ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 1. juni 1999. - Karl L. Meyer mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Annullations- og erstatningssøgsmål - Åbenbart at sagen må afvises, og at den er åbenbart ugrundet. - Sag T-71/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-01727



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - paastand om annullation af en afgoerelse fra Kommissionen om afslag paa katastrofebistand, der er uden hjemmel i faellesskabsbestemmelser - aabenbart, at sagen er ugrundet

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter aendring nu art. 230, stk. 4, EF); fjerde AVS/EOEF-konvention undertegnet i Lomé den 15.12.1989, art. 366; Raadets afgoerelse 91/482)

En sag, der er anlagt af en landmand i Fransk Polynesien med paastand om annullation af en afgoerelse fra Kommissionen om afslag paa at yde sagsoegeren katastrofebistand som foelge af skade paa hans plantage forvoldt af cykloner, er aabenbart ugrundet. Der er ikke hjemmel i nogen bestemmelser i Raadets afgoerelse 91/482 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab til, at Faellesskabet yder stoette direkte til privatpersoner, der indgiver ansoegning om katastrofebistand i tilfaelde af naturkatastrofer. Tilsvarende indeholder artikel 366 i fjerde AVS/EOEF-konvention undertegnet i Lomé heller ikke noget vedroerende udbetalingen af en saerlig katastrofebistand til privatpersoner, der er bosat i en AVS-stat.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 1. juni 1999. - Karl L. Meyer mod Rådet for Den Europæiske Union. - Åbenbart afvisningsgrundlag. - Sag T-74/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-01749



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssoegsmaal - frister - praeklusion

(EF-traktaten, art. 173, stk. 5 (efter aendring nu art. 230, stk. 5, EF))

Sammendrag

$$Klagefristen i traktatens artikel 173, stk. 5, skal ikke alene give sagsoegeren en rimelig tid til at vurdere, om der er grund til at anfaegte en retsakt, og i givet fald til at udfaerdige en staevning, men skal ogsaa sikre, at en retsakt ikke kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal efter udloebet af en vis frist. Kun en streng overholdelse af de saaledes indroemmede frister er i overensstemmelse med hensynet til retssikkerheden og noedvendigheden af at undgaa enhver forskelsbehandling eller vilkaarlighed i retsplejen.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 1. juni 1999. - Karl L. Meyer mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Åbenbart afvisningsgrundlag. - Sag T-73/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-01739



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - akter, der kan vaere genstand for soegsmaal - bestemmelse i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab - ikke omfattet

2 Retspleje - staevning - formkrav - angivelse af soegsmaalets genstand - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

1 Da en bestemmelse i traktaten ikke er en af en faellesskabsinstitution udstedt retsakt, jf. traktatens artikel 4 (nu artikel 7 EF) og artikel 173 (efter aendring nu artikel 230 EF), er Retten ikke kompetent til at annullere denne.

2 I medfoer af artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal enhver staevning indeholde soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse angivelser skal vaere tilstraekkeligt klare og praecise til, at de sagsoegte kan tilrettelaegge deres forsvar, og Retten i givet fald paa det saaledes foreliggende grundlag kan tage stilling til sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsaetning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, eventuelt kortfattet, men dog paa en sammenhaengende og forstaaelig maade, fremgaar af selve staevningen.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 28. april 1999. - Pacific Fruit Company NV, Leon Van Parijs NV, Pacific Fruit Company Italy SpA og Pacific Fruchtimport GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Landbrug - Fælles markedsordning - Bananer - Ansøgning om udstedelse af supplerende importlicenser - Sag om foreløbige forholdsregler - Åbenbart at sagen må afvises. - Sag T-11/99 R.



Samling af Afgørelser 1999 side II-01355



Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - behandling af sager for Retten - parternes beskyttelse mod utilboerlig brug af procesdokumenter - raekkevidde

(Instruksen til Rettens justitssekretaer, art. 5, stk. 3)

2 Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - hovedsagen kan antages til realitetsbehandling - ingen betydning - graenser

(EF-traktaten, art. 185 og 186; Rettens procesreglementet, art. 104, stk. 2)

3 Saerlige rettergangsformer - foreloebige forholdsregler - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - oekonomisk tab

(EF-traktaten, art. 186; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

4 Ifoelge de regler, der gaelder for behandling af sager for Retten, og artikel 5, stk. 3, tredje afsnit, i instruksen til justitssekretaeren, har parterne en beskyttelse mod utilboerlig brug af procesdokumenter. Herefter har parterne i en sag kun ret til at bruge procesdokumenter fra andre parter med henblik paa at foere deres egen sag.

