ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Første Afdeling)

30. september 2015

Carlos Nunes

mod

Revisionsretten for Den Europæiske Union

»Personalesag — kontraktansat — anfægtelse af ansættelsesvilkårene — for sent indgivet klage — manglende overholdelse af den administrative procedure — åbenbart afvisningsgrundlag«

Arngående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Carlos Nunes har nedlagt påstand dels om annullation af afgørelsen truffet af Revisionsretten for Den Europæiske Union den 19. januar 2015, hvorved denne afviste hans klage af 5. december 2014, hvorved han rejste krav om annullation af en afgørelse af 29. april 2009, der ensidigt ændrede hans løn og ansættelsesvilkår som midlertidig ansat, dels om, at det pålægges Revisionsretten at tilpasse hans løn som midlertidig ansat med tilbagevirkende kraft fra april 2009.

Udfald:

Sagen afvises. Carlos Nunes bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager — forudgående administrativ klage — frister — præceptiv karakter — efterprøvelse af egen drift

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Den i vedtægtens artikel 90, stk. 2, indeholdte frist på tre måneder for indgivelse af en klage over en akt, der går vedkommende imod, er præceptiv og kan ikke fraviges af parterne eller af Personaleretten, idet den er indført med henblik på at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed. Det tilkommer derfor Unionens retsinstanser af egen drift at efterprøve, om fristen er blevet overholdt.

En klage over en afgørelse om ansættelse som kontraktansat, der indbringes mere end fem år efter vedtagelsen af denne afgørelse, er således åbenlyst indgivet for sent. Selv om afgørelsen om afslag på den nævnte klage skulle betragtes som en afgørelse om afslag ikke på en klage, men på en ansøgning indgivet i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, havde den berørte nemlig, ifølge ordlyden af vedtægtens artikel 90, stk. 2, en frist på tre måneder til at indgive en klage over denne afgørelse om afslag på en ansøgning i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1.

(jf. præmis 13, 15 og 16)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: kendelse af 7. september 2005, Krahl mod Kommissionen, T-358/03, EU:T:2005:301, præmis 35 og den deri nævnte retspraksis
Kendelse afsagt af formanden for anden afdeling ved Retten for EU-personalesager

15. september 2015

John Clausen

mod

Europa-Kommissionen

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 91, stk. 2 — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder John Clausen i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen af 27. maj 2014, hvorved afregningskontoret i Bruxelles (Belgien) for den fælles sygesikringsordning ved Den Europæiske Unions institutioner afslog hans ansøgning om godtgørelse med 100% af lægeudgifter i forbindelse med den operation for stær, som han har lidt af i to år, som følge af manglende direkte forbindelse mellem dette kirurgiske indgreb og sagsøgerens alvorlige sygdom.

Udfald:

Sag F-46/15 slettes af Personalerettens register efter det forlig, der er indgået mellem John Clausen og Europa-Kommissionen. John Clausen og Kommissionen betaler sagens omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Personalesag — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 90, stk. 1, og art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 2-4)
Formålet med vedtægtens artikel 24 er at give tjenestemænd og ansatte en aktuel og fremtidig sikkerhed, således at de gives de bedste vilkår for at kunne udføre deres opgaver, hvilket er i tjenestens almindelige interesse. Institutionens bistandspligt omfatter derfor såvel beskyttelsen af dens ansatte som varetagelsen af dens egne interesser og er således baseret på den antagelse, at der foreligger et interessefællesskab. Således har administrationen ikke pligt til at yde bistand til en tjenestemand, der mistænkes for groft at have tilsidesat sine tjenstlige forpligtelser, og som derfor risikerer disciplinær forfølgning. Tilsvarende pålægger vedtægtens artikel 24 administrationen at skride ind med den nødvendige fasthed, når der foreligger en episode, som er uforenelig med en ordentlig og rolig afvikling af tjenesten. Mere præcist endnu omfatter bistandspligten i vedtægtens artikel 24 institutionens beskyttelse af tjenestemænd mod tredjemands handlinger og ikke mod de akter, som institutionen selv udsteder, og som er undergivet kontrol i henhold til andre bestemmelser i vedtægten.

I denne henseende gælder, at institutionen i en situation, hvor denne er civil part i en straffesag, der af de nationale myndigheder er anlagt mod en tjenestemand, på grund af forhold, der kan have udgjort svig mod Fællesskabernes budget, forfølger en interesse, der er modsatrettet den pågældende tjenestemands. Af denne grund, og uanset hvilken rolle tredjemanden angiveligt har i denne sag, kan institutionen uden at tilsidesætte vedtægtens artikel 24 nægte at yde bistand til den nævnte tjenestemand i den straffesag, der er anlagt mod ham og som følge af de retsakter, der er vedtaget, eller de anklager, der er fremført i forbindelse med denne sag.

