Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 – Efir

(Sag C-19/12)

»Merværdiafgift — direktiv 2006/112/EF — artikel 62, 63, 65, 73 og 80 — fysiske personers stiftelse af en bygge- og brugsret til fordel for et selskab til gengæld for dette selskabs udførelse af byggeydelser for disse fysiske personer — aftale om byttehandel — moms på byggeydelser — afgiftspligtens indtræden — forfald — inkludering af både afgiftspligtige transaktioner og afgiftsfrie transaktioner i begrebet afgiftspligtens indtræden — forudbetaling af hele modydelsen — afdrag — en transaktions beskatningsgrundlag, når modydelsen består af varer eller tjenesteydelser — direkte virkning«

1. Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — fastlæggelse af de relevante EU-retlige forhold — omformulering af spørgsmålene (art. 267 TEUF) (jf. præmis 26 og 27)

2. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtens indtræden og afgiftens forfald — levering af varer og ydelser — stiftelse af en bygge- og brugsret med henblik på opførelse af en bygning til gengæld for byggeydelser, der udføres som en del af denne bygning — forfald af afgifter på bygge- og anlægsarbejder fra tidspunktet, hvor bygge- og brugsretten blev etableret — lovlig — betingelser — efterprøvelse tilkommer den nationale ret (Rådets direktiv 2006/112, art. 63 og 65) (jf. præmis 40, domskonkl. 1)

3. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — beskatningsgrundlag — levering af varer og tjenesteydelser — transaktion mellem forbundne personer — medlemsstaternes mulighed for at anvende normalværdien som afgiftsgrundlag — modværdien af en transaktion mellem personer, der er ikke nært tilknyttede, der udelukkende består af varer eller ydelser — nationale bestemmelser, hvorefter afgiftsgrundlaget er normalværdien af den leverede varer og tjenesteydelser — ikke tilladt (Rådets direktiv 2006/112, art. 73 og 80) (jf. præmis 46, domskonkl. 1)

4. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtens indtræden og afgiftens forfald — beskatningsgrundlag — levering af varer og ydelser — artikel 63, 65 og 73 i direktiv 2006/112 — direkte virkning (Rådets direktiv 2006/112, art. 63, 65 og 73) (jf. præmis 49, domskonkl. 2)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Varhoven administrativen sad – fortolkning af artikel 62, nr. 1) og 2), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) – afgiftspligtens indtræden – national bestemmelse, hvorefter begrebet afgiftspligtens indtræden finder anvendelse både på afgiftspligtige og afgiftsfrie transaktioner – fysiske personers stiftelse af en bebyggelses- og brugsret til fordel for et selskab som modydelse for byggearbejder, som dette selskab udfører for de nævnte fysiske personer.

Konklusion

1) Artikel 63 og 65 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor bebyggelses- og brugsrettigheder stiftes til fordel for et selskab, der skal opføre en bebyggelse, mod levering af byggeydelser på visse faste ejendomme, som det nævnte selskab har påtaget sig at levere nøglefærdigt til de personer, der har stiftet disse bebyggelses- og brugsrettigheder, fortolkes således, at disse artikler ikke er til hinder for, at merværdiafgiften på disse byggeydelser forfalder på det tidspunkt, hvor bygge- og brugsretten stiftes, dvs. inden disse tjenesteydelser udføres, såfremt alle relevante forhold ved disse fremtidige tjenesteydelser allerede er kendte på tidspunktet for stiftelsen af disse rettigheder, og navnlig at de omhandlede tjenesteydelser dermed er specifikt angivet, og såfremt værdien af disse rettigheder kan opgøres i penge, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at bedømme.

I situationer som de i hovedsagen omhandlede, hvor transaktionerne ikke gennemføres mellem parter, der er nært tilknyttet som omhandlet i artikel 80 i direktiv 2006/112, hvilket det imidlertid tilkommer den forelæggende ret at bedømme, skal dette direktivs artikel 73 og 80 fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter afgiftsgrundlaget for en transaktion, når modværdien for denne transaktion i sin helhed består af varer eller tjenesteydelser, er normalværdien af de leverede varer eller tjenesteydelser.

2) Artikel 63, 65 og 73 i direktiv 2006/112 har direkte virkning.

