FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT

Y. BOT

fremsat den 30. juni 2011 ( )

Sag C-224/10

Staatsanwaltschaft Baden-Baden

mod

Leo Apelt

[anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Baden-Baden (Tyskland)]

»Direktiv 91/439/EØF – gensidig anerkendelse af kørekort – inddragelse af det nationale kørekort og en anden medlemsstats udstedelse af et kørekort til kategori B og D – bopælsmedlemsstatens afslag på anerkendelse – krav om gyldigt kørekort til kategori B på tidspunktet for udstedelse af kørekort til kategori D«

1. Domstolen er endnu en gang blevet anmodet om at fortolke bestemmelserne i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort ( ), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003 ( ).

2. Landgericht Baden-Baden (Tyskland) har bl.a. anmodet Domstolen om at fortolke artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/349, der bestemmer, at et kørekort til kategori D (herefter »D-kørekort«) kun kan udstedes til en person, der allerede har kørekort til kategori B.

3. I den foreliggende sag har de tjekkiske myndigheder udstedt et kørekort til kategori B (herefter »B-kørekort«) til sagsøgte i hovedsagen, selv om denne person var omfattet af en procedure på tysk område med henblik på kontrol af hans egnethed til at føre et motorkøretøj som følge af en overtrædelse af færdselsloven begået inden udstedelsen af dette kørekort. Efter at have fået inddraget sit tyske kørekort og efter at forbuddet mod at ansøge om et nyt kørekort var udløbet, erhvervede sagsøgte i hovedsagen et D-kørekort ved de samme tjekkiske myndigheder.

4. Den forelæggende ret ønsker derfor nærmere bestemt oplyst, om de tyske myndigheder i henhold til bestemmelserne i direktiv 91/439 og især til princippet om gensidig anerkendelse af kørekort er forpligtet til at anerkende B- og D-kørekort, der er udstedt efter denne fremgangsmåde.

5. Denne sag giver Domstolen lejlighed til at udtale sig om samspillet mellem B- og D-kørekort, og navnlig til at fastslå, om en ikke-anerkendelse af et B-kørekort medfører en ikke-anerkendelse af et D-kørekort.

6. Jeg vil i dette forslag til afgørelse redegøre for grundene til, at jeg er af den opfattelse, at en medlemsstat har ret til at nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort af kategori B og D udstedt af en anden medlemsstat, når der på den første medlemsstats område efter det tidspunkt, hvor B-kørekortet er udstedt, men som følge af en lovovertrædelse, som er konstateret før dette tidspunkt, over for indehaveren af kørekortet er truffet en foranstaltning, hvorved dennes førerret er blevet inddraget. Det forhold, at D-kørekortet er blevet udstedt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, der ledsager denne inddragelsesforanstaltning, er i denne forbindelse uden betydning.

I – Retsforskrifter

A – EU-retlige forskrifter

1. Direktiv 91/439

7. Med henblik på at øge bevægeligheden for personer inden for Det Europæiske Fællesskab og gøre det lettere for dem at bosætte sig i en anden medlemsstat end den stat, hvor de pågældende personer har erhvervet deres kørekort, har direktiv 91/439 indført princippet om gensidig anerkendelse af kørekort ( ).

8. Fastsættelsen i det pågældende direktiv af minimumskrav for, hvornår der kan udstedes et kørekort, har ligeledes til formål at forbedre færdselssikkerheden i Den Europæiske Union ( ).

9. Artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439 er således affattet som følger:

»For udstedelse af kørekort gælder følgende betingelser:

a) Kørekort til kategori C og D kan kun udstedes til førere, der allerede har kørekort til kategori B.«

10. Direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), bestemmer endvidere:

»Udstedelse af kørekort er ligeledes betinget af:

[…]

b) at den pågældende har sædvanlig bopæl eller forelægger bevis for i mindst seks måneder at have været studerende i den medlemsstat, der udsteder kørekortet [( )].«

11. Ifølge artikel 7, stk. 5, i direktiv 91/439 kan ingen person være indehaver af mere end et kørekort.

12. Direktivets artikel 8, stk. 2, bestemmer, at bopælsmedlemsstaten på indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, kan anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten.

