ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Anvendelsen af nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten for så vidt angår en overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder optjent i en anden pensionsordning, som der blev anmodet om før vedtagelsen af de nævnte bestemmelser, men som blev gennemført efter disses ikrafttræden, er ikke i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

I denne forbindelse gælder, at ifølge et almindeligt anerkendt princip finder en ny regel, for så vidt ikke andet er bestemt, øjeblikkelig anvendelse på situationer, der opstår, samt på fremtidige virkninger af situationer, der er opstået, uden imidlertid at være fuldstændigt konstituerede, under den tidligere regel. Der gælder kun noget andet for situationer, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende, som skaber velerhvervede rettigheder. En rettighed er velerhvervet, når dens retsstiftende forhold er opstået før lovændringen. Dette er imidlertid ikke tilfældet, hvis rettigheden er støttet på et retsstiftende forhold, der ikke faktisk er opstået, mens de retsforskrifter, der blev ændret, var gældende.

Dels er artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten ikke til hinder for en sådan øjeblikkelig anvendelse af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser.

Dels ændrer hverken fremsendelsen til den tjenestemand eller anden ansatte, som har indgivet en anmodning om overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder, der er optjent i forbindelse med en anden pensionsordning, af et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår eller endnu mindre den blotte indgivelse af en sådan anmodning den berørtes retsstilling og har ikke bindende retsvirkninger. Følgelig havde en tjenestemand eller en anden ansat ikke velerhvervede rettigheder, som kunne tilsidesættes ved anvendelsen af de nye bestemmelser.

En tjenestemand eller en anden ansat erhverver i øvrigt først fuldt ud ret til at få en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, når den kapital, der repræsenterer de rettigheder, som han har erhvervet i en anden ordning, er blevet overført til Unionens pensionsordning.

En borger kan desuden ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på at anfægte anvendelsen af en ny lovbestemmelser, navnlig ikke inden for et område, hvor lovgiver råder over et vidt skøn.

(jf. præmis 25-28, 30 og 36)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: dom af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 151-154 og 170 og den deri nævnte retspraksis
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (Anden Afdeling)

20. juli 2016

Rosalba Polizzi

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — pensioner — overførsel af nationale pensionsrettigheder — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — akt, der ikke indeholder et klagepunkt — afvisning af sagen — anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes — procesreglementets artikel 83«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Rosalba Polizzi principalt har nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens forslag af 17. februar 2014 om fastsættelse, efter hendes anmodning, af antallet af pensionsgivende tjenesteår i Den Europæiske Unions pensionsordning som følge af overførslen af de pensionsrettigheder, som hun havde optjent i en national pensionsordning inden tiltrædelsen af tjenesten ved Kommissionen.

Udfald:

Sagen afvises. Rosalba Polizzi bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel af pensionsrettigheder, optjent inden indtræden i Unionens tjeneste, til Unionens pensionsordning – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1, og bilag VIII, art. 11, stk. 2)

Et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som fremsendes til en tjenestemand med henblik på overførsel af de pensionsrettigheder, som er optjent i et andet system, til Den Europæiske Unions pensionsordning, frembringer ikke retligt bindende virkninger, der direkte og umiddelbart berører adressatens retsstilling gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling og kan ikke kvalificeres som en bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1.

(jf. præmis 16)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: domme af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 73, Kommissionen mod Cocchi og Falcione, T-103/13 P, EU:T:2015:777, præmis 65, og Teughels mod Kommissionen, T-131/14 P, EU:T:2015:778, præmis 69
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (Anden Afdeling)

20. juli 2016

Wanda Gaj

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — pensioner — overførsel af nationale pensionsrettigheder — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — akt, der ikke indeholder et klagepunkt — anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes — procesreglementets artikel 83 — søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag — procesreglementets artikel 81«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Wanda Gaj principalt har nedlagt påstand om annullation dels af Europa-Kommissionens afgørelse af 19. august 2013 om at afslutte hendes sag om overførsel af de pensionsrettigheder, som hun havde optjent i en fransk pensionsordning inden tiltrædelsen af tjenesten ved Kommissionen, dels af Kommissionens forslag af 18. september 2013 om fastsættelse, efter hendes anmodning, af antallet af pensionsgivende tjenesteår i Den Europæiske Unions pensionsordning som følge af overførslen af de nævnte pensionsrettigheder.

