ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif (Luxembourg) den 26. juni 2008 — Miloud Rimoumi og Gabrielle Suzanne Marie Prick mod Ministre des Affaires Étrangères et de l'Immigration

(Sag C-276/08)

(2008/C 236/11)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Miloud Rimoumi og Gabrielle Suzanne Marie Prick

Sagsøgt: Ministre des Affaires Étrangères et de l'Immigration

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 3, stk. 1 og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38 om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (1) fortolkes således, at de kun omfatter familiemedlemmer, som er blevet familiemedlemmer før den dato, hvor den unionsborger, som de ønsker ar ledsage eller slutte sig til, har udøvet den ret til fri bevægelighed, som unionsborgeren er tillagt i medfør af EF-traktatens artikel 39, eller forholder det sig tværtimod således, at enhver unionsborger, som udøver sin ret til fri bevægelighed og har bosat sig i en anden medlemsstat end den, hvor unionsborgeren er statsborger, har ret til, at et medlem af dennes familie slutter sig til unionsborgeren, uden at dette familiemedlem pålægges nogen betingelser med hensyn til det tidspunkt, hvor vedkommende blev familiemedlem?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Ischia (Italien) den 15. juli 2008 — Filomena Califano mod Wind SpA

(Sag C-318/08)

(2008/C 236/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di Pace di Ischia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Filomena Califano

Sagsøgt: Wind SpA

Præjudicielt spørgsmål

Har fællesskabsbestemmelserne i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, direktiv 2002/22/EF (1), direktiv 1999/44/EF (2), Kommissionens henstilling 2001/310/EF (3) og direktiv 1998/257/EF (4) direkte bindende virkning, og skal de fortolkes således, at der i forbindelse med tvister »på området for elektronisk kommunikation mellem slutbrugere og udbydere om tilsidesættelse af bestemmelserne om forsyningspligtsydelser og de af slutbrugernes rettigheder, der er følger af lovbestemmelser, myndighedernes afgørelser, kontraktretlige bestemmelser og chartre for tjenesteydelser« (tvister omfattet af artikel 2 i tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 173/07/CONS), ikke kan stilles krav om obligatorisk forligsmægling, uden hvilken retssagen afvises, idet de fællesskabsretlige bestemmelser har forrang i forhold til artikel 3, stk. 1, i tilsynsmyndighedens afgørelse?

(1) EFT L 108, s. 51.

(2) EFT L 171, s. 12.

(3) EFT L 109, s. 56.

(4) EFT L 115, s. 31 (Kommissionens henstilling).
2)

Eller skal denne bestemmelse (nævnte artikel 23) fortolkes således i sammenhæng med artikel 3 i direktiv 2003/55/EF (hvorefter medlemsstaterne i den almindelige økonomiske interesse kan pålægge selskaber, der opererer inden for gassektoren, offentlige serviceforpligtelser, som efter omstændighederne kan omfatte leveringsprisen), at en national retsforskrift — som under hensyn til den særlige markedssituation, der er kendetegnet ved, at der stadig ikke findes nogen »effektiv konkurrence«, i det mindste ikke i engrosleddet, tillader, at referenceprisen på naturgas fastsættes administrativt og skal angives i de salgstilbud, som den enkelte sælger fremsætter over for sine privatkunder som led i sine offentlige serviceforpligtelser, selv om alle kunder skal anses for »frie« — ikke er i strid med de nævnte fællesskabsbestemmelser?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 30. juni 2008 — Moteurs Leroy Somer mod Dalkia France og Ace Europe

(Sag C-285/08)

(2008/C 236/12)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Moteurs Leroy Somer

Sagsøgt: Dalkia France og Ace Europe

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 9 og 13 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (1) til hinder for en fortolkning af national ret eller fast national retspraksis, hvorefter skadelidte kan gøre krav på erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug, hvis denne skadelidte alene fører bevis for skaden, defekten i produktet og årsagsforbindelsen mellem denne defekt og skaden?