13. I henhold til direktivets artikel 8, stk. 4, første afsnit, kan en medlemsstat ligeledes for en person, der på dens område er omfattet af en af de ovennævnte foranstaltninger, nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til denne person.

2. Direktiv 2006/126/EF

14. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort ( ) er en omarbejdning af direktiv 91/439, idet dette direktiv har gennemgået en del ændringer ( ).

15. Artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2006/126 bestemmer, at en medlemsstat skal nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til en person, hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget på førstnævnte stats område.

16. I henhold til direktivets artikel 17, stk. 1, ophæves direktiv 91/439 med virkning fra den 19. januar 2013.

17. Artikel 18, stk. 2, i direktiv 2006/126 bestemmer, at direktivets artikel 11, stk. 4, finder anvendelse fra den 19. januar 2009.

B – Nationale bestemmelser

18. § 28, stk. 1, første punktum, i bekendtgørelse om personers adgang til færdsel i trafikken (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straßenverkehr) bestemmer, at indehavere af en i Unionen eller i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) gyldig førerret, som har sædvanlig bopæl i Tyskland som omhandlet i bekendtgørelsens § 7, stk. 1 eller 2, med forbehold for begrænsningerne i henhold til § 28, stk. 2-4, har ret til at føre motorkøretøj på det nationale område i overensstemmelse med deres førerberettigelse.

19. I henhold til den nævnte bekendtgørelses § 28, stk. 4, gælder retten i medfør af samme paragrafs stk. 1 ikke for en indehaver af et EU- eller EØS-kørekort, der i Tyskland er blevet inddraget midlertidigt eller endeligt af en retsinstans eller umiddelbart eksigibelt eller uanfægteligt af en forvaltningsmyndighed.

20. I henhold til § 21, stk. 1, nr. 1, i loven om færdsel (Straβenverkehrsgesetz) straffes med fængsel på indtil et år eller pålægges en bøde den, der fører et motorkøretøj, selv om vedkommende ikke har det dertil krævede kørekort, eller den, for hvem det er forbudt at føre et køretøj i henhold til Strafgezetsbuchs § 44 eller § 25 i loven om færdsel.

II – De faktiske omstændigheder i hovedsagen

21. Leo Apelt, der er tysk statsborger, erhvervede den 14. december 1998 et tysk kørekort til kategori 1a, 1b, 3, 4 og 5 ( ).

22. Den 23. januar 2006 konstaterede de tyske myndigheder i forbindelse med en vejkontrol, at Leo Apelt førte et motorkøretøj under påvirkning af alkohol. Hans kørekort blev inddraget den følgende dag, den 24. januar 2006.

23. Ved afgørelse truffet af Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck den 31. maj 2006, som blev endelig den 2. juni 2006, blev Leo Apelt idømt en bødestraf for spirituskørsel. Han fik desuden inddraget førerretten og blev pålagt et forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, hvilket forbud udløb den 29. november 2006.

24. Allerede inden afgørelsen om inddragelse af Leo Apelts førerret havde han af de tjekkiske myndigheder den 1. marts 2006 fået udstedt et B-kørekort, hvorpå var angivet en bopælsadresse i Tyskland.

25. Den 30. april 2007 fik Leo Apelt af de tjekkiske myndigheder udstedt et D-kørekort, hvorpå var angivet en bopælsadresse i Tjekkiet og B-kørekortets udstedelsesdato.

26. I forbindelse med en vejkontrol den 11. juli 2009 fremviste Leo Apelt, der på det tidspunkt førte en bus på tysk område, sit af de tjekkiske myndigheder udstedte D-kørekort til myndighederne. Som følge af kontrollen indbragte Staatsanwaltschaft Baden-Baden sagen for Amtsgericht Achern med påstand om, at Leo Apelt blev dømt for forsætligt at have ført et motorkøretøj uden førerret.

