Forslag til afgørelse fra generaladvokat Van Gerven fremsat den 1. marts 1989. - BRUNO GIORDANI MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - GENINDTRAEDEN I TJENESTEFRIHED AF PERSONLIGE AARSAGER. - SAG 200/87.



Samling af Afgørelser 1989 side 01877



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Tvisten mellem sagsoegeren i denne sag, Bruno Giordani, og Kommissionen drejer sig om, i hvilket omfang administrationen er forpligtet til at lade en tjenestemand, som har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, genindtraede i tjenesten . Forpligtelsen hertil fremgaar af artikel 40, stk . 4, litra d ), i vedtaegten for tjenestemaend ved De Europaeiske Faellesskaber, hvis foerste punktum lyder saaledes :

"Efter udloebet af denne tjenestefrihed af personlige aarsager skal tjenestemanden genindtraede i den foerste ledige stilling i den kategori eller tjenestegruppe, der svarer til hans loenklasse, saafremt han er i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer ."

Resumé af sagens omstaendigheder

2 . I 1971 fik Bruno Giordani, som er videnskabelig tjenestemand ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra (" FFC ") og indplaceret i loenklasse A5, 4 . loentrin, bevilget tjenestefrihed af personlige aarsager, som blev forlaenget indtil 1974 .

3 . Efter udloebet af tjenestefrihedsperioden meddelte Giordani Kommissionen, at han oenskede at genoptage sit arbejde . I de foelgende aar indgav han flere ansoegninger om at genindtraede i tjenesten . I sin ansoegning af 15 . oktober 1983 erklaerede han, at han ud over Ispra var villig til at arbejde paa et hvilket som helst andet tjenestested, og at han ikke blot var interesseret i en stilling i den videnskabelige og tekniske, men ogsaa i den administrative tjenestegruppe .

4 . Indtil 1986 modtog han ingen meddelelser fra Kommissionen om ledige stillinger i loenklasse A5 . Kommissionen haevder, at administrationen systematisk tog Giordanis ansoegning om genindtraedelse i betragtning, hver gang en stilling var ledig i den videnskabelige tjenestegruppe, hvilket efter Kommissionens opfattelse var den tjenestegruppe, som det, i betragtning af Giordanis uddannelse og erhvervserfaring, var mest naturligt at ansaette ham i . Administrationen fandt imidlertid ikke, at sagsoegeren havde de noedvendige kvalifikationer til nogen af de ledige stillinger . Kommissionen har videre oplyst, at Det Faelles Forskningscenter i Ispra inden for samme periode bekendtgjorde fire ledige stillinger i kategori A ( inden for den administrative tjenestegruppe ), hvortil der fandtes de noedvendige midler paa budgettet . Heller ikke til disse stillinger havde administrationen imidlertid fundet, at Giordani havde den fornoedne uddannelse eller den saerlige erhvervserfaring, som var noedvendig .

5 . Ved skrivelse af 9 . april 1986 tilsendte Giordani i medfoer af vedtaegtens artikel 90 Kommissionen en ansoegning om genindtraedelse i tjenesten .

6 . I henhold til beslutning af 26 . maj 1986 genindtraadte Giordani, med virkning fra 1 . september 1986, som videnskabelig tjenestemand i Det Faelles Forskningscenters tjeneste i Ispra med en indplacering i loenklasse A5 . Beslutningen indeholdt ingen bestemmelser om de oevrige vilkaar for genindtraedelsen ( saasom loentrin og anciennitet ).

7 . Da Giordani modtog loensedlen af 14 . oktober 1986, blev han klar over, at det til ham udbetalte vederlag svarede til loennen for en tjenestemand i loenklasse A5, 5 . loentrin . Han fandt ikke, at der med en indplacering paa 5 . loentrin var taget fornoedent hensyn til, at genindtraedelsen havde fundet sted paa saa sent et tidspunkt .

8 . Den 26 . november 1986 indgav Giordani i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, en klage til Kommissionens ansaettelsesmyndighed ( som blev registreret den 1 . december 1986 ), hvori han rejste krav om, at vilkaarene for hans genindtraedelse i tjenesten blev fastsat i overensstemmelse med Domstolens afgoerelser i sager vedroerende tjenestemaend, som efter udloebet af perioden for den bevilgede tjenestefrihed er genindtraadt paa et senere tidspunkt end forventet .

Da klagen imidlertid forblev ubesvaret, anlagde sagsoegeren sag ved Domstolen ( som blev registreret den 30 . juni 1987 ), hvorunder han i det vaesentlige har nedlagt foelgende tre paastande :

1 ) Beslutningen om hans indplacering paa 5 . loentrin i loenklasse A5 annulleres .

2 ) Sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten, saavel i henseende til hans anciennitet i loenklasse og paa loentrin som i henseende til hans rettigheder efter den sociale sikringsordning, beregnes fra det tidspunkt, da den foerste stilling, som han kunne have faaet tildelt i henhold til vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), var blevet ledig .

