Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - forbud mod opkrævning af andre nationale afgifter med karakter af omsætningsafgift - formål - begrebet »omsætningsafgift« - rækkevidde - afgift på levering af konsumis og drikkevarer - ikke omfattet

(Rådets direktiv 77/388, art. 33)

2 Fællesskabsret - fortolkning - effektiv virkning

3 Fællesskabsret - fortolkning - tekster på flere sprog - uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige versioner

4 Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - punktafgifter - direktiv 92/12 - alkohol og alkoholholdige drikkevarer - pålæggelse af andre indirekte afgifter end punktafgift - betingelser - afgift på levering af alkoholholdige drikkevarer, som forfølger et andet formål end et rent budgetmæssigt, og som hverken følger den almindelige opbygning af reglerne om punktafgifter eller af de regler, som gælder for merværdiafgift - ulovlig

(Rådets direktiv 92/12, art. 3, stk. 2)

5 Præjudicielle spørgsmål - fortolkning - fortolkningsdommes tidsmæssige virkning - tilbagevirkende gyldighed - grænser - retssikkerhed - Domstolens skøn

(EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))

Sammendrag

1 Selv om artikel 33 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter er til hinder for, at der opretholdes eller indføres indregistreringsafgifter eller andre former for skatter og afgifter, som har momsens væsentlige kendetegn, er bestemmelsen ikke til hinder for, at der opretholdes eller indføres en afgift, som ikke har disse kendetegn. Den nævnte bestemmelse er derfor ikke til hinder for, at der i en medlemsstats lovgivning opretholdes en afgift, som pålægges levering mod vederlag af konsumis, forarbejdet med eller tilsat frugter, og af drikkevarer, i begge tilfælde inklusive medfølgende emballage og tilbehør. Da denne afgift udelukkende pålægges en begrænset kategori af goder, udgør den ikke en generel skat, da den ikke har til formål at ramme samtlige økonomiske transaktioner i den pågældende medlemsstat.

(jf. præmis 23, 24 og 25 samt domskonkl. 1)

2 Såfremt en fællesskabsbestemmelse kan fortolkes på flere måder, hvoraf kun den ene kan sikre bestemmelsens effektive virkning, skal der gives denne fortolkning prioritet.

(jf. præmis 41)

3 I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige versioner af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse desuden fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i.

(jf. præmis 42)

4 Artikel 3, stk. 2, i direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed - hvorefter de varer, som er nævnt i bestemmelsens stk. 1, kan pålægges andre former for indirekte beskatning end punktafgiften, hvis de dels pålægges i særligt øjemed i denne bestemmelses forstand, og der dels ved den pågældende beskatning iagttages de regler for afgiftspålæggelse, der gælder for punktafgifter og merværdiafgift, for så vidt angår bestemmelse af afgiftsgrundlaget, afgiftsberegning, afgiftens forfald og kontrol med beskatningen - er til hinder for, at der i en medlemsstats lovgivning opretholdes en afgift, som pålægges levering mod vederlag af alkoholholdige drikkevarer, der dels kun forfølger et rent budgetmæssigt formål, dels ikke er i overensstemmelse hverken med den almindelige opbygning af reglerne om punktafgifter på alkoholholdige drikkevarer, idet afgiftens størrelse fastsættes i forhold til varens værdi og ikke på grundlag af varens vægt, mængden af varen eller dens alkoholindhold, eller med de regler, som gælder for beregning og forfald af merværdiafgift.

(jf. præmis 30, 31 og 47-50 samt domskonkl. 2)

5 Under udøvelsen af den kompetence, som Domstolen har i henhold til traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF), vil den kun undtagelsesvis under anvendelse af et almindeligt retssikkerhedsprincip, der er knæsat i Fællesskabets retsorden, finde anledning til at begrænse de retsundergivnes mulighed for at påberåbe sig den således fortolkede bestemmelse med henblik på anfægtelse af tidligere i god tro stiftede retsforhold. En sådan begrænsning skal fremgå af selve den dom, der afgør fortolkningsspørgsmålet. Ved afgørelsen af, om en doms tidsmæssige virkning skal begrænses, skal der lægges vægt på, at selv om de praktiske følger af enhver retsafgørelse omhyggeligt må vurderes, kan man dog ikke gå så langt som til at gribe ind i rettens objektivitet og bringe dens fremtidige anvendelse i fare, blot fordi en retsafgørelse kan få virkninger for fortiden.

Eftersom artikel 3, stk. 2, i direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, ikke hidtil har været genstand for en fortolkende dom i en præjudiciel sag, og da Kommissionens handlemåde med rimelighed kan have ført den pågældende medlemsstat til at antage, at de nationale bestemmelser vedrørende afgiften på alkoholholdige drikkevarer var i overensstemmelse med fællesskabsretten, er tvingende retssikkerhedshensyn til hinder for en anfægtelse af retsforhold, der har udtømt deres virkninger i fortiden, idet en sådan anfægtelse med tilbagevirkende kraft ville skabe kaos i den berørte medlemsstats økonomiske forvaltning.

Der er derfor anledning til, at Domstolen fastslår, at bestemmelserne i direktivets artikel 3, stk. 2, ikke kan påberåbes til støtte for krav vedrørende en afgift som den pågældende, som er betalt eller forfalden til betaling inden datoen for afsigelsen af den dom, som fastslår afgiftens uforenelighed med fællesskabsretten, medmindre den, der fremsætter kravet, inden denne dato har anlagt sag eller på tilsvarende måde administrativt har fremsat krav.

(jf. præmis 57-60 og domskonkl. 3)