27. Ved afgørelse af 30. december 2009 frifandt Amtsgericht Achern Leo Apelt med den begrundelse, at førerretten til køretøjer i kategori D, som var blevet udstedt til Leo Apelt i Tjekkiet, også er gyldig i Tyskland. Retten bemærkede bl.a., at de tyske myndigheder ikke har ret til at kontrollere, om betingelserne for udstedelse i henhold til direktiv 91/439 er overholdt. Amtsgericht Achern anførte desuden, at D-kørekortet var blevet udstedt til Leo Apelt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort. Derfor er kørekortet ifølge denne ret gyldigt.

28. Staatsanwaltschaft Baden-Baden appellerede derpå denne dom til den forelæggende ret.

III – De præjudicielle spørgsmål

29. Idet Landgericht Baden-Baden er i tvivl om fortolkningen af visse bestemmelser i direktiv 91/439, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:

»1) Henset til artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439[…], hvorefter kørekort til kategori D kun kan udstedes til førere, der allerede har kørekort til kategori B, må en medlemsstat da i henhold til samme direktivs artikel 1 og artikel 8, stk. 2 og 4, nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat og omfattende kategori B og D – særligt for så vidt angår kategori D – hvis indehaveren af dette kørekort var blevet meddelt førerret til kategori B, før førerretten blev inddraget af en ret i den førstnævnte medlemsstat, mens førerretten til kategori D først blev meddelt efter denne inddragelse, og efter at det samtidigt nedlagte forbud mod udstedelse af nyt kørekort udløb?

2) Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:

Må førstnævnte medlemsstat da nægte at anerkende nævnte kørekort – særligt for så vidt angår kategori D – med henvisning til artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126[…] – hvorefter en medlemsstat skal nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til en person, hvis kørekort er inddraget på førstnævnte medlemsstats område – hvis førerretten til kategori B blev meddelt den 1. marts 2006, førerretten til kategori D blev meddelt den 30. april 2007, og kørekortet blev udstedt på sidstnævnte dato?«

IV – Min analyse

30. Inden jeg undersøger de af den forelæggende ret stillede spørgsmål, finder jeg det nødvendigt at redegøre for den ordning, EU-lovgiveren har indført med henblik på udstedelse af kørekort.

A – Ordningen i direktiv 91/439

31. Direktiv 91/439 har til formål at harmonisere betingelserne for udstedelse af kørekort med henblik på at forbedre færdselssikkerheden på vejene samt at øge bevægeligheden for personer, som bosætter sig i en anden medlemsstat end den, hvor de har erhvervet deres kørekort ( ).

32. Med henblik herpå har EU-lovgiveren indført kategorier og underkategorier af kørekort. Således giver f.eks. et B-kørekort ret til at føre biler med højst otte siddepladser foruden førerens plads, og et D-kørekort giver ret til at føre biler med over otte siddepladser foruden førerens plads ( ).

33. Denne fordeling i kategorier og underkategorier gør det muligt at tilpasse minimumskravene for udstedelse af kørekort for hver enkelt af dem.

34. I henhold til artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439 er udstedelsen af et D-kørekort således betinget af, at føreren allerede har kørekort til kategori B. En aspirant til et kørekort til kategori D skal derfor for det første bevise, at vedkommende har ret til at føre køretøjer i kategori B og altså er blevet vurderet egnet til at føre disse køretøjer. Et sådant bevis kan efter min opfattelse kun godtgøres ved erhvervelse af et B-kørekort, hvilket udgør eneste garanti for opfyldelse af minimumskravene.

35. Der findes også alderskrav for udstedelse af kørekort. Denne alder varierer alt efter den kategori, som kørekortet henhører til. Således er 21 år minimumsalderen for kategori D ( ).

36. Det følger dernæst af artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439, at ansøgeren skal bestå prøver til kontrol af færdigheder og adfærd samt af kundskab, og at vedkommende skal opfylde visse lægelige minimumskrav.

37. I henhold til direktivets bilag II og III findes der et fælles grundlag for alle kategorier af kørekort ( ). Udstedelse af ethvert kørekort er betinget af opfyldelsen af de minimumskrav, som hidrører fra dette fælles grundlag. Det drejer sig bl.a. om at kunne beherske køretøjet, så farlige situationer undgås, og reagere hensigtsmæssigt, hvis sådanne situationer opstår ( ), og om at have en god forståelse af sikkerhedsafstand mellem køretøjer, bremselængde og det pågældende køretøjs stabilitet ( ).