(1) EFT L 210, s. 29.
3)

Hvis det første og andet spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 29 i Warszawakonventionen, sammenholdt med forordning (EF) nr. 2027/97 fortolkes således, at den deri fastsatte frist på to år kan suspenderes eller afbrydes, eller at luftfartselskabet eller dets forsikringsselskab kan give afkald på denne frist ved en handling, som af den nationale ret anses for at være ensbetydende med en anerkendelse af ansvar?
—

Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Guidice di Pace di Ischia (Italien) den 15. juli 2008 — Rosalba Alassini mod Telecom Italia SpA

(Sag C-317/08)

(2008/C 236/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Guidice di Pace di Ischia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rosalba Alassini

Sagsøgt: Telecom Italia SpA

Præjudicielt spørgsmål

Har fællesskabsbestemmelserne i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, direktiv 2002/22/EF (1), direktiv 1999/44/EF (2), Kommissionens henstilling 2001/310/EF (3) og direktiv 1998/257/EF (4) direkte bindende virkning, og skal de fortolkes således, at der i forbindelse med tvister »på området for elektronisk kommunikation mellem slutbrugere og udbydere om tilsidesættelse af bestemmelserne om forsyningspligtsydelser og de af slutbrugernes rettigheder, der er følger af lovbestemmelser, myndighedernes afgørelser, kontraktretlige bestemmelser og chartre for tjenesteydelser« (tvister omfattet af artikel 2 i tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 173/07/CONS), ikke kan stilles krav om obligatorisk forligsmægling, uden hvilken retssagen afvises, idet de fællesskabsretlige bestemmelser har forrang i forhold til artikel 3, stk. 1, i tilsynsmyndighedens afgørelse?

(1) EFT L 108, s. 51.

(2) EFT L 171, s. 12.

(3) EFT L 109, s. 56.

(4) EFT L 115, s. 31 (Kommissionens henstilling).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Ischia (Italien) den 15. juli 2008 — Lucia Anna Giorgia Iacono mod Telecom Italia SpA

(Sag C-319/08)

(2008/C 236/17)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di Pace di Ischia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lucia Anna Giorgia Iacono

Sagsøgt: Telecom Italia SpA

Præjudicielt spørgsmål

Har fællesskabsbestemmelserne i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, direktiv 2002/22/EF (1), direktiv 1999/44/EF (2), Kommissionens henstilling 2001/310/EF (3) og direktiv 1998/257/EF (4) direkte bindende virkning, og skal de fortolkes således, at der i forbindelse med tvister »på området for elektronisk kommunikation mellem slutbrugere og udbydere om tilsidesættelse af bestemmelserne om forsyningspligtsydelser og de af slutbrugernes rettigheder, der er følger af lovbestemmelser, myndighedernes afgørelser, kontraktretlige bestemmelser og chartre for tjenesteydelser« (tvister omfattet af artikel 2 i tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 173/07/CONS), ikke kan stilles krav om obligatorisk forligsmægling, uden hvilken retssagen afvises, idet de fællesskabsretlige bestemmelser har forrang i forhold til artikel 3, stk. 1, i tilsynsmyndighedens afgørelse?

(1) EFT L 108, s. 51.

(2) EFT L 171, s. 12.

(3) EFT L 109, s. 56.

(4) EFT L 115, s. 31 (Kommissionens henstilling).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 236/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Ischia (Italien) den 15. juli 2008 — Multiservice Srl mod Telecom Italia SpA

(Sag C-320/08)

(2008/C 236/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di Pace di Ischia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Multiservice Srl