(jf. præmis 32 og 33)

Domstolen: dom af 17. december 1981, Bellardi-Ricci m.fl. mod Kommissionen, 178/80, EU:C:1981:310, præmis 23, og af 12. juni 1986, Sommerlatte mod Kommissionen, 229/84, EU:C:1986:241, præmis 19

Retten: dom af 27. juni 2000, K mod Kommissionen, T-67/99, EU:T:2000:169, præmis 35

Personaleretten: dom af 23. november 2010, Wenig mod Kommissionen, F-75/09, EU:F:2010:150, præmis 49, af 20. juli 2011, Gozi mod Kommissionen, F-116/10, EU:F:2011:124, præmis 12, og af 26. marts 2015, CW mod Parlamentet, F-124/13, EU:F:2015:23, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis, der verserer som appelsag for Den Europæiske Unions Ret under sagsnummer T-309/15 P
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR FØRSTE AFDELING VED RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

9. juli 2015

Antonio Vecchio

mod

Fællesforetagendet ECSEL

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 90, stk. 1 — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, hvorunder Antonio Vecchio har nedlagt påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab, han mener at have lidt som følge af angivelige ulovligheder begået af fællesforetagendet ECSEL, som efterfulgte fællesforetagendet Artemis, i forbindelse med bedømmelsesproceduren for 2012.

Udfald:

Sag F-29/15 slettes af Personalerettens register efter forlig mellem Antonio Vecchio og fællesforetagendet ECSEL. Fællesforetagendet ECSEL bærer sine egne omkostninger og betaler de af Antonio Vecchio afholdte omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager – mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten – slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 90, stk. 1)

(jf. præmis 2 og 4)
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Tredje Afdeling)

25. marts 2015

Claudio Necci

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — pensioner — overførsel af de pensionsrettigheder, der er erhvervet i henhold til en national pensionsordning — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — for sent indgivet klage — manglende overholdelse af den administrative procedure — åbenbart afvisningsgrundlag«

Angående

:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Claudio Necci har nedlagt påstand om annullation af forslaget af 18. marts 2014, hvorved Europa-Kommissionen efter hans anmodning fastsatte antallet af pensionsgivende tjenesteår, der kan godskrives i Unionens pensionsordning som følge af en overførsel af de pensionsrettigheder, som han havde erhvervet i henhold til den italienske pensionsordning.

Udfald

:

Sagen afvises. Claudio Necci bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om overførsel af de pensionsrettigheder, der er erhvervet før tiltrædelsen af Unionens tjeneste, til Unionens pensionsordning – omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

For så vidt angår overførsel af pensionsrettigheder fra en national pensionsordning til Unionens pensionsordning kan forslaget om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår ikke opfattes således, at institutionens tjenester blot ønsker at underrette den berørte tjenestemand, mens det afventes, at den pågældende faktisk tilkendegiver sin accept. Et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår er nemlig en akt, der indeholder et klagepunkt mod den berørte tjenestemand.

(jf. præmis 13)

Henvisning til:

Personaleretten: dom Verile og Gjergji mod Kommissionen, F-130/11, EU:F:2013:195, præmis 38-44 og den deri nævnte retspraksis, der verserer som appelsag for Den Europæiske Unions Ret under sagsnummer T-104/14 P
Det tilkommer udvælgelseskomitéen i de konkrete tilfælde at vurdere, om den af den enkelte ansøger angivne erhvervserfaring svarer til det niveau, som kræves i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Udvælgelseskomitéen har herved inden for rammerne af vedtægtens bestemmelser vedrørende udvælgelsesprocedurerne et vidt skøn for så vidt angår såvel karakteren og varigheden af ansøgernes tidligere erhvervserfaring som dennes større eller mindre relevans for de krav, der stilles i forbindelse med den stilling, der skal besættes. Personaleretten skal således i forbindelse med sin legalitetskontrol begrænse sig til at efterprøve, at dette skøn ikke er udøvet på grundlag af en åbenbar vildfarelse. I forbindelse med denne kontrol skal Unionens retsinstanser tage hensyn til, at det tilkommer ansøgeren i en udvælgelsesprøve at fremlægge alle de oplysninger og dokumenter for udvælgelseskomitéen, som han finder nyttige med henblik på undersøgelsen af hans ansøgning, for at gøre det muligt for udvælgelseskomitéen at efterprøve, om han opfylder betingelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og dette a fortiori, hvis han udtrykkeligt og formelt er blevet opfordret hertil. Det er således tilladt udvælgelseskomitéen, når den tager stilling til, hvilke ansøgere der skal have adgang til prøven, at begrænse sin undersøgelse alene til ansøgningerne og de bilag, som er vedlagt hertil.

