ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 159/32

Sag anlagt den 5. marts 2014 — Vassiliou mod Kommissionen og ECB

(Sag T-151/14)

2014/C 159/43

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Costas Vassiliou (Kinshasa, Congo) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)

Sagsøgte: Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren i henhold til artikel 268 TEUF.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren gør gældende, at de sagsøgte var skyld i, at de penge, sagsøgeren havde stående på sin konto, blev unddraget ham, fordi de foranledigede en for tidlig pålæggelse af et bail-in værktøj på hans indestående i banken som en del af de betingelser, der var knyttet til den økonomiske støtte, som Cypern modtog den 26. april 2013 i henhold til artikel 13 i traktaten fra 2012 om den europæiske stabilitetsmekanisme. Sagsøgeren anfører: a) De sagsøgte overskred »åbenbart og groft grænserne« for deres beføjelser som EU-institutioner i henhold til artikel 136, stk. 3, TEUF, b) de overgav uretmæssigt den effektive kontrol med deres hverv som EU-institutioner, c) de foranledigede en for tidlig pålæggelse af et bail-in værktøj på indeståender i Bank of Cyprus og Cyprus Popular Bank, der ikke var blevet gennemført i EU-retten, d) de foranledigede restriktioner på pengebevægelser, hvorved personer med indeståender ikke kunne hæve og overføre deres midler til sikrere institutioner, og e) de tilsidesatte derved retssikkerhedsprincippet, lighedsprincippet og princippet om menneskerettigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 159/34

Sag anlagt den 28. februar 2014 — JingAo Solar m.fl. mod Rådet

(Sag T-158/14)

2014/C 159/46

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kina); Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, Kina); Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Kina); Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Kina); Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai) og JA Solar GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne A. Willems, S. De Knop og J. Charles)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Sagen fremmes til realitetsbehandling.

— Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 af 2. december 2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT L 325, s. 66) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

1. Første anbringende om, at institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger over for fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter afsendt fra Folkerepublikken Kina, selv om der i indledningsmeddelelsen kun var tale om fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter med oprindelse i Folkerepublikken Kina, har tilsidesat artikel 10, stk. 12, og artikel 10, stk. 13, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 (1).

2. Andet anbringende om, at institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger over for fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil, der ikke var genstand for en antisubsidieundersøgelse, har tilsidesat artikel 1 og 27 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.

3. Tredje anbringende om, at institutionerne ved kun at udføre en undersøgelse af to forskellige produkter (dvs. fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og celler) har tilsidesat artikel 2, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).
—

Følgelig gives der appellanterne medhold i deres påstande i første instans, og i overensstemmelse hermed: — annulleres lønsedlerne for juni 2009, for så vidt som disse lønsedler udgør den første iværksættelse, i forhold til appellanterne, af den pensionsordning, der blev vedtaget af Styringsrådet den 4. maj 2009, og i samme omfang annulleres alle efterfølgende og fremtidige lønsedler. — om fornødent annulleres afgørelserne om afslag på en fornyet gennemgang (»administrative review«) og afslagene på de interne klager (»grievance procedure«) af henholdsvis 28. august 2009 og 17. december 2009. — og følgelig: — tilpligtes appelindstævnte at betale den forskel i løn og pension, der følger af Styringsrådets førnævnte afgørelse af 4. maj 2009 i forhold til anvendelsen af den tidligere gældende pensionsordning. Denne forskel i løn og pension skal tillægges morarenter beregnet fra den 15. juni 2009 og efterfølgende fra den 15. i hver efterfølgende måned, indtil fuldstændig betaling sker, idet disse renter fastsættes til ECB's rentesats tillagt 3 point. — tilpligtes appelindstævnte at betale erstatning for det lidte tab som følge af tab af købekraft, idet dette tab efter billighed og foreløbigt fastsættes til 1 % af hver af sagsøgernes månedsløn. — tilpligtes ECB at betale sagens omkostninger.
—

Følgelig: — principalt, udbetales der et beløb til Randa Chart på EUR 509 283,88 (femhundredenitusindetohundredetreogfirs euro og otteogfirs centimer) i erstatning for de lidte tab, idet der tages forbehold for en forhøjelse af beløbet under sagen. — subsidiært, udbetales der et beløb til Randa Chart på EUR 380 063,81 EUR (trehundredefirstusindetreogtres euro og enogfirs centimer) i erstatning for de tab, der er lidt siden den 30. oktober 2008, idet der tages forbehold for en forhøjelse af beløbet under sagen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 159/31

