Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Konkurrence – fællesskabsregler – virksomhed – begreb – »hvilende« selskab – ikke omfattet

(Art. 81, stk. 1, EF)

2. Konkurrence – bøder – solidarisk hæftelse for betaling – betingelser

(Art. 81, stk. 1, EF)

3. Konkurrence – bøder – størrelse – fastsættelse – kriterier – bødens afskrækkende karakter

(Art. 81 EF; Kommissionens meddelelse 98/C 9/03, punkt 1 A, stk. 4 og 5)

Sammendrag

1. Fællesskabets konkurrenceret vedrører virksomheders aktiviteter. Begrebet virksomhed omfatter enhver enhed, som udøver økonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmåde. En økonomisk aktivitet er enhver aktivitet, der består i at tilbyde varer eller tjenesteydelser på et givet marked.

I medfør af engelsk selskabsret kan et »hvilende« selskab, der ikke udøver økonomiske aktiviteter og ikke har nogen omsætning, derfor ikke betragtes som en direkte deltager i et kartel eller gøres ansvarligt for de overtrædelser, der blev begået i dets navn af andre enheder i den koncern, hvori selskabet indgår.

(jf. præmis 46-49, 74, 86 og 87)

2. Kommissionen har adgang til at pålægge moderselskabet, datterselskabet eller moderselskabet solidarisk med dets datterselskab ansvar for den adfærd, som udgør en overtrædelse.

To virksomheders solidariske ansvar indebærer, at den enes betaling af hele bøden ophæver den andens forpligtelse til at betale denne bøde.

Et solidarisk ansvar kan pålægges en virksomhed, selv om de juridiske enheder, der udgør virksomheden under overtrædelsen, ikke længere tilhører samme koncern. Den omstændighed, at den virksomhed, der har udført de ulovlige aktiviteter, blev opløst efter overtrædelsens ophør, idet de juridiske enheder, som denne virksomhed består af, er blevet adskilt, har derfor ikke nogen indflydelse på deres solidariske ansvar for den begåede overtrædelse.

(jf. præmis 100, 101, 103 og 106)

3. Retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten fastsætter, at det er nødvendigt at tage hensyn til de overtrædende virksomheders faktiske økonomiske muligheder for at påføre andre økonomiske beslutningstagere, herunder forbrugerne, alvorlig skade og at fastsætte bødens størrelse på et niveau, der har en tilstrækkeligt afskrækkende virkning. Der kan også tages hensyn til den omstændighed, at store virksomheder for det meste råder over en juridisk-økonomisk ekspertise og infrastruktur, som sætter dem i stand til bedre at vurdere, om deres adfærd er ulovlig, og de konkurrenceretlige konsekvenser af adfærden.

I forbindelse med det første forhold skal der foretages en vurdering af virksomhedens økonomiske ressourcer på det tidspunkt, hvor bøden pålægges. Hvad angår det andet forhold skal den omsætning, på grundlag af hvilken Kommissionen fastsætter de pågældende virksomheders størrelse, vedrøre deres situation på overtrædelsestidspunktet. Selv om disse to forhold har en tæt tilknytning til virksomhedens størrelse, er der tale om to særskilte begrundelser for forhøjelsen af bødens udgangsbeløb.

Kommissionen har blandt disse to forhold ret til at vælge det, som den finder er vigtigst i dens vurdering. Den respektive anvendelse af disse to forhold på to selskaber, der er en del af den samme økonomiske enhed, hvor det ene selskab er moderselskab til det andet selskab og er blevet holdt ansvarlig for overtrædelsen alene af den grund, er imidlertid i modstrid med begrebet virksomhed som omhandlet i artikel 81 EF. Kommissionen er ganske vist berettiget til ved beregningen af bødens udgangsbeløb at tage hensyn til omsætningen i året forud for vedtagelsen af beslutningen, hvorved den nævnte overtrædelse er fastslået (ved anvendelse af det første kriterium), eller omsætningen på overtrædelsestidspunktet (ved anvendelse af det andet kriterium). Den kan imidlertid ikke basere sig på et kriterium, der kun finder anvendelse på en af to enheder, der tidligere udgjorde den økonomiske enhed, der har begået overtrædelsen. Når et moderselskab og dets datterselskab ikke længere udgør en økonomisk enhed som omhandlet i artikel 81 EF på tidspunktet for vedtagelsen af den beslutning, hvorved de bliver pålagt bøden for den begåede overtrædelse, kan Kommissionen ikke basere sig på det tidligere moderselskabs omsætning i året forud for vedtagelsen af denne beslutning med henblik på at fastlægge den afskrækkelsesfaktor, der skal anvendes på to selskaber, der udgjorde en enkelt virksomhed på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, men som i mellemtiden er blevet spaltet. Denne omsætning afspejler således ikke denne virksomheds faktiske økonomiske muligheder for at påføre andre økonomiske beslutningstagere skade på overtrædelsestidspunktet.

(jf. præmis 123-125, 129, 132 og 133)