Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - Faellesskabets retsinstansers kompetence - paastand om, at der gives en institution et paalaeg - afvisning (EF-traktaten, art. 173 og 176) 2 Institutionernes retsakter - individuel beslutning - meddelelse - begreb (EF-traktaten, art. 191, stk. 3) 3 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning, hvorved der konstateres en overtraedelse af konkurrencereglerne - aftaler af ringe betydning (EF-traktaten, art. 85, stk. 1, og art. 190) 4 Konkurrence - karteller - konkurrencebegraensning - kriterier ved vurderingen heraf - oekonomisk og juridisk sammenhaeng - jernbanetransport - aftale om sammenslutning mellem jernbaner i henhold til direktiv 91/440 - adgang til markedet (EF-traktaten, art. 85, stk. 1; Raadets direktiv 91/440, art. 3 og 10) 5 Transport - jernbanetransport - konkurrenceregler - forordning nr. 1017/68 - direktiv 91/440 - begrebet international sammenslutning af jernbanevirksomheder i henhold til artikel 3 i direktiv 91/440 (Raadets forordning nr. 1017/68, art. 5; Raadets direktiv 91/440, art. 3 og 10) 6 Konkurrence - aftaler - forbud - fritagelse - betingelser - noedvendige konkurrencebegraensninger - produkter eller tjenesteydelser, der er noedvendige eller vaesentlige for adgangen til markedet (EF-traktaten, art. 85, stk. 3) 7 Konkurrence - aftaler - forbud - fritagelse - aftale om oprettelse af en joint venture-virksomhed inden for transportsektoren - midlertidig fritagelse - fritagelsens varighed - kriterier ved vurderingen (EF-traktaten, art. 85, stk. 3; EOES-aftalen, art. 53, stk. 3; Raadets forordning nr. 1017/68, art. 5)

Sammendrag

1 En paastand i et annullationssoegsmaal om, at det paalaegges Kommissionen at traeffe bestemte foranstaltninger, skal afvises. Det tilkommer ikke Faellesskabets retsinstanser at give institutionerne paalaeg eller traeffe afgoerelse paa deres vegne, men det paahviler vedkommende institution at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom, der er afsagt i et saadant soegsmaal. 2 En beslutning er blevet behoerigt meddelt, saa snart den er naaet frem til adressaten, og denne har haft mulighed for at goere sig bekendt med den. Naar meddelelsen sker ved anbefalet brev med modtagelsesbevis, er det en betingelse for, at meddelelsen er forskriftsmaessig, at de gaeldende regler for postomdeling i den paagaeldende medlemsstat er blevet overholdt. Det er imidlertid ikke nogen betingelse for, at en meddelelse gyldigt er sket paa virksomhedens hjemsted, at den person, som ifoelge adressatvirksomhedens interne regler er kompetent i denne forbindelse, faktisk har faaet kendskab til den paagaeldende beslutning. En beslutning er ikke blevet forskriftsmaessigt meddelt, saafremt den af postvaesenet i den paagaeldende stat er blevet overgivet til en person i adressatvirksomheden, der ikke i henhold til de nationale postbestemmelser har fuldmagt til at modtage anbefalede breve. Soegsmaalsfristen for indgivelse af et soegsmaal til proevelse af denne beslutning begynder foelgelig foerst at loebe, naar den almindelige modtagelsesformular, som Kommissionen har vedlagt den meddelte beslutning, er underskrevet. 3 I forbindelse med begrundelsen for beslutningerne om anvendelse af konkurrencereglerne har Kommissionen ikke pligt til at komme ind paa samtlige faktiske og retlige omstaendigheder eller goere rede for de overvejelser, der har foert den til at traeffe beslutningen, men i henhold til traktatens artikel 190 er den forpligtet til at naevne de omstaendigheder og overvejelser, der har vaesentlig betydning for beslutningen, med henblik paa at give Faellesskabets retsinstanser og de beroerte parter oplysninger om, hvorledes den har anvendt traktaten. Medmindre saerlige omstaendigheder goer sig gaeldende, skal begrundelsen for en beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne endvidere vaere indeholdt i selve beslutningen, og den kan ikke foerst fremgaa af forklaringerne under en efterfoelgende retssag. Naar horisontale aftaler mellem virksomheder naar eller ganske lidt overskrider den graense paa 5%, som Kommissionen selv betragter som en skillelinje, der kan begrunde anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 1, er Kommissionen forpligtet til at give en tilstraekkelig begrundelse for de undersoegte omstaendigheder - navnlig de paagaeldende virksomheders markedsandele - paa grundlag af hvilke det kan fastslaas, at de vaesentlige betingelser for anvendelsen af artikel 85 faktisk er opfyldt, medmindre der er tale om omstaendigheder, som parterne ikke har bestridt under den forudgaaende administrative procedure. 