Sag anlagt den 5. marts 2014 — Pavlides mod Kommissionen og ECB

(Sag T-150/14)

2014/C 159/42

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Constantinos Pavlides (Nicosia, Cypern) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)

Sagsøgte: Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— De sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren i henhold til artikel 268 TEUF.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har gjort gældende, at de sagsøgte var årsagen til, at han mistede pengene på sin konto, fordi de foranledigede, at der for tidligt blev pålagt et bail-in-værktøj på hans indlån i banken som en del af den betingelse, der var knyttet til den finansielle bistand til Cypern den 26. april 2013 i henhold til artikel 13 i traktaten om den europæiske stabilitetsmekanisme af 2012, idet de sagsøgte: a) »åbenbart og groft« overskred deres beføjelser som EU-institutioner, jf. artikel 136, stk. 3, TEUF, b) ulovligt overgav effektiv kontrol af deres funktioner som EU-institutioner, c) foranledigede, at der før tid blev indført et bail-in-værktøj på indlån i Bank of Cyprus og Cyprus Popular Bank, som ikke var blevet indført i EU-retten, d) indførte restriktioner på pengebevægelser, der forhindrede kontohavere i at hæve og/eller overføre deres penge til sikrere institutioner og e) handlede i strid med principperne om retssikkerhed, lighed og menneskerettigheder.
—

Personaleretten har tillagt de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten vedrørende overførsel af pensionsrettigheder, som vedtaget i 2011, tilbagevirkende kraft, idet den fastslog, at ansættelsesmyndigheden med henblik på fastsættelsen af det antal pensionsgivende tjenesteår, der ifølge Unionens pensionsordning svarer til den aktuarmæssige modværdi af appellantens belgiske pensionsrettigheder, med føje kunne anvende de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2011 med den begrundelse, at appellanten på tidspunktet for ikrafttrædelsen af disse bestemmelser ikke befandt sig i en »fuldstændig fastlagt« situation i henhold til de gældende generelle gennemførelsesbestemmelser af 2004, idet hun ikke havde accepteret det beregningsforslag, som hun tidligere havde fået tilsendt, og dette til trods for, at anmodningen om overførsel af pensionsrettigheder var blevet indgivet i november 2009, at appellantens rettigheder dermed havde taget endelig form på dette tidspunkt, og at de følgelig skulle fastlægges i henhold til de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 159/31

Sag anlagt den 5. marts 2014 — Anastasiou mod Kommissionen og ECB

(Sag T-149/14)

2014/C 159/41

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Harry Anastasiou (Larnaca, Cypern) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)

Sagsøgte: Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— De sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren i henhold til artikel 268 TEUF.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har gjort gældende, at de sagsøgte var årsagen til, at han mistede pengene på sin konto, fordi de foranledigede, at der for tidligt blev pålagt et bail-in-værktøj på hans indlån i banken som en del af den betingelse, der var knyttet til den finansielle bistand til Cypern den 26. april 2013 i henhold til artikel 13 i traktaten om den europæiske stabilitetsmekanisme af 2012, idet de sagsøgte: a) »åbenbart og groft« overskred deres beføjelser som EU-institutioner, jf. artikel 136, stk. 3 TEUF, b) ulovligt overgav effektiv kontrol af deres funktioner som EU-institutioner, c) foranledigede, at der før tid blev indført et bail-in-værktøj på indlån i Bank of Cyprus og Cyprus Popular Bank, som ikke var blevet indført i EU-retten, d) indførte restriktioner på pengebevægelser, der forhindrede kontohavere i at hæve og/eller overføre deres penge til sikrere institutioner og e) handlede i strid med principperne om retssikkerhed, lighed og menneskerettigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 159/32

Sag anlagt den 5. marts 2014 — Medilab mod Kommissionen og ECB

(Sag T-152/14)

2014/C 159/44

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Medilab Ltd (Nicosia, Cypern) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)

Sagsøgte: Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstand

— Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning i henhold til artikel 268 TEUF

