Forslag til afgørelse fra generaladvokat Gulmann fremsat den 14. juli 1993. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN ITALIENSKE REPUBLIK. - KONCESSION PAA ET SYSTEM TIL AUTOMATISERING AF LOTTO-SPILLET. - SAG C-272/91.



Samling af Afgørelser 1994 side I-01409



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. praesident,

De herrer dommere,

1. Det er i Italien forbeholdt staten at afholde lotto-spil (1). I november 1990 offentliggjorde det italienske Finansministerium en udbudsbekendtgoerelse vedroerende koncession paa et system til automatisering af det italienske lotto-spil. Deltagelse i udbuddet var forbeholdt institutioner, selskaber, konsortier og sammenslutninger, hvis kapital hver for sig eller samlet overvejende var ejet af det offentlige. Kommissionen har under den foreliggende sag nedlagt paastand om, at Italien herved har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 30, 52 og 59 samt artikel 17-25 i Raadets direktiv 77/62/EOEF om samordning af fremgangsmaaderne ved offentlige indkoeb (2), som aendret ved Raadets direktiv 88/295/EOEF (3).

Udbudsbekendtgoerelsen blev alene offentliggjort i den italienske presse. Dette er baggrunden for, at Kommissionen tillige har nedlagt paastand om, at Italien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, 2 og 4, i direktiv 77/62, idet den undlod at offentliggoere udbudsbekendtgoerelsen i EF-Tidende, og idet den i begyndelse af 1990 havde undladt ved en vejledende bekendtgoerelse at offentliggoere de samlede indkoeb inden for hvert produktomraade, hvis anslaaede vaerdi var paa mindst 750 000 ECU, og som Finansministeriet agtede at indgaa i loebet af 1990.

2. Koncessionen blev tildelt konsortiet Lottomatica ved dekret fra finansministeren af 14. juni 1991, og kontrakten med Lottomatica blev indgaaet den 22. november 1991. Den 31. januar 1992 afsagde Domstolens praesident kendelse i medfoer af traktatens artikel 186 om foreloebige forholdsregler, hvorved Italien blev paalagt at udsaette retsvirkningerne af dekretet og gennemfoerelsen af kontrakten (4). Den italienske regering har oplyst, at finansministeren i november 1992 har udstedt et dekret, hvorved gennemfoerelsen af koncessionen er blevet udsat.

Det italienske lotto-spil og de vaesentligste elementer i koncessionen

3. Domstolens praesident har i sin kendelse af 31. januar 1992 beskrevet det italienske lotto-spil og de vaesentligste elementer i koncessionen paa foelgende maade (5):

4. "Det fremgaar af oplysningerne i sagen, at lotto-spillets administration varetages af Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato [herefter benaevnt 'AAMS' ], som er et administrativt organ under Finansministeriet. Spillerne saetter en bestemt sum paa et eller flere tal med henblik paa de ugentlige udtraekninger. Indskuddene indbetales til godkendte registreringssteder (navnlig tobakshandlere), og der foretages udtraekning hver loerdag i hver af de ti 'udtraekningszoner' (ruote), Italien er opdelt i. Indskuddet kan dels foretages med henblik paa udtraekningen i den zone, hvor registreringsstedet ligger, dels med henblik paa udtraekningerne i alle zonerne. Gevinsterne, hvis stoerrelse fastsaettes paa grundlag af indskudssummen efter en beregningsmetode, der er fastsat i den italienske lovgivning, udbetales paa registreringsstedet, eller - hvis der er tale om gevinster over et vist beloeb - paa Finansministeriets lokale kontorer.

Det system til automatisering af lotto-spillet, der ifoelge udbuddet skal gives koncession paa, omfatter ifoelge udbudsbekendtgoerelsen lokaler, leverancer, installation, vedligeholdelse, drift, datatransmission og alt andet, der er noedvendigt for afholdelsen af spillet.

Koncessionen er ifoelge udbudsbekendtgoerelsen begraenset til en ni-aarig periode, og naar den udloeber, skal hele automatiseringssystemet, herunder lokaler, maskiner, registreringsstedernes terminaler, installationer, strukturer, programmer, arkiver og alt andet, der er noedvendigt for systemets funktion, drift og udnyttelse, gratis overgaa til den offentlige administration.

Det praeciseres, at koncessionen er opdelt i tre faser: I fase 1 leveres, installeres og proevekoeres systemet parallelt med det manuelle system, og denne fase afsluttes med, at automatiseringssystemet saettes i funktion i én udtraekningszone. I fase 2 udvides systemet til at omfatte alle udtraekningszonerne, og i fase 3 skal det vaere i fuld drift med en gradvis stigning i antallet af registreringssteder. Buddene skal indeholde en angivelse af fristerne for ivaerksaettelse af hver af disse faser.

Koncessionaren har ikke ret til vederlag i fase 1, men oppebaerer i fase 2 og 3 en procentdel af bruttoindtaegterne fra de elektronisk registrerede indskud. Buddene skal indeholde en angivelse af den paagaeldende procentdel.

Udbudsbekendtgoerelsen indeholdt desuden en naermere angivelse af, efter hvilke oekonomiske og tekniske kriterier institutioner og selskaber, der oenskede at deltage i udbuddet, ville blive udvalgt.

Ifoelge udbudsbekendtgoerelsen var deltagelse i udbuddet imidlertid forbeholdt institutioner, selskaber, konsortier og sammenslutninger, hvis kapital hver for sig eller samlet overvejende ejedes af det offentlige, idet Finansministeriet skulle tage hensyn til, at lotto-spillet, som drives inden for rammerne af de fiskale monopoler for at maksimere indtaegterne, i kraft af automatiseringen, faar en saerlig karakter og betydning og saaledes kraever saerlige garantier samt ubetinget tillid og sikkerhed i forbindelse med etableringen og udnyttelsen af systemet".

Overtraedelse af traktatens artikel 52 og 59

5. Kommissionen goer gaeldende, at det i udbudsbekendtgoerelsen indeholdte forbehold om, at alene selskaber, konsortier eller sammenslutninger, hvis kapital overvejende ejes af det offentlige, kan deltage i udbuddet, svarer til de forbehold, som blev erklaeret traktatstridige af Domstolen i dens dom af 5. december 1989 i sag C-3/88, Kommissionen mod Italien (6).

6. Domstolen tog i denne dom stilling til lovligheden efter faellesskabsretten af en raekke italienske lovbestemmelser vedroerende indfoerelse af edb-systemer i den offentlige administration henholdsvis paa skatteomraadet, sundhedsomraadet, landbrugsomraadet og i tinglysningsvaesenet. De paagaeldende bestemmelser fastslog, at kun selskaber, som staten eller det offentlige, direkte eller indirekte, ejer helt eller hovedparten af, kunne indgaa aftaler med den italienske stat om indfoerelse af edb-systemer i forvaltningen. Bestemmelserne angik saavel edb-systemernes udarbejdelse, programmel og drift som levering af det noedvendige udstyr og materiel. Domstolen fastslog, at bestemmelserne var i strid med traktatens artikel 52 og 59 og henviste i denne forbindelse til

- "... at ligebehandlingsgrundsaetningen, som traktatens artikel 52 og 59 er saerligt udtryk for, ikke blot forbyder aabenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men desuden enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anvendelsen af andre kriterier reelt foerer til samme resultat ...", og

- "... at selv om de omtvistede love og lovdekreter uden forskel finder anvendelse paa alle italienske eller udenlandske selskaber, stiller de reelt italienske selskaber bedre. Som Kommissionen ubestridt har anfoert, findes der faktisk for naervaerende ikke paa edb-omraadet selskaber fra andre medlemsstater, som det offentlige i Italien ejer helt eller hovedparten af" (7).