4 Vurderingen af en aftale i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, skal tage hensyn til aftalens konkrete anvendelsesomraade, isaer den oekonomiske og retlige sammenhaeng, de paagaeldende virksomheder indgaar i, de tjenesteydelser, der er tale om i aftalen, samt til, hvorledes det paagaeldende marked er opbygget og reelt fungerer, medmindre der er tale om aftaler, som indebaerer aabenlyse konkurrencebegraensninger, som f.eks. prisaftaler, deling af markedet eller afsaetningskontrol. Undersoegelsen af konkurrencevilkaarene paa et bestemt marked er ikke alene baseret paa den aktuelle konkurrence mellem de virksomheder, der allerede er til stede paa det paagaeldende marked, men ogsaa paa den potentielle konkurrence, saaledes at det kan fastslaas, om der i betragtning af markedsstrukturen og den oekonomiske og retlige ramme for markedets funktion er reelle og konkrete muligheder for, at de paagaeldende virksomheder konkurrerer indbyrdes, eller for, at en ny konkurrent kan faa adgang til det paagaeldende marked og konkurrere med de etablerede virksomheder. Med hensyn til jernbanemarkedet, saaledes som det er reguleret i direktiv 91/440 om udvikling af Faellesskabets jernbaner, bemaerkes, at selv om de jernbanevirksomheder, der opererer paa de nationale markeder, til en vis grad er potentielle konkurrenter inden for den internationale passagertransport, forudsat at de etablerer en international sammenslutning i direktivets artikel 10's forstand, staar det dog fast, at en international sammenslutning mellem nationale jernbanevirksomheder med henblik paa driften af visse internationale ruter ikke kan bevirke en maerkbar begraensning af den aktuelle konkurrence mellem de virksomheder, der deltager i sammenslutningen, eftersom direktiv 91/440 bestemmer, at jernbanevirksomheden i hver enkelt stat, der er kompetent med hensyn til den paagaeldende rute, er tvungen partner, og saaledes afskaerer de andre jernbanevirksomheder fra at konkurrere med den internationale sammenslutning paa de paagaeldende jernbaneforbindelser. Hvad angaar analysen af de potentielle konkurrencebegraensninger, der opstaar som foelge af en aftale om international sammenslutning mellem jernbaner, og som beroerer de nationale jernbanevirksomheders datterselskaber, maa der tages hensyn til den oekonomiske sammenhaeng, herunder det relevante markeds struktur, og navnlig til omkostningerne ved at komme ind paa markedet, med henblik paa at bedoemme, hvorvidt der kan findes aktuelle eller potentielle konkurrenter. 5 Begrebet international sammenslutning i henhold til artikel 3 i direktiv 91/440 om udvikling af Faellesskabets jernbaner omfatter enhver sammenslutning af mindst to jernbanevirksomheder, der er etableret i forskellige medlemsstater, med henblik paa at drive international transportvirksomhed mellem medlemsstater, uanset den form, som en saaledes oprettet sammenslutning kan antage. Der foreligger saaledes en urigtig anvendelse af de i direktiv 91/440 definerede kategorier, saafremt en beslutning alene forbeholder begrebet international sammenslutning for sammenslutninger oprettet i samarbejdsoejemed mellem jernbanevirksomheder, saaledes som ved traditionelle aftaler om faelles drift, og herved udelukker enhver anden selskabsform, som f.eks. et joint venture-selskab, der er oprettet i samarbejdsoejemed, eller som endog har karakter af en sammenslutning. Den i samme artikel indeholdte betingelse, hvorefter status som jernbanevirksomhed forudsaetter raadighed over traekkraften, indebaerer ikke, at virksomheden skal vaere ejer af denne traekkraft. Det kan foelgelig ikke over for en international sammenslutning mellem jernbanevirksomheder goeres gaeldende, at den ikke ejer sin traekkraft, som begrundelse for at naegte at anse den for en sammenslutning i henhold til direktiv 91/440. 6 Saafremt Kommissionen i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, i forbindelse med en aftale om oprettelse af et joint venture fastsaetter betingelser, hvorved det skal undgaas, at konkurrencebegraensningerne gaar videre end noedvendigt, idet den kraever, at adgangen til infrastrukturerne, produkterne eller tjenesteydelserne skal stilles til raadighed for tredjemand paa de samme betingelser som for joint venture-virksomheden, fordi de er noedvendige, eller fordi de udgoer vaesentlige faciliteter, isaer med henblik paa adgangen til markedet, kan moderselskaberne og/eller det saaledes oprettede joint venture ikke antages at vaere i besiddelse af infrastrukturer, produkter eller tjenesteydelser, der er noedvendige eller vaesentlige for adgangen til det relevante marked, medmindre disse infrastrukturer, produkter eller tjenesteydelser ikke er substituerbare, og der paa grund af deres saerlige egenskaber, og navnlig de prohibitive omkostninger ved at reproducere dem og/eller den tid, der rimeligvis kraeves i dette oejemed, ikke findes gyldige alternativer for joint venture-virksomhedens potentielle konkurrenter, som derfor vil vaere udelukket fra markedet. 7 Varigheden af en fritagelse, der meddeles i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 3, eller i medfoer af artikel 5 i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrencereglerne for visse transportsektorer samt i medfoer af artikel 53, stk. 3, i aftalen om Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade, skal vaere tilstraekkelig lang til at give de fritagne virksomheder mulighed for at realisere de fordele, der begrunder den paagaeldende fritagelse. Saafremt disse fordele ikke kan opnaas uden betydelige investeringer, udgoer det tidsrum, der er noedvendigt for at forrente de paagaeldende investeringer, et vaesentligt element i vurderingen af varigheden af fritagelsen. Dette element er saa meget vigtigere, naar fritagelsen vedroerer en aftale om oprettelse af en joint venture-virksomhed, der tilbyder fuldstaendig nye ydelser, som kraever betydelige investeringer, er forbundet med hoej oekonomisk risiko samt kraever, at de virksomheder, der deltager i aftalen, sammenlaegger deres know how.