ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Første Afdeling) af 1. august 2022 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxembourg) — État luxembourgeois og Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA mod Navitours SARL

(Sag C-294/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 2, stk. 1 - anvendelsesområde - afgiftspligtige transaktioner - artikel 9, stk. 2, litra b) - leveringsstedet for transportydelser - turistture på Mosel-floden - flodbred med status af condominium)

(2022/C 408/21)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: État luxembourgeois og Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA

Sagsøgt: Navitours Sàrl

Konklusion

Artikel 2, stk. 1, og artikel 9, stk. 2, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 91/680/EØF af 16. december 1991,

skal fortolkes således, at

en medlemsstat kan pålægge ydelser bestående i bådture for turister præsteret af en tjenesteyder etableret i denne medlemsstat inden for et område, der i henhold til en international traktat indgået mellem medlemsstaten og en anden medlemsstat udgør et fælles område, som er underlagt disse to medlemsstaters fælles suverænitet, og som ikke er underlagt nogen EU-retlig fravigelse, afgift, for så vidt som disse ydelser ikke allerede er blevet pålagt afgift af denne anden medlemsstat. Den ene af medlemsstaternes opkrævning af afgift af disse ydelser forhindrer den anden medlemsstat i selv at pålægge dem afgift, uden at dette berører medlemsstaternes mulighed for på anden måde at regulere afgiftsbelastningen af ydelser leveret inden for dette område, bl.a. ved en overenskomst, forudsat at det forhindres, at der ikke opkræves afgift af alle afgiftspligtige transaktioner, eller at der sker en dobbelt afgiftspåligning.

(1) EUT C 191 af 10.5.2022.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 1. august 2022 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Rumænien) — Uniqa Asigurări SA mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor og Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Sag C-267/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 56 - levering af forsikringsydelser - afgiftsmæssigt tilknytningssted - ydelser i forbindelse med skadesafregning udført af tredjepartsselskaber i en forsikringsgivers navn og for dennes regning)

(2022/C 408/20)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Uniqa Asigurări SA

Sagsøgte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor og Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Konklusion

Artikel 56, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at ydelser i forbindelse med skadesafregning udført af tredjepartsselskaber i et forsikringsselskabs navn og for dettes regning ikke er omfattet af »ydelser fra rådgivningsvirksomheder, ingeniører, projekteringsvirksomheder, advokater og revisorer samt andre lignende ydelser tillige med databehandling og meddelelse af oplysninger« som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 349 af 30.8.2021.
C 408/21

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — IRnova AB mod FLIR Systems AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Svea Hovrätt — Sverige)

(Sag C-399/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 24, nr. 4) - enekompetence - kompetence i sager om registrering eller gyldighed af patenter - anvendelsesområde - indgiven patentansøgning og patent meddelt i en tredjestat - egenskab af opfinder - indehaver af rettighederne til en opfindelse)

(2022/C 408/24)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Svea Hovrätt

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IRnova AB

Sagsøgt: FLIR Systems AB

Konklusion

Artikel 24, nr. 4), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område

skal fortolkes således, at

denne bestemmelse ikke finder anvendelse på en tvist, der — inden for rammerne af et søgsmål med påstand om opfinderskab eller medopfinderskab — har til formål at afgøre, om en person er indehaver af rettighederne til de opfindelser, der er omfattet af de indgivne patentansøgninger og patenter meddelt i tredjelande.

(1) EUT C 368 af 13.9.2021.
C 408/20

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — R.T. mod Hauptzollamt Hamburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-368/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - toldunion - EU-toldkodeksen - forordning (EU) nr. 952/2013 - stedet, hvor toldskylden opstår - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 30 - artikel 60 - artikel 71, stk. 1 - importmomspligtens indtræden og afgiftens forfald - stedet, hvor afgiftsskylden opstår - konstatering af en manglende efterlevelse af en forpligtelse, der er fastsat i Unionens toldlovgivning - fastlæggelse af stedet for varernes indførsel - transportmiddel, der er indregistreret i et tredjeland og indført i Den Europæiske Union i strid med toldforskrifterne)

(2022/C 408/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: R.T.

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg

Konklusion

Artikel 30 og 60 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem som ændret ved Rådets direktiv (EU) 2018/2057 af 20. december 2018

skal fortolkes således, at

det momsretligt relevante indførelsessted for et køretøj, der er indregistreret i et tredjeland og indført i Unionen i strid med toldretlige bestemmelser, er i den medlemsstat, hvor den, der ikke har efterlevet den toldretlige forpligtelser, er bosat og faktisk anvender køretøjet.

