ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. januar 2022 — Autoridade Tributária e Aduaneira mod Termas Sulfurosas de Alcafache SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)

(Sag C-513/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 132, stk. 1, litra b) - fritagelse i forbindelse med visse former for virksomhed af almen interesse - fritagelse for hospitalsbehandling og pleje - transaktioner i nær tilknytning hertil - kurbade - beløb opkrævet for udfærdigelse af en individuel brugerkonto, der omfatter en lægejournal)

(2022/C 109/14)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autoridade Tributária e Aduaneira

Sagsøgt: Termas Sulfurosas de Alcafache SA

Konklusion

Artikel 132, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en transaktion, der består i at udfærdige en individuel brugerkonto, der omfatter en lægejournal, som giver ret til at købe pleje, som henhører under kategorien »klassiske kurbadsbehandlinger« i et kurbad, kan være omfattet af den fritagelse for merværdiafgift, der er fastsat i denne bestemmelse, som en transaktion i nær tilknytning til pleje, såfremt denne konto indeholder sundhedsoplysninger, oplysninger om ordinerede og planlagte plejeydelser samt oplysninger om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen heraf, og såfremt disse oplysninger er uomgængeligt nødvendige for at kunne levere disse plejeydelser og nå de terapeutiske mål, der forfølges. Den nævnte pleje og de transaktioner, der udføres i nær tilknytning hertil, skal desuden udføres under sociale betingelser svarende til dem, der gælder for offentligretlige organer, af centre for lægebehandling og diagnostik eller andre lignende behørigt anerkendte institutioner som omhandlet i nævnte artikel 132, stk. 1, litra b).

(1) EUT C 19 af 18.1.2021.
2)

Artikel 292 i direktiv 2009/138 skal fortolkes således, at loven i den medlemsstat, hvor retssagen verserer — således som dette udtryk er anvendt i denne artikel — har til formål at regulere alle virkningerne af likvidationen for denne retssag. Navnlig skal de bestemmelser i denne medlemsstats lovgivning, der for det første fastsætter, at indledning af en sådan likvidation medfører afbrydelse af den verserende retssag, for det andet gør genoptagelse af retssagen betinget af, at kreditoren anmelder sin fordring på forsikringserstatning i forsikringsselskabets bo, og at de organer, som det påhviler at gennemføre likvidationen, inddrages i retssagen, og for det tredje forbyder, at der afsiges dom til betaling af en erstatning, idet erstatningen nu kun kan gøres til genstand for en konstatering af, at fordringen herpå består, og fastsættelse af dens størrelse, finde anvendelse, for så vidt som sådanne bestemmelser principielt ikke griber ind i de kompetencer, som er forbeholdt hjemlandets lovgivning i henhold til det nævnte direktivs artikel 274, stk. 2.
C 109/8

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 13. januar 2022 — Skarb Państwa — Starosta Nyski mod New Media Development & Hotel Services Sp. z o.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Opolu — Polen)

(Sag C-327/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2011/7/EU - bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner - anvendelsesområde - begrebet »handelstransaktioner« - offentlig myndighed, der handler som en virksomheds kreditor - ikke omfattet - en offentlig myndigheds overdragelse af en tidsubegrænset brugsret til fast ejendom til en virksomhed mod betaling af en årlig afgift)

(2022/C 109/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Opolu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skarb Państwa — Starosta Nyski

Sagsøgt: New Media Development & Hotel Services Sp. z o.o.

Konklusion

Begrebet »handelstransaktioner« som omhandlet i artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner skal fortolkes således, at det ikke omfatter en offentlig myndigheds opkrævning af en afgift som vederlag for en tidsubegrænset brugsret til et grundstykke hos en virksomhed, i forhold til hvilken denne offentlige myndighed er kreditor.

(1) EUT C 28 af 25.1.2021.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2022 — »MONO« SIA mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra l’Administratīvā apgabaltiesa — Letland)

(Sag C-326/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - punktafgift - direktiv 2008/118/EF - fritagelse for harmoniseret punktafgift - varer, der er bestemt til anvendelse i diplomatiske eller konsulære forbindelser - de af værtsmedlemsstaten fastsatte betingelser for anvendelse af fritagelsen - betaling med andre midler end kontanter)

(2022/C 109/09)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā apgabaltiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»MONO« SIA

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Konklusion

Artikel 12 i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at værtsmedlemsstaten ved fastsættelsen af betingelserne og begrænsningerne for anvendelsen af punktafgiftsfritagelsen for varer, der anvendes i diplomatiske og konsulære forbindelser, underlægger anvendelsen af denne fritagelse en betingelse om, at prisen for de nævnte varer betales med andre betalingsmidler end kontanter.