7. Den italienske regering bestrider ikke, at det omtvistede forbehold i udbudsbekendtgoerelsen indholdsmaessigt svarer til de lovbestemmelser, som Domstolen fandt traktatstridige i sin dom i sag C-3/88 (8). Regeringen goer derimod gaeldende, at det foreliggende udbud paa afgoerende maade adskiller sig fra de i sag C-3/88 omhandlede. Den henviser til, at der er tale om et koncessionsforhold, hvorved der sker overdragelse af offentlig myndighed til koncessionaren - nemlig af en del af de befoejelser til at afholde lotto-spil, som ved lov er tillagt AAMS.

Hvorvidt der er tale om koncession paa befoejelser til at afholde lotto-spil

8. Den italienske regering goer gaeldende, at det foreliggende udbud vedroerer

- en koncessionsaftale, hvorved det overlades en koncessionar at udfoere en tjenesteydelse paa vegne af den offentlige administration, nemlig en del af lotto-spillet (dvs. at koncessionaren indtraeder som tjenesteyder i stedet for den offentlige administration),

og at der dermed ikke, som gjort gaeldende af Kommissionen, er tale om udbud af

- en aftale om udfoerelse af tjenesteydelser for den offentlige administration, nemlig udvikling af software samt tilslutning og drift af et automatiseringssystem, (dvs. at den offentlige administration er modtager af en tjenesteydelse), og om levering af goder til den offentlige administration, nemlig det for automatisering af lotto-spillet noedvendige hardware og eventuelt grundlaeggende software.

9. Regeringen har til stoette for sit anbringende anfoert, at det retsforhold, som udbuddet tager sigte paa at etablere, er karakteriseret ved en raekke elementer, som er typiske for koncessionsforhold, nemlig:

- at koncessionaren skal soerge for driften af automatiseringssystemet i en ni-aarig periode

- at vederlaget er fastsat til en procentdel af bruttoindtaegterne fra lotto-indskuddene, og

- at artikel 7 i de specielle udbudsbetingelser bestemmer, at alt, hvad der er erhvervet med henblik paa driften af automatiseringssystemet, gratis overgaar til staten ved udloebet af den ni-aarige koncessionsperiode. (9)

Regeringen konkluderer paa grundlag heraf, at der ved den paagaeldende aftale ikke sker overdragelse til den offentlige administration af goder, for hvilke der erlaegges en pris, der modsvarer vaerdien heraf, og ikke er tale om udfoerelse af tjenesteydelser for den offentlige administration og dermed heller ikke om betaling herfor.

10. Der kan formentlig gives regeringen medhold i, at det maa anses for et typisk og muligvis noedvendigt element i et koncessionsforhold, at vederlaget er forbundet med indtaegterne ved at udnytte det paagaeldende arbejde eller udfoere den paagaeldende tjenesteydelse (10). Afgoerende for, om der kan siges at foreligge en koncession paa en offentlig tjenesteydelse, er med andre ord, om der overlades koncessionaren en ret til at udnytte automatiseringssystemet ved at afholde lotto-spil og herigennem opnaa modydelse for sit arbejde. Maa det omvendt konstateres, at befoejelsen til at afholde lotto-spil fortsat tilkommer den italienske stat, maa etablering og drift af automatiseringssystemet betegnes som ydelser, der praesteres over for den italienske stat mod et vederlag, der - uanset den naermere beregning heraf - dog erlaegges af staten.

11. Parternes forskellige opfattelse af, hvorledes det paagaeldende retsforhold skal karakteriseres, er imidlertid naeppe af afgoerende betydning for en stillingtagen til, hvorvidt der foreligger en overtraedelse af traktatens artikel 52 og 59. Den italienske regering goer, saa vidt ses, ikke gaeldende, at udbuddet ikke er omfattet af disse bestemmelsers omraade. Forklaringen herpaa er, at regeringen opfatter den paagaeldende koncessionsaftale som koncession paa en offentlig tjenesteydelse. Hvad enten retsforholdet maa karakteriseres som koncession paa en offentlig tjenesteydelse, nemlig afholdelse af lotto-spil, eller som en aftale om udfoerelse af tjenesteydelser for den offentlige administration, nemlig etablering og drift af et automatiseringssystem, vil det i udbuddet indeholdte forbehold vaere i strid med traktatens regler, medmindre udbuddet maa antages at indebaere overdragelse af offentlig myndighed.

12. Det er dog efter min mening saaledes, at en korrekt analyse af retsforholdet mellem de italienske myndigheder og koncessionaren viser, at det vil vaere uholdbart at laegge til grund, at der ved udbuddet sker en overfoerelse af befoejelser til at afholde lotto-spil (11). Det vil ogsaa efter indfoerelse af automatiseringssystemet vaere den italienske stat, som afholder lotto-spil. Det er efter min mening fortsat den offentlige administration, der traeffer alle vaesentlige beslutninger vedroerende lotto-spillets afholdelse, og som modtager indtaegterne fra dette, af hvilke den udbetaler det aftalte vederlag til koncessionaren. Udbuddet vedroerer derfor ikke koncession paa befoejelser til at afholde lotto-spil, men derimod en aftale om udfoerelse af tjenesteydelser for og levering af goder til den offentlige administration med henblik paa dennes afholdelse af lotto-spil. Rigtigheden af denne opfattelse fremgaar af den efterfoelgende gennemgang af de anbringender, som den italienske regering har fremsat i forbindelse med spoergsmaalet om, hvorvidt der sker overdragelse af befoejelser til at udoeve offentlig myndighed.

Hvorvidt der sker overdragelse af befoejelser til at udoeve offentlig myndighed

13. Regeringen goer gaeldende, at udbuddet indebaerer overdragelse af offentlig myndighed og dermed er omfattet af traktatens artikel 55 og 66, hvorefter virksomhed, som varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udoevelsen af offentlig myndighed, ikke er omfattet af traktatens bestemmelser om etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser.

14. Den italienske regering gjorde ogsaa i sag C-3/88 gaeldende, at opgaverne i forbindelse med driften af de paagaeldende edb-systemer som foelge af deres fortrolige karakter indgik i udoevelsen af offentlig myndighed og dermed i medfoer af traktatens artikel 55 og artikel 66 kunne undtages fra traktatens regler om etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser.

Domstolen afviste dette anbringende, idet den understregede, at den i traktaten fastslaaede undtagelse skal begraenses til virksomhed, "der i sig selv er direkte og saerligt forbundet med udoevelse af offentlig myndighed", og at dette ikke var tilfaeldet i sagen, da de paagaeldende arbejdsopgaver, som vedroerte edb-systemernes udarbejdelse, programmel og drift, var af teknisk karakter og derfor uden sammenhaeng med udoevelse af offentlig myndighed (12).

