ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, sammenholdt med artikel 13, stk. 1 og 2, direktivets artikel 14, stk. 1, litra c), og dets artikel 15, stk. 1, — idet den ikke har offentliggjort nationale og internationale vandområdeplaner, — idet den ikke har offentliggjort og gjort det muligt for offentligheden, herunder brugere, at fremsætte bemærkninger til udkast til vandområdeplanerne, og — idet den ikke har tilsendt Kommissionen kopier af vandområdeplanerne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/8

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. juni 2012 — Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate mod Elsacom NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-294/11) (1)

(Ottende momsdirektiv - foranstaltninger til tilbagebetaling af moms til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet - frist for indgivelse af en ansøgning om tilbagebetaling - præklusiv frist)

2012/C 250/13

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate

Sagsøgt: Elsacom NV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 7, stk. 1, i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet (EFT L 331, s. 11) — seks-månedersfrist fra udgangen af det kalenderår, i hvilket merværdiaften er pålagt, for indgivelse af ansøgning om tilbagebetaling — den retlige karakter af den i direktivet fastsatte frist

Konklusion

Fristen på seks måneder i artikel 7, stk. 1, første afsnit, in fine, i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, for at indgive en ansøgning om tilbagebetaling af merværdiafgift, er en præklusiv frist.

(1) EUT C 252 af 27.8.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/4

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. juni 2012 — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT og Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-78/11) (1)

(Direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden - ret til årlig betalt ferie - sygeorlov - årlig ferie, der falder sammen med sygeorlov - ret til årlig betalt ferie på et andet tidspunkt)

2012/C 250/07

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgte: Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT og Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Supremo — fortolkning af artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9) — midlertidig uarbejdsdygtighed opstået pludseligt under en ferieperiode — national lovgivning, der ikke tillader en afbrydelse af den årlige ferieperiode med efterfølgende afholdelse af den fulde eller resterende periode

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser, som fastsætter, at en arbejdstager, hvis uarbejdsdygtighed er opstået under den årlige betalte ferieperiode, ikke har ret til efterfølgende at afholde nævnte årlige ferie, som falder sammen med uarbejdsdygtighedsperioden.

(1) EUT C 152 af 21.5.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 227/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. juni 2012 — Auto 24 SARL mod Jaguar Land Rover France SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-158/11) (1)

(Konkurrence - artikel 101 TEUF - motorkøretøjsbranchen - forordning (EF) nr. 1400/2002 - gruppefritagelse - selektivt salgssystem - begrebet »bestemte kriterier« med hensyn til et kvantitativt selektivt distributionssystem - afslag på godkendelse som forhandler af nye køretøjer - ingen præcise, objektive, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende kvantitative udvælgelseskriterier)

2012/C 227/07

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Auto 24 SARL

Sagsøgt: Jaguar Land Rover France SAS

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de Cassation — fortolkning af artikel 1, stk. 1, litra f), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen (EFT L 203, s. 30) — selektivt distributionssystem — afslag på godkendelse som forhandler af nye køretøjer af mærket Land Rover — begrebet »bestemte kriterier« inden for rammerne af en kvantitativ selektiv distribution — ingen præcise, objektive, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende kvantitative udvælgelseskriterier

Konklusion

Ved udtrykket »bestemte kriterier« i artikel 1, stk. 1, litra f), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen skal der med hensyn til et kvantitativt selektivt distributionssystem i denne forordnings forstand forstås kriterier, hvis præcise indhold kan efterprøves. For at være omfattet af fritagelsen efter forordningen er det ikke nødvendigt, at et sådant system hviler på kriterier, der er objektivt begrundet og anvendes ensartet og ikke-differentieret i forhold til alle ansøgere om godkendelse.

