ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – EU-reglerne – materielt anvendelsesområde – ydelser ved sygdom – begreb

[Rådets forordning nr. 1408/71, art. 4, stk. 1, litra a)]

2. Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – sociale fordele

(Rådets forordning nr. 1612/68, art. 7, stk. 2)

Sammendrag

1. En ydelse kan anses for en social sikringsydelse, såfremt den tildeles uden nogen individuel og skønsmæssig bedømmelse af personlige behov, men efter lovbestemte kriterier og forudsat, at den vedrører én af de risici, der udtrykkeligt er anført i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71. Ydelser, der tildeles på objektivt grundlag efter lovbestemte kriterier med henblik på at forbedre plejekrævende personers sundhedstilstand og levevilkår, har i det væsentlige til formål at supplere ydelserne fra sygesikringen, og de skal anses for »ydelser i anledning af sygdom« som omhandlet i nævnte forordnings artikel 4, stk. 1, litra a). Dette er tilfældet for de ydelser, som visse delstater i Forbundsrepublikken Tyskland i medfør af deres lovgivning tildeler blinde, døve og handicappede, for så vidt som de i form af et fast beløb tilsigter at dække merudgifter i hverdagen, som følger af deres handicap.

(jf. præmis 27-29)

2. Det ligebehandlingsprincip, som er opstillet i artikel 7 i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, forbyder ikke kun åbenbar forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men desuden enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anvendelse af andre kriterier reelt fører til samme resultat. En national retsforskrift må, medmindre den er objektivt begrundet og står i et rimeligt forhold til det tilstræbte formål, anses for at medføre indirekte forskelsbehandling, når den efter selve sin karakter er egnet til i højere grad at berøre vandrende arbejdstagere end indenlandske arbejdstagere og dermed risikerer navnlig at stille de førstnævnte ringere. Dette er tilfældet for et bopælskrav i henhold til en national lovgivning for tildeling, i form af en social fordel, af ydelser til blinde, døve og handicappede, som lettere kan opfyldes af indenlandske arbejdstagere end af arbejdstagere fra andre medlemsstater.

(jf. præmis 34-38)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

De Europæiske Fællesskaber – repræsentation for de nationale retter – Kommissionens delegation af repræsentationskompetence til en anden fællesskabsinstitution – betingelser

(Art. 282 EF)

Sammendrag

Den bemyndigelse, hvorved Europa-Kommissionen delegerede sin beføjelse efter artikel 282 EF til at repræsentere De Europæiske Fællesskaber ved en national retsinstans i en retssag, der vedrørte denne institution, til en anden fællesskabsinstitution, var gyldig, uafhængigt af om bemyndigelsen ved navns nævnelse udpegede en fysisk person, som var beføjet til at repræsentere den institution, der meddelte delegationen. I sådanne tilfælde kunne såvel denne institution som den fysiske person – hvis en sådan var udpeget – give en advokat fuldmagt til at repræsentere De Europæiske Fællesskaber.

(jf. præmis 25 og domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål

–

Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget

–

relevante forhold

–

forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/36) (jf. præmis 11-14)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/36/EF af 11. juli 2007 om udøvelse af visse aktionærrettigheder i børsnoterede selskaber (EUT L 184, s. 17)

Afgørelse

Konklusion

1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/36/EF af 11. juli 2007 om udøvelse af visse aktionærrettigheder i børsnoterede selskaber, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.

2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål

–

Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget

–

relevante forhold

–

forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF; Rådets direktiv 2005/85) (jf. præmis 10-15)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (EUT L 326, s. 13)

Afgørelse

Konklusion

1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne, idet Irland ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.

2) Irland betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF; Rådets direktiv 2005/47) (jf. præmis 8 og 11-13)

2. Traktatbrudssøgsmål – Kommissionens søgsmålsret – skønsudøvelse (art. 258 TEUF) (jf. præmis 9)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – manglende vedtagelse og/eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de love og administrative bestemmelser, der kræves i henhold til Rådets direktiv 2005/47/EF af 18. juli 2005 vedrørende aftalen mellem Fællesskabet af de Europæiske Jernbaner (CER) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) om visse aspekter af betingelserne for anvendelse af mobile arbejdstagere, der udfører interoperable grænseoverskridende tjenester i jernbanesektoren (EUT L 195, s. 15)

Afgørelse

Konklusion

1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 2005/47/EF af 18. juli 2005 vedrørende aftalen mellem Fællesskabet af de Europæiske Jernbaner (CER) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (ETF) om visse aspekter af betingelserne for anvendelse af mobile arbejdstagere, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.