(1) EUT C 329 af 5.10.2020.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. januar 2022 — Zipvit Ltd mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-156/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 168 - ret til fradrag - levering af posttjenester fejlagtigt fritaget - moms, som anses for indeholdt i markedsprisen for leveringen med henblik på udøvelse af fradragsretten - ikke omfattet - begrebet den moms, »som skal betales eller er betalt«)

(2022/C 109/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Zipvit Ltd

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Konklusion

Artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at merværdiafgiften (moms) ikke kan anses for at skulle betales eller være betalt og derfor ikke kan fradrages af den afgiftspligtige person, når dels sidstnævnte og dennes leverandør med urette — på grundlag af de nationale myndigheders urigtige fortolkning af EU-retten — har været af den opfattelse, at de pågældende ydelser var fritaget for moms, og at de udstedte fakturaer følgelig ikke angiver denne, i en situation, hvor den aftale, som er indgået mellem disse to personer, fastsætter, at såfremt denne afgift skulle betales, bærer modtageren omkostningerne hertil, og der dels ikke rettidigt er taget nogen skridt med henblik på efteropkrævning af momsen, således at enhver handling fra leverandørens og skatte-, afgifts- og toldmyndighedens side med henblik på efteropkrævning af den udeladte moms er forældet.

(1) EUT C 215 af 29.6.2020.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 16. december 2021 — Apollo Tyres (Ungarn) Kft. mod Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék — Ungarn)

(Sag C-575/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftforurening - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - direktiv 2003/87/EF - anlæg til forbrænding af brændsel - bilag I - samlet nominel indfyret termisk effekt - bestemmelser om beregning - sammenlægningsreglen)

(2022/C 84/23)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Apollo Tyres (Hungary) Kft.

Sagsøgt: Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

Konklusion

Punkt 3 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om et system for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/410 af 14. marts 2018, skal fortolkes således, at et anlægs samlede nominelle indfyrede termiske effekt skal beregnes ved at sammenlægge den maksimale nominelle indfyrede termiske effekt af de tekniske enheder, som anlægget består af, medmindre de begrænsninger af denne maksimale nominelle indfyrede termiske effekt, som driftslederen har pålagt, er permanente, og at disse begrænsninger, ligesom deres permanente karakter, faktisk kan efterprøves af den nationale myndighed, der er kompetent til tildeling af emissionskvoter.

(1) EUT C 28 af 25.1.2021.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. december 2021 — Randstad Italia SpA mod Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA og Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-497/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU - medlemsstaternes forpligtelse til at tilvejebringe den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten - offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - artikel 1, stk. 1 og 3 - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - dom afsagt af den øverste domstol i forvaltningsretlige sager i en medlemsstat, hvorved det i strid med Domstolens praksis fastslås, at et søgsmål anlagt af en tilbudsgiver, der er blevet udelukket fra en offentlig udbudsprocedure, ikke kan antages til realitetsbehandling - manglende adgang til domstolsprøvelse af denne dom ved den øverste domstol i denne medlemsstats retsorden - effektivitetsprincippet og ækvivalensprincippet)

(2022/C 84/21)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Randstad Italia SpA

Sagsøgte: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA og Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

Konklusion

Artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 19, stk. 1, TEU samt artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26. februar 2014, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstats nationale ret, der ifølge national retspraksis bevirker, at retssubjekter, såsom tilbudsgivere, der har deltaget i en procedure om tildeling af en offentlig kontrakt, ikke inden for rammerne af en anke ved den øverste domstol i denne medlemsstats retsorden kan anfægte overensstemmelsen med EU-retten af en dom afsagt af den øverste domstol i forvaltningsretlige sager i denne medlemsstat.