15. Det i den foreliggende sag relevante udbud vedroerer som naevnt etablering og drift af et system til automatisering af det italienske lotto-spil. Automatiseringen betyder utvivlsomt en omfattende aendring af den maade, som spillet hidtil er foregaaet paa. Udbuddet omfatter efter punkt 1 i det tekniske program, der indgaar som en del af de saerlige udbudsbetingelser: "de lokaler, der skal huse: bearbejdningscentrene i hver zone, zonekommissionerne, det centrale bearbejdningskontor, selskabets teknisk-administrative ledelse(r); transmissionslinjerne; de terminaler, der skal installeres paa registreringsstederne; maskinel til databehandling og datatransmission; software, som selskabet skal udvikle; drift af hele systemet i ni aar; stoette i form af materiel og ydelser til den offentlige administration, der meddeler koncessionen, for saa vidt angaar alt, hvad der vedroerer spillet; alt andet, der er noedvendigt for afholdelsen af spillet".

16. Den italienske regering har gjort gaeldende, at det overdrages koncessionaren at udoeve offentlig myndighed i samtlige faser af lotto-spillet, og har til stoette herfor navnlig henvist til en raekke elementer i det tekniske program.

17. Regeringens argumentation forekommer mig ikke overbevisende. Det er vigtigt at holde sig for oeje, at det forhold, at der sker overdragelse til private af opgaver, som det ved lov er forbeholdt den offentlige administration at udfoere, ikke i sig selv er ensbetydende med, at der er tale om overdragelse af virksomhed, som er forbundet med udoevelse af offentlig myndighed. Det er min opfattelse, at de opgaver, som koncessionaren i forbindelse med automatiseringen af lotto-spillet skal udfoere, er af teknisk karakter paa samme maade, som det blev konstateret i sag C-3/88.

Selv om Domstolen maatte finde, at de paagaeldende opgaver gaar videre end til blot at vaere af teknisk karakter, er der efter min opfattelse under alle omstaendigheder ikke tale om opgaver, som med rimelighed kan kvalificeres som vaerende forbundet med udoevelse af offentlig myndighed i traktatens forstand. Der kan i denne forbindelse vaere grund til at henvise til, at Domstolen har fastslaaet, at traktatens artikel 55 og 66 er undtagelser fra traktatens grundlaeggende princip om, at der ikke maa ske diskrimination paa grund af nationalitet, og at de derfor skal fortolkes indskraenkende, saaledes at deres anvendelsesomraader begraenses til det, som er strengt noedvendigt for at beskytte de hensyn, medlemsstaterne efter disse bestemmelser er berettiget til at varetage (13).

18. Regeringen har for det foerste anfoert, at det i forbindelse med modtagelse af indskud er automatiseringssystemet, som koncessionaren er ansvarlig for, der skal tage imod indskuddene og godkende disse. I denne fase har koncessionaren ifoelge regeringen tillige visse offentlige tilsynsbefoejelser. Dels skal koncessionaren traeffe foranstaltninger med henblik paa "at undgaa, at en forhandler fjerner et vist antal registreringer, som vedroerer indskud, der er accepteret, men ikke sendt til bearbejdningscentrene" i hver zone (Centri di elaborazione di zona), der er centre, som er oprettet og bliver administreret af koncessionaren. Dels skal koncessionaren kontrollere, forhindre og afvise indskud, som ville give ret til gevinster, som ikke kan udbetales.

Det fremgaar imidlertid efter min mening af det tekniske program, at det ogsaa efter installation af automatiseringssystemet vil vaere de enkelte lottoforhandlere (14) og ikke koncessionaren, som er ansvarlige for modtagelse af indskud. Koncessionaren har til opgave at installere terminaler hos forhandlerne og at udvikle og installere det noedvendige software. Det er til gengaeld lottoforhandlerne, som skal betjene disse terminaler. Det fremgaar af punkt 4.1 i det tekniske program, at lottoforhandlerne ved hjaelp af det dataudstyr, som stilles til deres raadighed, skal kunne kontrollere, korrigere, anerkende og indregistrere modtagne indskud, samt endelig udlevere den kvittering, som maskinerne herefter producerer. Hvis kvitteringen er mangelfuld, eller lottoforhandlerne i oevrigt har begaaet fejl, skal systemet vaere indrettet saaledes, at forhandlerne kan annullere det indregistrerede indskud og begynde forfra.

Koncessionaren skal endvidere traeffe foranstaltninger med henblik paa at sikre, at systemet er indrettet og programmeret paa en saadan maade, at forhandlerne ikke kan fjerne registreringer af modtagne indskud, inden disse transmitteres til bearbejdningscentrene i hver zone, jf. punkt 4.1 i det tekniske program, og at indskud, som ville give ret til gevinster, der ikke kan udbetales, afvises, jf. artikel 5, stk. 3, i gennemfoerelsesbekendtgoerelsen. Det er vanskeligt at forstaa disse bestemmelser saaledes, at de skulle overdrage koncessionaren en opgave til at foere et egentligt tilsyn med lottoforhandlerne med henblik paa at sikre disse forhold.

19. Regeringen har for det andet anfoert, at koncessionaren i forbindelse med udtraekninger og afgoerelse af, hvilke kuponer der er gevinst paa, har dels en offentlig kontrolbefoejelse, idet "det centrale bearbejdningskontor" (Ufficio centrale di elaborazione) i Rom, der er underlagt koncessionaren, paa begaering af "zonekommissionerne" (Commissioni di zona), som er statsorganer (15), skal foere kontrol med udfaldet af udtraekningerne, dels en offentlig verifikationsbefoejelse, idet koncessionaren afgoer, hvilke kuponer der er gevinst paa, og i denne forbindelse alene er underkastet zonekommissionernes kontrol.

En naermere gennemgang af de relevante afsnit i det tekniske program viser efter min opfattelse foelgende: De af lottoforhandlerne foretagne registreringer af indskud transmitteres til bearbejdningscentrene i hver zone. Disse kontrollerer, at de modtagne registreringer er korrekte, og giver meddelelse til den paagaeldende zonekommission om de indskud, som ikke kan accepteres (16). Udtraekningerne foretages af "udtraekningskommissionerne" (Commissioni di estrazione), som er statsorganer (17), og meddeles det centrale bearbejdningskontor i Rom, som udarbejder en samlet oversigt over udtraekningerne i hver zone og transmitterer denne til zonekommissionerne via bearbejdningscentrene i hver zone, der tillige sender oversigten til de enkelte lottoforhandlere. Paa basis af registreringerne af de foretagne indskud og registreringerne af de foretagne udtraekninger finder det paagaeldende bearbejdningscenter frem til, hvilke kuponer der er gevinster paa, jf. punkt 4.6 i det tekniske program. Listen over vinderkuponer transmitteres til zonekommissionen, som godkender denne (18). Zonekommissionen skal i henhold til punkt 4.4 i det tekniske program opbevare "edb-disketterne om indskuddene" og kan paa grundlag heraf, naar den finder det noedvendigt, anmode bl.a. det centrale bearbejdningskontor om at gennemfoere en kontrol.

Det kan paa denne baggrund konstateres, at det er de paagaeldende zonekommissioner og ikke koncessionaren, som har hovedansvaret for at foere kontrol med udfaldet af udtraekningerne og at paase, at listen over vinderkuponer er korrekt. Koncessionarens opgaver bestaar i paa basis af de modtagne data at betjene automatiseringssystemet og paa denne maade yde zonekommissionerne en bistand af teknisk art.

