DA
SamlingafAfgørelser
ECLI:EU:F:2011 :180 1PERSONALERETTENS DOM
(Anden Afdeling)
10. november 2011
Sag F-18/09
Mohamed M er h zaoui
mod
Rådet f or De n Europæiske Un ion
»Personalesag — tjenestemænd — udnævnelse — indplacering i lønklasse — lokalt ansatte forfremme t 
til tjenestemænd — artikel 10 i b ilag XIII til vedtægten — artikel 3 i b ilaget til ansættelsesvilkårene for 
de øvrige ansatte — forfremme lsesåret 2008 — samme nligning af fortjenester me llem t jenestemænd i 
karri ereforløbet AS T — procedure baseret på bedømme lsesrapporterne 2005 /2006 — 
kriterium ve drørende niveauet for det udøvede ansvar«
Angående:Søgsmål anlagt i h enhold til artikel 236 E F og ar tikel 152 E A, hvorunder M ohamed 
Merhzaoui i d et væsentlige har n edlagt påstand om annullation a f Rådets afgørelser om 
at indplacere sagsøgeren i karri ereforløbet for ansættelsesgruppen for assistenter AS T 
1-7, og om ikke a t forfremme h am til lønklasse AS T 2 i f orfremme lsesåret 2008 .
Udfald: Rådet for D en E uropæiske U nion f rifindes. M ohamed M erhzaoui bærer sine egne 
omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
Samm endrag
1. Tjenestemænd — ansættelsesvilkårene for de ø vrige a nsatte — lokalt ansatte — anvendelse a f 
bilag XIII til vedtægten
(Tjenestemandsvedtægten, bilag VIII, art. 10, stk. 3; ansættelsesvilkårene for de ø vrige a nsatte, bilag, 
art. 1, stk. 1; Rådets forordning nr. 723/2004 )
2. Retspleje — fremsættelse a f nye a nbringender u nder sagens behandling — betingelser — 
ny om stændighed — begreb
(Personalerettens procesreglement, art. 43, stk. 1)
3. Tjenestemænd — søgsmål — anbringender — utilstrækkelig begrundelse — konstatering ex officio
4. Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortjenester — 
administrationens skønsbeføjelse — omstændigheder, de r kan tages i b etragtning — det udøvede 
ansvarsniveau
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45)
5. Tjenestemænd — administrationens retsakter — gyldighedsformodning — konstatering — bevisbyrde
2 ECLI:EU:F:2011 :180SAMM ENDR AG–SAGF-18/09
MERHZAOUIMOD RÅDET
6. Tjenestemænd — søgsmål — retlig interesse — nødvendigheden af personlige klagepunkter
7. Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortjenester — 
administrationens skønsbeføjelse — omstændigheder, der kan tages i b etragtning
(Tjenestemandsvedtægten, art. 43)
8. Tjenestemænd — forfremmelse — klage fra en ikke-forfremmet ansøger — afgørelse om a fslag — 
begrundelsespligt — rækkevidde
(Tjenestemandsvedtægten, art. 25 o g 45)
1. Artikel 10, stk. 3, i b ilag XIII t il ve dtægten finder anvendelse på lokalt ansatte, eftersom 
bestemme lserne i b ilag XIII til vedtægten i h enhold til artikel 1, stk. 1, i bilaget til ansættelsesvilkårene 
for de øvrige ansatte finder tilsvarende anvendelse på de øvrige ansatte, der den 30. april 2004 e r ansat 
under ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, herunder således lokalt ansatte.
(jf. præmis 35)
2. I henhold til artikel 43, stk. 1, i P ersonalerettens procesreglement må der ikke f remsættes nye 
anbringender efter den første udveksling af processkrifter, me dmindre de støttes på omstændigheder, 
som er ko mme t frem u nder sagens behandling. I d enne forbindelse ka n en dom afsagt af Unionens 
retsinstanser, som endnu ikke v ar afsagt, da s agsøgeren anlagde sit søgsmål, me n som ku n afslører en 
allerede eksisterende retstilstand, ikke a nses som en ny omstændighed.
