DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/16

Sag anlagt den 7. maj 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Estland

(Sag C-227/10)

()

2010/C 209/24

Processprog: estisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Oliver og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede, bistået af vandeadvokaat A. Salumets)

Sagsøgt: Republikken Estland

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Estland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (1) af 27. juni 2001 (om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet), idet den ikke forskriftsmæssigt har vedtaget de retsforskrifter, der er nødvendige for at gennemføre direktivets artikel 2, litra a), og artikel 6, stk. 1 og 3, i national ret.

— Republikken Estland tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ufuldstændig gennemførelse af artikel 2, litra a), første led

Kommissionen er af den opfattelse, at den definition, der er fastsat i § 31 i den estiske lov om vurdering af indvirkninger på miljøet og om miljøforvaltning (Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimise seaduse, KeHJS), selv om den for så vidt angår artikel 2, litra a), andet led, ud fra en umiddelbar betragtning er videre end den, der er fastsat i direktivet, alligevel for så vidt angår bestemmelsens første led er mere snæver end denne, fordi den undtager planer og programmer (med deres mulige indvirkninger på miljøet), som en myndighed opstiller, men som ikke udstedes i form af en retsakt. Efter national estisk ret er det således muligt, at planer og programmer, der burde have været udstedt på grundlag af lovregler eller administrative forskrifter (selv om den estiske lov ikke indeholder denne betingelse, der er fastsat i direktivet), ikke underkastes en vurdering af deres indvirkning på miljøet.

Mangelfuld gennemførelse af direktivets artikel 6, stk. 1

Kommissionen finder, at det i § 37, stk. 2, nr. 3), fastsatte krav om at offentliggøre enten udkastet til planen eller programmet eller kun rammedataene ikke er i overensstemmelse med direktivet. Generelt er rammedataene alt for løseligt beskrevet for det strategiske planlægningsdokument og gør det ikke muligt at konstatere og vurdere alle indvirkninger på miljøet og menneskers sundhed.

Ufuldstændig gennemførelse af direktivets artikel 6, stk. 3

I direktivets artikel 6, stk. 3, er der fastsat en klar forpligtelse til at udpege de myndigheder, der kan blive berørt af indvirkningen på miljøet af planers eller programmers gennemførelse. Der henvises ligeledes til denne bestemmelse i direktivets artikel 3, stk. 6, artikel 5, stk. 4, og artikel 6, stk. 1 og 2. I KeHJS’s § 36, stk. 3, og § 35, stk. 4, angives de myndigheder, der skal høres (socialministeriet, kulturministeriet, miljøministeriet, miljøstyrelsen, eller et organ under det lokale selvstyre), efter den estiske lov er det imidlertid ikke et krav, at andre myndigheder skal høres. Dette indebærer imidlertid, at der ikke gælder noget almindeligt krav om at høre alle myndigheder, som på grund af deres specifikke miljøansvar kan blive berørt af indvirkningen på miljøet af planers eller programmers gennemførelse. Efter de pågældende bestemmelser i KeHJS er det desuden uklart, hvilke yderligere myndigheder, der skal høres ud over de nævnte. Efter Kommissionens opfattelse er den estiske lov uklar, og valgfriheden ved udpegningen af myndighederne efter direktivets artikel 6, stk. 3, er for stor. Det er muligt, at andre myndigheder kan være berørt af de indvirkninger på miljøet, der forårsages af gennemførelsen af planen eller programmet. Også i tilfælde, hvor den estiske lov bestemmer, at andre myndigheder i givet fald kan høres, er der fortsat mulighed for, at de ikke høres, når de kan være berørt af de indvirkninger på miljøet, der forårsages af gennemførelsen af planen eller programmet, fordi der i dette tilfælde ikke gælder nogen høringsforpligtelse.

(1) EFT L 197, s. 30.