5 Selv om spoergsmaalet, om hovedsagen kan antages til realitetsbehandling, som hovedregel ikke boer behandles under en sag om foreloebige forholdsregler, da afgoerelsen i hovedsagen herved kan foregribes, kan det imidlertid vise sig noedvendigt, naar begaeringen om foreloebige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som aabenbart maa afvises, at der fremlaegges omstaendigheder, som godtgoer, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan fremmes til realitetspaakendelse. Det er navnlig af betydning at undgaa, at sagsoegeren under sagen om de foreloebige forholdsregler kan opnaa de forholdsregler, som han ikke kunne have ret til, hvis hans soegsmaal blev afvist fra realitetsbehandling af Retten.

6 Betingelsen om, at der skal vaere risiko for et alvorligt og uopretteligt tab, er ikke opfyldt, naar den sagsoegende virksomhed kun paaberaaber sig et rent oekonomisk tab, uden at fremlaegge omstaendigheder, som giver grundlag for umiddelbart at antage, at den paaberaabte skade kan true dens overlevelse eller paafoere den alvorlige og uoprettelige tab, og at det foelgelig ikke kan erstattes fuldt ud, saafremt den faar medhold i hovedsagen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje – sagsøgerens passivitet – sagens genstand bortfaldet – ufornødent at træffe afgørelse i sagen

(Rettens procesreglement, art. 113)

Sammendrag

I overensstemmelse med artikel 113 i Rettens procesreglement skal det ex officio fastslås, at sagen er blevet uden genstand, og at det er ufornødent at træffe afgørelse, når parterne og intervenienten ikke har reageret eller ikke har gjort indvending mod en skrivelse fra Retten, hvori de blev underrettet om, at Retten påtænkte, uden formel indsigelse fra deres side, at træffe en kendelse om, at det er ufornødent at træffe afgørelse.

(jf. præmis 15-17)
Sag T-224/99

The European Council of Transport Users ASBL m.fl.

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Annullationssøgsmål — sagens genstand bortfaldet — ufornødent at træffe afgørelse i sagen«

Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 4. juni 2003 II-2099

Sammendrag af kendelse

Annullationssøgsmål – søgsmål mod en beslutning fra Kommissionen, som tillader parterne i en aftale mellem virksomheder at anvende denne – tilladelse af en begrænset varighed, som har mistet sin gyldighed under den retlige procedure – aftale, som ikke har været anvendt – sagens genstand bortfaldet – ufornødent at træffe afgørelse i sagen

(Art. 230 EF; Rådets forordning tir. 1017/68, art. 12, stk. 3)

Genstanden for et søgsmål, hvorunder der er nedlagt påstand om annullation af en beslutning, hvorved Kommissionen beslutter, at der ikke foreligger betydelig tvivl for så vist angår visse bestemmelser i en aftale, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1017/68 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, er bortfaldet, således at det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen, når den fritagelse, der fulgte af aftalen, i henhold til artikel 12, stk. 3, i nævnte forordning kun gjaldt i en begrænset periode, der udløb under den retlige procedure, og når de pågældende bestemmelser ydermere ikke blev anvendt af parterne i aftalen.

(jf. præmis 34 og 38)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - sagsomkostninger - fastsættelse - forhold, der skal tages i betragtning

[Rettens procesreglement, art. 91, litra b)]

Sammendrag

$$Fællesskabets retsinstanser er ikke kompetente til at fastsætte de beløb, som parterne skal udrede i honorarer til deres egne advokater, hvorimod de kan fastsætte den del af disse beløb, der kan søges godtgjort hos den part, som idømmes sagens omkostninger. Når Fællesskabets retsinstanser tager stilling til en begæring om fastsættelse af sagsomkostninger, skal de derfor ikke tage hensyn til en national tarif for advokaters salærer eller til en eventuel aftale herom mellem den pågældende part og dennes befuldmægtigede eller advokater. Da der ikke findes fællesskabsretlige bestemmelser om fastsættelse af sådanne honorarer, er Fællesskabets retsinstanser frit stillet ved deres vurdering af de foreliggende oplysninger, idet de dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter fællesskabsretten og dens sværhedsgrad, såvel som til den arbejdsbyrde, som de pågældende befuldmægtigede og rådgivere har båret i forbindelse med sagen, samt til parternes økonomiske interesse i sagen.

