Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - invalideforsikring - beregning af ydelser - saerlige bestemmelser om anvendelse af nederlandsk lovgivning om forsikring mod uarbejdsdygtighed - arbejdstager, som i Nederlandene har tilbagelagt forsikringsperioder under en saerlig ordning for tjenestemaend, og dernaest i en anden medlemsstat er blevet uarbejdsdygtig - ansoegning om forholdsmaessig ydelse - forpligtelse for den kompetente institution til at sidestille forsikringsperioder tilbagelagt under den saerlige ordning med perioder tilbagelagt under den almindelige ordning - foreligger ikke - noedvendigheden af at vedtage samordningsforanstaltninger - faellesskabslovgivers valg

[EF-traktaten, art. 48 og 51, Raadets forordning nr. 1408/71, bilag VI, afsnit J, punkt 4, litra a), og forordning nr. 1606/98]

Sammendrag

Bestemmelsen i afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI til Raadets forordning nr. 1408/71, som aendret og ajourfoert ved forordning nr. 2001/83, som tilpasset ved bilag I, del VIII, i akt vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningen af traktaterne, skal fortolkes saaledes, at bestemmelsen ikke forpligter den nederlandske kompetente institution, der er forelagt en ansoegning om en forholdsmaessig ydelse ved invaliditet af en arbejdstager, der er ramt af uarbejdsdygtighed i en anden medlemsstat, i henhold til hvis lovgivning ydelsens stoerrelse afhaenger af forsikringsperiodernes laengde (lovgivningstype B), til at sidestille forsikringsperioder, der er tilbagelagt af arbejdstageren i Nederlandene efter den 1. juli 1967 under en saerlig ordning for tjenestemaend, med forsikringsperioder, der er tilbagelagt i henhold til Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering af 18. februar 1966, i henhold til hvilken ydelsesbeloebet er uafhaengigt af forsikringsperiodernes laengde (lovgivningstype A), ogsaa selv om der, saafremt den paagaeldende ikke havde udoevet sin ret til fri bevaegelighed og uarbejdsdygtigheden var indtraadt i Nederlandene, skulle vaere foretaget en saadan sidestillelse.

Selv om Raadet med henblik paa at sikre, at den ved traktatens artikel 48 knaesatte ret til fri bevaegelighed faktisk kan udoeves, i medfoer af traktatens artikel 51 er pligtig til at indfoere en ordning, saa arbejdstagerne kan overvinde de vanskeligheder, de eventuelt stilles over for paa grund af forskellige nationale regler om national sikring, og faellesskabslovgiver med hensyn til de saerlige ordninger for tjenestemaend foerst opfyldte denne forpligtelse ved udstedelsen af forordning nr. 1606/98, maa der dog med hensyn til tidsrummet inden forordningens ikrafttraedelse tages hensyn til det vide skoen, som Raadet har ved valgt af de foranstaltninger, der mest er egnede til at naa det i traktatens artikel 51 tilsigtede resultat.

Navnlig med hensyn til beregningen af en ydelse ved invaliditet i medfoer af en medlemsstats saerlige ordning for tjenestemaend, som maa henregnes til lovgivningstype A, og som vedroerer uarbejdsdygtighed indtraadt i en anden medlemsstat, hvor der for funktionaerer generelt anvendes en lovgivningstype B, er det noedvendigt at anvende samordningsregler, som regulerer forholdet mellem de paagaeldende nationale ordninger, tekniske regler, som det netop i henhold til traktatens artikel 51 paahviler Raadet at vaelge.