2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – toldpositioner – »malt beer base« med et alkoholindhold på ca. 14%, fremstillet af brygget øl, som renses og derefter undergives en ultrafiltrering, der medfører en reduktion af de ingredienser, der er karakteristiske for øl

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I)

Sammendrag

Forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 2587/91, skal fortolkes således, at en væske, der betegnes som »malt beer base« med et alkoholindhold på ca. 14%, fremstillet af brygget øl, som renses og derefter undergives en ultrafiltrering, hvorved ingredienser som bitterstoffer og proteiner fortyndes, skal tariferes i pos. 2208 i den kombinerede nomenklatur i bilag I til den nævnte forordning, med senere ændringer.

Eftersom »malt beer base« for det første ikke er et færdigt produkt bestemt til konsum, men et halvfabrikat, der skal anvendes til fremstillingen af en blandingsdrikkevare, kan det ikke anses for en alkoholholdig drikkevare. For det andet er »malt beer base« ikke udelukkende fremstillet ved gæring, men er efterfølgende undergivet en ultrafiltrering. Efter denne supplerende behandling mister det omhandlede produkt, der er fremstillet af brygget øl, de særlige objektive egenskaber og kendetegn ved øl, der henhører under pos. 2203 i nomenklaturen. De objektive karakteristika og egenskaber ved »malt beer base« svarer derimod til de særlige objektive egenskaber og kendetegn ved ethanol (ethylalkohol), der henhører under pos. 2208, eller som under alle omstændigheder minder meget om dem.

(jf. præmis 34, 37 og 41 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – interne afgifter – miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering på det nationale område – afgift, der finder anvendelse på importerede brugte køretøjer, og som ikke har noget sidestykke med hensyn til køretøjer på det nationale marked af samme alder og med samme slitage – ikke tilladt (art. 110 TEUF) (jf. præmis 28 og 29 samt domskonkl.)

2. Præjudicielle spørgsmål – fortolkning – tidsmæssige virkninger af fortolkningsdomme – tilbagevirkende gyldighed – Domstolens begrænsning heraf – betingelser – dommens væsentligste finansielle følger for den pågældende medlemsstat – ikke afgørende kriterium (art. 110 TEUF) (jf. præmis 32-36)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunalul Gorj – indregistrering af brugte køretøjer, der tidligere har været indregistreret i andre medlemsstater – miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering i en medlemsstat – fastlæggelse af kriteriet »datoen for første indregistrering« – de nationale retsforskrifters forenelighed med artikel 110 TEUF – gyldigheden af fritagelse for betaling af den afgift, der er indført for visse kategorier af køretøjer – eventuel anvendelse af princippet om, at »forureneren betaler«.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 110 i TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat indfører en miljøafgift på motorkøretøjer ved deres første indregistrering i denne medlemsstat, hvis denne afgiftsforanstaltning er udformet således, at den afskrækker fra ibrugtagning i den pågældende medlemsstat af brugte køretøjer, der er købt i andre medlemsstater, uden dog at afskrække fra køb på det nationale marked af brugte køretøjer af samme alder og med samme slitage.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Internationale aftaler – associeringsaftalen Fællesskaberne-Bulgarien – arbejdskraftens bevægelighed – adgang til lovregulerede erhverv

(Associeringsaftalen Fællesskaberne-Bulgarien, art. 38, stk. 1, og art. 47)

Sammendrag

Princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 38, stk. 1, første led, i Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Bulgarien på den anden side skal fortolkes således, at det inden Republikken Bulgariens tiltrædelse af Den Europæiske Union ikke var til hinder for retsforskrifter i en medlemsstat, hvorefter en bulgarsk statsborger som følge af en nationalitetsbetingelse, der er fastsat i nævnte retsforskrifter, ikke kan optages på listen over advokatfuldmægtige og som følge heraf heller ikke kan meddeles fuldmagtsbevis.

