RETSMØDERAPPORT

i sag 160/85 ( *1 )

I — Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger

Ved dom af 10. november 1981 (Kommissionen mod Den italienske Republik, sag 28/81, Sml. s. 2577) udtalte og bestemte Domstolen:

»Den italienske Republik har, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 74/561 af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 18), undladt at opfylde sine forpligtelser efter traktaten.«

Ved dom af samme dato i sag 29/81 (Kommissionen mod Den italienske Republik, Sml. 1981, s. 2585) udtalte og bestemte Domstolen:

»Den italienske Republik har, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 74/562 af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, 5. 23), undladt at opfylde sine forpligtelser efter traktaten.«

Ved skrivelse af 28. november 1983 indledte Kommissionen — der af den manglende underretning i sagen sluttede, at Den italienske Republik endnu ikke havde opfyldt Domstolens domme — den i traktatens artikel 169 fastsatte procedure, idet den opfordrede den italienske regering til at fremsætte sine bemærkninger inden to måneder fra modtagelsen af åbningsskrivelsen.

Ved skrivelse af 15. februar 1984 fra Italiens faste repræsentation ved De europæiske Fællesskaber meddelte den italienske regering, at der forelå et lovforslag om inkorporeringen af de to direktiver i national ret, og at dette lovforslag var forelagt transportudvalget i Senatet til behandling.

Da Kommissionen ikke havde fået underretning om, at det italienske parlament havde vedtaget det omhandlede lovforslag, fremsatte den ved skrivelse af 4. februar 1985 en begrundet udtalelse om, at Den italienske Republik ikke havde overholdt de forpligtelser, der følger af traktatens artikel 171, idet den ikke havde sørget for at opfylde Domstolens domme i sagerne 28/81 og 29/81. Kommissionen henstillede til den italienske regering at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at overholde den begrundede udtalelse inden to måneder fra dens meddelelse.

Da den begrundede udtalelse ikke blev efterkommet, anlagde Kommissionen nærværende sag ved stævning af 22. maj 1985.

Stævningen blev registreret på Domstolens justitskontor den 23. maj 1985.

På grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten har Domstolen besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse. Domstolen har imidlertid anmodet den italienske regering om at oplyse, hvor langt behandlingen i parlamentet var nået, og på hvilket tidspunkt lovforslaget om inkorporering af Rådets direktiver 74/561 og 74/562 i national ret ville blive vedtaget.

Den italienske regering har ved skrivelse af 3. maj 1986 svaret, at den ikke kunne oplyse, hvornår lovforslagene om inkorporering af de nævnte direktiver i national ret ville blive vedtaget. Den italienske regering har dog forbeholdt sig at give Domstolen oplysninger om nye omstændigheder i sagen.

II — Parternes påstande

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

a) Det statueres, at Den italienske Republiks regering har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EØF-traktatens artikel 171, idet den trods de af Domstolen den 10. november 1981 afsagte domme (sagerne 28/81 og 29/81) fortsat ikke har inkorporeret Rådets direktiver 74/561 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport og 74/562 om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport i national ret;

b) Den italienske Republiks regering tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Den italienske regering har ikke nedlagt nogen egentlige påstande.

III — Parternes anbringender og argumenter

Kommissionen har gjort gældende, at Den italienske Republik i henhold til EØF-traktatens artikel 171 efter de nævnte domme af 10. november 1981 skulle have truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på overholdelse af de forpligtelser, der påhviler den i medfør af traktaten, ved at inkorporere de omhandlede direktiver i national ret. Flere år efter afsigelsen af de omhandlede domme har Den italienske Republik ikke vedtaget nogen foranstaltninger med henblik at rette sig efter Domstolens domme.

Den italienske regering har anført, at med hensyn til direktiv 74/561 er der indsat bestemmelser med henblik på inkorporeringen i national ret i et lovforslag, som indebar en gennemgribende ændring af lov nr. 298 af 6. juni 1974 om godstransport ad landevej. Lovforslaget var godkendt af Deputeretkammeret i den tidligere lovgivningsperiode, men dennes udløb bevirkede, at lovforslaget ikke blev færdigbehandlet og endeligt vedtaget; det samme lovforslag er blevet forelagt det nye parlament, hvor det stadig er under behandling (Camera dei Deputati, niende lovgivningsperiode, dokument nr. 1231).

Med hensyn til direktiv 74/562 har den italienske regering anført, at inkorporeringsbestemmelserne er indsat i et andet lovforslag, der ligeledes er forelagt det nuværende parlament til behandling (Senato della Repubblica, niende lovgivningsperiode, dokument nr. 344).

Den italienske regering er af den opfattelse, at der inden for en rimelig frist vil kunne vedtages bestemmelser, der inkorporerer de omhandlede direktiver i national ret.

