ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Der er sket en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 81, idet sagsøgeren urigtigt er blevet holdt ansvarlig for Ausimonts overtrædelse af konkurrencereglerne. Kommissionen har for det første begået en fejl ved at fastslå, at indehavelsen af den fuldstændige andel af et selskabs kapital er tilstrækkelig til at anvende formodningen for, at det kontrollerende selskab udøver en afgørende indflydelse på det kontrollerede selskabs adfærd og således skal anses som solidarisk ansvarlig for det kontrollerede selskabs overtrædelse. Sagsøgeren finder for det andet, at den anfægtede beslutning er ulovlig og mangler begrundelse, og at der er sket en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 81, idet det er fastslået, at der i den foreliggende sag findes »andre forhold«, som tyder på, at Ausimont ikke var et selvstændigt selskab, som kunne beslutte sin egen handelsstrategi.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/43

Sag anlagt den 18. juli 2006 — Solvay Solexis mod Kommissionen

(Sag T-195/06)

(2006/C 212/74)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Solvay Solexis SpA (ved avvocati Tommaso Salonico og Gian Luca Zampa)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Beslutningen annulleres delvist, særligt dens artikel 1, 2 og 3, og som følge heraf nedsættes den sanktion, der er pålagt Solexis.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i forbindelse med betalingen af hele eller dele af sanktionen, dvs. ved at stille en bankgaranti.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme som i sag T-185/06, Air Liquide mod Kommissionen. Ved denne beslutning blev Solexis fundet solidarisk ansvarlig med Edison SpA for en bøde på 25 619 000 EUR. Sagsøgerens ansvar udledes udelukkende af selskabet Ausimonts adfærd, som på tidspunktet for sagens faktiske forhold hørte under Edisons enekontrol.

Sagsøgeren gør til støtte for sine påstande gældende, at den bøde, selskabet er blevet pålagt ved beslutningen, der danner grundlag for dette søgsmål, skal anses for at være fejlagtigt fastsat af følgende årsager:

— Varigheden af overtrædelsen er fastsat forkert, idet den varede fra maj/september 1997 til maj 2000 og ikke for så vidt angår sagsøgeren fra maj 1995 til december 2000.

— Der er sket en urigtig afgrænsning af det centrale i enhver indvirkning og anvendelse på markedet, som overtrædelsen vedrører, samt af sagsøgerens passive rolle i perioden fra maj 1995 til maj/september 1997.

— Sagsøgeren deltog ikke i aftalen om begrænsning af produktionskapaciteten. Kommissionen har ved at pålægge sanktionen overset det forhold, at Ausimont aldrig tilsluttede sig — hverken i 1997 eller på et andet tidspunkt — aftalen om nedsættelse/begrænsning af produktionskapaciteten. Den overtrædelse, der kan tilskrives Ausimont, er således mindre alvorlig end andre virksomheders overtrædelser som følge af dens mindre indflydelse på konkurrencen og også i henhold til principperne om ligebehandling, billighed og proportionalitet.

— Der er ikke taget hensyn til selskabets samarbejde. Kommissionen har nemlig ikke indrømmet sagsøgeren nogen form for begunstigelse som følge af dennes samarbejde — hverken efter dennes deltagelse i nedsættelsesproceduren eller i medfør af formildende omstændigheder som foreskrevet i retningslinjerne.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 212/41

Sag anlagt den 18. juli 2006 — FMC Foret mod Kommissionen

(Sag T-191/06)

(2006/C 212/71)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: FMC Foret SA (Sant Cugat del Vallés, Spanien) (ved lawyer M. Seimetz)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K (2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat) vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53, annulleres for så vidt sagsøgeren er blevet pålagt en bøde.

— Subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K (2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006, for så vidt den vedrører sagsøgeren (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat), hvorved Kommissionen fastslog, at de pågældende virksomheder havde tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at have deltaget i en enkelt vedvarende overtrædelse, der omfattede hele EØS-området, vedrørende brintoverilte og natriumperborat, som hovedsageligt bestod i udveksling af oplysninger mellem konkurrenterne om priser og salgsmængder, prisaftaler, aftaler om nedsættelse af produktionskapaciteten inden for EØS-området og overvågning af de konkurrencestridige tiltag.

Sagsøgeren bestrider til støtte for sin påstand om nedsættelse af bøden navnlig den bevisstandard, som Kommissionen har fastsat for sagsøgerens vedkommende, og gør dernæst gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar.

For det første gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke har løftet sin bevisbyrde og ikke har foretaget en rimelig vurdering af de beviser, som vedrører tilstedeværelsen af et kartel. Sagsøgeren kritiserer herved Kommissionen for, at den på trods af sin høringskonsulents tvivl har støttet sig på uklare og ubekræftede påstande, som er indeholdt i ansøgninger om favorabel behandling, der er indgivet af andre virksomheder.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at både selskabets vidneudsagn og de beviser, som det har fremlagt på forskellige tidspunkter under sagen for at godtgøre, at de indlæg, der er fremlagt mod sagsøgeren, er urigtige, forblev ubestridte, hvorefter Kommissionen endeligt afviste dem uden begrundelse.

For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen uberettiget har tilbageholdt beviser fra sagsøgeren. I den forbindelse blev sagsøgeren angiveligt nægtet retten til forsvar for så vidt angår adgang til de svar, som blev afgivet på Kommissionens klagepunktmeddelelse, hvorimod sagsøgeren gør gældende, at selskabet i sit eget svar godtgjorde, at det havde nægtet at deltage i kartelaktiviteter.

Endelig finder FMC Foret, at den bøde, som Kommissionen har pålagt selskabet, er urimelig stor og uforholdsmæssig i forhold til selskabets omsætning og under hensyntagen til den fuldstændigt passive rolle, som sagsøgeren gør gældende at have haft i det påståede kartel.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 121/14

Sag anlagt den 24. februar 2006 — Armando Álvarez mod Kommissionen

(Sag T-78/06)

(2006/C 121/24)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Armando Álvarez, S.A. (Madrid, Spanien) (ved abogados E. Garayar og A. García Castillo)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Det foreliggende annullationssøgsmål antages til realitetsbehandling.

— Kommissionens beslutning K (2005) 4634 af 30. november 2005 i sag COMP/F/38.354 — Industrisække, annulleres, for så vidt Armando Álvarez, S.A. er blevet pålagt et ansvar.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålet vedrører en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K (2005) 4634 af 30. november 2005 i sag COMP/F/38.354 — Industrisække. Kommissionen erklærede i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren og andre virksomheder havde tilsidesat artikel 81 EF ved i perioden fra 1991-2002 at have deltaget i et kartel af aftaler og samordnet praksis inden for sektoren for industrisække af plastic i Tyskland, Belgien, Nederlandene, Luxembourg, Spanien og Frankrig. Kommissionen pålagde som følge af disse tilsidesættelser sagsøgeren en bøde in solidum med virksomheden Plásticos Españoles S.A..

Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig vurdering af sagens faktiske omstændigheder, og at den har tilsidesat princippet om uskyldsformodning og sagsøgerens ret til kontradiktion.
—

Subsidiært, en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF, retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet, for en urigtig kvalifikation af overtrædelsen som »enkelt og vedvarende« i relation til sagsøgeren, for en ukorrekt bedømmelse af det individuelle ansvar, som påhviler den, og for forskelsbehandlingen over for virksomheden Stempher B.V., som ifølge Kommissionen også havde deltaget i den pågældende overtrædelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 96/20

Sag anlagt den 22. februar 2006 — RKW mod Kommissionen

(Sag T-55/06)

(2006/C 96/37)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (Worms, Tyskland) (ved Rechtsanwalt H.-J. Hellmann)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/F/38.354 — Industrisække), som meddeltes sagsøgeren den 14. december 2005, annulleres for så vidt den vedrører sagsøgeren. Subsidiært nedsættes den sagsøgeren pålagte bøde.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 i sagen COMP/F/38.354 — Industrisække. Ved den anfægtede beslutning pålagdes sagsøgeren en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF, idet sagsøgeren, ifølge Kommissionen, havde deltaget i en ordning med aftaler og samordnet praksis i sektoren for industrisække i Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Luxembourg og Nederlandene.

Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål gældende, at den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af forvaltningens legalitetsprincip. Kommissionens praksis med hensyn til bøder er ikke i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 (1), henholdsvis artikel 23 i forordning (EF) nr. 1/2003 (2), der udgør den relevante hjemmel. I denne forbindelse gør sagsøgeren også gældende, at forbuddet mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat.

Endvidere gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 samt retningslinjerne for beregningen af bøder er blevet anvendt urigtigt. Navnlig blev fremlæggelsen og bedømmelsen af beviser ikke foretaget korrekt i forhold til sagsøgeren. Endvidere er sagsøgeren blevet straffet uforholdsmæssigt hårdt, når henses til den hidtidige administrative praksis. For så vidt angår størrelsen af det i forhold til overtrædelsens grovhed fastsatte grundbeløb gør sagsøgeren gældende, at denne for så vidt angår flere forhold blev udsat for forskelsbehandling, når der sammenlignes med andre parter, der også var adressater for beslutningen. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen begik retlige fejl for så vidt angår bedømmelsen af overtrædelsens varighed, og at den ikke tog formildende omstændigheder i betragtning. Endelig gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 også er blevet tilsidesat, idet bøden blev urigtigt fastsat, når henses til anvendelsen af meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager.

(1) EØF Rådet: Forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 20/20

Sag anlagt den 4. december 2006 — Total Nederland mod Kommissionen

(Sag T-348/06)

(2007/C 20/28)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Total Nederland NV (Voorburg, Nederlandene) (ved advocaat A. Vandencasteele)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— artikel 1 i Kommissionens beslutning af 13. september 2006 (sag COMP/38.456 — Asfalt — Nederlandene) annulleres, for så vidt den går ud på, at sagsøgeren har begået en enkelt fortsat overtrædelse fra 1994 til 2002 frem for fra 1996 til 2002

— beslutningens artikel 2 annulleres, for så vidt: (i) der ikke deri tages hensyn til overtrædelsens mindre varighed som angivet ovenfor (ii) overtrædelsens grovhed ikke vurderes korrekt (iii) det ikke anerkendes, at der foreligger formildende omstændigheder (iv) bøden forhøjes af hensyn til afskrækkelse i betragtning af omsætningen i Total SA, som med urette anses for at have deltaget i sagsøgerens overtrædelse

— under udøvelse af Domstolens fulde prøvelsesret i henhold til artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003 nedsættes bøden, således at den behørigt afspejler arten af sagsøgerens deltagelse i den pågældende praksis

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006 i sag COMP/F/38.456 — Asfalt — NL, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgeren, sammen med andre virksomheder, havde overtrådt artikel 81 EF ved regelmæssigt og kollektivt at fastsætte bruttopriser for vejasfalt i Nederlandene og en fælles minimumsrabat for de vejbygningsvirksomheder, der er medlemmer af kartellet, og en mindre maksimumsrabat, der anvendes på andre vejbygningsvirksomheder.

Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført, at Kommissionen begik et åbenbart fejlskøn ved ikke at tage bevismateriale i betragtning, der godtgjorde, at aftalen fra 1994 kun var indgået for et år og blev hævet før sit udløb, og ved at fejlfortolke bevismateriale og hævde, at der var bevis for fortsat overholdelse i 1995 af nogle af bestemmelserne i 1994-aftalen.

