6.

Jeg kan derfor ikke tilslutte mig det af Forbundsrepublikken Tysklands regering og Guerrino Casati forfægtede synspunkt, hvorefter artikel 67, stk. 1, ikke med den deri indeholdte bestemmelse om, at restriktioner for kapitalbevægelser kun afskaffes »i det omfang, det er nødvendigt for fællesmarkedets tilfredsstillende funktion« lader den takt, hvori afskaffelsen sker, bero på skønsmæssige afgørelser i Rådet, men blot gør en begrænsning af kvantitativ art i den medlemsstaterne pålagte forpligtelse. Privatpersoner skulle altså efter overgangsperiodens udløb kunne påberåbe sig en subjektiv ret til at foretage valutaoverførsler (forbundsregeringen har oplyst, at dens anførsler navnlig har hensyn til kapitalbevægelser i valutarisk forstand), og den nationale ret skulle altså være kompetent til i hvert enkelt tilfælde at fastslå, om en given kapitalbevægelse skal anses for liberaliseret alt efter, om liberaliseringen har været nødvendig for fællesmarkedets tilfredsstillende funktion. Til støtte for disse synspunkter anføres for det første et argument af almindelig karakter. Det hævdes nemlig, at frie kapitalbevægelser har den samme betydning i EØF-traktatens system som de andre frie bevægelser (for varer, personer og tjenesteydelser), og at de derfor lige som dem — i kraft af de relevante reglers umiddelbare anvendelighed — skal være en realitet ved overgangsperiodens udløb. Omtalen i artikel 3, litra c), i traktaten af en samlet målsætning om »fjernelse af hindringerne for den frie bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital mellem medlemsstaterne« må være et bevis på, at de kontraherende parter agtede at indføre stort set ensartede regler for de omhandlede friheder. Man kan imidlertid efter min mening ved fortolkningen ikke nøjes med at henholde sig til de almindelige hovedprincipper for integrationen, således som disse er skitseret i de første artikler i traktaten; man må navnlig også tage hensyn til de særlige regler for hvert enkelt område, og reglerne om kapitalbevægelser er udformet på en sådan måde, at forskellen mellem dem og reglerne om arbejdskraftens frie bevægelighed, om etableringsretten og om fri bevægelighed for tjenesteydelser træder klart frem. Jeg mener ikke, det vil være berettiget at bortse fra eller at forklejne denne forskel med en henvisning til, at grundlaget for samtlige »bevægelsesfriheder« for Fællesskabet i princippet er det samme. Den tyske regerings standpunkt er på den anden side alt andet end klart, for så vidt som den anerkender, at der stadig er restriktioner, der er lovlige efter overgangsperiodens udløb — nemlig de restriktioner, der gælder for kapitalbevægelser »på kort sigt« — og som angives på grundlag af en af de lister, der findes som bilag til direktivet af 11. maj 1960 (liste D). Såfremt man for at finde ud af, hvilke restriktioner der er lovlige, må henholde sig til de direktiver, der er udstedt, kan det ikke overlades fortolkeren at anvende kriteriet om afskaffelsens nødvendighed for fællesmarkedets tilfredsstillende funktion, der herefter udelukkende vil kunne afgrænses nærmere gennem Rådets skønsmæssige afgørelser. Men så må man også anvende direktiverne for at finde ud af, hvilke restriktioner der er forbudt; dette stemmer i øvrigt overens med formålet med disse retsakter, der ifølge artikel 69 skal bruges til at gennemføre afskaffelsen af restriktioner og ikke til at angive de tilladte restriktioner. Heraf følger, at det i sidste ende vil være meningsløst at hævde, at valutamæssige restriktioner for kapitalbevægelser efter overgangsperiodens udløb er afskaffet uafhængigt af bestemmelsen i artikel 69. Det er ikke umagen værd heroverfor at indvende, at den tyske regering ikke bestrider gyldigheden af de allerede udstedte direktiver, men blot mener, at det er overflødigt at lade den yderligere liberalisering afhænge af udstedelsen af nye direktiver, når overgangsperioden én gang er udløbet og forbudet i artikel 67 dermed har virkning i og for sig. Forbundsregeringen henholder sig faktisk, for så vidt angår sondringen mellem valutamæssige restriktioner og restriktioner, der ikke har denne karakter, endnu engang til direktiverne med den tilføjelse, at Rådet »har forbeholdt sig at gennemføre en senere liberalisering«. Den tyske regering vil altså ikke for tiden tillægge artikel 67 umiddelbar anvendelighed, når det gælder restriktioner uden valutamæssig karakter, selv om denne regel omfatter alle restriktioner for kapitalbevægelser. Den tyske regering har fremdeles til støtte for det synspunkt, at artikel 67 er umiddelbar anvendelig anført, at medlemsstaterne under alle omstændigheder kan vedtage passende beskyttelsesforanstaltninger, såfremt kapitalbevægelserne medfører »forstyrrelser i kapitalmarkedets funktion« (artikel 73, stk. 1) eller vanskeligheder med hensyn til betalingsbalancen (artikel 108). Hertil kan uden videre svares, at ét er at antage, at medlemsstaterne fremdeles har frihed til at indføre eller opretholde alle de restriktive foranstaltninger, der kan forenes med de direktiver, som Rådet har udstedt eller vil udstede i medfør af artikel 69, noget andet er at fremholde, at de selv samme stater under visse omstændigheder og efter tilladelse fra Kommissionen har adgang til at vedtage beskyttelsesforanstaltninger. Problemet er med andre ord ikke at afgøre, om en enkelt medlemsstat er i stand til at undgå de muligt uacceptable konsekvenser, som et liberaliseret kapitalmarked får for dens økonomi; problemet er derimod at fastlægge rækkevidden af de begrænsninger, hvormed samtlige medlemsstater hidtil er blevet bebyrdet i kraft af artiklerne 67 ff. og den afledede ret. Under forudsætning heraf mener jeg, at den opfattelse, jeg går ind for, og hvorefter artikel 67 ikke er umiddelbar anvendelig, ikke på nogen måde påvirkes af det forhold, at traktaten har indført regler om beskyttelsesforanstaltninger i artiklerne 73, stk. 1, og 108. Disse regler kan naturligvis anvendes i de tilfælde, der angives i de to artikler som midlertidige undtagelser fra den for kapitalbevægelser gældende liberaliseringsordning og uden hensyn til det liberaliseringsniveau, der er nået.