Udfald:

Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet. Wanda Gaj bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel af pensionsrettigheder, optjent inden indtræden i Unionens tjeneste, til Unionens pensionsordning – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1, og bilag VIII, art. 11, stk. 2)

Et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som fremsendes til en tjenestemand med henblik på overførsel af de pensionsrettigheder, som er optjent i et andet system, til Den Europæiske Unions pensionsordning frembringer ikke retligt bindende virkninger, der direkte og umiddelbart berører adressatens retsstilling gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling og kan ikke kvalificeres som en bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1.

(jf. præmis 23)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: domme af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 73, Kommissionen mod Cocchi og Falcione, T-103/13 P, EU:T:2015:777, præmis 65, og Teughels mod Kommissionen, T-131/14 P, EU:T:2015:778, præmis 69
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE (Anden Afdeling)

20. juli 2016

Claudio Belis

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — pensioner — overførsel af nationale pensionsrettigheder — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — akt, der ikke indeholder et klagepunkt — afvisning af sagen — anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes — procesreglementets artikel 83«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Claudio Belis principalt har nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens forslag af 16. februar 2014, hvori denne på hans anmodning fastsatte antallet af pensionsgivende tjenesteår i Den Europæiske Unions pensionsordning som følge af overførslen af de pensionsrettigheder, som han havde optjent i en national pensionsordning inden tiltrædelsen af tjenesten ved Kommissionen.

Udfald:

Sagen afvises. Claudio Belis bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemandssager – akt, der indeholder et klagepunkt – begreb – forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel af pensionsrettigheder, optjent inden indtræden i Unionens tjeneste, til Unionens pensionsordning – ikke omfattet

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1)

Et forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som fremsendes til en tjenestemand efter dennes anmodning, frembringer ikke retligt bindende virkninger, der direkte og umiddelbart berører adressatens retsstilling gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling og kan derfor ikke kvalificeres som en bebyrdende retsakt som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1.

(jf. præmis 16)

Henvisning til:

Den Europæiske Unions Ret: domme af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 73, Kommissionen mod Cocchi og Falcione, T-103/13 P, EU:T:2015:777, præmis 65, og Teughels mod Kommissionen, T-131/14 P, EU:T:2015:778, præmis 69
Under visse omstændigheder skal annullationspåstandene i et søgsmål for Unionens retsinstanser imidlertid fortolkes således, at de reelt vedrører en annullation af den endelige afgørelse om anerkendelse i forhold til den pågældende af en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår som følge af pensionsrettigheder optjent tidligere i forbindelse med en anden ordning. Dette er tilfældet, når den pågældende har givet sit samtykke til fortsættelse af proceduren til overførsel af de pensionsrettigheder, der er erhvervet inden hans indtræden i tjenesten, hvorved han erklærer sig enig i det forslag, som han har fået fremlagt, forudsat at denne procedure rent faktisk er blevet fulgt og har ført til vedtagelsen af en endelig afgørelse inden anlæggelsen af søgsmålet.

I henhold til vedtægtens artikel 91, stk. 1, kan Den Europæiske Unions Domstol afgøre enhver tvist mellem Unionen og en af de af denne vedtægt omfattede personer om lovligheden af en akt, der går imod den pågældende person. Kun retsakter, som berører de pågældendes retlige situation direkte og umiddelbart, kan anses for at være bebyrdende.

Ifølge et almindeligt anerkendt princip finder en ny regel, for så vidt ikke andet er bestemt, øjeblikkelig anvendelse på situationer, der opstår, samt på fremtidige virkninger af situationer, der er opstået, uden imidlertid at være fuldstændigt konstituerede, under den tidligere regel. Der gælder kun noget andet for situationer, der er opstået og endeligt realiseret, mens den tidligere bestemmelse var gældende, som skaber velerhvervede rettigheder. En rettighed er velerhvervet, når dens retsstiftende forhold er opstået før lovændringen. Dette er imidlertid ikke tilfældet, hvis rettigheden er støttet på et retsstiftende forhold, der ikke faktisk er opstået, mens de retsforskrifter, der blev ændret, var gældende.

