Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – arbejdstagere – anerkendelse af eksamens- og kvalifikationsbeviser – anvendelsesområdet for direktiv 89/48 og 92/51

[Rådets direktiv 89/48, art. 3, stk. 1, litra b), og direktiv 92/51]

2. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – arbejdstagere – anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed – direktiv 89/48

(Rådets direktiv 89/48, art. 4, stk. 1 tredje afsnit)

Sammendrag

1. Direktiv 92/51 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som i lighed med direktiv 89/48 er ændret ved direktiv 2001/19, finder ikke anvendelse på en ansøger, der har kvalifikationer i form af en eksamen som »Bachelor of Arts in Fine Arts Valuation«, og som ønsker at udøve erhvervet som leder af frivillige offentlige auktioner over løsøre i en medlemsstat, hvor udøvelsen af dette erhverv er forbeholdt indehavere af et eksamensbevis som omhandlet i direktiv 89/48. Dette sidstnævnte direktiv, og navnlig direktivets artikel 3, stk. 1, litra b), finder derimod anvendelse på en sådan ansøger, såfremt erhvervet som leder af frivillige offentlige auktioner over løsøre i den medlemsstat, hvori ansøgeren har opnået de pågældende kvalifikationer, ikke er et lovreguleret erhverv i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktivs artikel 1, litra c). I givet fald påhviler det den forelæggende ret at afgøre, om det er tilfældet.

(jf. præmis 49 og domskonkl. 1)

2. For at kunne fravige princippet om, at ansøgeren frit kan vælge mellem en prøveperiode og en egnethedsprøve, opstilles der i artikel 4, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv 89/48 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved direktiv 2001/19, to kumulative betingelser, som medlemsstaterne skal opfylde, for at de selv kan vælge udligningsforanstaltningen. Der skal for det første være tale om et erhverv, for hvis udøvelse det er nødvendigt at have nøje kendskab til national ret. For det andet skal rådgivning og/eller bistand med hensyn til national ret indgå som et væsentligt og fast element.

Med hensyn til den første betingelse gælder det, at et erhverv, som der kun kan opnås adgang til, såfremt den pågældende er i besiddelse af et juridisk eksamensbevis, der bekræfter studier af mindst to års varighed, udgør et erhverv, til hvis udøvelse det må lægges til grund, at der kræves et nøje kendskab til national ret som omhandlet i den nævnte bestemmelse.

Med hensyn til den anden betingelse gælder det, at det ikke er nødvendigt for anvendelsen af denne bestemmelse, at den omhandlede virksomhed indebærer, at der ydes rådgivning og/eller bistand vedrørende alle områder inden for national ret. Det er tilstrækkeligt, at denne rådgivning eller bistand vedrører et særligt område, og at den indgår som et væsentligt og fast element af den pågældende virksomhed. I denne forbindelse skal der navnlig tages udgangspunkt i den normale praksis inden for det omhandlede erhverv.

(jf. præmis 53 og 60 samt domskonkl. 2)