Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 31. januar 2013 – Kommissionen mod Nederlandene

(Sag C-301/11)

»Skattelovgivning — flytning af skattemæssigt hjemsted — etableringsfrihed — artikel 49 TEUF — beskatning af ikke-realiserede avancer — umiddelbar exitbeskatning«

1. Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — restriktioner — skattelovgivning — overførsel af virksomhed eller overførsel af et selskabs vedtægtsmæssige eller faktiske hjemsted til en anden medlemsstat — nationale bestemmelser, der fastsætter en udflytningsafgift, som straks opkræves på ikke-realiserede avancer på de overførte aktiver — ikke tilladt (art. 49 TEUF) (jf. præmis 15, 17-19 og 23 samt domskonkl.)

2. Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 20)

Angående

Traktatbrud – fortolkning af artikel 49 TEUF – udflytningsafgift for virksomheder, der ophører med at have deres skattemæssige hjemsted i Nederlandene – beskatning af en virksomheds ikke-realiserede avancer i tilfælde af, at virksomheden ændrer hjemsted, flytter sit faste driftssted eller overfører sine aktiver til en anden medlemsstat.

Konklusion

1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 TEUF, idet det har vedtaget og opretholdt nationale bestemmelser, hvorefter der sker beskatning af ikke-realiserede avancer i tilfælde af overførsel af en virksomhed eller overførsel af et selskabs vedtægtsmæssige eller faktiske hjemsted til en anden medlemsstat.

2) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.

3) Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 31. januar 2013 – Kommissionen mod Nederlandene

(Sag C-301/11)

»Skattelovgivning — flytning af skattemæssigt hjemsted — etableringsfrihed — artikel 49 TEUF — beskatning af ikke-realiserede avancer — umiddelbar exitbeskatning«

1. Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — restriktioner — skattelovgivning — overførsel af virksomhed eller overførsel af et selskabs vedtægtsmæssige eller faktiske hjemsted til en anden medlemsstat — nationale bestemmelser, der fastsætter en udflytningsafgift, som straks opkræves på ikke-realiserede avancer på de overførte aktiver — ikke tilladt (art. 49 TEUF) (jf. præmis 15, 17-19 og 23 samt domskonkl.)

2. Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af søgsmålsgrundlaget — relevante forhold — forholdene ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist (art. 258 TEUF) (jf. præmis 20)

Angående

Traktatbrud – fortolkning af artikel 49 TEUF – udflytningsafgift for virksomheder, der ophører med at have deres skattemæssige hjemsted i Nederlandene – beskatning af en virksomheds ikke-realiserede avancer i tilfælde af, at virksomheden ændrer hjemsted, flytter sit faste driftssted eller overfører sine aktiver til en anden medlemsstat.

Konklusion

1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 TEUF, idet det har vedtaget og opretholdt nationale bestemmelser, hvorefter der sker beskatning af ikke-realiserede avancer i tilfælde af overførsel af en virksomhed eller overførsel af et selskabs vedtægtsmæssige eller faktiske hjemsted til en anden medlemsstat.

2) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.