Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåder med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter og tjenesteydelseskontrakter – direktiv 93/37 og 2004/18 – offentlige bygge- og anlægskontrakter – begreb – blandede kontrakter – gældende regler

[Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2004/18, art. 1, stk. 2, litra b); Rådets direktiv 93/37, art. 1, litra a)]

2. Traktatbrudssøgsmål – bevis for traktatbruddet – Kommissionens bevisbyrde – formodninger – ikke tilladt

[Art. 226 EF; Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2004/18, art. 1, stk. 2, litra b); Rådets direktiv 93/37, art. 1, litra c)]

Sammendrag

1. Begrebet offentlige bygge- og anlægskontrakter i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter og artikel 1, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/18 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, omfatter gensidigt bebyrdende kontrakter, som indgås skriftligt mellem en eller flere økonomiske aktører på den ene side og en eller flere ordregivende myndigheder på den anden side, og som til genstand har enten udførelse eller både udførelse og projektering af arbejder vedrørende en af de i bilag II til direktiv 93/37 og bilag I til direktiv 2004/18 omhandlede former for virksomhed eller bygge- og anlægsarbejde som defineret under artikel 1, litra c), i direktiv 93/37 og artikel 1, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/18 eller ved et hvilket som helst middel at lade et bygge- og anlægsarbejde udføre, som svarer til de af den ordregivende myndighed fastlagte behov. En kontrakt kan kun betragtes som en offentlig bygge- og anlægskontrakt, hvis kontraktens genstand opfylder denne definition. Bygge- og anlægsarbejder, der er accessoriske og ikke udgør kontraktens genstand, medfører ikke, at kontrakten rubriceres som offentlig bygge- og anlægskontrakt.

Når en kontrakt både indeholder dele, der angår offentlige bygge- og anlægskontrakter, og dele, der angår andre kontrakter, er det kontraktens hovedformål, der afgør, hvilke af reglerne i EU-retten om offentlige kontrakter der i princippet finder anvendelse. Denne bedømmelse skal foretages under iagttagelse af de hovedydelser, der skal præsteres og som sådan karakteriserer denne kontrakt i modsætning til dem, der blot er af accessorisk eller supplerende karakter, og som er dikteret af kontraktens formål.

(jf. præmis 88-91)

2. Det påhviler Kommissionen inden for rammerne af traktatbrudssøgsmål indledt i henhold til artikel 226 EF at godtgøre, at dette hævdede traktatbrud foreligger. Det er således Kommissionen, der for Domstolen skal fremlægge de oplysninger, som er nødvendige for, at denne kan efterprøve, om der foreligger dette traktatbrud, og Kommissionen kan ikke herved påberåbe sig nogen formodning.

Når søgsmålet vedrører kvalificeringen af de kontrakter, der er indgået mellem en kommune og en byplanlægger, som offentlige bygge- og anlægskontrakter i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter og i direktiv 2004/18 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, og når Kommissionen alene har fremført argumentet om, at de anfægtede byplanlægningskontrakter skal betragtes som offentlige bygge- og anlægskontrakter med den begrundelse, at disse kontrakters hovedformål i henhold til artikel 1, litra c), i direktiv 93/37 og artikel 1, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/18 er bygge- og anlægsarbejde, men uden at godtgøre dette, er forudsætningen for at fastslå, at der foreligger et sådant traktatbrud ikke opfyldt, og der kan ikke gives medhold i den ved søgsmålet nedlagte påstand.

(jf. præmis 92, 94, 98 og 99)