3 ) Kommissionen tilpligtes at yde ham en godtgoerelse svarende til forskellen mellem det nettovederlag, han burde have faaet udbetalt fra EF inden for hele den periode, hvorunder hans genindtraedelse i tjenesten blev forhalet, og den nettoindtaegt, han oppebar fra sin erhvervsmaessige beskaeftigelse i samme periode, samt at beregne det ham siden den 1 . september 1986 udbetalte beloeb i loenjusteringer paa grundlag af 8 . loentrin .

Formaliteten

9 . Kommissionens stilling til formalitetsspoergsmaalet maa i det mindste betegnes som vaklende . I sit svarskrift paastod den foerst sagen afvist paa grund af fristoverskridelse, for saa senere i duplikken helt at frafalde formalitetsindsigelsen samtidig med, at den fastholdt, at staevningen var blevet registreret efter den i vedtaegten fastsatte frist . I sit svar paa Domstolens spoergsmaal har Kommissionen saa paa ny forfaegtet det synspunkt, at sagen boer afvises under henvisning til, at der i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 1, foerst burde vaere indgivet en ansoegning om de forhold, der er omhandlet i paastandens anden og tredje del, foer sagsoegeren i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, indgav klage herom til Kommissionens ansaettelsesmyndighed . Dette argument har Kommissionens befuldmaegtigede imidlertid frafaldet under den mundtlige forhandling, men paapeget, at der gik for lang tid mellem datoen for beslutningen om sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten ( der blev truffet den 26 . maj 1986 ) og klagens indgivelse ( som skete den 26 . november 1986 ). Paa den ene side erkendte man fra Kommissionens side, at den manglende angivelse af sagsoegerens loentrin i beslutningen om hans genindtraedelse, beroede paa en "forglemmelse", men at en tjenestemand paa den anden side selv boer skaffe sig underretning om et saadant forhold . Sagsoegeren burde derfor efter Kommissionens opfattelse have forhoert sig om, hvilket loentrin, han var blevet indplaceret paa ved genindtraedelsen, hvorfor han ikke med rette kunne gaa ud fra, at klagefristen foerst begyndte at loebe fra den dato, da han modtog sin foerste loenseddel af 14 . oktober 1986 .

10 . For at kunne loese formalitetsproblemet er det noedvendigt foerst at placere soegsmaalet og den forudgaaende klage i deres rette sammenhaeng . De forudsaetter begge, at Kommissionens beslutning om sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten blev truffet paa et uberettiget sent tidspunkt, og at Kommissionen som foelge heraf har tilsidesat vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ). Det fremgaar klart af formuleringerne i klagen og staevningen, at de er udformet med stoette i Domstolens praksis i afgoerelser, hvor tjenestemaends genindtraedelse enten er blevet forhalet efter udloebet af tjenestefrihedsperioden, eller hvor der slet ikke er sket nogen genindtraedelse ( jfr . dom af 1 . juli 1976 i sag 58/75, Sergy mod Kommissionen, Sml . s . 1139 og dom af 5 . maj 1983 i sag 785/79, Pizziolo mod Kommissionen, Sml . s . 1343 )). Saafremt der er sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 40, er administrationen ifoelge Domstolens praksis forpligtet til at beregne tjenestemandens anciennitet saavel i henseende til hans loenklasse og loentrin, som i henseende til hans pensionsrettigheder, fra den dato, da genindtraedelsen burde vaere sket . Efter Domstolens praksis kan den tjenestemand, der har lidt tab paa grund af genindtraedelsens forhaling, endvidere opnaa erstatning for det faktiske tab . Hovedanbringendet i sagsoegerens klage og staevning er altsaa i det vaesentlige, at administrationen med urette har antaget, at der ikke forelaa nogen tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 40, og at administrationen ikke har holdt sig Domstolens praksis efterretteligt, da den fastsatte de naermere vilkaar for sagsoegerens genindtraedelse .

11 . Paa baggrund af disse betragtninger er det muligt at besvare et mere principielt problem, som er opstaaet i sagen paa grund af et argument, Kommissionen har fremfoert til stoette for sin formalitetsindsigelse . Argumentet gaar ud paa, at der forud for indgivelsen af en klage, hvorved der begaeres truffet en foranstaltning, som administrationen har undladt at traeffe ( dvs . i denne sag de foranstaltninger, som er omhandlet i paastandens anden og tredje del ), skal indgives en ansoegning i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, hvorved administrationen opfordres til at traeffe den paagaeldende foranstaltning . Vedroerende dette spoergsmaal hedder det i Domstolens dom af 1 . december 1983 ( Depoortere mod Kommissionen, sag 217/82, praemis 6, Sml . s . 4003, 4014 ):

"Det fremgaar endvidere af vedtaegtens artikel 91, stk . 2, at et soegsmaal kun kan antages til paakendelse, dersom det anlaegges efter, at en klage udtrykkeligt eller stiltiende er blevet afvist; saafremt klagen er indgivet i anledning af en undladelse af at traeffe en beslutning, skal der forinden i henhold til artikel 90, stk . 2, vaere forelagt ansaettelsesmyndigheden en ansoegning om at traeffe en beslutning ."

