ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 38/10

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2012 — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost mod Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)

(Sag C-11/12) (1)

(Fælles landbrugspolitik - integreret system for forvaltning og kontrol - nedsættelse af eller udelukkelse fra betalinger ved misligholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne - ansvar for andres handlinger)

2013/C 38/11

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost

Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — fortolkning af artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30, s. 16) — integreret system for forvaltning og kontrol — nedsættelse af eller udelukkelse fra betalinger ved misligholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne — en landbruger, der har forpagtet langbrugsjord af en tredjemand, og har accepteret, at denne tredjemand midlertidigt gøder den pågældende jord — tredjemandens manglende overholdelse af de lovgivningsmæssige krav til forvaltningen.

Konklusion

Artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 skal fortolkes således, at misligholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne begået af den person, til eller fra hvem landbrugsjorden er blevet overdraget, som medfører en nedsættelse af de samlede direkte betalinger eller udelukkelse fra at modtage disse, i det hele skal tilregnes den landbruger, der har indgivet støtteansøgningen.

(1) EUT C 98 af 31.3.2011.
2)

Artikel 4, stk. 3, TEU, artikel 13 TEU, artikel 2, stk. 3, TEUF, artikel 3, stk. 1, litra c), TEUF, artikel 3, stk. 2, TEUF, artikel 119 TEUF — 123 TEUF og 125 TEUF — 127 TEUF samt det almindelige princip om effektiv domstolsbeskyttelse er hverken til hinder for, at de medlemsstater, der har euroen som valuta, indgår en indbyrdes aftale som traktaten om den europæiske stabilitetsmekanisme mellem Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Storhertugdømmet Luxembourg, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik og Republikken Finland, indgået i Bruxelles den 2. februar 2012, eller at disse medlemsstater ratificerer denne traktat.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. november 2012 — Josef Probst mod mr.nexnet GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-119/12) (1)

(Elektronisk kommunikation - direktiv 2002/58/EF - artikel 6, stk. 2 og 5 - behandling af personoplysninger - trafikdata, som er nødvendig for debitering og inddrivelse - et tredje selskabs inddrivelse af fordringer - personer, som handler efter bemyndigelse fra udbydere af offentlige kommunikationsnet og offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester)

2013/C 26/26

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Josef Probst

Sagsøgt: mr.nexnet GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 6, stk. 2 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (EFT L 201, s. 37) — videregivelse af trafikdata vedrørende abonnenter og brugere, som behandles og lagres af udbyderen af et offentligt kommunikationsnet — national lovgivning, der tillader en sådan videregivelse til erhververen af en fordring på vederlaget for teletjenester, når der foreligger aftaleklausuler, som sikrer en fortrolig behandling af de videregivne data samt muligheden for, at den anden aftalepart kan kontrollere beskyttelsen af disse data

Konklusion

Artikel 6, stk. 2 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) skal fortolkes således, at det er tilladt for en udbyder af offentlige kommunikationsnet og offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester at videregive trafikdata til erhververen af dens fordringer i forbindelse med levering af telekommunikationstjenester med henblik på inddrivelse heraf, og at det er tilladt for erhververen at behandle disse data på betingelse af for det første, at han handler efter bemyndigelse fra tjenesteudbyderen for så vidt angår behandlingen af disse data, og for det andet, at han begrænser sig til alene at behandle de trafikdata, som er nødvendig med henblik på de overdragede fordringers inddrivelse.

Uafhængigt af kvalificeringen af aftalen om overdragelse af fordringer handler erhververen efter bemyndigelse fra den pågældende tjenesteudbyder i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 6, stk. 5, i direktiv 2002/58, når erhververen ved behandlingen af trafikdata alene handler ifølge udbyderens instruktioner og under dennes kontrol. Særligt skal aftalen mellem dem indeholde bestemmelser til at sikre erhververens lovlige behandling af trafikdata og give tjenesteudbyderen mulighed for til enhver tid at sikre sig, at erhververen iagttager disse bestemmelser.

