Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Annullationssøgsmål - anbringender - overtrædelse af væsentlige formforskrifter - tilsidesættelse af bestemmelserne i Kommissionens forretningsorden vedrørende stadfæstelse af dens retsakter på originalsprogene - nødvendigheden af at påberåbe sig en skade eller anden mangel end den manglende stadfæstelse - ikke nødvendigt - anbringende, der skal rejses ex officio af Fællesskabets retsinstanser

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF); Kommissionens forretningsorden, art. 12)

2. Retspleje - bevisoptagelse - begæring om fremlæggelse af et dokument - stadfæstet retsakt - nødvendigheden af at føre foreløbigt bevis for andre mangler end den ikke-forskriftsmæssige stadfæstelse - ikke nødvendigt

[Rettens procesreglement, art. 49 og art. 65, litra b)]

3. Annullationssøgsmål - anbringender - tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter - manglende stadfæstelse af en beslutning forud for dens meddelelse under tilsidesættelse af bestemmelserne i Kommissionens forretningsorden

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF); Kommissionens forretningsorden, art. 12)

Sammendrag

1. Den i artikel 12, stk. 1, i Kommissionens forretningsorden foreskrevne stadfæstelse af retsakter har til formål at sikre retssikkerheden ved på originalsprogene at fastnagle den tekst, der er vedtaget af kommissærkollegiet. Retssikkerhedsprincippet kræver, at det ved enhver retsakt fra administrationen, som har retsvirkninger, skal være utvetydigt, hvem der har udstedt den, og hvad retsaktens indhold er.

Det følger heraf, at denne stadfæstelse udgør en væsentlig formforskrift som omhandlet i traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), og at en overtrædelse heraf kan give anledning til annullationssøgsmål. Der foreligger tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, når en retsakt ikke stadfæstes, og det er ikke nødvendigt derudover at føre bevis for, at retsakten er behæftet med en anden mangel, eller at den manglende stadfæstelse har voldt den, der påberåber sig den, skade.

Hvis Fællesskabets retsinstanser i forbindelse med prøvelsen af den retsakt, der er forelagt for dem, konstaterer, at retsakten ikke er blevet forskriftsmæssigt stadfæstet, skal de af egen drift inddrage det anbringende, at en væsentlig formforskrift er blevet tilsidesat, idet der ikke er sket forskriftsmæssig stadfæstelse, og derfor annullere den retsakt, der er behæftet med en sådan mangel.

( jf. præmis 44-49 og 55 )

2. Det påhviler Fællesskabets retsinstanser i medfør af procesreglementets bestemmelser om bevisoptagelse at tage stilling til, om fremlæggelse af en stadfæstet retsakt er nødvendig under hensyn til sagens faktiske omstændigheder. Det er ikke nødvendigt på grundlag af en række oplysninger at føre foreløbigt bevis for, at retsakten er behæftet med andre mangler end den ikke-forskriftsmæssige stadfæstelse.

( jf. præmis 52 og 53 )

3. Det følger af en systematisk fortolkning med udgangspunkt i ordlyden af artikel 12 i Kommissionens forretningsorden, at stadfæstelsen af en retsakt vedtaget af Kommissionen nødvendigvis skal ligge forud for dens meddelelse, hvilket understøttes af formålet med denne bestemmelse om stadfæstelse.

Der foreligger tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift som omhandlet i traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), når stadfæstelsen af en beslutning finder sted på en ikke nærmere bestemt dato, efter at retsakten er blevet meddelt.

( jf. præmis 65 og 68 )