ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/12

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. juni 2015 — Peter Gauweiler m.fl. mod Deutscher Bundestag (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverfassungsgericht — Tyskland)

(Sag C-62/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - økonomisk og monetær politik - afgørelser truffet af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank (ECB) om en række tekniske karakteristika for Eurosystemets direkte monetære transaktioner (Outright Monetary Transactions) på de sekundære statsobligationsmarkeder - artikel 119 TEUF og artikel 127 TEUF - ECB’s og Det Europæiske System af Centralbankers beføjelser - den pengepolitiske transmissionsmekanisme - fastholdelse af prisstabilitet - proportionalitet - artikel 123 TEUF - forbud mod monetær finansiering for medlemsstaterne i euroområdet))

(2015/C 279/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverfassungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber m.fl., Johann Heinrich von Stein m.fl. og Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

Sagsøgt: Deutscher Bundestag

Procesdeltager: Bundesregierung

Konklusion

Artikel 119 TEUF, artikel 123, stk. 1, TEUF og artikel 127, stk. 1 og 2, TEUF samt artikel 17-24 i protokol (nr. 4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank skal fortolkes således, at de tillader Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) at vedtage et program til opkøb af statsobligationer på de sekundære markeder som det program, der præsenteres i den pressemeddelelse, som der henvises til i referatet fra det 340. møde i Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank (ECB) den 5. og 6. september 2012.

(1) EUT C 129 af 28.4.2014.
3)

Artikel 15b, stk. 1, i direktiv 92/49, som ændret ved direktiv 2007/44, skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for, at den kompetente nationale myndighed pålægger et krav om corporate governance, som det i hovedsagen omhandlede, vedrørende sammensætningen af bestyrelserne i de forsikringsselskaber, som er berørt af den påtænkte erhvervelse. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyntagen til alle omstændighederne i hovedsagen at vurdere, om dette krav er nødvendigt for, at de i hovedsagen omhandlede erhvervelser kan opfylde de kriterier, som er opstillet i denne bestemmelse
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/15

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. juni 2015 — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH mod Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel og Gerhard Vogel (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Mannheim — Tyskland)

(Sag C-242/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - EF-sortsbeskyttelse - forordning (EF) nr. 2100/94 - undtagelse i artikel 14 - landbrugernes anvendelse af høstudbyttet med henblik på formering uden tilladelse fra indehaveren - forpligtelse for landbrugerne til at betale et rimeligt vederlag for denne anvendelse - frist, inden for hvilken dette vederlag skal betales for at være omfattet af undtagelsen - indehaverens mulighed for at anvende artikel 94 - krænkelse))

(2015/C 279/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Mannheim

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

Sagsøgte: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel og Gerhard Vogel

Konklusion

En landbruger, der har benyttet formeringsmateriale af en beskyttet sort, som er tilvejebragt ved dyrkning (udsæd af egen avl), uden at have indgået en aftale herom med indehaveren af den pågældende sortsbeskyttelse, har for at være omfattet af undtagelsen i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse til pligten til at opnå tilladelse hos denne indehaver pligt til at betale det undtagelsesvise rimelige vederlag i henhold til nævnte artikel 14, stk. 3, fjerde led, inden for en frist, der udløber ved afslutningen af det produktionsår, hvorunder anvendelsen finder sted, dvs. senest den 30. juni efter datoen for tilsåningen.

(1) EUT C 303 af 8.9.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/11

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. juni 2015 — Staatssecretaris van Financiën mod D.G. Kieback (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-9/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - skattelovgivning - indkomstskat - indkomst oppebåret på en medlemsstats område - ikke-hjemmehørende arbejdstager - beskatning i beskæftigelsesstaten - betingelser))

(2015/C 279/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën

Sagsøgt: D.G. Kieback

Konklusion

Artikel 39, stk. 2, EF skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en medlemsstat i forbindelse med indkomstbeskatning af en ikke-hjemmehørende arbejdstager, som har udøvet erhvervsmæssig beskæftigelse i denne medlemsstat i løbet af en del af året, nægter at indrømme denne arbejdstager en skattefordel, hvorved der tages hensyn til dennes personlige og familiemæssige situation, med den begrundelse, at skønt den pågældende arbejdstager har erhvervet hele eller næsten hele sin indkomst i denne periode i denne medlemsstat, udgør denne indkomst ikke den væsentligste del af vedkommendes skattepligtige indkomst i løbet af hele det omhandlede år. Den omstændighed, at denne arbejdstager er rejst til et tredjeland og ikke en anden medlemsstat i Den Europæiske Union, har ingen indvirkning på denne fortolkning.

