ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 23. juli 1998. - Spyridoula Celia Alexopoulou mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Intervention. - Sag C-155/98 P-I.



Samling af Afgørelser 1998 side I-04935



Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - intervention - personalesager - en tjenestemands intervention i et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand - formaliteten - betingelser

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 93 og 123)

2 Retspleje - intervention - personer med berettiget interesse - tvist, hvis sagsgenstand svarer til sagsgenstanden i en anden for Retten verserende sag - tilladelse til intervention ikke givet - tilsidesaettelse af retten til kontradiktion - foreligger ikke

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 93 og 123)

Sammendrag

3 Begrebet berettiget interesse i tvistens afgoerelse i henhold til artikel 37 i statutten for Domstolen maa - vedroerende en begaering om intervention fremsat af en tjenestemand under et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand - opfattes som en direkte interesse i, hvilken afgoerelse der traeffes med hensyn til de paastande, som specifikt vedroerer den retsakt, der kraeves annulleret.

En begaering om intervention, som en tjenestemand fremsaetter under et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand til proevelse af afgoerelsen om dennes indplacering, kan derfor ikke tages til foelge.

4 Saafremt den, der begaerer intervention, selv er part i en sag, der verserer for Retten, og hvis behandling er udsat, indtil Domstolen har truffet endelig afgoerelse i den tvist, han har fremsat begaering om at intervenere i, udgoer den omstaendighed, at den paagaeldende ikke gives tilladelse til at intervenere i sidstnaevnte sag, der vedroerer en lignende situation som hans, eller hvori der er gjort lignende argumenter gaeldende, ikke et indgreb i hans ret til kontradiktion.

Domstolens afgoerelse i den sag, der er indbragt for den, vil ikke paavirke de rettigheder, som den, der begaerer intervention, vil kunne goere gaeldende i den sag, hvor han selv er sagsoeger, og hvorunder han vil kunne fremfoere de argumenter, han finder relevante for de anbringender, han har paaberaabt sig i staevningen.
Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 23. juli 1998. - Spyridoula Celia Alexopoulou mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Intervention. - Sag C-155/98 P-I.



Samling af Afgørelser 1998 side I-04943



Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - intervention - personalesager - en tjenestemands intervention i et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand - formaliteten - betingelser

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 93 og 123)

2 Retspleje - intervention - personer med berettiget interesse - tvist, hvis sagsgenstand svarer til sagsgenstanden i en anden for Retten verserende sag - tilladelse til intervention ikke givet - tilsidesaettelse af retten til kontradiktion - foreligger ikke

(Statutten for EF-Domstolen, art. 37, stk. 2; Domstolens procesreglement, art. 93 og 123)

Sammendrag

1 Begrebet berettiget interesse i tvistens afgoerelse i henhold til artikel 37 i statutten for Domstolen maa - vedroerende en begaering om intervention fremsat af en tjenestemand under et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand - opfattes som en direkte interesse i, hvilken afgoerelse der traeffes med hensyn til de paastande, som specifikt vedroerer den retsakt, der kraeves annulleret.

En begaering om intervention, som en tjenestemand fremsaetter under et annullationssoegsmaal anlagt af en anden tjenestemand til proevelse af afgoerelsen om dennes indplacering, kan derfor ikke tages til foelge.

2 Saafremt den, der begaerer intervention, selv er part i en sag, der verserer for Retten, og hvis behandling er udsat, indtil Domstolen har truffet endelig afgoerelse i den tvist, han har fremsat begaering om at intervenere i, udgoer den omstaendighed, at den paagaeldende ikke gives tilladelse til at intervenere i sidstnaevnte sag, der vedroerer en lignende situation som hans, eller hvori der er gjort lignende argumenter gaeldende, ikke et indgreb i hans ret til kontradiktion.

Domstolens afgoerelse i den sag, der er indbragt for den, vil ikke paavirke de rettigheder, som den, der begaerer intervention, vil kunne goere gaeldende i den sag, hvor han selv er sagsoeger, og hvorunder han vil kunne fremfoere de argumenter, han finder relevante for de anbringender, han har paaberaabt sig i staevningen.
Domstolens Kendelse af 8. juli 1998. - Ermanno Agostini og Emanuele Agostini mod Ligue francophone de judo et disciplines associées ASBL og Ligue belge de judo ASBL. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal de première instance de Namur - Belgien. - Præjudiciel forelæggelse - Afvisning. - Sag C-9/98.