Desuden har sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke har godtgjort, at sagsøgeren faktisk efterlevede aftalen, skønt den henviste til en sådan efterlevelse, da den vurderede overtrædelsens grovhed.

Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ikke har taget hensyn til bevismateriale, der godtgør, at sagsøgeren brød aftalen.

Endelig har sagsøgeren anført, at Kommissionen gjorde sig skyldig i en retsvildfarelse ved at beregne afskrækkelsemultiplikatoren for sagsøgerens bøde på grundlag af omsætningen i moderselskabet Total SA. Kommissionen har derved, uden berettigelse, lagt en formodning for moderselskabets deltagelse til grund og er gået ud fra, at moderselskabet per se hæfter objektivt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 20/24

Sag anlagt den 5. december 2006 — Koninklijke Volker Wessels Stevin mod Kommissionen

(Sag T-356/06)

(2007/C 20/35)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Koninklijke Volker Wessels Stevin NV (ved advocaten E.H. Pijnacker Hordijk og Y. de Vries)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1, 2 og 3 i beslutningen af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL) annulleres i det mindste, for så vidt som den er rettet til Koninklijke Volker Wessels Stevin NV.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at bære egne omkostninger og betale Koninklijke Volker Wessels Stevins omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL), hvorved sagsøgeren blev pålagt en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 81 EF, artikel 7 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen anvendt urigtige kriterier ved bedømmelsen af, hvilket ansvar, der kan henføres til et moderselskab, og således med urette fastslået, at sagsøgeren er solidarisk ansvarlig for de handlinger, det hævdes, at Koninklijk Wegenbouw Stevin B.V. har begået.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 20/26

Sag anlagt den 5. december 2006 — Ballast Nedam mod Kommissionen

(Sag T-361/06)

(2007/C 20/40)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Ballast Nedam NV (ved advocaten A.R. Bosman og J.M.M. van de Hel)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006, der blev meddelt til sagsøgeren den 25. november 2006, om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL) annulleres, for så vidt som den er rettet til sagsøgeren.

— Subsidiært annulleres beslutningen delvis, for så vidt som den er rettet til sagsøgeren, for så vidt angår overtrædelsens varighed og der foretages en forholdsmæssig nedsættelse af den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL), hvorved sagsøgeren blev pålagt en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF.

Ifølge sagsøgeren har Kommissionen støttet sig på et urigtigt retligt og faktisk grundlag ved antagelsen af, at sagsøgeren har udøvet en bestemmende indflydelse på, hvorledes Ballast Nedam Infra BV og Ballast Nedam Grond en Wegen BV har optrådt på markedet.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at artikel 81 EF er blevet tilsidesat. For det andet gør sagsøgeren gældende, at der er sket tilsidesættelse af almindelige fællesskabsretlige principper og navnlig princippet om uskyldsformodning. Endelig gør sagsøgeren gældende, at artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 og retten til kontradiktion er blevet tilsidesat, eftersom det i først i beslutningen blev lagt til grund, at sagsøgeren var ansvarlig. Sagsøgeren har derfor ikke haft mulighed for at tilbagevise denne påstand ved fremlæggelse af bevismateriale.
—

Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL) annulleres i det mindste, for så vidt som den fastslår, at BAM har tilsidesat artikel 81 EF, for så vidt som BAM pålægges en bøde i denne anledning, for så vidt som BAM påbydes at bringe overtrædelsen til ophør og i fremtiden afholde sig fra enhver handling eller adfærd, som er omfattet af artikel 1, samt enhver handling eller adfærd, som har samme eller lignende formål eller virkning, og for så vidt som denne beslutning er adresseret til BAM.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 20/24

Sag anlagt den 5. december 2006 — Koninklijke Wegenbouw Stevin mod Kommissionen

(Sag T-357/06)

(2007/C 20/36)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (ved advocaten E.H. Pijnacker Hordijk og Y. de Vries)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 13. september 2006, der blev meddelt til Koninklijke Wegenbouw Stevin den 25. november 2006, om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL — K(2006) 4090 endelig udg.) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

