Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - akter, der fremkalder retsvirkninger - Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte, der midlertidigt er kvalificeret som en ny støtte - formaliteten

(Art. 88 EF, Rådets forordning nr. 659/1999, art. 10, 11 og 17-19)

2. Statsstøtte - eksisterende og nye støtteordninger - foranstaltning, der ændrer en eksisterende støtteordning - ændring, der ikke påvirker indholdet af ordningen - kvalificering af ordningen i sin helhed som ny støtte - ikke tilladt

[Art. 88 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 1, litra c)]

3. Statsstøtte - eksisterende og nye støtteordninger - manglende undersøgelse af en ny støtteordning i en forholdsvis lang periode - ændring til en eksisterende støtte - udelukkelse - støttemodtagernes eventuelle berettigede forventning til hinder for tilbagebetaling af støtte

(Art. 88 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 15)

4. Statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende en støtteordning - begrundelsespligt - rækkevidde

(Art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 253 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 6)

5. Statsstøtte - Kommissionens undersøgelse - forpligtelse til at gennemføre en kontradiktorisk sagsbehandling over for en klager, de berørte parter og medlemsstaterne i den indledende fase - ingen forpligtelse

(Art. 88, stk. 2 og 3, EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 2, stk. 2, art. 5, stk. 1 og 2, og art. 10, stk. 2)

Sammendrag

1. Selv om en statsstøttes karakter beror på en objektiv situation, som ikke er afhængig af den vurdering, der foretages i forbindelse med indledningen af en formel undersøgelsesprocedure, og selv om indledningen af denne procedure ikke er umiddelbart bindende på samme måde som et påbud til den pågældende medlemsstat om at indstille støtten, har Kommissionens valg med hensyn til at indlede en formel undersøgelsesprocedure på grundlag af en midlertidig kvalificering af en statslig foranstaltning som ny støtte, frem for at vælge en procedure vedrørende en eventuel eksisterende støtte, retsvirkninger.

For det første indebærer selv en endelig beslutning, hvorved støtten erklæres forenelig med fællesmarkedet, ikke, at gennemførelsesforanstaltningerne vedrørende den ulovlige foranstaltning efterfølgende lovliggøres. For det andet kan en beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure påberåbes ved en national domstol, hvorved støttemodtagerne og områder udsættes for risikoen for, at en national domstol træffer afgørelse om, at støtteforanstaltningen og/eller tilbagebetalingen af de gennemførte udbetalinger skal indstilles.

Det følger heraf, at det processuelle valg om at indlede en formel undersøgelsesprocedure, i henhold til en midlertidig kvalificering som ny støtte, skal kunne undergives en legalitetskontrol. Indledning af en formel undersøgelsesprocedure fremkalder nemlig de ovennævnte retsvirkninger, mens retsstillingen inden for rammerne af undersøgelsen af eksisterende støtteordninger ikke ændrer sig, før den pågældende medlemsstat eventuelt har accepteret et forslag om passende foranstaltninger, eller før Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning.

( jf. præmis 82 og 84-86 )

2. I medfør af artikel 1, litra c), i forordning nr. 659/1999 skal »ændringer i eksisterende støtte« betragtes som ny støtte. Efter den utvetydige ordlyd er det ikke alle »ændringer i eksisterende støtte«, der skal betragtes som ny støtte. Det er kun ændringen som sådan, der kan kvalificeres som ny støtte.

Det er således kun i det tilfælde, hvor ændringen påvirker selve indholdet af den oprindelige ordning, at denne ordning bliver en ny støtteordning. Der kan imidlertid ikke være tale om en væsentlig ændring, når det nye element klart kan adskilles fra den oprindelige ordning.

Det følger heraf, at Kommissionen har tilsidesat artikel 88 EF og artikel 1 i nævnte forordning, idet den har indledt en formel undersøgelsesprocedure vedrørende en statsstøtteordning som helhed, og idet den midlertidigt har kvalificeret denne ordning som en samlet ny støtteordning, mens de ændringer, der senere blev tilføjet, skal betragtes som elementer, der kan adskilles fra den oprindelige ordning.

( jf. præmis 109, 111, 114 og 115 )

3. Den omstændighed, at Kommissionen ikke har indledt en undersøgelse af en given statslig foranstaltning i en forholdsvis lang periode, kan ikke i sig selv give denne foranstaltning objektiv karakter af eksisterende støtte, såfremt der er tale om støtte. Den usikkerhed, der kan have foreligget i denne forbindelse, kan i hvert fald højst have medført en berettiget forventning hos støttemodtagerne om, at de ikke skulle tilbagebetale den støtte, der var blevet udbetalt tidligere.

Det forholder sig på samme måde med forældelsesfristen for så vidt angår Kommissionens kompetence i artikel 15 i forordning nr. 659/1999, som, idet den langt fra er udtryk for et generelt princip, hvorefter ny støtte ændres til eksisterende støtte, kun udelukker tilbagebetaling af støtte, som er indført mere end ti år før Kommissionens første indgreb.

( jf. præmis 129 og 130 )

4. Såfremt Kommissionen i overensstemmelse med artikel 6 i forordning nr. 659/1999 beslutter at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte, kan denne beslutning begrænse sig til at sammenfatte de relevante faktiske og retlige spørgsmål, indeholde en »foreløbig vurdering« med hensyn til støttekarakteren af den omhandlede statslige foranstaltning og anføre, om der er tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet. Ifølge samme artikel 6 skal beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure gøre det muligt for de interesserede parter at deltage aktivt i den formelle undersøgelsesprocedure, under hvilken de kan gøre deres argumenter gældende. Det er i denne henseende tilstrækkeligt, at parterne får kendskab til Kommissionens begrundelse for midlertidigt at anse den omhandlede foranstaltning for være en ny støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet.

( jf. præmis 137 og 138 )

5. Der er intet grundlag for at pålægge Kommissionen en forpligtelse til at gennemføre en kontradiktorisk sagsbehandling over for en klager i forbindelse med den indledende undersøgelse vedrørende statsstøtte. Dette gælder tillige for alle berørte parter og medlemsstater, som de anvendelige bestemmelser ikke giver nogen ret til at deltage på kontradiktorisk vis i den indledende undersøgelse, som går forud for beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Det er nemlig kun Kommissionen, som kan pålægge den berørte medlemsstat at »give den oplysninger« (artikel 2, stk. 2, artikel 5, stk. 1 og 2, og artikel 10, stk. 2, i forordning nr. 659/1999). Heraf følger, at medlemsstaterne og de interesserede parter ikke har mulighed for at forpligte Kommissionen til at høre dem med henblik på at påvirke den »foreløbige vurdering«, på grundlag af hvilken Kommissionen har besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.

( jf. præmis 144 )