Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — arbejdstagere — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed — anvendelsesområdet for direktiv 89/48 — adgang til beskæftigelse i det offentlige − omfattet — (EF-traktaten, art. 48, stk. 4 (efter ændring nu art. 39 EF); Rådets direktiv 89/48)

2. Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — arbejdstagere — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed — anvendelsesområdet for direktiv 89/48 — begrebet »lovreguleret erhverv« — nationale juridiske kriterier uden betydning — (Rådets direktiv 89/48)

3. Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — arbejdstagere — gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed — direktiv 89/48 − begrebet »eksamensbevis« −- bestået den afsluttende eksamen på en medlemsstats nationale læreanstalt for folkesundhed − omfattet − ligeværdighed mellem et sådant eksamensbevis og et eksamensbevis erhvervet i en anden medlemsstat − vurderingen tilkommer den nationale ret — [Rådets direktiv 89/48, art. 3, stk. 1, litra a)]

4. Fri bevægelighed for personer — arbejdstagere — adgang til en stilling i det offentlige sygehusvæsen betinget af, at en person, der er indehaver af et eksamensbevis, som er erhvervet i en medlemsstat, og som er ligeværdigt med det, der kræves i værtslandet, består en adgangsprøve til en national læreanstalt for folkesundhed − ulovlig — (EF-traktaten, art. 48 (efter ændring nu art. 39 EF))

Sammendrag

1. Stillinger i den offentlige sektor henhører i princippet under anvendelsesområdet for direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, medmindre de er omfattet af traktatens artikel 48, stk. 4 (efter ændring nu artikel 39, stk. 4, EF), eller er omfattet af et særligt direktiv, hvorved der mellem medlemsstaterne indføres en gensidig anerkendelse af eksamensbeviser.

(jf. præmis 39)

2. Den omstændighed, at en stilling i den offentlige sektor i national ret er vedtægtsbestemt, har ingen betydning for vurderingen af, om stillingen er et lovreguleret erhverv i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed. Begrebet lovreguleret erhverv henhører under fællesskabsretten, hvorimod de nationale juridiske kriterier for, hvorvidt den pågældende er arbejder, funktionær eller tjenestemand og endvidere, om stillingen henhører under den offentlige ret eller privatretten, er forskellige, alt efter de nationale retssystemer, og kan følgelig ikke yde et fortolkningsbidrag, som kan opfylde fællesskabsrettens krav.

(jf. præmis 42 og 43)

3. Konstateringen af, at den afsluttende eksamen på en medlemsstats nationale læreanstalt for folkesundhed, der fører til fastansættelse som tjenestemand i det pågældende sygehusvæsen, er bestået, er et »eksamensbevis« i henhold til direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed. Det tilkommer ved anvendelse af direktivets artikel 3, stk. 1, litra a), den forelæggende ret at vurdere, om et kvalifikationsbevis, som er erhvervet i en anden medlemsstat af en EF-statsborger, der ønsker at udøve et lovreguleret erhverv i værtsmedlemsstaten, kan anses for et eksamensbevis i henhold til denne bestemmelse og, i bekræftende fald, at undersøge, i hvilket omfang de to uddannelser, som eksamensbeviserne dokumenterer er gennemført, er sammenlignelige både hvad angår varighed og de fag og discipliner, som de omfatter. Hvis det af vurderingen fremgår, at der i begge tilfælde er tale om et eksamensbevis i direktivets forstand, og at eksamensbeviserne er udstedt som bevis for ligeværdige uddannelser, er direktivet til hinder for, at værtsmedlemsstatens myndigheder som betingelse for at give den pågældende EF-statsborger adgang til erhvervet som direktør i det offentlige sygehusvæsen kræver, at den pågældende gennemgår uddannelsen på den nationale læreanstalt for folkesundhed og aflægger den eksamen, der afholdes ved uddannelsens afslutning.

(jf. præmis 58 og domskonkl. 1)

4. Som hindringer for arbejdskraftens frie bevægelighed betragtes enhver form for nationale regler, som ganske vist finder anvendelse uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, men som kan gøre det vanskeligere eller mindre attraktivt for en EF-statsborger at udøve den i traktaten sikrede grundlæggende frihed. Kravet om, at en udvælgelsesprøve skal bestås for at blive ansat i en stilling i den offentlige forvaltning, kan ikke i sig selv anses for en hindring i nævnte betydning. I det omfang, hvor alle stillinger skal besættes via en ansættelsesprocedure for den pågældende stilling, er et krav om, at en udvælgelsesprøve skal bestås for at blive ansat i en stilling inden for den offentlige forvaltning i en medlemsstat, ikke i sig selv af en sådan karakter, at det kan afholde ansøgere, der allerede har bestået en lignende udvælgelsesprøve i en anden medlemsstat, fra at udøve deres ret til fri bevægelighed som arbejdstagere.

Når en EF-statsborger er i besiddelse af et eksamensbevis erhvervet i en medlemsstat, som er ligeværdigt med det, der i en anden medlemsstat kræves for at få adgang til en stilling i det offentlige sygehusvæsen, er fællesskabsretten imidlertid til hinder for, at myndighederne i den anden medlemsstat stiller krav om, at den pågældende statsborger for at blive ansat i nævnte stilling skal have bestået en udvælgelsesprøve for at få adgang til denne medlemsstats nationale læreanstalt for folkesundhed, såfremt der stilles krav om, at udvælgelsesprøven skal bestås for at kunne få adgang til uddannelsen på nævnte skole, som til gengæld er en betingelse for at få adgang til den pågældende stilling.

(jf. præmis 95-97, 101 og 112 samt domskonkl. 2)