Forslag til afgørelse fra generaladvokat Vilaça fremsat den 2. april 1987. - GEORGES KOLIVAS MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTMAEND - UDVAELGELSKOMITEER - SKOEN I FORBINDELSE MED PROEVER - GRAENSER - TAVSHEDSREGLER FOR UDVAELGELSESKOMITEENS ARBEJDE. - SAG 40/86.



Samling af Afgørelser 1987 side 02643



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Sagsoegeren i naervaerende sag Georges Kolivas, der er tjenestemand i Kommissionen, har anlagt sag med paastand om annullation af de beslutninger, som Udvaelgelseskomitéerne for udvaelgelsesproeverne KOM/LA/4/84 og KOM/LA/5/84, har truffet om i betragtning af bedoemmelserne af de skriftlige proever ikke at give sagsoegeren adgang til de mundtlige proever .

I - Sagsfremstilling

2 . Sagsoegeren deltog i 1984 i proeverne i de naevnte interne udvaelgelsesproever, der blev afholdt med henblik paa at oprette en ansaettelsesreserve dels af graesksprogede ledende oversaettere og dels af graesksprogede revisorer . De skriftlige proever blev foerst rettet af to eksterne bisiddere, der er universitetsprofessorer i Graekenland .

3 . Udvaelgelseskomitéen besluttede senere ved en flertalsafgoerelse ikke at godtage disse to bisidderes karakterer og vedtog enstemmigt at lade en ekstern sagkyndig P . Yannopoulos foretage en tredje rettelse .

4 . Da rettelsen af proeverne blev forsinket, blev Udvaelgelseskomitéens beslutning om at lade foretage en tredje rettelse meddelt Den graeske Oversaettelsesafdeling for at berolige personalet, idet meddelelsen i Bruxelles blev givet af A . Christoyannopoulos, der dengang var chef for den "graeske Oversaettelsesafdeling", og i Luxembourg af D . Stefanidis, som da var chef for den "graeske Oversaettelsesafdeling ". Den foerste var medlem af Udvaelgelseskomitéerne, den anden hans suppleant .

5 . Sagsoegeren fik den 13 . november 1985 meddelelse om, at Udvaelgelseskomitéen i betragtning af resultaterne i de skriftlige proever ikke kunne give ham adgang til de mundtlige proever .

6 . Han har anlagt naervaerende sag den 12 . februar 1986 .

II - Sagsoegerens soegsmaalsgrunde

A - Foerste soegsmaalsgrund

7 . Sagsoegeren goer med sin foerste soegsmaalsgrund gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af artikel 5, stk . 3 og stk . 4, i bilag III, til Vedtaegten for Tjenestemaend .

8 . Sagsoegeren mener paa grundlag af Domstolens dom i sag 21/65, Morina mod Europa-Parlamentet ( 1 ), samt generaladvokat Carl Otto Lenz' forslag til afgoerelse i sag 143/84, Vlachou mod Revisionsretten ( 2 ), at Udvaelgelseskomitéen ved udvaelgelsesproever paa grundlag af eksamensbeviser og proever skal fastlaegge de vurderingskriterier, der skal anvendes, foer den lader de skriftlige proever rette og afholder mundtlige proever .

9 . I det foreliggende tilfaelde lod Udvaelgelseskomitéen de skriftlige proever rette af to uafhaengige bisiddere og besluttede foerst, efter at vaere blevet bekendt med resultaterne, at lade foretage en tredje rettelse af en anden bisidder og uden herved at oplyse noget som helst om sin bedoemmelse af de foerste rettelser, selv efter at sagsoegeren havde fremsat anmodning herom . Herefter haves der ikke den fornoedne garanti for objektivitet og uvilkaarlighed .

10 . Hermed er der redegjort for sagsoegerens argumentation i alt vaesentligt i forbindelse med hans foerste soegsmaalsgrund .

11 . Foerst og fremmest maa det fastslaas, at det analogiske argument, som sagsoegeren stoetter paa artikel 5, stk . 3 og stk . 4, i vedtaegtens bilag III, ikke forekommer mig relevant .

