Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Transport – luftfart – begreb – erhvervsmæssig luftbefordring af personer i varmluftsballon

(Art. 12 EF, art. 49 EF, art. 51, stk. 1, EF og art. 80, stk. 2, EF)

2. Fællesskabsret – principper – ligebehandling – forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – forbud

(Art. 12 EF)

3. Fællesskabsret – principper – ligebehandling – forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – forbud

(Art. 12 EF)

Sammendrag

1. Erhvervsmæssig luftbefordring af personer i varmluftsballon henhører under transportområdet og nærmere bestemt under luftfartsområdet som omhandlet i artikel 80, stk. 2, EF.

Selv om sø- og lufttransport ifølge artikel 80, stk. 2, EF er undtaget fra bestemmelserne i afsnit V i traktatens tredje del om den fælles transportpolitik, så længe fællesskabslovgiver ikke har truffet nogen anden beslutning herom, er de imidlertid på samme vilkår som andre transportformer omfattet af traktatens almindelige regler. Hvad angår den frie udveksling af tjenesteydelser fremgår det af artikel 51, stk. 1, EF, at artikel 49 EF dog ikke i sig selv finder anvendelse på luftfartsområdet. Erhvervsmæssig luftbefordring af personer i varmluftballon henhører ikke desto mindre under traktatens anvendelsesområde og er dermed underlagt en almindelig traktatbestemmelse som artikel 12 EF. Fællesskabslovgiver har på grundlag af artikel 80, stk. 2, EF vedtaget adskillige foranstaltninger, som vedrører en sådan lufttransport. Hvad angår forordning nr. 2407/92 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber fremgår det af de to første betragtninger hertil, at det formål, som Rådet tilstræbte med vedtagelsen heraf, var i løbet af perioden indtil den 31. december 1992 at fastlægge en luftfartspolitik for det indre marked, hvilket indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Dette brede formål dækker uden videre også erhvervsmæssig luftbefordring af personer i varmluftballon.

(jf. præmis 19, 21-23, 26, 27 og 29)

2. Artikel 12 EF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter der – under pålæggelse af administrative sanktioner, såfremt denne lovgivning ikke overholdes – for gennemførelse af ballonfarter i denne medlemsstat stilles krav om, at en person, der er bosat eller etableret i en anden medlemsstat, og som i denne anden medlemsstat har bevilling til at gennemføre erhvervsmæssig ballonfart, enten etablerer bopæl eller hjemsted i den første medlemsstat.

Dels fører et kriterium om sondring på grundlag af bopæl nemlig faktisk til samme resultat som en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, eftersom der er risiko for, at dette navnlig rammer borgere fra andre medlemsstater, for så vidt som ikke-bosiddende personer som oftest er statsborgere i andre stater. Dels udgør et kriterium om sondring på grundlag af hjemsted i princippet forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.

(jf. præmis 34, 37 og 44 samt domskonkl.)

3. Artikel 12 EF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter der – under pålæggelse af administrative sanktioner, såfremt denne lovgivning ikke overholdes – for gennemførelse af ballonfarter i denne medlemsstat stilles krav om, at en person, der er bosat eller etableret i en anden medlemsstat, og som i denne anden medlemsstat har bevilling til at gennemføre erhvervsmæssig ballonfart, skal opnå en ny bevilling, uden at der derved tages behørigt hensyn til den omstændighed, at udstedelsesbetingelserne indholdsmæssigt er de samme som for den bevilling, der allerede er meddelt vedkommende i den anden medlemsstat.

En sådan lovgivning indfører nemlig et sondringskriterium, som faktisk fører til samme resultat som et kriterium om sondring på grundlag af nationalitet, idet den forpligtelse, som pålægges i henhold til denne lovgivning, i praksis fortrinsvis vedrører statsborgere fra andre medlemsstater eller selskaber, der har hjemsted i andre medlemsstater.

Hensynet til beskyttelsen af de befordrede personers liv og sundhed samt hensynet til luftfartssikkerheden udgør ganske vist ubestrideligt lovlige formål. Den omstændighed, at en medlemsstat pålægger en person at opnå en ny bevilling, uden at der derved tages behørigt hensyn til den omstændighed, at udstedelsesbetingelserne indholdsmæssigt er de samme som for den bevilling, der allerede er meddelt ham i en anden medlemsstat, står imidlertid ikke i et rimeligt forhold til de lovligt tilstræbte formål. Eftersom udstedelsesbetingelserne for transportbevillingerne i de to medlemsstater indholdsmæssigt er ens, må det lægges til grund, at de ovennævnte lovlige hensyn allerede er blevet taget i betragtning ved udstedelsen af den første bevilling i den anden medlemsstat.

(jf. præmis 38, 39, 42 og 44 samt domskonkl.)