(1) EUT C 174 af 16.6.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/22

Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. november 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn

(Sag C-286/12) (1)

(Traktatbrud - socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - artikel 2 og artikel 6, stk. 1 - national ordning, der pålægger dommere, offentlige anklagere og notarer, der er fyldt 62 år, at ophøre med deres erhvervsaktivitet - legitime formål, der berettiger en ulige behandling i forhold til de arbejdstagere, der er yngre end 62 år - den proportionale karakter af overgangsperiodens varighed)

2013/C 9/35

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Enegren og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Ungarn (ved M.Z. Fehér, befuldmægtiget)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2 og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — national ordning, der fastsætter en umiddelbar aldersgrænse på 62 år for dommere, offentlige anklagere og notarer — ingen legitime formål, der begrunder denne ulige behandling i forhold til arbejdstagere under 62 år — uforholdsmæssig kort varighed af overgangsperioden (et år)

Konklusion

1) Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, idet Ungarn har vedtaget en national ordning, der fastsætter et erhvervsophør for dommere, offentlige anklagere og notarer, der er fyldt 62 år, hvilket medfører en ulige behandling på grund af alder, der ikke er proportional i forhold til de tilsigtede formål.

2) Ungarn betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 217 af 21.7.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 258/7

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2012 — fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre udstedt mod Melvin West (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland)

(Sag C-192/12 PPU) (1)

(Politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - europæisk arrestordre og procedurer for overgivelse mellem medlemsstater - europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsberøvende foranstaltning - artikel 28 - videreovergivelse - »kæde« af europæiske arrestordrer - fuldbyrdelse af en tredje europæisk arrestordre mod den samme person - begrebet »fuldbyrdende medlemsstat« - samtykke til overgivelsen - præjudiciel hasteprocedure)

2012/C 258/11

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Melvin West

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein oikeus — fortolkning af artikel 28, stk. 2 i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — arrestordre med henblik på afsoning af en frihedsstraf — begrebet »fuldbyrdende medlemsstat« i en situation med videreovergivelse — statsborger i medlemsstat A, der af denne medlemsstat er blevet overgivet til medlemsstat B med henblik på afsoning af en fængselsstraf, og som efter denne afsoning er blevet overgivet af medlemsstat B til medlemsstat C med henblik på afsoning af en fængselsstraf i denne stat — anmodning fra medlemsstat D til medlemsstat C i henhold til en arrestordre om overgivelse af den pågældende person til medlemsstat D med henblik på afsoning af en fængselsstraf

Konklusion

Artikel 28, stk. 2, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at når en person i henhold til successive europæiske arrestordrer har været omfattet af mere end én overgivelse mellem medlemsstater, er videreovergivelsen af denne person til en anden medlemsstat end den, der senest overgav ham, kun betinget af samtykke fra den medlemsstat, der foretog denne seneste overgivelse.

(1) EUT C 184 af 23.6.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 174/14

Domstolens dom (Andet Afdeling) af 10. april 2012 — straffesag mod Minh Khoa Vo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-83/12 PPU) (1)

(Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - forordning (EF) nr. 810/2009 - fællesskabskodeks for visa - artikel 21 og 34 - national lovgivning - bistand til tredjelandsstatsborgeres ulovlige indrejse til en medlemsstats område - visa opnået på svigagtigt grundlag - strafforfølgning for menneskesmugling)

2012/C 174/20

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Part i hovedsagen

Minh Khoa Vo

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 21 og 34 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (EUT L 243, s. 1) — national lovgivning, hvorefter indsmugling af udlændinge på nationalt område er strafbar — anvendelse af sanktioner i tilfælde, hvor udlændingene besidder et visum, som er opnået ved svig over for en kompetent myndighed i en anden medlemsstat, men endnu ikke er annulleret i medfør af forordningen

Konklusion

Artikel 21 og 34 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at der i medfør af nationale bestemmelser pålægges strafansvar for bistand til ulovlig indvandring i tilfælde, hvor de berørte personer, som er tredjelandsstatsborgere, er i besiddelse af et visum, som de har opnået ved svig gennem vildledning af de kompetente myndigheder i udstedelsesmedlemsstaten med hensyn til det egentlige formål med deres rejse, og dette visum ikke forinden er blevet annulleret.