38. Foruden disse minimumskrav findes der specifikke prøver for hver kategori, og navnlig for kategori D ( ). Således varierer prøverne og de lægelige krav, alt efter hvilken kategori kørekortet henhører til, og minimumskravene til opfyldelse i kategorier som kategori D er væsentlig strengere end dem, der kræves for udstedelse af et B-kørekort.

39. Denne sondring er let at forklare. En bus føres ikke på samme måde som en bil eller en motorcykel. Manøvrerne er sværere, og stabiliteten er meget forskellig. Endvidere stiger buschaufførens ansvar i takt med antallet af passagerer.

40. Følgelig skal aspiranten til et D-kørekort, selv om vedkommende i princippet i forvejen har bevist, at fællesgrundlagets minimumskrav er opfyldt, i og med at det er en forudsætning, at aspiranten har et B-kørekort, ydermere bestå disse specifikke prøver, inden vedkommende kan få udstedt et D-kørekort.

41. I den forbindelse bør det bemærkes, at direktiv 91/439 bestemmer, at enhver aspirant til en køretøjskategori, som allerede har kørekort til en anden kategori, kan fritages for at opfylde de fælles bestemmelser i punkt 2-4 i bilag II til dette direktiv ( ). Efter min opfattelse har EU-lovgiveren taget udgangspunkt i, at det ikke er nødvendigt at gå op til en ny prøve i det fælles grundlag, når dette grundlag allerede er blevet lagt til grund.

42. Sluttelig betinges udstedelse af kørekort i medfør af direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), desuden af, at den pågældende har sædvanlig bopæl i den udstedende medlemsstat.

B – Om de præjudicielle spørgsmål

43. Med sit første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/349, sammenholdt med direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), skal fortolkes således, at en medlemsstat kan nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort til kategori B og D udstedt af en anden medlemsstat, når der på den første medlemsstats område, efter det tidspunkt, hvor kørekortet til kategori B er udstedt, men som følge af en lovovertrædelse, som er konstateret før dette tidspunkt, over for indehaveren af kørekortet er truffet en foranstaltning, hvorved dennes førerret er blevet inddraget, og når D-kørekortet er blevet udstedt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, der ledsager denne inddragelsesforanstaltning.

44. Dette spørgsmål foranlediger mig i realiteten til at undersøge følgende to punkter hver for sig efter hinanden. Det skal i første række fastslås, om de tyske myndigheder i henhold til bestemmelserne i direktiv 91/439 har ret til at nægte at godkende det B-kørekort, der er udstedt af de tjekkiske myndigheder. Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, bør det i anden række overvejes, hvilken betydning denne ikke-anerkendelse ‑ i betragtning af ordlyden i direktivets artikel 5, stk. 1, litra a) ‑ kan have på gyldigheden af D-kørekortet.

45. Ligesom den forelæggende ret ( ) er jeg af den opfattelse, at de tyske myndigheder har ret til ikke at anerkende det B-kørekort, der er udstedt af de tjekkiske myndigheder.

46. Det følger af den forelæggende rets uddybende bemærkninger, at Leo Apelt den 23. januar 2006 overtrådte færdselsloven på tysk område. Hans kørekort blev allerede den følgende dag inddraget af politimyndighederne. Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck traf den 31. maj 2006 beslutning om en foranstaltning, hvorved hans førerret blev inddraget, og han blev meddelt forbud mod at ansøge om nyt kørekort indtil den 29. november 2006. Disse foranstaltninger blev endelige den 2. juni 2006.

47. Skønt Leo Apelts tyske kørekort var blevet midlertidigt inddraget, og de nævnte foranstaltninger endnu ikke var blevet meddelt, udstedte de tjekkiske myndigheder den 1. marts 2006 et B-kørekort til ham.

48. I henhold til Domstolens retspraksis kan det i dette tilfælde ikke antages, at direktiv 91/439 pålægger de tyske myndigheder en forpligtelse til at anerkende gyldigheden af det kørekort, der er udstedt af de tjekkiske myndigheder ( ).

