ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål – retlig interesse – ophørt som følge af en begivenhed, der er indtruffet senere end sagsanlægget

(Art. 263 TFUE; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001)

2. Retspleje – afgørelse, som under en sag erstatter den anfægtede afgørelse – ny omstændighed – udvidelse af de oprindelige påstande og anbringender

Sammendrag

1. Betingelserne for at antage sagen til realitetsbehandling – med forbehold for det særlige spørgsmål om bortfald af søgsmålsinteresse – skal bedømmes i forhold til det tidspunkt, hvor sagen blev anlagt. Denne betragtning vedrørende tidspunktet for vurderingen af, om sagen kan admitteres, kan dog af retsplejehensyn ikke hindre Retten i at fastslå, at det ikke længere er fornødent at tage stilling til sagen i det tilfælde, hvor en sagsøger, som oprindeligt havde søgsmålsinteresse, senere har mistet enhver personlig interesse i annullationen af den anfægtede afgørelse som følge af en begivenhed, der er indtruffet senere end sagsanlægget. For at en sagsøger kan fortsætte et annullationssøgsmål til prøvelse af en afgørelse, er det nemlig nødvendigt, at sagsøgeren bevarer den personlige interesse i annullation af den anfægtede afgørelse. I modsat fald ville en afgørelse fra Retten om sagens realitet ikke bibringe den pågældende en fordel.

Det er tilfældet, når Kommissionen uden udtrykkeligt at tilbagetrække den anfægtede afgørelse vedtager en ny afgørelse om de samme forhold, hvorved den ajourfører, endog tilsidesætter de begrundelser, som den havde anvendt som grundlag for sin første beslutning, således at denne nye afgørelse erstatter den anfægtede afgørelse, og når sagsøgeren vælger ikke at ajourføre sine påstande i det første søgsmål for at tage hensyn til denne nye afgørelse, men at anlægge et nyt søgsmål til prøvelse af denne afgørelse.

Under sådanne omstændigheder bemærkes, i overensstemmelse med retsplejehensyn og procesøkonomiske hensyn, at sagsøgeren har mistet enhver personlig interesse i en annullation af den første anfægtede afgørelse. Det første søgsmål har således mistet sin genstand.

(jf. præmis 24, 28, 35 og 38)

2. Når en afgørelse under en sag erstatter en anden om samme forhold, skal den anses for en ny oplysning, der gør det muligt for sagsøgeren at ændre sine påstande og anbringender. En sådan tilpasning gør det muligt for sagsøgeren at bevare sin søgsmålsinteresse i det tidligere anlagte søgsmål ved fremkomsten af nye oplysninger. Det ville således stride mod retsplejehensyn og procesøkonomiske hensyn at tvinge sagsøgeren til at anlægge en ny sag. Det ville i øvrigt være ubilligt, hvis den pågældende institution for at imødegå de indsigelser, der i en stævning for en af Unionens retsinstanser rettes mod en afgørelse, kunne ændre den anfægtede afgørelse eller lade en anden træde i stedet og under sagen påberåbe sig denne ændring eller nye afgørelse for at hindre modparten i at udvide de oprindelige påstande og anbringender til at omfatte den senere afgørelse eller i at fremsætte supplerende påstande og anbringender angående denne.

(jf. præmis 34)
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 27. august 2008 — Adomex mod Kommissionen

(Sag T-315/05)

»Annullationssøgsmål — støtte ydet af de nederlandske myndigheder inden for blomstergartnerisektoren — beslutning om ikke at gøre indsigelse — ikke individuelt berørt — åbenbart, at sagen må afvises«

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — Kommissionens beslutning, hvorved det fastslås, at en støtte er forenelig med fællesmarkedet, uden iværksættelse af en formel undersøgelsesprocedure (art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 27-31 og 33-36)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 592 endelig af 16. marts 2005 om ikke at gøre indsigelse angående den af de Nederlandske myndigheder anmeldte støtte N 372/2003 vedrørende blomstergartnerisektoren.

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Adomex International BV betaler sagens omkostninger.

Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 27. august 2008 — Adomex mod Kommissionen

(Sag T-315/05)

»Annullationssøgsmål — støtte ydet af de nederlandske myndigheder inden for blomstergartnerisektoren — beslutning om ikke at gøre indsigelse — ikke individuelt berørt — åbenbart, at sagen må afvises«

Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt — Kommissionens beslutning, hvorved det fastslås, at en støtte er forenelig med fællesmarkedet, uden iværksættelse af en formel undersøgelsesprocedure (art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 27-31 og 33-36)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 592 endelig af 16. marts 2005 om ikke at gøre indsigelse angående den af de Nederlandske myndigheder anmeldte støtte N 372/2003 vedrørende blomstergartnerisektoren.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 22. november 2007 — Investire Partecipazioni mod Kommissionen

(Sag T-418/05)

»Annullationssøgsmål — EFRU — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål — forberedende retsakt — afvisning«

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — forberedende retsakter (art. 230 EF; Rådets forordning nr. 4253/88, art. 24) (jf. præmis 32, 33, 35 og 36)

Angående

Påstand om annullation af de beslutninger, der var indeholdt i de to skrivelser af 11. og 23. august 2005 fra Kommissionens Generaldirektorat »Regionalpolitik«, som var rettet til Den Italienske Republiks faste repræsentation ved Den Europæiske Union, hvorved det blev meddelt, at en foranstaltning, der var indeholdt i det samlede programmeringsdokument for perioden 1997-1999 for regionen Piemonte (Italien) vedrørende mål nr. 2, ikke var berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.

Konklusion

1) Sagen afvises.

2) Investire Partecipazioni SpA betaler sagens omkostninger.

Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 22. november 2007 — Investire Partecipazioni mod Kommissionen

(Sag T-418/05)

»Annullationssøgsmål — EFRU — retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål — forberedende retsakt — afvisning«

Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — forberedende retsakter (art. 230 EF; Rådets forordning nr. 4253/88, art. 24) (jf. præmis 32, 33, 35 og 36)

Angående

Påstand om annullation af de beslutninger, der var indeholdt i de to skrivelser af 11. og 23. august 2005 fra Kommissionens Generaldirektorat »Regionalpolitik«, som var rettet til Den Italienske Republiks faste repræsentation ved Den Europæiske Union, hvorved det blev meddelt, at en foranstaltning, der var indeholdt i det samlede programmeringsdokument for perioden 1997-1999 for regionen Piemonte (Italien) vedrørende mål nr. 2, ikke var berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Nøgleord



Nøgleord

Annullationssøgsmål – Fællesskabets retsinstansers kompetence (art. 230 EF) (jf. præmis 53)

2. Erstatningssøgsmål – selvstændigt søgsmål i forhold til annullations- og passivitetssøgsmål (art. 230 EF, 235 EF og 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 70-72)

3. Erstatningssøgsmål – Kommissionens foreløbige stillingtagen inden for rammerne af proceduren for optagelse af et aktivstof i et plantebeskyttelsesmiddel i bilag I til direktiv 91/414 (art. 288, stk. 2, EF; Rådets direktiv 91/414) (jf. præmis 73 og 77-81)
Der findes således ingen fællesskabsretlig bestemmelse, der tillægger Retten kompetence til at påkende sager om patentkrænkelse. Patentkrænkelsessager er ikke nævnt blandt de typer retssager, der i henhold til artikel 220 EF – 241 EF henhører under Fællesskabets retsinstansers kompetence. I øvrigt er den nationale patentret til forskel fra reglerne om andre intellektuelle ejendomsrettigheder, såsom den nationale varemærkeret, slet ikke blevet harmoniseret på fællesskabsplan. Når det drejer sig om et område, hvor Fællesskabet endnu ikke har lovgivet, og som derfor henhører under medlemsstaternes kompetence, hører beskyttelsen af visse intellektuelle ejendomsrettigheder, såsom patenter, og de foranstaltninger, der skal træffes med henblik herpå af de retlige myndigheder, ikke under fællesskabsretten.

I en sag om patentkrænkelse, hvorunder det ønskes fastslået, at Den Europæiske Centralbank har krænket rettigheder, der er tildelt ved et europæisk patent, som navnlig vedrører foranstaltninger til beskyttelse mod forfalskning af pengesedler, tilkommer det de nationale domstole og ikke Retten at afgøre, om en sådan krænkelse foreligger.

Retten kan ikke rejse tvivl om lovligheden af en national industriel ejendomsret uden at tilsidesætte princippet om loyalt samarbejde, som ifølge artikel 10 EF skal regulere forholdet mellem medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne, og som ikke bare indebærer, at medlemsstaterne skal træffe alle foranstaltninger, der er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft, men også, at medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner er gensidigt forpligtet til loyalt samarbejde.

