ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 14. september 2011 – Olive Line International mod KHIM – Knopf (O-live)

(Sag T-485/07)

»EF-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EF-figurmærket O-live – det ældre firmanavn Olive line – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009) – ret til at forbyde anvendelsen af et yngre mærke – risiko for forveksling – artikel 7 i den spanske varemærkelov og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 207/2009]«

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn – betingelser – fortolkning i lyset af fællesskabsretten – bedømmelse i forhold til kriterier fastsat i national ret, der regulerer det påberåbte tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 49-51)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 67 og 103-107)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. september 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1478/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Olive Line International, SL og Reinhard Knopf.

Konklusion

1) Afgørelsen truffet den 26. september 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1478/2006-2) annulleres.

2) Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
109

I modsætning til det af sagsøgerne i sagerne T-141/07 og T-145/07 anførte krævede Retten i dommen i sagen Avebe mod Kommissionen, nævnt i præmis 58 ovenfor, ikke, at Kommissionen med henblik på at pålægge et moderselskab ansvaret for et fælles datterselskabs konkurrencebegrænsende adfærd godtgør, at moderselskabet selv deltog i kartellet eller havde kendskab til datterselskabets deltagelse i kartellet. I nævnte dom antog Retten, at den situation, hvor et fælles datterselskabs moderselskaber sammen kontrollerer alle andelene i dette datterselskab og råder over dette gennem en fælles ledelseskompetence, udgør en situation, som svarer til den, der lå til grund for dommen i sagen Stora Kopparbergs Bergslags mod Kommissionen, nævnt i præmis 61 ovenfor, hvori et moderselskab ejede 100% af sit datterselskab, hvilket gav anledning til at lægge den formodning til grund, at det pågældende moderselskab faktisk havde øvet indflydelse på datterselskabets adfærd. Det skal navnlig understreges, at Retten i den nævnte sag anførte, at de to selskabsdeltagere med 50% hver i den pågældende fælles virksomhed kun i fællesskab var bemyndigede til at handle og underskrive dokumenter på den fælles virksomheds vegne og til at forpligte den over for tredjemand og tredjemand over for selskabet samt at modtage og udbetale midler for selskabets regning. Desuden påhvilede den daglige ledelse to direktører, som skulle udpeges af de respektive moderselskaber. Endelig hæftede disse i fællesskab ubegrænset og solidarisk for den fælles virksomheds forpligtelser. Retten fandt, at de faktiske omstændigheder som helhed udgjorde tilstrækkeligt vægtige indicier til at give grundlag for den formodning, at moderselskaberne fastlagde datterselskabets adfærd på markedet i fællesskab og i en sådan udstrækning, at det må antages reelt ikke at have været uafhængigt i denne henseende (dommen i sagen Avebe mod Kommissionen, nævnt i præmis 58 ovenfor, præmis 138 og 139).
290

Hvad for det andet angår sagsøgernes argument om, at Kommissionens vurdering af Telefónicas adfærd i den anfægtede beslutning udgør et indgreb i de nationale tilsynsmyndigheders kompetence, og at Kommissionen har anvendt et lovgivningsteknisk begreb som »investeringsstigen«, bemærkes, at sagsøgerne har begrænset sig til at anføre, at det nævnte begreb ikke er relevant for anvendelsen af artikel 82 EF, og at det hverken afspejler udviklingen på det spanske marked eller de alternative operatørers konkurrencestrategier. Selv om sagsøgerne har hævdet, at der er tale om et lovgivningsteknisk begreb, der ikke anvendes inden for konkurrenceretten, har de imidlertid ikke forklaret, hvorledes den omstændighed, at Kommissionen har anvendt dette økonomiske begreb til at beskrive udviklingen på det spanske bredbåndsmarked efter liberaliseringen inden for telesektoren, kan indebære, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser, eller at den har anvendt artikel 82 EF »med henblik på markedsregulering«, hvorfor sagsøgernes argumentation ikke kan tages til følge. Som det fremgår af 180. betragtning til den anfægtede beslutning, henviste Telefónica endvidere i et brev af 2. marts 2005 til Kommissionen til begrebet »investeringsstigen« for at beskrive udviklingen på det spanske internetmarked siden 2001 og anførte, at »det spanske bredbåndsmarked udvikler sig i den hastighed, som forudsættes i investeringsstigen«. Selv om sagsøgerne har anført, at Kommissionens anvendelse af begrebet har medført, at Kommissionen ikke har taget hensyn til, at de alternative operatører anvendte en optimal kombination af engrosprodukter, eller at de som i Jazztels tilfælde kan og har kunnet foretage store investeringer uden at have et større kundeunderlag, må et sådant argument, der heller ikke har til formål at godtgøre, at Kommissionen overskred sine beføjelser, forkastes af de grunde, der er nævnt i præmis 120 og 201-211 ovenfor.
48