Desuden gælder, henset til det vide skøn, som tilkommer udvælgelseskomitéen, at en godtgørelse af, at denne har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, der kan begrunde, at den trufne afgørelse annulleres, forudsætter, at de beviser, som det påhviler sagsøgeren at fremlægge, er tilstrækkeligt stærke til at bevirke, at de vurderinger, den pågældende udvælgelseskomité har lagt til grund, bliver usandsynlige.

(jf. præmis 35-38)

Domstolen: dom af 12.7.1989, Belardinelli m.fl. mod Domstolen, 225/87, EU:C:1989:309, præmis 13 og 14

Retten i Første Instans: dom af 12.12.1996, AIUFFASS og AKT mod Kommissionen, T-380/94, EU:T:1996:195, præmis 59, af 13.3.2002, Martínez Alarcón mod Kommissionen, T-357/00, T-361/00, T-363/00 og T-364/00, EU:T:2002:66, præmis 76, af 25.3.2004, Petrich mod Kommissionen, T-145/02, EU:T:2004:91, præmis 37, og af 12.2.2008, BUPA m.fl. mod Kommissionen, T-289/03, EU:T:2008:29, præmis 221

Personaleretten: dom af 25.11.2008, Iordanova mod Kommissionen, F-53/07, EU:F:2008:148, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis, og af 24.4.2013, Demeneix mod Kommissionen, F-96/12, EU:F:2013:52, præmis 42-45 og den deri nævnte retspraksis
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Første Afdeling)

28. april 2016

José Manuel Silva Rodriguez

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — pension — beregning af pensionsrettigheder — ledelsestillæg — procesreglementets artikel 81«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder José Manuel Silva Rodriguez har nedlagt påstand dels om, at det fastslås, at et internt direktiv fra Europa-Kommissionen, i det foreliggende tilfælde forvaltningschefernes konklusion 240/05, godkendt den 16. juni 2005, nærmere bestemt vedrørende den forfremmelse i lønklasse, der er fastsat siden den 1. maj 2004 for kontorchefer, direktører og generaldirektører, i det foreliggende tilfælde ikke finder anvendelse, og om annullation af Kommissionens afgørelse af 29. oktober 2014 om fastsættelse af hans ret til en alderspension, dels om, at Kommissionen tilpligtes at betale den alderspension, som han mener at have ret til, med fradrag af den pension, der rent faktisk er betalt, med tillæg af lovbestemte renter.

Udfald:

Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet. José Manuel Silva Rodriguez bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager — anbringender — anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet — påberåbelse af en angivelig forskelsbehandling som følge af, at en fordel ulovligt er blevet tildelt andre tjenestemænd — irrelevant anbringende

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

Overholdelse af ligebehandlingsprincippet skal ses i sammenhæng med overholdelsen af legalitetsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre. Følgelig er et anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i forhold til en fordel, der ulovligt er tildelt andre tjenestemænd, irrelevant.

(jf. præmis 38)

Henvisning til:

Domstolen: dom af 4.7.1985, Williams mod Revisionsretten, 134/84, EU:C:1985:297, præmis 14, og af 2.6.1994, de Compte mod Parlamentet, C-326/91 P, EU:C:1994:218, præmis 51 og 52

Personaleretten: dom af 1.7.2010, Časta mod Kommissionen, F-40/09, EU:F:2010:74, præmis 88, og af 21.1.2014, Van Asbroeck mod Parlamentet, F-102/12, EU:F:2014:4, præmis 37 og 38
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (enedommer)

24. februar 2016

Vassiliki Labiri

mod

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)

»Mindelig bilæggelse af tvisten — artikel 91, stk. 1, i procesreglementet — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Vassiliki Labiri i det væsentlige har nedlagt påstand dels om annullation af den stiltiende afgørelse af 20. februar 2015 om afslag på hendes klage over ansættelsesmyndigheden ved Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs (EØSU) uretmæssige undladelse af at træffe foranstaltninger til opfyldelse af dom af 26. februar 2013, Labiri mod EØSU (F-124/10, EU:F:2013:21), dels om, at EØSU tilpligtes at betale erstatning for det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt.

Udfald:

Sag F-33/15 slettes af Personalerettens register efter forlig mellem Vassiliki Labiri og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU). Vassiliki Labiri og EØSU bærer sagens omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 7)
KENDELSE AFSAGT AF DEN FUNGERENDE FORMAND FOR TREDJE AFDELING VED RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

12. januar 2016

David Vermoesen

og

Michel Herkens

mod

Europa-Kommissionen

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 91, stk. 1 — parternes forlig på Personalerettes initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at begrænse perioden for ny beregning med tilbagevirkende kraft af den faste godtgørelse for supplerende timer, som sagsøgerne har ret til, til fem år.