(1) EUT C 102 af 7.4.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. juni 2015 — Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o. mod Republika Slovenija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče — Slovenien)

(Sag C-207/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - naturligt mineralvand - direktiv 2009/54/EF - artikel 8, stk. 2 - bilag I - forbud mod markedsføring under flere forskellige handelsbetegnelser af »naturligt mineralvand fra én og samme kilde« - begreb))

(2015/C 279/17)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o.

Sagsøgt: Republika Slovenija

Konklusion

Begrebet »naturligt mineralvand fra én og samme kilde«, der fremgår af artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/54/EF af 18. juni 2009 om udvinding og markedsføring af naturligt mineralvand, skal fortolkes således, at det betegner naturligt mineralvand, der udnyttes ved et eller flere naturlige eller kunstige udspring, og som har sin oprindelse i ét og samme grundvandsspejl eller ét og samme underjordiske vandlag, såfremt dette vand ved alle disse naturlige eller kunstige udspring med hensyn til de kriterier, der er anført i bilag I til dette direktiv, har identiske egenskaber, der forbliver konstante inden for rammerne af naturlige udsving.

(1) EUT C 202 af 30.6.2014.
5)

Formålet med artikel 56 TEUF er at tillægge borgerne rettigheder, således at en medlemsstats tilsidesættelse heraf, også i forbindelse med medlemsstatens lovgivningsvirksomhed, indebærer en ret for borgerne til at opnå erstatning fra denne medlemsstat for den skade, der er lidt som følge af denne tilsidesættelse, forudsat dog at den nævnte tilsidesættelse er tilstrækkelig kvalificeret, og at der er en direkte årsagsforbindelse mellem tilsidesættelsen og den lidte skade, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
1)

Republikken Polen har ved at udelade kønsceller og føtale og embryonale væv fra anvendelsesområdet for bestemmelserne i national ret til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF af 31. marts 2004 om fastsættelse af standarder for kvaliteten og sikkerheden ved donation, udtagning, testning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler, Kommissionens direktiv 2006/17/EF af 8. februar 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår visse tekniske krav til donation, udtagning og testning af humane væv og celler og Kommissionens direktiv 2006/86/EF af 24. oktober 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår krav til sporbarhed, indberetning af alvorlige bivirkninger og uønskede hændelser og visse tekniske krav til kodning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 31 i direktiv 2004/23, artikel 3, litra b), artikel 4, stk. 2, og artikel 7 i direktiv 2006/17, bilag III til sidstnævnte direktiv samt artikel 11 i direktiv 2006/86.
4)

Artikel 3, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2988/95 skal fortolkes således, at for så vidt angår den tidsmæssige sammenhæng, der skal være mellem flere uregelmæssigheder, for at de udgør »gentagne uregelmæssigheder« som omhandlet i denne bestemmelse, kræves det kun, at den tidsperiode, der adskiller hver uregelmæssighed fra den foregående, er kortere end den forældelsesfrist, der er foreskrevet i dette stykkes første afsnit. Uregelmæssigheder som de i hovedsagen foreliggende vedrørende beregningen af den af producenten oplagrede mængde af sukker, som har fundet sted i løbet af forskellige produktionsår, og som har medført, at producenten har afgivet fejlagtige indberetninger af disse mængder og, grundet denne omstændighed, udbetaling af uberettigede beløb som refusion for lageromkostninger, udgør i princippet »gentagne uregelmæssigheder« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2988/95, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
1)

Artikel 14, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1998/78 af 18. august 1978 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1714/88 af 13. juni 1988, og artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2670/81 af 14. september 1981 om gennemførelsesbestemmelser for produktion ud over kvoterne inden for sukkersektoren, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 3892/88 af 14. december 1988, læst samlet, skal fortolkes således, at der for så vidt angår en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en fabrikant ved udførsel ønsker at ombytte en mængde C-sukker med en tilsvarende mængde kvotesukker, der er produceret af en anden fabrikant, skal tages hensyn til betingelserne i denne sidstnævnte bestemmelse inden for rammerne af refusion af lageromkostninger. Disse betingelser omfatter bl.a. kravet om, at ombytningssukkeret er blevet produceret af en fabrikant, der er etableret på samme medlemsstats område. Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan påvirke gyldigheden af samme bestemmelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/9

Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. juli 2015 — Kuldip Singh, Denzel Njume og Khaled Aly mod Minister for Justice and Equality (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Ireland — Irland)

(Sag C-218/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/38/EF - artikel 13, stk. 2, første afsnit, litra a) - ret til ophold for familiemedlemmer til en unionsborger - ægteskab mellem en unionsborger og en tredjelandsstatsborger - bevarelse af tredjelandsstatsborgerens ret til ophold efter unionsborgerens udrejse fra værtsmedlemsstaten efterfulgt af skilsmisse - artikel 7, stk. 1, litra b) - tilstrækkelige midler - hensyntagen til midlerne hos den ægtefælle, der er tredjelandsstatsborger - tredjelandsstatsborgeres ret til at arbejde i værtsmedlemsstaten med henblik på at bidrage til opnåelse af tilstrækkelige midler))

(2015/C 302/11)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Ireland

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kuldip Singh, Denzel Njume og Khaled Aly

Sagsøgt: Minister for Justice and Equality

Procesdeltager: Immigrant Council of Ireland

Konklusion

1) Artikel 13, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger, der er blevet skilt fra en unionsborger, og hvis ægteskab har varet i mindst tre år inden begyndelsen af proceduren til skilsmisse, heraf mindst ét år i værtsmedlemsstaten, ikke kan bevare sin ret til ophold i denne medlemsstat på grundlag af denne bestemmelse, når den ægtefælle, som er unionsborger, er udrejst fra denne medlemsstat inden begyndelsen af proceduren til skilsmisse.

2) Artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at unionsborgeren råder over tilstrækkelige midler til sig selv og sine familiemedlemmer, således at opholdet ikke bliver en byrde for værtsmedlemsstatens sociale system, selv når disse midler delvist hidrører fra midlerne hos den pågældendes ægtefælle, som er tredjelandsstatsborger?

(1) EUT C 223 af 14.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/10

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2015 — Robert Michal Chmielewski mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-255/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1889/2005 - kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Den Europæiske Union - artikel 3 og 9 - angivelsespligt - tilsidesættelse - sanktioner - proportionalitet))

(2015/C 302/13)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Robert Michal Chmielewski

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2005 af 26. oktober 2005 om kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Fællesskabet, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der, som sanktion for en tilsidesættelse af den angivelsespligt, der er fastsat i denne forordnings artikel 3, pålægger betaling af en administrativ bøde, hvis beløb svarer til 60 % af de likvide midler, som ikke er angivet, når dette beløb er større end 50 000 EUR.

(1) EUT C 303 af 8.9.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. juli 2015 — A mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Sag C-184/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde på det civil- og handelsretlige område - kompetence vedrørende underholdspligt - forordning (EF) nr. 4/2009 - artikel 3, litra c) og d) - anmodning om underhold til mindreårige børn, der fremsættes samtidig med en sag om separation mellem forældrene, og som er indgivet i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor børnene har deres sædvanlige bopæl))

(2015/C 302/10)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Error! Reference source not found.

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A

Sagsøgt: B

Konklusion

Artikel 3, litra c) og d), i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt skal fortolkes således, at når en sag om separation eller brud på det ægteskabelige bånd mellem et mindreårigt barns forældre indbringes for en domstol i en medlemsstat, og en sag om forældreansvar vedrørende dette barn indbringes for en domstol i en anden medlemsstat, er en anmodning om underholdspligt vedrørende det samme barn kun accessorisk i forhold til sagen vedrørende forældreansvar som omhandlet i forordningens artikel 3, litra d).

(1) EUT C 194 af 24.6.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/11

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. juli 2015 — TOP Logistics BV og Van Caem International BV mod Bacardi Co. Ltd og Bacardi International Ltd, samt Bacardi Co. Ltd og Bacardi International Ltd mod TOP Logistics BV og Van Caem International BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof Den Haag — Nederlandene)

(Sag C-379/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 5 - varer, der er forsynet med et varemærke, og som er overgået til fri omsætning og henført under punktafgiftssuspensionsordningen uden varemærkeindehaverens samtykke - indehaverens ret til at modsætte sig denne henførelse - begrebet »erhvervsmæssig brug«))

(2015/C 302/14)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof Den Haag

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: TOP Logistics BV og Van Caem International BV, samt Bacardi Co. Ltd og Bacardi International Ltd

Sagsøgte: Bacardi Co. Ltd og Bacardi International Ltd, samt TOP Logistics BV og Van Caem International BV

Konklusion

Artikel 5 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at indehaveren af et varemærke, der er registreret i en eller flere medlemsstater, kan modsætte sig, at tredjemand lader varer med dette varemærke henføre under ordningen med suspension af punktafgifter efter at have indført dem i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og ladet dem overgå til fri omsætning uden varemærkeindehaverens samtykke.

