Ved kendelse af 19. oktober 1984, indgået til Domstolen ti dage senere, har Raad van Beroep, Amsterdam, anmodet Domstolen om en afgørelse af, om »det er foreneligt med EØF-traktatens artikel 51 og med bestemmelserne i Rådets forordning nn 1408/71 — navnlig forordningens bilag VI, afsnit I, pkt. 2 — at man ved fastsættelse af alderspension til en gift mand i henhold til den nederlandske lov om almindelig ålderdomspension frakender dennes ægtefælle, som efter den 1. januar 1957 har tilbagelagt perioder af den under pkt. 2, litra c), i nævnte bilag anførte art, de rettigheder, som ifølge nederlandsk lov, navnlig artikel 1 a og artikel 5 i kongelig anordning af 20. december 1956 (Stb. 628) udstedt med hjemmel i artikel 45 i Algemene Ouderdomswet, ellers erhverves ved tilbagelagte forsikringsperioder«. Dette spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem G. J. J. De Jong, der er nederlandsk statsborger, og den nationale forsikringsinstitution, Sociale Verzekeringsbank (SVB), der drejer sig om størrelsen af den alderspension, De Jong har ret til.

De i Nederlandene gældende bestemmelser om denne pensionsydelse findes i almindelig lov om alderspension (Algemene Ouderdomswet, i det følgende benævnt AOW), der trådte i kraft den 1. januar 1957. Loven er blevet ændret flere gange og suppleret med en række fællesskabsretlige bestemmelser, der findes i bilag VI til Rådets forordning nr. 1408/71 af 14. juli 1971 (EFT L 230 af 22.8.1983, s. 11). Jeg har i mit forslag til afgørelse i sag 284/84, Spruyt mod SVB givet en bred sammenfatning af indholdet af lovens bestemmelser. Jeg vil derfor her begrænse mig til at nævne, at det i AOW er bestemt: a) at den gifte kvinde ikke længere har en selvstændig ret til pension, og b) at kun den gifte mand ved det fyldte 65 år, kan gøre krav på udbetaling af pension til sig selv og hustruen på grundlag af de forsikringsperioder, de hver især har tilbagelagt, og c) at den manden tilkommende pension nedsættes med 1% for hvert år, i hvilket en af ægtefællerne ikke har været forsikret.

AOW indeholder en overgangsordning for de tilfælde, hvor den pensionsberettigede er fyldt 15 år — fra hvilket tidspunkt de 50 år, der giver ret til fuld pension, begynder at løbe — før den 1. januar 1957. I disse tilfælde anses de forudgående år som forsikringsperioder på betingelse af, at den berettigede med eller uden afbrydelser har haft bopæl i Nederlandene i seks år efter det fyldte 59 år (artikel 43) og er hollandsk statsborger og bosat i hjemlandet (artikel 44). Disse krav lempes af bestemmelserne i kongelig anordning af 20. december 1956 (Stb. 628). Ifølge artikel 1 a i anordningen gælder, at perioder, i hvilke en person ikke har boet i Nederlandene, men dog har været forsikret i medfør af AOW, ligestilles med bopælsperioder i Nederlandene. En tilsvarende ligestilling gælder ifølge artikel 5, stk. 1, litra a), for nederlandske statsborgere, der har været forsikret uden afbrydelse fra den 1. januar 1957 og indtil deres fyldte 65 år.

De fællesskabsretlige regler i nærværende sag findes i litra a), c) og f)> i punkt 2, afsnit 1, i bilag VI, til forordning nr. 1408/71. Også disse regler har jeg redegjort udførligt for i mit forslag til afgørelse i Spruyt-sagen. Jeg skal derfor henvise til dette forslag for så vidt angår bestemmelsernes indhold, rækkevidde samt det lovgivningspolitiske grundlag for reglerne.