Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – intervention – personer med berettiget interesse – intervention inden for rammerne af en begæring om udsættelse af gennemførelsen – begæring vedrørende forordning nr. 1954/2003, for så vidt som farvandene omkring Azorerne er berørt – andelsselskab bestående af fiskere, som fisker i farvandene omkring Azorerne – territorial sammenslutning vedrørende beskyttelse af øgruppen Azorerne – formaliteten – betingelser – international miljøbeskyttelsessammenslutning – afvisning

(Statutten for Domstolen, art. 40, stk. 2; forordning nr. 1954/2003)

2. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – betingelser for antagelse til realitetsbehandling – hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling – Rettens summariske prøvelse af hovedsagen

(Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)

3. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – sag anlagt af en regional myndighed – region, der i medfør af den nationale lovgivning er en juridisk person – region med søgsmålskompetence

(Art. 230, stk. 4, EF)

4. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt – forordning om forvaltning af fiskeriet i visse fiskerizoner – sag anlagt af en regional myndighed med kompetence for en af de zoner, der berøres af forordningen – formaliteten – betingelser

(Art. 230, stk. 4, EF; Rådets forordning nr. 1954/2003)

5. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – afvejning af interesserne i sagen – udsættelse af gennemførelsen af en almengyldig foranstaltning – vurdering af følgerne af en udsættelse for et stort antal berørte i forhold til, om de foreløbige forholdsregler er nødvendige for sagsøgeren

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2; Rådets forordning nr. 1954/2003)

6. Særlige rettergangsformer – udsættelse af gennemførelsen – foreløbige forholdsregler – betingelser – uopsættelighed – alvorligt og uopretteligt tab – andre mulige foranstaltninger, der kan vedtages af Kommissionen eller medlemsstaterne – udelukkelse af uopsættelighed

(Art. 242 EF og 243 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2; Rådets forordning nr. 1954/2003)

Sammendrag

1. Begrebet interesse i afgørelsen skal i den betydning, hvori ordet anvendes i artikel 40, stk. 2, i statutten for Domstolen, forstås således, at der forudsættes en direkte og aktuel interesse i, hvorledes der træffes afgørelse om påstandene. Det skal bl.a. efterprøves, om intervenienten berøres direkte af den anfægtede retsakt, og om intervenientens interesse i sagens afgørelse er godtgjort. Sammenslutninger har ret til at intervenere for at varetage deres medlemmers interesser i sager om principielle spørgsmål, der kan have betydning for medlemmerne.

Et andelsselskab med begrænset ansvar, der er en producentsammenslutning med det hovedformål at varetage interesserne for sine medlemmer, der hovedsagelig er fiskere i farvandene omkring Azorerne, har en sådan berettiget interesse inden for rammerne af en begæring om udsættelse af gennemførelsen af forordning nr. 1954/2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF – for så vidt som farvandene omkring Azorerne berøres heraf. En ikke-erhvervsdrivende miljøsammenslutning, hvis hovedformål bl.a. er at beskytte og fremme miljøet samt undersøge og beskytte Azorernes nationale og kulturelle arv samt at beskytte denne øgruppes fiskebestande og marine økosystemer, har ligeledes en sådan berettiget interesse.

Derimod må en begæring om intervention fra en international miljøbeskyttelsessammenslutning afvises fra realitetsbehandling, når dens formål og aktiviteter omfatter store geografiske områder og ikke udelukkende eller i det væsentlige er koncentreret om farvandene omkring Azorerne. Således har en sådan international sammenslutning et for bredt og generelt interessefelt til, at den berøres væsentligt af udfaldet af en sag om udsættelse af gennemførelsen af forordning, der udelukkende vedrører farvandene omkring Azorerne.

(jf. præmis 59, 60, 63, 69 og 70)

2. Selv om spørgsmålet om hovedsagens antagelighed til realitetsbehandling i princippet ikke skal behandles som led i en sag om foreløbige forholdsregler, idet man herved risikerer at foregribe behandlingen af sagens realitet, skal sagsøgeren, for at en sådan begæring kan antages til realitetsbehandling, påvise, at der foreligger visse omstændigheder, på grundlag af hvilke det umiddelbart kan antages, at den hovedsag, som sagsøgerens begæring om foreløbige forholdsregler knytter sig til, kan antages til realitetsbehandling, således at det undgås, at sagsøgeren ved hjælp af en begæring om foreløbige forholdsregler kan opnå udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, som den pågældende senere ikke opnår annulleret af Domstolen, idet dennes søgsmål er blevet afvist under behandlingen af hovedsagen.

En sådan behandling af spørgsmålet om hovedsagens antagelse til realitetsbehandling er nødvendigvis summarisk, henset til uopsætteligheden af sagen om foreløbige forholdsregler. I en sag om foreløbige forholdsregler kan spørgsmålet om hovedsagens antagelse til realitetsbehandling nemlig kun vurderes ud fra en umiddelbar betragtning, idet målet er at undersøge, om sagsøgeren har fremlagt tilstrækkelige oplysninger til, at det umiddelbart kan konkluderes, at en realitetsbehandling af hovedsagen ikke er helt udelukket. Følgelig bør Retten alene afvise sagen om foreløbige forholdsregler, såfremt det helt kan udelukkes, at hovedsagen kan antages til realitetsbehandling. Såfremt der blev truffet afgørelse om realitetsbehandlingen allerede under sagen om de foreløbige forholdsregler, når en realitetsbehandling ikke er helt udelukket ud fra en umiddelbart betragtning, ville det reelt foregribe Rettens afgørelse vedrørende hovedsagen.