Sagsøgt: Telecom Italia SpA

Præjudicielt spørgsmål

Har fællesskabsbestemmelserne i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, direktiv 2002/22/EF (1), direktiv 1999/44/EF (2), Kommissionens henstilling 2001/310/EF (3) og direktiv 1998/257/EF (4) direkte bindende virkning, og skal de fortolkes således, at der i forbindelse med tvister »på området for elektronisk kommunikation mellem slutbrugere og udbydere om tilsidesættelse af bestemmelserne om forsyningspligtsydelser og de af slutbrugernes rettigheder, der er følger af lovbestemmelser, myndighedernes afgørelser, kontraktretlige bestemmelser og chartre for tjenesteydelser« (tvister omfattet af artikel 2 i tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 173/07/CONS), ikke kan stilles krav om obligatorisk forligsmægling, uden hvilken retssagen afvises, idet de fællesskabsretlige bestemmelser har forrang i forhold til artikel 3, stk. 1, i tilsynsmyndighedens afgørelse?

(1) EFT L 108, s. 51.

(2) EFT L 171, s. 12.

(3) EFT L 109, s. 56.

(4) EFT L 115, s. 31 (Kommissionens henstilling).
3)

I bekræftende fald, hvilken retsvirkning har den omstændighed i givet fald, at den pågældende medlemsstat er part i sagen, og at anvendelsen af bestemmelsen reelt pålægger retten at afvise de nedlagte påstande, både i det ene og det andet tilfælde for bedømmelsen af spørgsmålet om, hvorvidt en tilsvarende bestemmelse er forenelig med fællesskabsretten og navnlig med de principper, der gælder for kvalifikationen af processen som »retfærdig«?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 223/36

Sag anlagt den 9. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien

(Sag C-306/08)

(2008/C 223/58)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og D. Kukovec, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Spanien

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Kongeriget Spanien: Ved at tildele programmer om integreret handling i overensstemmelse med lov nr. 6/1994 af 15. november 1994, lovgivning vedrørende bymæssige aktiviteter i den selvstyrende region Valencia, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (1), og især direktivets artikel 1 og artikel 6, stk. 6, artikel 11 og 12 samt afsnit IV, kapitel 2 (artikel 24-29). Ved at tildele programmer for integreret handling i overensstemmelse med lov nr.16/2005, Urbanística Valenciana, gennemført ved det valencianske regionale dekret nr. 67/2006 af 12. maj 2006, vedrørende bestemmelser om fysisk og regional planlægning og forvaltning, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (2), og især direktivets artikel 2, 6, 24, 30, 31, stk. 4, litra a), artikel 48, stk. 2, samt artikel 53.

— Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen gør gældende, at tildelingen af programmer om integreret handling, »PAI«, en ordning for byudvikling, der er indført ved lov nr. 6/1994 af 15. november 1994, lovgivning vedrørende bymæssige aktiviteter i Valencia (LRAU), og dens efterfølger, lov nr. 16/2005, Urbanística Valenciana (LUV), henviser til offentlige bygge- og anlægsarbejder, der skal indgås i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 93/37/EØF og direktiv 2004/18/EF. Kommissionen har med andre ord gjort gældende, at PAI er offentlige kontrakter, der er indgået af lokale myndigheder, som indbefatter indgåelse af offentlige arbejder vedrørende infrastrukturen, udført af planlægningsbefuldmægtigede, som udvælges af den lokale forvaltning.

Kommissionen har anført, at LUV er i strid med EF-direktiverne om offentlige kontrakter i flere henseender vedrørende bl.a. den førstbydendes privilegerede position, erfaringen hos de bydende med lignende kontrakter, fremsættelsen af alternativer til den førstbydendes forslag i et åbent brev, forskrifterne om fremgangsmåderne, kriterierne for tildelingen af PAI, muligheden for at ændre kontrakten efter tildelingen (for eksempel muligheden for at forøge infra- og servicestrukturudgifterne) samt forskrifterne om tilfælde af den foretrukne tilbudsgivers ufuldstændige gennemførelse af kontrakten. Visse af disse overtrædelser er begået i forbindelse med LRAU og andre er specifikke for LUV.

(1) EFT L 199, s. 54.