Søgsmålsgrund og væsentligste argument

Sagsøgeren har gjort gældende, at de sagsøgte var skyld i, at de penge, sagsøgeren havde stående på hans konto, blev unddraget ham, fordi de foranledigede en tidlig pålæggelse af et bail in-værktøjet på hans indestående i banken som en del af de betingelser, der var knyttet til den økonomiske støtte, som Cypern modtog den 26. april 2013 i henhold til artikel 13 i traktaten fra 2012 om den europæiske stabilitetsmekanisme. Sagsøgeren anfører: a) De sagsøgte »overskred åbenbart og groft grænserne« for deres beføjelser som EU-institutioner i henhold til artikel 136, stk. 3, TEUF, b) de overgav uretmæssigt den effektive kontrol med deres hverv som EU-institutioner, c) de foranledigede en for tidlig pålæggelse af et bail in-værktøjet på indeståender i Bank of Cyprus og Cyprus Popular Bank, der ikke var blevet gennemført i EU-retten, d) de foranledigede restriktioner på pengebevægelser, hvorved personer med indeståender ikke kunne hæve og/eller overføre deres midler til sikrere institutioner, og e) de tilsidesatte derved retssikkerhedsprincippet, lighedsprincippet og menneskerettighederne.
—

Afgørelse truffet den 20. december 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 428/2013-2) annulleres og varemærket ELIKA erklæres gyldigt for samtlige de varer, for hvilke det er blevet registreret.
—

Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen fejlagtigt har nægtet adgang til aktindsigt i medfør af artikel 41, stk. 2, litra b) i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Sagsøgeren gør gældende, at den er umiddelbart og individuelt berørt af proceduren i henhold til artikel 29, i direktiv 2007/46/EF. Således har sagsøgeren ret til indsigt i de relevante akter, som en nødvendig forudsætning for, at den kan udøve sin grundlæggende ret til kontradiktion.
11.

Ellevte anbringende om, at Rådets forordning nr. 1194/2013 bygger på et åbenbart urigtigt skøn, idet fastsættelsen af en rimelig fortjenstmargen afvises på grundlag af den påstand, at anvendelsen af kapitalafkast ved denne fastsættelse er irrelevant for handelsvirksomheder, fordi de er servicevirksomheder uden betydelige kapitalinvesteringer, hvilket fejlagtigt fornægter, at handelsvirksomheder har behov for driftskapital for at kunne udøve deres handelsaktiviteter.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 151/20

Sag anlagt den 10. februar 2014 — Schniga mod CPVO — Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

(Sag T-91/14)

2014/C 151/27

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Schniga GmbH (Bolzano, Italien) (ved advokaterne G. Würtenberger og R. Kunze)

Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, New Zealand)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 20. september 2013 af Appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 004/2007) annulleres.

— EF-Sortsmyndigheden tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøgeren om en EF-sortsbeskyttelse: Schniga GmbH

Ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse vedrører: Gala Schnitzer — ansøgning om EF-sortsbeskyttelse nr. EU 18759

Udvalget ved Sortsmyndighedens afgørelse: Opretholdt EF-sortsbeskyttelsen

Appelkammerets afgørelse: Fandt klagen velbegrundet og annullerede den anfægtede afgørelse

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 61, stk. 1, litra b), artikel 55, stk. 4), artikel 59, stk. 3, og artikel 62 i Rådets forordning nr. 2100/94
—

Kommissionen har i hvert fald overtrådt sine beføjelser, for så vidt som dens handlinger går videre end det, der kræves for at bringe dens — delvist annullerede — afgørelse i overensstemmelse med Rettens dom af 19. marts 2013 i sag T-324/10. Kommissionen har dermed tilsidesat artikel 266, stk. 1, TEUF vedrørende sin pligt til at træffe foranstaltninger for at opfylde Domstolens domme.
3.

Det tredje anbringende er, at Personaleretten har begået retlige fejl ved fortolkningen af artikel 11 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den europæiske Union og bestemmelserne vedrørende overførsel af pensionsrettigheder (vedrørende præmis 74-98, 106, 109 og 110 i den appellerede dom). Kommissionen har gjort gældende, at henset til, at begrebet »ajourført kapital« som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i nævnte bilag VIII er forskellig fra begrebet »aktuarmæssig modværdi« som omhandlet i artikel 11, stk. 1, og defineret i artikel 8 i nævnte bilag VIII, har Personaleretten indskrænket sig til en fortolkning med udgangspunkt i ordlyden med henblik på at nå frem til konklusioner, der kan fremkalde store uligheder i behandlingen af de tjenestemænd, som har ansøgt om en overførsel »in« og de tjenestemænd, som har ansøgt om en overførsel »out« af deres pensionsrettigheder. Kommissionen har anført, at Personalerettens fortolkning er uforenelig såvel med de krav om økonomisk ligevægt, der gælder for Den Europæiske Unions pensionsordning, som med den ejendomsret, der tilkommer de tjenestemænd, der ansøger om en overførsel »in«.
—