(1) EUT C 179 af 18.6.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/14

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. juli 2012 — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG og Sanha Italia Srl mod Europa-Kommissionen

(Sag C-264/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - kartel - sanktion - sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer - bevisværdien af erklæringer, der er fremsat i forbindelse med politikken for bødefritagelse)

2012/C 295/22

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG og Sanha Italia Srl (ved Rechtsanwalt J. Brück)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og R. Sauer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-379/06, Kaimer m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten delvist frifandt sagsøgte med hensyn til en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig af 20. september 2006 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 om et kartel inden for sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer, eller subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne — urigtig gengivelse af bevismaterialet — urigtig bedømmelse af bevisværdien af de udtalelser, der er fremsat i forbindelse med politikken for bødenedsættelse — tilsidesættelse af artikel 6 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG og Sanha Italia Srl betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
2)

Artikel 17, stk. 5, og artikel 19, stk. 1, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 98/80, skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke kan fastsætte, at den — på forhånd i lovgivningen fastsatte — del af bingopladernes pris, som skal udbetales til spillerne som gevinster, med henblik på beregningen af pro rata-satsen for merværdiafgiftsfradraget indgår i den omsætning, der skal fremgå af nævneren i den brøk, som er omhandlet i artikel 19, stk. 1.
2)

Artikel 21, nr. 2), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at en værnetingsaftale, som er indgået, inden tvisten er opstået, er omfattet af denne bestemmelse, for så vidt som den giver arbejdstageren mulighed for at anlægge sag ved andre retter ud over dem, der sædvanligvis er kompetente i henhold til de særlige regler i forordningens artikel 18 og 19, herunder i givet fald ved retter, der er beliggende uden for Unionen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. juli 2012 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö mod A Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-48/11) (1)

(Direkte beskatning - etableringsfrihed - frie kapitalbevægelser - EØS-aftalen - artikel 31 og 40 - direktiv 2009/133/EF - anvendelsesområde - aktieombytning mellem et selskab, der er etableret i en medlemsstat, og et selskab, der er etableret i et tredjeland, der er part i EØS-aftalen - afslag på en skattefordel - konvention om gensidig administrativ bistand på skatteområdet)

2012/C 295/12

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Sagsøgt: A Oy

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — artikel 31 og 40 i aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EFT 1994 L 1, s. 3) — fortolkning af i Rådets direktiv 2009/133/EF af 19. oktober 2009 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, partiel spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater og ved flytning af et SE’s eller SCE’s vedtægtsmæssige hjemsted mellem medlemsstater (EUT L 310, s. 34) — direktivets anvendelsesområde — aktieombytning mellem et selskab med hjemsted i en af den Den Europæiske Unions medlemsstater og et selskab med hjemsted i et tredjeland, der er medlem af EØS (Norge) — spørgsmålet, om disse transaktioner i skattemæssig henseende skal sidestilles med aktieombytninger mellem indenlandske selskaber eller mellem selskaber med hjemsted i medlemsstater

Konklusion

Artikel 31 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992 er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter aktieombytning mellem et selskab, der er etableret i nævnte medlemsstat, og et selskab, der er etableret i et tredjeland, der er part i denne aftale, ligestilles med en skattepligtig aktieafståelse, mens en sådan transaktion ville være skattemæssigt neutral, hvis den udelukkende vedrørte indenlandske selskaber eller selskaber, der er etableret i andre medlemsstater, såfremt der mellem nævnte medlemsstat og nævnte tredjeland findes en konvention om gensidig administrativ bistand på skatteområdet, som foreskriver en ordning til udveksling af oplysninger mellem de nationale myndigheder, der er lige så effektiv som den ordning, der er fastsat i Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter og Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 103 af 2.4.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/9

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. juli 2012 — ebookers.com Deutschland GmbH mod Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-112/11) (1)

(Transport - luftbefordring - fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Unionen - forordning (EF) nr. 1008/2008 - forpligtelse for formidleren af flyrejser til at sikre, at kundens accept af valgfrie pristillæg sker ved et aktivt valg - begrebet »valgfrie pristillæg« - prisen for en afbestillingsforsikring, leveret af et uafhængigt forsikringsselskab, der indgår som del af den samlede pris)

