ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 118/5

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. februar 2015 — straffesag mod N.F. Gielen, M.M.J. Geerings, F.A.C. Pruijmboom og A.A. Pruijmboom (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats’s-Hertogenbosch — Nederlandene)

(Sag C-369/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - narkotikaprækursorer - overvågning af handel mellem medlemsstaterne - forordning (EF) nr. 273/2004 - overvågning af handel mellem Den Europæiske Union og tredjelande - forordning (EF) nr. 111/2005 - begrebet »registrerede stoffer« - stoffet »Alfa-phenylacetoacetonitril« (APAAN) - det registrerede stof »1-phenyl-2-propanon« (BMK)))

(2015/C 118/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

Part i hovedsagen

N.F. Gielen, M.M.J. Geerings, F.A.C. Pruijmboom og A.A. Pruijmboom

Konklusion

Artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 273/2004 af 11. februar 2004 om narkotikaprækursorer og i Rådets forordning (EF) nr. 111/2005 af 22. december 2004 om regler for overvågning af handel med narkotikaprækursorer mellem Fællesskabet og tredjelande skal fortolkes således, at klassificeringen som »registrerede stoffer« i disse bestemmelsers forstand ikke finder anvendelse på et stof som Alfa-phenylacetoacetonitril, der ikke er omfattet af bilag I til forordning nr. 273/2004 eller af bilaget til forordning nr. 111/2005, heller ikke selv om stoffet ved hjælp af let anvendelige eller økonomisk fordelagtige midler som omhandlet i disse forordninger let kan omdannes til et stof, der er opført i nævnte bilag.

(1) EUT C 260 af 7.9.2013.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. februar 2015 — straffesag mod Miguel M. (sag C-627/13) og Thi Bich Ngoc Nguyen og Nadine Schönherr (sag C-2/14) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Forenede sager C-627/13 og C-2/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - narkotikaprækursorer - overvågning af handel mellem medlemsstaterne - forordning (EF) nr. 273/2004 - overvågning af handel mellem Den Europæiske Union og tredjelande - forordning (EF) nr. 111/2005 - handel med lægemidler indeholdende ephedrin eller pseudoephedrin - begrebet »registrerede stoffer« - sammensætning - udelukkelse af lægemidler som sådan eller alene af de lægemidler, som indeholder registrerede stoffer, der er sammensat på en sådan måde, at disse stoffer ikke let kan udskilles - direktiv 2001/83/EF - begrebet »lægemiddel«))

(2015/C 107/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Part i hovedsagen

Miguel M. (sag C-627/13) og Thi Bich Ngoc Nguyen og Nadine Schönherr (sag C-2/14)

Konklusion

Artikel 2, litra a), i henholdsvis Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 273/2004 af 11. februar 2004 om narkotikaprækursorer og Rådets forordning (EF) nr. 111/2005 af 22. december 2004 om regler for overvågning af handel med narkotikaprækursorer mellem Fællesskabet og tredjelande skal fortolkes således, at et lægemiddel som defineret i artikel 1, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12. december 2006, ikke som sådan kan anses for »registrerede stoffer«, selv om det indeholder et stof, der er omhandlet i bilag I til forordning nr. 273/2004 og i bilaget til forordning nr. 111/2005, og som let kan benyttes eller udskilles ved hjælp af let anvendelige eller økonomisk fordelagtige midler.

(1) EUT C 39 af 8.2.2014.

EUT C 71 af 8.3.2014.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. januar 2015 — Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-463/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))

(2015/C 107/09)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd

Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

Procesdeltagere: Intralot Italia SpA, SNAI SpA, Galassia Game Srl, Eurobet Italia Srl unipersonale, Lottomatica Scommesse Srl, Sisal Match Point SpA og Cogetech Gaming Srl

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.