(1) EUT C 382 af 20.9.2021.
2)

Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 og ligebehandlingsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der giver en juridisk person, som er stiftet og kontrolleret af organer til forvaltning af intellektuel ejendomsret, og som er betroet forvaltningen af betalingsfritagelser og tilbagebetalinger af kompensationen for privatkopiering, beføjelse til at anmode om adgang til de oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen af de kontrolbeføjelser, som denne person er tillagt med henblik herpå, uden at det navnlig over for denne person er muligt at påberåbe sig den i national ret omhandlede forretningsregnskabshemmelighed, idet denne juridiske person er forpligtet til at sikre de indhentede oplysningers fortrolige karakter.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 8. september 2022 — Finanzamt R mod W-GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)

(Sag C-98/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, stk. 1, artikel 9, stk. 1, artikel 167 og artikel 168, litra a) - fradrag for indgående afgift - begrebet »afgiftspligtig person« - holdingselskab - udgifter i forbindelse med en selskabsdeltagers indskud i naturalier i datterselskaber - manglende deltagelse i betalingen af udgifterne til generalomkostningerne - datterselskabernes virksomhed for størstedelens vedkommende afgiftsfritaget)

(2022/C 408/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finanzamt R

Sagsøgt: W-GmbH

Konklusion

Artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med direktivets artikel 167,

skal fortolkes således, at:

Et holdingselskab, der udfører afgiftspligtige udgående transaktioner til fordel for datterselskaber, har ikke ret til at fradrage den indgående afgift på ydelser, som det erhverver hos tredjemand, og som det leverer til datterselskaberne mod indrømmelse af en andel i det almindelige overskud, når de erhvervede ydelser for det første ikke har direkte og umiddelbar tilknytning til holdingselskabets egne transaktioner, men til datterselskabernes virksomhed, der i vid udstrækning er afgiftsfritaget, når disse ydelser for det andet ikke medregnes i prisen på de afgiftspligtige transaktioner, som leveres til datterselskaberne, og når de nævnte ydelser for det tredje ikke indgår i de generelle omkostningselementer i holdingselskabets egen økonomiske virksomhed.

(1) EUT C 182 af 10.5.2021.
4)

Direktiv 93/13, sammenholdt med effektivitetsprincippet, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national retspraksis, hvorefter den tiårige forældelsesfrist for forbrugerens anlæggelse af søgsmål med påstand om tilbagebetaling af beløb, der er uretmæssigt opkrævet i henhold til et urimeligt vilkår i en låneaftale, begynder at løbe fra datoen for hver opfyldelse af forbrugerens forpligtelse, selv når denne forbruger på denne dato ikke selv var i stand til at vurdere den urimelige karakter af kontraktvilkåret eller havde kendskab til, at det nævnte kontraktvilkår er urimeligt, og uden hensyntagen til, at denne aftale havde en tilbagebetalingsperiode — i det foreliggende tilfælde på 30 år — som var meget længere end den lovbestemte forældelsesfrist på 10 år.
1)

Artikel 2, stk. 4, og artikel 4, nr. 1), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at den i disse bestemmelser fastsatte betingelse om forholdets dobbelte strafbarhed er opfyldt i en situation, hvor en europæisk arrestordre udstedes med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf, som er blevet idømt for forhold, der i den udstedende medlemsstat henhører under en lovovertrædelse, hvis gerningsindhold kræver, at disse forhold krænker en i denne medlemsstat beskyttet retlig interesse, når sådanne forhold ligeledes er strafbare efter lovgivningen i den fuldbyrdende medlemsstat, men hvor krænkelse af denne beskyttede retlige interesse ikke udgør et element i gerningsindholdet.
Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. oktober 2022 — UAB »Vittamed technologijos«, under likvidation mod Valstybinė mokesčių inspekcija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-293/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - fradrag for indgående moms - varer og tjenesteydelser, som den afgiftspligtige person anvender til at fremstille investeringsgoder - artikel 184-187 - regulering af fradrag - pligt til at regulere momsfradraget i tilfælde af, at denne afgiftspligtige person tages under likvidation, og personen slettes af registret over momspligtige personer)

(2022/C 451/05)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UAB »Vittamed technologijos«, under likvidation

