Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Institutionernes retsakter - valg af hjemmel - henvisning til flere hjemler - visse af de anførte hjemler utilstrækkelige - uden betydning, da ingen negative følger for retsaktens adressat

2. Konkurrence - søtransport - forordning nr. 4056/86 - horisontale prisfastsættelsesaftaler indgået mellem medlemmerne af en linjekonference og uafhængige rederier - forbud - gruppefritagelsen for sådanne aftaler indgået mellem medlemmerne af en linjekonference finder ikke anvendelse

[Art. 81, stk. 1, litra a), EF; Rådets forordning nr. 1017/68, art. 2, litra a), og nr. 4056/86, art. 3]

3. Konkurrence - administrativ procedure - overholdelse af retten til kontradiktion - meddelelse af klagepunkter - krav til indholdet heraf

(Rådets forordning nr. 17, art. 19, stk. 1, nr. 1017/68, art. 26, stk. 1, og nr. 4056/86, art. 23, stk. 1)

4. Konkurrence - administrativ procedure - overholdelse af retten til kontradiktion - de pågældende parters ret til at gøre rede for deres synspunkter vedrørende hensyntagen til deres egne argumenter - foreligger ikke

5. Konkurrence - aftaler - konkurrencebegrænsning - aftale mellem rederier om forbud mod at yde rabatter på de offentliggjorte takster for fragttillæg - konkurrencebegrænsende formål og mærkbarhed - hensigt til at begrænse konkurrencen og faktisk gennemførelse af aftalen - irrelevant

[Art. 81, stk. 1, litra a), EF; Rådets forordning nr. 1017/68, art. 2, litra a)]

6. Annullationssøgsmål - retsakter, der kan være genstand for søgsmål - begreb - retsakter, der kan påvirke en bestemt retsstilling - søgsmål, som udelukkende vedrører begrundelsen for en retsakt - afvisning

(Art. 230 EF)

7. Konkurrence - administrativ procedure - beslutning, der konstaterer en overtrædelse - pligt til afgrænsning af det relevante marked - rækkevidde

(Art. 81 EF)

8. Konkurrence - aftaler - aftaler mellem virksomheder - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater - kriterier - ubetydelig indvirkning på markedet - aftale, der ikke er forbudt

(Art. 81, stk. 1, EF)

9. Konkurrence - transport - aftaler - forbud - fritagelse - kumulative betingelser for fritagelse - betydning for pligten til afgrænsning af de relevante markeder

(Art. 81, stk. 3, EF; Rådets forordning nr. 1017/68, art. 5)

10. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier fastlagt i Kommissionens retningslinjer - anvendelse på overtrædelser af konkurrencereglerne på transportområdet

(EKSF-traktaten, art. 65, stk. 5; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

11. Konkurrence - bøder - størrelse - Kommissionens skøn - domstolskontrol - fuld prøvelsesret - virkning

(Art. 229 EF; Rådets forordning nr. 17, stk. 17, nr. 1017/68, art. 24, og nr. 4056/86, art. 21)

12. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - beregningsmetode fastsat i Kommissionens retningslinjer - Kommissionens beslutning om at følge disse i et konkret tilfælde - følger - pligt til at begrunde enhver fravigelse

(EKSF-traktatens art. 65, stk. 5; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

13. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsernes varighed - aftale ulovlig på grund af dens konkurrencebegrænsende formål uanset dens følger - hensyntagen til aftalens varighed uden hensyntagen til, at den ikke er gennemført

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

14. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsernes grovhed - formildende omstændigheder - manglende gennemførelse af aftalen - hensyntagen til denne formildende omstændighed på tidspunktet for undersøgelsen af overtrædelsens grovhed - tilladt

(EKSF-traktatens art. 65, stk. 5; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

15. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - virksomhedens samarbejde under den administrative procedure - begreb

(Rådets forordning nr. 17, art. 11, stk. 4 og 5)

16. Konkurrence - administrativ procedure - Kommissionens pligter - overholdelse af en rimelig frist

(Rådets forordning nr. 17, nr. 1017/68 og nr. 4056/86)

17. Konkurrence - administrativ procedure - forældelse på området for bøder - eksklusiv anvendelse af forordning nr. 2988/74 - betragtninger knyttet til princippet om overholdelse af en rimelig frist finder ikke anvendelse

(Rådets forordning nr. 2988/74, art. 2, stk. 1 og 3)

18. Konkurrence - bøder - pålæggelse - krav om, at virksomheden har opnået vinding ved overtrædelsen - foreligger ikke

(EKSF-traktatens art. 65, stk. 5; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

19. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - den pågældende virksomheds økonomiske situation - hensyntagen - pligt - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

20. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsernes grovhed - formildende omstændigheder - pligt for Kommissionen til at holde sig til sin tidligere beslutningspraksis - foreligger ikke

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

21. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - fordeling af en samlet bøde på forskellige grupper af virksomheder, som er inddelt efter omfanget af de overtrædende virksomheders aktiviteter inden for den berørte sektor - tilladt - betingelser

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

22. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsens grovhed - vurdering med udgangspunkt i den pågældende virksomheds samlede omsætning - tilladt - hensyntagen til den enkelte virksomheds individuelle rolle

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

23. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsens grovhed - bedømmelse under hensyntagen til den økonomiske situation på overtrædelsestidspunktet

(Art. 81, stk. 1, EF; Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2, nr. 1017/68, art. 22, stk. 2, og nr. 4056/86, art. 19, stk. 2)

24. Konkurrence - administrativ procedure - forældelse på området for sanktioner - afbrydelse - begæring om oplysninger - betingelse - krav om, at de begærede oplysninger er nødvendige for undersøgelsen af overtrædelsen

[Rådets forordning nr. 17, art. 11, stk. 1, nr. 1017/68, art. 19, nr. 2988/74, art. 1, stk. 1, litra b), og art. 2, stk. 1, litra a), og art. 3, samt nr. 4056/86, art. 16]

Sammendrag

$$1. I tilfælde, hvor Kommissionen har anført flere hjemler som grundlag for en beslutning om overtrædelse af konkurrencereglerne, hvorved de overtrædende virksomheder pålægges bøder, kan en eventuelt fejlagtig henvisning til en eller flere af disse hjemler ikke begrunde en annullation af den anfægtede beslutning, når en af de anvendte hjemler ikke er anfægtet af de berørte virksomheder, medmindre den eventuelle fejl har fået negative følger for de berørte.

( jf. præmis 85 )

2. En aftale, der forbyder ydelse af rabatter på fragttillæg, og som er indgået mellem medlemmerne af en linjekonference og uafhængige rederier, må anses for at være en horisontal aftale om kollektiv prisfastsættelse. Horisontale aftaler om fastsættelse af priser er udtrykkeligt forbudt i henhold til artikel 81, stk. 1, litra a), EF og artikel 2, litra a), i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, og udgør derudover en »per se«-overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler. Det samme er tilfældet inden for rammerne af forordning nr. 4056/86 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af [...] artikel [81 EF] og [82 EF] på søtransport, da en sådan aftale om prisfastsættelse, eftersom den er indgået mellem medlemmerne af en linjekonference og uafhængige rederier, hæmmer den effektive konkurrence, som udøves af de rederier, der står uden for konferencerne. Det fremgår af ottende betragtning til forordning nr. 4056/86, at eksistensen af en effektiv konkurrence fra linjerederier, som ikke deltager i konferencerne, er en af de vigtigste begrundelser for gruppefritagelsen i forordningens artikel 3.

( jf. præmis 100 og 210 )

3. Den meddelelse af klagepunkter, som Kommissionen skal fremsende i sager om anvendelse af konkurrencereglerne, skal indeholde klagepunkter, som er formuleret i vendinger, der, selv om de er kortfattede, er tilstrækkeligt klare til, at parterne reelt kan forstå, hvilken adfærd Kommissionen lægger dem til last. Kun såfremt dette er tilfældet, har meddelelsen af klagepunkter opfyldt sin rolle i henhold til fællesskabsreglerne, nemlig at give virksomhederne og sammenslutningerne af virksomheder alle de oplysninger, der er nødvendige, for at de kan forsvare sig effektivt, før Kommissionen vedtager en endelig beslutning. Dette krav er opfyldt, hvis beslutningen ikke lægger de pågældende andre overtrædelser til last end de i fremstillingen af klagepunkter nævnte, og kun tager hensyn til faktiske forhold, som de pågældende har haft lejlighed til at udtale sig om.

( jf. præmis 109 )

4. Den omstændighed, at der under den administrative procedure, som fører til vedtagelsen af beslutning, som er bebyrdende for en virksomhed, tages hensyn til et argument fremført af denne virksomhed, uden at den har haft mulighed for at udtale sig om spørgsmålet før vedtagelsen af den endelige beslutning, kan ikke som sådan udgøre en tilsidesættelse af retten til kontradiktion.

