ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 295/6

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. juli 2012 — Alliance One International, Inc. og Standard Commercial Tobacco Company, Inc. mod Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd og Europa-Kommissionen samt Europa-Kommissionen mod Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. og Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

(Forenede sager C-628/10 P og C-14/11 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - det spanske marked for køb og første forarbejdning af råtobak - prisfastsættelse og opdeling af markedet - tilsidesættelse af artikel 81 EF - moderselskabers ansvar for datterselskabers ulovlige adfærd - uskyldsformodning - ret til forsvar - begrundelsespligt - ligebehandling)

2012/C 295/08

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Alliance One International, Inc. og Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (ved abogados M. Odriozola Alén og A. João Vide)

De andre parter i appelsagen: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd og Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier og R. Sauer, som befuldmægtigede)

og

Appellant: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier og R. Sauer, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. og Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (ved abogados M. Odriozola Alén og A. João Vide)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 27. oktober 2010 i sag T-24/05, Alliance One International m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten for så vidt angår Alliance One International, Inc. og Standard Commercial Tobacco Co. Inc. frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2004) 4030 af 20. oktober 2004 om en procedure vedrørende anvendelse af EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/C.38.238/B.2 — sektoren for råtobak i Spanien) vedrørende et kartel, der har til formål at fastsætte producentpriser og de mængder, der opkøbes af producenterne, på det spanske marked for råtobak

Konklusion

1) Appellerne forkastes.

2) Alliance One International Inc. og Standard Commercial Tobacco Company Co. Inc. bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med appelsagen C-628/10 P.

3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Company Co. Inc. og Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd i forbindelse med appelsagen C-14/11 P.

(1) EUT C 72 af 5.3.2011.

EUT C 80 af 12.3.2011.
1)

Artikel 6, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at der i en situation, hvori to eller flere selskaber fra forskellige medlemsstater er parter i en sag ved en ret i en af disse medlemsstater, for hvilken det gøres gældende, at hvert af disse selskaber særskilt gør sig skyldig i krænkelse af den samme nationale del af et europæisk patent, der er i kraft i en anden medlemsstat, derved, at de foretager forbudte transaktioner med det samme produkt, foreligger uforenelige afgørelser i tilfælde af, at kravene blev påkendt hver for sig som omhandlet i denne bestemmelse. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om der består en sådan risiko under hensyntagen til samtlige relevante omstændigheder i sagen.
2)

Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal i sammenhæng med et selskabs grænseoverskridende omdannelse fortolkes således, at værtsmedlemsstaten har ret til at fastlægge den relevante nationale ret for en sådan transaktion og således anvende bestemmelserne i dens nationale ret om nationale omdannelser, der regulerer stiftelsen og driften af et selskab, såsom kravene om udarbejdelse af en regnskabsopgørelse og en opgørelse over aktiver. Ikke desto mindre er ækvivalensprincippet, henholdsvis effektivitetsprincippet, til hinder for, at værtsmedlemsstaten — afviser ved grænseoverskridende omdannelser at gøre bemærkning om det selskab, der anmoder om omdannelsen, som den »retlige forgænger«, hvis en sådan bemærkning om forgængerselskabet skal gøres i selskabsregistreret ved nationale omdannelser, og — afviser at tage behørigt hensyn til dokumenter, der udgår fra oprindelsesmedlemsstatens myndigheder, under proceduren for registrering af selskabet.
5)

Artikel 24, stk. 1, i direktiv 2008/48 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en bestemmelse, som er en del af en national foranstaltning til gennemførelse af dette direktiv, der på området for forbrugerkredittvister gør det muligt for forbrugerne direkte at henvende sig til en forbrugerbeskyttelsesmyndighed, som herefter kan pålægge kreditinstitutterne sanktioner for overtrædelse af denne nationale foranstaltning, uden først at skulle anvende de procedurer for udenretslig bilæggelse, som i den nationale lovgivning er fastsat for sådanne tvister.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juli 2012 — ERSTE Bank Hungary Nyrt mod Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH og ERSTE Befektetési Zrt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Legfelsőbb Bíróság — Ungarn)

(Sag C-527/10) (1)

(Retligt samarbejde i civile sager - insolvensbehandling - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 5, stk. 1 - tidsmæssig anvendelse - sag om tinglige rettigheder anlagt i en stat, der ikke er medlem af Den Europæiske Union - insolvensbehandling indledt mod en skyldner i en anden medlemsstat - førstnævnte stat nu medlem af Den Europæiske Union - spørgsmål om anvendelse)