— Subsidiært annulleres beslutningens artikel 2, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, eller i det mindste nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt, væsentligt.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL), hvorved sagsøgeren blev pålagt en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at de faktiske omstændigheder er blevet undergivet en urigtig bedømmelse, hvilket har ført til en urigtig bedømmelse af vejbygningsvirksomhedernes handlinger i lyset af artikel 81 EF. Ifølge sagsøgeren var der for så vidt angår asfaltleverandørerne tale om en traditionel, meget alvorlig overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler. De vigtigste fem købere af vejasfalt har forsøgt at skabe en modvægt til dette kartel med det primære formål at skaffe sig de bedst mulige kollektive rabatter.

Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 81 EF og af artikel 23 i forordning nr. 1/2003 for så vidt angår fastsættelsen af størrelsen på den pålagte bøde. Ifølge sagsøgeren var grundbeløbet for højt og forhøjelserne på grund af manglende samarbejde og sagsøgerens påståede rolle som initiativtager og kartelleder var ubegrundede.

Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har afvist at lade sagsøgeren få indsigt i, hvorledes de øvrige selskaber, hvorimod disse klagepunkter er rettet, har reageret på punkterne. Ifølge sagsøgeren er denne fremgangsmåde i strid med retten til kontradiktion.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 20/19

Sag anlagt den 4. december 2006 — Nynäs Petroleum og Nynas Belgium mod Kommissionen

(Sag T-347/06)

(2007/C 20/27)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: AB Nynäs Petroleum (Stockholm, Sverige) og Nynas Belgium AB (Zaventem, Belgien) (ved barrister A. Howard, og solicitor M. Dean)

Sagsøgt: Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

— Beslutningens artikel 1 annulleres, for så vidt AB Nynäs deri anses for solidarisk ansvarlig

— Beslutningens artikel 2 annulleres, for så vidt som den pålægger Nynäs en bøde på 13,5 mio. EUR, subsidiært nedsættes bøden i passende omfang, og

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006 i sag COMP/F/38.456 — Asfalt — NL, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne, sammen med andre virksomheder, havde overtrådt artikel 81 EF ved regelmæssigt og kollektivt at fastsætte bruttopriser for vejasfalt i Nederlandene og en fælles minimumsrabat for de vejbygningsvirksomheder, der er medlemmer af kartellet, og en mindre maksimumsrabat, der anvendes på andre vejbygningsvirksomheder.

Til støtte for deres påstande har sagsøgerne for det første anført, at Kommissionen har begået retlige og faktiske vildfarelser ved at anse Nynäs for solidarisk ansvarlig for den overtrædelse, der blev begået af Nynas Belgium, da Nynas Belgium handlede som retligt selvstændig enhed, der fastlagde sin forretningspolitik uafhængigt af Nynäs Petroleum. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen ikke godtgjort, at Nynäs Petroleum havde mulighed for at styre Nynas Belgiums transaktioner i en sådan grad, at sidstnævnte ikke reelt uafhængigt kunne bestemme sin handlemåde på markedet.

For det andet har sagsøgerne anført, at Kommissionen har set bort fra bestemmelserne i samarbejdsmeddelelsen (1), hvilket er i strid med principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om ligebehandling, da den afviste, at de oplysninger, som sagsøgerne frivilligt fremlagde i henhold til punkt B i samarbejdsmeddelelsen, havde værdi, og afslog at give sagsøgerne en bødenedsættelse for samarbejde. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen blandt andet gjorde sig skyldig i retsvildfarelse og fejlskøn:

— Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke efter deres art styrkede Kommissionens muligheder for at bevise overtrædelsen, da andre deltagere i overtrædelsen allerede havde erkendt overtrædelsen, og andre svar på begæringen om oplysninger allerede havde bekræftet, at der forelå et mødesystem

— Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke repræsenterede en betydelig merværdi.

(1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3)