Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af retslige procedurer

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2)

2. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision

(art. 226 EF og 228 EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2)

3. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af retslige procedurer

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2)

Sammendrag

1. Indlæg indgivet til Domstolen inden for rammerne af en retslig procedure har helt særlige karakteristika, idet de i kraft af deres art er en del af såvel Domstolens judicielle virksomhed som Kommissionens administrative virksomhed, og denne sidstnævnte virksomhed kræver i øvrigt ikke samme omfang i adgangen til aktindsigt som en fællesskabsinstitutions lovgivningsvirksomhed. Disse indlæg er nemlig udarbejdet udelukkende med henblik på den nævnte retslige procedure, og de udgør det væsentligste element i denne.

Det fremgår imidlertid både af ordlyden af de relevante traktatbestemmelser og opbygningen af forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter samt målsætningerne i EU’s retsforskrifter på området, at sådan judiciel virksomhed er undtaget fra anvendelsesområdet for aktindsigten i dokumenter, der er fastsat i disse retsforskrifter.

Beskyttelsen af retslige procedurer indebærer navnlig at sikre såvel respekten for princippet om processuel ligestilling som princippet om ordentlig retspleje.

Hvad på den ene side angår princippet om processuel ligestilling bemærkes dog, at såfremt indholdet af Kommissionens indlæg skal være genstand for en offentlig debat, risikeres det, at kritik rettet mod disse, som går ud over deres reelle juridiske rækkevidde, får indflydelse på de synspunkter, som institutionen fremfører for Unionens retsinstanser. En sådan situation kan ændre den nødvendige ligevægt mellem parterne i en tvist for de nævnte retsinstanser – hvilken ligevægt danner grundlag for princippet om processuel ligestilling – i det omfang, hvor kun den institution, som har modtaget en begæring om aktindsigt i sine dokumenter, og ikke alle sagens parter, er underlagt en forpligtelse til udbredelse. Princippet om processuel ligestilling, ligesom navnlig kontradiktionsprincippet, følger imidlertid blot af selve begrebet en retfærdig rettergang, og disse principper må komme sagens parter i procedurer ved Unionens retsinstanser til gode, uanset vedkommendes retlige status. Den omstændighed, at åbenhedsforpligtelser i henhold til forordning nr. 1049/2001 kun er indført for de institutioner, som opregnes heri, bør ikke have til følge, at den processuelle stilling inden for rammerne af verserende retslige procedurer undergraves med hensyn til princippet om processuel ligestilling.

Hvad for det andet angår princippet om ordentlig retspleje er undtagelsen af judiciel virksomhed fra anvendelsesområdet for retten til aktindsigt uden sondring mellem sagens forskellige stadier begrundet i nødvendigheden af under hele den retslige procedure at sikre, at parternes drøftelser og den pågældende retsinstans’ votering vedrørende den foreliggende sag kan gennemføres i ro. Udbredelsen af de omhandlede indlæg ville medføre, at det blev muligt at udøve udefra kommende pres, om ikke andet så i offentlighedens opfattelse, på den judicielle virksomhed og at skade retsforhandlingernes rolige forløb.

Der må følgelig anerkendes en generel formodning om, at udbredelsen af indlæg indgivet af en institution i forbindelse med en retslig procedure er til skade for beskyttelsen af denne procedure i henhold til artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001, så længe sagen er verserende. Såfremt tredjemand i henhold til forordning nr. 1049/2001 kunne opnå aktindsigt i de nævnte indlæg, ville ordningen med procedureregler for de retslige procedurer ved Unionens retsinstanser blive draget i tvivl.

En sådan generel formodning udelukker ikke den interesserede parts ret til at bevise, at et givent dokument, som der begæres aktindsigt i, ikke er omfattet af den nævnte formodning.

(jf. præmis 77-79, 85-89, 91-94, 100 og 103)

2. Det kan ikke antages, at udbredelsen af indlæg indgivet af Kommissionen i forbindelse med en sag, som har ført til afsigelsen af en dom i medfør af artikel 226 EF, er til skade for undersøgelser, der vil kunne medføre, at en sag indledes i medfør af artikel 228 EF.

Proceduren indført ved artikel 226 EF har nemlig til formål at få konstateret, at en medlemsstats adfærd er i strid med EU-retten, og bringe denne adfærd til ophør, mens sagsgenstanden for proceduren omhandlet i artikel 228 EF har et langt mere begrænset formål, som blot er at tilskynde en forsømmelig medlemsstat til at opfylde en dom i en traktatbrudssag. Heraf følger, at når Domstolen ved en dom afsagt i medfør af artikel 226 EF har fastslået, at en medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser, er genstanden for de efterfølgende forhandlinger mellem denne medlemsstat og Kommissionen ikke længere eksistensen af et traktatbrud – som jo netop allerede er blevet konstateret af Domstolen – men spørgsmålet, om de nødvendige betingelser for at anlægge sag i medfør af artikel 228 EF er opfyldt. Hvad desuden angår muligheden for, at traktatbrudssøgsmålet fører til en mindelig ordning, bemærkes det, at når et traktatbrud først er fastslået ved en dom afsagt af Domstolen i medfør af artikel 226 EF, er en sådan ordning ikke længere mulig vedrørende dette traktatbrud.

(jf. præmis 119-122)

3. Eftersom Domstolens judicielle virksomhed ophører efter sagens afslutning, kan det ikke længere formodes, at udbredelsen af indlæggene vil være til skade for denne virksomhed. Det kan ganske vist ikke udelukkes, at udbredelsen af indlæg vedrørende en afsluttet retslig procedure, som er knyttet til en anden, endnu verserende sag, kan udgøre en risiko for, at sidstnævnte sag skades, i særdeleshed når parterne i denne ikke er de samme som i den afsluttede sag. Såfremt Kommissionen i en sådan situation har anvendt de samme argumenter til støtte for sine retlige synspunkter i forbindelse med begge sagerne, kan udbredelsen af Kommissionens argumenter i forbindelse med den verserende sag risikere at være til skade for denne. En sådan risiko afhænger imidlertid af flere forhold, herunder navnlig graden af lighed mellem de i hver af de to sager fremførte argumenter. Hvis Kommissionens indlæg således blot gentages delvist, kan en delvis udbredelse være tilstrækkelig til at undgå enhver risiko for at gøre skade på den verserende sag. Under disse omstændigheder vil imidlertid kun en konkret undersøgelse af de dokumenter, hvori der er begæret aktindsigt, gøre det muligt for Kommissionen at fastslå, om der kan gives afslag på deres udbredelse i henhold til artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.

(jf. præmis 131-134)