For så vidt angår vurderingen af en sags sværhedsgrad og betydning efter fællesskabsretten gælder, at når de realitetsanbringender, der er gjort gældende under et søgsmål, i vidt omfang allerede har været fremsat i andre sager, som parten havde anlagt ved vedkommende retsinstans forud herfor, skal der tages hensyn til det forhold, at partens rådgivere følgelig allerede havde et vist kendskab til sagens realitet, hvilket har lettet dem i deres arbejde med undersøgelser, vurdering af sagen og udarbejdelse af processkrifter, og i betydeligt omfang formindsket den objektivt nødvendige arbejdsbyrde herved.

( jf. præmis 26, 27 og 30 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - Rådets beslutning rettet til en medlemsstat, hvorefter den støtte, som består i medlemsstatens overtagelse af gæld, som visse landbrugskooperativer og landbrugsvirksomheder har til en bank, betragtes som forenelig med fællesmarkedet - sag anlagt af personer, som driver virksomhed med erhvervsuddannelser i et landbrugsområde, og som har optaget et lån i denne bank - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF))

Sammendrag

$$Sagsøgere, som begrænser sig til at gøre gældende, at de driver virksomhed med erhvervsuddannelser i et landbrugsområde og på denne måde bidrager til områdets økonomiske og kulturelle udvikling, samt at de som følge af denne virksomhed har optaget et lån hos en bank i en medlemsstat, som de ikke har været i stand til at tilbagebetale, kan ikke påstå at være individuelt berørt af en beslutning truffet af Rådet og rettet til en medlemsstat, hvorefter den støtte, som består i medlemsstatens overtagelse af visse landbrugskooperativers og andre landbrugsvirksomheders gæld til denne bank, betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Disse omstændigheder alene er ikke tilstrækkelige til at individualisere sagsøgerne i forhold til enhver anden af bankens insolvente debitorer, som driver økonomisk virksomhed i et af medlemsstatens landbrugsområder, og som ikke er opført på listen over modtagere af den pågældende støtte.

( jf. præmis 27 og 28 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Passivitetssøgsmål - passivitetens ophør efter sagens anlæg - sagsgenstanden bortfaldet - stillingtagen til sagen ufornøden

(EF-traktaten, art. 175 (nu art. 232 EF))

2. Passivitetssøgsmål - fællesskabsinstitution - Den Europæiske Ombudsmand - ikke omfattet - søgsmål med henblik på at fastslå ombudsmandens passivitet - afvisning

(EF-traktaten, art. 4, 4 A, 4 B og 175, stk. 3 (nu art. 7 EF, 8 EF, 9 EF og 232, stk. 3, EF); Europa-Parlamentets afgørelse 94/262, art. 11, stk. 4)

3. Passivitetssøgsmål - fysiske og juridiske personer - undladelser, der kan være genstand for søgsmål - Den Europæiske Ombudsmands undladelse af at udarbejde en rapport til Parlamentet, der konstaterer et tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Kommissionen - afvisning

(EF-traktaten, art. 138 E og 175 (nu art. 195 EF og 232 EF))

Sammendrag

1. Når en retsakt, hvis manglende udstedelse er genstand for et passivitetssøgsmål, er blevet vedtaget efter anlæggelsen af sagen, men før dommens afsigelse, har sagen mistet sin genstand, således at det er ufornødent at træffe afgørelse.

( jf. præmis 41 )

2. Det følger både af traktatens artikel 4, 4 A og 4 B (nu artikel 7 EF, 8 EF og 9 EF), og af artikel 11, stk. 4, i afgørelse 94/262 vedrørende ombudsmandens statut og de almindelige bestemmelser for udøvelsen af hans hverv, der i personalespørgsmål sidestiller ombudsmanden med institutionerne i henhold til artikel 1 i vedtægten for tjenestemænd, at Den Europæiske Ombudsmand ikke er en fællesskabsinstitution i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF), hvorfor et passivitetssøgsmål må afvises, i det omfang det omfatter ombudsmandens passivitet.

