ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EKSF — karteller — forbud — anvendelsesområde — virksomheders organisationer — (EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1)

2. EKSF — karteller — samordnet praksis — begreb — kriterierne koordination og samarbejde — fortolkning — infomationsudvekslingsaftale — (EKSF-traktaten, art. 65, stk. 1; art. 81, stk. 1, EF)

3. Appel — anbringender — fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder — formalitetsmangel — afvisning — (Art. 32d, stk. 1, KS; EKSF–statutten for Domstolen, art. 51)

Sammendrag

1. EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, forbyder udtrykkeligt vedtagelser inden for virksomheders organisationer, som har til formål direkte eller indirekte at hindre, begrænse eller fordreje den normale konkurrence på det fælles marked. Den finder således anvendelse på organisationer, i det omfang deres egen aktivitet eller den, der udøves af de virksomheder, som er tilsluttet, tilsigter at fremkalde de virkninger, som artiklen omhandler.

(jf. præmis 22 og 23)

2. En informationsudvekslingsaftale er i strid med konkurrencereglerne, såfremt den formindsker eller fjerner usikkerhedsgraden vedrørende det relevante markeds funktion og følgelig begrænser konkurrencen mellem virksomhederne.

De for begrebet samordnet praksis forudsatte kriterier koordination og samarbejde, som langt fra stiller krav om udarbejdelse af en egentlig »plan«, skal nemlig forstås ud fra den grundtanke, der ligger bag EF- og EKSF-traktatens konkurrencebestemmelser, hvorefter enhver erhvervsdrivende uafhængigt skal tage stilling til den politik, han vil føre på det fælles marked, og de vilkår, han vil tilbyde sin kundekreds.

Selv om dette krav om uafhængighed ganske vist ikke udelukker de erhvervsdrivendes ret til rationelt at tilpasse sig deres konkurrenters konstaterede eller antagelige adfærd, udelukker det imidlertid kategorisk enhver direkte eller indirekte kontakt mellem sådanne erhvervsdrivende, som har til formål eller til følge, at der opstår konkurrencevilkår, som ikke svarer til det pågældende markeds normale vilkår i betragtning af produkternes eller de præsterede tjenesteydelsers art, størrelsen og antallet af virksomheder på markedet samt dettes omfang.

(jf. præmis 41-43, 60)

3. Det fremgår af artikel 32d, stk. 1, KS og artikel 51 i EKSF-statutten for Domstolen, at appel er begrænset til retsspørgsmål. Retten er derfor enekompetent til at fastlægge og vurdere de relevante faktiske omstændigheder såvel som til at vurdere beviserne, med det forbehold, at disse omstændigheder og beviser ikke er gengivet forkert.

(jf. præmis 46)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EKSF — karteller — forbud — beslutning, hvorved et selskab, som meddelelsen af klagepunkter ikke var rettet til, pålægges en bøde som afslutning på en procedure, der alene blev gennemført over for et af dets datterselskaber — tilsidesættelse af retten til kontradiktion — annullation — (EKSF-traktaten, art. 36 og art. 65, stk. 1 og 5)

Sammendrag

Princippet om retten til kontradiktion, der finder anvendelse under en administrativ procedure, indebærer navnlig, at meddelelsen af klagepunkter, som Kommissionen adresserer til en virksomhed, som den påtænker at pålægge en bøde for overtrædelse af konkurrencereglerne, skal indeholde de væsentlige faktiske forhold, der gøres gældende over for denne virksomhed, såsom de påtalte faktiske omstændigheder, hvorledes disse kvalificeres, og de beviser, Kommissionen støtter sig på, således at virksomheden er i stand til effektivt at gøre sine argumenter gældende under den administrative procedure, der er indledt mod den.

Som følge af dens vigtighed skal meddelelsen af klagepunkter klart angive, hvilken juridisk person der vil kunne blive pålagt en bøde, og være stilet til denne.

En beslutning, hvorved der pålægges et selskab en bøde, må følgelig annulleres på grund af tilsidesættelse af retten til kontradiktion, såfremt det er bevist, at det ikke er selskabet, men et af dets datterselskaber, som meddelelsen af klagepunkter blev rettet til, at meddelelsen ikke angav, at selskabet kunne blive pålagt en bøde, at selskabet blev nægtet aktindsigt med den begrundelse, at den nævnte meddelelse ikke var rettet til det, og at der indtil slutningen af proceduren bestod en uklarhed med hensyn til, hvilken juridisk person bøden ville blive pålagt, og det er herved uden betydning, at selskabet fik kendskab til meddelelsen af klagepunkter, der var adresseret til virksomhedens datterselskab, samt til, at sagen mod sidstnævnte blev fortsat.