Samling af Afgørelser 1998 side I-04261



Sammendrag



Nøgleord

Praejudicielle spoergsmaal - formaliteten - spoergsmaal forelagt uden tilstraekkelige oplysninger om den faktiske og retlige baggrund - spoergsmaal forelagt i en sammenhaeng, der udelukker et hensigtsmaessigt svar

(EF-traktaten, art. 177; statutten for EF-Domstolen, art. 20)

Sammendrag

For at opnaa en fortolkning af faellesskabsretten, som den nationale ret kan bruge, er det paakraevet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstaendigheder og de regler, som de forelagte spoergsmaal haenger sammen med, eller i alt fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spoergsmaal. De i forelaeggelsesbeslutningerne givne oplysninger tjener ikke blot til at saette Domstolen i stand til at give hensigtsmaessige svar, men ogsaa til at give medlemsstaternes regeringer samt andre interesserede parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen.

Det er derfor aabenbart, at en anmodning fra en national ret maa afvises, fordi Domstolen ikke kan give en relevant fortolkning af faellesskabsretten, naar den nationale ret ikke beskriver sagens faktiske omstaendigheder eller de faktiske forhold, der er baggrunden for spoergsmaalene, eller de relevante nationale regler, og ikke angiver de praecise grunde til, at den er i tvivl om fortolkningen af faellesskabsretten og derfor finder det noedvendigt at forelaegge Domstolen praejudicielle spoergsmaal.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel - anbringender - formaliteten - betingelser - den omstændighed, at argumenter også er blevet fremført for Retten - uden betydning

[EF-traktaten, art. 168 A (nu art. 225 EF); statutten for EF-Domstolen, art. 51, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

2. Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - forordning, hvorved en oprindelsesbetegnelse registreres for et større geografisk område end det område, der har det pågældende navn

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF); Rådets forordning nr. 2081/92; Kommissionens forordning nr. 123/97)

Sammendrag

1. Det fremgår af traktatens artikel 168 A (nu artikel 225 EF), af artikel 51, stk. 1, i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den kendelse, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. Når disse betingelser er opfyldt, kan en appel støttes på en argumentation, som allerede er blevet gjort gældende i første instans, med henblik på at godtgøre, at Retten har tilsidesat fællesskabsretten ved at forkaste de af appellanten fremførte anbringender og argumenter, således at de retsspørgsmål, som Retten har behandlet, kan diskuteres på ny under en appelsag, såfremt appellanten bestrider Rettens fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten.

( jf. præmis 53-56, 59 og 60 )

2. Forordning nr. 123/97, hvorved betegnelsen »Altenburger Ziegenkäse« registreres som beskyttet oprindelsesbetegnelse, og hvorved denne betegnelse opnår den beskyttelse, som forordning nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler hjemler for enhver kontrolleret oprindelsesbetegnelse, der er behørigt registreret, er en retsakt af almengyldig karakter - og dermed af generel karakter - som finder anvendelse på objektivt fastlagte situationer, og som skaber retsvirkninger for kategorier af erhvervsdrivende, der opfylder visse generelt og abstrakt fastlagte betingelser. Selv om de retssubjekter, som retsakten finder anvendelse på, var identificerbare på tidspunktet for dens vedtagelse, og selv om det var godtgjort, at deres antal faktisk ikke kunne variere, ville dette ikke rejse tvivl om dens forordningskarakter, når henses til, at den kun angår objektive retlige eller faktiske omstændigheder.

Det følger heraf, at forordning nr. 123/97 kun berører virksomhederne, der fremstiller osten inden for det geografiske område, som er afgrænset i varespecifikationen, der er omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 2081/92, og som markedsfører den, i denne ene objektive egenskab på samme måde som enhver erhvervsdrivende, der aktuelt eller potentielt befinder sig i samme situation. Disse virksomheder er derfor ikke individuelt berørt af forordning nr. 123/97.

