Sag C-176/15

Guy Riskin

og

Geneviève Timmermans

mod

den belgiske stat

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance de Liège)

»Præjudiciel forelæggelse — frie kapitalbevægelser — artikel 63 TEUF og 65 TEUF — artikel 4 TEU — direkte beskatning — beskatning af udbytte — bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst — tredjestat — anvendelsesområde«

Sammendrag – Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. juni 2016

Fri bevægelighed for kapital og frihed til at foretage betalinger – restriktioner – skattelovgivning – beskatning af udbytte – bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster indgået dels mellem to medlemsstater, dels mellem en af disse medlemsstater og en tredjestat – betinget modregning i den nationale skat, i den medlemsstat, hvor aktionæren har bopæl, af udbytteskat, der er betalt i den anden medlemsstat i henhold til overenskomsten mellem disse medlemsstater – betinget modregning fastsat i overenskomsten indgået mellem denne bopælsmedlemsstat og en tredjestat – lovlig

(Art. 4 TEU; art. 63 TEUF og 65 TEUF)

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF, sammenholdt med artikel 4 TEU, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat ikke udvider den adgang til fordelagtig behandling, som indrømmes en hjemmehørende aktionær på grundlag af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst indgået mellem denne medlemsstat og en tredjestat, hvorved den i denne tredjestat betalte kildeskat ubetinget modregnes i den skat, der skal betales i den medlemsstat, hvor aktionæren er hjemmehørende, til at omfatte en hjemmehørende aktionær, som modtager udbytte hidrørende fra en medlemsstat, med hvilken samme medlemsstat har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, der undergiver tildelingen af en sådan modregning yderligere betingelser fastsat i national ret.

Selv om en sådan ufordelagtig behandling udgør en restriktion for de frie kapitalbevægelser, som i princippet er forbudt ved artikel 63, stk. 1, TEUF, sondrer artikel 65, stk. 1, litra a), TEUF, og artikel 65, stk. 3, TEUF dog mellem den forskellige behandling, som er tilladt, og den forskelsbehandling, som er forbudt. I denne henseende er medlemsstaterne, da der ikke på EU-plan er truffet foranstaltninger med henblik på at indføre ensartede eller harmoniserede regler, fortsat kompetente til at fastlægge kriterierne for fordelingen af deres respektive beskatningsbeføjelser enten gennem overenskomst eller på egen hånd. Følgelig kan en medlemsstat blive foranlediget til gennem overenskomst eller på egen hånd at anvende en differentieret behandling på udbytte hidrørende fra forskellige medlemsstater, der tager hensyn til forskelle mellem skattelovgivningerne i de forskellige medlemsstater, der udspringer af denne situation.

I forbindelse med bilaterale beskatningsoverenskomster udgør de heri fastsatte fordele en integrerende del af samtlige af overenskomstens bestemmelser og bidrager til den generelle ligevægt af de gensidige forbindelser mellem de kontraherende stater, som gør sig gældende med hensyn til dobbeltbeskatningsoverenskomster, der er indgået med medlemsstater, eller med hensyn til sådanne overenskomster, der er indgået med tredjelande.

Hvad angår en ubetinget modregningsfordel, som gives i medfør af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst indgået mellem en medlemsstat og en tredjestat, som består i, at personer bosiddende i medlemsstaten gives mulighed for at modregne kildeskat opkrævet i en tredjestat i den skat, der skal betales i denne medlemsstat, er anvendelsesområdet for en sådan overenskomst begrænset til personer bosiddende i nævnte medlemsstat, der modtager udbytte hidrørende fra denne tredjestat, som har krævet betaling af kildeskat fra nævnte personer. Den omstændighed, at den pågældende fordel kun indrømmes disse personer, der er omfattet af nævnte overenskomst, kan ikke anses for en fordel, der kan adskilles fra resten af denne overenskomst, eftersom denne fordel udgør en integrerende del af bestemmelserne i overenskomsten og bidrager til den generelle ligevægt mellem de gensidige forbindelser mellem de to kontraherende stater i nævnte overenskomst.

Personer bosiddende i den pågældende medlemsstat, der modtager udbytte hidrørende fra en anden medlemsstat og ikke er omfattet af en sådan bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst, og som for at have adgang til en sådan modregning skal opfylde betingelsen i national ret om, at den kapital og de aktiver, der ligger til grund for det pågældende udbytte, skal være forbundet med udøvelse af erhvervsvirksomhed i den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende, befinder sig ikke i en situation, der er objektivt sammenlignelig med situationen for personer, der er bosiddende i den pågældende medlemsstat, og som modtager udbytte hidrørende fra en tredjestat, med hvilken denne medlemsstat har indgået en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst, der fastsætter en ubetinget adgang til en sådan modregning. En sådan ufordelagtig behandling udgør derfor ikke en hindring, som er forbudt i henhold til traktatens bestemmelser om frie kapitalbevægelser.

(jf. præmis 25, 28-35 og 37 samt domskonkl.)