(2) EFT L 134, s. 114.
—

Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
1)

Giver sjette direktivs artikel 18 (1), stk. 4, henset til merværdiafgiftens neutralitet, medlemsstaterne mulighed for fuldstændigt at udelukke fradragsretten, også i den periode, der følger efter det pågældende afgiftsår, og for at bestemme, at der kun skal foretages tilbagebetaling?
2)

Retten i Første Instans fandt, at selv hvis det forudsættes, at der er søgsmålskompetence, ville domstolsbeskyttelsen ikke være rettet mod at sikre WWF's processuelle rettigheder, hvorfor disse ikke ville kræve domstolsbeskyttelse. Det er en fejlagtig fremgangsmåde med hensyn til spørgsmålet om søgsmålskompetence. Forudsat at det kan godtgøres, at sagsøgeren er umiddelbart og individuelt berørt, har sagsøgeren ret til at få prøvet lovligheden af den relevante foranstaltning, hvilket er det WWF søger at gøre i denne sag. WWF er ikke begrænset til at gøre indsigelse mod en procedurefejl, således som Retten har givet udtryk for.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af House of Lords (Det Forenede Kongerige) den 23. juli 2008 — The Queen (på vegne af M) (FC) mod Her Majesty's Treasury og to andre søgsmål

(Sag C-340/08)

(2008/C 260/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

House of Lords

Parter i hovedsagen

Appellant: The Queen (på vegne af M) (FC)

Appelindstævnte: Her Majesty's Treasury og to andre søgsmål

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 (1) finde anvendelse på en stats bestemmelser om social sikring og social bistand til ægtefællen til en person, der er udpeget af sanktionskomitéen oprettet i henhold til FN-resolution 1267 (1999), alene med den begrundelse, at ægtefællen bor sammen med den udpegede person og vil eller kan bruge pengene til at betale for varer og tjenesteydelser, som sidstnævnte vil forbruge eller nyde godt af?

(1) Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27.5.2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spanien) den 30. juli 2008 — Aurelio Choque Cabrera mod Delegación del Gobierno en Murcia

(Sag C-348/08)

(2008/C 260/17)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Murcia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aurelio Choque Cabrera

Sagsøgt: Delegación del Gobierno en Murcia

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, herunder navnlig artikel 62, nr. 1, og artikel 62, nr. 2, litra a), og bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (1), herunder navnlig artikel 5, 11 og 13, fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning som den nationale lovgivning og den retspraksis som fortolker denne lovgivning, hvorefter udvisning af enhver tredjelandsstatsborger, som ikke er i besiddelse af et dokument, som giver vedkommende ret til indrejse til og ophold i Den Europæiske Union, kan erstattes af en bøde?

(1) EUT L 105, s. 1.
1)

Kan en lovbestemmelse, der fastsætter en maksimal aldersgrænse for godkendelse til erhvervsudøvelse (her: virksomhed som overenskomsttilknyttet tandlæge), være en objektiv og rimeligt begrundet foranstaltning til beskyttelse af et legitimt formål (her: de lovpligtigt sygeforsikrede patienters sundhed) og et hensigtsmæssigt og nødvendigt middel til at opfylde dette formål i henhold til artikel 6 i direktiv 2000/78/EF (1), hvis den udelukkende udledes af en antagelse om en generel nedgang i ydeevnen fra en bestemt opnået alder, der er støttet på »almindelig livserfaring«, uden at der i den forbindelse på nogen som helst måde kan tages hensyn til den konkret berørtes individuelle ydeevne?
2)

Er det foreneligt med artikel 152 og 153 i traktaten [om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab], at oprettelsen af et andet apotek i kommuner med over 4 000 indbyggere gøres afhængig af en række betingelser, såsom at indbyggerantallet overskrider de gældende kriterier med mindst 50 %, at der skal være en afstand på mindst 3 kilometer til det eksisterende apotek, og at der består særlige krav til lægemiddelforsyningen i forbindelse med de stedlige og trafikale forhold, som skal vurderes såvel af sundhedstjenesten (de lokale sundhedsmyndigheder) som af den lokale fagorganisation og i hvert fald af de myndigheder, som er kompetente med hensyn til tilrettelæggelsen af og tilsyn med lægemiddelforsyningen?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/11

