Sag T-154/10

Den Franske Republik

mod

Europa-Kommissionen

»Statsstøtte — påstået støtte, der er iværksat af Frankrig i form af en implicit, ubegrænset garanti til La Poste som følge af dennes status som offentlig virksomhed — afgørelse, hvorved en støtte erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — søgsmålsinteresse — formaliteten — bevisbyrden for, at der foreligger statsstøtte — fordel«

Sammendrag – Rettens dom (Sjette Afdeling) af 20. september 2012

Statsstøtte – administrativ procedure – Kommissionens forpligtelser – behovet for at sikre et tilstrækkeligt grundlag af oplysninger for at fastslå, at der foreligger en fordel, som udgør statsstøtte

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 36 og 37)

En afgørelse fra Kommissionen, der konkluderer, at der foreligger statsstøtte til en virksomhed i form af en ubegrænset garanti, og erklærer den uforenelig med fællesmarkedet, tilsigter nødvendigvis at skabe bindende retsvirkninger og udgør derfor en anfægtelig retsakt i henhold til artikel 263 TEUF Det bemærkes i denne forbindelse, at uanset den omstændighed, at en medlemsstat af egne årsager og uden nogen form for tvang fra Kommissionen, har besluttet at afskaffe den foranstaltning, som afgørelsen fra Kommissionen anser for eksisterende støtte, adskillige måneder før denne afgørelse blev vedtaget, er denne ikke desto mindre retligt forpligtet til at gennemføre den anfægtede afgørelse. Den omstændighed, at der i forbindelse med gennemførelsen af den anfægtede afgørelse kunne være en overensstemmelse mellem de interesser, som Kommissionen forsvarer, og medlemsstatens, kan ikke forhindre sidstnævnte i at anlægge et annullationssøgsmål til prøvelse af denne afgørelse. En anerkendelse af en sådan forhindring medfører således, at medlemsstaterne bliver straffet afhængig af, om de har en egen interesse i at efterkomme en kommissionsafgørelse eller ej, og er af ren subjektiv karakter. Undersøgelsen af, hvorvidt en bestemt retsakt kan gøres til genstand for en annullationssøgsmål, idet den skaber eller tilsigter at skabe bindende retsvirkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser, er imidlertid baseret på en objektiv bedømmelse af indholdet af denne retsakt. (jf. præmis 38 og 40)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 54-56)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 58)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 59)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 65)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 66, 76, 78, 83, 84, 87, 90, 91, 94, 96 og 98)

Udstedelsen af en garanti på vilkår, der ikke svarer til markedsvilkårene, såsom en ubegrænset garanti, der ydes uden modydelse, er generelt en fordel for den person, der modtager den, idet den medfører en forbedring af modtagerens økonomiske situation gennem en lettelse af de byrder, der normalt belaster dennes budget. Støttebegrebet er i denne forbindelse mere generelt end tilskudsbegrebet, fordi det ikke blot omfatter positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. Med henblik på at vurdere, hvorvidt en statslig foranstaltning skal anses for støtte, må det fastlægges, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opnår en økonomisk fordel, som den ikke ville have opnået under sædvanlige markedsvilkår. En ubegrænset statsstøtte giver imidlertid bl.a. modtageren mulighed for at opnå gunstigere finansieringsvilkår end dem, denne kunne opnå alene på grund af sine egne fortjenester, og dermed mulighed for at lette presset på sit budget. Med henblik på at godtgøre, at en offentlig virksomhed har opnået gunstigere finansieringsvilkår og dermed en økonomisk fordel, kan Kommissionen henvise til kreditvurderingsbureauernes standpunkter og navnlig til de vigtigste af disse. For så vidt som det er fastslået, at markedet således tager hensyn til store kreditvurderingsbureauer vurderinger for at anslå, hvilken kredit der skal bevilges en given virksomhed, vil en bedre vurdering fra disse bureauer end den, der ville være blevet givet uden garantien, kunne skabe en fordel for den offentlige virksomhed, som den ikke ville have opnået på normale markedsvilkår. (jf. præmis 106-109)