2012/C 287/06

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Legfelsőbb Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ERSTE Bank Hungary Nyrt

Sagsøgte: Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH og ERSTE Befektetési Zrt

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Legfelsőbb Bíróság — fortolkning af artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2010, om konkurs (EFT L 160, s. 1) — sag anlagt i den medlemsstat, på hvis område det reelle retssubjekt befinder sig, mod en part, der har vedtægtsmæssigt hovedsæde i en anden medlemsstat, hvor der er indledt en konkursbehandling mod vedkommende, før den første medlemsstat tiltrådte Den Europæiske Union — tidsmæssig anvendelse af artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1346/2000

Konklusion

Artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs skal fortolkes således, at bestemmelsen under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende finder anvendelse selv på insolvensbehandlinger, der er blevet indledt inden Republikken Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union, i tilfælde, hvor de af skyldnerens formuegenstande, som den omhandlede tinglige rettighed vedrører, befandt sig på nævnte stats område den 1. maj 2004, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 30 af 29.1.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/2

Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juli 2012 — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT) mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)

(Sag C-318/10) (1)

(Fri udveksling af tjenesteydelser - skattelovgivning - fradrag som erhvervsmæssige udgifter af udgifter i forbindelse med vederlaget for tjenesteydelser - udgifter til en tjenesteyder, der er etableret i en anden medlemsstat, hvor denne ikke er pålagt indkomstskat eller er underlagt en skatteordning, der er betydeligt mere fordelagtig - fradragsretten er underlagt forpligtelsen til at bevise, at tjenesteydelsen er faktisk og oprigtig, og at det dertil knyttede vederlag er normalt - hindring - begrundelse - bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse - effektiv afgiftskontrol - afbalanceret fordeling af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne - proportionalitet)

2012/C 287/03

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)

Sagsøgt: État belge

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 49 EF — skattelovgivning, der giver mulighed for fradrag af erhvervsmæssige udgifter afholdt af en hjemmehørende skatteyder, men som ikke tillader fradrag af sådanne udgifter, når skatteyderen er bosiddende eller har sit hjemsted i en anden medlemsstat, hvor han ikke er underlagt indkomstskat eller er underlagt en skatteordning, der er betydeligt mere fordelagtig — hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser

Konklusion

Artikel 49 EF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter vederlag for leveringer eller tjenesteydelser, der betales af en hjemmehørende skattepligtig til et ikke-hjemmehørende selskab, ikke anses for fradragsberettigede erhvervsmæssige udgifter, når sidstnævnte i den medlemsstat, hvor det er etableret, ikke er pålagt indkomstskat eller for så vidt angår denne indkomst er underlagt en skatteordning, som er betydeligt mere fordelagtig end den skatteordning, der gælder for denne indkomst i den første medlemsstat, medmindre den skattepligtige godtgør, at disse vederlag svarer til faktiske og oprigtige transaktioner, og at de ikke overskrider de normale grænser, mens sådanne vederlag ifølge den generelle regel kan fradrages som erhvervsmæssige udgifter, hvis de er nødvendige med henblik på at opnå eller beholde skattepligtige indtægter, og den skattepligtige påviser, at udgifterne faktisk foreligger, og påviser deres beløb.

(1) EUT C 246 af 11.9.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 287/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. juli 2012 — Michel Bourges-Maunoury og Marie-Louise Heintz, gift Bourges-Maunoury, mod Direction des services fiscaux d’Eure et Loir (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance de Chartres — Frankrig)

(Sag C-558/10) (1)

(De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter - fritagelse for national beskatning af indtægter udbetalt af Unionen - hensyntagen til de af Unionen udbetalte indtægter ved beregningen af loftet for formueskatten)

2012/C 287/07

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de grande instance de Chartres

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Michel Bourges-Maunoury og Marie-Louise Heintz, gift Bourges-Maunoury

Sagsøgt: Direction des services fiscaux d’Eure et Loir

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal de grande instance de Chartres — fortolkning af artikel 13, stk. 2, i kapitel V i protokol vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter (EFT 1967 152, s. 13) — spørgsmålet om lovligheden af en national lovgivning, hvorefter en skattepligtigs samledes indkomst, herunder indkomst fra Fællesskaberne, medregnes ved fastsættelsen af den tærskel, der er afgørende for, om formueskatten skal nedsættes — fritagelse for national beskatning af løn, som udbetales af Fællesskaberne — tidligere tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber

Konklusion

Artikel 13, stk. 2, i protokol vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, oprindeligt knyttet til traktaten om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber, og dernæst i medfør af Amsterdamtraktaten knyttet til EF-traktaten, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter de indtægter, herunder pension og godtgørelse for definitiv fratræden af tjenesten, som Unionen udbetaler til sine tjenestemænd og øvrige ansatte, eller forhenværende tjenestemænd og forhenværende ansatte, bliver medregnet ved beregningen af loftet for en skat såsom formueskatten.