(jf. præmis 108-110)

3. For så vidt som en region er en juridisk person i medfør af national ret, kan den principielt anlægge et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230, stk. 4, EF, hvorefter enhver fysisk eller juridisk person kan indbringe klage over beslutninger, der retter sig til ham, samt over beslutninger, som, skønt de er udfærdiget i form af en forordning eller en beslutning rettet til en anden person, dog berører ham umiddelbart og individuelt.

(jf. præmis 112)

4. I traktatens artikel 230, stk. 4, EF’s forstand kan fysiske eller juridiske personer kun anses for individuelt berørt af en retsakt med almengyldig karakter, såfremt de rammes på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem på lignende måde som en adressat.

Under et annullationssøgsmål rejst af en region som den selvstyrende region Azorerne til prøvelse af forordning nr. 1954/2003 – om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF – for så vidt som den berører farvandene omkring Azorerne, er navnlig den almene interesse, som denne region, der er kompetent med hensyn til økonomiske spørgsmål inden for sit område, bl.a. fiskeriet, kan have i at opnå et gunstigt resultat for dette områdes økonomiske velfærd, ikke i sig selv tilstrækkelig til at betragte denne region som værende berørt i traktatens, dvs. i artikel 230, stk. 4, EF’s forstand. Det er heller ikke tilstrækkeligt bevis for, at sagsøgeren er individuelt berørt, at sagsøgeren nyder en særlig beskyttelse i henhold til traktaten, nemlig i henhold til artikel 299, stk. 2, EF, eller at sagsøgeren er udtrykkeligt og præcist nævnt i den anfægtede retsakt, eller at Rådet burde have taget hensyn til sagsøgerens situation ved vedtagelsen af den anfægtede forordning.

Sagsøgeren skal under henvisning til de faktiske omstændigheder godtgøre, at den anfægtede retsakt rammer regionen på grund af en faktisk situation, der adskiller den fra alle andre, herunder fra de øvrige regioner i den yderste periferi. Umiddelbart kan det være tilfældet, hvis sagsøgeren kan godtgøre, at den anfægtede forordning har væsentlig og umiddelbar indvirkning på sagsøgerens retsstilling, idet sagsøgeren som følge af anvendelsen af bestemmelserne i denne fratages kompetencen til at lovgive om fiskeriet og/eller fiskeriaktiviteterne, som udgør en væsentlig del af regionens økonomi, og som vil blive berørt, og at den befinder sig i en særlig situation for så vidt angår det marine økosystem og fiskeriaktiviteterne.

(jf. præmis 116-120)

5. Inden for rammerne af en anmodning om udsættelse af gennemførelsen af en forordning, der ligesom forordning nr. 1954/2003 – om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF – indeholder en almengyldig foranstaltning, tilkommer det Fællesskabets retsinstanser at vurdere følgerne af en udsættelse for et stort antal berørte i forhold til, om de begærede foreløbige forholdsregler er nødvendige for at forhindre den af sagsøgeren påståede alvorlige og uoprettelige skade i tiden frem til afgørelsen af hovedsagen.

Der skal ligeledes tages hensyn til det forhold, at da Rådet som lovgiver råder over et vidt skøn, og den retlige prøvelse følgelig begrænser sig til at undersøge, om myndighedens afgørelse er behæftet med en åbenbar vildfarelse eller magtfordrejning, eller om myndigheden klart har overskredet grænserne for sit frie skøn, kan Fællesskabets retsinstanser, medmindre der foreligger åbenbar uopsættelighed, ikke uden at risikere at gøre indgreb i Rådets skønsmæssige beføjelser sætte deres skøn i stedet for denne institutions.

Afvejningen af de berørte interesser betyder, at Fællesskabets retsinstanser kun kan sætte deres skøn i stedet for Rådets under ekstraordinære omstændigheder, hvor der foreligger en særligt udpræget fumus boni juris og åbenbar uopsættelighed.

(jf. præmis 135-138, 193 og 195)

6. Uopsætteligheden af en begæring om foreløbige forholdsregler skal vurderes på baggrund af nødvendigheden af at træffe foreløbige forholdsregler for at forhindre, at den part, der har begæret de foreløbige forholdsregler, lider alvorlig og uoprettelig skade. Når tabet afhænger af en række forhold, er det især tilstrækkeligt, at tabet må antages at kunne forudses med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.

Med hensyn hertil er det, når det drejer sig om en anmodning om udsættelse af gennemførelsen af en forordning som forordning nr. 1954/2003 – om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF – udelukket at anse foreløbige forholdsregler for nødvendige, hvis der findes andre mere rimelige og hensigtsmæssige midler, som f.eks. hasteforanstaltninger vedtaget af Kommissionen eller medlemsstaterne som led i den fælles fiskeripolitik, og hvis sagsøgeren kan tage skridt til at sikre sådanne foranstaltninger.

(jf. præmis 141 og 194)