For det andet må det konstateres, at CMT reelt er blevet inddraget i den administrative procedure i den foreliggende sag. For det første har Kommissionen, som det fremgår af præmis 4-6 ovenfor, tilsendt CMT tre anmodninger om oplysninger, som nævnet har besvaret. For det andet har Kommissionen den 24. maj 2006 tilsendt nævnet en ikke-fortrolig udgave af klagepunktsmeddelelsen. Den har også oplyst nævnet om, at det i givet fald havde mulighed for at tilsende Kommissionen skriftlige bemærkninger vedrørende klagepunktsmeddelelsen eller fremsætte bemærkninger eller stille mundtlige spørgsmål under høringen. CMT har imidlertid ikke fremsat nogen skriftlige bemærkninger. For det tredje har Kongeriget Spanien ikke bestridt, at flere repræsentanter for CMT deltog i høringen den 12. og den 13. juni 2006, og at CMT også afgav et mundtlig indlæg under denne høring. For det fjerde besvarede CMT også den 26. juni 2006 skriftligt en række spørgsmål stillet af klageren i løbet af høringen. For det femte har Kongeriget Spanien ikke bestridt Kommissionens påstand om, at visse af sagsbehandlerne flere gange har mødtes med CMT for at drøfte undersøgelsen. For det sjette har Kongeriget Spanien ikke bestridt Kommissionens påstande om, at flere repræsentanter for CMT den 14. juni 2007 mødtes med Kommissionen og fremsatte bemærkninger vedrørende ordlyden af visse betragtninger til den anfægtede beslutning, som der blev taget hensyn til med henblik på det andet møde i det rådgivende udvalg omhandlet i artikel 14 i forordning nr. 1/2003. CMT har ikke fremsat yderligere bemærkninger i denne henseende. En sagkyndig fra CMT deltog desuden i et møde i nævnte rådgivende udvalg, som afholdtes den 15. juni 2007. Det bemærkes, at Kongeriget Spanien i sit søgsmål ikke har præciseret grundene til, at CMT’s deltagelse, som beskrevet ovenfor, ikke var tilstrækkelig i den foreliggende sag.
Rettens dom (Ottende Afdeling) af 29. marts 2012 – Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

(Sag T-248/07)

»Landbrug – fælles markedsordning – foranstaltninger, som skal træffes på grund af nye medlemsstaters tiltrædelse – tiltrædelsesakten af 2003 – bestemmelse af overskudslagrene af andre landbrugsprodukter end sukker og de finansielle følger af afviklingen heraf – mål, som forfølges ved en bestemmelse i den primære ret – beslutning 2007/361/EF«

1. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne – tiltrædelsesakten af 2003 – landbrug – fælles markedsordning – overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter – afgift på overskudslagre – lempelse af forpligtelsen til at afvikle overskudslagre (tiltrædelsesakten af 2003, bilag IV, punkt 4, stk. 2;Kommissionens forordning nr. 1972/2003) (jf. præmis 30)

2. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne – tiltrædelsesakten af 2003 – landbrug – fælles markedsordning – overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter – nye medlemsstaters afvikling af deres overskudslagre – begreb – Kommissionens skønsmargen (tiltrædelsesakten af 2003, bilag IV, punkt 4, stk. 2) (jf. præmis 40-48)

3. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne – tiltrædelsesakten af 2003 – landbrug – fælles markedsordning – overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter – nye medlemsstater forpligtet til at afvikle deres overskudslagre – kommissionsbeslutning, hvorefter der pålægges en betalingsforpligtelse, der ikke har til formål at dække omkostninger til at fjerne overskudsmængderne fra det indre marked – uforenelig med tiltrædelsesaktens bilag IV, punkt 4, stk. 2 – annullation (tiltrædelsesakten af 2003, bilag IV, punkt 4, stk. 2) (jf. præmis 49-52, 75-77, 79 og 80)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/361/EF af 4. maj 2007 om bestemmelsen af overskudslagrene af andre landbrugsprodukter end sukker og de finansielle følger af afviklingen heraf i forbindelse med Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 138, s. 14).