( jf. præmis 113 )

5. En aftale vedrørende linjetransport af containerlaster mellem Nordeuropa og Fjernøsten, som er indgået mellem medlemmer af en linjekonference på den ene side og uafhængige selskaber på den anden side, og som indeholder et forbud mod, at de omfattede virksomheder yder deres kunder rabatter på de offentliggjorte tariffer for fragttillæg, har, gennem en indirekte fastsættelse af priserne, til formål at begrænse konkurrencen, som omhandlet i artikel 81, stk. 1, litra a), EF, eller artikel 2, litra a), i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, eftersom deltagerne på grundlag af denne aftale gensidigt har givet afkald på adgangen til at yde deres kunder rabatter på de offentliggjorte tariffer.

Den omstændighed, at aftalen ikke forbyder de omfattede virksomheder at ændre tillægstariffen eller fragttariffen, kan ikke medføre, at konkurrencebegrænsningen ikke er mærkbar, når aftaledeltagerne står for næsten 90% af den samlede trafik på de omhandlede ruter, og når medlemmerne af konferencen anvender en fælles enhedstarif. Det er nemlig ubestridt, at de omhandlede fragttillæg udgør en væsentlig del af de samlede transportudgifter.

Det konkurrencebegrænsende formål og mærkbarheden af begrænsningen medfører, at Kommissionen ikke har pligt til at bevise, at parterne havde til hensigt at begrænse konkurrencen, eller til at påvise aftalens konkurrencebegrænsende virkninger.

( jf. præmis 175, 177-179 og 183 )

6. Uanset hvilke betragtninger, der danner grundlag for en bebyrdende retsakt, kan kun dens konklusion have retsvirkninger og derfor være bebyrdende. De betragtninger, der er anført i dens begrundelse, kan ikke som sådanne indbringes for Retten med påstand om annullation, medmindre de, som begrundelse i en bebyrdende retsakt, var nødvendige til støtte for retsaktens konklusion.

( jf. præmis 186 )

7. Ved anvendelsen af artikel 81 EF er det for at kunne afgøre, om en aftale kan påvirke handelen mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet, at det i givet fald er nødvendigt at afgrænse det relevante marked. Følgelig skal Kommissionen kun foretage en afgrænsning af markedet i en beslutning vedtaget i henhold til artikel 81 EF, når det uden en sådan afgrænsning ikke er muligt at afgøre, om aftalen, vedtagelsen inden for en virksomhedssammenslutning eller den pågældende samordnede praksis kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet.

( jf. præmis 206 )

8. En aftale er ikke er omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, når den kun begrænser konkurrencen eller påvirker samhandelen mellem medlemsstater ubetydeligt.

( jf. præmis 207 )

9. Det er kun for at kunne afgøre, om en aftale kan påvirke handelen mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet, at det i givet fald er nødvendigt at afgrænse det relevante marked.

Derimod er en nøjagtig afgrænsning af alle relevante markeder ikke altid nødvendig for at kunne afgøre, om en aftale opfylder de fire betingelser for at meddele en individuel fritagelse, som er opregnet i artikel 81, stk. 3, EF, og i artikel 5 i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje. Ganske vist kræver efterprøvelsen af, om den fjerde betingelse i artikel 81, stk. 3, litra b), EF og artikel 5, litra b), i denne forordning er opfyldt, at Kommissionen undersøger, om den omhandlede aftale kan udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de relevante produkter, henholdsvis det relevante transportmarked, alt efter hvilke bestemmelser, som finder anvendelse. De fire betingelser for at meddele fritagelse er imidlertid kumulative, og der må derfor meddeles afslag på fritagelse, blot én af disse betingelser ikke er opfyldt.

Følgelig må det, når Kommissionen konstaterer, at de tre første betingelser for at meddele en individuel fritagelse ikke er opfyldt, og at det ikke er nødvendigt at tage stilling til den fjerde betingelse, anerkendes, at Kommissionen ikke er forpligtet til forudgående at afgrænse samtlige relevante markeder med henblik på efterprøvelsen af, om den omhandlede aftale kan indrømmes en individuel fritagelse. Med henblik på at afgøre, om de tre første betingelser er opfyldt, skal der nemlig tages hensyn til fordelene ved den omtvistede aftale, ikke alene for det relevante marked, men også for ethvert andet marked, hvorpå aftalen kan have gavnlige virkninger. Såvel artikel 81, stk. 3, EF som artikel 5 i forordning nr. 1017/68 giver nemlig adgang til at meddele fritagelse bl.a. for aftaler, der bidrager til at fremme den tekniske og økonomiske udvikling, og det kræves ikke, at der er en særlig forbindelse til det relevante marked.