20. For det tredje har koncessionaren ifoelge regeringen en raekke offentlige befoejelser i forbindelse med udbetaling af gevinster, idet koncessionaren skal sikre, at vinderkuponerne er aegte, og attestere, at der er tale om en vinderkupon, og at gevinsten endnu ikke er blevet udbetalt. Regeringen har fremhaevet, at det foerst er efter, at koncessionaren har udoevet disse befoejelser til at finde frem til, bekraefte og attestere vinderkuponerne, at det statslige organ indtraeder med henblik paa at godkende udbetaling af gevinster.

Det er rigtigt, at punkt 4.10, femte afsnit, i det tekniske program vedroerende de gevinster, som skal udbetales af Direzione generale monopoli di Stato (19), bestemmer, at "selskabet skal forvisse sig om, at de kuponer, der indleveres til udbetaling, er aegte, og attestere, at der er gevinst paa kuponen, og at gevinsten endnu ikke er blevet udbetalt. I den forbindelse skal det centrale bearbejdningskontor vaere i besiddelse af data om alle vinderkuponer og de tilsvarende udbetalinger".

Efter min opfattelse er der imidlertid ogsaa her blot tale om at formulere krav til de funktioner, som automatiseringssystemet skal kunne varetage, og som vil saette koncessionaren i stand til at yde en bistand, som i det vaesentlige er af teknisk art. Som den italienske regering selv har paapeget, er det i sidste ende fortsat den offentlige administration, som godkender og udbetaler gevinsterne.

21. Den italienske regering har herudover fremhaevet, at punkt 1 i det tekniske program angiver, at udbuddet tillige omfatter "alt andet, der er noedvendigt for afholdelsen af spillet", hvilket ifoelge regeringen er udtryk for, at koncessionaren faar en selvstaendig befoejelse til at foretage alt det, han finder noedvendigt for at gennemfoere koncessionen. Denne bestemmelse kan dog efter min mening ikke i sig selv give koncessionaren ret til at udoeve offentlig myndighed. Bestemmelsen giver netop kun koncessionaren ret og pligt til at foretage sig alt, hvad der er noedvendigt for at gennemfoere koncessionen, og maa derfor befinde sig inden for rammerne af denne.

22. Den italienske regering har endvidere anfoert, at artikel 2, stk. 2, i lov nr. 528 med hensyn til de forskellige faser i lotto-spillet taler om et "enhedssystem", hvilket ifoelge regeringen er ensbetydende med, at der ikke kan foretages saerskilte juridiske dispositioner og derfor noedvendigvis maa overdrages en del af de offentlige befoejelser. Jeg har dog vanskeligt ved at se, hvorfor det forhold, at lotto-spillet udgoer et enhedssystem, i sig selv skulle vise, at der er tale om overdragelse af offentlig myndighed. Den italienske regering goer netop selv gaeldende, at koncessionsaftalen alene indebaerer overdragelse af en del af de befoejelser til at afholde lotto-spil, som ved lov er tillagt AAMS, og denne delvise overdragelse kan paa trods af systemets enhedskarakter meget vel vaere begraenset til alene at angaa opgaver af teknisk karakter.

23. Endelig har regeringen anfoert, at maalet med koncessionen er at oege og maksimere skatteindtaegterne fra lotto-spillet, og at overdragelsen af en offentlig befoejelse til at afholde lotto-spil derfor tillige indebaerer opkraevning af skat.

Hertil bemaerkes, at frivillige indskud, som private foretager med henblik paa deltage i lotto-spil, ikke er skatteopkraevning, ogsaa selv om indtaegterne fra lotto-spillet i det statslige budget opfoeres under skatteindtaegter. Den italienske regerings anbringende om, at der af denne grund er tale om udoevelse af offentlig myndighed, kan derfor ikke tillaegges vaegt.

24. Jeg mener paa baggrund af ovenstaaende at kunne konstatere, at det ogsaa efter automatisering af lotto-spillet vil vaere den offentlige administration, der afholder lotto-spil og paa denne maade udnytter automatiseringssystemet, idet de centrale opgaver og det egentlige ansvar for lotto-spillet fortsat tilkommer offentlige organer, og at de arbejdsopgaver, som det overdrages koncessionaren at udfoere, er af teknisk karakter og tilmed i alt vaesentligt synes at svare til de i sag C-3/88 omhandlede, nemlig saadanne "som vedroerer edb-systemernes udarbejdelse, programmel og drift". Dette foerer mig til at konkludere, at der ikke ved udbuddet vedroerende automatisering af lotto-spillet sker overdragelse af offentlig myndighed i traktatens artikel 55' s og 66' s forstand.

25. Jeg skal paa denne baggrund foreslaa Domstolen at fastslaa, at det omtvistede forbehold udgoer en tilsidesaettelse af traktatens artikel 52 og 59.

Overtraedelse af traktatens artikel 30

26. Kommissionen har anfoert, at udbuddet omfatter levering af en raekke varer, som er noedvendige til gennemfoerelse af automatisering af lotto-spillet, nemlig hardware og allerede eksisterende software (20). Den har paa denne baggrund gjort gaeldende, at det omtvistede forbehold medfoerer alvorlige forstyrrelser i samhandelen med disse varer og dermed udgoer en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, der er forbudt i medfoer af traktatens artikel 30.

Kommissionen goer navnlig gaeldende, at det omtvistede forbehold er en foranstaltning, der forbeholder offentlige indkoeb udelukkende for nationale virksomheder, og henviser bl.a. til, at der i hver af de tre konsortier mv., der opfyldte det omtvistede forbehold, og som blev opfordret til at afgive tilbud, deltog selskaber, der selv fremstiller edb-systemer. Kommissionen mener derfor, det maa kunne laegges til grund, at det konsortium, der fik tildelt koncessionen, udelukkende ville benytte varer fremstillet af selskaber inden for konsortiet. Der foreligger saaledes ifoelge Kommissionen ogsaa i relation til artikel 30 en skjult diskrimination paa grundlag af nationalitet (21).

Kommissionen finder sin opfattelse bekraeftet af Domstolens dom af 20. marts 1990 i sag C-21/88, Du Pont de Nemours (22), hvorefter nationale bestemmelser, der forbeholder en procentdel af offentlige indkoeb for virksomheder, der har produktionsanlaeg i visse dele af det nationale omraade, er i strid med traktatens artikel 30 (23).

27. Den italienske regering bestrider, at det omtvistede forbehold udgoer en overtraedelse af traktatens artikel 30. Regeringen goer gaeldende, at udbuddet indebaerer overdragelse af befoejelser til en koncessionar, der handler inden for sit eget selvstaendige omraade med henblik paa at naa det resultat, som er formaalet med koncessionen, hvorfor der ikke foreligger en statslig foranstaltning i artikel 30' s forstand, og at koncessionaren frit kan indkoebe nationale eller importerede varer, hvorfor der ikke foreligger en hindring for samhandelen. Regeringen tilfoejer, at der ikke kan laegges vaegt paa Kommissionens argument vedroerende sammensaetningen af det konsortium, den ordregivende myndighed valgte. Regeringen goer endelig gaeldende, at Domstolens dom i Du Pont de Nemours-sagen ikke er relevant, fordi der i denne sag var tale om at forbeholde indkoeb for bestemte nationale virksomheder, mens den foreliggende sag omhandler et forbehold vedroerende valg af koncessionar.