(1) EUT C 344 af 23.11.2013.
C 107/12

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 5. februar 2015 — H.J. Mertens mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)

(Sag C-655/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 71 - begrebet »delvis arbejdsløs grænsearbejder« - afslag fra bopælsmedlemsstaten og fra den kompetente medlemsstat på tildeling af arbejdsløshedsydelser))

(2015/C 107/15)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: H.J. Mertens

Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Konklusion

Artikel 71, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, skal fortolkes således, at en grænsearbejder, som, umiddelbart efter ophøret af et arbejdsforhold på fuld tid hos en arbejdsgiver i en medlemsstat, bliver ansat på deltid hos en anden arbejdsgiver i samme medlemsstat, skal betragtes som en delvis arbejdsløs grænsearbejder i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 78 af 15.2.2014.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. januar 2015 — T-Mobile Austria GmbH mod Telekom-Control-Kommission (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-282/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/20/EF - artikel 5, stk. 6 - brugsret til radiofrekvenser og numre - direktiv 2002/21/EF - artikel 4, stk. 1 - ret til domstolsprøvelse af en national tilsynsmyndigheds afgørelse - begrebet »virksomhed, der er berørt af en afgørelse truffet af en national tilsynsmyndighed« - artikel 9b - overdragelse af individuelle brugsrettigheder til radiofrekvenser - omfordeling af brugsrettigheder til radiofrekvenser efter to virksomheders fusion))

(2015/C 107/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: T-Mobile Austria GmbH

Sagsøgt: Telekom-Control-Kommission

Procesdeltagere: Hutchison Drei Austria Holdings GmbH, tidligere Hutchison 3G Austria Holdings GmbH, Hutchison Drei Austria GmbH, tidligere Hutchison 3G Austria GmbH og Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG og Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, og artikel 9b i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009, og artikel 5, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet), som ændret ved direktiv 2009/140, skal fortolkes således, at en virksomhed under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende kan karakteriseres som en berørt person som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/21, som ændret ved direktiv 2009/140, når denne virksomhed, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester, er en konkurrent til den virksomhed eller de virksomheder, der er part i en i denne artikel 5, stk. 6, foreskrevet godkendelsesprocedure vedrørende overdragelse af brugsrettigheder til radiofrekvenser og adressater for den nationale tilsynsmyndigheds afgørelse, og når denne afgørelse vil kunne have en indvirkning på den førstnævnte virksomheds stilling på markedet.

(1) EUT C 260 af 7.9.2013.
3)

Artikel 5, nr. 3), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at den finder anvendelse på en sag med påstand om ansvar for udstederen af et certifikat på grund af prospektet herom og tilsidesættelse af andre forpligtelser til oplysning, der påhviler denne udsteder, for så vidt som dette ansvar ikke henhører under sager om kontraktansvar i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte forordnings artikel 5, nr. 1). I henhold til nr. 3) i samme artikel 5 er retterne på det sted, hvor sagsøgeren har sin bopæl, kompetente på grundlag af skadens indtræden til at træffe afgørelse i en sådan sag, bl.a. når den hævdede skade direkte sker på sagsøgerens bankkonto i en bank etableret inden for disse retters jurisdiktion.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. januar 2015 — Unicaja Banco, SA mod José Hidalgo Rueda m.fl. (sag C-482/13), Caixabank SA mod Manuel María Rueda Ledesma (sag C-484/13), Rosario Mesa Mesa (sag C-484/13), José Labella Crespo (sag C-485/13), Rosario Márquez Rodríguez (sag C-485/13), Rafael Gallardo Salvat (sag C-485/13), Manuela Márquez Rodríguez (sag C-485/13), Alberto Galán Luna (sag C-487/13) og Domingo Galán Luna (sag C-487/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena — Spanien)

(Forenede sager C-482/13, C-484/13, C-485/13 og C-487/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - aftaler, der indgås mellem forbrugere og erhvervsdrivende - realkreditaftaler - vilkår om morarenter - urimelige vilkår - realisering af pant i fast ejendom - tilpasning af rentebeløbet - den nationale rets kompetence))

(2015/C 107/10)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Unicaja Banco SA og Caixabank SA

