Sag C-482/16

Georg Stollwitzer

mod

ÖBB Personenverkehr AG

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Innsbruck)

»Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – artikel 45 TEUF – princip om forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 21, stk. 1 – direktiv 2000/78/EF – artikel 2, 6 og 16 – skæringsdato med henblik på oprykning – diskriminerende lovgivning i en medlemsstat, hvorefter medregning af beskæftigelsesperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år med henblik på lønfastsættelse er udelukket – ophævelse af de bestemmelser, der er i strid med princippet om ligebehandling«

Sammendrag – Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. marts 2018

Socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – direktiv 2000/78 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – overtrædelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder ved den nationale lovgivning om løn – følger – national lovgivning, der med henblik på at bringe en sådan forskelsbehandling, som med henblik på indplaceringen af en virksomheds arbejdstagere i løntabellen tager hensyn til de tjenesteperioder, der er tilbagelagt efter det fyldte 18. år, til ophør med tilbagevirkende kraft og for samtlige disse arbejdstagere, men udelukkende tillader en hensyntagen til den erfaring, der er erhvervet hos virksomheder, der opererer inden for samme erhvervssektor – lovlighed, også i forhold til artikel 45 TEUF

(art. 45 TEUF; Rådets direktiv 2000/78, art. 2, 6 og 16)

Artikel 45 TEUF samt artikel 2, 6 og 16 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der med henblik på at bringe en forskelsbehandling på grundlag af alder, der er opstået ved anvendelsen af en national lovgivning, som med henblik på indplaceringen af en virksomheds arbejdstagere i løntabellen kun tager hensyn til de tjenesteperioder, der er tilbagelagt efter det fyldte 18. år, til ophør med tilbagevirkende kraft og for samtlige disse arbejdstagere ophæver denne aldersgrænse, men udelukkende tillader en hensyntagen til den erfaring, der er erhvervet hos virksomheder, der opererer inden for samme erhvervssektor.

Det bemærkes i denne henseende dels, at det følger af Domstolens faste praksis, at en belønning af den erfaring, der er opnået inden for det pågældende område, og som gør det muligt for arbejdstageren at udføre sine arbejdsopgaver bedre, udgør et legitimt lønpolitisk formål (jf. i denne retning dom af 3.10.2006, Cadman,C-17/05, EU:C:2006:633, præmis 34 ff., og af 18.6.2009, Hütter,C-88/08, EU:C:2009:381, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis). Det står derfor i princippet arbejdsgiveren frit for kun at tage hensyn til sådanne tidligere tilbagelagte tjenesteperioder ved fastsættelsen af lønnen.

Dels har Domstolen fastslået, at selv om en bestemmelse i national ret, som kun tager hensyn til nogle tidligere tjenesteperioder og ignorerer andre, ganske vist kan medføre forskelsbehandling af arbejdstagere i forhold til datoen for deres ansættelse i den pågældende virksomhed, er sidstnævnte hverken direkte eller indirekte begrundet i alder eller i en aldersbestemt hændelse. Det er nemlig erfaringen erhvervet hos andre virksomheder, der ikke tages hensyn til, uafhængigt af den alder, hvori den er blevet erhvervet, eller den alder, hvori den pågældende arbejdstager er blevet ansat (jf. i denne retning dom af 7.6.2012, Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft,C-132/11, EU:C:2012:329, præmis 29).

Under alle omstændigheder skal det bemærkes, at en sådan klausul udelukkende finder anvendelse på de arbejdstagere, som ikke længere kan gøre deres irrelevante erfaring gældende. Dermed ville en angivelig forskelsbehandling på grund af konsekvenserne af anvendelsen af beskyttelsesklausulen under alle omstændigheder ikke være baseret på alderskriteriet, men måden, hvorpå der tages hensyn til tidligere erfaringer. Det fremgår imidlertid af denne doms præmis 39 og 40, at der i det foreliggende tilfælde ikke kan rejses tvivl om et sådant fundament.

Hvad endelig angår artikel 45 TEUF må det konstateres, for så vidt som artikel 53a i forbundsloven om jernbaner af 2015 udtrykkeligt fastsætter, at der skal tages hensyn til tidligere tjenesteperioder i jernbanesektoren, der er blevet tilbagelagt i andre medlemsstater, at Domstolen ikke råder over nogen oplysninger, der kan give anledning til at fastslå en mulig overtrædelse af arbejdskraftens frie bevægelighed, der er fastsat i denne artikel.

(jf. præmis 39, 40, 42, 46 og 47 samt domskonkl.)