12 . Ifoelge stk . 3 i naevnte bestemmelse er det nemlig kun paakraevet, at der sker en forudgaaende fastlaeggelse af de kriterier, paa grundlag af hvilke bedoemmelsen af ansoegernes kvalifikationsbeviser sker, og det gaelder ved udvaelgelse paa grundlag af kvalifikationsbeviser .

13 . I den omtvistede udvaelgelsesproeve, der foerte til Morina-dommen forholdt det sig saaledes .

14 . Der kan efter min mening ikke vaere tvivl om, at den paaberaabte bestemmelse i stk . 3 finder anvendelse paa udvaelgelsesproever paa grundlag af kvalifikationsbeviser og proever for saa vidt angaar fastlaeggelsen af de kriterier, paa grundlag af hvilke bedoemmelsen af ansoegernes kvalifikationsbeviser foretages .

15 . Sagsoegeren har imidlertid saerlig eftertrykkeligt paaberaabt sig generaladvokat Carl Otto Lenz' forslag til afgoerelse i sagen Vlachou mod Revisionsretten .

16 . Han goer sig faktisk til talsmand for en analog anvendelse af stk . 3 paa bedoemmelsen af betingelserne for adgang til udvaelgelsesproeven med henblik paa udfaerdigelse af den i artikel 5, stk . 1, omhandlede liste, naar det er fornoedent at supplere det i meddelelsen om udvaelgelsesproeven fastsatte adgangskriterium paa en saadan maade, at Udvaelgelseskomitéen skal faelde en vaerdidom over de faglige kvalifikationer, der haevdes besiddet .

17 . Det er imidlertid ikke indlysende, at kravet herom automatisk ogsaa kan overfoeres paa den hypotetiske noedvendighed af, at Udvaelgelseskomitéen paa forhaand fastsaetter vurderingskriterierne for de skriftlige proever, medmindre kravet om en objektiv rettelse og om overholdelse af grundsaetningen om ligebehandling af ansoegerne afhaenger heraf .

18 . Hertil kommer, at der ifoelge artikel 1, stk . 1, litra e ), i vedtaegtens bilag III, for udvaelgelsesproever paa grundlag af kvalifikationsbeviser kun stilles krav om, at meddelelsen om udvaelgelsesproeven specificerer "disses (( proevernes )) karakter og vurderingen af dem", hvilket krav er blevet fuldt ud opfyldt i det foreliggende tilfaelde .

19 . Under alle omstaendigheder beror den afgoerende garanti for objektivitet og uvilkaarlighed paa valget af kompetente og upartiske rettere samt paa en opgaverettelse under vilkaar, der sikrer en rigtig anvendelse af "kunstens regler ".

20 . Uafhaengigt heraf er det rigtigt, at Kommissionen som bilag til svarskriftet i kopi har forelagt det dokument, den udleverede til alle retterne, og som indeholdt "de af Udvaelgelseskomitéen fastsatte hovedkriterier for rettelserne ". Sagsoegerens argumentation bryder derfor i hovedsagen sammen .

21 . De oevrige argumenter, sagsoegeren har paaberaabt sig i denne forbindelse, knytter sig naermest til den tredje soegsmaalsgrund ( tilsidesaettelse af retsgrundsaetningerne om beskyttelsen af den berettigede forventning og om billighed ). Dem vil jeg beskaeftige mig med allerede her i den raekkefoelge, sagsoegeren har fremfoert dem .

22 . Foerst maa der ses paa, i hvilket omfang Udvaelgelseskomitéens afgoerelse om at lade foretage endnu en rettelse af en tredje bisidder kan indvirke paa gyldigheden af beslutninger truffet af naevnte Udvaelgelseskomité .

23 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at gennemfoerelsen af denne tredje rettelse er i strid med det loefte, administrationen tidligere havde givet om at afholde de anfaegtede udvaelgelsesproever "paa de samme betingelser" som andre tidligere udvaelgelsesproever, dvs . med rettelse kun to gange af proeverne ved eksterne bisiddere, der var uafhaengige af ansoegernes overordnede .