( jf. præmis 66-69 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - det anfægtede direktivs tilsidesættelse af en trinhøjere retsregel - betingelsen foreligger ikke automatisk

(Art. 242 EF)

2. Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - foreløbige forholdsregler - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - bevisbyrde

(Art. 242 EF)

Sammendrag

1. Skønt et direktivs eventuelle tilsidesættelse af en trinhøjere retsregel kan rejse tvivl om direktivets gyldighed, kan den i princippet ikke i sig selv godtgøre, at et eventuelt tab er alvorligt og uopretteligt og således opfylde en af betingelserne for udsættelse af gennemførelsen af direktivet. En abstrakt påberåbelse af, at der er sket et indgreb i grundrettigheder er ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at den skade, der kan følge heraf, nødvendigvis er uoprettelig.

( jf. præmis 45 )

2. Selv om det med henblik på, inden for rammerne af en sag om foreløbige forholdsregler, at godtgøre, at der foreligger en alvorlig og uoprettelig skade, ikke er nødvendigt, at det godtgøres, at der er absolut vished for, at skaden indtræder, idet det er tilstrækkeligt, at skaden kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed, skal sagsøgeren ikke desto mindre fortsat føre bevis for de faktiske omstændigheder, der skal begrunde, at der er udsigt til en sådan alvorlig og uoprettelig skade.

( jf. præmis 51 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - Fællesskabets retsinstansers kompetence - Kommissionens beslutning om afvisning af en klage over overtrædelse af konkurrencereglerne - fuld prøvelsesret - foreligger ikke - appel støttet på et argument om, at Rettens annullation af beslutningen indebærer, at Retten fastslår en tilsidesættelse af konkurrencereglerne - åbenbart, at appellen skal forkastes

(EF-traktaten, art. 86 og 172 (nu art. 82 EF og 229 EF) og art. 173 (efter ændring nu artikel 230 EF))

Sammendrag

$$Rettens annullation af Kommissionens beslutning om afvisning af en klage over overtrædelse af traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF) med den begrundelse, at de argumenter, Kommissionen havde påberåbt sig i den anfægtede beslutning, ikke var af en sådan karakter, at den pågældende bestemmelse ikke fandt anvendelse, indebar ikke, at Retten fastslog, at der forelå misbrug af en dominerende stilling. Da Retten i forbindelse med sin legalitetskontrol i medfør af traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) ikke har en fuld prøvelsesret som den, der tilkommer Fællesskabets retsinstanser i medfør af traktatens artikel 172 (nu artikel 229 EF), tilkom det ikke Retten at sætte en anden beslutning i stedet for den anfægtede beslutning eller at omgøre beslutningen.

Da Retten, som den bør under et annullationssøgsmål i henhold til traktatens artikel 173, begrænsede sin prøvelse til en undersøgelse af, om Kommissionens argumentation var sammenhængende, er det åbenbart, at appellen skal forkastes, idet den støtter sig på et argument om, at Retten ved at annullere den anfægtede beslutning har fastslået misbrug af en dominerende stilling i henhold til traktatens artikel 86.

( jf. præmis 24-31 )
Sammendrag



Sammendrag

$$Inden for rammerne af procedurerne ved Fællesskabernes retsinstanser findes der ikke nogen regel eller forskrift, som tillader eller forhindrer parterne i en sag i at gøre tredjemand bekendt med deres indlæg. Bortset fra de undtagelsestilfælde, hvor meddelelsen af et dokument kan være i strid med god retspleje, gælder som udgangspunkt, at parterne frit kan give andre meddelelse om deres egne indlæg i en sag uden at tilsidesætte fortrolighedsprincippet.

( jf. præmis 10 )
Domstolens Kendelse af 4. februar 2000. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Aruba. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhage - Nederlandene. - Retspleje - Anmodning om tilladelse til at afgive bemærkninger til generaladvokatens forslag til afgørelse - Grundrettigheder. - Sag C-17/98.



Samling af Afgørelser 2000 side I-00665



Sammendrag



Nøgleord

Fællesskabsret - principper - grundrettigheder - Domstolens pligt til at sikre overholdelsen heraf - hensyntagen til den europæiske menneskerettighedskonvention - ret for enhver til en retfærdig rettergang - en anmodning om tilladelse til at afgive bemærkninger til generaladvokatens forslag til afgørelse ikke taget til følge af Domstolen - tilsidesættelse - foreligger ikke

(Art. 222 EF; art. 6, stk. 2, EU; den europæiske menneskerettighedskonvention, art. 6, stk. 1; EF-statutten for Domstolen, art. 18; Domstolens procesreglement, art. 59 og 61)

Sammendrag

$$Grundrettighederne hører til de almindelige retsgrundsætninger, som Domstolen skal beskytte. I dette øjemed lægger Domstolen de fælles forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne til grund samt de anvisninger i form af internationale traktater om beskyttelse af menneskerettighederne, som medlemsstaterne har været med til at udarbejde, eller som de senere har tiltrådt. Den europæiske menneskerettighedskonvention, som artikel 6, stk. 2, EU i øvrigt henviser til, er herved af særlig betydning.