Associeringsaftalen indeholder således ikke nogen oplysninger, der gør det muligt at udlede af dens artikel 38, stk. 1, første led, eller af andre af dens bestemmelser, at de kontraherende parters hensigt var at ophæve enhver forskelsbehandling på grundlag af nationalitet for så vidt angår bulgarske statsborgeres adgang til lovregulerede erhverv. Herved må endvidere den omstændighed tages i betragtning, at denne bestemmelse er indsat i nævnte aftales afsnit IV, kapitel I, der har overskriften »Arbejdskraftens bevægelighed«, hvorimod samme aftale nævner lovregulerede erhverv i artikel 47, der er indeholdt i aftalens kapitel II om etablering, og som vedrører adgang til lovregulerede erhverv uden i denne forbindelse at fastsætte en forpligtelse til ikke at forskelsbehandle på grundlag af nationalitet.

Optagelse på listen over advokatfuldmægtige, der udgør en betingelse for at få adgang til det lovregulerede advokaterhverv, kan dermed ikke anses for et arbejdsvilkår i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte artikel 38, stk. 1, første led.

(jf. præmis 27, 28 og 30 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – ophavsret og beslægtede rettigheder – udlejnings- og udlånsrettigheder i forbindelse med beskyttede værker – direktiv 92/100 – vederlag til ophavsmænd for offentligt udlån

(Rådets direktiv 92/100, art. 5, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 5, stk. 1, i direktiv 92/100 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret er til hinder for en lovgivning, der indfører en ordning, hvorefter vederlaget til ophavsmændene i tilfælde af offentligt udlån udelukkende beregnes i forhold til antallet af lånere, der er indskrevet ved de offentlige institutioner, på baggrund af et fastsat beløb pr. låner pr. år.

Eftersom vederlaget udgør modydelsen for ophavsmændenes tab som følge af anvendelsen af deres værker uden deres tilladelse, kan fastsættelsen af størrelsen på dette vederlag imidlertid ikke betragtes fuldstændigt isoleret fra de poster, der indgår i et sådant tab. Idet tabet er en følge af det offentlige udlån, dvs. den omstændighed, at de for offentligheden tilgængelige institutioner stiller beskyttede værker til rådighed, skal størrelsen på vederlaget fastsættes under hensyntagen til omfanget af denne tilrådighedsstillelse, såvel i forhold til antallet af lånere, der er indskrevet, som i forhold til antallet af beskyttede værker, som institutionen stiller til rådighed til offentligt udlån.

(jf. præmis 37-39 og 43 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Traktatbrudssøgsmål – Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget – relevante forhold – forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (Art. 258 TEUF) (Art. 56 TEUF)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – nationale retsforskrifter, der underlægger vikarbureauer dels en forpligtelse til at have som eneste selskabsformål at stille arbejdstagere til rådighed, dels en forpligtelse til at have en bestemt retlig form – ikke tilladt – begrundelse – foreligger ikke (Art. 56 TEUF) (jf. præmis 13)

Sagens genstand

Angående

Traktatbrud – tilsidesættelse af artikel 56 TEUF – restriktioner for den frie udveksling af tjenesteydelser – nationale retsforskrifter, der underlægger vikarbureauer med hjemsted i andre medlemsstater en række forpligtelser – uberettigede hindringer.

Afgørelse

Konklusion

1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF ved at underlægge vikarbureauer, der udøver deres aktiviteter på Hovedstadsregionen Bruxelles område, følgende forpligtelser:

– at have som eneste selskabsformål at stille arbejdstagere til rådighed, og

– at have en bestemt retlig form.