(1) EUT C 46 af 12.2.2011.
1)

For at fastsætte den »rimelig[e] godtgørelse«, der skal betales i henhold til artikel 94, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse, af en landbruger, som har udnyttet en beskyttet sort til produktion af formeringsmateriale, og som ikke har opfyldt de forpligtelser, der er fastsat i forordningens artikel 14, stk. 3, sammenholdt med artikel 8 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1768/95 af 24. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende landbrugsundtagelsen i artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2100/94, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2605/98 af 3. december 1998, skal der som beregningsgrundlag anvendes det beløb, der skal betales for produktion på licens af formeringsmateriale af beskyttede sorter af den pågældende planteart i samme område.
1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 3, 5, 6, 8, 9 og 11-19 i Kommissionens beslutning 2009/610/EF af 2. juli 2008 om Grækenlands foranstaltninger C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 og CP 133/05) til fordel for Hellenic Shipyards SA, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne beslutning og ikke inden for den fastsatte frist har givet Kommissionen de oplysninger, der er anført i beslutningens artikel 19.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 258/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. juni 2012 — Europa-Kommissionen mod Éditions Odile Jacob SAS og Lagardère SCA

(Sag C-404/10 P) (1)

(Appel - aktindsigt i institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en fusionskontrolprocedure - forordning (EØF) nr. 4064/89 og (EF) nr. 139/2004 - afslag på aktindsigt - undtagelser om beskyttelsen af formålet med undersøgelser, forretningsmæssige interesser, juridisk rådgivning og institutionernes beslutningsproces - den berørte institutions forpligtelse til at foretage en konkret og individuel vurdering af indholdet af de dokumenter, der er genstand for en begæring om aktindsigt)

2012/C 258/04

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved B. Smuliders, O. Beynet og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Éditions Odile Jacob SAS (ved avocats O. Fréget og L. Eskenazi) og Lagardère SCA (ved avocats A. Winckler, F. de Bure og J.-B. Pinçon)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og D. Hadroušek, som befuldmægtigede) og Den Franske Republik (ved J. Gstalter, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for Éditions Odile Jacob SAS: Kongeriet Danmark (ved S. Juul Jørgensen og C. Vang, som befuldmægtigede) og Kongeriget Sverige (ved K. Petkovska, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 9. juni 2010 i sag T-237/05, Éditions Jacob mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede Kommissionens beslutning af 7. april 2005 D(2005) 3286, om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i dokumenter vedrørende virksomhedssammenslutninger (sag COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — dokumenter vedrørende procedurer for kontrol med virksomhedssammenslutninger — undtagelse vedrørende beskyttelsen af undersøgelsens formål — den pågældende institutions forpligtelse til at foretage en konkret og individuel vurdering af indholdet af de dokumenter, hvori der anmodes om aktindsigt

Konklusion

1) Punkt 2-6 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 9. juni 2010, Éditions Jacob mod Kommissionen (sag T-237/05), annulleres.

2) Kontraappellen forkastes.

3) Europa-Kommissionen frifindes i det for Den Europæiske Unions Ret indbragte søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning D(2005) 3286 af 7. april 2005, for så vidt som den afslog den begæring, som Éditions Odile Jacob SAS havde fremsat om aktindsigt i visse dokumenter vedrørende fusionskontrolproceduren COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP.

4) Éditions Odile Jacob SAS bærer sine egne omkostninger og betaler desuden de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen og af Lagardère SCA, såvel i første instans som i forbindelse med den foreliggende appelsag.

5) Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Den Franske Republik og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 274 af 9.10.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/2

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. juni 2012 — BNP Paribas og Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) mod Europa-Kommissionen

(Sag C-452/10 P) (1)

(Appel - statsstøtte - ordning for justering af aktivers skattemæssige værdi - banksektoren - beskatning af kapitalgevinster - substitutionsskat - selektivitet)

2012/C 250/03

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: BNP Paribas og Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (ved advokaterne R. Silvestri, G. Escalar og M. Todino)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og D. Grespan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 1. juli 2010 i sag T-335/08, BNP Paribas og BNL mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 11. marts 2008 om Italiens statsstøtte C 15/07 (ex NN 20/07) i form af skattelettelser for en række kreditinstitutter i forbindelse med omstrukturering (EUT L 237, s. 70)

Konklusion

1) Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 1. juli 2010, BNP Paribas og BNL mod Kommissionen (sag T-335/08), ophæves, for så vidt som den tilsidesætter artikel 107, stk. 1, TEUF.

2) Europa-Kommissionen frifindes.

3) BNP Paribas og Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

4) BNP Paribas og Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) betaler omkostningerne ved Den Europæiske Unions Ret.

(1) EUT C 317 af 20.11.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 250/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. juni 2012 — Wolf Naturprodukte GmbH mod Sewar spol. s r.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší soud České republiky — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-514/10) (1)

(Retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - det tidsmæssige anvendelsesområde - fuldbyrdelse af en retsafgørelse afsagt inden fuldbyrdelsesmedlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union)

2012/C 250/04

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší soud České republiky

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Wolf Naturprodukte GmbH

Sagsøgt: Sewar spol. s r.o.

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyšší soud České republiky — fortolkning af artikel 66, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — tidsmæssigt anvendelsesområde — fuldbyrdelse af en afgørelse truffet før fuldbyrdelsesstatens tiltrædelse til Den Europæiske Union

Konklusion

Artikel 66, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at det, for at denne forordning finder anvendelse med henblik på anerkendelse og fuldbyrdelse af en retsafgørelse, er nødvendigt, at forordningen på tidspunktet for afsigelsen af denne retsafgørelse var i kraft i både domsstaten og den medlemsstat, som anmodningen er rettet til.

(1) EUT C 13 af 15.11.2011.
2)

Artikel 236, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EØF) nr. 2913/92, som ændret ved forordning (EF) nr. 2700/2000, skal fortolkes således, at den ikke giver de nationale myndigheder mulighed for af egen drift at godtgøre antidumpingtold, der er opkrævet i henhold til en EU-forordning, på grundlag af en erklæring fra Instansen til Bilæggelse af Tvister om, at den pågældende forordning er i strid med aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, som findes i bilag 1A til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO), undertegnet i Marrakesh den 15. april 1994 og godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence.
1)

Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at det er til hinder for en ordning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en ret, der skal behandle en anmodning om udstedelse af et betalingspåkrav, hverken ved indledningen af sagens behandling eller på noget andet tidspunkt af proceduren, selv om den råder over de retlige og faktiske oplysninger, der er nødvendige i denne forbindelse, ex officio må efterprøve, om et vilkår om morarenter, der er indeholdt i en kontrakt, som er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, er urimeligt, såfremt forbrugeren ikke har fremsat indsigelse vedrørende vilkåret.
1)

Reglerne vedrørende nægtelse af indrejse for tredjelandsstatsborgere som omhandlet i artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 81/2009 af 14. januar 2009, finder ligeledes anvendelse på visumpligtige tredjelandsstatsborgere, der via Schengenområdets ydre grænser ønsker at vende tilbage til den medlemsstat, som har udstedt en midlertidig opholdstilladelse til den pågældende, uden at den pågældende herved rejser ind på en anden medlemsstats område.
2)

Så længe en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, der følger af national lovgivning, som den, der er omhandlet i hovedsagen, skyldes forpligtelsen til at indeholde kildeskat, for så vidt som den medfører en ekstra administrativ byrde og de hertil knyttede ansvarsmæssige risici, kan denne restriktion begrundes i nødvendigheden af at sikre en effektiv skatteinddrivelse, og den går ikke videre end nødvendigt med henblik på at nå dette mål, selv når der tages hensyn til de muligheder for gensidig bistand ved inddrivelse af skat, som er indført ved Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger, som ændret ved Rådets direktiv 2001/44/EF af 15. juni 2001. Det i hovedsagen omhandlede efterfølgende frafald af kildebeskatning kan ikke berøre hverken dens egnethed til at nå det tilsigtede mål eller dens forholdsmæssighed, hvilke faktorer udelukkende skal bedømmes i forhold til det mål, der forfølges.