24 . Lad os se paa det argument .

25 . Lad det straks vaere sagt, at Udvaelgelseskomitéens arbejde foregik paa en maade, der absolut ikke strider mod indholdet af meddelelsen om udvaelgelsesproeven, hvilket sagsoegeren ikke har bestridt; han har saaledes blot paaberaabt sig en note af 6 . januar 1984 fra generaldirektoeren for Personale og Administration til formanden for Personalets Centraludvalg, hvori der henvises til en tidligere afgoerelse fra administrationen .

26 . Med som Domstolen har fastslaaet allerede i Campogrande-dommen "(( fik )) beslutningen om afholdelsen af udvaelgelsesproeverne sin endelige juridiske udformning i de meddelelser om udvaelgelsesproever, der blev bragt til personalets kundskab" ( 3 ). Og i samme dom tilfoejes, at "det kompetente organs droeftelser, som de fremgaar af moedereferaterne, kan kun tillaegges betydning i strid med den omhandlede, klare afgoerelse, hvis de tydeligt viser, at den formelle afgoerelse er uforenelig med det, der faktisk blev besluttet ved afslutningen af droeftelserne" ( 4 ).

27 . Saaledes forholder det sig ikke i sagen her .

28 . For a ) der er ikke blevet fremlagt moedereferater, som indeholder den mindste smule om droeftelser vedroerende reglerne for udvaelgelsesproevernes afholdelse; b ) de udtalelser fra generaldirektoeren for Personale, hvortil der henvises, omtaler kun i almindelige vendinger en vis beslutning om at afholde endnu en raekke udvaelgelsesproever "paa de samme betingelser", og mere siges ikke; c ) meddelelserne om udvaelgelsesproeve angiver ikke de regler for rettelse, der vil blive anvendt; d ) i instrukserne til retterne hedder det, at det er Udvaelgelseskomitéen, der "for at sikre den absolut noedvendige objektivitet ved rettelsen ... har besluttet at bruge eksterne rettere ( to til hver af ansoegerens proever )".

29 . Det kan altsaa ikke afvises, at Udvaelgelseskomitéen har raadet over de skoensbefoejelser og den frihed, den behoevede, for efter udfaldet af de to rettelser at bestemme, at en tredje rettelse var noedvendig .

30 . Der kan faktisk ikke stilles spoergsmaalstegn ved Udvaelgelseskomitéens uafhaengighed hvad angaar tilrettelaeggelsen af Komitéens arbejde, navnlig for saa vidt angaar vurderingen af ansoegernes egnethed eller kvalifikationer ved deres deltagelse i skriftlige proever .

31 . I Domstolens praksis er hovedvaegten konstant blevet lagt paa udvaelgelseskomiteernes uafhaengighed og det vide skoen, de raader over, naar blot de baserer deres arbejde paa objektive elementer og ikke aabenbart tilsidesaetter de regler, der gaelder for deres arbejde ( 5 ).

32 . Domstolen har saaledes f.eks . i Hoyer-dommen ( 6 ) fastslaaet, "at udvaelgelseskomiteen inden for rammerne af sit skoen samt henset til ordlyden af meddelelsen om udvaelgelsesproeven, indholdet af den stilling, der skulle besaettes, samt endelig tjenestestedet, med god grund kunne indtage det standpunkt, at der maatte kraeves et 'godt' kendskab til fransk, selv om meddelelsen om udvaelgelsesproeven ikke indeholdt nogen naermere angivelse med hensyn til niveauet ."