28. Det er ikke helt enkelt at tage stilling til Kommissionens paastand paa dette punkt.

29. Det er berettiget, naar Kommissionen henviser til Domstolens dom i Du Pont de Nemours-sagen, for saa vidt det af denne kan udledes, at artikel 30 finder anvendelse, ogsaa naar den paagaeldende foranstaltning alene forbeholder leverancer til offentlige myndigheder for visse - men ikke alle - nationale virksomheder. Dommen kan derimod ikke, som haevdet af Kommissionen, tages til indtaegt for en loesning af det virkelige problem i den foreliggende sag, nemlig om det omtvistede forbehold indebaerer, at de noedvendige vareleverancer er forbeholdt nationale virksomheder.

30. Det kan vaere hensigtsmaessigt at illustrere problemstillingen med et taenkt eksempel: Myndighederne i en medlemsstat udbyder i licitation bygning af en bro. Det fremgaar af udbudsbetingelserne, at det kun er entreprenoerkonsortier, hvori den paagaeldende stat ejer hovedparten af kapitalen, der kan afgive bud. Udbudsbetingelserne indeholder ikke krav om, at der i konsortiet indgaar cement- og staalproducenter, eller at der skal anvendes cement og staal produceret i den paagaeldende stat. Tre konsortier afgiver bud. De opfylder alle betingelsen om at vaere overvejende ejet af staten. Kontrakten tildeles til det eneste af de bydende konsortier, hvori indgaar nationale virksomheder, der producerer cement og staal.

Det er muligt, at det i denne situation vil kunne konstateres, at der foreligger, ikke alene en overtraedelse af traktatens artikel 59, men ogsaa en overtraedelse af artikel 30. Men denne overtraedelse vil i givet fald ikke vaere en foelge af det naevnte forbehold i udbudsbetingelserne. Derimod vil der kunne foreligge en overtraedelse, hvis det kan godtgoeres, at de ordregivende myndigheder ved tildelingen af kontrakten til det paagaeldende konsortium har lagt vaegt paa, at der netop i dette konsortium indgik selskaber, som kunne og maaske endda skulle levere nationalt produceret cement og staal til broens bygning. En konstatering af denne overtraedelse vil vaere resultatet af en konkret og utvivlsomt ikke helt enkel bevisvurdering.

31. Paa baggrund af et spoergsmaal fra den italienske regering, som fandt Kommissionens argumentation uklar, har Kommissionen i sin replik understreget, at den goer gaeldende, at overtraedelsen af artikel 30 foelger af det omtvistede forbehold. Som det fremgaar af mit taenkte eksempel, er der imidlertid ikke aarsagsforbindelse mellem et forbehold, hvorefter de deltagende selskaber skal vaere ejet af det offentlige, og den faktiske omstaendighed, at kontrakten tildeles selskaber, som selv fremstiller de noedvendige produkter.

Efter min opfattelse kan Kommissionens paastand afvises allerede paa dette grundlag.

32. Selv om Domstolen maatte vaelge at tage stilling til, om der foreligger en overtraedelse af artikel 30, som foelge af, at de italienske myndigheder skulle have lagt vaegt paa, at de deltagende selskaber selv var i stand til at fremstille det noedvendige hardware og software, mener jeg ikke, at Kommissionen kan gives medhold i dens paastand.

Kommission har nemlig efter min opfattelse ikke godtgjort, at de italienske myndigheder faktisk har lagt vaegt paa dette forhold. Der er, som Kommissionen selv har paapeget, ikke i udbudsmaterialet noget krav om, at de tilbudsgivende selskaber selv skal vaere i stand til at fremstille de paagaeldende produkter. Kommissionen har alene kunnet oplyse, at der i de tre konsortier eller sammenslutninger, som blev opfordret til at afgive bud, faktisk deltog selskaber, som selv fremstiller edb-systemer (24). Dette er imidlertid ikke i sig selv tilstraekkeligt for at vurdere den betydning, de ordregivende myndigheder maatte have tillagt dette forhold. Der foreligger ikke fyldestgoerende oplysninger om de konsortier eller sammenslutninger, der ansoegte om deltagelse i tilbudsgivningen, om deres ejerforhold og indbyrdes forhold.

33. Selv om Domstolen maatte finde, at Kommissionen har loeftet sin bevisbyrde for, at de italienske myndigheder har lagt vaegt paa, at de deltagende selskaber selv kan fremstille de noedvendige produkter, er det ikke utvivlsomt, at dette forhold udgoer en overtraedelse af artikel 30. Lad mig i denne forbindelse blot naevne, at udbudsbetingelserne under alle omstaendigheder ikke stiller krav om, at det eller de selskaber, som faar tildelt kontrakten, skal levere egne varer. Vaelger de paagaeldende selskaber at foretage indkoeb af hardware og software, er der intet i udbudsmaterialet, som paalaegger dem at indkoebe nationale produkter.

34. Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af artikel 30, ogsaa selv om der ikke i det konsortium, der fik tildelt koncessionen, deltog selskaber, der selv fremstillede edb-systemer. Den begrunder dette med, at de producenter af edb-systemer, der i denne situation skulle levere varer til gennemfoerelse af automatiseringen af lotto-spillet, maatte anvende koncessionaren som mellemled for leverancer til den offentlige administration. Dette ville ifoelge Kommissionen betyde en vaesentlig begraensning i producenternes kontraktfrihed, og der ville derfor ogsaa i denne situation foreligge en alvorlig forstyrrelse af samhandelen.

Saa vidt jeg har forstaaet Kommissionens synspunkt, bygger det grundlaeggende paa, at de italienske myndigheder ved at udbyde automatisering af lotto-spillet som en samlet pakke udelukker muligheden for at indgaa leveringsaftaler direkte med selskaber fra andre medlemsstater, og at dette er i strid med artikel 30. Hvis dette er rigtigt forstaaet, foerer opfattelsen meget vidt. I sin yderste konsekvens vil den foere til, at det ville vaere i strid med artikel 30, hvis ordregivende myndigheder indgik kontrakter med offentligt-ejede selskaber, der kun kunne gennemfoeres gennem disse selskabers indgaaelse af aftaler om levering af varer fra andre selskaber. Det er maaske ikke ganske udelukket, at en dybtgaaende analyse af hele spoergsmaalet kunne vise, at Kommissionens opfattelse er rigtig, men paa det foreliggende grundlag vil jeg under ingen omstaendigheder mene, at det er forsvarligt at foelge den.

35. Domstolen boer saaledes efter min mening ikke give Kommissionen medhold i, at det forhold, at deltagelse i udbuddet vedroerende automatisering af det italienske lotto-spil var forbeholdt selskaber, konsortier eller sammenslutninger, hvis kapital overvejende var ejet af det offentlige, indebaerer en overtraedelse af traktatens artikel 30.