2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie kapitalbevægelser – restriktioner – skattelovgivning – indkomstskat – skattefradrag for gaver, der er skænket til forsknings- eller undervisningsinstitutioner, idet skattefradraget er begrænset til de gaver, som er skænket til indenlandske institutioner

(Art. 56 EF og 58 EF; EØS-aftalen, art. 40)

Sammendrag

En medlemsstat, der udelukkende indrømmer skattefradrag for gaver skænket til forsknings- og undervisningsinstitutioner, når disse institutioner er etableret på nævnte stats område, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

For at en national skattelovgivning, der sondrer mellem gaver skænket til indenlandske institutioner og gaver skænket til institutioner, som er etableret i andre medlemsstater, kan anses for forenelig med traktatens bestemmelser om frie kapitalbevægelser, er det nemlig en betingelse, at den forskellige behandling vedrører situationer, der ikke er objektivt sammenlignelige, eller at den er berettiget på grund af et tvingende alment hensyn. For at være berettiget må den forskellige behandling desuden ikke gå videre end nødvendigt for at opfylde det formål, der forfølges med den pågældende lovgivning.

Imidlertid kan et kriterium til sondring mellem skattepligtige, der udelukkende er knyttet til gavemodtagerens hjemsted, for det første pr. definition ikke udgøre et gyldigt kriterium med henblik på at afgøre, om der foreligger objektivt sammenlignelige situationer, og dermed at afgøre, om der objektivt set er forskel på sådanne situationer. Selv om det for det andet er korrekt, at hensynet til at fremme forskning og udvikling kan udgøre et tvingende alment hensyn, er en national lovgivning, som udelukkende indrømmer skattefradrag for forskningsaktiviteter, der gennemføres i den pågældende medlemsstat, i direkte strid med det formål, som forfølges med Unionens politik inden for forskning og teknologisk udvikling. Denne politik tager nemlig i henhold til artikel 163, stk. 2, EF bl.a. sigte på at fjerne skattemæssige hindringer for samarbejdet inden for forskning og kan derfor ikke anvendes til fremme af forskning og udvikling på det nationale plan.

(jf. præmis 29, 35, 37 og 44 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Toldunion – midlertidig indførsel med afgiftsfritagelse – køretøjer til erhvervsmæssig brug – køretøj, der anvendes til intern trafik – aflæsning af varer i en medlemsstat uden den hertil krævede tilladelse

[Kommissionens forordning nr. 2454/93, art. 555, stk. 1, og art. 558, stk.1, litra c), som ændret ved forordning nr. 993/2001]

Sammendrag

Artikel 555, stk. 1, og artikel 558, stk. 1, litra c), i forordning nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks, som ændret ved forordning nr. 993/2001, skal fortolkes således, at en retsstridig anvendelse af et køretøj, der er indført i Unionen under ordningen for fuldstændig fritagelse for toldafgifter og anvendt til intern trafik, skal anses for at foreligge på det tidspunkt, hvor grænsen til den medlemsstat, hvor køretøjet anvendes i strid med de nationale bestemmelser på transportområdet, krydses, dvs. uden at der foreligger en tilladelse til aflæsning fra den medlemsstat, hvor aflæsningen skal finde sted, idet myndighederne i denne stat har kompetence til at opkræve de nævnte afgifter.

(jf. præmis 41 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – kapitaltilførselsafgifter – kapitaltilførselsafgift pålagt kapitalselskaber

(Rådets direktiv 69/335, art. 4, stk. 2, og art. 7, stk. 2)

Sammendrag

Artikel 4, stk. 2, i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved direktiv 85/303, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat genindfører en kapitaltilførselsafgift, som pålægges kapitalselskabers optagelse af lån, når långiver har ret til en andel af selskabets overskud, hvis medlemsstaten tidligere har givet afkald på denne afgift.

Ordene »kan […] fortsat pålægges kapitaltilførselsafgift« i direktivets artikel 4, stk. 2, bør fortolkes således, at de indebærer, at de omhandlede transaktioner for at kunne pålægges kapitaltilførselsafgift ikke blot skulle være afgiftspligtige som omhandlet i denne bestemmelse i henhold til den nationale lovgivning, der var i kraft den 1. juli 1984, men også efterfølgende uafbrudt skal have været underlagt en sådan beskatning.

