Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – dokumenter, som hidrører fra en medlemsstat – medlemsstatens mulighed for at anmode institutionen om ikke at give aktindsigt i dokumenter – institutionens forpligtelse til ikke at udbrede dokumenterne uden forudgående samtykke

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 5)

2. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – dokumenter, som hidrører fra en medlemsstat – medlemsstatens mulighed for at anmode institutionen om ikke at give aktindsigt i dokumenter – rækkevidde

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1-3 og 5)

3. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – dokumenter, som hidrører fra en medlemsstat – medlemsstatens mulighed for at anmode institutionen om ikke at give aktindsigt i dokumenter – proceduremæssige konsekvenser – medlemsstatens og EU-institutionens pligt til at begrunde afslaget på aktindsigt – rækkevidde

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1-3)

4. Den Europæiske Union – institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – dokumenter, som hidrører fra en medlemsstat – medlemsstatens mulighed for at anmode institutionen om ikke at give aktindsigt i dokumenter – Unionens retsinstansers kompetence til at efterprøve, om afslaget er materielt begrundet – undersøgelse af dokumenterne for lukkede døre

(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1-3)

Sammendrag

1. Når en medlemsstat gør brug af muligheden, jf. artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, for at anmode om, at et specifikt dokument, som hidrører fra medlemsstaten, ikke udleveres uden dens forudgående samtykke, skal der indhentes forudgående samtykke fra medlemsstaten, før institutionen i givet fald kan udlevere dokumentet. Heraf følger, a contrario, at den institution, der ikke er i besiddelse af den berørte medlemsstats samtykke, ikke er berettiget til at udlevere det pågældende dokument.

(jf. præmis 55 og 56)

2. Udøvelsen af den beføjelse, som artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter tildeler den berørte medlemsstat, begrænses af de materielle undtagelser, der er opregnet i samme artikels stk. 1-3, idet medlemsstaten i denne henseende blot tillægges en beføjelse til at deltage i institutionens afgørelse. Den berørte medlemsstats forudgående samtykke, jf. nævnte artikel 4, stk. 5, har således ikke karakter af en skønsmæssig vetoret, men snarere af en form for bekræftelse af, at ingen af undtagelserne i samme artikels stk. 1-3 er opfyldt. Den beslutningsproces, som er indført ved nævnte artikel 4, stk. 5, kræver således, at institutionen og den berørte medlemsstat kun kan henholde sig til de materielle undtagelser i nævnte stk. 1-3.

Hvad angår rækkevidden af den nævnte forordnings artikel 4, stk. 5, i forhold til den institution, der behandler anmodningen om aktindsigt, påvirker den berørte medlemsstats deltagelse – i forhold til den part, der har begæret aktindsigt – ikke den EU-retlige karakter af den afgørelse, som institutionen efterfølgende træffer over for den begærende part til besvarelse af den anmodning om aktindsigt, som den har modtaget vedrørende et dokument, den er i besiddelse af.

(jf. præmis 58 og 60)

3. Den institution, der behandler anmodningen om aktindsigt, og som er ophavsmand til en afgørelse om afslag på aktindsigt, er dermed ansvarlig for lovligheden af denne. Denne institution kan således ikke godtage en medlemsstats indsigelse mod udbredelse af et dokument, som hidrører fra medlemsstaten, hvis ikke der gives nogen form for begrundelse, eller hvis de af medlemsstaten anførte begrundelser for, at der gives afslag på aktindsigt i det omhandlede dokument, ikke henviser til undtagelserne opregnet i artikel 4, stk. 1-3, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. Følgelig påhviler det den berørte institution, før den giver afslag på aktindsigt i et dokument, der hidrører fra en medlemsstat, at undersøge, om denne medlemsstat har baseret sin indsigelse på de nævnte undtagelser, og om den har givet en behørig begrundelse for sit standpunkt i den henseende.

Det tilkommer derimod ikke den institution, der behandler anmodningen om aktindsigt, at foretage en udtømmende vurdering af den berørte medlemsstats indsigelse og dermed en kontrol, der går ud over en undersøgelse af, om der foreligger en begrundelse, der henviser til de nævnte undtagelser. At kræve en sådan udtømmende vurdering ville nemlig kunne medføre, at den institution, der behandler anmodningen om aktindsigt, efter at have foretaget sin vurdering, med urette giver den person, der har anmodet herom, aktindsigt i det omhandlede dokument, uanset indsigelsen, der er behørigt begrundet, fra den medlemsstat, hvorfra dokumentet hidrører.

(jf. præmis 61-64)

4. Anvendelsen af artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter er ifølge Unionens retsinstanser ikke til hinder for, at disse foretager en prøvelse af institutionens afgørelse om afslag, der er mere end blot en prima facie-kontrol, og som omfatter en materiel vurdering af, om undtagelserne i den nævnte forordnings artikel 4, stk. 1-3, finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.

I den situation, hvor en medlemsstat har begrundet sin modstand mod udbredelse af det omhandlede dokument, og hvor den berørte institution derfor tvinges til at give afslag på aktindsigt, er den begærende part sikret domstolsbeskyttelse. Det tilkommer Unionens retsinstanser efter anmodning fra den part, som den pågældende institution har meddelt afslag på aktindsigt, at undersøge, om afslaget gyldigt kunne baseres på de nævnte undtagelser, og om det er af betydning, at vurderingen heraf er foretaget af institutionen selv eller af den berørte medlemsstat.

Den garanti, der indgår i en sådan domstolsbeskyttelse af den part, der af den institution, der behandler begæringen om aktindsigt, har fået afslag på aktindsigt – efter en medlemsstats indsigelse – i et eller flere dokumenter, der hidrører fra denne medlemsstat, indebærer, at Unionens retsinstanser konkret skal vurdere lovligheden af afgørelsen om afslag på aktindsigt i lyset af alle relevante oplysninger, herunder først og fremmest de dokumenter, hvorom der er truffet afgørelse om afslag på udbredelse. Med henblik på overholdelse af forbuddet mod udbredelse af de pågældende dokumenter i tilfælde af et manglende forudgående samtykke fra den berørte medlemsstat tilkommer det Unionens retsinstanser at foretage undersøgelsen af disse dokumenter for lukkede døre, således at parterne ikke får adgang til de omhandlede dokumenter.

(jf. præmis 70, 72 og 73)