Dommen vedroerte en sag, hvori de faktiske omstaendigheder var overordentlig enkle . Sagsoegeren havde nemlig ikke, hverken i staevningen eller under retsforhandlingerne ved Domstolen, angivet, hvilken retsakt sagsoegeren fandt indeholdt et klagepunkt i forhold til ham, og havde heller ikke opfordret ansaettelsesmyndigheden til at traeffe en beslutning for sit vedkommende . I den foreliggende sag har administrationen truffet en beslutning ( om sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten ), som stiltiende - men utvivlsomt - byggede paa, at administrationen havde naegtet at anerkende, at der var sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 40 ( hvilket Kommissionen heller ikke paa noget tidspunkt har bestridt under retsforhandlingerne ), og hvorved administrationen havde naegtet at foelge Domstolens praksis i sager vedroerende forhaling af tjenstemaends genindtraedelse . Under disse forhold var der ingen grund til, at sagsoegeren ansoegte administrationen om at traeffe foranstaltninger i overensstemmelse med hans krav i paastandens anden og tredje del . Administrationen havde nemlig allerede stiltiende afvist disse krav, som blot svarede til de retsvirkninger, Domstolen tillaegger overtraedelsen af vedtaegtens artikel 40 . Sagsoegeren var derfor berettiget til, som han gjorde, at fremfoere disse krav i klagen til ansaettelsesmyndigheden, uden at indgive forudgaaende ansoegning herom .

12 . Tilbage bliver at fastslaa, paa hvilket tidspunkt, sagsoegeren kan vaere blevet fuldt ud bekendt med de naermere vilkaar for genindtraedelsen . Jeg er enig med sagsoegeren i, at datoen herfor maa vaere det tidspunkt, da sagsoegeren havde mulighed for at goere sig bekendt med loensedlen af 14 . oktober 1986, som var den foerste loenseddel, sagsoegeren modtog efter sin genindtraedelse . Ganske vist havde han i maj 1986 modtaget meddelelse om den beslutning, hvorved han med virkning fra 1 . september 1986 blev genansat som videnskabelig tjenestemand i loenklasse A5 . De naermere vilkaar for hans genansaettelse fremgik imidlertid ikke af beslutningen, hvilket tilsyneladende skyldtes en forglemmelse ( jfr . punkt 9 ). Han kunne altsaa foerst vide, hvilket loentrin han var blevet indplaceret paa, da han modtog sin loenseddel, hvorfor klagefristen foerst begyndte at loebe fra denne dato . Jeg finder det her et uacceptabelt argument, som Kommissionen har gjort gaeldende under den mundtlige forhandling, at sagsoegeren selv burde have skaffet sig underretning om de naermere vilkaar for genindtraedelsen, og at klagen i mangel heraf blev indgivet for sent, eftersom Kommissionen jo selv begik en fejl ved ikke at praecisere de naermere vilkaar for genindtraedelsen i selve beslutningen .

13 . Under hensyn til det anfoerte er det min opfattelse, at den for sagsoegeren gaeldende klagefrist paa tre maaneder begyndte at loebe fra den dato, da han kunne goere sig bekendt med loensedlen af 14 . oktober 1986 . Det var derfor ikke for sent, naar klagen blev indgivet den 26 . november 1986 . Da de oevrige formalitetsbetingelser er opfyldt, skal jeg henstille til Domstolen, at sagen som helhed tages under realitetspaakendelse .

Realiteten

14 . Sagsoegeren har ikke anfoert i paastanden, hvilken stilling eller hvilke stillinger, han mener, han burde vaere genansat i . Hans argumentation gaar i det vaesentlige ud paa, at han foerst genindtraadte i tjenesten 12 aar efter, at perioden for hans tjenestefrihed var udloebet, og at han inden for disse 12 aar ikke én eneste gang modtog nogen meddelelse om ledige stillinger . Dette finder han yderligere graverende, naar det tages i betragtning, at han i sin skrivelse af 15 . oktober 1983 havde erklaeret, at han ud over Ispra var villig til at acceptere et hvilket som helst andet tjenestested, og at han ikke blot var interesseret i en stilling i den videnskabelige eller tekniske, men ogsaa i den administrative tjenestegruppe .

I betragtning af, at ansaettelsesmyndigheden efter vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), er forpligtet til at lade en tjenestemand, som har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, genindtraede i tjenesten, giver sagens omstaendigheder, saadan som de er beskrevet af sagsoegeren, anledning til saa stor forundring, at det maa paahvile Kommissionen at begrunde sin optraeden i denne sag .

Kommissionen goer her for det foerste gaeldende, at administrationen systematisk tog alle stillinger i den videnskabelige tjenestegruppe i betragtning, straks fra det tidspunkt, da stillingerne blev opslaaet ledige, men at den ikke fandt, at sagsoegeren havde de noedvendige kvalifikationer til nogen af de ledige stillinger . Paa baggrund af de dokumenter, Kommissionen har forelagt Domstolen efter den mundtlige forhandling, maa det imidlertid betvivles, at der, som haevdet, systematisk blev taget hensyn til sagsoegerens oenske ved besaettelsen af de ledige stillinger . Desuden har Kommissionen intet fremlagt til godtgoerelse af, at sagsoegeren blev taget i betragtning i forbindelse med de stillinger, der var ledige i Kommissionens oevrige tjenestegrene, bortset fra Det Faelles Forskningscenter i Ispra .

Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at i det omfang det forudsaettes, at sagsoegeren havde krav paa genansaettelse i den administrative tjenestegruppe, hvilket Kommissionen bestrider, finder den ikke, at han havde de noedvendige kvalifikationer til genansaettelse i en af de fire stillinger, som Det Faelles Forskningscenter i Ispra havde bekendtgjort ledige ( paa dette punkt har Kommissionen paa ny forbigaaet de oevrige forskningsinstitutioner under Det Faelles Forskningscenter i tavshed, for ikke at tale om Kommissionens andre tjenestegrene ).

Endelig har Kommissionen generelt anfoert, at sagsoegeren i tiden mellem den 1 . juni 1971 og den 31 . januar 1985 uden afbrydelser havde erhvervsmaessig beskaeftigelse i samme firma, og at han paa grund af denne beskaeftigelse tilsyneladende ikke naerede saerligt presserende oensker om genindtraedelse .

Kommissionens argumenter rejser to spoergsmaal vedroerende fortolkningen af vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ). Det foerste er, om forpligtelsen til at lade den tjenestemand, som har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, genindtraede, paahviler den institution som helhed, ved hvilken han er ansat, eller kun en del af denne . Det andet spoergsmaal er, hvilke diligenskrav, der paahviler administrationen i forbindelse med opfyldelsen af dens forpligtelse til at lade tjenestemanden genindtraede . Her er spoergsmaalet navnlig, om det kan paavirke diligenskravenes omfang, om tjenestemanden ytrer mere eller mindre presserende oensker om genansaettelse . Endelig vedroerer det tredje spoergsmaal anvendelsen af naevnte vedtaegtsbestemmelse paa tjenestemaend i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe, naermere betegnet, om tjenestemaend i denne gruppe kan goere krav paa genindtraedelse i en stilling i den administrative tjenestegruppe, saafremt de i oevrigt er i besiddelse af de noedvendige kvalifikationer til stillingen . Jeg skal foerst besvare disse tre generelle spoergsmaal og derefter anvende resultaterne heraf paa den foreliggende sag .

Det foerste spoergsmaal : Er det institutionen som saadan eller den paagaeldende tjenestegren, som er bundet af forpligtelsen vedroerende tjenestemandens genindtraedelse?

15 . Vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), indeholder ingen bestemmelser om, hvilken myndighed, der skal paase, at den tjenestemand, der har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, genindtraeder, naar perioden for tjenestefriheden er udloebet . Derimod bestemmer artikel 40, stk . 4, litra a ), udtrykkeligt, at det er ansaettelsesmyndigheden, der traeffer afgoerelsen om, hvorvidt der kan bevilges tjenestefrihed . Kan man heraf udlede, at det er den samme myndighed, som skal lade tjenestemanden genindtraede, naar perioden for tjenestefriheden er afsluttet, og at kun de stillinger, som henhoerer under denne myndigheds omraade, kan komme i betragtning ved en genindtraedelse? Hvordan forholder det sig, naar de befoejelser, som er tillagt ansaettelsesmyndigheden, udoeves i henhold til bemyndigelse eller er yderligere videredelegeret? Skal man her tage hensyn til de stillinger, som er ledige inden for institutionen som helhed, eller til de stillinger, som er omfattet af bemyndigelsen, henholdsvis videredelegeringen? Dette problem har saerlig stor betydning for ansatte ved Det Faelles Forskningscenter . FFC, der henhoerer under Generaldirektoratet for Videnskab, Forskning og Udvikling, bestaar af fire forskningsinstitutioner ( i Geel, Ispra, Karlsruhe og Petten ), som Kommissionen har oprettet for at sikre gennemfoerelsen af Faellesskabets forsknings - og undervisningsprogrammer ( 1 ). Naar en direktoer for en af forskningsinstitutionerne ved Det Faelles Forskningscenter har bevilget tjenestefrihed af personlige aarsager, er der altsaa teoretisk set tre forskellige niveauer, som kan komme i betragtning ved genindtraedelse, nemlig dels stillingerne i den paagaeldende tjenestemands oprindelige institution, dels ved Det Faelles Forskningscenter, og endelig ved Kommissionens tjenestegrene som helhed .

16 . Efter min opfattelse er det den institution, hvortil den paagaeldende tjenestemand er knyttet i henhold til vedtaegten, som skal lade tjenestemanden genindtraede, naar perioden for tjenestefriheden er udloebet . Institutionerne er tjenestemaendenes arbejdsgivere . Medmindre andet er bestemt, er det dem, som de vedtaegtsmaessige forpligtelser over for tjenestemaendene paahviler . Bringes dette princip i anvendelse paa de tjenestemaend ved Det Faelles Forskningscenter, for hvem tjenestefrihedsperioden er udloebet, skal de genindtraede i tjenesten i den foerste stilling, der er ledig ved Kommissionens tjenestegrene som helhed, forudsat betingelserne i vedtaegtens artikel 40 i oevrigt er opfyldt . Dette har Domstolen da ogsaa stiltiende antaget i sin dom af 2 . april 1981 ( Pizziolo mod Kommissionen, sag 785/79, Sml . s . 969 ) og i sin kendelse af 11 . oktober 1984 ( Nobili mod Kommissionen, sag 285/83, ikke trykt i Domssamlingen ) ( 2 ).

