C 305 /58 DA Den Europæiske Unions  Tidende 9.9.2019
3. Tredje subsidiære anbringende om, at artikel 5, stk. 1, litra f), i delegeret forordning (EU) 2015/63 er i strid med trinhøjere rets -
regler
—   Sagsøgeren har gjort gældende, at såfremt det ikke er muligt at fortolke artikel 5, stk. 1, litra f), i delegeret forordning (EU)  
2015/63 i overensstemmelse med trinhøjere retsregler, dvs. forordning (EU) nr. 806/2014, direktiv 2014/59/EU og det  
almindelige lighedsprincip, er artikel 5, stk. 1, litra f), i delegeret forordning (EU) 2015/63 i strid med trinhøjere retsregler  
og ulovlig og burde ikke have været anvendt af sagsøgte.
4. Fjerde subsidiære anbringende om, at beregningsmetodologien i delegeret forordning (EU) 2015/63 er i strid med trinhøjere  
retsregler
—   Sagsøgeren har gjort gældende, at såfremt sagsøgte har anvendt beregningsmetodologien i overensstemmelse med delege -
ret forordning (EU) 2015/63, er den heri fastsatte beregningsmetodologi i strid med trinhøjere retsregler. Beregningsme -
todologien i delegeret forordning (EU) 2015/63 opfylder hverken kravene i medfør af det almindelige lighedsprincip eller  
kravene om hensyntagen til risikoprofilen, der følger af forordning (EU) nr. 806/2014 og direktiv 2014/59/EU.
5. Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 (4)
—   Sagsøgeren har i forbindelse med det femte anbringende gjort gældende, at sagsøgte på grundlag af artikel 8, stk. 2, i gen -
nemførelsesforordning (EU) 2015/81 skulle have fratrukket hele det resterende bidrag, som sagsøgeren betalte i 2015 og  
som allerede er overført til Single Resolution Fund (SRF), eftersom sagsøgeren nu falder uden for anvendelsesområdet for  
forordning (EU) nr. 806/2014.
(1) Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014  om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv  
2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger ( EUT 2015, L 11, s. 44 ).
(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investerings -
selskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF,  
2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 ( EUT 2014,  
L 173, s. 190 ).
(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditin -
stitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forord -
ning (EU) nr. 1093/2010 ( EUT 2014, L 225, s. 1 ).
(4) Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 af 19.12.2014  om ensartede betingelser for anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forord -
ning (EU) nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond ( EUT 2015, L 15, s. 1 ).
Sa g T - 4 7 9 / 1 9 :  Sag anlagt den 8. juli 2019  — Hypo V orarlberg Bank mod SRB
(Sag T-479/19)
(2019/C 305/69 )
Processprog: tysk
Parter
Sagsøger:  Hypo V orarlberg Bank A G (Bregenz, Østrig) (ved advokaterne G. Eisenberger og A. Brenneis)
Sagsøgt:  Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
Sagsøgerens påstande
—   Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 16. april 2019  om beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond  
for 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) (»Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019  on the calculation of the 2019 ex ante  
contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)«), herunder bilaget dertil, annulleres, og under alle omstændig -
heder i det omfang afgørelsen, herunder bilaget dertil, vedrører det bidrag, som sagsøgeren skal betale.
—   Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
9.9.2019 DA Den Europæiske Unions  Tidende C 305 /59
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
1. Første anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter som følge af ufuldstændig offentliggørelse af den anfægtede  
afgørelse
—   Den anfægtede afgørelse blev i strid med artikel 1, stk. 2, TEU, artikel 15 TEUF, 296 TEUF og 298 TEUF, samt artikel 42 og  
47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) ikke meddelt sagsøgeren i fuld -
stændig form. Kendskab til de ikke-meddelte oplysninger som en væsentlig bestanddel af afgørelsen er påkrævet med hen -
syn til forståelsen af bidragsberegningen og kontrollen heraf.
2. Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter som følge af den anfægtede afgørelses mangelfulde begrun -
delse
—   Den anfægtede afgørelse tilsidesætter begrundelsespligten i artikel 296, stk. 2, TEUF og chartrets artikel 41, stk. 1, og artikel  
41, stk. 2, litra c), idet hverken grundlaget for eller detaljerne ved beregningen er blevet offentliggjort. For så vidt angår sag -
søgtes skønsbeføjelse er det ikke anført, hvilke vurderinger sagsøgte har foretaget og af hvilken grund.
3. Tredje anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter på grund af manglende høring og manglende iagttagelse af  
retten til at blive hørt
—   Sagsøgerens ret til at blive hørt er hverken blevet iagttaget før vedtagelsen af den anfægtede afgørelse eller før udstedelsen af  
bidragsmeddelelsen på grundlag heraf, hvilket er i strid med chartrets 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra a).
4. Fjerde anbringende om ulovligheden af at anvende Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 (1) som retsgrundlag  
for den anfægtede afgørelse
—   I forbindelse med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 4-7, artikel 9 i samt bilag I til delegeret  
forordning 2015/63 — som den anfægtede afgørelse er støttet på — vil medføre en uigennemsigtig ordning for fastsættelse  
af bidrag, som er i strid med chartrets artikel 16, 17 og 47, og hvorunder overholdelsen af chartrets artikel 20 og 21 samt  
proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet ikke er sikret. Dette anbringende fremsættes endvidere subsidiært  
for så vidt angår de bestemmelser i direktiv 2014/59/EU  (2) og forordning (EU) nr. 806/2014 (3), som bindende kræver  
oprettelse af den bidragsordning — som efter sagsøgerens opfattelse er uforenelig med de nævnte grundlæggende rettighe -
der og grundlæggende værdier i EU-retten — der gennemføres ved delegeret forordning 2015/63.
(1) Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014  om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv  
2014/59/EU for så vidt angår ex ante -bidrag til afviklingsfinansieringsordninger ( EUT 2015 L 11, s. 44 ).
(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investerings -
selskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF,  
2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 ( EUT 2014  
L 173, s. 190 ).
(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditin -
stitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forord -
ning (EU) nr. 1093/2010 ( EUT 2014 L 225, s. 1 ).
Sa g T - 4 8 1 / 1 9 :  Sag anlagt den 8. juli 2019  — Portigon mod SRB
(Sag T-481/19)
(2019/C 305/70 )
Processprog: tysk
Parter
Sagsøger:  Portigon A G (Düsseldorf, T yskland) (ved advokaterne D. Bliesener, V . Jungkind og F. Geber)
Sagsøgt:  Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)