I denne forbindelse gælder, at anvendelsen af nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten for så vidt angår en overførsel af de pensionsrettigheder, der er optjent i en anden pensionsordning, som der blev anmodet om før vedtagelsen af de nævnte bestemmelser, men som blev gennemført efter disses ikrafttræden, ikke er i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

Selv når der foreligger præcise løfter, der kan begrunde en berettiget forventning hos adressaterne, kan borgerne desuden ikke under henvisning til princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning anfægte anvendelsen af en ny lovbestemmelse, navnlig ikke på et område, hvor lovgiver råder over et vidt skøn.

(jf. præmis 47, 52, 58 og 60)

Henvisning til:

Domstolen: dom af 22. december 2008, Centeno Mediavilla m.fl. mod Kommissionen, C-443/07 P, EU:C:2008:767, præmis 33, 61-63 og 91 og den deri nævnte retspraksis

Den Europæiske Unions Ret: dom af 13. oktober 2015, Kommissionen mod Verile og Gjergji, T-104/14 P, EU:T:2015:776, præmis 152, 154, 165 og 170

Personaleretten: dom af 13. juni 2012, Guittet mod Kommissionen, F-31/10, EU:F:2012:80, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS ANDEN AFDELING

27. juni 2016

Valéria Anna Gyarmathy

mod

Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCDDA)

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 91, stk. 2 — udenretsligt forlig mellem parterne — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, hvorunder Valéria Anna Gyarmathy har nedlagt påstand om annullation af flere afgørelser truffet af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCDDA) vedrørende en anmodning om bistand vedrørende en påberåbt psykisk chikane og manglende forlængelse af hendes kontrakt som midlertidigt ansat. Desuden har sagsøgeren nedlagt påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som hun finder at have lidt som følge af de anfægtede afgørelser.

Udfald:

Sag F-22/14, Gyarmathy mod Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, slettes af Personalerettens register efter parternes indgåelse af forlig. Parterne betaler omkostningerne som aftalt i forliget.

Sammendrag

Tjenestemandssager – mindelig bilæggelse af tvisten uden for Personaleretten – slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91, stk. 2)

(jf. præmis 18 og 20)
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR FØRSTE AFDELING VED RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER

11. november 2015

HA

mod

Europa-Kommissionen

»Mindelig bilæggelse af tvisten — artikel 90, stk. 1, i procesreglementet — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående :

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder sagsøgeren, for det første, har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at fratage ham retten til udlandstillæg med tilbagevirkende kraft fra den 1. juli 2009 og om tilbagesøgning af de beløb, der er udbetalt i form af dette udlandstillæg, og, for det andet, om erstatning af det økonomiske og ikke-økonomiske tab, han angiveligt har lidt.

Udfald :

Sag F-55/15, HA mod Kommissionen, slettes af Personalerettens register. Parterne betaler sagens omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Personalerettens procesreglement, art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 6)
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Tredje Afdeling)

17. november 2015

Antonio Ayres de Abreu

mod

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)

»Personalesag — åbenbart afvisningsgrundlag — repræsentation ved en advokat — sagsøger, der er advokat — repræsentation af sagsøgeren ved en advokat, som ikke er en tredjemand, umuligt«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratomtraktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Antonio Ayres de Abreu i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af afgørelsen af 10. februar 2015, hvorved Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) afslog hans ansøgning om pensionering.

Udfald:

Sagen afvises. Antonio Ayres de Abreu betaler sine egne omkostninger.

Indhold

Procedure — stævning — formkrav — stævning indgivet uden advokatbistand — sagsøger, der er advokat med møderet for en national domstol — ingen betydning — afvisning

(Statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3 og 4; Personalerettens procesreglement, art. 45, stk. 2, første afsnit, og art. 50)

Det fremgår af artikel 19, stk. 3, i statutten for Domstolen, nærmere bestemt af ordet »repræsenteres«, og af artikel 45, stk. 2, første afsnit, i Personalerettens procesreglement, at for at anlægge sag ved Personaleretten skal parten som omhandlet i den nævnte artikel lade sig repræsentere af tredjemand, der skal have møderet for en domstol i en medlemsstat eller i en anden stat, der er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og sagen kan kun anlægges med gyldighed ved en stævning, der er underskrevet af denne tredjemand. Da hverken statutten for Domstolen eller det nævnte procesreglement indeholder fravigelser eller undtagelser fra denne forpligtelse, er det ikke tilstrækkeligt med henblik på et sagsanlæg at indgive en stævning, der er underskrevet af sagsøgeren selv, selv om denne er en advokat, der har møderet for en national domstol.

