Tribunal de grande instance de Saint-Brieuc (Frankrig) har anmodet Domstolen om at afgøre, om en række nationale bestemmelser om regulering af markederne for landbrugsvarer er i overensstemmelse med EF's landbrugsregulering og konkurrencereglerne i Rom-traktaten.

I Frankrig er det ved lov nr. 933 af 8. august 1962 (JORF af 10.8.1962, s. 7962), der supplerer landbrugsreguleringsloven, bestemt, at der kan oprettes producentsammenslutninger, som »inden for rammerne af de dem tillagte beføjelser kan fastsætte bestemmelser for produktion og markedsføring, bestemmelser til stabilisering af prislisterne... samt bestemmelser, ved hvilke medlemmernes virksomhed kan tilpasses markedsforholdene« (artikel 14). Endvidere kan de nævnte sammenslutninger på deres side slutte sig sammen i »økonomiske udvalg«, der har til opgave for en bestemt landbrugsregion at harmonisere de for hver enkelt sektor gældende bestemmelser vedrørende spørgsmål, som sammenslutningen varetager. Udvalgene, der anses for at råde over en vis erfaring, kan udvirke, at der ved interministeriel bekendtgørelse tillægges visse fælles bestemmelser bindende virkning erga omnes, således at de også gælder for producenter, der er hjemmehørende i samme region, men ikke er medlem af en sammenslutning. Ifølge bekendtgørelsen kan udvalget endvidere opnå tilladelse til at »opkræve medlemsgebyrer og bidrag, der beregnes på grundlag af produkternes værdi, dyrkningsarealet eller en kombination af disse to størrelser« (artikel 17).

I henhold til loven fra 1962 blev ved bekendtgørelse af 27. juli 1966 en række regler, som var fastsat af Bretagne's landbrugsøkonomiske udvalg (i det følgende benævnt »Cerafel«), udvidet til at omfatte samtlige regionens producenter af blomkål og artiskokker og desuden, ved en anden bestemmelse af samme dato, også producenterne af nye kartofler. Ifølge disse regler var der en pligt til a) hvert år for hvert af de omhandlede produkter at anmelde størrelsen af dyrkningsarealet; b) at overholde normerne (de såkaldte »kvalitetsnormer«) om sortering, størrelsessortering, vægt og præsentation; c) at sælge hele produktionen på de af udvalget godkendte offentlige auktioner; d) at overholde reglen om en »tilbagetrækningspris« med pligt til til udvalget at indbetale tilsvarende bidrag til støtte for denne ordning; e) at indbetale bidrag til en særlig fond til salgsfremmende formål.

Cerafel, som førte kontrol med, at disse regler blev overholdt, konstaterede, at en producent af artiskokker, der ikke var medlem af sammenslutningen, Le Campion, ikke havde anmeldt størrelsen af det af ham dyrkede areal og ikke havde betalt bidrag for høstårene 1979-1982. Le Campion gjorde under den sag, som sammenslutningen anlagde mod ham i anledning heraf, gældende, at det strider mod de i EØF-traktatens artikel 39 indeholdte principper og mod reglerne om den fælles markedsordning, at de af Cerafel vedtagne regler er blevet udvidet til at gælde for samtlige producenter i regionen. Han gjorde desuden gældende, at bestemmelserne i lov nr. 933 må anses for at være i strid med princippet om »det åbne marked«, der er fastsat i traktatens artikler 85 ff, når der ikke forelå en udtrykkelig tilladelse fra Kommissionen for De europæiske Fællesskaber.

På baggrund heraf udsatte Tribunal de Saint-Brieuc sagen, og ved kendelse af 2. juli 1985 anmodede den Domstolen om en præjudiciel afgørelse af følgende af mig sammenfattede spørgsmål: Kan et landbrugsøkonomisk udvalg påberåbe sig en undtagelse fra reglerne om den frie konkurrence som fastsat ved traktatens artikel 85, stk. 1, til støtte for at udvide de bestemmelser, der er vedtaget af udvalgets medlemmer, til at gælde for samtlige producenter i det pågældende land eller den pågældende region?