2012/C 295/14

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ebookers.com Deutschland GmbH

Sagsøgt: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Köln — fortolkning af artikel 23, stk. 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (omarbejdning) (EUT L 293, s. 3) — udbyderen af en flyrejses forpligtelse til at sikre sig, at kundens accept af valgfrie pristillæg sker som følge af et aktivt valg — begrebet »valgfrie pristillæg« — prisen for en afbestillingsforsikring, der udbydes af et selvstændigt forsikringsselskab, der indgår i rejsens samlede pris, og som opkræves af passageren på samme tid som selve flyrejsen

Konklusion

Begrebet »valgfrie pristillæg« som omhandlet i artikel 23, stk. 1, sidste punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet skal fortolkes således, at det omfatter prisen for ydelser, såsom den i hovedsagen omhandlede afbestillingsforsikring, i forbindelse med flyrejsen, leveret af en anden part end luftfartsselskabet, og som opkræves hos kunden af sælgeren af rejsen sammen med flybilletprisen i form af en samlet pris.

(1) EUT C 173 af 11.6.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/16

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. juli 2012 — Natthaya Dülger mod Wetteraukreis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Giessen — Tyskland)

(Sag C-451/11) (1)

(Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - artikel 7, stk. 1 - opholdsret for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat - thailandsk statsborger, som har været gift med en tyrkisk arbejdstager, og har boet sammen med denne i mere end tre år)

2012/C 295/26

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Giessen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Natthaya Dülger

Sagsøgt: Wetteraukreis

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Gießen — fortolkning af artikel 7, stk. 1, første led, i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af associeringsrådet, der er nedsat ved associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Tyrkiet — opholdsret for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat — thailandsk statsborger der har boet sammen med sin ægtefælle i mere end tre år og indtil sin skilsmisse

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af associeringsrådet, der blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara dels af Republikken Tyrkiet, dels af EØF’s medlemsstater og Fællesskabet, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at et familiemedlem til en tyrkisk arbejdstager, som er statsborger i et andet tredjeland end Tyrkiet, i værtsmedlemsstaten kan påberåbe sig de rettigheder, der følger af denne bestemmelse, forudsat at alle de andre betingelser, der er fastsat heri, er opfyldt.

(1) EUT C 347 af 26.11.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/15

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. juli 2012 — Pie Optiek mod Bureau Gevers og European Registry for Internet Domains (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles — Belgien)

(Sag C-376/11) (1)

(Internet - topdomænet.eu - forordning (EF) nr. 874/2004 - domænenavne - trinvis registrering - artikel 12, stk. 2 - begrebet »indehavere af ældre rettigheder« - person, der af en varemærkeindehaver bemyndiges til i eget navn, men for indehaverens regning, at registrere et domænenavn, der er identisk med eller ligner det pågældende varemærke - ikke tilladelse til andre former for brug af tegnet som varemærke)

2012/C 295/24

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pie Optiek

Sagsøgte: Bureau Gevers og European Registry for Internet Domains

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Bruxelles — fortolkning af artikel 12, stk. 2, og artikel 21, stk. 1, litra a), i Kommissionens forordning (EF) nr. 874/2004 af 28. april 2004 om generelle retningslinjer for implementeringen af topdomænet.eu og dets funktioner samt principperne for registrering (EUT L 162, s. 40) — fortolkning af artikel 4, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 733/2002 af 22. april 2002 om implementering af topdomænet.eu (EFT L 113, s.1) — spekulation og misbrug af registreringer — begrebet »indehavere af ældre rettigheder« — person, som har fået varemærkeindehaverens tilladelse til i eget navn, men for licensgiverens regning, at registrere et domænenavn, der er identisk med eller ligner nævnte varemærke, uden at have fået tilladelse til at gøre anden brug af tegnet som varemærke — navn registreret i mangel af »rettigheder til eller retmæssige interesser i«