(1) EUT C 388 af 3.11.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. juli 2015 — i sagen anlagt af Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-39/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - offentlige myndigheders afhændelse af landbrugsgrunde - national bestemmelse, der tillader de kompetente myndigheder at modsætte sig afhændelse af en landbrugsgrund, når den tilbudte pris står i »åbenbart misforhold« til markedsværdien - fordel, som indrømmes visse virksomheder eller produktioner - kriteriet om den private investor - fastsættelse af »markedsværdien«))

(2015/C 302/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

Procesdeltagere: Thomas Erbs, Ursula Erbs og Landkreis Jerichower Land

Konklusion

Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at en bestemmelse i national ret som den i hovedsagen omhandlede, der med henblik på at sikre beskyttelsen af landbrugsbedrifters interesser forbyder et organ, der skal henregnes til staten, inden for rammerne af et offentligt udbud at afhænde en landbrugsgrund til den højestbydende, når det er opfattelsen hos den kompetente lokale myndighed, at sidstnævntes bud står i åbenbart misforhold til den anslåede værdi af denne grund, ikke henhører under begrebet »statsstøtte«, forudsat at anvendelsen af denne bestemmelse gør det muligt at nå frem til en pris, som ligger så tæt som muligt på markedsværdien af den omhandlede landbrugsgrund, hvilket det påhviler den forelæggende ret at undersøge.

(1) EUT C 102 af 7.4.2014.
2)

Artikel 4, stk. 4, andet led, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2006/98, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en national lovgivning forbeholder muligheden for at danne en gruppe af personer, der kan betragtes som én enkelt afgiftspligtig person, som fastsat i denne bestemmelse, alene for de enheder, som er juridiske personer og knyttet til denne gruppes beherskende selskab i et over-underordnelsesforhold, medmindre disse to krav udgør nødvendige og passende foranstaltninger til at opfylde de tilsigtede formål at forhindre praksis og adfærd, som udgør misbrug, og bekæmpe momssvig og momsunddragelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/10

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. juli 2015 — Konstantinos Maïstrellis mod Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Symvoulio tis Epikrateias — Grækenland)

(Sag C-222/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 96/34/EF - rammeaftalen vedrørende forældreorlov - § 2, stk. 1 - individuel ret til forældreorlov i forbindelse med et barns fødsel - national lovgivning, som fratager en tjenestemand, hvis hustru ikke arbejder, retten til en sådan orlov - direktiv 2006/54/EF - ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv - artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 14, stk. 1, litra c) - arbejdsvilkår - direkte forskelsbehandling))

(2015/C 302/12)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvoulio tis Epikrateias

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Konstantinos Maïstrellis

Sagsøgt: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved Rådets direktiv 97/75/EF af 15. december 1997, og i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en tjenestemand fratages retten til forældreorlov i en situation, hvor hans hustru ikke arbejder eller ikke udøver et liberalt erhverv, medmindre hustruen anses for at være ude af stand til at passe et barn som følge af alvorlig sygdom eller handicap.

(1) EUT C 235 af 21.7.2014.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 302/8

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2015 — ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA mod Consiliul Concurenței (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Rumænien)

(Sag C-172/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - karteller - fremgangsmåde med henblik på fordeling af kunder på et marked for private pensionsfonde - eksistensen af en konkurrencebegrænsning som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater))

(2015/C 302/09)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

Sagsøgt: Consiliul Concurenței

Konklusion

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at aftaler om fordeling af kunder som dem, der er indgået mellem de private pensionsfonde i hovedsagen, udgør et kartel med et konkurrencebegrænsende formål, idet antallet af kunder, der er omfattet af disse aftaler, ikke er relevant for vurderingen af betingelsen om en begrænsning af konkurrencen i det indre marked.

(1) EUT C 212 af 7.7.2014.