(1) EUT C 433 af 14.12.2020.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. december 2021 — V.М.А. mod Stolichna obshtina, rayon »Pancharevo« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)

(Sag C-490/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - barn, der er født i sine forældres værtsmedlemsstat - fødselsattest, der er udstedt af denne medlemsstat, og hvori der er angivet to mødre til barnet - afslag fra den ene af disse to mødres oprindelsesmedlemsstat på at udstede en fødselsattest for barnet på grund af manglende oplysninger om, hvem der er barnets biologiske mor - besiddelse af en fødselsattest som betingelse for udstedelse af et identitetskort eller et pas - national lovgivning i denne oprindelsesmedlemsstat, hvorefter forældreskab for personer af samme køn ikke anerkendes)

(2022/C 84/20)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Sofia-grad

Parter i hovedsagen

Sagsøger: V.М.А.

Sagsøgt: Stolichna obshtina, rayon »Pancharevo«

Konklusion

Artikel 4, stk. 2, TEU, artikel 20 TEUF og 21 TEUF og artikel 7, 24 og 45 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at med hensyn til et mindreårigt barn, som er unionsborger, og hvis fødselsattest, udstedt af de kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaten, angiver to personer af samme køn som barnets forældre, er den medlemsstat, hvor dette barn er statsborger, forpligtet til dels at udstede et identitetskort eller et pas til barnet, uden krav om, at dens nationale myndigheder først har udstedt en fødselsattest, dels — i lighed med alle andre medlemsstater — at anerkende det dokument fra værtsmedlemsstaten, som gør det muligt for dette barn at udøve sin ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område sammen med hver af disse to personer.

(1) EUT C 433 af 14.12.2020.
1)

Artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for udstedelsen af en europæisk arrestordre mod en person, som har været genstand for strafferetlig forfølgning, der oprindeligt blev afbrudt ved en endelig retsafgørelse vedtaget på grundlag af en amnesti, og som er blevet genoptaget som følge af vedtagelsen af en lov om ophævelse af denne amnesti og om annullation af den nævnte retsafgørelse, når sidstnævnte er blevet vedtaget inden nogen prøvelse af den pågældende persons strafferetlige ansvar.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. december 2021 — GN og WX mod Prefettura di Massa Carrara — Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice di pace di Massa — Italien)

(Sag C-274/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - færdsel - indregistrering og beskatning af motorkøretøjer - fører, der er bosiddende i en medlemsstat - køretøj indregistreret i en anden medlemsstat - køretøj, der kortvarigt stilles vederlagsfrit til rådighed - national lovgivning, som forbyder personer, der har haft bopæl i Italien i mere end 60 dage, at færdes i denne medlemsstat med et køretøj, der er indregistreret i udlandet)

(2022/C 84/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di pace di Massa

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: GN og WX

Sagsøgt: Prefettura di Massa Carrara — Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

Konklusion

Artikel 63, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der forbyder enhver person, som i mere end 60 dage har haft bopæl i denne medlemsstat, dér at føre et motorkøretøj, der er indregistreret i en anden medlemsstat, uanset i hvis navn dette køretøj er indregistreret, uden at varigheden af det tidsrum, hvor dette køretøj er blevet anvendt i den første medlemsstat, tages i betragtning, og uden at den pågældende person kan gøre en ret til fritagelse gældende, når dette samme motorkøretøj hverken i det væsentlige skal anvendes varigt på førstnævnte medlemsstats område eller faktisk anvendes på denne måde.

(1) EUT C 297 af 7.9.2020.
Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. december 2021 — EP og GM mod Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-395/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved aflysning eller lange forsinkelser - artikel 2, litra l) - artikel 5, stk. 1 - ændring af afgangstidspunktet for en flyvning - flyvning udsat med ca. tre timer - underretning af passagererne ni dage inden afgang - begreberne »aflysning« og »forsinkelse«)

(2022/C 84/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: EP og GM

Sagsøgt: Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.

Konklusion

Artikel 2, litra l), artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en flyafgang ikke kan anses for at være »aflyst« i disse bestemmelsers forstand, når det transporterende luftfartsselskab udsætter dennes planlagte afgangstidspunkt med mindre end tre timer uden at foretage andre ændringer af denne flyvning.