Denne konventions artikel 6, stk. 1, hvorefter enhver har ret til en retfærdig rettergang under en kontradiktorisk procedure, er ikke til hinder for, at Domstolen ikke tager en anmodning fra en part om at måtte indgive skriftlige bemærkninger til generaladvokatens forslag til afgørelse til følge.

I det retsplejesystem, som følger af traktaten og af statutten for Domstolen, og som er nærmere fastlagt i Domstolens procesreglement, udgør generaladvokatens forslag til afgørelse i modsætning til en udtalelse henvendt til dommerne eller parterne, som hidrører fra en myndighed uden for Domstolen eller hvis vægt afledes af det offentliges repræsentant som sådan, en selvstændig og begrundet udtalelse, som fremsættes offentligt af et medlem af selv samme institution, der således offentligt og selvstændigt deltager i den proces, der fører til udarbejdelsen af Domstolens afgørelse, og dermed i udførelsen af de dømmende opgaver, som er overladt til Domstolen.

Desuden er det netop for at opfylde målsætningen bag princippet om kontradiktion, som er at forhindre, at Domstolen påvirkes af argumenter, som parterne ikke har udtalt sig om, at Domstolen ex officio, på forslag fra generaladvokaten eller på parternes begæring, i overensstemmelse med procesreglementets artikel 61 kan træffe bestemmelse om genåbning af den mundtlige forhandling, såfremt den finder, at sagen er utilstrækkeligt oplyst, eller at sagen skal afgøres på grundlag af et argument, som ikke har været drøftet af parterne.

(jf. præmis 8, 9, 10, 14, 15, 18 og 20)
61998O0295

Domstolens Kendelse af 11. januar 2000. - Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - EUGFL - Afslutning af regnskaber - Søgsmål for sent anlagt - Afvisning. - Sag C-295/98.



Samling af Afgørelser 2000 side I-00111
Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 26. november 1999. - Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS). - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Corte dei Conti - Italien. - EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) - Begrebet 'ret i en medlemsstat' - Direktiv 92/50/EØF - Fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler. - Sag C-192/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-08583



Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en national ret i traktatens artikel 177's forstand (nu artikel 234 EF) - begreb - fastlægges på grundlag af strukturelle og funktionelle kriterier - »Corte dei Conti« udøver i den sammenhæng, der har givet anledning til forelæggelsen, funktioner, der består i evaluering og efterprøvelse af resultaterne af forvaltningsvirksomhed - ikke judiciel karakter

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

Sammendrag

$$Afgørelsen af, om et organ har ret til at forelægge spørgsmål for Domstolen i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) træffes på grundlag af såvel strukturelle som funktionelle kriterier. For så vidt angår de funktionelle kriterier kan et nationalt organ kvalificeres som en »ret« i bestemmelsens forstand, når det udøver judicielle funktioner, mens det ved udøvelsen af andre funktioner, navnlig af administrativ karakter, ikke kan kvalificeres som sådan.

Heraf følger, at det for at afgøre, om et nationalt organ, som ifølge lovgivningen er tillagt forskellige funktioner, må kvalificeres som en »ret«, er nødvendigt at undersøge den særlige karakter af de funktioner, det udøver i den specielle lovgivningsmæssige sammenhæng, hvori det forelægger spørgsmål for Domstolen. I forbindelse med denne undersøgelse er det uden betydning, at andre afdelinger af det pågældende organ, eller endog den afdeling, som har forelagt spørgsmål for Domstolen - men under udøvelse af andre funktioner end dem, der ligger til grund for forelæggelsen - må kvalificeres som en »ret«.