Sagsøgt: Valstybinė mokesčių inspekcija

Procesdeltager: Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

Konklusion

Artikel 184-187 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem

skal fortolkes således, at:

en afgiftspligtig person har pligt til at regulere fradrag for indgående merværdiafgift (moms), der er erlagt for erhvervelse af varer eller tjenesteydelser bestemt til fremstilling af investeringsgoder, i det tilfælde, hvor de fremstillede investeringsgoder ikke er blevet anvendt i forbindelse med afgiftspligtig økonomisk virksomhed og aldrig vil blive det, fordi denne afgiftspligtige persons ejer eller eneaktionær besluttede at tage den afgiftspligtige person under likvidation, og fordi denne afgiftspligtige person anmodede om at blive slettet af registret over momspligtige personer, og denne anmodning blev imødekommet. De forhold, der begrunder beslutningen om at tage den pågældende afgiftspligtige person under likvidation og dermed at opgive den påtænkte afgiftspligtige økonomiske virksomhed — såsom stadigt stigende tab, manglende ordrer og den afgiftspligtige persons aktionærs tvivl med hensyn til den påtænkte økonomiske virksomheds rentabilitet — har ingen betydning i forhold til den afgiftspligtige persons pligt til at regulere de pågældende momsfradrag, for så vidt som denne afgiftspligtige person definitivt ikke længere har til hensigt at anvende de nævnte investeringsgoder i forbindelse med afgiftspligtige transaktioner.

(1) EUT C 289 af 19.7.2021.
C 451/5

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. oktober 2022 — Agenzia delle Entrate mod Contship Italia SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)

(Forenede sager C-433/21 og C-434/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direkte beskatning - etableringsfrihed - selskabsskat - ordning mod skatteomgåelse med hensyn til skuffeselskaber - fastsættelse af den skattepligtige indkomst på grundlag af en formodet mindsteindkomst - udelukkelse af selskaber og enheder, der er noteret på de nationale regulerede markeder, fra denne beskatningsordnings anvendelsesområde)

(2022/C 451/06)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Agenzia delle Entrate

Sagsøgt: Contship Italia SpA

Konklusion

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter grunden til udelukkelse af anvendelsen af ordningen mod skatteomgåelse med hensyn til skuffeselskaber alene anvendes på selskaber, hvis værdipapirer er optaget til handel på de nationale regulerede markeder, idet andre, nationale eller udenlandske, selskaber, hvis værdipapirer ikke er optaget til handel på de nationale regulerede markeder, men som kontrolleres af selskaber og enheder, der er noteret på udenlandske regulerede markeder, udelukkes fra anvendelsesområdet for denne udelukkelsesgrund.

(1) EUT C 422 af 18.10.2021.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. oktober 2022 — flightright GmbH mod American Airlines, Inc. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-436/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftfart - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 3, stk. 1, litra a) - anvendelsesområde - artikel 2, litra f)-h) - begrebet »billet« - begrebet »reservation« - begrebet »direkte tilsluttede flyforbindelser« - reservation gennem et rejsebureau - artikel 7 - kompensation til luftfartspassagerer ved lange forsinkelser - transportforløb bestående af flere flyvninger udført af forskellige transporterende luftfartsselskaber - flyvning med direkte tilsluttet flyforbindelse med afgang fra en lufthavn i en medlemsstat, mellemlanding i Schweiz og endeligt bestemmelsessted i et tredjeland)

(2022/C 451/07)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: flightright GmbH

Sagsøgt: American Airlines, Inc.

Konklusion

Artikel 2, litra h), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91

skal fortolkes således, at:

begrebet »direkte tilsluttede flyforbindelser« omfatter et transportforløb bestående af flere flyvninger, der varetages af forskellige transporterende luftfartsselskaber, som ikke er forbundet med hinanden ved et særligt retligt forhold, når disse flyvninger er blevet kombineret af et rejsebureau, der har faktureret en samlet pris og udstedt en samlet billet for denne transport, således at en passager ved afgangen fra en lufthavn beliggende på en medlemsstats område, der udsættes for en lang forsinkelse ved ankomsten til den sidste flyvnings bestemmelsessted, kan påberåbe sig kompensationsretten i henhold til forordningens artikel 7.

(1) EUT C 452 af 8.12.2021.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 6. oktober 2022 — KN mod Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)

(Sag C-673/21 P) (1)

(Appel - regler for institutionerne - Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) - adfærdskodeks - beskyldninger om psykisk chikane mod et medlem af EØSU - undersøgelse foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) - afgørelse om fratagelse af et medlems ledelsesmæssige og personaleadministrative funktioner - annullations- og erstatningssøgsmål)

(2022/C 451/08)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: KN (ved avocats M. Aboudi og M. Casado García-Hirschfeld)

Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) (ved X. Chamodraka, M. Pascua Mateo, L. Camarena Januzec og A. Carvajal García-Valdecasas, som befuldmægtigede, bistået af avocate A. Duron)

Konklusion

1) Appellen afvises.