Konklusion

1) Kommissionens beslutning 2007/361/EF af 4. maj 2007 om bestemmelsen af overskudslagrene af andre landbrugsprodukter end sukker og de finansielle følger af afviklingen heraf i forbindelse med Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse annulleres.

2) I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Tjekkiske Republik afholdte omkostninger.
62

Det andet argument, som Kommissionen har påberåbt sig med henblik herpå, er, at tilrettelæggelsen af en ordning for fjernelse fra det indre marked via destruktion eller eksport uden tilskud af overskudsmængder af andre produkter end sukker er for byrdefuld og vanskelig at gennemføre, i det omfang der er tale om en enkelt foranstaltning, som kræver indførelse af komplekse mekanismer for registrering, opfølgning og kontrol med hensyn til eksisterende lagre, og antallet af producenter er for stort til, at det i praksis er muligt at identificere disse overskudsmængder. Disse karakteristika adskiller sig fra dem, som gør sig gældende med hensyn til sukkermarkedet. På sidstnævnte marked, som er meget koncentreret og reguleret, er antallet af producenter begrænset, og der findes permanente mekanismer for kontrol med mængderne af sukker produceret i hvert produktionsår og mekanismer for fysisk afvikling af de mængder, som produceres ud over de tilladte kvoter under anvendelse af nævnte markeds reguleringsinstrumenter.
1)

Kommissionens beslutning af 7. februar 2007, hvorved den afslog de italienske myndigheders anmodning om vedtagelse af undtagelsesforanstaltninger til støtte for det italienske marked for fjerkrækød i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød, annulleres.
Rettens dom (Anden Afdeling) af 13. december 2011 – Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen

(Sag T-377/07)

»Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – levering af edb-tjenesteydelser vedrørende teknologisk interoperabilitet af informationsindhold til europæiske e-forvaltningstjenester – afvisning af en tilbudsgivers bud – åbenbart urigtigt skøn – begrundelsespligt – magtfordrejning – ansvar uden for kontraktforhold«

1. Offentlige indkøb i Den Europæiske Union – indgåelse af en aftale efter udbud – institutionernes skønsbeføjelser – domstolsprøvelse – grænser (jf. præmis 22 og 90)

2. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – afgørelse om ikke at antage et bud inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende levering af tjenesteydelser (art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149) (jf. præmis 94-96 og 105)

3. Annullationssøgsmål – anbringender – magtfordrejning – begreb (art. 230 EF) (jf. præmis 109)

4. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – ulovlighed – skade – årsagsforbindelse – bevisbyrde – den ene betingelse ikke opfyldt – erstatningssøgsmålet forkastet i det hele (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 121 og 122)

Angående

Dels påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 13. juli 2007 om ikke at give tilslag på sagsøgerens bud i forbindelse med offentligt udbud vedrørende »teknologisk interoperabilitet af informationsindhold til europæiske e-forvaltningstjenester« (EUT S 128) og om at tildele kontrakten til den valgte tilbudsgiver, dels påstand om erstatning.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen frifindes.
31

Kommissionen har anført, at Domstolen i appeldommen fastslog, at søgsmålet skulle have været antaget til realitetsbehandling på det tidspunkt, det blev anlagt den 22. november 2007, til trods for annullationen af beslutningen fra 2002, med den begrundelse, at den pågældende annullation på denne dato endnu ikke havde fundet sted. Domstolen udtalte sig imidlertid ikke om, hvorvidt dette søgsmål, henset til denne annullation, efterfølgende var blevet uden genstand. Om dette punkt har Kommissionen for det første anført, at den formelle undersøgelsesprocedure, der blev indledt ved beslutningen om indledning fra 1999, vedrørte de omtvistede foranstaltninger, og for det andet, at den eneste retlige virkning af den anfægtede beslutning, dvs. Forbundsrepublikken Tysklands pligt til at indstille foranstaltningerne under gennemførelse, allerede fulgte af beslutningen om indledning fra 1999. Som følge af annullationen den 1. juli 2008 af beslutningen fra 2002 blev der foretaget en fornyet indledning af den formelle undersøgelsesprocedure, som blev indledt ved beslutningen om indledning fra 1999. Kommissionen har endvidere anført, at den efter annullationen af beslutningen fra 2002 i medfør af artikel 233 EF var forpligtet til at iværksætte de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af annullationsdommen, herunder afslutning ved endelig beslutning af den indledte formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionen har deraf konkluderet, at annullationen af den anfægtede beslutning ikke længere kan tilføre sagsøgeren en fordel, idet den formelle undersøgelsesprocedure for det første fortsat var igangværende og skulle afsluttes ved en endelig beslutning, og for det andet at pligten til at indstille foranstaltningerne under gennemførelse fortsatte med at bestå.
OPLYSNINGER OM DE IKKE OFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER 
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 8. juli 2009 —
Procter & Gamble mod KHIM —Laboratorios Alcala Farma (oli )
(Sag T-240/08 )
»EF-varemærker —indsigelsessag —ansøgning om EF-figurmærket oli —ældre EF -
ordmærker OLAY —relativ registreringshindring —ingen risiko for forveksling —
artikel 8, stk. 1, litra b) i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 8, stk. 1, litra b) i forordning
(EF) nr. 207/2009]« 
EF-varemærker —definition på og erhvervelse af et EF-varemærke —relative 
registreringshindringer —indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre
varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art —
risiko for forveksling med det ældre varemærke [Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1,
litra b)] (jf. præmis 28, 45 og 54) 
Angående 
Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. april 2008 af Andet Appelkammer
ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag
R 1481/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem The Procter & Gamble Company
og Laboratorios Alcala Farma, SL. 
Oplysninger vedrørende sagen: 
Ansøger om EF-varemærket: Laboratorios Alcala Farma, SL 
Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket oli for varer i klasse 3 og 5 —
ansøgning nr. 4059176 
Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte
varemærke eller tegn: The Procter & Gamble Company 
Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke
eller tegn: EF-varemærkerne OLAY for varer i klasse 3 
og 5 
II - 114* 
OPLYSNINGER OM DE IKKE OFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER 
Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes 
Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen 
Konklusion 
1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
frifindes. 
2) The Procter & Gamble Company betaler sagens omkostninger. 
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 8. juli 2009 —
Thoss mod Revisionsrette n
(Sag T-545/08 )
»Annullationssøgsmål —søgsmålsfrist —for sent anlagt —undskyldelig fejl foreligger 
ikke —åbenbart afvisningsgrundlag« 
1. Retspleje —kompetencefordeling mellem Fællesskabets forskellige retsinstanser 
—annullationssøgsmål anlagt af et medlem af Revisionsretten til prøvelse af en
afgørelse fra denne institution —Personaleretten inkompetent (art. 230 EF;
statutten for Domstolen, bilag I, art. 8, stk. 2) (jf. præmis 26 og 27) 
2. Retspleje —søgsmålsfrister —præceptiv karakter (jf. præmis 35, 36 og 40) 
3. Annullationssøgsmål —frister —begyndelsestidspunkt —meddelelse (art. 230, 
stk. 5, EF) (jf. præmis 41 og 42) 
II - 115*
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 11. juni 2009 — ERNI Electronics mod KHIM (MaxiBridge)

(Sag T-132/08)

»EF-varemærker — ansøgning om MaxiBridge som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter for funktionen af de i varemærkeansøgningen omhandlede varer — artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 34 og 47-50)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. januar 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1530/2006-4) vedrørende registrering af ordmærket MaxiBridge som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: ERNI Electronics GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket MaxiBridge for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 17 — ansøgning nr. 4899647 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registreringen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) ERNI Electronics GmbH betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Sjette Afdeling) af 11. juni 2009 — ERNI Electronics mod KHIM (MaxiBridge)