(1) EUT C 126 af 28.4.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 225/30

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 27. juni 2013 — Xeda International SA og Pace International LLC mod Europa-Kommissionen

(Sag C-149/12 P) (1)

(Appel - plantebeskyttelsesmidler - diphenylamin - ikke optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF - procedure for vurdering af aktivstoffer - anmelderens tilbagekaldelse af understøttelse af optagelse af et aktivstof i dette bilag - forordning (EF) nr. 1490/2002 og (EF) nr. 1095/2007)

2013/C 225/49

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Xeda International SA og Pace International LLC (ved avocats K. Van Maldegem, C. Mereu og N. Knight)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved G. von Rintelen og P. Ondrůšek, som befuldmægtigede, bistået af avocat J. Stuyck)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 19. januar 2012 i sag T-71/10, Xeda International SA og Pace International LLC c mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten ikke gav medhold i et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2009/859/EF af 30. november 2009 om afvisning af at optage diphenylamin i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF og om tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktivstof (meddelt under nummer K(2009) 9262) (EUT L 314, s. 79)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Xeda International SA og Pace International LLC bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 165 af 9.6.2012.
1)

Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger eller hendes datter, der ligeledes er tredjelandsstatsborger, når disse befinder sig i følgende situation: — denne tredjelandsstatsborger har mindre end fem år tidligere fået en opholdstilladelse i en medlemsstat for, uden for ægteskab eller registreret partnerskab, at slutte sig til en statsborger fra en anden medlemsstat, med hvem hun har et barn, der er statsborger i sidstnævnte medlemsstat, — kun statsborgeren fra en anden medlemsstat er arbejdstager, — samlivet mellem tredjelandsstatsborgeren og nævnte statsborger fra en anden medlemsstat er i mellemtiden ophørt, og — de to børn indgår som en del af moderens husstand, ikke er omfattet af denne forordnings personelle anvendelsesområde, med mindre denne tredjelandsstatsborger eller hendes datter som omhandlet i og ved anvendelsen af den nationale lov kan anses for at være »familiemedlemmer« til denne statsborger fra en anden medlemsstat, eller når det i benægtende fald kan antages, at de »i overvejende grad [forsørges]« af ham.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 225/28

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. juni 2013 — ET Agrokonsulting-04-Velko Stoyanov mod Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond »Zemedelie« — Razplashtatelna agentsia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)

(Sag C-93/12) (1)

(Landbrug - medlemsstaternes procesautonomi - fælles landbrugspolitik - støtte - undersøgelse af administrative tvister - fastlæggelse af den kompetente ret - nationale kriterier - forvaltningsdomstolen i den retskreds, hvor den myndighed, der har udstedt den anfægtede akt, har hjemsted - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

2013/C 225/45

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ET Agrokonsulting-04-Velko Stoyanov

Sagsøgt: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond »Zemedelie« — Razplashtatelna agentsia

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Sofia-grad — fortolkning af effektivitetsprincippet og retten til adgang til effektive retsmidler, der er omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unionens charter om grundlæggende rettigheder, samt ækvivalensprincippet — støtteordning under den fælles landbrugspolitik — en national processuel bestemmelse, hvorefter den retslige kompetence i forvaltningsretlige sager angående gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik alene afhænger af hjemstedet for den forvaltningsmyndighed, der har udstedt den anfægtede forvaltningsakt, men som derimod fastsætter, at den retslige kompetence i tilsvarende interne tvister afhænger af hjemstedet for den ret, hvor det pågældende landbrugsareal er beliggende

Konklusion

EU-retten, navnlig ækvivalens- og effektivitetsprincippet og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, er ikke til hinder for en national regel om retslig kompetence som den, der er indeholdt i artikel 133, stk. 1, i forvaltningsprocesloven (Administrativnoprotsesualen kodeks), der medfører, at en enkelt ret er kompetent i alle tvister vedrørende afgørelser, der træffes af en national myndighed med ansvar for at udbetale landbrugsstøtte i henhold til Den Europæiske Unions fælles landbrugspolitik, for så vidt som søgsmål til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som EU-retten medfører for borgerne, ikke anlægges under betingelser, der er mindre gunstige end dem, der gælder for søgsmål til beskyttelse af eventuelle rettigheder, der kan udledes af støtteordninger til fordel for landbrugere, som er fastsat i national ret, og for så vidt som en sådan kompetenceregel ikke medfører proceduremæssige ulemper for borgerne, bl.a. vedrørende sagsbehandlingstiden, der gør det uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, som EU-retten medfører, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 133 af 5.5.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 225/26

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. maj 2013 — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV og Quinn Plastics GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-70/12 P) (1)

(Appel - karteller - det europæiske marked for methacrylater - overtrædelsens varighed - uskyldsformodning - begrundelse - fuld prøvelsesret - generelle principper om beskyttelse af den berettigede forventning og ligebehandling - bødens forholdsmæssighed)

2013/C 225/42

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV og Quinn Plastics GmbH (ved advokaterne F. Wijckmans og M. Visser)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved N. Khan og V. Bottka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 30. november 2011 i sag T-208/06, Quinn Barlo m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten delvist annullerede Kommissionens beslutning K(2006) 2098 endelig af 31. maj 2006 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.645 — Methacrylater) vedrørende en række aftaler og former for samordnet praksis på det europæiske marked for methacrylater, der består i indgåelse, gennemførelse og overvågning af prisaftaler, udveksling af oplysninger samt deltagelse i kontakter for at fremme overtrædelsen

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV og Quinn Plastics GmbH betaler appelsagens omkostninger.