Forældelsesfristen for søgsmål mod Fællesskabet om ansvar uden for kontraktforhold kan ikke begynde at løbe, før alle de betingelser, som er en forudsætning for erstatningspligten, er opfyldt. I forbindelse med en sag, hvorunder Den Europæiske Centralbank sagsøges for en påstået krænkelse af et europæisk patent, kan forældelsesfristen for patentindehaverens erstatningssøgsmål mod Fællesskabet ikke begynde at løbe, før patentindehaveren ved de kompetente nationale domstole har fået fastslået, at Banken har gjort sig skyldig i den påståede krænkelse.

En række betingelser skal være opfyldt, for at Fællesskabet kan drages til ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 288, stk. 2, EF for sine organers ulovlige adfærd, nemlig at den adfærd, der foreholdes institutionerne, har været retsstridig, at der foreligger et virkeligt tab, og at der er årsagssammenhæng mellem den påståede adfærd og det påberåbte tab.

For så vidt angår betingelsen om, at en adfærd, som foreholdes Den Europæiske Centralbank vedrørende en patentkrænkelse, skal være ulovlig, kan Retten kun fastslå, om den nævnte krænkelse medfører, at Fællesskabet ifalder ansvar, hvis en kompetent national myndighed har truffet en afgørelse, hvori det konstateres, at Banken har gjort sig skyldig i denne krænkelse.

(jf. præmis 80 og 81)
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 29. august 2007 — SELEX Sistemi Integrati mod Kommissionen

(sag T-186/05)

»Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontraktforhold — konkurrence — beslutning fra Kommissionen om afvisning af en klage i medfør af artikel 82 EF — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet — spørgsmålet om, hvorvidt der faktisk er lidt et tab«

1. Ansvar uden for kontraktforhold — skade — erstatningsberettigende tab (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 15 og 16)

2. Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — reelt og sikkert tab — bevisbyrde (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 20, 27, 33 og 36)

Angående

Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens beslutning af 12. februar 2004, der afviste sagsøgerens klage mod Eurocontrol vedrørende dennes angivelige tilsidesættelse af EF-traktatens bestemmelser om konkurrence.

Konklusion

1) Søgsmålet forkastes, da det delvis ikke kan antages til realitetsbehandling og delvis er retligt ugrundet.

2) SELEX Sistemi Integrati SpA betaler sagens omkostninger.

Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 29. august 2007 — SELEX Sistemi Integrati mod Kommissionen

(sag T-186/05)

»Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontraktforhold — konkurrence — beslutning fra Kommissionen om afvisning af en klage i medfør af artikel 82 EF — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet — spørgsmålet om, hvorvidt der faktisk er lidt et tab«

1. Ansvar uden for kontraktforhold — skade — erstatningsberettigende tab (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 15 og 16)

2. Ansvar uden for kontraktforhold — betingelser — reelt og sikkert tab — bevisbyrde (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 20, 27, 33 og 36)

Angående

Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens beslutning af 12. februar 2004, der afviste sagsøgerens klage mod Eurocontrol vedrørende dennes angivelige tilsidesættelse af EF-traktatens bestemmelser om konkurrence.

Konklusion

1) Søgsmålet forkastes, da det delvis ikke kan antages til realitetsbehandling og delvis er retligt ugrundet.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for ydelse – uopsættelighed – »fumus boni juris« – kumulativ karakter – afvejning af samtlige interesser i sagen (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 25 og 26)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – foreløbige forholdsregler – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling (art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 1) (jf. præmis 42-52)

3. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for ydelse – den begærende parts interesse i at opnå den pågældende udsættelse (art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 55-60)

4. Særlige rettergangsformer – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – stævning – formkrav [Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra d), og art. 104, stk. 3] (jf. præmis 63)

5. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelse – betingelser for ydelse – uopsættelighed – alvorligt og uopretteligt tab (art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2) (jf. præmis 81-83, 90 og 92)

Sagens genstand

Angående

For det første en påstand om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets beslutning [ fortrolige oplysninger overstreget ] vedrørende ophævelse af sagsøgerens retlige immunitet, for det andet en påstand om iværksættelse af foreløbige forholdsregler til at hindre, at strafforfølgning genoptages, mens man afventer Rettens endelige afgørelse i hovedsagen, for det tredje en påstand om, at sagsøgerens anonymitet beskyttes, og at intet vedrørende denne begæring offentliggøres, inden Retten har truffet afgørelse i hovedsagen, og en eventuel national rettergang er afsluttet, for det fjerde en påstand om, at det tillades sagsøgeren at fremsende parternes indlæg, som er udvekslet inden for rammerne af sagen om særlige rettergangsformer og af hovedsagen, til anklagemyndigheden i Det Forenede Kongerige samt til den nationale ret, for hvilken sagen er indbragt, og for det femte en påstand om, at retsmødet i hovedsagen afholdes snarest muligt.