33 . Domstolen har desuden tidligere ( 7 ) - i en sag om Kommissionens afholdelse af en raekke udvaelgelsesproever, ved hvilke den samme fuldmaegtigstilling skulle besaettes, selv om der var tale om forskellige arbejdsopgaver - fastslaaet, at da det tilkommer Udvaelgelseskomitéen for hver udvaelgelsesproeve at "forene oenskeligheden af i et vist omfang at harmonisere proevebetingelserne med kravet om at bedoemme ansoegerne efter egnede kriterier", er "denne forenelighed inden for rammerne af meddelelsen om udvaelgelsesproeve undergivet den enkelte udvaelgelseskomités eget ansvar og sikres ved dennes uafhaengighed og den i vedtaegten paalagte tavshedspligt med hensyn til droeftelserne", og - hedder det i fortsaettelsen i naevnte dom - "forskelle i bedoemmelsen ved de forskellige udvaelgelsesproever er saaledes ikke alene uundgaaelige, men ogsaa lovlige, selv hvad angaar de faelles proever, da vurderingen af disse sidstnaevntes betydning kan variere efter de forskellige udvaelgelseskomitéers skoen som foelge af de forskellige krav, som varetagelsen af de saerskilte funktioner stiller ".

34 . En antagelse om, at det er umuligt at aendre betingelserne overhovedet i forhold til de tidligere udvaelgelsesproever, ville uden tvivl skabe klare vanskeligheder ved afholdelsen af den anden udvaelgelsesproeve, f.eks . naar det gaelder udarbejdelsen af de skriftlige proever, selv om man ikke skulle gaa saa vidt som til helt meningsloest at stille krav om, at ansoegerne ved alle udvaelgelsesproeverne skulle besvare de samme spoergsmaal .

35 . Det kan ganske vist fastslaas, at der er en forskel mellem Kommissionens svar og moedereferatet fra Udvaelgelseskomitéen i udvaelgelsesproeve KOM/LA/4/84 vedroerende de grunde, som Udvaelgelseskomitéen havde til at lade gennemfoere en tredje rettelse .

36 . I Kommissionens svarskrift er det saaledes tilsyneladende i lighed, med hvad et af Udvaelgelseskomitéens medlemmer har udtalt under et orienteringsmoede for personalet - oplyst, at denne beslutning blev truffet, efter at "der var blevet konstateret en betydelig forskel mellem de to eksterne retteres bedoemmelser", mens det af Udvaelgelseskomitéens moedereferat fremgaar, at grunden hertil mere praecist er, at "retterne havde bedoemt proeverne 'overordentlig velvilligt' , og at de normalt i Kommissionen gaeldende kriterier herved ikke var blevet opfyldt ".

37 . De forskellige fremstillinger, der ikke noedvendigvis er uforenelige, og som Kommissionens befuldmaegtigede i retsmoedet har forsoegt at bringe i overensstemmelse - kan forekomme maerkelige og vaere tegn paa en vis usikkerhed, men der er imidlertid ikke tale om en forskel, der "med tilbagevirkning" kan anfaegte gyldigheden af Udvaelgelseskomitéens afgoerelser om at lade foretage en tredje rettelse .

38 . Hvad grunden nu end har vaeret, var den tilstraekkelig til at faa Udvaelgelseskomitéen til at mene, at den ikke kunne placere ansoegerne og til at beslutte, at endnu en rettelse var noedvendig . Retten til et frit skoen paa det punkt kan ikke frakendes den .

39 . Under arbejdet hermed var der enighed i Udvaelgelseskomitéen om at vaelge de karakterer, den tredje retter havde givet, hvilket ikke kan overraske, eftersom han var naaet til det resultat, at resultaterne af de foerste rettelser ikke var paalidelige .

40 . Ogsaa herved holdt Udvaelgelseskomitéen sig inden for rammerne af sit skoen, der ikke kan tilsidesaettes .

41 . Det var karaktererne efter den sidste rettelse, som Udvaelgelseskomitéen brugte som grundlag for afgoerelsen om at give eller naegte ansoegerne adgang til den mundtlige proeve, og det var dem, administrationen meddelte sagsoegeren og ikke - hvad jeg finder fuldstaendigt rimeligt - karaktererne fra de foerste rettere, der blot indgik som en del af Udvaelgelseskomitéens beslutningsgrundlag . Sagsoegeren har i oevrigt ikke stoettet sin paastand paa et anbringende om, at beslutningen har vaeret utilstraekkeligt begrundet .