49. Således skal muligheden for en medlemsstats kompetente myndigheder og retter for at nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort, som er erhvervet i en anden medlemsstat af en person, hvis kørekort er blevet midlertidigt suspenderet i den førstnævnte medlemsstat, i henhold til bestemmelserne i direktiv 91/439, særligt artikel 8, stk. 4, anerkendes uindskrænket og definitivt, når den midlertidige suspension efterfølges af en inddragelse af førerretten, som udgør en sanktion for de samme faktiske omstændigheder. Den omstændighed, at der træffes afgørelse om inddragelse af førerretten efter udstedelsen af det nye kørekort, er uden betydning i denne henseende, eftersom de grunde, som berettigede en sådan foranstaltning, forelå på tidspunktet for udstedelsen af det nye kørekort ( ).

50. På denne baggrund er jeg derfor i den foreliggende sag af den opfattelse, at de tyske myndigheder har ret til at nægte at anerkende det B-kørekort, som de tjekkiske myndigheder har udstedt til Leo Apelt.

51. I betragtning heraf er spørgsmålet nu, om de tyske myndigheder ligeledes har ret til at nægte at anerkende det D-kørekort, som blev udstedt af de tjekkiske myndigheder efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, for så vidt som artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439 bestemmer, at D-kørekort kun kan udstedes til førere, der allerede har kørekort til kategori B.

52. Kan denne ikke-anerkendelse af B-kørekortet med andre ord have følger for gyldigheden af det D-kørekort, som blev udstedt af de tjekkiske myndigheder, og således forhindre Leo Apelt i at støtte ret på dette kørekort?

53. Europa-Kommissionen har anført, at det af de tjekkiske myndigheder udstedte D-kørekort skal anerkendes af de tyske myndigheder, idet dette kørekort, i modsætning til B-kørekortet, er blevet udstedt efter udløb af perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, og idet der på kørekortet er angivet en bopæl på tjekkisk område.

54. Kommissionen har endvidere gjort gældende, at skønt D-kørekort kun kan udstedes til førere, der allerede har kørekort til kategori B, var Leo Apelt på tidspunktet for udstedelsen af D-kørekortet egnet i henhold til tjekkisk ret til at føre køretøjer i kategori B.

55. Jeg forstår det således, at det ifølge Kommissionen forholder sig sådan, at selv om udstedelsen af B-kørekortet er behæftet med uregelmæssigheder, og selv om en medlemsstat har ret til ikke at anerkende dette kørekort, skal D-kørekortet anerkendes, idet dets indehaver har bestået prøver til kontrol af kundskab, færdighed og adfærd, som under alle omstændigheder er mindst lige så krævende som dem, der kræves til B-kørekort, og idet den nødvendige kontrol dermed er foretaget. Ikke-anerkendelse af B-kørekortet har således ingen indvirkning på anerkendelsen af D-kørekortet.

56. Jeg deler ikke denne opfattelse af de grunde, som jeg skal angive nedenfor.

57. Som tidligere anført er udstedelse af D-kørekort bl.a. betinget af, at føreren allerede har kørekort til kategori B, at vedkommende består prøver til kontrol af færdighed, adfærd og kundskab, at vedkommende opfylder visse lægelige minimumskrav, og at vedkommende har sædvanlig bopæl i den udstedende medlemsstat.

58. I overensstemmelse med Domstolens faste praksis bestemmer artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439, at de kørekort, som medlemsstaterne udsteder, uden nogen formaliteter skal anerkendes gensidigt ( ). Når myndighederne i en medlemsstat har udstedt et kørekort i overensstemmelse med direktivets artikel 1, stk. 1, har de øvrige medlemsstater derfor ikke ret til at kontrollere, om betingelserne for udstedelse i henhold til direktivet er overholdt, idet selve besiddelsen af et sådant kørekort må anses for bevis for, at indehaveren på udstedelsestidspunktet opfyldte de nævnte betingelser ( ).