17 . Det maa ganske vist erkendes, at en saadan fortolkning af tjenestemandens genindtraedelsesret ved udloebet af tjenestefrihedsperioden samtidig med at yde tjenestemanden den stoerst mulige garanti for genindtraedelse, ogsaa indebaerer den ulempe, at han kan blive tilbudt en stilling paa et tjenestested, som ikke passer ham saerligt godt . Dette er imidlertid en direkte foelge af vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), saaledes som det fremgaar af Domstolens dom af 14 . juni 1988 ( Heyl mod Kommissionen, sag 12/87, Sml . s . 2943 ), hvori det fastslaas ( i praemis 12 ), at tjenestemaend ikke har

"nogen ret til, ud fra personlige interesser, at kunne genindtraede paa et bestemt tjenestested ."

I samme dom fastslog Domstolen dog, at ansaettelsesmyndigheden lovligt kan tage hensyn til familieinteresser, men at disse ikke kan tillaegges afgoerende betydning efter vedtaegtens artikel 40 .

Det andet spoergsmaal : Administrationens diligenspligt

18 . Ifoelge vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), skal tjenestemanden, naar perioden for hans tjenestefrihed er udloebet, genindtraede i den foerste ledige stilling i den kategori eller tjenestegruppe, der svarer til hans loenklasse, saafremt han er i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer . Selv om han afslaar stillingstilbuddet, har han krav paa at genindtraede i den naeste stilling, der bliver ledig . Afslaar han ogsaa det andet stillingstilbud, kan han efter hoering af Det Paritetiske Samarbejdsudvalg afskediges uden ansoegning .

19 . Af denne bestemmelse kan uddrages to konklusioner . For det foerste, at myndigheden skal tilbyde den tjenestemand, der har krav paa genindtraedelse i tjenesten, passende beskaeftigelse "i den foerste ledige stilling", og saafremt tilbuddet herom afslaas, tilbyde ham den "naeste ledige stilling ". Af bestemmelsens ordlyd fremgaar, at myndigheden over for den tjenestemand, der har krav paa genansaettelse, er forpligtet til at fremsaette stillingstilbuddet, saafremt bestemmelsens betingelser om karriereniveau og kvalifikationer er opfyldt . Efter bestemmelsen maa myndigheden ikke undlade at tilbyde en ledig stilling, blot fordi tjenestemanden i forvejen har passende erhvervsmaessig beskaeftigelse . Administrationen kan efter bestemmelsen saa meget mindre tillade sig at slaekke paa diligenskravene under paaberaabelse af et saa vagt kriterium som den paagaeldende tjenestemands mere eller mindre presserende oenske om genindtraedelse, saa snart der ikke er tvivl om, at han virkelig oensker at komme tilbage ( 3 ). Efter vedtaegten er det tjenestemanden selv, der maa vurdere, om han mener, det er i hans interesse at acceptere det job, han faar tilbudt i forbindelse med den foerste ledige stilling . Vedtaegten giver ham udtrykkeligt ret til at afslaa det foerste stillingstilbud, og i saa fald skal administrationen paa ny tilbyde ham beskaeftigelse, saa snart der naeste gang er en stilling ledig . Afslaar han ogsaa dette andet tilbud, kan han - men skal dog ikke - afskediges efter hoering af Det Paritetiske Samarbejdsudvalg .

20 . Det anfoerte boer dog efter min opfattelse modificeres i det tilfaelde, hvor den samme ledige stilling kan tilbydes flere tjenestemaend, som har haft tjenestefrihed af personlige aarsager . I disse tilfaelde maa der foretages en prioritet, og jeg finder, det her maa vaere legitimt at give de tjenestemaend forrang, som ikke udoever nogen erhvervsmaessig beskaeftigelse . I den foreliggende sag har Kommissionen dog ikke ytret noget om, at der var stillinger ledige, som kunne vaere tildelt sagsoegeren, men som af prioritetshensyn blev tilbudt andre tjenestemaend, der havde krav paa genindtraedelse .

21 . Den anden konklusion, der kan uddrages af artikel 40, stk . 4, litra d ), er, at det tilkommer administrationen at undersoege, om tjenestemanden har de noedvendige kvalifikationer til en ledig stilling . Bedoemmelsen heraf boer efter min opfattelse ske automatisk og systematisk hver gang, der er en ledig stilling i den tjenestegruppe, som den paagaeldende tjenestemand tilhoerer, og som svarer til hans loenklasse . Den tjenestemand, der har krav paa genindtraedelse, er derfor principielt ikke forpligtet til selv at skaffe sig underretning om de ledige stillinger . Foruden denne bedoemmelse finder jeg dog endvidere, at det er i overensstemmelse med princippet om god forvaltning at tilsende tjenestemanden de meddelelser om ledige stillinger, som kan taenkes at vaere af interesse for ham, og at anmode ham om at meddele, saafremt han mener at have de noedvendige kvalifikationer til en bestemt stilling .