Overtraedelse af direktiv 77/62

36. Kommissionen har anfoert, at udbuddet vedroerer et integreret automatiseringssystem, som bliver administrationens ejendom, naar kontraktforholdet udloeber, og for hvilket prisen er det aarlige vederlag, som beregnes i forhold til omsaetningen efter en fremgangsmaade, som minder om leasingkontrakten. Kommissionen har gjort gaeldende, at et af aspekterne i dette automatiseringssystem er levering af hardware og allerede eksisterende software, og at direktiv 77/62 om offentlige indkoeb finder anvendelse herpaa. Til stoette herfor har Kommissionen henvist til Domstolens dom i sag C-3/88, hvor Domstolen fastslog, at direktiv 77/62 var anvendeligt, ogsaa selv om der var tale om aftaler, der i vaesentligt omfang vedroerte udfoerelse af tjenesteydelser. Domstolen begrundede dette saaledes:

"... Indkoeb af det udstyr, som er noedvendigt for indfoerelse af et edb-system, kan (25) adskilles fra arbejdet med dets udarbejdelse og drift. Den italienske regering kunne saaledes have rettet henvendelse til virksomheder, der har specialiseret sig i udvikling af programmeller for udformningen af de paagaeldende edb-systemer og, under overholdelse af direktivet, indkoebe det faste udstyr i overensstemmelse med de af disse selskaber fastsatte tekniske specifikationer" (praemis 19).

37. Den italienske regering har gjort gaeldende, at direktiv 77/62 ikke finder anvendelse paa det foreliggende udbud, og har til stoette herfor anfoert, dels at udbuddet ikke vedroerer en offentlig indkoebsaftale i direktivets forstand, dels at den paagaeldende aftale ikke indgaas af en myndighed, hvis aftaler er omfattet af direktivet.

38. Regeringen har henvist til, at udbuddet efter dens opfattelse vedroerer koncession paa udfoerelse af en offentlig tjenesteydelse og dermed ikke levering af goder til italienske ordregivende myndigheder.

Som jeg har redegjort for ovenfor, mener jeg ikke, at det foreliggende udbud vedroerer koncession paa en offentlig tjenesteydelse, idet det eller de selskaber, som tildeles den paagaeldende kontrakt, ikke faar overdraget befoejelser til at afholde lotto-spil, men alene faar til opgave at udfoere de med etablering og drift af automatiseringssystemet forbundne opgaver af teknisk karakter. Det vil ogsaa efter indfoerelsen af automatiseringssystemet fortsat vaere den offentlige administration, som reelt varetager den offentlige tjenesteydelse, det ifoelge regeringen er at afholde lotto-spil. Det kan derfor efter min opfattelse laegges til grund, at udbuddet vedroerer dels udfoerelse af tjenesteydelser for den offentlig administration, dels levering af visse goder til denne.

39. Det er dog rigtigt, som paapeget af den italienske regering, at det foreliggende udbud er karakteriseret ved, at ejendomsretten til de paagaeldende goder foerst overgaar til den offentlige administration efter udloebet af den ni-aarige driftsperiode, og at vederlaget for disse goder er en del af den procentvise del af lotto-indskuddene, som udgoer vederlaget for den samlede kontrakt. Det maa derfor overvejes, om en aftale af dette indhold opfylder betingelserne for at vaere en offentlig indkoebsaftale i direktiv 77/62' s forstand.

40. Artikel 1 i direktiv 77/62 blev ved direktiv 88/295 aendret saaledes, at der ved offentlige indkoebsaftaler ikke laengere blot forstaas aftaler "som angaar levering af varer", men aftaler, "som vedroerer koeb, leasing eller leje med eller uden forkoebsret af varer".

AEndringen indebaerer, at en raekke aftaler, hvorved goder stilles til raadighed for den offentlige administration, falder under direktivets anvendelsesomraade, uanset der ikke er tale om indkoeb i snaever forstand. Det fremgaar af betragtningerne til aendringsdirektivet, at det er vigtigt at kunne sikre overholdelse af forbuddet mod begraensninger af de frie varebevaegelser bedre og at skabe bedre forudsaetninger for en effektiv konkurrence i forbindelse med offentlige indkoeb. Det maa kunne laegges til grund, at formaalet med den naevnte udvidelse af direktivets anvendelsesomraade bl.a. er at undgaa, at de ordregivende myndigheder kan unddrage sig pligten at respektere direktivets regler ved at give aftaler, der giver den offentlige administration retten til at udnytte visse goder, et indhold, der indebaerer, at de ikke kan defineres som indkoebsaftaler i traditionel forstand.

Det vil ses, at det efter aendringen af direktivet ikke laengere er afgoerende for, om der foreligger en indkoebsaftale i direktivets forstand, at den offentlige administration erhverver ejendomsretten til de paagaeldende goder. Saaledes vil ogsaa aftaler om leje med eller uden forkoebsret af varer falde under direktivets anvendelsesomraade. Det kan derfor ikke tillaegges afgoerende betydning, at ejendomsretten til de af det foreliggende udbud omfattede goder foerst overgaar til den offentlige administration efter en ni-aarig driftsperiode.

Det vil ogsaa ses, at det ikke er afgoerende for, om der foreligger en indkoebsaftale, at der er en snaever sammenhaeng mellem vederlaget og vaerdien af de paagaeldende goder. Saaledes vil det ogsaa ved aftaler, der vedroerer leasing eller leje med eller uden forkoebsret vaere noedvendigt at fastsaette et abstrakt vederlag, og det vil med henblik paa en vurdering af, om direktivets beloebsgraenser er overholdt vaere noedvendigt at foretage et skoen over det samlede vederlag (26). Det kan derfor efter min opfattelse ikke tillaegges afgoerende betydning, at vederlaget for udnyttelsen af de for automatisering af lotto-spillet noedvendige goder er fastsat paa den naevnte maade.

Realiteten i det foreliggende udbud er efter min opfattelse, at den offentlige administration faar stillet det for automatiseringen noedvendige hardware og eventuelt grundlaeggende software til raadighed med henblik paa afholdelse af lotto-spil. En aftale af denne karakter falder efter min opfattelse under direktiv 77/62' s anvendelsesomraade, saaledes som dette er defineret efter vedtagelsen af direktiv 88/295. Dette resultat paavirkes efter min mening ikke af, at det samtidig overlades en tjenesteyder at udvikle saerligt software og i loebet af en ni-aarig periode at indkoere og drive det samlede automatiseringssystem, herunder betjene og benytte de naevnte goder.

Lad mig i denne forbindelse endelig naevne, at den foreliggende problemstilling har mistet en del af sin praktiske betydning efter den 1. juli 1993, der er fristen for medlemsstaternes gennemfoerelse af Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (27). Direktivet bestemmer nemlig i artikel 2, at det finder anvendelse paa offentlige aftaler, der omfatter baade varer og tjenesteydelser, "hvis vaerdien af de paagaeldende tjenesteydelser overstiger vaerdien af de varer, aftalen vedroerer".

41. Den italienske regering har subsidiaert gjort gaeldende, at det under alle omstaendigheder alene er artikel 2, stk. 3, i direktiv 77/62, som finder anvendelse paa det foreliggende udbud. Artikel 2, stk. 3, bestemmer:

"Naar staten ... overdrager et organ, der ikke er en ordregivende myndighed ..., en saerlig ret eller eneret til at udfoere offentlige tjenesteydelser, skal den aftale, i henhold til hvilken denne ret tildeles, foreskrive, at det paagaeldende organ ved indgaaelse af offentlige indkoebsaftaler med tredjemand som led i denne virksomhed skal respektere grundsaetningen om, at forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet ikke er tilladt."

Regeringen begrunder igen sin opfattelse med, at der ved udbuddet sker overdragelse til en koncessionar af en saerlig ret til at udfoere tjenesteydelser, nemlig af en del af befoejelserne til at afholde lotto-spil. Regeringens opfattelse er uholdbar. De bestemmelser i direktiv 77/62, som Kommissionens paastand vedroerer, er anvendelige paa det foreliggende udbud vedroerende automatisering af lotto-spillet, fordi retsforholdet mellem de ordregivende myndigheder og koncessionaren ikke indebaerer en overdragelse af befoejelser til at afholde lotto-spil, men derimod - foruden praestering af tjenesteydelser - ogsaa levering af varer til den offentlige myndighed, som afholder lotto-spillet.