Konklusion

Artikel 12, stk. 2, tredje afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 874/2004 af 28. april om generelle retningslinjer for implementeringen af topdomænet.eu og dets funktioner samt principperne for registrering skal fortolkes således, at ordene »indehavere af ældre rettigheder« i en situation, hvor den pågældende ældre rettighed er en varemærkeret, ikke omfatter en person, der af indehaveren af det pågældende varemærke udelukkende er bemyndiget til i eget navn, men for varemærkeindehaverens regning, at registrere et domænenavn, der er identisk med eller ligner det pågældende varemærke, uden at denne person i øvrigt er bemyndiget til at bruge dette varemærke erhvervsmæssigt i overensstemmelse med dets egentlige funktioner.

(1) EUT C 298 af 8.10.2011.
1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 32 og 33 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/28/EF af 31. marts 2004, idet den har nægtet at anerkende to ansøgninger om markedsføringstilladelser for veterinærlægemidlerne CT-Line 15 % Premix og CT-Line 15 % Oral Powder inden for rammerne af den i førstnævnte direktiv foreskrevne decentraliserede procedure.
2)

Artikel 15, nr. 6), i direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 92/111, skal fortolkes således, at den fritagelse, som den fastsætter, ligeledes finder anvendelse på levering af et luftfartøj til en erhvervsdrivende, der ikke selv er et »luftfartsselskab[…], der mod betaling hovedsageligt flyver i udenrigstrafik« som omhandlet i denne bestemmelse, men som erhverver dette luftfartøj med henblik på, at det udelukkende skal anvendes af et sådant selskab.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/15

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. juli 2012 — Smart Technologies ULC mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-311/11 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b) - ordmærket WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH - varemærke bestående af et reklameslogan - fornødent særpræg - afslag på registrering)

2012/C 287/26

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Smart Technologies ULC (ved M. Edenborough, QC, og barrister T. Elias)

Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-523/09, Smart Technologies mod KHIM, hvorved Retten ikke gav medhold i en påstand om annullation af afgørelse R 554/2009-2 truffet den 29. september 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), om afslag på klagen over undersøgerens afgørelse om afslag på registrering af ordmærket »WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH« for varer i klasse 9

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Smart Technologies ULC betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 269 af 10.9.2011.
1)

Artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og tjenester (tilladelsesdirektivet) skal fortolkes således, at den er til hinder for opkrævning af en afgift for tilladelse til at installere faciliteter på, over eller under offentlig eller privat ejendom fra udbydende operatører, som uden at være indehavere af disse faciliteter anvender dem til at udbyde mobiltelefonitjenester.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/12

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juli 2012 — Fra.bo SpA mod Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches eV (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-171/11) (1)

(Frie varebevægelser - foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner - national certificeringsprocedure - formodning for overensstemmelse med national ret - anvendelse af artikel 28 EF på et privat certificeringsorgan)

2012/C 287/20

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fra.bo SpA

Sagsøgt: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches eV (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 34 TEUF, 101 TEUF og artikel 106, stk. 2, TEUF — anvendelse af disse bestemmelser på den aktivitet, der udøves af en privat sammenslutning (Technisch-Wissenschaftlicher Verein), der er godkendt af en medlemsstat som godkendelsesorgan for visse varer — direkte horisontal virkning af artikel 34 TEUF

Konklusion

Artikel 28 EF skal fortolkes således, at den finder anvendelse på et privat organs virksomhed på området for udarbejdelse af standarder og certificering, når den nationale lovgivning anser produkter, der er certificeret af dette organ, for forenelige med national ret, og dette kan hindre markedsføringen af produkter, der ikke er certificeret af det nævnte organ.

(1) EUT C 226 af 30.7.2011.