( jf. præmis 44, 45 og 46 )

3. En sag, der i henhold til traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF) er blevet anlagt af en fysisk eller juridisk person, skal afvises, da den eneste retsakt, der ville have kunnet imødekomme dennes krav, havde været en rapport til Parlamentet i henhold til traktatens artikel 138 E (nu artikel 195 EF), som konstaterer et tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Kommissionen, og som hverken efter sin form eller sin natur under et annullationssøgsmål kunne kvalificeres som en anfægtelig retsakt.

( jf. præmis 51 )
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 8. december 1999. - Euro-Lex European Law Expertise GmbH mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller). - EF-varemærker - Repræsentation ved en advokat, der er direktør for sagsøgeren - Afvisning. - Sag T-79/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-03555



Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - stævning - formkrav - underskrift fra en advokat, der er en anden end sagsøgeren - det sagsøgende selskab repræsenteret ved en advokat, der også er selskabets direktør - afvisning

(EF-statutten for Domstolen, art. 17, stk. 3 og 4, og art. 19, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 43, stk. 1, første afsnit)

Sammendrag

$$Når en sag anlægges for Retten, skal en part i dette begrebs forstand i artikel 17, stk. 3, i statutten for Domstolen, som finder anvendelse på Retten i medfør af statuttens artikel 46, lade en anden person møde for sig, og denne person skal have beskikkelse som advokat i en medlemsstat eller en stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

En advokat med sådan beskikkelse, som er en af det sagsøgende selskabs to direktører og dermed ledelsesorgan for dette, kan ikke betragtes som en uafhængig tredjemand i forhold til sagsøgeren, og en stævning underskrevet af denne advokat må følgelig afvises.
61999B0178

Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 6. december 1999. - Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Gennemsigtighed - Afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom om aktindsigt i Kommissionens dokumenter - Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift - Afslag på aktindsigt i dokumenter - Omgørelse af den anfægtede retsakt - Ufornødent at træffe afgørelse. - Sag T-178/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-03509
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 27. oktober 1999. - Karl L. Meyer mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Afvisning - Anfægtelig retsakt - Aktindsigt i institutionernes dokumenter - Sondring mellem oplysninger og dokumenter. - Sag T-106/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-03273



Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - begreb - akter, der fremkalder bindende retsvirkninger - skrivelse fra Kommissionen om afvisning af en anmodning om oplysninger vedrørende visse rentesatser - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF))

2 Kommissionen - aktindsigt i Kommissionens dokumenter - afgørelse 94/90 - sondring mellem dokumenter og oplysninger - Kommissionens forpligtelse til at besvare enhver anmodning om oplysninger fra en borger - foreligger ikke

(Kommissionens afgørelse 94/90)

Sammendrag

1 Der foreligger kun retsakter eller beslutninger, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), når disse retsakter eller beslutninger har retligt bindende virkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling. Dette er ikke tilfældet med en skrivelse fra Kommissionen, hvori det afvises at besvare en anmodning om oplysninger vedrørende de rentesatser, som Den Europæiske Investeringsbank har anvendt på lån til finansiering af projekter til økonomisk udvikling af Fransk Polynesien, når de ønskede oplysninger findes i retsakter, som er vedtaget af Rådet og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Der findes i denne henseende ingen bestemmelser i fællesskabsretten, som forpligter Kommissionen til at besvare en anmodning, som en person i en medlemsstat eller i de oversøiske lande og territorier har fremsat, om identificering af de relevante afsnit i fællesskabslovgivningen.