En sådan mangel indgår ikke blandt dem, der kan afhjælpes i henhold til artikel 50 i Personalerettens procesreglement, og medfører derfor, at det er åbenbart, at sagen skal afvises.

(jf. præmis 6-8, 12 og 13)

Henvisning til:

Domstolen: kendelse af 5. december 1996, Lopes mod Domstolen, C-174/96 P, EU:C:1996:473, præmis 8-11, og af 27. november 2007, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret og Akar mod Kommissionen, C-163/07 P, EU:C:2007:717, præmis 25 og 26

Retten i Første Instans: kendelse af 13. januar 2005, Sulvida mod Kommissionen, T-184-/04, EU:T:2005:7, præmis 4 og 8

Personaleretten: kendelse af 30. oktober 2008, Ortega Serrano mod Kommissionen,F-48/08, EU:F:2008:131, præmis 41, stadfæstet efter appel ved kendelse af 9. marts 2010, Ortega Serrano mod Kommissionen,T-583/08 P, EU:T:2010:79, og af 13. februar 2012, Ayres de Abreu mod CESE,F-123/11, EU:F:2012:17, præmis 11 og 17
Vedtægtens artikel 91, stk. 3, andet led, som bestemmer, at »når der […] på en stiltiende afvisning inden for klagefristen følger en udtrykkelig afvisning af en klage, løber klagefristen på ny«, kan ikke finde anvendelse på tidspunktet for ansøgningen og før indgivelsen af klagen. Denne specifikke bestemmelse, som vedrører fremgangsmåden ved beregning af klagefristerne, skal nemlig fortolkes ordret og strengt. Det følger heraf, at et udtrykkeligt afslag på en ansøgning, der påfølger et stiltiende afslag på samme ansøgning, og som er en rent bekræftende retsakt, ikke kan gøre det muligt for den pågældende tjenestemand at fortsætte den administrative procedure ved at tildele ham en ny frist til at indgive en klage.

Således kan en klage, der er indgivet mere end tre måneder efter den stiltiende afgørelse om afslag af ansøgningen, ikke udgøre en regulær forudgående forelæggelse fra ansættelsesmyndighedens side, der muliggør fortsættelsen af den forudgående administrative procedure i sagen.

Hvis det derudover måtte antages, at meddelelsen alene – i den nævnte afgørelse om afvisning af ansøgningen – af begrundelserne for afvisningen kunne medføre, at søgsmålsfristerne begyndte at løbe igen, ville enhver stiltiende afgørelse fra administrationens side, der i sagens natur ikke er begrundet, til enhver tid kunne gøres til genstand for en påstand om en yderligere begrundelse, der ville kunne gøre det muligt for tjenestemænd eller ansatte at få en ny frist for indgivelse af en klage inden for tre måneder regnet fra modtagelsen af den yderligere begrundelse, til trods for at den utilstrækkelige begrundelse for en afgørelse som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1, netop kan eller endog bør gøres gældende i forbindelse med en klage og dermed eventuelt rettes af administrationen i den afgørelse, hvorom der træffes afgørelse om en sådan klage.

(jf. præmis 24, 25 og 28)

Retten i Første Instans: kendelse af 17. november 2000, Martinelli mod Kommissionen, T-200/99, EU:T:2000:269, præmis 11

Den Europæiske Unions Ret: dom af 7. juli 2011, Longinidis mod Cedefop, T-283/08 P, EU:T:2011:338, præmis 72, og af 21. maj 2014, Mocová mod Kommissionen, T-347/12 P, EU:T:2014:268, præmis 35

Personaleretten: kendelse af 8. juli 2009, Sevenier mod Kommissionen,F-62/08, EU:F:2009:88, præmis 33, og af 22. april 2015, ED mod ENISA, F-105/14, EU:F:2015:33, præmis 41
KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR TREDJE AFDELING VED EU-PERSONALERETTEN

8. oktober 2015

FK

mod

Det Europæiske Politiakademi (Cepol)