Afgørelse

Konklusion

1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Dels en påstand om annullation af Kommissionens beslutning om ikke at optage sagsøgerens ansøgning på indstillingslisten i forbindelse med udbudsproceduren om teknisk bistand til forbedring af informations- og kommunikationssystemet (IKS) i statens statistiske institut i Republikken Tyrkiet, dels en påstand om annullation af beslutningerne om at give afslag på sagsøgerens anmodning om at omgøre beslutningen om ikke at optage ansøgningen på listen.
Passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har undladt at tage stilling til den af sagsøgeren indbragte klage mod Den Franske Republik.
Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/595/EF af 5. marts 2003 om en i Tyskland anvendt støtteordning – bevilling af støtte til afsætningen og eksporten af produkter fra det vestlige Mecklenburg-Vorpommern (EUT L 202, s. 15), for så vidt som denne beslutning kvalificerer den økonomiske støtte til delte kontorer i de lande, der er officielle kandidater for tiltrædelse af Den Europæiske Union, der er omfattet af retningslinjerne for det vestlige Mecklenburg-Vorpommern, som ulovlig statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF.
Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 2102/2004 af 9. december 2004 om undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg i Italien (EUT L 365, s. 10), for så vidt som denne ikke fastsætter undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for fjerkrækød i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød (EFT L 282, s. 77).
Begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved det i det væsentlige for det første pålægges Kommissionen ikke at underskrive kontrakten vedrørende udbud nr. 16/2005/OIL (overvågning og opsyn med bygninger), der for det andet anordnes udsættelse af kontraktens gennemførelse, dersom Kommissionen allerede har indgået denne, indtil Retten har truffet afgørelse i realiteten, og der for det tredje anordnes andre forholdsregler.
Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 2. december 2004, hvorved sagsøgeren meddeles beslutningen om at henlægge sagsøgerens klage vedrørende statsstøtte, som Den Hellenske Republik hævdes at have ydet til konsortiet Hyatt Regency i forbindelse med den offentlige kontrakt vedrørende Casino Mont Parnès.
Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 27. august 2008 – Adomex mod Kommissionen

(Sag T-315/05)

»Annullationssøgsmål – støtte ydet af de nederlandske myndigheder inden for blomstergartnerisektoren – beslutning om ikke at gøre indsigelse – ikke individuelt berørt – åbenbart, at sagen må afvises«

Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – Kommissionens beslutning, hvorved det fastslås, at en støtte er forenelig med fællesmarkedet, uden iværksættelse af en formel undersøgelsesprocedure (art. 88, stk. 2 og 3, EF og art. 230, stk. 4, EF) (jf. præmis 27-31 og 33-36)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 592 endelig udg. af 16. marts 2005 om ikke at gøre indsigelse angående den af de Nederlandske myndigheder anmeldte støtte N 372/2003 vedrørende blomstergartnerisektoren.

Konklusion

1) Sagen afvises.
Påstand om annullation af de beslutninger, der var indeholdt i de to skrivelser af 11. og 23. august 2005 fra Kommissionens Generaldirektorat »Regionalpolitik«, som var rettet til Den Italienske Republiks faste repræsentation ved Den Europæiske Union, hvorved det blev meddelt, at en foranstaltning, der var indeholdt i det samlede programmeringsdokument for perioden 1997-1999 for regionen Piemonte (Italien) vedrørende mål nr. 2, ikke var berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.
For det første, principalt, påstand om annullation af Kommissionens beslutning, som angiveligt er indeholdt i skrivelse af 20. oktober 2005, om godkendelse af markedsføring af aktivstoffet procymidon i henhold til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1). For det andet, subsidiært i forhold til annullationssøgsmålet, passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastlås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at vedtage de foranstaltninger, Sumitomo Chemical Agro Europe SAS og dets datterselskaber har anmodet om i skrivelse af 5. september 2005. For det tredje søgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt som følge af Kommissionens vedtagelse af den beslutning, som angiveligt er indeholdt i skrivelse af 20. oktober 2005, og, subsidiært, som følge af, at Kommissionen har undladt at vedtage de foranstaltninger, der er anmodet om i skrivelse af 5. september 2005.
65