Sagsøgte: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina og Rosa María Hidalgo Vega (sag C-482/13), Manuel María Rueda Ledesma (sag C-484/13), Rosario Mesa Mesa (sag C-484/13), José Labella Crespo (sag C-485/13), Rosario Márquez Rodríguez (sag C-485/13), Rafael Gallardo Salvat (sag C-485/13), Manuela Márquez Rodríguez (sag C-485/13), Alberto Galán Luna (sag C-487/13), Domingo Galán Luna (sag C-487/13)

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse, ifølge hvilken den nationale ret, der behandler en procedure med henblik på realisering af pant, er forpligtet til at foretage en ny beregning af de udestående beløb på baggrund af vilkår i en realkreditaftale, hvori der er fastsat morarenter, hvis sats er højere end tre gange den lovbestemte sats, for at nævnte rentebeløb ikke overstiger denne grænse, i det omfang anvendelsen af denne nationale bestemmelse:

— ikke foregriber nævnte rets vurdering af den urimelige karakter af et sådan vilkår, og

— ikke er til hinder for, at denne ret kan tilsidesætte nævnte vilkår, såfremt den fastslår, at dette vilkår er »urimeligt« som omhandlet i nævnte direktivs artikel 3, stk. 1.

(1) EUT C 352 af 30.11.2013.
2)

EU-retten, navnlig artikel 16 i direktiv 2000/78, skal fortolkes således, at en national lovgivning, der tilsigter at bringe en forskelsbehandling på grund af alder til ophør, ikke nødvendigvis skal gøre det muligt for en ansat, hvis tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år ikke er blevet medregnet ved beregningen af hans oprykning, at opnå en økonomisk kompensation, der svarer til udbetalingen af forskellen mellem den løn, han ville have oppebåret, hvis der ikke var sket en sådan forskelsbehandling, og den løn, han faktisk har oppebåret. Ikke desto mindre gælder, at i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede og så længe der ikke er vedtaget et system, der afskaffer forskelsbehandlingen på grund af alder på en måde, der er i overensstemmelse med det i direktiv 2000/78 fastsatte, indebærer en genindførelse af ligebehandling, at de ansatte, hvis erfaring, om end kun delvist, er opnået inden det fyldte 18. år, indrømmes de samme fordele som dem, de ansatte, der, efter at have opnået denne alder, har opnået en erfaring af samme karakter og af sammenlignelig varighed, har kunnet nyde godt af for så vidt angår såvel hensyntagen til tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år som oprykning i løntrin.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. februar 2015 — Office national de l'emploi mod Marie-Rose Melchior (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail de Bruxelles — Belgien)

(Sag C-647/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - betingelser for adgang til udbetaling af arbejdsløshedsunderstøttelse i en medlemsstat - hensyntagen til arbejdsperioder tilbagelagt som kontraktansat i en EU-institution beliggende i denne medlemsstat - sidestilling af arbejdsløshedsdage, for hvilke der er udbetalt ydelser i henhold til ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, med arbejdsdage - princippet om loyalt samarbejde))

(2015/C 107/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour du travail de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Office national de l'emploi

Sagsøgt: Marie-Rose Melchior

Konklusion

Artikel 10 EF, sammenholdt med ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, som fastsat ved Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen, som ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004, er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fortolkes således, at der med henblik på adgangen til udbetaling af arbejdsløshedsunderstøttelse ikke tages hensyn til arbejdsperioder tilbagelagt som kontraktansat i en EU-institution beliggende i denne medlemsstat og ikke sker sidestilling af dage, hvor der er udbetalt arbejdsløshedsunderstøttelse i medfør af ansættelsesvilkårene, med arbejdsdage, når dage, hvor der er udbetalt arbejdsløshedsunderstøttelse i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning, kan sidestilles på denne måde.

(1) EUT C 61 af 1.3.2014.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. januar 2015 — Georg Felber mod Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-529/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 1 og 2, litra a), og artikel 6, stk. 1 og 2 - forskelsbehandling på grund af alder - offentlig tjeneste - pensionsordning - national lovgivning, som udelukker hensyntagen til undervisningsperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år))

(2015/C 107/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Georg Felber

Sagsøgt: Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

Konklusion

Artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a), og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som udelukker hensyntagen til uddannelsesperioder tilbagelagt af en tjenestemand inden dennes fyldte 18. år med henblik på tildeling af ret til pension og beregning af størrelsen af dennes alderspension, for så vidt som den dels er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitisk mål, dels udgør et hensigtsmæssigt og nødvendigt middel til at opfylde dette mål.

(1) EUT C 15 af 18.1.2014.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. januar 2015 — Art & Allposters International BV mod Stichting Pictoright (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-419/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - immaterialrettigheder - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 2001/29/EF - artikel 4 - retten til spredning - udtømningsprincippet - begrebet »genstand« - overførsel på lærred af billedet af et beskyttet værk fra en plakat - ændring af medium - påvirkning af udtømningen))

(2015/C 107/07)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Art & Allposters International BV

Sagsøgt: Stichting Pictoright

Konklusion

Artikel 4, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at reglen om udtømning af spredningsretten ikke finder anvendelse i en situation, hvor en reproduktion af et beskyttet værk efter at have været markedsført i Den Europæiske Union med samtykke fra indehaveren af ophavsretten har været genstand for en udskiftning af sit medium, såsom overførslen på et lærred af denne reproduktion på en plakat, og på ny bringes i omsætning i sin nye form.

(1) EUT C 325 af 9.11.2013.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. januar 2015 — Vasiliki Balazs mod Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13) og Casa Judeţeană de Pensii Cluj mod Attila Balazs (C-432/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Cluj — Rumænien)

(Forenede sager C-401/13 og C-432/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 7, stk. 2, litra c) - anvendeligheden af overenskomsterne om social sikring mellem medlemsstater - tilbagevendt flygtning, der stammer fra en medlemsstat - ansættelsesperioder, der er tilbagelagt på en anden medlemsstats område - ansøgning om tildeling af en alderdomsydelse - afslag))

(2015/C 107/05)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Vasiliki Balazs (C-401/13) og Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-432/13)

Sagsøgte: Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13) og Attila Balazs (C-432/13)

Konklusion

Artikel 7, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at en bilateral aftale om sociale sikringsydelser til statsborgere i en af signatarstaterne, som har haft status som politiske flygtninge på den anden signatarstats område, der er indgået på et tidspunkt, hvor den ene af de to signatarstater endnu ikke var tiltrådt Unionen, og ikke er opført i bilag III til denne forordning, ikke finder anvendelse i en situation med politiske flygtninge, der er vendt tilbage til deres oprindelsesstat inden indgåelsen af den bilaterale aftale og ikrafttrædelsen af den nævnte forordning.

(1) EUT C 298 af 12.10.2013.
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. januar 2015 — Pez Hejduk mod EnergieAgentur.NRW GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Handelsgericht Wien — Østrig)

(Sag C-441/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 5, nr. 3) - specielle kompetenceregler i sager om erstatning uden for kontrakt - ophavsret - ikke-fysisk indhold - offentliggørelse på websted - fastlæggelse af stedet for skadetilføjelsen - kriterier))

(2015/C 107/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Handelsgericht Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pez Hejduk

Sagsøgt: EnergieAgentur.NRW GmbH

Konklusion

Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at i tilfælde af en påstået krænkelse af ophavsret og beslægtede rettigheder, der er sikret af den medlemsstat, hvor den ret, ved hvilken sagen er anlagt, er beliggende, er denne ret i medfør af det sted, hvor skaden er indtrådt, kompetent til at træffe afgørelse i en sag om erstatning for krænkelsen af disse rettigheder ved offentliggørelsen af beskyttede fotografier på et websted, der er tilgængeligt i dennes retskreds. Denne ret er kun kompetent til at træffe afgørelse om den skade, der er forvoldt på den medlemsstats område, hvor retten er beliggende.

(1) EUT C 313 af 26.10.2013.
1)

Artikel 1, litra b), og artikel 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at de i princippet ikke er til hinder for, at der udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat for en aktiv ingrediens, når denne aktive ingrediens indgår i en kovalent forbindelse med andre aktive ingredienser, som indgår i sammensætningen af et lægemiddel.