( jf. præmis 225-227 )

10. Selv om Kommissionens meddelelse om retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten formelt kun omfatter bøder, som pålægges med hjemmel i disse to bestemmelser, må det - idet ordlyden af de relevante bestemmelser i forordning nr. 4056/86 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af [...] artikel [81 EF] og [82 EF] på søtransport og forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje er ens - anerkendes, at Kommissionen kan anvende retningslinjerne analogt ved bødeudmålingen i forbindelse med anvendelsen af forordning nr. 4056/86 og forordning nr. 1017/68.

( jf. præmis 242 )

11. Ved fastsættelsen af de enkelte bøder har Kommissionen et vist skøn, og det kan derfor ikke antages, at den er forpligtet til at anvende en bestemt matematisk formel. I medfør af artikel 17 i forordning nr. 17, artikel 24 i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje og artikel 21 i forordning nr. 4056/86 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af [...] artikel [81 EF] og [82 EF] på søtransport har Retten imidlertid, i sager vedrørende klager over beslutninger, hvorved Kommissionen har fastsat en bøde, fuld prøvelsesret som omhandlet i artikel 229 EF og kan således ophæve, nedsætte eller forhøje den pålagte bøde.

( jf. præmis 252 )

12. Når Kommissionen ved fastsættelsen af bøder, som skal pålægges de virksomheder, der har overtrådt konkurrencereglerne, beslutter at anvende den metode, der er fastlagt i dens retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten, er den som følge af det tilsagn, der er afgivet ved retningslinjernes offentliggørelse, forpligtet til at følge disse retningslinjer, medmindre den særligt redegør for de grunde, som i givet fald berettiger til at fravige retningslinjerne på et bestemt punkt.

( jf. præmis 271 )

13. Når Kommissionen ikke har ført bevis for virkningerne af en aftale og heller ikke var forpligtet hertil, da aftalen har til formål at begrænse konkurrencen, er spørgsmålet, om aftalen er eller ikke er blevet gennemført, irrelevant for beregningen af overtrædelsens varighed. Ved beregningen af varigheden af en overtrædelse, som har til formål at begrænse konkurrencen, skal det nemlig blot fastslås, hvor længe aftalen har eksisteret, dvs. hvilket tidsrum, som er forløbet fra aftalens indgåelse til dens ophør.

( jf. præmis 280 )

14. Det er irrelevant, at der ved bødefastsættelsen ikke udtrykkeligt er blevet taget hensyn til, at en konkurrencebegrænsende aftale ikke er blevet gennemført, i den del af beslutningen, som vedrører undersøgelsen af de formildende omstændigheder, men derimod i forbindelse med undersøgelsen af overtrædelsens grovhed, idet en hensyntagen hertil i forbindelse med bødefastsættelsen under alle omstændigheder har haft en nedsættelse af bødernes grundbeløb til følge, i overensstemmelse med punkt 3, første afsnit, andet led, i retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten.

( jf. præmis 293 )

15. Under en administrativ procedure for Kommissionen i henhold til konkurrencereglerne kan et samarbejde ved undersøgelsen, der ikke går ud over de forpligtelser, der påhviler virksomhederne i henhold til artikel 11, stk. 4 og 5, i forordning nr. 17, ikke begrunde en bødenedsættelse som omhandlet i Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager.

Når en virksomhed bestrider de faktiske omstændigheder, hvorpå Kommissionen støtter sine klagepunkter, bidrager den desuden ikke til at lette Kommissionens opgaver med hensyn til konstatering og bekæmpelse af overtrædelser af konkurrencereglerne.

( jf. præmis 303 og 304 )

16. Det er et almindeligt fællesskabsretligt princip, som er knyttet til princippet om god forvaltningsskik, at Kommissionen handler inden for en rimelig frist, når den træffer afgørelser i forbindelse med administrative procedurer inden for konkurrencepolitikken. Kommissionen kan således ikke udskyde sin stillingtagen på ubestemt tid, og den er af hensyn til retssikkerheden og domstolsbeskyttelsen forpligtet til at træffe en beslutning eller fremsende en administrativ skrivelse, såfremt der er fremsat begæring herom, inden for en rimelig frist.