42 . Sagsoegeren goer desuden gaeldende, at den tredje rettelse fandt sted i naervaerelse af Udvaelgelseskomitéen eller nogle af dens medlemmer, altsaa uden sikkerhed for uafhaengighed og objektivitet . Sagsoegeren har i replikken herved naermere anfoert, at "den tredje retter - og dermed Udvaelgelseskomitéen - tilsyneladende *... har tilsidesat princippet om ligebehandling af ansoegerne ved at gaa med til at rette visse ansoegeres proever i naervaerelse af medlemmer af Udvaelgelseskomitéen og til at rette andre ansoegeres proever uden dens tilstedevaerelse" ( fremhaevelsen er min ).

43 . Til stoette for dette anbringende, der i den udformning, sagsoegeren sidst har givet det, naermest har karakter af en usikker formodning, er der ikke fremfoert beviselementer af nogen art, og det er derfor efter min mening ubevist .

44 . Proeverne blev i oevrigt nummeret, saaledes at der var sikkerhed for ansoegernes anonymitet . Kommissionen har i en formulering, sagsoegeren ikke har bestridt, gjort gaeldende, at ansoegernes identitet foerst var bekendt efter den tredje rettelse, forud for hvilken der efter forslag fra Personaleudvalgets repraesentant og af hensyn til en stoerre fortrolighed blev foretaget en omnummerering af proeverne, der alle ( med undtagelse af proeven paa tysk ) blev revideret af den nye retter .

45 . Sagsoegeren er i oevrigt ikke fremkommet med oplysninger overhovedet med henblik paa at bevise, at proeverne eller rettelsen af proeverne ikke fandt sted paa samme betingelser for samtlige ansoegere, og dermed maatte vaere i strid med lighedsprincippet ( 8 ).

46 . Det paavirker paa ingen maade dette resultat, at en gruppe proever (( nemlig de under III.1.a ) omhandlede proever )) som det fremgaar af Udvaelgelseskomitéens til sagens akter foejede moedereferat, blev rettet i samarbejde med den ny bisidder, mens den anden gruppe proever (( de under III.1.c ) omhandlede proever )) blev rettet af sidstnaevnte . Komitéen kan jo vaere naaet til det resultat, at man paa denne maade maatte sikre sig, at rettelseskriterierne var relevante, og der blev ikke af den grund inden for hver gruppe tale om en forskellig behandling af de forskellige ansoegeres proever .

47 . Sagsoegeren har imidlertid sat spoergsmaalstegn ved den tredje retters upartiskhed med den begrundelse, at der var tale om en i Kommissionen kontraktansat underviser ved uddannelsesaktioner, hvis kone havde en lignende stilling, og om hvem man allerede dengang vidste, at han ville komme til at arbejde som A . Christoyannopoulos' direkte underordnede, som var det medlem af Udvaelgelseskomitéen, der senere blev overfoert til Uddannelsesafdelingen .

48 . Hermed satte man sig ud over det loefte, administrationen tidligere havde givet om ikke at forelaegge ansoegernes proever for tjenestemaend i Kommissionen .

49 . Det naevnte loefte ser man imidlertid intetsteds omtalt i de af sagsoegeren paaberaabte aktstykker, hvori det blot hedder, at man for at tilvejebringe et maksimum af garantier har soerget for, at "Udvaelgelseskomitéerne vil overveje udnaevnelsen af eksterne bisiddere med henblik paa rettelse i to omgange og eventuelt anvender kolleger fra andre institutioners sprogtjeneste for at opretholde de noedvendige referencer til 'faellesskabsstilen' " ( fremhaevelsen er min ).

50 . Man kan herudaf laese, at administrationen har fastlagt en forpligtelse i henseende til midlet i snaever forstand - men ikke i henseende til resultatet - som paahvilede Udvaelgelseskomitéerne, og som efter administrationens egne ord viser, at de ved udfoerelsen af deres opgaver var i besiddelse af den fornoedne evne til at tilpasse sig de vanskeligheder der, alt efter udvaelgelsesproevernes saeregenheder, kunne opstaa .