2 Med henblik på anvendelsen af afgørelse 94/90 om aktindsigt i Kommissionens dokumenter er det nødvendigt at opretholde en sondring mellem begrebet dokument og oplysning. I afgørelsen eller adfærdskodeksen, som er knyttet som bilag hertil, er der ingen bestemmelser, som vedrører retten til adgang til oplysninger, idet aktindsigten alene omfatter dokumenter. Der er dog en enkelt betragtning til afgørelse 94/90, hvori der henvises til den erklæring om retten til adgang til oplysninger, der er indeholdt i slutakten til traktaten om Den Europæiske Union. Denne passus, som ikke forklares yderligere, kan ikke tillægge begrebet »dokument«, som benyttes adskillige gange i afgørelse 94/90, en ny betydning. Det kan derfor ikke udledes af afgørelse 94/90, at retten til aktindsigt i Kommissionens dokumenter indebærer, at Kommissionen skal besvare enhver anmodning om oplysninger fra en borger.
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 15. september 1999. - Firma Léon Van Parijs NV, Pacific Fruit Company NV, Pacific Fruchtimport GmbH og Pacific Fruit Company Italy SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Landbrug - Fælles markedsordning - Bananer - Annullationssøgsmål - Individuelt berørt - Lukket kreds af erhvervsdrivende - Afvisning. - Sag T-11/99.



Samling af Afgørelser 1999 side II-02653



Sammendrag



Nøgleord

Annullationssøgsmål - fysiske eller juridiske personer - retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt - forordning om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til Fællesskabet - ordning, der gælder for såvel traditionelle erhvervsdrivende som for nye erhvervsdrivende - sag anlagt af traditionelle erhvervsdrivende, der varetager en betydelig del af indførslerne fra samme tredjestat - afvisning

(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF); Rådets forordning nr. 404/93; Kommissionens forordning nr. 2362/98)

Sammendrag

$$Et annullationssøgsmål anlagt af traditionelle importører af bananer, som hører til en koncern i en tredjestat, hvor en væsentlig del af de bananer, der indføres til Fællesskabet, kommer fra, til prøvelse af forordning nr. 2362/98 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel til bananer til Fællesskabet, må afvises.

En retsakt mister nemlig ikke sin almengyldighed og dermed sin karakter af forordning, fordi det er muligt mere eller mindre præcist at fastlægge antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, som retsakten på et givet tidspunkt finder anvendelse på, når det er ubestridt, at den anvendes på grundlag af objektive, faktiske og retlige omstændigheder, som er fastlagt i retsakten, og som er relevante i forhold til dens formål. Samtlige traditionelle erhvervsdrivende samt de nye erhvervsdrivende, som opfylder de betingelser, der stilles i forordning nr. 2362/98, har ret til at ansøge om licenser til import af bananer med oprindelse i lande, som har fået tildelt en del af toldkontingentet, således at sagsøgerne, der er traditionelle erhvervsdrivende, er berørt af de pågældende bestemmelser på grundlag af objektive omstændigheder, som er fastlagt i forordningen, og som er relevante i forhold til dennes formål.

I øvrigt kan det ikke antages, at sagsøgerne er individuelt berørt af denne forordning, fordi de berøres økonomisk i højere grad af denne retsakt end deres konkurrenter, når den pågældende retsakt ikke rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller en faktisk situation, som adskiller dem fra enhver anden person.
Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 9. august 1999. - Sociedade Agrícola dos Arinhos Ldª mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Begæring om foreløbige forholdsregler - Uopsættelighed - Foreligger ikke. - Sag T-38/99 R.



Samling af Afgørelser 1999 side II-02567



Sammendrag



Nøgleord

Saerlige rettergangsformer - udsaettelse af gennemfoerelsen - betingelser - alvorligt og uopretteligt tab - oekonomisk tab

(EF-traktaten, art. 185 (nu art. 242 EF); Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

Sammendrag

$$Spoergsmaalet om, hvorvidt uopsaettelighedsbetingelsen i forbindelse med en begaering om foreloebige forholdsregler er opfyldt, skal vurderes paa baggrund af noedvendigheden af, at der traeffes en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at den begaerende part udsaettes for et alvorligt og uopretteligt tab. Denne part skal dokumentere, at vedkommende ikke kan afvente afgoerelsen i hovedsagen uden at blive paafoert en saadan skade.

Et oekonomisk tab kan kun under ganske usaedvanlige omstaendigheder betragtes som en uoprettelig eller blot vanskeligt oprettelig skade, da der senere kan betales oekonomisk erstatning herfor.
61999B0059

Kendelse afsagt af Præsidenten for Retten i Første Instans den 20. juli 1999. - Ventouris Group Enterprises SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Konkurrence - Betaling af en bøde - Bankgaranti - Særlige rettergangsformer - Udsættelse af gennemførelsen. - Sag T-59/99 R.



Samling af Afgørelser 1999 side II-02519