(jf. præmis 19-23)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter — begrundelse — pligt — rækkevidde — EKSF-beslutning — (Art. 15 KS)

2. Retspleje — dommes begrundelse — rækkevidde

3. EKSF — støtte til jern- og stålindustrien — Kommissionens beslutning — vurdering af lovligheden i forhold til de oplysninger, der forelå ved beslutningens vedtagelse — pligt for den medlemsstat, der yder støtten, og støttemodtagerne til at meddele enhver relevant oplysning — (Almindelig beslutning nr. 3855/91, art. 6, stk. 4)

4. Appel — anbringender — Domstolens prøvelsesret med hensyn til vurdering af beviserne — udelukket, medmindre de er gengivet forkert

Sammendrag

1. Den begrundelse, der kræves i artikel 15 KS, skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente retsinstans kan udøve sin prøvelsesret. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 15 KS, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område.

(jf. præmis 72)

2. Rettens forpligtelse til at begrunde sine afgørelser kan imidlertid ikke fortolkes som en forpligtelse til at tage nærmere stilling til hvert eneste anbringende, som påberåbes af sagsøgeren, navnlig når dette ikke er tilstrækkeligt klart og præcist og ikke er underbygget af udførlige beviser.

(jf. præmis 81)

3. Lovligheden af en beslutning om statsstøtte skal vurderes i forhold til de oplysninger, som Kommissionen kunne have på det tidspunkt, da den vedtog den.

En medlemsstat kan ikke med henblik på anfægtelse af lovligheden af en beslutning om statsstøtte henvise til forhold, som den har undladt at meddele Kommissionen under den administrative procedure.

Da beslutningen om at indlede proceduren i henhold til femte kodeks’ artikel 6, stk. 4, indeholder Kommissionens foreløbige tilstrækkelige gennemgang, der fremlægger grundene til dens tvivl om, hvorvidt den pågældende støtte er forenelig med fællesmarkedet, påhviler det den pågældende medlemsstat, og i givet fald støttemodtagerne, at fremkomme med oplysninger, der godtgør, at støtten er forenelig med fællesmarkedet.

(jf. præmis 86-88)

4. Selv om Retten alene er kompetent til at afgøre, hvilken værdi der skal tillægges de fremførte beviser, kan et anbringende om, at de er gengivet forkert, realitetsbehandles under en appelsag.

(jf. præmis 121)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - kompetencefordeling mellem Domstolen og Retten i Første Instans - henvisning til Domstolen - søgsmålsfristen udløbet - uden betydning for sagens antagelse til realitetsbehandling

(EF-statutten for Domstolen, art. 47, stk. 2)

Sammendrag

$$Når Domstolen i medfør af artikel 47, stk. 2, i statutten for Domstolen henviser en sag til Retten, anses søgsmålet for at være lovligt anlagt ved Retten, selv om søgsmålsfristen er udløbet. Samme princip finder anvendelse, når Retten henviser en sag til Domstolen.

( jf. præmis 53 )
Sag C-176/99 P





ARBED SA

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«Appel – aftaler og samordnet praksis – europæiske producenter af stålbjælker – meddelelse af klagepunkter»

Forslag til afgørelse fra generaladvokat C. Stix-Hackl fremsat den 26. september 2002

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 2. oktober 2003

Sammendrag af dom

EKSF – karteller – forbud – beslutning, hvorved et selskab, som meddelelsen af klagepunkter ikke var rettet til, pålægges en bøde som afslutning på en procedure, der alene blev gennemført over for et af dets datterselskaber – tilsidesættelse af retten til kontradiktion – annullation

(EKSF-traktaten, art. 36 og art. 65, stk. 1 og 5)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag for indgående afgift - undtagelser fra retten til fradrag - medlemsstaternes mulighed for at opretholde de undtagelser, der var gældende på tidspunktet for sjette direktivs ikrafttræden - rækkevidde - udvidelse af undtagelsesområdet - ikke tilladt - genindførelse efter direktivets ikrafttrædelsesdato af en fuldstændig ophævelse af retten til fradrag af moms på dieselolie, der anvendes som brændstof til køretøjer og transportmidler, der ikke giver ret til fradrag, efter delvist at have givet denne ret