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de Première Instance d'Arlon (Belgien) den 7. august 2008 — Marc Vandermeir mod État Belge — SPF Finances

(Sag C-364/08)

(2008/C 260/20)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de Première Instance d'Arlon

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Marc Vandermeir

Sagsøgt: État Belge — SPF Finances

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 43 EF og/eller artikel 49 EF til hinder for, at en national lovgivning i en medlemsstat, som den i hovedsagen omhandlede, pålægger en selvstændig erhvervsdrivende, som er bosat i denne medlemsstat, at indregistrere sit køretøj i denne medlemsstat, når han næsten udelukkende udøver sin erhvervsmæssige virksomhed i en anden medlemsstat fra et fast driftssted, som han er ejer af, og når dette køretøj hverken er bestemt til fortrinsvis varig anvendelse i den første medlemsstat eller faktisk anvendes på denne måde?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 247/8

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Civil Division) (England og Wales) den 11. juli 2008 — London Borough of Harrow mod Nimco Hassan Ibrahim og Secretary of State for the Home Department

(Sag C-310/08)

(2008/C 247/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: London Borough of Harrow

Sagsøgt: Nimco Hassan Ibrahim og Secretary of State for the Home Department

Præjudicielle spørgsmål

Under omstændigheder hvor i) en tredjelandsstatsborger, som er ægtefælle til en unionsborger og hendes børn, som er unionsborgere, ledsager en unionsborger, som ankom til Det Forenede Kongerige, ii) unionsborgeren opholdt sig i Det Forenede Kongerige som arbejdstager, iii) unionsborgeren derefter ophørte med at være arbejdstager og efterfølgende udrejste fra Det Forenede Kongerige, iv) unionsborgeren, tredjelandsstatsborgeren, som er ægtefælle til unionsborgeren og hendes børn ikke er selvforsørgende og er afhængige af social bistand i Det Forenede Kongerige, v) og børnene begyndte at følge undervisning i Det Forenede Kongerige kort efter deres ankomst, mens unionsborgeren var arbejdstager:

1) har ægtefællen og børnene kun opholdsret i Det Forenede Kongerige, hvis de opfylder betingelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38 af 29. april 2004 (1)? eller

2) i) kan en sådan opholdsret udledes af artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 (2), således som forordningen er blevet fortolket af Domstolen, uden at det kræves, at betingelserne, som er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38 af 29. april 2004 er opfyldt, og ii) er det i givet fald et krav, at de råder over tilstrækkelige midler, således at det forventede ophold ikke bliver en byrde for værtsmedlemsstatens sociale system, og at de er omfattet af en sygeforsikring, der dækker samtlige risici i værtsmedlemsstaten?

3) hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, er situationen da en anden under omstændigheder som i den foreliggende sag, hvor børnene begyndte at følge undervisning, og unionsborgeren ophørte med at arbejde før den dato, hvor Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38 af 29. april 2004 skulle være gennemført af medlemsstaterne?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF. EUT 158, s. 77.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet. EFT 1968 II, s. 467.
1)

Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (herefter »sjette direktiv«) (1) fortolkes således, at »ekstern reklame«, der foretages af et politisk partis landsorganisation, som er en juridisk person, i form af public relations, oplysningsvirksomhed, gennemførelse af partimøder, levering af reklamemateriale til kredsorganisationerne og organisering og afholdelse af et årligt bal (SPÖ-Ball), anses for økonomisk virksomhed, når der herved opnås indtægter fra den (delvise) viderefakturering af udgifterne ved den »eksterne reklame« til de øvrige partiafdelinger (kredsorganisationer m.m.), som også er juridiske personer, og entreindtægter ved afholdelsen af ballet?