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 – Efir

(Sag C-19/12)

»Merværdiafgift — direktiv 2006/112/EF — artikel 62, 63, 65, 73 og 80 — fysiske personers stiftelse af en bygge- og brugsret til fordel for et selskab til gengæld for dette selskabs udførelse af byggeydelser for disse fysiske personer — aftale om byttehandel — moms på byggeydelser — afgiftspligtens indtræden — forfald — inkludering af både afgiftspligtige transaktioner og afgiftsfrie transaktioner i begrebet afgiftspligtens indtræden — forudbetaling af hele modydelsen — afdrag — en transaktions beskatningsgrundlag, når modydelsen består af varer eller tjenesteydelser — direkte virkning«

1. Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — fastlæggelse af de relevante EU-retlige forhold — omformulering af spørgsmålene (art. 267 TEUF) (jf. præmis 26 og 27)

2. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtens indtræden og afgiftens forfald — levering af varer og ydelser — stiftelse af en bygge- og brugsret med henblik på opførelse af en bygning til gengæld for byggeydelser, der udføres som en del af denne bygning — forfald af afgifter på bygge- og anlægsarbejder fra tidspunktet, hvor bygge- og brugsretten blev etableret — lovlig — betingelser — efterprøvelse tilkommer den nationale ret (Rådets direktiv 2006/112, art. 63 og 65) (jf. præmis 40, domskonkl. 1)

3. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — beskatningsgrundlag — levering af varer og tjenesteydelser — transaktion mellem forbundne personer — medlemsstaternes mulighed for at anvende normalværdien som afgiftsgrundlag — modværdien af en transaktion mellem personer, der er ikke nært tilknyttede, der udelukkende består af varer eller ydelser — nationale bestemmelser, hvorefter afgiftsgrundlaget er normalværdien af den leverede varer og tjenesteydelser — ikke tilladt (Rådets direktiv 2006/112, art. 73 og 80) (jf. præmis 46, domskonkl. 1)

4. Harmonisering af afgiftslovgivningerne — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtens indtræden og afgiftens forfald — beskatningsgrundlag — levering af varer og ydelser — artikel 63, 65 og 73 i direktiv 2006/112 — direkte virkning (Rådets direktiv 2006/112, art. 63, 65 og 73) (jf. præmis 49, domskonkl. 2)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Varhoven administrativen sad – fortolkning af artikel 62, nr. 1) og 2), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) – afgiftspligtens indtræden – national bestemmelse, hvorefter begrebet afgiftspligtens indtræden finder anvendelse både på afgiftspligtige og afgiftsfrie transaktioner – fysiske personers stiftelse af en bebyggelses- og brugsret til fordel for et selskab som modydelse for byggearbejder, som dette selskab udfører for de nævnte fysiske personer.

Konklusion

1) Artikel 63 og 65 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor bebyggelses- og brugsrettigheder stiftes til fordel for et selskab, der skal opføre en bebyggelse, mod levering af byggeydelser på visse faste ejendomme, som det nævnte selskab har påtaget sig at levere nøglefærdigt til de personer, der har stiftet disse bebyggelses- og brugsrettigheder, fortolkes således, at disse artikler ikke er til hinder for, at merværdiafgiften på disse byggeydelser forfalder på det tidspunkt, hvor bygge- og brugsretten stiftes, dvs. inden disse tjenesteydelser udføres, såfremt alle relevante forhold ved disse fremtidige tjenesteydelser allerede er kendte på tidspunktet for stiftelsen af disse rettigheder, og navnlig at de omhandlede tjenesteydelser dermed er specifikt angivet, og såfremt værdien af disse rettigheder kan opgøres i penge, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at bedømme.

I situationer som de i hovedsagen omhandlede, hvor transaktionerne ikke gennemføres mellem parter, der er nært tilknyttet som omhandlet i artikel 80 i direktiv 2006/112, hvilket det imidlertid tilkommer den forelæggende ret at bedømme, skal dette direktivs artikel 73 og 80 fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter afgiftsgrundlaget for en transaktion, når modværdien for denne transaktion i sin helhed består af varer eller tjenesteydelser, er normalværdien af de leverede varer eller tjenesteydelser.