Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – kapitaltilførselsafgifter – kapitaltilførselsafgift pålagt kapitalselskaber – forhøjelse af selskabskapitalen

[Rådets direktiv 69/335, som ændret ved direktiv 85/303, art. 4, stk. 1, litra c), og art. 5, stk. 1. litra a)]

2. Fællesskabsret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse

3. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – kapitaltilførselsafgifter – kapitaltilførselsafgift pålagt kapitalselskaber – forhøjelse af selskabskapitalen

(Rådets direktiv 69/335, som ændret ved direktiv 85/303)

Sammendrag

1. Artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved direktiv 85/303, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at registreringen af den retsakt, hvorved et selskab foretager en kapitalforhøjelse, fastlægger det tidspunkt, hvor afgiftspligten indtræffer, på betingelse af, at forbindelsen mellem afgiftens opkrævning og den faktiske præstation af indskuddet til det modtagende selskab fastholdes. Hvis det faktiske indskud på tidspunktet for registreringen af denne retsakt endnu ikke er blevet foretaget, og hvis det ikke er sikkert, at dette indskud vil blive foretaget, kan den omhandlede medlemsstat ikke kræve betaling af kapitaltilførselsafgift, medmindre indskuddet har en vis sikker karakter.

Hvis det således efter registreringen af den retsakt, hvorved selskabskapitalen forhøjes, men før betalingen af denne afgift har fundet sted, viser sig, at det faktiske indskud grundet svig i virkeligheden ikke har fundet sted på tidspunktet for registreringen, og at det er sikkert, at det ikke vil finde sted, kan betaling af kapitaltilførselsafgift ikke opkræves.

(jf. præmis 38 og 48 samt domskonkl. 1)

2. Effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, som begrænser bevisførelsen ved skattedomstolene vedrørende fraværet af et faktisk kapitalindskud ved en af et selskab vedtaget kapitalforhøjelse til fremlæggelse af en endelig dom, som fastslår registreringens ugyldighed eller annulation, således at kapitaltilførselsafgiften under alle omstændigheder skal betales, og at tilbagebetaling deraf kun kan ske ved fremlæggelse af en sådan dom, selv om betaling af kapitaltilførselsafgift i henhold til direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved direktiv 85/303, ikke kan kræves i fraværet af et faktisk indskud. Da det er udelukket, at skattedomstolen accessorisk kan erklære den retsakt, hvorved selskabskapitalen forhøjes, ugyldig, og da sagen ved skattedomstolen med henblik på at forhindre opkrævning af kapitaltilførselsafgift derfor er berøvet enhver effektiv virkning, mens en tilsvarende sag angående andre skatter ville kunne fritage en skattepligtig fra forpligtelsen til at betale en skat, som ikke er skyldig, gør en sådan lovgivning det praktisk umuligt eller i det mindste uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, som tillægges i henhold til direktiv 69/335.

(jf. præmis 45-48 og domskonkl. 1)

3. Direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved direktiv 85/303, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en medlemsstat holder den offentligt bemyndigede person, som har udfærdiget eller antaget retsakten om kapitalforhøjelse, solidarisk ansvarlig for kapitaltilførselsafgift, på betingelse af, at den offentligt bemyndigede person har ret til regres mod det selskab, som kapitalforhøjelsen angår.

Direktiv 69/335 tilsigter således ikke en harmonisering af fremgangsmåden ved opkrævning af kapitaltilførselsafgiften, og direktivet er ikke principielt til hinder for, at en medlemsstat holder denne offentligt bemyndigede person solidarisk ansvarlig, idet dette både udgør en garanti for, at det selskab, som kapitalforhøjelsen angår, opfylder sin afgiftsmæssige forpligtelse, og en foranstaltning, der tilsigter at forenkle afgiftspålæggelsen. At pålægge den offentligt bemyndigede person solidarisk hæftelse for betalingen af kapitaltilførselsafgift går imidlertid videre end det, som er nødvendigt for at tjene de ovennævnte formål, hvis den offentligt bemyndigede person ikke har ret til regres mod det selskab, som kapitalforhøjelsen angår.

(jf. præmis 52-54, 56 og 58 samt domskonkl. 2)