Parlamentets afgørelse af 21. februar 2014 om at afslå det bud, som sagsøgeren afgav for at få tildelt kontrakten for bistand til teknisk drift af Europa-Parlamentets bygninger i Strasbourg (udbud nr. INLO.AO-2013-003-STR-UGIMS-03), og om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, annulleres.
—

Det fastslås, at Rådet har tilsidesat artikel 265 TEUF ved at undlade at handle på sagsøgerens anmodning af 17. januar 2014, hvis modtagelse Rådet bekræftede, om at fremlægge det bevismateriale, som Rådet støtter sig på for at indefryse sagsøgerens aktiver i Den Europæiske Union, og
—

Afgørelsen truffet den 18. februar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 329/2012-4) annulleres med den følge, at Harmoniseringskontoret fuldt ud må forkaste indsigelsen, idet varerne ikke er af samme art, og/eller tegnene ikke ligner hinanden, og der dermed ikke foreligger en risiko for forveksling, hvorved EF-varemærkeansøgning nr. 9 4 56 278 må antages til registrering som ansøgt.
3.

Tredje anbringende vedrørende Unionens ansvar uden for kontraktforhold Såfremt Retten finder, at betalingsfristen for Den Europæiske Union er udløbet, gør sagsøgeren gældende, at sagsøgte skal tilpligtes at betale en erstatning svarende til de ubetalte beløb i henhold til fakturaerne. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at sagsøgte har handlet ulovligt over for sagsøgeren i forbindelse med udpegningen af eksperter, hvilket har bevirket, at sagsøgte har pådraget sig erstatningsansvar uden for kontraktforhold.
—

Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 30. januar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2156/2012-4) for så vidt angår varer i klasse 6: »Metalbaner til bygningsbrug« og klasse 17: »Undertag«, og den anfægtede afgørelse ændres således, at ugyldighedsbegæringen for så vidt angår disse varer forkastes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/32

Sag anlagt den 7. marts 2014 — Calberson GE mod Kommissionen

(Sag T-164/14)

2014/C 184/54

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Frankrig) (ved advokaterne T. Gallois og E. Dereviankine)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren de følgende beløb: — De finansielle omkostninger, der er forbundet med den forsinkede frigivelse af sikkerhedsstillelsen for leveringen: 7 691,60 EUR inklusive moms. — Påløbne morarenter fra forfaldsdatoen for transportfakturaerne til tidspunktet for den faktiske betaling af disse: 81 817,25 EUR eksklusive moms og 6 344,17 USD. — »Morarenter af morarenter«: 2% for hver måneds forsinkelse med betalingen af de ovennævnte morarenter (på 81 817,25 EUR eksklusive moms og 6 344,17 USD). — Restancen for en transportfaktura: 17 400 EUR inklusive moms. — Differencen ved en vekselkurs: 30 580,41 EUR inklusive moms.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har på grundlag af forordning nr. 111/1999 (1) og nr. 1799/1999 (2) fået tildelt en kontrakt om transport af oksekød til Den Russiske Føderation inden for rammerne af programmet for levering af landbrugsprodukter til dette land.

Som følge af Domstolens dom af 17. januar 2013, Geodis Calberson GE (sag C-623/11, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), som tildeler Unionens retsinstanser kompetence til at påkende krav om erstatning for tab, der følger af fejl begået af det nationale interventionsorgan, har sagsøgeren nedlagt påstand om erstatning for det tab, som selskabet har lidt i forbindelse med gennemførelsen af den pågældende kontrakt.

Sagsøgeren har således gjort gældende, at det nationale interventionsorgan, FranceAgriMer, har begået en række fejl — nemlig i) den forsinkede frigivelse af sagsøgerens sikkerhedsstillelse for korrekt udførelse af kontrakten, ii) den forsinkede betaling af ubestridte fakturaer, iii) den manglende betaling af visse ubestridte fakturaer og iv) afregningen af visse fakturaer i en anden valuta end den i kontrakten fastsatte — hvilket har affødt et tab for sagsøgeren.