(jf. præmis 36)
Henvisning til:
Retten: 20. maj 2003 , sag T-80/01, Diehl-Leistner mod Kommissionen, præmis 38
3. Manglende begrundelse udgør en væsentlig formforskrift, som u nder alle omstændigheder skal 
undersøges ex officio af Unionens retsinstanser. Følgelig ka n et klagepunkt o m tilsidesættelse af 
begrundelsespligten ikke a fvises me d den begrundelse, at der ikke e r redegjort tilstrækkeligt herfor i 
stævningen.
(jf. præmis 47)
Henvisning til:
Domstolen: 20. februar 1997 , sag C-166/95 P, Kommissionen mod Daffix, præmis 24
Retten: 3. oktober 2006 , sag T-171/05, Nijs m od Revisionsretten, præmis 31
4. Udtrykket »efter omstændighederne« i ve dtægtens artikel 45 b etyder, at for så vidt som ansatte i 
samme l ønklasse i p rincippet antages at have ligeværdigt ansvar, skal denne omstændighed, når dette 
ikke e r tilfældet, tages i b etragtning i f orbindelse me d forfremme lsessager, og at ad ministrationen 
følgelig, når d en foretager en samme nligning af fortjenesternes hos de forfremme lsesværdige 
tjenestemænd, skal tage hensyn til det ansvar, der udøves af en forfremme lsesværdig tjenestemand, 
når det overskrider det ansvar, der no rmalt tildeles en tjenestemand i h ans lønklasse.
(jf. præmis 59)
5. Da der gælder en formodning for, at en ad ministrativ retsakt e r lovlig, og da b evisbyrden i 
princippet påhviler den, som anfægter lovligheden, påhviler det sagsøgeren i d et mindste at fremlægge 
tilstrækkeligt præcise, objektive o g samstemme nde indicier, der ka n godtgøre, at de af sagsøgeren
ECLI:EU:F:2011 :180 3SAMM ENDR AG–SAGF-18/09
MERHZAOUIMOD RÅDET
 påberåbte omstændigheder er sandfærdige eller sandsynlige. Følgelig skal en tjenestemand, der hverken 
råder over beviser eller i d et mindste en række i ndicier, acceptere den legalitetsformodning, der er 
knyttet til afgørelser på området for forfremme lse, og ka n ikke kr æve af Personaleretten, at denne selv 
får ke ndskab til alle bedømme lsesrapporterne for de øvrige ansøgere til en forfremme lse, og at den 
undersøger det ansvar, der udøves af ansøgerne til en forfremme lse me d henblik på at afgøre, om 
ansættelsesmyndigheden har anlagt et åbenbart urigtigt skøn, da d en besluttede ikke a t forfremme 
ham.
(jf. præmis 61)
Henvisning til:
Personaleretten: 4. februar 2010 , sag F-15/08, Wiame m od Kommissionen, præmis 21
6. Selv om en tjenestemand ikke e r beføjet til at handle i lovens eller institutionernes interesse og ikke 
til støtte for et annullationssøgsmål kan gøre andre end sine egne klagepunkter gældende, er det 
tilstrækkeligt, at den påståede ulovlighed har h aft kon sekvenser for hans retsstilling, for at det 
klagepunkt, som han udleder heraf, anses for et personligt klagepunkt.
(jf. præmis 63)
Henvisning til:
Personaleretten: 23. januar 2007 , sag F-43/05, Ch assagne mod Kommissionen, præmis 100
7. Selv om bedømme lsesrapporten udgør en uu ndværlig del af vurderingen, hver gang der skal tages 
stilling til tjenestemandens karri ere me d henblik på ve dtagelsen af en afgørelse ve drørende hans 
forfremme lse, påbyder ve dtægtens artikel 43 ku n, at der udfærdiges en bedømme lsesrapport hvert 
andet år. Eftersom ve dtægten ikke f astsætter, at et forfremme lsesår s kal have s amme pe riodiske 
regelmæssighed som et bedømme lsesår, udelukker den ikke, at en forfremme lse kan besluttes, uden at 
ansættelsesmyndigheden råd er over en bedømme lsesrapport af nyere dato.
