Sag C-420/07

Meletis Apostolides

mod

David Charles Orams og Linda Elizabeth Orams

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

»Anmodning om præjudiciel afgørelse — protokol nr. 10 om Cypern — suspension af anvendelsen af EU-retten i de egne, hvorover den cypriotiske regering ikke har nogen effektiv kontrol — forordning (EF) nr. 44/2001 — retternes kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område — retsafgørelse truffet af en cypriotisk ret med sæde i det regeringskontrollerede område vedrørende en fast ejendom beliggende uden for dette område — nævnte forordnings artikel 22, nr. 1, artikel 34, nr. 1 og 2, artikel 35, stk. 1, og artikel 38, stk. 1«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Kokott fremsat den 18. december 2008 I ‐ 3576

Domstolens dom (Store Afdeling) af 28. april 2009 I ‐ 3607

Sammendrag af dom

Suspensionen af anvendelsen af EU-retten i de egne af Republikken Cypern, hvorover denne medlemsstats regering ikke har nogen effektiv kontrol, som fastsat i artikel 1, stk. 1, protokol nr. 10 om Cypern i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, er ikke til hinder for, at forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område anvendes på en retsafgørelse, som er truffet af en cypriotisk ret med sæde i det område af øen, som den cypriotiske regering har effektiv kontrol over, men som vedrører en ejendom beliggende i de nævnte egne. Bestemmelser i en tiltrædelsesakt, der tillader undtagelser eller afvigelser fra traktatens regler, skal fortolkes snævert under hensyn til de pågældende traktatbestemmelser og være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at nå deres formål. Det følger således af en ordlydsfortolkning af artikel 1, stk. 1, i nævnte protokol nr. 10, at den suspension, som protokollen fastsætter, alene vedrører anvendelsen af EU-retten i det nordlige område af Republikken Cypern. Dette omfatter ikke de domme, som ønskes anerkendt, idet de er blevet afsagt af en ret med sæde i det regeringskontrollerede område. Den omstændighed, at disse domme vedrører en ejendom beliggende i nævnte nordlige område, er ikke til hinder for denne fortolkning, eftersom den ikke ophæver forpligtelsen til at anvende forordning nr. 44/2001 i det regeringskontrollerede område og heller ikke indebærer, at forordningen, af denne grund, skal anvendes i nævnte nordlige område. (jf. præmis 35 og 37-39 samt domskonkl. 1)

Artikel 35, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område giver ikke en ret i en medlemsstat ret til at nægte at anerkende eller fuldbyrde en retsafgørelse truffet af retterne i en anden medlemsstat vedrørende en ejendom beliggende i et område af sidstnævnte stat, hvorover dens regering ikke har nogen effektiv kontrol. I denne forbindelse indeholder artikel 22 i forordning nr. 44/2001 en bindende og udtømmende liste over værneting med international enekompetence i medlemsstaterne. Denne artikel udpeger blot den medlemsstat, hvis retter er materielt kompetente, uden dog at fordele kompetencen inden for den pågældende medlemsstat. Det tilkommer hver enkelt medlemsstat at fastlægge sin egen domstolsordning. Desuden er princippet i forordningens artikel 35, stk. 3, om, at kompetencen for retterne i domsstaten ikke kan efterprøves, til hinder for, at den nationale kompetencefordeling i domsstaten kan efterprøves i hovedsagen. Følgelig vedrører reglen om forum rei sitae (den faste ejendoms værneting) i artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 medlemsstaternes internationale kompetence og ikke den nationale kompetencefordeling inden for den enkelte medlemsstat. Det følger heraf, at når ejendommen er beliggende på en medlemsstats territorium, og når kompetencereglen i artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 derfor er overholdt, kan den omstændighed, at ejendommen er beliggende i et område af denne medlemsstat, hvorover medlemsstatens regering ikke har nogen effektiv kontrol, måske have betydning for den nationale kompetencefordeling mellem medlemsstatens retter, men den kan ikke have betydning ved anvendelsen af denne forordning. (jf. præmis 48-52 og domskonkl. 2)

Den omstændighed, at en retsafgørelse truffet af retterne i en medlemsstat vedrørende en ejendom beliggende i et område af denne stat, hvorover dens regering ikke har nogen effektiv kontrol, ikke rent praktisk kan fuldbyrdes det sted, hvor ejendommen er beliggende, kan ikke være en begrundelse for at nægte anerkendelse eller fuldbyrdelse i henhold til artikel 34, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. Da der ikke er et grundlæggende princip i retsordenen i den stat, begæringen rettes til, som en anerkendelse eller fuldbyrdelse af de omhandlede domme ville kunne krænke, kan det ikke nægtes at anerkende disse i henhold til artikel 34, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 eller nægtes at fuldbyrde disse i henhold til samme forordnings artikel 45, stk. 1, med den begrundelse, at en retsafgørelse truffet af retterne i en medlemsstat vedrørende en ejendom beliggende i et område af denne stat, hvorover dens regering ikke har nogen effektiv kontrol, ikke rent praktisk kan fuldbyrdes det sted, hvor ejendommen er beliggende. Indgrebet skal således udgøre en åbenbar overtrædelse af en retsregel, der anses for væsentlig i retsordenen i den stat, begæringen rettes til, eller af en rettighed, der er anerkendt som grundlæggende i den pågældende retsorden. (jf. præmis 59-62 og 71 samt domskonkl. 3)

Den omstændighed, at en retsafgørelse truffet af retterne i en medlemsstat vedrørende en ejendom beliggende i et område af denne stat, hvorover dens regering ikke har nogen effektiv kontrol, ikke rent praktisk kan fuldbyrdes det sted, hvor ejendommen er beliggende, indebærer ikke, at en sådan retsafgørelse ikke er eksigibel i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 38, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. Selv om det i denne forbindelse ganske vist er en betingelse, at retsafgørelsen er eksigibel i domsmedlemsstaten, for at den kan fuldbyrdes i den medlemsstat, som begæringen rettes til, og at der derfor ikke er grundlag for ved fuldbyrdelsen af en dom at udstyre den med rettigheder, som den ikke har i domsstaten, kan det imidlertid ikke med føje hævdes, at domme vedrørende en ejendom beliggende i det område af Cypern, hvorover denne medlemsstats regering ikke har nogen effektiv kontrol, ikke er eksigible i denne stat. For så vidt angår domme, hvor de domfældte tilpligtes at udføre bestemte handlinger, og hvor den i artikel 54 i forordning nr. 44/2001 omhandlede attest fastslår, at dommen er eksigibel i domsstaten på attestens udstedelsesdato, kan den omstændighed, at sagsøgerne vil kunne møde vanskeligheder ved fuldbyrdelsen af de omhandlede domme i det nordlige område, ikke fratage dommene deres eksigibilitet og er følgelig ikke til hinder for, at retterne i den medlemsstat, begæringen rettes til, erklærer sådanne domme for eksigible. (jf. præmis 66-71 og domskonkl. 3)