Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – købsopfordring

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29, art. 2, litra i), og art. 7, stk. 4]

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – købsopfordring

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29, art. 2, litra i)]

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – købsopfordring

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29, art. 2, litra i)]

4. Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – vildledende udeladelser

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29, art. 7, stk. 4, litra a)]

5. Tilnærmelse af lovgivningerne – virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne – direktiv 2005/29 – vildledende udeladelser

[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29, art. 7, stk. 4, litra c)]

Sammendrag

1. Udtrykket »hvorved forbrugeren sættes i stand til at foretage et køb« i artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450, 97/7, 98/27 og 2002/65 og forordning nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at der foreligger en købsopfordring, når oplysningerne vedrørende det annoncerede produkt og dets pris er tilstrækkelige til, at forbrugeren kan træffe en transaktionsbeslutning, uden at det er nødvendigt, at den kommercielle kommunikation ligeledes giver en faktisk mulighed for at købe produktet, eller at den forekommer i forbindelse med en sådan mulighed.

En købsopfordring er nemlig en særlig form for reklame, hvortil der er knyttet en skærpet oplysningspligt i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2005/29. En ikke-indskrænkende fortolkning af begrebet købsopfordring er den eneste fortolkning, der er i overensstemmelse med et af dette direktivs formål, som ifølge artikel 1 er at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Følgelig skal udtrykket »hvorved forbrugeren sættes i stand til at foretage et køb« betragtes ikke som indeholdende en yderligere betingelse, som er nødvendig ved kvalificeringen af en købsopfordring, men således, at det angiver formålet med de krav, der er fastsat med hensyn til produktets karakteristika og pris, for at forbrugeren råder over tilstrækkelige oplysninger til, at han sættes i stand til at foretage et køb.

(jf. præmis 28-30 og 33 samt domskonkl. 1)

2. Artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450, 97/7, 98/27 og 2002/65 og forordning nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at betingelsen vedrørende angivelsen af prisen på produktet kan opfyldes, hvis den kommercielle kommunikation indeholder en frapris, dvs. den laveste pris, som det annoncerede produkt eller den annoncerede produktkategori kan købes for, mens det annoncerede produkt eller den annoncerede produktkategori findes i andre udformninger eller med et andet indhold til priser, som ikke angives. Det tilkommer den nationale ret i forhold til produktets art og karakteristika samt det anvendte kommercielle kommunikationsmiddel at efterprøve, om angivelsen af en frapris gør det muligt for forbrugeren at træffe en transaktionsbeslutning.

(jf. præmis 41 og domskonkl. 2)

3. Artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450, 97/7, 98/27 og 2002/65 og forordning nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at en præsentation af produktet i ord eller billeder gør det muligt at opfylde betingelsen vedrørende angivelse af produktets karakteristika, herunder i det tilfælde, hvor samme præsentation i ord eller billeder anvendes til at beskrive et produkt, der udbydes i flere udformninger.

I denne henseende bemærkes, at for så vidt som det i artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 kræves, at produktets karakteristika angives på en måde, som er passende i forhold til det anvendte middel, skal der herved tages hensyn til det kommercielle kommunikationsmiddel. Der kan ikke kræves samme grad af præcision ved beskrivelsen af et produkt uafhængigt af den form – radiofonisk, televisuel, elektronisk eller papir – som den kommercielle kommunikation antager.

En præsentation i ord eller billeder kan gøre det muligt for forbrugeren at danne sig et indtryk af produktets art og karakteristika med henblik på at træffe en transaktionsbeslutning, herunder i det tilfælde, hvor denne samme præsentation beskriver et produkt, der udbydes i flere udformninger. Det tilkommer den nationale ret i hvert enkelt tilfælde under hensyn til produktets art og karakteristika samt det anvendte kommunikationsmiddel at afgøre, om forbrugeren råder over tilstrækkelige oplysninger til at identificere og adskille produktet med henblik på at træffe en transaktionsbeslutning.

(jf. præmis 45, 46 og 49 samt domskonkl. 3)

4. Artikel 7, stk. 4, litra a), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450, 97/7, 98/27 og 2002/65 og forordning nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at det kan være tilstrækkeligt, at alene visse af et produkts vigtigste karakteristika angives, hvis den erhvervsdrivende i øvrigt henviser til sin internetside under forudsætning af, at der her findes væsentlige oplysninger om produktets vigtigste karakteristika, pris og øvrige forhold i overensstemmelse med betingelsen i dette direktivs artikel 7.

I denne forbindelse henviser artikel 7, stk. 4, litra a), i nævnte direktiv 2005/29 til produktets vigtigste karakteristika uden dog at definere dette begreb eller at give en udtømmende liste herover. Det præciseres imidlertid, at der skal tages hensyn dels til det anvendte kommunikationsmiddel, dels til det pågældende produkt. Denne bestemmelse skal sammenholdes med dette direktivs artikel 7, stk. 1, hvorefter en handelspraksis skal vurderes bl.a. under hensyntagen til dens faktuelle sammenhæng samt til begrænsningerne ved kommunikationsmediet. Desuden bestemmer nævnte direktivs artikel 7, stk. 3, udtrykkeligt, at der med henblik på at afgøre, om oplysninger er blevet udeladt, tages hensyn til det anvendte kommunikationsmiddels begrænsninger i rum og tid samt til de foranstaltninger, som den erhvervsdrivende har truffet for at gøre disse oplysninger tilgængelige for forbrugerne på anden måde.

Følgelig skal omfanget af oplysningerne vedrørende et produkts vigtigste karakteristika, som skal meddeles af en erhvervsdrivende i forbindelse med en købsopfordring, vurderes i forhold til denne opfordrings sammenhæng, produktets art og karakteristika samt det anvendte kommunikationsmiddel. Det påhviler den nationale ret under hensyntagen til førnævnte kriterier i hvert enkelt tilfælde at vurdere, om den blotte angivelse af visse af produktets vigtigste karakteristika gør det muligt for forbrugeren at træffe en informeret transaktionsbeslutning.

(jf. præmis 52-56, 58 og 59 samt domskonkl. 4)

5. Artikel 7, stk. 4, litra c), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450, 97/7, 98/27 og 2002/65 og forordning nr. 2006/2004 skal fortolkes således, at den blotte angivelse af en frapris i en købsopfordring ikke i sig selv kan anses for at være en vildledende udeladelse.

Den blotte angivelse af en frapris kan være berettiget i situationer, hvor prisen ikke med rimelighed kan beregnes på forhånd, bl.a. henset til produktets art og karakteristika. Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om angivelsen af en frapris er tilstrækkelig til, at kravene vedrørende angivelsen af en pris, som fastsat i nævnte artikel 7, stk. 4, litra c), anses for opfyldt. Denne ret skal bl.a. efterprøve, om en udeladelse af beregningsmetoden for den endelige pris forhindrer forbrugeren i at træffe en informeret transaktionsbeslutning og følgelig foranlediger denne til at træffe en transaktionsbeslutning, som han ellers ikke ville have truffet. Det påhviler ligeledes denne ret at tage hensyn til det anvendte kommunikationsmiddels iboende begrænsninger, produktets art og karakteristika samt de øvrige foranstaltninger, som den erhvervsdrivende faktisk har truffet for at gøre oplysninger tilgængelige for forbrugeren.

(jf. præmis 64 og 69-72 samt domskonkl. 5)