»Mindelig bilæggelse af tvisten — procesreglementets artikel 90, stk. 1 — parternes forlig på Personalerettens initiativ — slettelse«

Angående:

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, hvorunder FK samt seks andre sagsøgere oprindeligt har nedlagt påstand om: annullation af Det Europæiske Politiakademis (CEPOL) afgørelse af 23. maj 2014 om flytning af dette agentur til Budapest, Ungarn, hvori de ansatte blev underrettet om, at enhver nægtelse af at blive overflyttet til det nye hovedkontor »vil blive betragtet som en opsigelse med virkning fra den 30. september 2014«; annullation af CEPOL’s forskellige afgørelser af 28. november 2014 om afslag på de klager, som de oprindelige sagsøgere havde indgivet individuelt mellem den 8. august 2014 og den 21. august 2014; annullation af to afgørelser af 22. december 2014, hvorved CEPOL accepterede opsigelserne fra henholdsvis FM og FO; erstatning for de lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.

Udfald:

Sag F-41/15 slettes af Personalerettens register. Det Europæiske Politiakademi bærer sine egne omkostninger i sagen vedrørende FK og betaler de af FK afholdte omkostninger i overensstemmelse med det forlig, der er indgået mellem dem.

Sammendrag

Tjenestemandssager — mindelig bilæggelse af tvisten ved Personaleretten — slettelse af registret

(Rettens procesreglement, art. 91, stk. 1)

(jf. præmis 4)
Formålet med en meddelelse om ledig stilling er dels at informere de interesserede så præcist som muligt om betingelserne for at kunne bestride den stilling, der skal besættes, for at gøre det muligt for dem at bedømme, om det har noget formål for dem at indgive en ansøgning, dels at fastlægge den retlige ramme, i forhold til hvilken institutionen har til hensigt at gennemføre sammenligningen af ansøgernes fortjenester. Da en meddelelse om ledig stilling fastsætter betingelserne for ansættelse i den pågældende stilling, er ansættelsesmyndigheden, når det drejer sig om tjenestemænd, dermed forpligtet til at overholde dette. Desuden gælder, at ligesom en meddelelse om ledig stilling har til formål at fastsætte den retlige ramme, i forhold til hvilken ansættelsesmyndigheden vil foretage en sammenligning af ansøgernes fortjenester som omhandlet i vedtægtens artikel 45, stk. 1, gælder de betingelser, der er fastsat af ansættelsesmyndigheden i en indkaldelse af ansøgninger, for denne myndighed.

At give en udvælgelseskomité og ansættelsesmyndigheden mulighed for at fravige en meddelelse om ledig stilling og de dokumenter, der supplerer den, uden et tilstrækkeligt grundlag, der har været genstand for en passende offentliggørelse i rimelig tid, ville berøve disse dokumenter den væsentlige rolle, som de skal spille i ansættelsesproceduren, dvs. så nøjagtigt som muligt at oplyse de berørte parter om beskaffenheden af de betingelser, der kræves for at bestride den pågældende stilling.

Selv om den skriftlige prøve kun var et element, der indgik i vurderingen af ansøgernes fortjenester, ligesom deres ansøgning, curriculum vitæ og den mundtlige prøve, kan den omstændighed, at den udgår, på ingen måde betragtes som en detalje, der kunne have været en følge af en manglende angivelse i indkaldelsen af ansøgerne og af de forklaringer, der blev givet af udvælgelseskomitéen i begyndelsen af ansøgernes prøve, i mangel af en offentliggørelse, der er foretaget i rimelig tid, dvs. i rette tid til at give de berørte parter mulighed for at forberede sig til prøverne og i givet fald ændre deres forberedelse.

(jf. præmis 18, 23 og 24)

Retten i første instans: dom af 5.november 2003, Cougnon mod Domstolen, T-240/01, EU:T:2003:290, præmis 112 og 113, og af 21. januar 2004, Robinson mod Parlamentet,T-328/01, EU:T:2004:13, præmis 55

Retten for EU-personalesager: dom af 15. april 2010, Angelidis mod Parlamentet,F-104/08, EU:F:2010:23, præmis 78, og af 16. juli 2015, Murariu mod AEAPP,F-116/14, EU:F:2015:89, præmis 74 og 75