(1) EUT C 399 af 23.11.2020.
3)

Artikel 5, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at en flypassager, der har reserveret en flyvning via en formidler, betragtes som ikke at have fået meddelelse om aflysningen af denne flyvning, når, selv om det transporterende luftfartsselskab har sendt meddelelsen om denne aflysning videre til den formidler, via hvilken lufttransportkontrakten blev indgået med passageren, mindst to uger før det planlagte afgangstidspunkt, den nævnte formidler ikke har givet passageren meddelelse om den nævnte aflysning inden for den i den nævnte bestemmelse fastsatte frist, og denne passager ikke har givet formidleren tilladelse til at modtage den videresendte oplysning fra det nævnte transporterende luftfartsselskab.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. december 2021 — Gtflix Tv mod DR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-251/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 7, nr. 2) - speciel kompetence i sager om erstatning uden for kontrakt - offentliggørelse på internettet af angiveligt nedsættende ytringer om en person - stedet for skadens indtræden - retterne i hver enkelt medlemsstat, på hvis område et indhold offentliggjort på internettet er eller har været tilgængeligt)

(2022/C 84/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gtflix Tv

Sagsøgt: DR

Konklusion

Artikel 7, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en person, som anser sine rettigheder for at være krænket på grund af spredning af nedsættende ytringer om vedkommende på internettet og derfor anlægger sag både med henblik på berigtigelse af oplysninger og fjernelse af indhold offentliggjort på internettet og med henblik på erstatning for den skade, der følger af denne offentliggørelse på internettet, for retterne i hver enkelt medlemsstat, på hvis område disse ytringer er eller har været tilgængelige, kan kræve erstatning for den skade, som den pågældende har lidt, på den medlemsstats område, hvor den ret, hvorved sagen er anlagt, er beliggende, selv om disse retter ikke har kompetence til at påkende påstanden om berigtigelse og fjernelse.

(1) EUT C 297 af 7.9.2020.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. december 2021 — A.K. mod Skarb Państwa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polen)

(Sag C-428/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - andet direktiv 84/5/EØF - artikel 1, stk. 2 - direktiv 2005/14/EF - direktiv 2009/103/EF - artikel 9, stk. 1 - forpligtelse til at forhøje de mindstebeløb, der er dækket af den lovpligtige forsikring - overgangsperiode - ny regel, som skal anvendes øjeblikkeligt på de fremtidige virkninger af en situation, der er opstået, mens den tidligere regel var gældende - situation, der er opstået før ikrafttrædelsen af en materiel EU-retsregel - national lovgivning, hvorefter forsikringsaftaler, der er indgået inden den 11. december 2009, ikke er omfattet af forpligtelsen til at forhøje de mindstebeløb, der er dækket af den lovpligtige forsikring)

(2022/C 84/19)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A.K.

Sagsøgt: Skarb Państwa

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005, og artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse skal fortolkes således, at de medlemsstater, der gjorde brug af den i disse bestemmelser foreskrevne mulighed for at fastsætte en overgangsperiode, var forpligtede til at kræve, at de mindstebeløb for dækning, der var fastsat i motorkøretøjsforsikringsaftaler, der var blevet indgået før den 11. december 2009, men som stadig var i kraft på denne dato, fra og med denne dato skulle være i overensstemmelse med den regel, der er fastsat i nævnte bestemmelsers fjerde afsnit.

(1) EUT C 278 af 12.7.2021.
Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 10. februar 2022 — PF og MF mod Minister for Agriculture Food and the Marine og Sea Fisheries Protection Authority (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court — Irland)

(Sag C-564/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles fiskeripolitik - forordning (EF) nr. 1224/2009 - kontrolordning - artikel 33, stk. 2, litra a), og artikel 34 - registrering af fangster og fiskeriindsats - fremsendelse til Europa-Kommissionen af oplysninger om de fangede jomfruhummermængder - mulighed for at anvende andre oplysninger end dem, der fremgår af fiskerilogbogen - rimelig og videnskabeligt forsvarlig metode til behandling og verifikation af data - lukning af fiskerier)

(2022/C 148/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: PF og MF

Sagsøgte: Minister for Agriculture Food and the Marine og Sea Fisheries Protection Authority

Konklusion

Artikel 33, stk. 2, litra a), og artikel 34 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en kontrolordning for Unionen med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/812 af 20. maj 2015, skal fortolkes således, at den centrale kontrolmyndighed i en medlemsstat ikke er forpligtet til kun at meddele Europa-Kommissionen de data, der er registreret af førere af fiskerfartøjer i fiskerilogbogen i henhold til forordningens artikel 14 og 15, men kan anvende en rimelig og videnskabeligt gyldig metode, såsom den såkaldte »tidsforbrug«-metode, til at behandle disse data for at sikre sig korrektheden af tallene vedrørende fangster, som den meddeler Kommissionen.

(1) EUT C 19 af 18.1.2021.