I oevrigt er der indfoert en saadan genindtraedelsesprocedure ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra . Dette fremgaar af et cirkulaere fra marts 1981, som chefen for Forskningscentrets Afdeling for Administration og Personale tilsendte de tjenestemaend, som havde haft tjenestefrihed af personlige aarsager, hvilken var udloebet . Der er grund til at citere foelgende to passager fra cirkulaeret :

- "Naar en stilling bliver ledig i den loenklasse og kategori, hvori en tjenestemand, som har ansoegt om genindtraedelse, er indplaceret, navnlig en ledig stilling i den administrative enhed, hvor den paagaeldende tidligere har vaeret ansat, skal administrationen for hver enkelt ledige stilling i embeds medfoer undersoege, om den paagaeldende har de noedvendige kvalifikationer, foer stillingen officielt opslaas ledig ."

- "Sideloebende med administrationens bestraebelser paa at finde stillinger til de tjenestemaend, som har ansoegt om genindtraedelse, og i det oejemed at holde dem underrettet om de stillinger, der bliver ledige inden for institutionen, vil de paagaeldende tjenestemaend systematisk faa tilsendt kopier af samtlige meddelelser om ledige stillinger - dog uden at disse sorteres paa forhaand - umiddelbart foer de bekendtgoeres ledige, som svarer til deres loenklasse og kategori, og hvori de med stillingerne forbundne opgaver og de til disse noedvendige kvalifikationer er beskrevet .

Tjenestemanden boer paa sin side undersoege, om han er interesseret i de paagaeldende stillinger og i bekraeftende fald tilkendegive dette over for administrationen, om noedvendigt med angivelse af, hvilke saerlige kvalifikationer, han mener at vaere i besiddelse af til varetagelse af de funktioner, der er knyttet til den opslaaede stilling, og som ikke fremgaar af det generelle ansoegningsskema ."

Det tredje spoergsmaal : Burde de ledige stillinger i den administrative tjenestegruppe ogsaa vaere taget i betragtning?

22 . Spoergsmaalet er her, om administrationen ved udloebet af perioden for den tjenestefrihed, som er bevilget en videnskabelig/teknisk tjenestemand af personlige aarsager, alene kan tage hensyn til de stillinger, som er ledige i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe, eller om den er forpligtet til ogsaa at tage de ledige stillinger i den administrative tjenestegruppe i betragtning . Foer jeg besvarer dette spoergsmaal, skal jeg kort gengive de relevante retsregler herom .

Ifoelge vedtaegtens artikel 40, stk . 4, litra d ), skal en tjenestemand, som har haft tjenestefrihed af personlige aarsager, naar perioden herfor er udloebet, genindtraede i den foerste ledige stilling i den kategori eller tjenestegruppe, der svarer til hans loenklasse, saafremt han er i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer . Ordet "tjenestegruppe" synes umiddelbart at udelukke muligheden for at tage hensyn til stillinger i den administrative tjenestegruppe, naar den tjenestemand, der skal genindtraede i tjenesten, tilhoerer den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe . Det fremgaar imidlertid af artikel 98, 2 . led, i vedtaegtens afsnit VIII, som indeholder saerlige bestemmelser for de videnskabelige og tekniske tjenestemaend ved Faellesskaberne, at artikel 45, stk . 2, ikke finder anvendelse paa disse tjenestemaend . Artikel 45, stk . 2, lyder saaledes :

"En tjenestemands overgang fra en tjenestegruppe eller kategori til en anden tjenestegruppe eller hoejere kategori kan kun finde sted paa grundlag af en udvaelgelsesproeve ."

Af artikel 45, jfr . artikel 98, foelger, at tjenestemanden i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe uden forudgaaende udvaelgelsesproeve kan udnaevnes i den administrative tjenestegruppe, hvilket beror paa et oenske hos vedtaegtens forfattere om at goere stillingerne i den videnskabelige/tekniske tjenestegruppe mere attraktive ( jfr . dom af 20 . oktober 1977 i sag 5/76, Jaensch mod Kommissionen, Sml . s . 1817 ). Kan man heraf udlede, at administrationen ved genindtraedelsen af en videnskabelig eller teknisk tjenestemand er forpligtet til at tage hensyn til alle de stillinger, som er ledige inden for den administrative tjenestegruppe? Maa forpligtelsen til i embeds medfoer at foretage en systematisk undersoegelse af, om de videnskabelige eller tekniske tjenestemaend, som har krav paa genindtraedelse, har de noedvendige kvalifikationer ( jfr . punkt 21 ) til de ledige stillinger i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe, antages ogsaa at omfatte stillinger i den administrative tjenestegruppe?

