DA Den Europæiske Unions Tidende C 359/4

Sag anlagt den 20. september 2013 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-507/13)

2013/C 359/05

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved E. Jenkinson og S. Behzadi-Spencer, som befuldmægtigede, samt K. Beal, QC)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgernes påstande

— Artikel 94, stk. 1, litra g), artikel 94, stk. 2, og/eller artikel 162, stk. 1 og 3, i kapitalkravsdirektiv IV (1) annulleres.

— Artikel 450, stk. 1, litra d), i) og/eller j), og/eller artikel 521, stk. 2, i kapitalkravsforordningen (2) annulleres.

— Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det Forenede Kongerige søger et begrænset antal bestemmelser i visse retsakter fra Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæisk Union annulleret i henhold til artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Annullationssøgsmålet vedrører »kapitalkravsdirektiv IV-pakken«, som trådte i kraft den 17. juli 2013. Pakken består af et nyt kapitalkravsdirektiv, direktiv 2013/36/EU, og en ny kapitalkravsforordning. Det Forenede Kongerige tilsigter kun at anfægte visse bestemmelser i disse foranstaltninger, navnlig:

i) Artikel 94, stk. 1, litra g), artikel 94, stk. 2, og artikel 162, stk. 1 og 3, i direktiv 2013/36/EU (herefter »kapitalkravsdirektiv IV«), som blev offentliggjort i EU-tidende den 27. juni 2013. I henhold til artikel 164 trådte direktivet i kraft den 17. juli 2013.

ii) Artikel 450, stk. 1, Litra d), artikel 450, stk. 1, litra i), artikel 450, stk. 1, litra j), og artikel 521, stk. 2, i kapitalkravsforordningen, forordning (EU) nr. 575/2013 (herefter »kapitalkravsforordningen«). Kapitalkravsforordningen blev offentliggjort i EU-tidende den 27. juni 2013, men trådte i kraft den 28. juni 2013, i henhold til artikel 521, stk. 1. Den finder anvendelse fra 1. januar 2014 i medfør af artikel 521, stk. 2.

Med de anfægtede retsakter har Parlamentet og Rådet indført et antal foranstaltninger, som vedrører den variable aflønning, som tilladeligt må betales til bestemte medarbejderes i institutioner (dvs. kreditinstitutter og investeringsselskaber som fastsat i artikel 4 i kapitalkravsforordningen). Særligt kapitalkravsdirektiv IV’s artikel 94, stk. 1, litra g), har opstillet en grænse for den variable aflønning, som kan betales til visse »væsentlige risikotagere«. Dette er i daglig tale kendt som et »loft på bankfolks bonusser«. Endvidere har EU-lovgiver i kapitalkravsdirektiv IV’s artikel 94, stk. 2, tildelt Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (herefter »EBA«), et agentur etableret i henhold til artikel 114 TEUF, opgaven med at fastsætte det kriterium, hvorved »væsentlige risikotagere« kan identificeres i enhver institution, og med at udvikle retningslinjer i forhold til en diskonteringssats, som kan finde anvendelse på variabel aflønning over længere tid. Når de er identificeret pålægger kapitalkravsforordningens artikel 450 institutionerne at offentliggøre visse detaljer om disse individers lønninger til offentlig udbredelse.

Det Forenede kongerige gør gældende, at de anfægtede bestemmelser bør annulleres af følgende grunde:

i) De anfægtede bestemmelser har ikke tilstrækkeligt traktatmæssigt retsgrundlag.

ii) De anfægtede bestemmelser er ikke forholdsmæssige og/eller opfylder ikke subsidiaritetsprincippet.

iii) De anfægtede bestemmelser er blevet sat i kraft på en måde, som er i strid med retssikkerhedsprincippet.

iv) Fordelingen af visse opgaver til EBA og overførelse af visse beføjelser til Kommissionen er ultra vires.

v) De identificerede offentlighedskrav i kapitalkravsforordningen er i strid med principperne om databeskyttelse og privatlivets fred i henhold til EU-retten.

vi) For så vidt som artikel 94, stk. 1, litra g), skal finde anvendelse på medarbejdere i institutioner uden for EØS, er den i strid med artikel 3, stk. 5, TEU og det territorialprincip, man finder i international sædvaneret.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26.6.2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF, EUT L 176, s. 338.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26.6.2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012, EUT L 176, s. 1.