51 . Domstolen har tidligere ved flere lejligheder fastslaaet, at en udvaelgelseskomité retmaessigt kan lade sig bistaa af raadgivende bisiddere, naar blot komitéen "paa trods heraf bevarer tilsynet med proevernes afvikling og sin skoensfrihed" ( 9 ).

52 . Sidstnaevnte betingelse blev opfyldt i det foreliggende tilfaelde : Udvaelgelseskomitéen meddelte alle retterne rettelseskriterierne, den sikrede ved nummereringen i to omgange af proeverne ansoegernes anonymitet og besluttede ved afstemning at laegge den tredje retters bedoemmelser til grund .

53 . Om de oevrige af sagsoegeren paaberaabte omstaendigheder vedroerende den tredje bisidders forhold bemaerkes, at de kun udtrykker formodninger, der ikke efter min mening retmaessigt kan begrunde paastanden om, at bisidderen var ude af stand til uafhaengigt, under opsyn af en kollegialt sammensat udvaelgelseskomité, at udfoere rettelsen af de anonyme ansoegeres proever .

54 . I oevrigt fremgaar det af Udvaelgelseskomitéens moedeprotokol, at valget af den tredje bisidder blev truffet enstemmigt efter forslag fra Personaleudvalgets repraesentant .

55 . Selv om det kan haevdes, at Udvaelgelseskomitéens beslutninger i absolut forstand ikke var det mest egnede middel til at overvinde de opstaaede vanskeligheder, er det vanskeligt at anse dem for tilstraekkelige indicier for partiskhed eller subjektivitet, eller for at have medfoert en tilsidesaettelse af princippet om ligebehandling af de forskellige ansoegere paa en maade, der kom sagsoegeren til skade .

56 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at han var den eneste ansoeger fra Bruxelles, der ikke bestod ved begge udvaelgelsesproever . Det er ikke i og for sig tilstraekkeligt bevis for, at der har vaeret tale om forskelsbehandling i forhold til de oevrige ansoegere, for resultaterne var forskellige, og det vides ikke engang, om sagsoegeren havde bestaaet efter de to foerste rettelsers resultat .

57 . Af de anfoerte grunde boer denne soegsmaalsgrund efter min mening forkastes .

B - Anden soegsmaalsgrund

58 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af artikel 6 i vedtaegtens bilag III, idet to af Udvaelgelseskomitéens medlemmer, A . Christoyannopoulos og D . Stefanidis, broed deres tavshedspligt vedroerende Komitéens arbejde og underrettede deres personale om den enstemmige beslutning om at lade foretage en tredje rettelse .

59 . Efter min mening boer ogsaa denne soegsmaalsgrund forkastes .

60 . Domstolen har tidligere fastslaaet, at tavshedspligten skal "sikre udvaelgelseskomiteen uafhaengighed og objektivitet i arbejdet ved at beskytte den mod enhver udefra kommende indblanding eller pression - det vaere sig fra faellesskabsmyndigheden selv, fra de paagaeldende ansoegere eller fra tredjepart" ( 10 ).

61 . At der blev givet oplysninger om beslutningen om at lade foretage en tredje rettelse ses ikke at have kunnet bringe opfyldelsen af dette formaal i fare .

62 . Sikkert er, som Domstolen ligeledes har fastslaaet, at "tavshedspligten er ... til hinder for, dels at der videregives oplysninger om de enkelte komitémedlemmers stillingtagen, dels at der afsloeres forhold, der angaar en vurdering af de enkelte ansoegere eller disse indbyrdes" ( 11 ).

63 . Det problem er ikke fremme her i sagen, men det maa bestemt antages, at de to naevnte komitémedlemmer med afsloeringen af, at beslutningen om at lade foretage en tredje rettelse var blevet truffet enstemmigt, implicite har givet oplysninger om, hvorledes alle de andre komitémedlemmer, og saaledes ogsaa repraesentanten for Personaleudvalget, havde stemt .