23 . Efter min opfattelse begaar administrationen ikke nogen fejl, saafremt den ikke i embeds medfoer undersoeger, om en videnskabelig eller teknisk tjenestemand, der har krav paa genindtraedelse, har de noedvendige kvalifikationer til stillinger, som er ledige i den administrative tjenestegruppe . Dette fremgaar af artikel 40, ifoelge hvilken en videnskabelig eller teknisk tjenestemand ikke har noget krav paa genindtraedelse i en stilling inden for en anden tjenestegruppe . Saafremt en tjenestemand, der har krav paa genansaettelse, imidlertid tilkendegiver en virkelig interesse for en eller flere naermere angivne stillinger inden for den administrative tjenestegruppe og angiver sine kvalifikationer til de paagaeldende stillinger, tilsiger princippet om god forvaltning efter min opfattelse, at administrationen behandler hans ansoegning om genindtraedelse i en af disse stillinger med velvilje . Ved behandlingen af tjenestemandens ansoegning er administrationen naturligvis berettiget - og endog forpligtet til - at efterproeve, om det er i tjenestens interesse at lade den paagaeldende videnskabelige/tekniske tjenestemand genindtraede i den administrative tjenestegruppe ( jfr . herved vedtaegtens artikel 7, stk . 1, ifoelge hvilken ansaettelsesmyndigheden, naar den ansaetter den enkelte tjenestemand i en stilling i den tjenestegruppe, som svarer til hans loenklasse, udelukkende boer tage hensyn til tjenstlige synspunkter ).

Burde sagsoegeren vaere genindtraadt i tjenesten paa et tidligere tidspunkt? En udtalelse fra en sagkyndig boer kunne afklare dette spoergsmaal for Domstolen

24 . Jeg skal herefter anvende de resultater, jeg er naaet frem til, paa den foreliggende sag . Sagsoegeren i den foreliggende sag, Bruno Giordani, er som sagt videnskabelig tjenestemand og i henhold til vedtaegten ansat af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber .

Som jeg har anfoert, burde administrationen altsaa i embeds medfoer have foretaget en systematisk undersoegelse af, om Giordani havde de noedvendige kvalifikationer til de stillinger i loenklasse A5, der var ledige i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe inden for Kommissionens tjenestegrene som helhed ( jfr . punkt 16 og 21 ). At doemme ud fra de dokumenter, der er blevet forelagt Domstolen, er der imidlertid grund til at tvivle paa, om administrationen ogsaa virkelig systematisk tog alle ledige stillinger i denne tjenestegruppe i betragtning . I oevrigt har Kommissionen ikke oplyst, hvorvidt ogsaa andre tjenestesteder end forskningsinstitutionen i Ispra blev taget i betragtning . Sammenholder man den omstaendighed, at Kommissionen har forbigaaet dette punkt i tavshed, med flere af de oevrige omstaendigheder, som kan uddrages af de skriftlige indlaeg og af de dokumenter, der er forelagt Domstolen, er der grund til at antage, at der ikke med henblik paa Giordanis genindtraedelse blev foretaget en undersoegelse af de stillinger, som var ledige ved de andre forskningsinstitutioner under Det Faelles Forskningscenter og ved Kommissionens oevrige tjenestegrene .

Af disse grunde finder jeg det berettiget, at Domstolen udsaetter sin afgoerelse vedroerende realiteten, indtil der er blevet fremlagt en liste over alle de ledige stillinger i den videnskabelige og tekniske tjenestegruppe, som burde have vaeret taget i betragtning, og indtil det er blevet undersoegt, om sagsoegeren havde de noedvendige kvalifikationer til disse stillinger .

25 . Paa den anden side var administrationen strengt taget ikke retligt forpligtet til i embeds medfoer at undersoege, om sagsoegeren havde de kvalifikationer, som var noedvendige for at kunne bestride de ledige stillinger i den administrative tjenestegruppe . Ifoelge princippet om god forvaltning burde administrationen imidlertid have undersoegt dette, saafremt sagsoegeren virkelig tilkendegav interesse for bestemte administrative stillinger, vel at maerke med forbehold af, om det var i tjenestens interesse at lade sagsoegeren aendre tjenestegruppe ( jfr . punkt 23 ).

Foerste gang sagsoegeren gjorde opmaerksom paa, at han var interesseret i en stilling i den administrative tjenestegruppe, var i sin skrivelse af 15 . oktober 1983, hvori han anmodede om at faa tilsendt de meddelelser om ledige stillinger, der kunne vaere af interesse for ham, herunder meddelelser om stillinger i den administrative tjenestegruppe . Forud for dette tidspunkt havde Giordani altsaa ikke gjort noget for at faa administrationen til at undersoege de stillinger, der var ledige inden for den administrative tjenestegruppe, med henblik paa genindtraedelse i en administrativ stilling . Han kan derfor ikke med rette goere gaeldende, at han burde have vaeret genindtraadt i en af de administrative stillinger, som blev opslaaet ledige, foer han fremsendte sin egen skrivelse af 15 . oktober 1983 . Efter min opfattelse burde administrationen derimod efter dette tidspunkt have taget hensyn til, at sagsoegeren klart havde ytret oenske om at faa tildelt en stilling i den administrative tjenestegruppe . Administrationen burde desuden have imoedekommet sagsoegerens anmodning om at faa tilsendt de stillingsopslag, der kunne vaere af interesse for ham, herunder meddelelserne om de ledige administrative stillinger .