42. Regeringen har dernaest gjort gaeldende, at kontrakten ifoelge dekretet om tildeling af koncessionen paa automatisering af lotto-spillet skal indgaas af AAMS, og at aftaler indgaaet af denne myndighed ikke er omfattet af direktivet. Regeringen henviser i denne forbindelse til,

- at AAMS ikke er opfoert paa den liste over ordregivende myndigheder, som der henvises til i artikel 1, stk. 1, i direktiv 80/767/EOEF af 22. juli 1980 om aendring og supplering, for saa vidt angaar visse ordregivende myndigheder, af direktiv 77/62 (28), og

- at note 2 til den naevnte liste, hvoraf fremgaar, at det italienske Finansministerium henregnes under indkoebsinstitutioner undtagen for saa vidt angaar indkoeb foretaget af tobaks- og saltvaesenet, har til formaal at undtage alle aftaler, der indgaas af AAMS, idet begrundelsen for, at lotto-spillet ikke er udtrykkeligt naevnt, alene er, at lotto-spillet paa tidspunktet for vedtagelsen af direktivet ikke blev administreret af AAMS.

43. Disse anbringender kan efter min opfattelse ikke tillaegges vaegt. Som gjort gaeldende af Kommissionen, og dette ses ikke bestridt af den italienske regering, er AAMS blot et administrativt organ under Finansministeriet, og de handlinger, der formelt kan tilskrives AAMS, henhoerer derfor i realiteten under dette ministerium. Hertil kommer, at artikel 4, stk. 4, i loven om lotto-spillet netop angiver Finansministeriet som ordregivende myndighed (29).

Hvad angaar den i note 2 anfoerte undtagelse for saa vidt angaar tobaks- og saltvaesenet, kan denne ikke udvides til ogsaa at omfatte lotto-spil. Der er intet, der tyder paa, at faellesskabslovgiver har tilsigtet, at ethvert omraade administreret af AAMS skulle vaere undtaget fra direktivet. Tvaertimod er der, som haevdet af Kommissionen, grund til at antage, at noten forfoelger et saerligt formaal, som er forbundet med de specielle forhold i tobaks- og saltsektoren. Det modsatte resultat ville i oevrigt indebaere, at virksomhed skulle kunne holdes uden for direktivets anvendelsesomraade blot ved at overdrage administrationen heraf til AAMS. Hertil kommer, at Italien selv har opfoert AAMS paa de lister, som sendes til Kommissionen og GATT, over offentlige institutioner, der er omhandlet i direktiverne.

44. Det er paa baggrund af ovenstaaende min opfattelse, at direktiv 77/62 finder anvendelse paa det foreliggende udbud. Det omtvistede forbehold, hvorved deltagelse i tilbudsgivningen i realiteten forbeholdes italienske virksomheder, er utvivlsomt i strid med direktivets artikel 17-25, der fastsaetter regler om deltagelse og kriterier for kvalitativ udvaelgelse (30). Der kan dog efter min mening vaere grund til at stille spoergsmaalstegn ved, om det tjener noget fornuftigt formaal at fastslaa, at det omtvistede nationalitetsdiskriminerende forbehold - foruden at vaere i strid med traktatens artikel 52 og 59 - ogsaa er i strid med direktivets artikel 17-25.

Regeringen har endvidere ikke bestridt, at den har undladt at offentliggoere i EF-Tidende dels en vejledende bekendtgoerelse om de samlede indkoeb af en vis stoerrelse inden for hvert produktomraade, som Finansministeriet agtede at indgaa i 1990, dels den konkrete udbudsbekendtgoerelse.

45. Jeg skal derfor foreslaa Domstolen at fastslaa, at Italien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, 2 og 4 og artikel 17-25 i direktiv 77/62.

Forslag til afgoerelse

46. Jeg skal paa baggrund af ovenstaaende foreslaa Domstolen

- at fastslaa, at Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikel 52 og 59 samt artikel 17-25 i Raadets direktiv 77/62/EOEF af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmaaderne ved offentlige indkoeb, som aendret ved Raadets direktiv 88/295/EOEF, idet den i forbindelse med et udbud vedroerende et system til automatisering af det italienske lotto-spil bestemte, at alene institutioner, selskaber, konsortier og sammenslutninger, hvis kapital hver for sig eller samlet overvejende ejes af det offentlige, kunne deltage i udbuddet,

- at fastslaa, at Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til artikel 9 i direktiv 77/62, som aendret ved direktiv 88/295, idet den i begyndelsen af 1990 undlod ved en vejledende bekendtgoerelse at offentliggoere de samlede indkoeb inden for hvert produktomraade, hvis anslaaede vaerdi var paa mindst 750 000 ECU, og som Finansministeriet agtede at indgaa i loebet af 1990, og idet den i november 1990 undlod at offentliggoere en udbudsbekendtgoerelse i Supplementet til De Europaeiske Faellesskabers Tidende vedroerende et system til automatisering af lotto-spillet,

- at frifinde Den Italienske Republik i oevrigt, og

- at doemme Den Italienske Republik til at afholde sagens omkostninger.

(*) Originalsprog: dansk.

(1) - Det italienske lotto-spil er reguleret ved lov nr. 528 af 2.8.1982, Ordinamento del gioco del lotto e misure per il personale del lotto , som aendret ved lov nr. 85 af 19.4.1990, og ved gennemfoerelsesbekendtgoerelse vedtaget ved dekret nr. 303 den 7.8.1990 udstedt af Den Italienske Republiks praesident.

(2) - Direktiv af 21.12.1976, EFT 1977 L 13, s. 1.

(3) - Direktiv af 22.3.1988, EFT L 127, s. 1.

(4) - Sag C-272/91 R, Sml. I, s. 457.

(5) - Se praemis 7-13.

(6) - Sml. s. 4035.

(7) - Se praemis 8 og 9.

(8) - Kommissionen anlagde ved staevning, indfoert i Domstolens register den 2.12.1991, sag mod Italien med paastand om, at den havde undladt at opfylde Domstolens dom i sag C-3/88. De faellesskabsstridige lovbestemmelser blev imidlertid, som meddelt af den italienske regering, ophaevet ved artikel 15 i lov nr. 142 af 19.2.1992, hvorefter Kommissionen frafaldt soegsmaalet.

(9) - Herudover har regeringen henvist til, at der i udbudsbekendtgoerelsen, i dekretet om tildeling af koncessionen og i de saerlige udbudsbetingelser tales om koncession, og at Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio i en afgoerelse af 8.7.1991 har anerkendt, at den omtvistede aftale vedroerer koncession paa en offentlig tjenesteydelse, og i denne forbindelse bl.a. har anfoert, at det centrale element i aftalen er driften af automatiseringssystemet, mens levering af midlerne kun er af underordnet betydning.

