Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 14. december 1999. - HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans i en sag om foreløbige forholdsregler - Konkurrence - Betaling af bøde - Bankgaranti. - Sag C-335/99 P (R).



Samling af Afgørelser 1999 side I-08705



Sammendrag



Nøgleord

1 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - ganske særlige omstændigheder

(Art. 242 EF)

2 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - risiko for, at virksomheden må indgive konkursbegæring - konkret bedømmelse

(Art. 242 EF)

3 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - udsættelse af gennemførelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks inddrives - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - hensyntagen til den økonomiske situation i den koncern, som virksomheden tilhører

(Art. 242 EF)

4 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - foreløbige forholdsregler - betingelser - alvorlig og uoprettelig skade - bevisbyrde

(Art. 242 EF)

Sammendrag

1 En begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved der søges opnået fritagelse for en forpligtelse, som Kommissionen har pålagt en virksomhed, til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde ikke straks søges inddrevet, kan kun imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder.

Muligheden for at kræve sikkerhedsstillelse, der for så vidt angår sager om foreløbige forholdsregler er udtrykkeligt hjemlet i Domstolens og Rettens procesreglement, er i overensstemmelse med Kommissionens velbegrundede, generelle fremgangsmåde.

2 I forbindelse med bedømmelsen af en begæring om foreløbige forholdsregler kan en situation, hvor en virksomhed er tvunget til at indgive konkursbegæring, udgøre en alvorlig og uoprettelig skade, når henses til de hermed forbundne risici for selve virksomhedens eksistens og de betydelige konsekvenser, som en konkursbehandling har, og som forhindrer virksomheden i at fungere normalt. En sådan bedømmelse skal imidlertid foretages konkret under hensyn til de faktiske og retlige omstændigheder i det enkelte tilfælde.

3 Ved vurderingen af, om en virksomhed kan stille en bankgaranti, skal der tages hensyn til den koncern, som virksomheden indgår i, og navnlig til de ressourcer, denne koncern som helhed råder over.

Dette synspunkt bygger på, at den berørte virksomheds objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de personer, fysiske eller juridiske, som kontrollerer virksomheden, og at spørgsmålet om, hvorvidt den påståede skade er alvorlig og uoprettelig, skal afgøres i relation til den koncern, de pågældende personer udgør. Sådanne sammenfaldende interesser begrunder navnlig, at den berørte virksomheds interesse i at overleve ikke vurderes uafhængigt i forhold til den interesse, som de, der kontrollerer den, har i dens fortsatte beståen.

Det er i denne forbindelse irrelevant, at den person, der i sin egenskab af hovedejer af virksomheden kontrollerer denne, er en fysisk person, som ikke selv udgør en virksomhed.

4 Selv om det i en sag om foreløbige forholdsregler med henblik på at godtgøre, at der foreligger en alvorlig og uoprettelig skade, ikke er nødvendigt, at det godtgøres, at der er en absolut vished for, at skaden indtræder, idet det er tilstrækkeligt, at skaden kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed, skal sagsøgerne ikke desto mindre fortsat føre bevis for de faktiske omstændigheder, der skal begrunde, at der er udsigt til en sådan alvorlig og uoprettelig skade.