Ud fra de anfoerte betragtninger finder jeg det tillige berettiget, at der ved udfaerdigelsen af den liste, jeg naevnte foer, tages hensyn til de stillinger, som var ledige i den administrative tjenestegruppe i perioden mellem den 15 . oktober 1983 og indtil tidspunktet for sagsoegerens genindtraedelse i tjenesten . Saafremt det af denne liste fremgaar, at der var en eller flere stillinger ledige i den administrative tjenestegruppe, som Giordani havde de fornoedne kvalifikationer til at bestride, maa Kommissionen efterfoelgende, under Domstolens kontrol, udtale sig om, hvorvidt denne genindtraedelse var i tjenestens interesse .

26 . Hvad angaar de stillinger, som rent faktisk blev taget i betragtning, beror parternes opfattelse paa en forskellig vurdering af Giordanis evner til at bestride de paagaeldende stillinger . Kommissionen har herved anfoert, at vurderingen af en tjenestemands evner til at bestride en bestemt stilling beror paa et skoen, som det tilkommer ansaettelsesmyndigheden at udoeve . Administrationen raader rent faktisk over et vidt skoen paa dette punkt, som af samme grund forudsaetter, at der foretages en samvittighedsfuld undersoegelse af, om den tjenestemand, der er berettiget til genindtraedelse, har de fornoedne kvalifikationer til at udoeve de med den ledige stilling forbundne arbejdsopgaver . Den omstaendighed, at der ikke blev tilbudt sagsoegeren nogen stilling igennem hele 12 aar, og at han ikke en gang fik tilsendt nogen meddelelser om ledige stillinger, er imidlertid saa usaedvanlig, at der er grund til at naere tvivl om, hvorvidt administrationen har opfyldt sin diligenspligt i denne sag .

27 . I sag 785/79 ( Pizziolo mod Kommissionen, domme af 2 . april 1981, Sml . s . 969, og af 5 . maj 1983, Sml . s . 1343 ) og i sag 285/83 ( Nobili mod Kommissionen, kendelse af 11 . oktober 1984, ikke trykt i Domssamlingen ) bestemte Domstolen, foer den afsagde dom i sagen, at der af hensyn til tvistens afgoerelse skulle indhentes en sagkyndig erklaering . Jeg skal ogsaa i denne sag foreslaa Domstolen, at der indhentes en saadan sagkyndig erklaering og foreslaa, at den udmeldte sagkyndige udtaler sig om foelgende to temaer :

1 ) Kunne sagsoegeren i betragtning af sine kvalifikationer vaere genindtraadt i tjenesten i en stilling i loenklasse A5 inden for den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe i en af Kommissionens tjenestegrene som helhed, som var opslaaet ledig mellem tidspunktet for udloebet af den periode, hvorunder han var bevilget tjenestefrihed af personlige aarsager, og datoen for beslutningen om hans genindtraedelse i tjenesten?

2 ) Bortset fra spoergsmaalet, om genindtraedelsen var i tjenestens interesse, kunne sagsoegeren i betragtning af sine kvalifikationer vaere genindtraadt i tjenesten i en stilling i loenklasse A5 inden for den administrative tjenestegruppe i en af Kommissionens tjenestegrene som helhed, som var opslaaet ledig mellem den 15 . oktober 1983 og datoen for beslutningen om hans genindtraedelse i tjenesten?

Jeg skal paa grundlag af det anfoerte sammenfattende fremsaette foelgende forslag til afgoerelse :

"1 ) Sagen afvises .

2 ) Domstolen traeffer bestemmelse om, at der indhentes en sagkyndig erklaering om de foernaevnte spoergsmaal ( jfr . punkt 27 )."

(*) Oversat fra fransk .

( 1 ) Jfr . artikel 1 i Kommissionens afgoerelse ( Euratom ) nr . 593 af 20 . november 1985 om reorganisering af Det Faelles Forskningscenter ( FFC ) ( EFT L 373, s . 6 ).

( 2 ) I de to sager havde sagsoegerne, som er videnskabelige tjenestemaend ved en af forskningsinstitutionerne under Det Faelles Forskningscenter, og hvis tjenestefrihed af personlige aarsager var udloebet, gjort gaeldende, at de havde krav paa genindtraedelse i visse stillinger . I de to sager bestemte Domstolen, at der skulle indhentes en sagkyndig erklaering vedroerende spoergsmaalet, om sagsoegerne havde de noedvendige kvalifikationer til visse af de stillinger, som havde vaeret opslaaet ledige . ( Der var tale om stillinger dels i Kommissionens administrative tjenestegrene, dels i de forskellige forskningsinstitutioner under FFC ).

( 3 ) Saafremt tjenestemanden saar tvivl om, hvorvidt han virkelig oensker at genindtraede i tjenesten, er administrationen naturligvis ikke forpligtet til at genansaette ham, foer tvivlen herom er bortvejret ( jfr . dom af 27 . oktober 1977, Giry mod Kommissionen, sagerne 126/75, 34 og 92/76, Sml . s . 1937 ).