(10) - Se i denne forbindelse Raadets direktiv 71/305/EOEF af 26.7.1971 vedroerende offentlige bygge- og anlaegskontrakter (EFT L 185, s. 5), som aendret ved Raadets direktiv 89/440/EOEF af 18.7.1989 (EFT L 210, s. 1), der i artikel 1, litra d), bestemmer, at ved koncessionskontrakt om offentlige bygge- og anlaegsarbejder forstaas en kontrakt med samme karakteristika som ... [offentlige bygge- og anlaegskontrakter], dog med den aendring, at vederlaget for det arbejde, som skal ydes, enten udelukkende skal bestaa i retten til at udnytte bygge- og anlaegsarbejdet, eller i denne ret sammen med betaling af en pris .

(11) - Denne opfattelse indebaerer bl.a., at det ikke i den foreliggende sag er noedvendigt for Domstolen at tage stilling til, om afholdelse af lotto-spil kan karakteriseres som praestation af en tjenesteydelse i traktatens artikel 59' s forstand. Spoergsmaalet er genstand for en verserende praejudiciel sag, nemlig sag C-275/92, Schindler, hvor Domstolen anmodes om at tage stilling til, hvorvidt lotto maa defineres som handel med varer i traktatens artikel 30' s forstand eller praestation af tjenesteydelser i traktatens artikel 59' s og 60' s forstand.

(12) - Se praemis 13.

(13) - Se Domstolens dom af 15.3.1988, sag 147/86, Kommissionen mod Graekenland, Sml. s. 1637, praemis 7. Se ogsaa Domstolens dom af 21.6.1974, sag 2/74, Reyners, Sml. s. 631, praemis 43.

(14) - Kommissionen har oplyst, at for oejeblikket er registreringsstederne for lotto-spillet ... placeret paa visse salgssteder med en form for monopol (tobakshandlere) og paa godkendte lottoforhandleres kontorer, som ... drives af private koncessionarer . (Min fremhaevelse).

(15) - Det fremgaar af artikel 5, stk. 2, i lov nr. 528, at zonekommissionen udnaevnes af 'intendente di finanza [lederen af Finansministeriets kontor i den paagaeldende provins] og bestaar af en repraesentant for Amministrazione finanziaria, som foerer forsaedet, samt af to embedsmaend fra Ministero del Tesoro [Ministeriet for Statens Finanser] og fra Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato ... .

(16) - Artikel 6, stk. 3, i lov nr. 528 bestemmer: Zonekommissionen traeffer bestemmelse om udelukkelse fra udtraekningen ved afgoerelse, der offentliggoeres i Bollettino ufficiale i den paagaeldende zone. Indskud foretaget paa kuponer, der er udelukket fra deltagelse i udtraekningen, fortabes, hvis de ikke kraeves tilbagebetalt inden en maaned efter offentliggoerelsen.

(17) - Artikel 7 i lov nr. 528, som aendret ved lov nr. 85, bestemmer: Udtraekningerne foretages en gang om ugen paa Finansministeriets kontor i hver af de provinshovedstaeder, der er angivet som udtraekningssted i artikel 2, stk. 1, af en kommission, der bestaar af intendente di finanza eller hans befuldmaegtigede, som foerer forsaedet, en embedsmand fra Ministero di Tesoro og en embedsmand fra Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato...

(18) - Artikel 11 i lov nr. 528 bestemmer: Den i artikel 5 omhandlede zonekommission foretager en kontrol af kuponerne og godkender vinderkuponerne i overenstemmelse med de lister, der udleveres af bearbejdningscentret ...

Enhver spiller, som er i besiddelse af en kupon, der er med i udtraekningen i den paagaeldende zone, kan indgive klage over zonekommissionens afgoerelse ...

Kommissionen traeffer afgoerelse vedroerende klagen ...

Zonekommissionernes afgoerelser kan indbringes ... for den centrale kommission for lotto-spillet ...

Den centrale kommission nedsaettes ved dekret udstedt af finansministeren og bestaar af generaldirektoeren for Direzione generale delle entrate speciali [Generaldirektoratet for Saerlige Indtaegter], som foerer forsaedet, to embedsmaend fra samme generaldirektorat, en embedsmand fra Ministeriet for Statens Finanser og en embedsmand fra Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato ...

(19) - For saa vidt angaar gevinster paa under 1 250 000 LIT udbetales disse af den lottoforhandler, som har modtaget indskuddet. Punkt 4.8 i det tekniske program opregner en raekke forhold, som forhandleren skal kontrollere, inden gevinsten udbetales, og praeciserer i denne sammenhaeng visse funktioner, som automatiseringssystemet skal kunne opfylde. For saa vidt angaar gevinster paa beloeb herover skal anmodning om udbetaling fremsaettes over for et Intendenza di Finanza, som er Finansministeriets kontor i de enkelte provinser, eller et Ispettorato Compartimentale dei Monopoli di Stato, der er et lokalt organ under AAMS, for herefter at blive videregivet til Direzione generale monopoli di Stato, der henhoerer under AAMS.

(20) - Kommissionen har, formentlig med rette, henvist til, at udarbejdelse af nyt software maa karakteriseres som praestation af tjenesteydelser.

(21) - Kommissionen har i denne forbindelse anfoert, at det af Domstolens praksis foelger, at ogsaa foranstaltninger, som potentielt er egnede til at hindre samhandelen mellem medlemsstaterne, er i strid med traktatens artikel 30, og at det ikke er noedvendigt, at foranstaltningerne paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne paa maerkbar maade. Til stoette herfor har Kommissionen bl.a. henvist til Domstolens dom af 11.7.1974, sag 8/74, Dassonville, Sml. s. 837, af 13.3.1984, sag 16/83, Prantl, Sml. s. 1299, og af 16.12.1986, sag 124/85, Kommissionen mod Graekenland, Sml. s. 3935.

(22) - Sml. I, s. 889.

(23) - Kommissionen begrunder det forhold, at den ikke i sag C-3/88 medtog en paastand om overtraedelse af traktatens artikel 30, med, at Domstolens dom i Du Pont de Nemours-sagen foerst blev afsagt efter sagsanlaegget i sag C-3/88.

(24) - Det er i sagen oplyst, at det for to af de tre udvalgte ansoegeres vedkommende drejede sig om italienske datterselskaber af udenlandske producenter af edb-systemer, mens der i konsortiet Lottomatica deltager dels selskabet Ing. C. Olivetti & C. SpA, der fremstiller saavel hardware som software, dels selskabet Sogei SpA, der udvikler software, der er saerligt beregnet til automatisering inden for den offentlige sektor.

(25) - Det bemaerkes for den gode ordens skyld, at den danske version af dommen som trykt i Samling af Afgoerelser indholder en fejl, idet der paa dette sted har indsneget sig et ikke .

(26) - Det bemaerkes for god ordens skyld, at den italienske regering ikke har gjort gaeldende, at direktivets beloebsgraenser ikke skulle vaere opfyldt. Det forekommer mig ogsaa aabenbart, at dette er tilfaeldet.

(27) - EFT L 209, s. 1.

(28) - EFT L 215, s. 1.

(29) - Artikel 4, stk. 4, i lov nr. 528 af 2.8.1982, som aendret ved lov nr. 85 af 19.4.1990, bestemmer: Finansministeriet etablerer ... efter at have hoert Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, gennem udbud (appalto-concorso), et system til automatisering af lotto-spillet ...

(30) - Se om det naermere indhold af disse bestemmelser mit forslag til afgoerelse fremsat den 30.6.1993 i sag C-71/92, Kommissionen mod Spanien, punkt 63-67 (endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser).