Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Praejudicielle spoergsmaal ° Domstolens kompetence ° graenser ° aabenbart irrelevant spoergsmaal

(EOEF-traktaten, art. 177)

2. Konkurrence ° faellesskabsregler ° de nationale myndigheders anvendelse ° forordning nr. 17 uanvendelig

(Raadets forordning nr. 17)

3. Konkurrence ° administrativ procedure ° oplysninger indhentet af Kommissionen i medfoer af forordning nr. 17 ° anvendelse som bevismidler af de nationale myndigheder ° ulovligt ° berettigelse ° beskyttelse af virksomhedernes ret til forsvar ° overholdelse af tavshedspligten ° hensyntagen hertil ved indledning af en procedure i henhold til national ret ° lovligt

(EOEF-traktaten, art. 214; Raadets forordning nr. 17, art. 2, 4, 5, 11 og 20)

Sammendrag

1. Traktatens artikel 177 fastlaegger rammerne for et naert samarbejde mellem de nationale retter og Domstolen, der hviler paa en indbyrdes fordeling af opgaverne. I lyset heraf tilkommer det udelukkende de nationale retsinstanser, for hvem de konkrete tvister er indbragt, og som har ansvaret for den retslige afgoerelse, der skal traeffes, paa grundlag af omstaendighederne i den konkrete sag at vurdere, saavel om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig for, at de kan afsige dom, som relevansen af de spoergsmaal, de forelaegger Domstolen.

En afvisning fra realitetsbehandling af en anmodning fra en national retsinstans er kun mulig, hvis det viser sig, at den fortolkning af faellesskabsretten eller den efterproevelse af en faellesskabsregels gyldighed, som den paagaeldende retsinstans har anmodet om, aabenbart savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand.

2. Selv i de tilfaelde, hvor de nationale myndigheder anvender de materielle regler i traktatens artikel 85, stk. 1, eller 86, skal de bringe dem i anvendelse i henhold til de nationale regler. Forordning nr. 17 regulerer sager, der behandles af Kommissionen med henblik paa at gennemfoere Faellesskabets konkurrenceregler.

3. Traktatens artikel 214 og bestemmelserne i forordning nr. 17 skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne, ved udoevelsen af deres befoejelser i medfoer af nationale eller faellesskabsretlige konkurrenceregler, ikke som bevismidler kan anvende ikke-offentliggjorte oplysninger, der indeholdes i besvarelserne af begaeringer om oplysninger rettet til virksomhederne i medfoer af artikel 11 i forordning nr. 17, eller de oplysninger, der indeholdes i de i artikel 2, 4 og 5 i samme forordning omhandlede begaeringer og anmeldelser.

Det forhold, at de paagaeldende oplysninger i medfoer af forordningens artikel 10, stk. 1, skal fremsendes til de kompetente nationale myndigheder, indebaerer paa ingen maade, at disse kan anvende dem efter forgodtbefindende.

Naar der er tale om oplysninger indhentet i medfoer af artikel 11, forbyder forordningens artikel 20, til beskyttelse af virksomhedernes ret til forsvar, at oplysningerne bruges til andre formaal end dem, med henblik paa hvilke de er blevet indhentet ° nemlig at Kommissionen skal udoeve sin egen kompetence ° og paalaegger med hensyn til de naevnte oplysninger baade Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder, deres tjenestemaend og oevrige ansatte at respektere tavshedspligten, som indebaerer ikke blot, at der fastsaettes regler, som hindrer, at fortrolige oplysninger videregives, men ogsaa, at myndighederne i mangel af udtrykkelige bestemmelser herom er afskaaret fra at anvende disse oplysninger, de lovligt er i besiddelse af, til et formaal, der er det formaal uvedkommende, med henblik paa hvilket de blev indhentet.

Hvad angaar de oplysninger, der er indeholdt i begaeringer og anmeldelser efter forordningens artikel 2, 4 og 5, bortfalder kravet om overholdelse af saavel retten til forsvar som tavshedspligten ikke som foelge af, at der ikke findes en bestemmelse i lighed med den, der er fastsat i artikel 20. Ved anvendelsen af de oplysninger, som virksomhederne har meddelt Kommissionen, skal der tillige altid tages hensyn til den retlige baggrund for den procedure, hvorunder disse oplysninger er indhentet, og ved anmeldelsesproceduren skal der netop tilvejebringes en ligevaegt mellem den frivillige afsloering af en aftale eller en samordnet praksis ° der kan medfoere en vis risiko for virksomhederne ° og den immunitet i relation til adfaerd efter anmeldelsen, der fastsaettes i forordningens artikel 15, stk. 5, litra c), og som sikrer virksomhederne en fordel. Denne ligevaegt ville blive brudt ved anvendelsen af de fremsendte oplysninger for at paalaegge sanktioner under en sag i nationalt regi.

Den omstaendighed, at de oplysninger, som er fremsendt til de kompetente nationale myndigheder, alene er til internt brug ° hvilket udelukker, at de fremsendes til andre nationale myndigheder eller til tredjemand ° og ikke kan paaberaabes af de paagaeldende myndigheder, hverken under en forudgaaende efterforskningsprocedure eller som begrundelse for en afgoerelse truffet paa grundlag af konkurrencereglerne, det vaere sig i national ret eller i faellesskabsretten, hindrer ikke, at de dog kan vaere indicier, som eventuelt kan anvendes til at bedoemme, om det er hensigtsmaessigt at indlede en national procedure, under hvilken faktum skal fastlaegges ved de i national ret saerlige bevismidler og under overholdelse af de retsgarantier, som er fastsat deri.