(Rådets direktiv 77/388, art. 17, stk. 2, og art. 17, stk. 6, andet afsnit)

Sammendrag

$$Nationale bestemmelser, hvorefter anvendelsesområdet for de gældende undtagelser til fradragsretten for merværdiafgift udstrækkes efter tidspunktet for sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifters ikrafttræden, og som således fjerner sig fra direktivets formål, er ikke tilladt efter direktivets artikel 17, stk. 6, andet afsnit, og strider mod direktivets artikel 17, stk. 2. Det samme gør sig gældende for alle ændringer efter sjette direktivs ikrafttræden, som udstrækker anvendelsesområdet for de undtagelser, der var gældende umiddelbart før nævnte ændring.

En medlemsstat, der fra den 1. januar 1998 genindfører en fuldstændig ophævelse af retten til fradrag af merværdiafgift på dieselolie, der anvendes som brændstof til køretøjer og transportmidler, der ikke giver ret til fradrag, efter delvist at have givet denne fradragsret, har således tilsidesat sine forpligtelser i henhold til sjette direktivs artikel 17, stk. 2.

( jf. præmis 17, 18 og 24 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif - adgang til toldlempelse som følge af, at der er foreskrevet et særligt anvendelsesformål for varerne - midlertidig suspension af de autonome toldsatser i den fælles toldtarif for dadler - betingelser for anvendelse

(Rådets forordning nr. 1517/91, nr. 1431/92 og nr. 1421/93; Kommissionens forordning nr. 4142/87)

Sammendrag

$$Forordning nr. 4142/87 om fastsættelse af betingelserne for adgang til toldlempelse ved indførsel af varer, for hvilke der er foreskrevet et særligt anvendelsesformål, samt forordning nr. 1517/91, nr. 1431/92 og nr. 1421/93 om midlertidig suspension af de autonome satser i den fælles toldtarif for visse landbrugsvarer er ikke til hinder for, at dadler, der importeres i originale pakninger af nettovægt på 11 kg eller derunder, kan være omfattet af den suspension af de autonome satser i den fælles toldtarif, der er fastsat i de tre sidstnævnte forordninger, og som omfatter dadler, friske eller tørrede, bestemt til at pakkes i detailsalgspakninger af nettovægt på 11 kg og derunder. For at formålet med toldsuspensionen nås, dvs. at varetage interesserne for de forbrugende industrier og forarbejdningsindustrien, er det tilstrækkeligt, at dadlerne, uanset vægten af indholdet af den pakning, de importeres til Fællesskabet i, faktisk pakkes eller ompakkes, inden de sælges.

(jf. præmis 34, 37, 38 og 40 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - forbud mod at sælge bagerivarer med et indhold af salt på mere end 2% - ulovligt - begrundelse - beskyttelse af den offentlige sundhed - foreligger ikke

(Art. 28 EF og 30 EF)

2 Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - nationale bestemmelser om forbud mod reklamer, som tillægger et levnedsmiddel særlige egenskaber, når alle lignende produkter har de samme egenskaber - lovligt

(Art. 28 EF)

Sammendrag

1 Anvendelse af en medlemsstats bestemmelser, hvorefter det er forbudt at sælge brød og andet bagværk med et indhold af salt på mere end 2% af tørstoffet, på varer, der lovligt fremstilles og bringes i omsætning i en anden medlemsstat, udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion i artikel 28 EF's forstand, som ifølge artikel 30 EF ikke kan anses for begrundet i hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed.

(jf. præmis 12 og domskonkl. 1)

2 Artikel 28 EF er ikke til hinder for nationale bestemmelser, som forbyder, at der gives indtryk af, at en mærkevare har særlige egenskaber, når alle lignende levnedsmidler har de samme egenskaber, i det omfang de pågældende bestemmelser tager sigte på korrekt at gennemføre en fællesskabsnorm, der harmoniserer nationale bestemmelser om beskyttelse af forbrugerne mod vildledning gennem konkret afgrænsede handlinger.