64 . Konkret ses det ikke, hvorledes dette forhold kunne goere skaar i Komitéens uafhaengighed og anfaegte gyldigheden af dens forhandlinger .

65 . Der har jo faktisk blot vaeret tale om meddelelse af et objektivt forhold i forbindelse med den af Udvaelgelseskomitéen fulgte procedure, der vedroerte samtlige ansoegere og intet havde at goere med vurderingen af de enkelte ansoegere eller disse indbyrdes .

66 . Men Domstolen har ogsaa udtalt, at "tavshedspligten (( ikke ))*... kan straekkes saa vidt, at det kan afslaas at give oplysning om objektive data ..." ( 12 ).

67 . Under alle omstaendigheder har den i forbindelse med denne anden soegsmaalsgrund paaberaabte faktiske omstaendighed ikke paa nogen maade skadet sagsoegerens interesse, ligesaa lidt som den paa saerlig maade har kunnet stille ham ringere end de oevrige ansoegere .

68 . Ogsaa denne anden soegsmaalsgrund boer derfor efter min mening forkastes .

C - Tredje soegsmaalsgrund

69 . Sagsoegeren har yderligere gjort gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af retsgrundsaetningerne om beskyttelse af den berettigede forventning og om billighed .

70 . At grundsaetningen om beskyttelse af den berettigede forventning er blevet tilsidesat foelger af, at det i strid med Det Paritetiske Udvalgs udtalelse nr . 2/76 af 26 . april 1976 og med det loefte, administrationen havde givet paa dette punkt, var to af ansoegernes overordnede der blev udpeget som medlemmer af Udvaelgelseskomitéen, én som fast medlem ( A . Christoyannopoulos ), og en anden som suppleant ( D . Stefanidis ).

71 . Udtalelse nr . 2/76 anbefaler imidlertid foerst og fremmest blot, at ansaettelsesmyndigheden ikke deltager i udvaelgelseskomitéerne, og at disses formaend ikke er ansatte i de tjenestegrene, som udvaelgelsesproeverne alene angaar .

72 . Denne henstilling blev fulgt ved de omtvistede udvaelgelsesproever i modsaetning til de tidligere proever ( hvor ansoegernes overordnede havde vaeret formaend i udvaelgelseskomitéerne ).

73 . I oevrigt maa der henses til de saerlige vanskeligheder, som sammensaetningen af udvaelgelseskomitéerne i Sprogtjenesten, og navnlig i den graeske afdeling er forbundet med, vanskeligheder der tidligere havde givet forskellige medlemmer af Det Paritetiske Udvalg anledning til at fremhaeve de problemer, som for tiden var forbundet med at gennemfoere princippet om, at formandskabet ikke burde overlades til ansatte i vedkommende tjenestegren eller generaldirektorat .

74 . I oevrigt kan der ikke i sagens akter hentes noget bevis for, at der som sagsoegeren anfoerer skulle vaere blevet givet noget loefte .

75 . Tvaertimod udtrykte Kommissionens direktoer for Personale i en note af 13 . april 1983 til formanden for Personalets Centraludvalg tvivl med hensyn til hensigtsmaessigheden af "beslutningen om at nedsaette en udvaelgelseskomité paa saa radikale vilkaar", ligesom det udtales, at det efter hans opfattelse "ville vaere logisk, at et af de tre medlemmer ( formanden indbefattet ) kan hentes i Den graeske Oversaettelsesafdelings internt ".

76 . De oevrige noter fra generaldirektoeren for Personale, der er naevnt af sagsoegeren, viser kun, at der var tale om et loefte om at indlede forhandlinger om de naermere regler for udvaelgelsesproevernes afholdelse .

77 . Sagsoegeren har i oevrigt ikke naevnt faktiske omstaendigheder overhovedet, der kan give grundlag for hans udtalelser om, at to medlemmer af Udvaelgelseskomitéen skulle vaere saerlig uvillig stemt over for ham .