(jf. præmis 37 og 40 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fælles toldtarif – toldpositioner – opsamlingspose, fremstillet af plastmaterialer, udelukkende beregnet til anvendelse i forbindelse med et dialyseapparat (kunstig nyre) – opsamlingspose, fremstillet af plastmaterialer, udelukkende beregnet til anvendelse i forbindelse med katetre

(Rådets forordning nr. 2658/87, bilag I)

2. Fælles toldtarif – toldpositioner – fortolkning – anvendelse af tariferingsudtalelser fra toldkodeksudvalget og fra Verdenstoldorganisationen

Sammendrag

1. Den kombinerede nomenklatur i bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif skal fortolkes således, at en dialysepose, fremstillet af plastmaterialer, der er specialdesignet til og alene kan anvendes i forbindelse med et dialyseapparat (kunstig nyre), i perioden fra maj 2001 til december 2003 skulle tariferes i underposition 3926 90 99 i denne nomenklatur som »plast og varer deraf«, og at en urinopsamlingspose, fremstillet af plastmaterialer, der er specialdesignet til og derfor alene kan anvendes i forbindelse med katetre, i samme periode skulle tariferes i underposition 3926 90 99 i nævnte nomenklatur som »plast og varer deraf«.

Ingen af disse varer kan kvalificeres som »dele« eller »tilbehør« til henholdsvis et kateter (underposition 9018 39 00) eller til et dialyseapparat (underposition 9018 90 30) dels for så vidt som hverken urinopsamlingsposer til katetre eller dialyseposer til dialyseapparater er nødvendige for disse instrumenter eller apparaters funktion, dels for så vidt som disse poser ikke gør det muligt at tilpasse de nævnte instrumenter og apparater således, at de bliver egnet til at udføre et bestemt arbejde eller øger deres anvendelsesmuligheder eller videre sætter dem i stand til at udføre et særligt arbejde i forbindelse med deres hovedfunktion.

(jf. præmis 35, 36, 38 og 43 samt domskonkl.)

2. Fortolkningsudtalelserne om tarifering fra toldkodeksudvalget samt fra udvalget i Verdenstoldorganisationen om tarifering af varer i henholdsvis den kombinerede nomenklatur og i det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, som ikke har ført til vedtagelsen af en forordning, kan gyldigt lægges til grund i retsforhold, der er stiftet og består inden vedtagelsen af disse udtalelser.

(jf. præmis 42)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel – anbringender – retlig fejl – undladelse af at tage hensyn til alle relevante faktorer ved vurderingen af risikoen for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 – fordrejning af indholdet af en retsakt

(Art. 256 TEUF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – risikoen for, at der antages at være en forbindelse – ældre varemærker, som har sådanne karakteristika, der gør det muligt at anse dem for at udgøre en del af samme »serie« eller »familie« – betingelser

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

1. Der skal foretages en helhedsvurdering af risikoen for forveksling i offentlighedens bevidsthed som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde. Selv om vurderingen af disse faktorer er et spørgsmål om faktum, som Domstolen ikke har kompetence til at efterprøve, udgør undladelsen af at tage hensyn til alle disse faktorer imidlertid en retlig fejl og kan i sig selv gøres gældende for Domstolen i forbindelse med en appel. Det samme gør sig gældende for klagepunktet, ifølge hvilket Retten har fordrejet appelkammerets undersøgelse, idet fordrejning af indholdet af en retsakt ligeledes udgør en retlig fejl.

(jf. præmis 45 og 46)

2. Risikoen for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker er risikoen for, at det i kundekredsen kan antages, at de pågældende varer eller tjenesteydelser hidrører fra den samme virksomhed eller i givet fald fra økonomisk forbundne virksomheder.

I den situation, hvor indsigelsen er baseret på tilstedeværelsen af flere varemærker, der frembyder fælles karaktertræk, som gør det muligt at betragte dem som en del af den samme »familie« eller »serie« af varemærker, skal der ved bedømmelsen af risikoen for forveksling tages hensyn til den omstændighed, at når der er tale om en familie eller serie af varemærker, består risikoen for forveksling nærmere bestemt i, at forbrugeren kan tage fejl med hensyn til herkomsten eller oprindelsen af de varer eller tjenesteydelser, der er omfattet af det varemærke, som er søgt registreret, og med urette antage, at dette varemærke udgør en del af denne familie eller serie af varemærker.

(jf. præmis 53 og 54)