(jf. præmis 21 og 22 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - sikring af direktivernes effektivitet nødvendig

(Art. 10, stk. 1, EF og art. 249, stk. 3, EF)

Sammendrag

$$Ifølge artikel 10, stk. 1, EF træffer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. Disse retsakter er bl.a. direktiver, der efter artikel 249, stk. 3, EF med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som de rettes til. Dette indebærer for hver medlemsstat, som et direktiv rettes til, at den inden for sin nationale retsorden skal træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre direktivet fuld virkning i overensstemmelse med dets formål.

(jf. præmis 9)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte - begreb - foranstaltninger, der har til formål at kompensere for udgifter ved udførelse af offentlige tjenester, som en virksomhed har påtaget sig - ikke omfattet - betingelse - ligeværd mellem den indrømmede fordel og de afholdte merudgifter

(EF-traktaten, art. 92 (efter ændring nu art. 87 EF))

2. Statsstøtte - forbud - undtagelser - støtte til en virksomhed, der er blevet pålagt at varetage en tjeneste af almindelig økonomisk interesse - grænser - foranstaltning, hvorved der indrømmes en fordel, der overstiger udgifterne ved den offentlige tjeneste

(EF-traktaten, art. 90, stk. 2 (nu art. 86, stk. 2, EF))

Sammendrag

1. Såfremt den afgift på det direkte salg af lægemidler, som en medlemsstat har pålagt lægemiddellaboratorierne, svarer til de faktiske merudgifter, som distributør-grossisterne har afholdt til opfyldelse af deres forpligtelse til offentlig tjeneste, kan den omstændighed, at de ikke er underlagt den omhandlede afgift, på samme måde betragtes som vederlag for de erlagte ydelser og følgelig som en foranstaltning, der ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF). Når denne betingelse om ligeværd mellem afgiftsfritagelsen og de afholdte merudgifter er opfyldt, nyder distributør-grossisterne i øvrigt reelt ikke godt af en fordel i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 92, stk. 1, da foranstaltningens eneste formål er at give distributør-grossisterne og lægemiddellaboratorierne sammenlignelige konkurrencevilkår.

( jf. præmis 27 og domskonkl. 1 )

2. Traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), skal fortolkes således, at den ikke omfatter en skattefordel, som indrømmes virksomheder, der er blevet pålagt at varetage en offentlig tjeneste, såsom distributør-grossister, der varetager distributionen af lægemidler til apotekerne, i det omfang denne fordel overstiger merudgifterne i forbindelse med den offentlige tjeneste. Denne fordel kan, for så vidt angår den del, der overstiger de nævnte merudgifter, ikke betragtes som værende nødvendig for, at disse erhvervsdrivende kan varetage deres særlige opgave.

( jf. præmis 32 og 33 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - beskatningsgrundlag - levering af goder og tjenesteydelser - tilskud, der er direkte forbundet med transaktionernes pris

[Rådets direktiv 77/388, art. 11, punkt A, stk. 1, litra a)]

Sammendrag

$$Begrebet »tilskud, der er direkte forbundet med transaktionernes pris« i artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at det kun omfatter tilskud, som udgør hele vederlaget eller en del af vederlaget for en levering af varer eller tjenesteydelser, og som tredjemand betaler sælgeren eller tjenesteyderen. Det tilkommer den forelæggende ret på grundlag af de faktiske omstændigheder, den har fået forelagt, at tage stilling til, om tilskuddet udgør et sådant vederlag.

( jf. præmis 18 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - fællesskabsbestemmelser - personkreds - en arbejdstagers familiemedlemmer - ret til at påberåbe sig denne egenskab med henblik på at drage fordel af fællesskabsbestemmelserne om ydelser ved arbejdsløshed - udelukket

(Rådets forordning nr. 1408/71, art. 2, stk. 1, og art. 67-71a)

Sammendrag

$$Det fremgår af dom af 23. november 1976, sag 40/76, Kermaschek - selv når dommen af 30. april 1996, sag C-308/93, Cabanis-Issarte, tages i betragtning - at et familiemedlem til en arbejdstager ikke i kraft af denne egenskab kan påberåbe sig artikel 67-71a i forordning nr. 1408/71 og navnlig ikke de særlige bestemmelser, der er fastsat for grænsearbejdere i forordningens artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), hvorefter bopælsstaten udpeges som den kompetente stat for så vidt angår tildeling af ydelser ved arbejdsløshed.

