DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/7

Appel iværksat den 9. maj 2012 af Grazer Wechselseitige Versicherung AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 28. februar 2012 i sag T-282/08, Grazer Wechselseitige Versicherung AG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-215/12 P)

2012/C 184/13

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (ved Rechtsanwalt H. Wollmann)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

1) Den anfægtede dom ophæves.

2) Domstolen træffer selv endelig afgørelse og annullerer Kommissionens beslutning 2008/719/EF af 30. april 2008 om Østrigs statsstøtte C 56/06 (ex NN 77/06) til privatiseringen af Bank Burgenland (EUT L 239, s. 32) og pålægger Europa-Kommissionen at bære sagens omkostninger ved Domstolen og ved Retten.

3) Subsidiært til påstand nr. 2 hjemvises sagen til Retten og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Den foreliggende appel retter sig mod Rettens dom af 28. februar 2012 i sag T-282/08, Bank Burgenland. Appellanten anfægter Rettens afgørelse i sin helhed. Den anfægtede dom er for det første behæftet med en rettergangsfejl, hvorved appellantens interesser er blevet krænket. For det andet har Retten ved sin afgørelse på flere måder tilsidesat EU-retten. Appellanten gør følgende anbringender gældende:

Med sit første anbringende gør Grazer Wechselseitige Versicherung AG gældende, at EU-retten er blevet tilsidesat. Retten var af den opfattelse, at Land Burgenland ikke burde have taget hensyn til Land Burgenlands opfyldelsesgaranti for Bank Burgenlands eksisterende forpligtelser under privatiseringsprocessen. Disse overvejelser er udtryk for en retsvildfarelse. Retten har anvendt målestokken om den privatøkonomisk handlende investor forkert. Retten miskender, at der ved Bank Burgenlands opfyldelsesgaranti er tale om en forpligtelse, som det pågældende Land overtog i sin egenskab af bankens ejer. I overensstemmelse med Domstolens praksis og Rettens praksis i andre sager, som eksempelvis Ryanair-sagen (1), skal der tages hensyn til en hæftelse, som en medlemsstat påtager sig i forbindelse med en erhvervsmæssig aktivitet, ved anvendelsen af kriteriet om den private investor. Derudover er Rettens retsopfattelse uforenelig med de EU-retlige statsstøttebestemmelsers effektive virkning. Det af Retten påberåbte princip, ifølge hvilket EU-medlemsstaterne ikke ved privatiseringen af banker må tage hensyn til, at erhververen løser medlemsstaten fra eksisterende statsgarantier, vil kunne medføre betydelige hindringer for håndteringen af den forhåndenværende finans- og statsgældskrise i Europa.

Med sit andet anbringende gør appellanten gældende, at den anfægtede dom er behæftet med en rettergangsfejl, idet Retten ikke har foretaget nogen selvstændig vurdering af et væsentligt klagepunkt, men blot »blanko« har henvist til Kommissionens redegørelse. Det drejer sig om Kommissionens fejlagtige vurdering, ifølge hvilken de mangler, som Land Burgenlands licitationsbetingelser (angiveligt) var behæftede med, ingen indflydelse havde på størrelsen af de afgivne bud. Ved den ureflekterede overtagelse af denne fejlagtige retlige bedømmelse har Retten selv tilsidesat EU-retten. Retten har overset, at de fejlbehæftede licitationsbetingelser kunne føre til, at tilbudsgiverne ville afgive højere bud end ved en betingelsesfri licitation. Ved privatiseringen af Bank Burgenland har det tabende konsortium efter alt at dømme budt en for høj købspris for at kompensere for de kvalitative mangler ved deres eget bud (nemlig faren for, at Land Burgenland ved et salg til konsortiet ville komme til at hæfte for opfyldelsesgarantien). Da Retten fandt, at det kvalitative kriterium om »fritagelse fra opfyldelsesgarantien« var statsstøtteretligt ulovligt, kunne den ikke samtidig antage, at konsortiets tilbud var en god tilnærmelsesværdi for den — statsstøttefrie — markedspris for Bank Burgenland.

Med sit tredje anbringende gør appellanten gældende, at appellantens ret til kontradiktion er blevet tilsidesat. Retten har undladt at bedømme et væsentligt anbringende. Det er blandt parterne uomtvistet, at Bank Burgenland før afslutningen af privatiseringen også ved et salg til konsortiet ville have udstedt yderligere lån på et beløb på 320 millioner EUR. Disse udlån ville have nydt godt af Land Burgenlands opfyldelsesgaranti. Appellanten har endvidere i sin stævning af 17. juli 2008 udtrykkeligt anført, at konsortiet ved dette tiltag ville være blevet begunstiget i væsentligt større grad end appellanten. Kommissionen har ikke taget hensyn til dette ved sammenligningen af de to bud. Retten går i den anfægtede dom ikke ind på det omhandlede anbringende. Dermed har Retten ikke endeligt behandlet appellantens anbringender, og har frataget Unionens retsinstanser muligheden for at udøve den prøvelse, de er tillagt.

(1) Rettens dom af 17.12.2008, sag T-196/04, Ryanair mod Kommissionen, Sml. II, s. 3643.