59. Dette princip om gensidig anerkendelse kan imidlertid lempes. Domstolen har således i dom af 26. juni 2008, Wiedemann og Funk ( ), og i dommen i sagen Zerche m.fl. ( ) fastslået, at en medlemsstat på sit område har ret til at nægte at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, hvis det på grundlag af angivelser på selve kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, står fast, at indehaveren, som på den førstnævnte medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, hvorved et tidligere udstedt kørekort er blevet inddraget, ikke havde sædvanlig bopæl på udstedelsesmedlemsstatens område på tidspunktet for kørekortets udstedelse ( ).

60. Domstolen har i disse domme udtalt, at bopælskravet har en særlig betydning, idet dette krav er nødvendigt for, at det kan kontrolleres, at kravet om egnethed til at føre motorkøretøj overholdes, og idet kravet er den forudgående betingelse, der gør det muligt at kontrollere, om ansøgeren opfylder de øvrige betingelser i henhold til direktiv 91/439 ( ). Når kravet om sædvanlig bopæl ikke er blevet overholdt ved udstedelsen af kørekortet, er princippet om gensidig anerkendelse af kørekort således ikke draget i tvivl ( ).

61. Jeg er af den opfattelse, at betingelsen i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439 – på samme måde som bopælskravet – er af ganske særlig betydning, og at en medlemsstat har ret til at nægte at anerkende et D-kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, hvis det påvises, at denne betingelse ikke er opfyldt.

62. Som tidligere anført udgør erhvervelse af B-kørekort således det første af de minimumskrav, der skal opfyldes med henblik på erhvervelse af D-kørekort. Efter min opfattelse tager EU-lovgiveren udgangspunkt i, at et B-kørekort udgør en uundværlig og forudgående forudsætning for erhvervelse af kørekort til kategori D ( ).

63. Det forekommer i den henseende ganske rimeligt, at en person, inden vedkommende kan gøre krav på at føre et køretøj, der hører under bus-kategorien, skal kunne beherske køretøjer fra mindre kategorier. D-kørekortet er en slags udvidelse af B-kørekort, der giver ret til at føre køretøjer fra større kategorier.

64. Erhvervelse af B-kørekort udgør således her et grundlag, der garanterer, at minimumskravene i direktiv 91/439 i forhold til udstedelsesmedlemsstaten er opfyldt, og dermed at indehaveren af dette kørekort har evnen til at føre et motorkøretøj og ikke udgør nogen fare.

65. I den foreliggende sag er det grundlag, som B-kørekortet udgør, imidlertid behæftet med uregelmæssigheder. Som tidligere anført har de tjekkiske myndigheder således udstedt B-kørekortet, selv om det af kørekortet fremgår, at bopælskravet ikke er opfyldt, og selv om dets indehaver var omfattet af en midlertidig foranstaltning, hvorved et tidligere kørekort var blevet inddraget på grund af uforsvarlig kørsel. Jeg minder i den forbindelse om, at bopælen er af særlig betydning, idet den gør det muligt at kontrollere, at aspiranten opfylder de øvrige krav i direktiv 91/349.

66. Det er som følge heraf ganske rimeligt at formode, at de tjekkiske myndigheder på tidspunktet for udstedelsen af B-kørekortet ikke var i stand til at kontrollere, om Leo Apelt ‑ der på tysk område var omfattet af en foranstaltning, hvorved hans førerret var blevet inddraget – besad de nødvendige færdigheder og de nødvendige kundskaber til at føre et motorkøretøj, og at han i lyset af sin forhistorie ikke udgjorde nogen fare for færdselssikkerheden.

67. Kommissionen har anført, at indehaveren, eftersom D-kørekortet blev udstedt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, og idet kravene for erhvervelse af dette kørekort er strengere end dem, som stilles for B-kørekort, så meget desto mere var beføjet til kategori B. Ifølge Kommissionen er de nødvendige krav derfor opfyldt.

