Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – vare, som er markedsført af varemærkeindehaveren inden for Fællesskabet eller inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – begrebet »markedsført« – ensartet fortolkning i Fællesskabets retsorden

(Rådets direktiv 89/104, art. 7, stk. 1)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – vare, som er markedsført af varemærkeindehaveren inden for Fællesskabet eller inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – begrebet »markedsførte varer« – varer, som varemærkeindehaveren har importeret eller udbudt til salg inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, men som ikke er solgt – ikke omfattet

(Rådets direktiv 89/104, art. 7, stk. 1)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – varemærker – direktiv 89/104 – vare, som er markedsført af varemærkeindehaveren inden for Fællesskabet eller inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – salg til en erhvervsdrivende, der er etableret i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – forbud mod videresalg inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – videresalg i strid med forbuddet – konsumption af indehaverens eneret

(Rådets direktiv 89/104, art. 7, stk. 1)

Sammendrag

1. Begrebet »markedsført« inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i artikel 7, stk. 1, i det første direktiv 89/104 om varemærker, som ændret ved aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, udgør et afgørende element for udtømning af varemærkeindehaverens eneret, der er fastsat i dette direktivs artikel 5. Begrebet skal derfor gives en ensartet fortolkning i Fællesskabets retsorden.

(jf. præmis 31 og 32)

2. Artikel 7, stk. 1, i det første direktiv 89/104 om varemærker, som ændret ved aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), skal fortolkes således, at varer, der er forsynet med et varemærke, ikke kan betragtes som markedsført inden for EØS, når varemærkeindehaveren har importeret dem til EØS med henblik på at sælge dem der, eller når han har udbudt dem til salg til forbrugere i EØS i sine egne eller i et forbundet selskabs butikker, men ikke har kunnet sælge dem.

Selv om det er korrekt, at et salg, der giver indehaveren mulighed for at realisere den økonomiske værdi af varemærket, bevirker, at de enerettigheder, der tildeles i henhold til direktivet, konsumeres, markedsfører varemærkeindehaveren dem derimod ikke i den nævnte bestemmelses forstand, når han importerer sine varer med henblik på at sælge dem i EØS eller udbyder dem til salg der. Ved sådanne handlinger overdrages retten til at råde over varerne, der er forsynet med varemærket, ikke til tredjemand, og de giver ikke indehaveren mulighed for at realisere den økonomiske værdi af varemærket. Selv efter sådanne handlinger har indehaveren i øvrigt en interesse i at bevare en fuldstændig kontrol med de varer, der er forsynet med hans varemærke, bl.a. for at sikre deres kvalitet.

(jf. præmis 40-42 og 44 samt domskonkl. 1)

3. En bestemmelse i en salgskontrakt, som vedrører varer, der er forsynet med et varemærke, og som er indgået mellem varemærkeindehaveren og en erhvervsdrivende, der er etableret i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), hvorved videresalg forbydes i dette område, vedrører kun forholdet mellem parterne i denne aftale. Den udelukker ikke, at der er sket en markedsføring i EØS i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 1, i det første direktiv 89/104 om varemærker, som ændret ved aftalen om EØS, og er dermed ikke til hinder for, at indehaverens eneret konsumeres i tilfælde af videresalg inden for EØS i strid med forbuddet.

(jf. præmis 54 og 56 samt domskonkl. 2)