»Corte dei Conti« udøver ikke en judiciel funktion og kan derfor ikke forelægge spørgsmål for Domstolen, når organet i den sammenhæng, der har givet anledning til den præjudicielle anmodning, udøver en efterfølgende revisionsfunktion, der i det væsentlige består i evaluering og efterprøvelse af resultaterne af forvaltningsvirksomhed.
Domstolens Kendelse af 26. november 1999. - Radiotelevisione italiana Spa (RAI). - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Corte dei Conti - Italien. - EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) - Begrebet 'en ret i en af medlemsstaterne' - De fællesskabsretlige regler om tildeling af kontrakter. - Sag C-440/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-08597



Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en national ret i traktatens artikel 177's forstand (nu artikel 234 EF) - begreb - fastlægges på grundlag af strukturelle og funktionelle kriterier - »Corte dei Conti« udøver i den sammenhæng, der har givet anledning til forelæggelsen, funktioner, der består i evaluering og efterprøvelse af resultaterne af forvaltningsvirksomhed - ikke judiciel karakter

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

Sammendrag

$$Afgørelsen af, om et organ har ret til at forelægge spørgsmål for Domstolen i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) træffes på grundlag af såvel strukturelle som funktionelle kriterier. For så vidt angår de funktionelle kriterier kan et nationalt organ kvalificeres som en »ret« i bestemmelsens forstand, når det udøver judicielle funktioner, mens det ved udøvelsen af andre funktioner, navnlig af administrativ karakter, ikke kan kvalificeres som sådan.

Heraf følger, at det for at afgøre, om et nationalt organ, som ifølge lovgivningen er tillagt forskellige funktioner, må kvalificeres som en »ret«, er nødvendigt at undersøge den særlige karakter af de funktioner, det udøver i den specielle lovgivningsmæssige sammenhæng, hvori det forelægger spørgsmål for Domstolen. I forbindelse med denne undersøgelse er det uden betydning, at andre afdelinger af det pågældende organ, eller endog den afdeling, som har forelagt spørgsmål for Domstolen - men under udøvelse af andre funktioner end dem, der ligger til grund for forelæggelsen - må kvalificeres som en »ret«.

»Corte dei Conti« udøver ikke en judiciel funktion og kan derfor ikke forelægge spørgsmål for Domstolen, når organet i den sammenhæng, der har givet anledning til den præjudicielle anmodning, udøver en efterfølgende revisionsfunktion, der i det væsentlige består i evaluering og efterprøvelse af resultaterne af forvaltningsvirksomhed.
61998O0431

Kendelse afsagt af Domstolens Første Afdeling den 18. november 1999. - Nicolaos Progoulis mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Åbenbart, at appellen skal forkastes. - Sag C-431/98 P.



Samling af Afgørelser 1999 side I-08319
Domstolens Kendelse af 21. april 1999. - Marc Charreire (C-28/98) og Jean Hirtsmann (C-29/98) mod Directeur des services fiscaux de la Moselle. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal de grande instance de Thionville - Frankrig. - Præjudiciel anmodninger - Afvisning. - Forenede sager C-28/98 og C-29/98.



Samling af Afgørelser 1999 side I-01963



Sammendrag



Nøgleord

Praejudicielle spoergsmaal - formaliteten - anmodninger, som ikke indeholder nogen oplysninger om den faktiske eller retlige baggrund og ikke angiver grundene til forelaeggelsen for Domstolen

(EF-traktaten, art. 177, statutten for EF-Domstolen, art. 20)

Sammendrag

For at opnaa en fortolkning af faellesskabsretten, som den nationale ret kan bruge, er det paakraevet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstaendigheder og de regler, som de forelagte spoergsmaal haenger sammen med, eller i hvert fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spoergsmaal.

De i forelaeggelsesbeslutningerne givne oplysninger tjener herved ikke blot til at saette Domstolen i stand til at give hensigtsmaessige svar, men ogsaa til at give medlemsstaternes regeringer samt andre interesserede parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen. Det paahviler Domstolen at overvaage, at denne mulighed bevares, naar henses til, at det i henhold til ovennaevnte bestemmelse kun er forelaeggelsesbeslutningerne, der meddeles de paagaeldende parter.

En anmodning fra en national ret, der ikke indeholder nogen oplysning, som svarer til de ovenfor naevnte krav, hverken med hensyn til den faktiske eller retlige baggrund for de for retten verserende sager, eller vedroerende grundene til, at den har forelagt Domstolen spoergsmaalene, maa foelgelig aabenbart afvises.