Fællesskabslovgiver har i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som afgrænser den af forordningen omfattede personkreds, selv fastlagt to klart adskilte persongrupper, nemlig arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende på den ene side og deres familiemedlemmer og efterladte på den anden side. Det er imidlertid ubestridt, at denne sondring er afgørende for fastlæggelsen af det personelle anvendelsesområde for en lang række bestemmelser i forordning nr. 1408/71, hvoraf nogle kun gælder for arbejdstagere som f.eks. bestemmelserne i afsnit III, kapitel 6, med overskriften »Arbejdsløshed«.

Domstolens fortolkning af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 har i øvrigt ikke i sig selv har nogen indflydelse på arbejdstagerens valg med hensyn til, om han skal udøve sin ret til fri bevægelighed eller ej.

Den fortolkning, som Domstolen gav i Kermaschek-dommen af 23. november 1976, finder således fortsat anvendelse på artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 sammenholdt med artikel 67-71a.

( jf. præmis 21-24 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - fradrag af indgående afgift - tilbagebetaling af det overskydende beløb - tilbagebetaling ved tildeling af statsobligationer - ulovligt

(Rådets direktiv 77/388, art. 17 og art. 18, stk. 4)

Sammendrag

$$En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 17 og 18 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, når den bestemmer, at overskydende merværdiafgift for en gruppe af afgiftspligtige personer med et afgiftstilgodehavende skal tilbagebetales ved tildeling af statsobligationer.

De bestemmelser om tilbagebetaling, som fastsættes af medlemsstaterne i henhold til sjette direktivs artikel 18, stk. 4, skal gøre det muligt for den afgiftspligtige på passende betingelser at få dækket hele fordringen på overskydende merværdiafgift, hvilket indebærer, at tilbagebetalingen skal ske inden for en rimelig frist og i form af kontantbetaling eller lignende, idet den vedtagne tilbagebetalingsform under alle omstændigheder ikke må indebære en økonomisk risiko for den afgiftspligtige.

( jf. præmis 34 og 39 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - arbejdsløshed - national lovgivning, hvorefter det er en betingelse for at få arbejdsløshedsunderstøttelse udbetalt med en forhøjet sats, at den arbejdsløse bor sammen med sine familiemedlemmer i den kompetente medlemsstat - ulovlig

[Rådets forordning nr. 1408/71, art. 1, litra f), nr. i), og art. 68, stk. 2]

Sammendrag

$$Artikel 68, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, sammenholdt med forordningens artikel 1, litra f), nr. i), er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det er en betingelse for at få arbejdsløshedsunderstøttelse udbetalt med en forhøjet sats, at den arbejdsløse bor sammen med sine familiemedlemmer på den kompetente medlemsstats område.

( jf. præmis 23 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - adgang til beskæftigelse samt arbejdsvilkår - ligebehandling - direktiv 76/207 - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - direktiv 92/85 - arbejdstager, som er ansat for en bestemt periode, og som ved indgåelsen af ansættelsesaftalen vidste, at hun var gravid, men undlod at oplyse sin arbejdsgiver herom - graviditet, som forhindrer hende i at arbejde i en væsentlig del af ansættelsesperioden - afskedigelse af arbejdstageren på grund af graviditet - ulovligt - virksomhedens størrelse samt hyppig anvendelse af vikaransættelser - ingen betydning

(Rådets direktiv 76/207, art. 5, stk. 1, og direktiv 92/85, art. 10)

Sammendrag

$$Artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår og artikel 10 i direktiv 92/85 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer, skal fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for afskedigelse af en arbejdstager på grund af graviditet,

- når arbejdstageren er ansat for en bestemt periode

- når hun har undladt at oplyse sin arbejdsgiver om graviditeten, skønt hun var vidende herom ved indgåelsen af ansættelsesaftalen

- og når hun på grund af sin tilstand ikke vil kunne arbejde i en væsentlig del af ansættelsesperioden.

Det har ingen betydning for fortolkningen af artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 og artikel 10 i direktiv 92/85, at arbejdstageren er ansat i en meget stor virksomhed, der hyppigt anvender vikaransættelser.

( jf. præmis 34 og 39 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - manglende gennemførelse - begrundelse - ulovlig

(Art. 226 EF)

Sammendrag

$$En medlemsstat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af et direktiv, ikke overholdes.

( jf. præmis 8 )