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 111/1999 af 18.1.1999 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2802/98 om et program for levering af landbrugsprodukter til Den Russiske Føderation (EFT L 14, s. 3).

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1799/1999 af 16.8.1999 om levering af oksekød til Rusland (EFT L 217, s. 20).
1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 49 TEUF, for så vidt som notarerhvervet er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 49 TEUF vedrørende etableringsfriheden og ikke henhører under udøvelse af offentlig myndighed som omhandlet i artikel 51 TEUF. Notarerhvervet kan derfor ikke udelukkes fra anvendelsesområdet for direktiv 2005/36/EU (1).
—

Appellanten har i denne henseende bl.a. gjort gældende, at Personaleretten alene har undersøgt, om fastsættelsen af mål afstedkom retligt bindende virkninger for den fremtidige bedømmelse af tjenestemanden, i stedet for at undersøge, om fastsættelsen af mål i sig selv indebar retligt bindende virkning for appellanten, hvilket den under alle omstændigheder burde have besvaret bekræftende. Appellanten har anført, at Personaleretten har sammenblandet fastsættelsen af mål og bedømmelsen af appellanten. Endvidere er det i strid med princippet om rettidig omhu og proportionalitetsprincippet og dermed retsstatsprincippet, at en tjenestemand i et helt år underkastes arbejdsbetingelser, som i det pågældende tilfælde er uacceptable, på grund af uacceptable mål, uden at den pågældende direkte kan modsætte sig dette.
2.

Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af høringsprincippet, idet Rådet har vedtaget den anfægtede retsakt uden at høre sagsøgeren, selv om folkeretten tilsiger, at udnyttelsen af et ikke-selvstyrende folks naturressourcer skal ske i samråd med dets repræsentanter. Sagsøgeren har gjort gældende at være den eneste repræsentant for det sahariske folk.
5.

Kommissionen har tilsidesat artikel 106, stk. 2, TEUF, idet den har foretaget en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder og givet en mangelfuld begrundelse ved at finde, at betingelserne for, at de foranstaltninger, der er fastsat i Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (2011), ikke var opfyldt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/46

Sag anlagt den 7. marts 2014 — ANKO mod Kommissionen

(Sag T-154/14)

2014/C 175/63

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Athen, Grækenland) (ved advokat V. Christianos)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at det samlede beløb på 185 664,10 EUR, som Kommissionen allerede har betalt til sagsøgeren for projektet OASIS samt det samlede beløb på 465 062,84 EUR, som Kommissionen allerede har betalt for projektet PERFORM, udgør støtteberettigede udgifter.

— Det fastslås, at beløbet på 1 824,05 EUR, som Kommissionen ikke har betalt for projektet OASIS, og beløbet på 637 117,17 EUR, som Kommissionen ikke har betalt som finansiel støtte til projektet PERFORM, udgør støtteberettigede udgifter, som Kommissionen som en konsekvens heraf skal betale til ANKO.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål vedrører Kommissionens ansvar i henhold til artikel 272 TEUF for kontrakt a) nr. 215 754 og kontrakt b) nr. 215 952, der har til formål at gennemføre projekt a) OASIS og projekt b) PERFORM.

Sagsøgeren har nærmere bestemt gjort gældende, at selv om denne har opfyldt sine kontraktmæssige forpligtelser, har Kommissionen i strid med de nævnte kontrakter, med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, med princippet om forbud mod misbrug af rettigheder og med proportionalitetsprincippet fremsat krav om tilbagebetaling af de beløb, der blev betalt til ANKO, for så vidt som de er ikke-støtteberettigede udgifter, og Kommissionen har afholdt sig fra at betale den finansielle støtte. Af denne grund har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine kontraktmæssige forpligtelser over for ANKO ved at afvise, at næsten samtlige de beløb, der er betalt til sagsøgeren for projekterne OASIS og PERFORM, er støtteberettigede og ved at gøre krav på beløbene som følge af, at de er uretmæssigt udbetalt. For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at tilbagesøgningen af samtlige beløb er disproportional og uberettiget.
—

Det fastslås, at artikel 4, litra f), i afgørelse 2012/21/EU og punkt 9 i Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste(2011) i henhold til artikel 277 TEUF er ulovlige og uanvendelige.