »ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse«.

Omvendt indebærer den omstændighed, at undtagelsesbestemmelsen i litra a) ikke indeholder den sidstnævnte betingelse, at der er en videre adgang til at tildele støtte til virksomheder beliggende i områder, som opfylder de kriterier, der er fastsat i denne undtagelsesbestemmelse.

Den anførte forskel i formuleringen af litra a) og litra c) i artikel 87, stk. 3, EF kan dog ikke føre til den antagelse, at Kommissionen overhovedet ikke må tage hensyn til Fællesskabets interesse, når den anvender den første af disse to bestemmelser, men at den skal begrænse sig til at efterprøve, om de pågældende foranstaltninger har en særlig regional karakter uden at vurdere deres virkning på det eller de relevante markeder inden for Fællesskabet som helhed. I sådanne tilfælde har Kommissionen nemlig ikke blot pligt til at kontrollere, at foranstaltningerne er i stand til at bidrage effektivt til den økonomiske udvikling i de pågældende regioner, men også til at bedømme virkningen af disse støtteforanstaltninger på samhandelen mellem medlemsstaterne og især til at vurdere de sektorbestemte virkninger, som disse kan fremkalde på fællesskabsplan. Artikel 87, stk. 3, EF tillægger Kommissionen en skønsmæssig beføjelse, hvis udøvelse indebærer økonomiske og sociale vurderinger, som må foretages i en fællesskabssammenhæng.

( jf. præmis 64-67 )

6. Statsstøtte, som udbetales i forhold til de bestemte mængder af grøntsager, der leveres til forarbejdningsindustrien i en region i en medlemsstat, og som gør det muligt for landmændene i denne region at slippe for de omkostninger, de normalt selv skulle have afholdt i forbindelse med den løbende drift, skal betragtes som driftsstøtte til de pågældende virksomheder inden for landbrugssektoren.

Eftersom de nationale myndigheder ikke på nogen måde har godtgjort, at den omhandlede støtte efter sin karakter på en effektiv og varig måde kunne bidrage til regionens økonomiske udvikling, overskrider Kommissionen ikke grænserne for sin skønsmæssige beføjelse ved at erklære, at støtten ikke kan henføres under nogen af de undtagelser, der er fastsat i artikel 87, stk. 2, og stk. 3, EF, og som følge heraf er uforenelig med fællesmarkedet.

( jf. præmis 68-70 )

7. Når Fællesskabet i medfør af artikel 34 EF har vedtaget bestemmelser om oprettelse af en fælles markedsordning inden for en bestemt sektor, er medlemsstaterne forpligtet til ikke at træffe nogen forholdsregler, hvorved markedsordningen fraviges eller i øvrigt tilsidesættes.

Da disse bestemmelser opstiller integrerede retlige forskrifter, som allerede omfatter forskellige former for finansiel støtte til frugt- og grøntsagssektoren, vil en medlemsstat ikke ensidigt kunne yde støtte til nævnte sektor, uanset om denne støtte er forbeholdt visse bestemte produkter til industriel forarbejdning, og uanset om der er sat loft over støttebeløbet. Det tilkommer nemlig Fællesskabet at søge en løsning på problemer, som kan opstå inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, når Fællesskabet har indført en fælles markedsordning i en bestemt sektor.

( jf. præmis 73 og 74 )

8. En statslig støtteordning må anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ udførselsrestriktion, der er forbudt i henhold til traktaten, når den indebærer et økonomisk incitament for producenter i en bestemt region i en medlemsstat til at sælge deres produktion til lokale forarbejdningsindustrier.

( jf. præmis 77 )