Udfald:

Sag F-108/15, Vermoesen og Herkens mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register efter forlig mellem David Vermoesen og Michel Herkens og Kommissionen. Parterne bærer sagens omkostninger i overensstemmelse med forliget.

Indhold

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91)

(jf. præmis 3)
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR ANDEN AFDELING VED RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

27. januar 2016

Jérôme Glantenay m.fl.

mod

Europa-Kommissionen

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 91, stk. 1 — parternes forlig på Personalerettes initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Jérôme Glantenay og otte andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, for det første har nedlagt påstand om annullation af afgørelserne fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/204/10, fremsendt til hver enkelt sagsøger, om ikke at give dem adgang til bedømmelsesfasen i udvælgelsesprøve EPSO/AD/204/10, ved EPSO’s assesmentcenter, efter genoptagelsen af den nævnte udvælgelsesprøve. For det andet har sagsøgerne nedlagt påstand om erstatning for de økonomiske og ikke-økonomiske tab, de angiveligt har lidt.

Udfald:

Sag F-85/15, Glantenay m.fl. mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register efter forlig mellem Jérôme Glantenay og de otte andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, og Europa- Kommissionen. Parterne bærer sagens omkostninger i overensstemmelse med forliget.

Indhold

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91)

(jf. præmis 5)
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR TREDJE AFDELING VED

RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

12. november 2015

FL m.fl.

mod

Det Europæiske Politiakademi (CEPOL)

»Mindelig bilæggelse — artikel 90, stk. 1, i procesreglementet — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, hvorunder FL samt to andre sagsøgere, FM og FO, har nedlagt påstand om: annullation af Det Europæiske Politiakademis (CEPOL) afgørelse af 23. maj 2014 om flytning af Cepol til Budapest (Ungarn), hvori de ansatte blev underrettet om, at nægtelse af overflytning til det nye hovedsæde »vil blive betragtet som en opsigelse med virkning fra den 30. september 2014«; annullation af CEPOL’s forskellige afgørelser af 28. november 2014 om afslag på de klager, som de oprindelige sagsøgere hver især havde indgivet mellem den 8. og den 21. august 2014; annullation af to afgørelser af 22. december 2014, hvorved CEPOL havde »accepteret« opsigelserne fra henholdsvis FM og FO; erstatning for de økonomiske og ikke-økonomiske tab.

Udfald:

Sag F-41/15 DISS I slettes af Personalerettens register. Det Europæiske Politiakademis (CEPOL) bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagerne FL, FM og FO og betaler de af FL, FM og FO afholdte omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 4 og 5)
Anvendelsen af nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten for så vidt angår en overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder optjent i en anden pensionsordning, som der blev anmodet om før vedtagelsen af de nævnte bestemmelser, men som blev gennemført efter disses ikrafttræden, er ikke i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

I denne forbindelse gælder, at ifølge et almindeligt anerkendt princip finder en ny regel, for så vidt ikke andet er bestemt, øjeblikkelig anvendelse på situationer, der opstår, samt på fremtidige virkninger af situationer, der er opstået, uden imidlertid at være fuldstændigt konstituerede, under den tidligere regel. Der gælder kun noget andet for situationer, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende, som skaber velerhvervede rettigheder. En rettighed er velerhvervet, når dens retsstiftende forhold er opstået før lovændringen. Dette er imidlertid ikke tilfældet, hvis rettigheden er støttet på et retsstiftende forhold, der ikke faktisk er opstået, mens de retsforskrifter, der blev ændret, var gældende.

Dels er artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten ikke til hinder for en sådan øjeblikkelig anvendelse af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser.

Dels ændrer hverken fremsendelsen til den tjenestemand eller anden ansatte, som har indgivet en anmodning om overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder, der er optjent i forbindelse med en anden pensionsordning, af et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår eller endnu mindre den blotte indgivelse af en sådan anmodning den berørtes retsstilling og har ikke bindende retsvirkninger. Følgelig havde en tjenestemand eller en anden ansat ikke velerhvervede rettigheder, som kunne tilsidesættes ved anvendelsen af de nye bestemmelser.

En tjenestemand eller en anden ansat erhverver i øvrigt først fuldt ud ret til at få en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, når den kapital, der repræsenterer de rettigheder, som han har erhvervet i en anden ordning, er blevet overført til Unionens pensionsordning.

En borger kan desuden ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på at anfægte anvendelsen af en ny lovbestemmelser, navnlig ikke inden for et område, hvor lovgiver råder over et vidt skøn.

(jf. præmis 28-31, 33 og 40)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: dom af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 151-154 og 170 og den deri nævnte retspraksis