68. Som anført tidligere har EU-lovgiveren imidlertid bestemt, at enhver aspirant til en køretøjskategori, som allerede har kørekort til en anden kategori, kan fritages for at opfylde de fælles bestemmelser i punkt 2-4 i bilag II til direktiv 91/439 ( ). I den foreliggende sag svarer det til, at en aspirant til D-kørekort ikke underkastes de prøver, som er fælles for B- og D-kørekort, idet det forudsættes, at disse prøver er blevet bestået i forbindelse med udstedelsen af B-kørekortet.

69. Det gør det så meget desto vigtigere, at B-kørekortet bliver udstedt under fuldstændig overholdelse af de nødvendige minimumskrav.

70. Hvis kravene for erhvervelse af B-kørekort som anført imidlertid ikke er opfyldt, findes der som sagt ingen garanti for, at de minimumskrav, som er fælles for de to kørekortskategorier, er opfyldt ( ).

71. Det er derfor i strid med hensynet til færdselssikkerheden at påtvinge en medlemsstat at anerkende et D-kørekort udstedt under disse omstændigheder, når det ikke er blevet godtgjort, at udstedelsesmedlemsstaten har haft mulighed for at sikre sig, at indehaveren af kørekortet opfylder de nødvendige minimumskrav.

72. Idet en medlemsstat i medfør af artikel 8, stk. 4, i direktiv 91/439 har ret til ikke at anerkende gyldigheden af et B-kørekort, der er udstedt af myndighederne i en anden medlemsstat, er jeg af den opfattelse, at den ligeledes har ret til ikke at anerkende gyldigheden af et D-kørekort, der er udstedt på grundlag af det første kørekort.

73. Det er ikke sammenhængende at godtage, at inddragelsen af førerretten i dette tilfælde kun gælder B-kørekortet og ikke buskørsel, når ikke-anerkendelsen af dette kørekort var en følge af risikabel adfærd fra dets indehaver, der som nævnt kørte spirituskørsel.

74. Som følge heraf er jeg på baggrund af det ovenfor anførte i det hele af den opfattelse, at artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/349, sammenholdt med direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), skal fortolkes således, at en medlemsstat kan nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort til kategori B og D udstedt af en anden medlemsstat, når der på den første medlemsstats område, efter det tidspunkt, hvor kørekortet til kategori B er udstedt, men som følge af en lovovertrædelse, som er konstateret før dette tidspunkt, over for indehaveren af kørekortet er truffet en foranstaltning, hvorved dennes førerret er blevet inddraget. Det forhold, at D-kørekortet er blevet udstedt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, der ledsager denne inddragelsesforanstaltning, er i denne forbindelse uden betydning.

75. For så vidt som den forelæggende rets første spørgsmål besvares bekræftende, er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.

76. Under alle omstændigheder finder jeg ikke, at Domstolen er kompetent til at udtale sig om det andet spørgsmål.

77. Som tidligere anført finder artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126 nemlig anvendelse fra den 19. januar 2009 ( ).

78. Hovedsagens faktiske omstændigheder fandt imidlertid sted i 2006 for så vidt angår inddragelsen af Leo Apelts tyske B-kørekort og udstedelsen af hans tjekkiske B-kørekort og i 2007 for så vidt angår udstedelsen af hans tjekkiske D-kørekort.

79. Idet de faktiske omstændigheder fandt sted inden datoen for anvendelse af artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126, finder jeg ikke, at Domstolen er kompetent til at udtale sig om det andet præjudicielle spørgsmål.

V – Forslag til afgørelse

80. På baggrund af alle ovenstående betragtninger foreslår jeg Domstolen at besvare de af Landgericht Baden-Baden stillede spørgsmål således:

»Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, sammenholdt med artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439, med senere ændringer, skal fortolkes således, at en medlemsstat kan nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort til kategori B og D udstedt af en anden medlemsstat, når der på den første medlemsstats område, efter det tidspunkt, hvor kørekortet til kategori B er udstedt, men som følge af en lovovertrædelse, som er konstateret før dette tidspunkt, over for indehaveren af kørekortet er truffet en foranstaltning, hvorved dennes førerret er blevet inddraget.

Det forhold, at kørekortet til kategori D er blevet udstedt efter perioden med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, der ledsager denne inddragelsesforanstaltning, er i denne forbindelse uden betydning.«