Denne forpligtelse er ikke i modstrid med de forpligtelser, der er fastsat i artikel 6, stk. 3 og 4. Således som det nemlig fremgår af selve ordlyden af stk. 4 i den nævnte artikel 6, skal den pågældende medlemsstat forud for fjernelsen af de værtsplanter, der er omhandlet i det nævnte stk. 2, litra a), gennemføre en passende plantesundhedsmæssig behandling, der ikke vedrører planterne selv, men bakteriens vektorer, dvs. de inficerende insekter, med henblik på at bekæmpe disse ved at udrydde dem eller »eventuelt« ved at fjerne de planter, der er vært for dem. I denne henseende omfatter forpligtelserne i henhold til artikel 6, stk. 2-4, i gennemførelsesafgørelse 2015/789 ikke selvstændige forpligtelser, der gensidigt udelukker hinanden, men en helhed af foranstaltninger, der hænger uløseligt sammen og har en forskellig rækkevidde, og som for så vidt angår dem, der er fastsat i denne artikels stk. 2, litra a), og stk. 4, skal finde anvendelse successivt. Forpligtelserne i henhold til det nævnte stk. 3 og 4 skal derfor ikke forstås således, at de berører den ufravigelige karakter af forpligtelsen til omgående at fjerne værtsplanter inden for den pågældende radius omkring de inficerede planter.

Dette gør sig gældende for så vidt angår den forpligtelse, der fremgår af artikel 6, stk. 2, litra a), i afgørelse 2015/789 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa om omgående at fjerne værtsplanter, uanset deres sundhedstilstand, inden for en radius af 100 m omkring de inficerede planter. Såfremt situationen nemlig skulle udvikle sig i en retning så udryddelsen af bakterien Xylella på grundlag af nye relevante videnskabelige oplysninger ikke længere nødvendiggør omgående fjernelse af alle værtsplanter inden for en radius af 100 m omkring de inficerede planter, ville det påhvile Kommissionen i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet at ændre afgørelse 2015/789 eller vedtage en ny afgørelse med henblik på under overholdelse af forsigtighedsprincippet og proportionalitetsprincippet at tage hensyn til denne udvikling.

Kommissionen har lovligt kunnet antage, at forpligtelsen til omgående at fjerne de planter, der var inficeret med bakterien Xylella, uanset deres sundhedsmæssige status, således som fastsat i artikel 6, stk. 2, litra a), i afgørelse 2015/789 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa var en egnet og nødvendig foranstaltning med henblik på at forhindre spredning af bakterien. I overensstemmelse med formålet med direktiv 2000/29 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet, på grundlag af hvilket den nævnte artikel 6, stk. 2, litra a), i afgørelse 2015/789 er blevet vedtaget, er formålet med denne bestemmelse, således som det fremgår af fjerde betragtning til den nævnte afgørelse, at udrydde bakterien Xylella og forhindre dennes spredning ud over Region Puglia. Beskyttelsen af plantesundheden og gennemførelsen af det indre landbrugsmarked i den berørte sektor udgør legitime mål af generel interesse for EU-lovgivningen.

Desuden fremgår det klart af en udtalelse fra Den Europæiske fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA), at oliventræerne i lighed med et relativt stort antal andre planter, hører til de planter, der er værtsplanter for bakterien Xylella. Selv om EFSA i denne udtalelse ikke har påvist en sikker årsagsforbindelse mellem denne bakterie og den hurtige udtørring af oliventræerne i Region Puglia, har den nævnte udtalelse imidlertid gjort det klart, at der er en væsentlig forbindelse mellem bakterien og forekomsten af en sådan sygdom. Forsigtighedsprincippet kan derimod begrunde – langt fra at forbyde vedtagelse af enhver foranstaltning, når der ikke foreligger videnskabelig vished for, at der foreligger en sundhedsrisiko eller dennes omfang – at EU-lovgiver vedtager beskyttelsesforanstaltninger, selv om der hersker videnskabelig usikkerhed om risikoen. For så vidt angår proportionaliteten af artikel 6, stk. 2, litra a), i afgørelse 2015/789 viser den omstændighed, at Kommissionen har afgrænset fjernelsesforpligtelsen til en radius af 100 m omkring de inficerede planter, selv om vektorerne kan sprede bakterien ud over denne grænse, at denne forpligtelse er blevet begrænset til, hvad der er nødvendigt for at nå det tilstræbte mål. Under iagttagelse af forsigtighedsprincippet skal artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29, sammenholdt med denne artikels stk. 1, forstås således, at den tillader Kommissionen at vedtage enhver nødvendig foranstaltning med henblik på at udrydde eller inddæmme skadegørere, således at denne institution har beføjelse til at pålægge en sådan foranstaltning, såfremt gennemførelsen af dette mål nødvendiggør fjernelse ikke alene af de inficerede planter, men ligeledes af alle de værtsplanter, der befinder sig i nærheden, selv om de ikke udviser symptomer på infektion med bakterien Xylella og ikke mistænkes for at være inficeret med den.

For så vidt angår den strengt proportionelle karakter af denne forpligtelse skal det bemærkes, at EU-lovgiver skulle afveje de forskellige berørte interesser, dvs. mellem på den ene side ejendomsretten for ejerne af oliventræer i Region Puglia og de økonomiske, samfundsmæssige og miljømæssige konsekvenser for denne region, der er en følge af fjernelsen af de omhandlede planter, og på den anden side betydningen af planteproduktionen i Unionen og den generelle interesse i at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens område, herunder Italien, ud over Lecce-provinsen, mod spredning af bakterien Xylella til hele det nævnte område. Først og fremmest er forpligtelsen til omgående at fjerne alle værtsplanter inden for den pågældende radius blevet pålagt af Kommissionen på grund af den hurtige spredning af bakterien i den nordlige del af Lecce-provinsen, efter at denne institution først havde begrænset sig til at forbyde flytning af planter beregnet til plantning uden for denne provins, samt derefter at pålægge oprykning af kun inficerede planter, hvorved der fremgik en vis graduering af de vedtagne foranstaltninger. Dernæst har Kommissionen ikke pålagt en forpligtelse til under alle omstændigheder at foretage den omhandlede fjernelse. Uanset artikel 6 i afgørelse 2015/789 tillader denne afgørelses artikel 7 nemlig, at de kompetente nationale myndigheder alene i Lecce-provinsen, hvor det ikke længere er muligt at foretage udryddelse, kan vedtage inddæmningsforanstaltninger, der ikke indebærer fjernelse af alle de værtsplanter, der befinder sig i nærheden af de inficerede planter. Endelig for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt de berørte værtsplanter kunne gøres til genstand for foranstaltninger, der er mindre indgribende såsom fældning eller beskæring af oliventræerne og anvendelse af en pesticidbehandling, fremgår det af EFSA’s udtalelse, at der ikke på nuværende tidspunkt foreligger nogen behandling, der gør det muligt at helbrede de inficerede frilandsplanter. De smittede planter forbliver som oftest inficeret hele deres liv eller visner hurtigt. Selv om det på den baggrund er rigtigt, at forpligtelsen til at fjerne alle de værtsplanter, der befinder i nærheden af de inficerede planter, kan skade både ejendomsretten og miljøet i Region Puglia, var Kommissionen berettiget til inden for rammerne af sin vide skønsbeføjelse i denne henseende og efter at have afvejet de forskellige berørte interesser at pålægge denne forpligtelse.

(jf. præmis 54, 55, 58-60, 62, 68, 70, 74-76, 80 og 81)