78 . Det skal tilfoejes - som Domstolen har fastslaaet ( 13 ) - at der efter artikel 3, stk . 3, i vedtaegtens bilag III, kun kan stilles krav om, at en udvaelgelseskomités medlemmer, hvis de er tjenestemaend, mindst skal tilhoere samme loenklasse, som den ledige stilling er normeret i, men ikke noedvendigvis, at de tilhoerer en anden tjenestegren .

79 . Sagsoegeren har desuden gjort gaeldende, at beslutningen om at lade foretage en tredje rettelse er udtryk for en tilsidesaettelse af grundsaetningen om beskyttelse af den berettigede forventning . Men jeg har allerede taget stilling til denne soegsmaalsgrund, som efter min mening er ganske uholdbar .

80 . Sagsoegeren har endelig gjort gaeldende, at billighedsgrundsaetningen er tilsidesat, idet ansoegerne ikke har faaet mulighed for at tage til genmaele over for eventuelle bemaerkninger fra deres overordnede i forbindelse med opgaverettelsen .

81 . Ogsaa det argument baseres paa en ren og skaer formodning og fremsaettes uden hensyn til det forhold, at proeverne blev rettet med respekt af ansoegernes anonymitet, og at det ikke er bevist, at dette ikke skulle have vaeret tilfaeldet .

82 . Efter min mening boer derfor ogsaa den tredje soegsmaalsgrund forkastes .

III - 83 . Herefter staar tilbage at foreslaa Domstolen at frifinde sagsoegte for sagsoegerens paastande, idet dennes forskellige soegsmaalsgrunde savner grundlag .

84 . Jeg skal tilfoeje, at de forskelle, der har kunnet konstateres for saa vidt angaar oplysningerne om de forhold, der begrundede gennemfoerelsen af en tredje rettelse, ikke efter min mening har kunnet vaere til skade for sagsoegeren i naervaerende sag, samt at det ikke er godtgjort, at sagsoegtes adfaerd unoedvendigt eller af ond vilje har haft foelger, der kan begrunde anvendelsen af bestemmelsen i procesreglementets artikel 69, stk . 3, afsnit 2 .

85 . Jeg foreslaar derfor Domstolen at lade hver part afholde sine omkostninger, jfr . procesreglementets artikel 70 .

(*) Oversat fra portugisisk .

( 1 ) Dom af 14 . december 1965, Sml . 1965-1968, s.*157 .

( 2 ) Dom af 6 . februar 1986, Sml . s.*459, 473 .

( 3 ) Dom af 9 . oktober 1974, Campogrande mod Kommissionen, Sml . s.*957, praemis 66, s.*983 .

( 4 ) Dom af 9 . oktober 1974, op . cit ., praemis 67 .

( 5 ) Jfr . Campogrande-dommen, praemis 53; dom af 14 . juli 1983, 144/82, Detti mod Domstolen, Sml . s.*2421, praemis 27, s . 2436; dom af 23 . oktober 1986, 322 og 323/85, Hoyer mod Revisionsretten, Sml . s.*3215, 3224, praemisserne 15 og 16 .

( 6 ) Hoyer-dommen, op . cit . praemis 15 .

( 7 ) Campogrande-dommen, s.*976-977 .

( 8 ) Dom af 27 . oktober 1976, 130/75, Prais mod Raadet, Sml . s.*1589, saerlig s.*1598-1599 .

( 9 ) Dom af 16 . oktober 1975, 90/74, Deboek mod Kommissionen, Sml . s.*1123, saerlig s.*1136; dom af 26 . oktober 1978, 122/77, Agneessens mod Kommissionen, Sml . s.*2085, saerlig s.*2097; dom af 30 . november 1978, 4, 19 og 28/78, Salerne mod Kommissionen, Sml . s.*2403, saerlig s.*2415 .

( 10 ) Dom af 28 . februar 1980, 89/79, Bonu mod Raadet, Sml . s.*553, saerlig s.*562-563 .

( 11 ) Bonu-dommen, s.*562-563 .

( 12 ) Bonu-dommen, op . cit ., s.*562-563 .

( 13 ) Deboeck-dommen, op . cit ., s.1136 .