(1) EUT C 165 af 9.6.2012.
2)

Artikel 74 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, der bestemmer, at i tilfælde, hvor den afgiftspligtige økonomiske virksomhed er ophørt, er afgiftsgrundlaget for en transaktion »normalværdien« af de varer, der forefindes på tidspunktet for dette ophør, medmindre denne værdi i praksis svarer til de nævnte varers residualværdi på det nævnte tidspunkt, og udviklingen i værdien af disse varer mellem tidspunktet for erhvervelsen heraf og tidspunktet for ophøret af den afgiftspligtige økonomiske virksomhed således tages i betragtning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 225/31

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. maj 2013 — TNT Express Worldwide (Polen) Sp. z o.o. mod Minister Finansów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-169/12) (1)

(Merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 66, litra a)-c) - transport- og speditionsydelser - forfald - tidspunktet, hvor vederlaget indgår, og senest den 30. dag efter leveringen - tidligere udstedelse af fakturaen)

2013/C 225/51

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TNT Express Worldwide (Polen) Sp. z o.o.

Sagsøgt: Minister Finansów

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Naczelny Sad Administracyjny (Polen) — fortolkning af artikel 66 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), som ændret — nationale bestemmelser, hvorefter afgiftsskyldens for transport- og speditionstjenesteydelser opstår på betalingstidspunktet og senest 30 dage efter, at tjenesteydelsen blev leveret, og også for det tilfælde hvor fakturaen er udstedt tidligere

Konklusion

Artikel 66 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2008/117/EF af 16. december 2008, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter merværdiafgiften for så vidt angår transport- og speditionsydelser forfalder på det tidspunkt, hvor hele vederlaget eller en del heraf indgår, dog senest 30 dage fra dagen for leveringen af disse tjenesteydelser, også i tilfælde af, at fakturaen er blevet udstedt på et tidligere tidspunkt og fastsætter en senere frist for betalingen.

(1) EUT C 209 af 14.7.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/9

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. april 2013 — Rose Marie Bark mod Galileo Joint Undertaking, under likvidation (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)

(Sag C-89/12) (1)

(Fællesforetagender - kontrakter indgået med personalet - ansættelsesvilkår - forordning (EF) nr. 876/2002)

2013/C 171/15

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rose Marie Bark

Sagsøgt: Galileo Joint Undertaking, under likvidation

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 11, stk. 2 i vedtægterne for fællesforetagendet Galileo, der er vedføjet som bilag til Rådets forordning (EF) nr. 876/2002 af 21. maj 2002 om oprettelse af fællesforetagendet Galileo (EFT L 138, s. 1) — midlertidige kontrakter indgået med personalet — kontrakter, der burde udfærdiges på grundlag af »ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne« — obligatorisk anvendelse af tjenestemandsvedtægtens bestemmelser om lønvilkår

Konklusion

Artikel 11, stk. 2, i vedtægterne for fællesforetagendet Galileo, som er anført i bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 876/2002 af 21. maj 2002 om oprettelse af fællesforetagendet Galileo, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1943/2006 af 12. december 2006, skal fortolkes således, at den ordning, der gælder for de øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber, og især de heri indeholdte lønvilkår, ikke finder anvendelse på medarbejderne ved fællesforetagendet Galileo, der er ansat i henhold til midlertidige kontrakter.

(1) EUT C 133 af 5.5.2012.
1)

Artikel 2, stk. 2, og artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at faktiske omstændigheder som dem, der ligger til grund for tvisten i hovedsagen, kan betegnes som »faktiske omstændigheder, der giver anledning til at formode, at der er sket forskelsbehandling« for så vidt angår en professionel fodboldklub, når de omhandlede udtalelser hidrører fra en person, der præsenterer sig og såvel i medierne som i offentligheden bliver opfattet som denne klubs formand uden nødvendigvis at have rets- og handleevne til at binde eller repræsentere klubben på området for ansættelse.