(Sag T-132/08)

»EF-varemærker — ansøgning om MaxiBridge som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende karakter for funktionen af de i varemærkeansøgningen omhandlede varer — artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009]«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 34 og 47-50)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. januar 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1530/2006-4) vedrørende registrering af ordmærket MaxiBridge som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen:

Ansøger om EF-varemærket: ERNI Electronics GmbH Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket MaxiBridge for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 17 — ansøgning nr. 4899647 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registreringen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
I henhold til artikel 78, stk. 1, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker »[genindsættes] […] [en] indehaver af et EF-varemærke […], der trods iagttagelse af den efter omstændighederne fornødne omhu er blevet forhindret i over for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) at overholde en frist, på begæring i sine tidligere rettigheder, såfremt den manglende overholdelse af fristen i medfør af denne forordning har som direkte følge, at en ret fortabes«.

I henhold til denne bestemmelse er restitutio in integrum underlagt to betingelser: For det første skal den berørte have handlet med den efter omstændighederne fornødne omhu, og for det andet skal den hindring, som den berørte har været udsat for, have haft til direkte følge, at en ret eller et retsmiddel fortabes.

Det følger ligeledes af nævnte bestemmelse, at forpligtelsen til at udvise omhu i første linje påhviler varemærkeindehaveren. Hvis varemærkeindehaveren således delegerer de administrative opgaver vedrørende fornyelsen af et varemærke, skal han sørge for, at den udvalgte person tilbyder de nødvendige garantier, således at det kan antages, at de nævnte opgaver udføres korrekt.

På grund af delegationen af disse opgaver er den udvalgte person ligesom indehaveren underlagt den nævnte pligt til at udvise omhu. Da denne person nemlig handler i indehaverens navn og for dennes regning, skal hans handlinger anses for at være foretaget af indehaveren.

(jf. præmis 12-15)
3.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 33-35)
Resumé af personalesag



Resumé af personalesag

Sammendrag

1. Tjenestemænd – bedømmelse – karriereudviklingsrapport – begrundet fravær

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)

2. Tjenestemænd – søgsmål – erstatningssøgsmål – annullation af anfægtet ulovlig retsakt – passende genoprettelse af en ikke-økonomisk skade

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. Selv om en tjenestemands begrundede fravær ikke kan komme vedkommende til skade i forbindelse med bedømmelsen af tjenestemanden, kan karakteren for vedkommendes tjenstlige indsats forhøjes således, at der tages hensyn til de betingelser, hvorunder tjenestemanden har udført sine funktioner på trods af, at tjenestemanden på grund af sit fravær har haft mindre effektiv arbejdstid. En sådan hensyntagen som del af den samlede karakter for den tjenstlige indsats foretages imidlertid ikke automatisk, eftersom den alene er en mulighed for dem, der udarbejder karriereudviklingsrapporten, og det påhviler disse at tage højde for denne mulighed, såfremt omstændighederne berettiger hertil.

Under omstændigheder, hvor bedømmeren og bedømmeren i appelleddet ikke har grund til at betragte tjenestemandens begrundede fravær, som om det har haft en væsentlig indvirkning på vedkommendes tjenstlige indsats i løbet af den af karriereudviklingsrapporten omfattede periode, kan de ikke kritiseres for hverken at have nævnt eller taget hensyn til en sådan omstændighed i de kommentarer i karriereudviklingsrapporten, der vedrører den tjenstlige indsats.

(jf. præmis 29, 39 og 40)

Henvisning til: Retten, 8. marts 2005, sag T-277/03, Vlachaki mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 57, og II, s. 243, præmis 83 og den heri nævnte retspraksis.

2. Annullation af den af en tjenestemand anfægtede forvaltningsakt udgør i sig selv en passende og principielt dækkende genoprettelse af enhver ikke-økonomisk skade, når nævnte forvaltningsakt ikke indeholder en udtrykkeligt negativ vurdering af klagerens kvalifikationer, der vil kunne krænke denne.

(jf. præmis 47)

Henvisning til: Retten, 13. december 2005, forenede sager T-155/03, T-157/03 og T-331/03, Cwik mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 411, og II, s. 1865, præmis 205 og den heri nævnte retspraksis.