2) KN bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) afholdte omkostninger.

(1) EUT C 11 af 10.1.2022.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 29. september 2022 — Raiffeisen Leasing, trgovina in leasing d.o.o. mod Republika Slovenija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče — Slovenien)

(Sag C-235/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 203 - salg- og tilbageleasingaftale - den person, der er betalingspligtig for momsen - mulighed for at sidestille en skriftlig aftale med en faktura)

(2022/C 432/06)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Raiffeisen Leasing, trgovina in leasing d.o.o.

Sagsøgt: Republika Slovenija

Konklusion

Artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem

skal fortolkes således, at

en salg- og tilbageleasingaftale, hvis indgåelse ikke er blevet fulgt op med parternes udstedelse af en faktura, kan anses for en faktura i denne bestemmelses forstand, såfremt denne aftale indeholder alle de oplysninger, der er nødvendige for, at skatte- og afgiftsmyndigheden kan fastslå, om de materielle betingelser for retten til fradrag af merværdiafgift er opfyldt i det foreliggende tilfælde, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 217 af 7.6.2021.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 29. september 2022 — FS mod The Chief Appeals Officer, The Social Welfare Appeals Office, The Minister for Employment Affairs og The Minister for Social Protection (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) — Irland)

(Sag C-3/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EF) nr. 883/2004 - koordinering af de sociale sikringsordninger - familieydelser - efterbetaling - modtagerens flytning til en anden medlemsstat - artikel 81 - begrebet »begæring« - artikel 76, stk. 4 - gensidig forpligtelse til oplysning og samarbejde - manglende overholdelse - forældelsesfrist på 12 måneder - effektivitetsprincippet)

(2022/C 432/04)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FS

Sagsøgte: The Chief Appeals Officer, The Social Welfare Appeals Office, The Minister for Employment Affairs og The Minister for Social Protection

Konklusion

1) Artikel 81 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger skal fortolkes således, at: begrebet »begæring« som omhandlet i denne artikel udelukkende omfatter en begæring, der er indgivet af en person, som har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, til myndighederne i en medlemsstat, som ikke har kompetence i medfør af de lovvalgsregler, der er fastsat i denne forordning. Dette begreb omfatter således hverken en oprindelig begæring, der er indgivet i henhold til en medlemsstats lovgivning af en person, der endnu ikke har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, eller en periodisk udbetaling fra myndighederne i denne medlemsstat af en ydelse, som på tidspunktet for denne udbetaling normalt skal betales af en anden medlemsstat.

2) EU-retten, nærmere bestemt effektivitetsprincippet, er ikke til hinder for anvendelsen af en national lovgivning, som underlægger tilbagevirkende gyldighed af en begæring om børnetilskud en forældelsesfrist på 12 måneder, idet denne frist ikke gør det praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt for de berørte vandrende arbejdstagere at udøve de rettigheder, der tillægges ved forordning nr. 883/2004.

(1) EUT C 138 af 19.4.2021.
C 424/14

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 22. september 2022 — SI m.fl. mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-497/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - grænsekontrol, asyl og indvandring - asylpolitik - direktiv 2013/32/EU - fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse - ansøgning om international beskyttelse - afvisningsgrunde - artikel 2, litra q) - begrebet »fornyet ansøgning« - artikel 33, stk. 2, litra d) - en medlemsstats afvisning af en ansøgning om international beskyttelse som følge af et afslag på en tidligere ansøgning, som den pågældende har indgivet til Danmark - endelig afgørelse truffet af Kongeriget Danmark)

(2022/C 424/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: SI, TL, ND, VH, YT og HN

Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland

Konklusion

Artikel 33, stk. 2, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse, sammenholdt med artikel 2, litra q), heri og med artikel 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til EU-traktaten og EUF-traktaten,

skal fortolkes således, at

denne bestemmelse er til hinder for en lovgivning i en anden medlemsstat end Kongeriget Danmark, som giver mulighed for helt eller delvist at afvise en ansøgning om international beskyttelse som omhandlet i dette direktivs artikel 2, litra b), indgivet til denne medlemsstat af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs, hvis tidligere ansøgning om international beskyttelse indgivet til Kongeriget Danmark er blevet afslået af sidstnævnte medlemsstat.

(1) EUT C 502 af 13.12.2021.