Henset til, at hverken ve dtægten eller en institutions interne regler påbyder en synkronisering af 
bedømme lsesår og forfremme lsesår, og at administrationen råd er over et vidt skøn me d henblik på at 
tilrettelægge forfremme lsesproceduren, gælder, at selv om d et er ønskeligt, at ad ministrationen 
bestræber sig på at råd e over de nyeste bedømme lsesrapporter ved dens afgørelse om forfremme lser, 
udgør en undtagelsesvis manglende hensyntagen til nævnte rapporter imidlertid ikke e n ulovlighed, 
især når samtlige forfremme lsesværdige tjenestemænd er blevet behandlet identisk.
Dette g ælder så me get d esto me re, når d en o mstændighed, at d er ikke f oreligger e n 
bedømme lsesrapport, skyldes bedømme lsesprocedurens no rmale forløb. Eftersom u dnævnelsen af en 
tjenestemand a lt e fter t jenestens b ehov ka n s ke u afhængigt a f b egyndelsesdatoen f or 
bedømme lsesperioden i f orbindelse me d bedømme lsesåret, er det uu ndgåeligt, at nyligt udnævnte 
tjenestemænd bedømme s på grundlag af en ko rtere pe riode end den, der lægges til grund ve d 
bedømme lsen af deres kolleger.
(jf. præmis 64-67)
Henvisning til:
Domstolen: 17. december 1992 , sag C-68/91, Moritz m od Kommissionen, præmis 16
Retten: 15. november 2001 , sag T-194/99, Sebastiani mod Kommissionen, præmis 45, 46 o g 49
4 ECLI:EU:F:2011 :180SAMM ENDR AG–SAGF-18/09
MERHZAOUIMOD RÅDET
8. Selv om ansættelsesmyndigheden ikke e r forpligtet til i afgørelserne om ikke-forfremme lse at angive 
begrundelsen for di sse afgørelser, er den derimod forpligtet til at angive d enne begrundelse på 
tidspunktet for afslaget på en klage fra en ikke-forfremme t ansøger.
Begrundelsespligtens omfang skal nemlig i d enne forbindelse vurderes i f orhold til de kon krete 
omstændigheder, bl.a. retsaktens indhold, arten af de påberåbte anbringender og den interesse, som 
adressaten ka n have i a t modtage en begrundelse. Hvad s åledes angår b egrundelsen for en afgørelse 
vedtaget i f orbindelse me d e n p rocedure, der ve drører et stort antal pe rsoner, såsom e n 
forfremme lsesprocedure, ka n det ikke kr æves af ansættelsesmyndigheden, at den begrunder sin 
afgørelse i forbindelse me d afslaget på klagen ud over de klagepunkter, der er påberåbt i n ævnte klage, 
bl.a. ved at redegøre for, hvorfor hver af de forfremme lsesværdige tjenestemænd havde fortjenester, der 
var bedre end fortjenesterne hos klagens ophavsmand.
(jf. præmis 71 o g 75)
Henvisning til:
Retten: 26. januar 1995 , sag T-60/94, Pierrat mod D omstolen, præmis 31 o g 32; 11. juni 1996 , sag T-118/95, 
Anacoreta Correia m od K ommissionen, præmis 82; 27. april 1999 , sag T-283/97, Thinus m od K ommissionen, 
præmis 73; 25. oktober 2005 , sag T-83/03, Salazar B rier m od K ommissionen, præmis 78; 23. november 2006 , 
sag T-422/04, Lavagnoli mod Kommissionen, præmis 69
Personaleretten: 8. oktober 2008 , sag F-81/07, Barbin mod Parlamentet, præmis 27