Rimeligheden af procedurens varighed skal vurderes ud fra de særlige omstændigheder, der kendetegner hver enkelt sag, herunder sagens baggrund, parternes adfærd under proceduren, hvad der står på spil for de forskellige berørte virksomheder samt sagens komplekse karakter.

( jf. præmis 317 og 318 )

17. Selv om overskridelse af en rimelig frist, navnlig når den medfører en tilsidesættelse af de berørtes ret til kontradiktion, giver grundlag for annullation af en beslutning, som fastslår en overtrædelse af konkurrencereglerne, kan det samme ikke gælde, når størrelsen af de ved denne beslutning pålagte bøder anfægtes, eftersom Kommissionens kompetence til at pålægge bøder er reguleret i forordning nr. 2988/74 om forældelse af adgangen til at pålægge økonomiske sanktioner inden for Det Europæiske Fællesskabs transport- og konkurrenceret og af adgangen til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner. Denne forordning har nemlig indført en fuldstændig ordning, som indeholder detaljerede bestemmelser om de frister, inden for hvilke Kommissionen uden at gøre indgreb i det grundlæggende krav om retssikkerhed er berettiget til at pålægge virksomheder, som er genstand for procedurer i henhold til Fællesskabets konkurrenceregler, bøder. Forordningens artikel 2, stk. 3, bestemmer, at forældelse under alle omstændigheder indtræder ti år efter, at forældelsen er afbrudt i henhold til forordningens artikel 2, stk. 1, således at Kommissionen ikke, uden at der indtræder forældelse, kan udsætte sin beslutning om bøderne i det uendelige. Når henses til denne ordning, må enhver betragtning om en forpligtelse for Kommissionen til at udøve sin kompetence til at pålægge bøder inden for en rimelig frist forkastes.

( jf. præmis 321 og 324 )

18. Selv om størrelsen af den pålagte bøde skal stå i rimeligt forhold til overtrædelsens varighed og de øvrige faktorer, der indgår i vurderingen af dennes grovhed, herunder den fortjeneste, den pågældende virksomhed har kunnet opnå ved sin praksis, kan det forhold, at en virksomhed ikke har opnået nogen fortjeneste ved en overtrædelse, ifølge retspraksis ikke være til hinder for, at der pålægges en bøde, idet bøderne ellers ville miste deres præventive virkning.

Det følger heraf, at Kommissionen ikke ved fastsættelsen af bøderne er forpligtet til at føre bevis for, at overtrædelsen har skaffet de pågældende virksomheder en ulovlig fordel, eller i givet fald til at tage i betragtning, at der ikke blev opnået nogen vinding ved overtrædelsen, hvilket den i øvrigt heller ikke har forpligtet sig til i sin meddelelse om retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten.

( jf. præmis 340-343 )

19. I konkurrencesager kan Kommissionen efter omstændighederne anse det for hensigtsmæssigt ikke at pålægge en bøde eller at nedsætte bødebeløbet, hvis den berørte virksomhed befinder sig i økonomiske vanskeligheder.

Kommissionen er imidlertid ikke ved bødeudmålingen forpligtet til at tage hensyn til, at en virksomhed befinder sig i en situation, hvor den giver underskud, da anerkendelsen af en sådan forpligtelse ville medføre en uberettiget konkurrencemæssig fordel for virksomheder, der er mindre tilpassede til markedsforholdene.

( jf. præmis 351 og 352 )

20. Det forhold, at Kommissionen i sin tidligere beslutningspraksis har anset bestemte forhold for at udgøre formildende omstændigheder i forbindelse med bødeudmålingen, indebærer i konkurrencesager ikke i sig selv, at den har pligt til at anlægge samme vurdering i en senere beslutning.

( jf. præmis 353 )

21. For så vidt angår fastsættelsen af de bøder, som skal pålægges forskellige virksomheder, som har deltaget i den samme overtrædelse af konkurrencereglerne, er Kommissionen berettiget til først at fastlægge den samlede bøde, der skal pålægges, og herefter fordele det samlede bødebeløb mellem de berørte virksomheder ved at opdele dem i grupper på grundlag af deres aktiviteter inden for den pågældende sektor, forudsat at tærsklerne for afgrænsningen af de forskellige grupper er fastsat på en sammenhængende og objektivt begrundet måde, opfylder kravene i henhold til ligebehandlingsprincippet og er tilstrækkeligt begrundede.

Denne metode fører til, at der ses bort fra størrelsesforskellene mellem virksomheder i én og samme gruppe, men gør det muligt at opnå det formål, som består i at straffe de store virksomheder hårdere.

