Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Medlemsstater – egne beføjelser – direkte beskatning – forpligtelse til at udøve denne forpligtelse under overholdelse af EU-retten

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – skattelovgivning – national lovgivning, der forbeholder en skattefritagelse for renter, som udbetales af hjemmehørende banker under udelukkelse af renter, der udbetales af banker, som er hjemmehørende i udlandet – begrundet i hensynet om at sikre en effektiv skattekontrol – samarbejdsinstrumenter på EU-niveau er ikke tilstrækkeligt effektive – generel formodning for svig eller skatteunddragelse – ikke tilladt

(Art. 56 TEUF; EØS-aftalen, art. 36; Rådets direktiv 77/799)

Sammendrag

1. Jf. afgørelsens tekst.

(jf. præmis 40)

2. En medlemsstat, der indfører og opretholder en ordning, som fastsætter en diskriminerende beskatning af renter, der udbetales af ikke-hjemmehørende banker, som følge af anvendelsen af en skattefritagelse, der er forbeholdt renter, som udbetales af hjemmehørende banker, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF og artikel 36 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

En national lovgivning, der etablerer en skattemæssig ordning for renter fra opsparingskonti, som er forskellig, alt efter om disse renter udbetales af en bank, der er hjemmehørende i en medlemsstat, eller det ikke er tilfældet, skaber en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser. Den har den virkning, at den afholder personer med bopæl i en medlemsstat fra at benytte sig af tjenesteydelser fra banker, der er etableret i andre medlemsstater, og fra at åbne eller bevare opsparingskonti hos banker, der ikke er hjemmehørende i bopælsmedlemsstaten. En skatteordning, der hindrer den frie udveksling af tjenesteydelser, kan begrundes med hensynet om at sikre en effektiv skattekontrol og om bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse, forudsat at proportionalitetsprincippet overholdes, forstået på den måde, at den er passende for at sikre opnåelsen af det forfulgte formål, og at den ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå dette formål.

En begrundelse om, at samarbejdsinstrumenterne på EU-niveau ikke er tilstrækkeligt effektive, kan imidlertid ikke tiltrædes, eftersom ordningerne i direktiv 77/799 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter er tilstrækkelige til at gøre det muligt for en medlemsstat at gennemføre en efterprøvelse af rigtigheden af de skattepligtiges angivelser vedrørende deres indkomst, der er oppebåret i en anden medlemsstat. De eventuelle vanskeligheder ved at indhente de krævede oplysninger eller mangler, som kan opstå i samarbejdet mellem deres skattemyndigheder, kan ikke begrunde en restriktion for de grundlæggende friheder, der er garanteret ved traktaten. Der er nemlig intet til hinder for, at de berørte skattemyndigheder afkræver den skattepligtige de beviser, som de finder nødvendige for at foretage en korrekt ansættelse af de pågældende skatter, og i givet fald afslår en anmodet fritagelse, hvis sådanne beviser ikke fremlægges.

Begrundelsen om risikoen for dobbelt skattefritagelse og dermed implicit begrundelsen vedrørende bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse kan kun anerkendes, hvis den sigter på rent fiktive arrangementer, der har til formål at omgå skattelovgivningen, hvilket udelukker enhver generel formodning for, at der er tale om svig.

(jf. præmis 44, 45, 47, 49, 51-54, 61, 64 og 75 samt domskonkl.)