Hvad angår dommen i sagen Grifoni mod Kommissionen, som vedrører en erstatningssag anlagt af en entreprenør, der var udsat for en ulykke, da han besigtigede taget på en af Kommissionens bygninger i Ispra (Italien) med henblik på udførelse af vedligeholdelsesarbejde, er det vigtigt at bemærke, at Domstolen til forskel fra, hvad sagsøgeren har påstået, ikke selv tog stilling til, om den adfærd, der blev foreholdt Kommissionen, dvs. undladelsen af at træffe de sikkerhedsforanstaltninger, der var fastsat i loven i den stat, hvor bygningen lå, var i strid med de gældende nationale regler. Det nationale organ, der er kompetent til at påse, om disse regler overholdes, havde faktisk allerede fastslået, at Kommissionen ikke havde truffet nogen forebyggende foranstaltning og derfor havde tilsidesat de nationale regler til forebyggelse af ulykker (generaladvokat Tesauros forslag til afgørelse i sagen Grifoni mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 1203, punkt 26). Domstolen fandt under disse omstændigheder, at det var blevet fastslået, at Kommissionen havde udvist forsømmelse ved ikke at træffe de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger for at forebygge ulykken og havde handlet retsstridigt, således at Fællesskabet ifaldt ansvar (dommens præmis 13 og 14), eftersom de øvrige betingelser for, at Fællesskabet kan pålægges ansvar, var opfyldt, dvs. at der forelå et virkeligt tab, og at der var årsagssammenhæng mellem dette tab og den retsstridige adfærd, der blev lagt den pågældende institution til last. Sådan forholder det sig imidlertid ikke i den foreliggende sag, hvor de kompetente nationale retsinstanser ikke har fastslået, at ECB har krænket de forskellige berørte nationale patenter.
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 29. august 2007 – SELEX Sistemi Integrati mod Kommissionen

(sag T-186/05)

»Erstatningssøgsmål – ansvar uden for kontraktforhold – konkurrence – beslutning fra Kommissionen om afvisning af en klage i medfør af artikel 82 EF – åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet – spørgsmålet om, hvorvidt der faktisk er lidt et tab«

1. Ansvar uden for kontraktforhold – skade – erstatningsberettigende tab (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 15 og 16)

2. Ansvar uden for kontraktforhold – betingelser – reelt og sikkert tab – bevisbyrde (art. 288, stk. 2, EF) (jf. præmis 20, 27, 33 og 36)

Angående

Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens beslutning af 12. februar 2004, der afviste sagsøgerens klage mod Eurocontrol vedrørende dennes angivelige tilsidesættelse af EF-traktatens bestemmelser om konkurrence.

Konklusion

Søgsmålet forkastes, da det delvis ikke kan antages til realitetsbehandling og delvis er retligt ugrundet.
For det første en påstand om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets beslutning [

fortrolige oplysninger overstreget

] vedrørende ophævelse af sagsøgerens retlige immunitet, for det andet en påstand om iværksættelse af foreløbige forholdsregler til at hindre, at strafforfølgning genoptages, mens man afventer Rettens endelige afgørelse i hovedsagen, for det tredje en påstand om, at sagsøgerens anonymitet beskyttes, og at intet vedrørende denne begæring offentliggøres, inden Retten har truffet afgørelse i hovedsagen, og en eventuel national rettergang er afsluttet, for det fjerde en påstand om, at det tillades sagsøgeren at fremsende parternes indlæg, som er udvekslet inden for rammerne af sagen om særlige rettergangsformer og af hovedsagen, til anklagemyndigheden i Det Forenede Kongerige samt til den nationale ret, for hvilken sagen er indbragt, og for det femte en påstand om, at retsmødet i hovedsagen afholdes snarest muligt.
Påstand om annullation for det første af Kommissionens beslutning af 16. maj 2003 om at opsige kontrakten EDC-53007 EEBO/27873, for det andet af Kommissionens beslutning af 12. november 2004 om at godtgøre sagsøgeren et beløb for udført arbejde på ikke over 85 971 EUR, og for det tredje af Kommissionens beslutning af 7. marts 2005 om at pålægge sagsøgeren at tilbagebetale et beløb på 59 485 EUR.