( jf. præmis 384, 385, 416 og 437 )

22. For så vidt angår fastsættelsen af de bøder, der skal pålægges forskellige virksomheder, som har deltaget i den samme overtrædelse, er den metode, som består i at bestemme overtrædelsens grovhed ved på grundlag af de pågældende virksomheders størrelse at tilpasse et grundbeløb fastlagt efter overtrædelsens art, i overensstemmelse med den retlige ramme for sanktionerne, som er fastlagt ved artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og de tilsvarende bestemmelser i forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje og forordning nr. 4056/86 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af [...] artikel [81 EF] og [82 EF] 86 på søtransport.

Kommissionen kan ved ansættelsen af en virksomheds størrelse tage hensyn til dens samlede omsætning, som giver et indtryk af dens økonomiske styrke og muligheder for at påføre andre økonomiske beslutningstagere skade, og ikke til dens omsætning på det relevante marked.

I forbindelse med bedømmelsen af overtrædelsens grovhed skal Kommissionen ligeledes tage hensyn til den rolle, f.eks. som anfører eller medløber, som hver enkelt virksomhed har spillet som led i overtrædelsen.

( jf. præmis 398-403 )

23. I konkurrencesager skal bedømmelsen af en overtrædelses grovhed ske på grundlag af den økonomiske situation, som den var på det tidspunkt, da overtrædelsen blev begået. Kommissionen skal således ved bedømmelsen af såvel de enkelte virksomheders størrelse og økonomiske betydning som omfanget af overtrædelsen for hver enkelts vedkommende, hvilket er relevante omstændigheder ved vurderingen af grovheden af den overtrædelse, den enkelte virksomhed har begået, tage hensyn til de enkelte virksomheders omsætning i overtrædelsesperioden.

( jf. præmis 460 )

24. Artikel 1, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2988/74 om forældelse af adgangen til at pålægge økonomiske sanktioner inden for Det Europæiske Fællesskabs transport- og konkurrenceret og af adgangen til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner fastlægger princippet om femårig forældelse, i forhold til hvilken afbrydelsen af forældelsen i forordningens artikel 2 udgør en undtagelse, som skal fortolkes indskrænkende.

Det følger desuden af artikel 2, stk. 1, første afsnit, sammenholdt med andet afsnit, litra a), at Kommissionens skriftlige begæringer om oplysninger, som er udtrykkeligt nævnt i bestemmelsen som eksempler på skridt, der afbryder forældelsen, for at kunne afbryde forældelsen skal være foretaget »med henblik på at undersøge eller forfølge en overtrædelse«.

I henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 og - for så vidt angår transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje - artikel 19 i forordning nr. 1017/68 og artikel 16 i forordning nr. 4056/86, skal begæringerne om oplysninger, som anført i disse bestemmelsers stk. 1, være »fornødne«. En begæring om oplysninger er »fornøden« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 17, henholdsvis de identiske bestemmelser i artikel 19 i forordning nr. 1017/68 og artikel 16 i forordning nr. 4056/86, hvis den med føje kan anses for at stå i forbindelse med den formodede overtrædelse.

Det følger heraf, at en begæring om oplysninger, for at kunne afbryde den femårige forældelse i henhold til artikel 1, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2988/74, skal være nødvendig for undersøgelsen eller forfølgningen af overtrædelsen.

Selv om fremsendelse af begæringer om oplysninger kan afbryde forældelsen med hensyn til bøder, når formålet med disse begæringer er at sætte Kommissionen i stand til at overholde de forpligtelser, som påhviler den i forbindelse med bødefastsættelsen, kan Kommissionen således f.eks. ikke fremsende begæringer om oplysninger med det ene formål kunstigt at forlænge forældelsesfristen med henblik på at bevare adgangen til at pålægge bøder. Begæringer om oplysninger, som fremsendes med dette ene formål for øje, er nemlig ikke nødvendige for overtrædelsens forfølgning. Desuden bemærkes, at såfremt Kommissionen indrømmes adgang til at afbryde forældelsesfristen ved at fremsende begæringer om oplysninger, som ikke er nødvendige for overtrædelsens forfølgning, vil det sætte den i stand til systematisk at udskyde forældelsen indtil det tidspunkt, hvor den indtræder i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2988/74, nemlig efter ti år, hvilket vil betyde, at den femårige forældelse i henhold til forordningens artikel 1, stk. 1, mister ethvert indhold, idet den vil blive omdannet til en tiårig forældelsesfrist.

( jf. præmis 484-488 )