I replikken har Kommissionen fastslået, at det er godtgjort, at der foreligger en tilsidesættelse af traktaten, og at den ikke vil kunne bringes til ophør med kort varsel på grund af den lange tid, behandlingen i parlamentet varer.

IV — Mundtlige forhandlinger

I retsmødet den 9. juli 1986 er der afgivet mundtlige indlæg af Den italienske Republiks regering ved Avvocato dello Stato Oscar Fiumara som befuldmægtiget og af Kommissionen for De europæiske Fællesskaber ved Sergio Fabro, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtiget.

Generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 9. juli 1986.

T. F. O'Higgins

Refererende dommer

( *1 ) – Processprog: Engelsk.

DOMSTOLENS DOM

5. november 1986 ( *1 )

I sag 160/85,

Kommissionen for De europæiske Fællesskaber ved Sergio Fabro, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georges Kremlis, Kommissionens juridiske tjeneste, Jean Monnet-bygningen, Kirchberg,

sagsøger,

mod

Den italienske Republik ved leder af servizio del contenzioso diplomatico Luigi Ferrari Bravo som befuldmægtiget, bistået af Avvocato dello Stato Oscar Fiumara, og med valgt adresse på den italienske ambassade i Luxembourg,

sagsøgt,

hvorunder der er nedlagt påstand om, at det statueres, at Den italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EØF-traktatens artikel 171, idet den trods Domstolens domme af 10. november 1981 (Kommissionen mod Den italienske Republik, sagerne 28/81 og 29/81, Sml. s. 2577 og s. 2585, fortsat ikke har inkorporeret Rådets direktiver 74/561 og 74/562 af 12. november 1974, henholdsvis om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport og adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 18 og s. 23), i sin nationale ret,

har

DOMSTOLEN

sammensat af præsidenten Mackenzie Stuart, afdelingsformændene C. Kakouris, T. F. O'Higgins og F. Schockweiler, dommerne G. Bosco, T. Koopmans, K. Bahlmann, R. Joliet og G. C. Rodríguez Iglesias,

generaladvokat: Sir Gordon Slynn

justitssekretær: P. Heim

på grundlag af retsmøderapporten og efter at der er afholdt mundtlig forhandling den 9. juli 1986,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 9. juli 1986,

afsagt følgende

DOM

1 Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 23. maj 1985, har Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i medfør af EØF-traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det statueres, at Den italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af EØF-traktatens artikel 171, idet den trods Domstolens domme af 10. november 1981 (Kommissionen mod Den italienske Republik, sagerne 28/81 og 29/81, Sml. s. 2577 og s. 2585) fortsat ikke har inkorporeret Rådets direktiver 74/561 og 74/562 af 12. november 1974, henholdsvis om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport og om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 18 og s. 23) i sin nationale ret.

2 I ovennævnte dom i sag 28/81 udtalte og bestemte Domstolen: »Den italienske Republik har, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 74/561 af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 18), undladt at opfylde sine forpligtelser efter traktaten.«

3 Ved dom af samme dato i sag 29/81 udtalte og bestemte Domstolen: »Den italienske Republik har, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 74/562 af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 23), undladt at opfylde sine forpligtelser efter traktaten.«

4 Med hensyn til sagens forhistorie og parternes anbringender og argumenter henvises til retsmøderapporten. Der vil kun blive henvist hertil i det følgende, for så vidt det er nødvendigt med henblik på afgørelsen af sagen.

5 Kommissionen var af den opfattelse, at Den italienske Republik ikke havde opfyldt Domstolens domme af 10. november 1981, og efter en brevveksling med den italienske regering indledte den proceduren i henhold til EØF-traktatens artikel 169. Efter at have opfordret Den italienske Republik til at fremsætte sine bemærkninger fremsatte Kommissionen den 4. februar 1985 en begrundet udtalelse. Da denne udtalelse ikke blev efterkommet, anlagde Kommissionen nærværende sag.

6 Kommissionen har anført, at Den italienske Republik i henhold til EØF-traktatens artikel 171 og som følge af dommene af 10. november 1981 skulle have truffet de nødvendige foranstaltninger til at bringe traktatbruddet til ophør ved at inkorporere de omhandlede direktiver i national ret. Flere år efter dommenes afsigelse har Den italienske Republik ikke truffet nogen foranstaltninger til at opfylde de af Domstolen afsagte domme.

7 Den italienske regering har gjort gældende, at et lovforslag om inkorporering af direktiv 74/561 blev godkendt af Deputeretkammeret i den tidligere lovgivningsperiode, men at dennes udløb forhindrede gennemførelsen af den parlamentariske procedure og den endelige, vedtagelse af lovforslaget. Der er blevet indsat bestemmelser om inkorporering af de to direktiver i national ret i de lovforslag, som det nuværende parlament endnu ikke har taget stilling til.

8 Det bemærkes i denne forbindelse, at en medlemsstat ifølge Domstolens faste praksis ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser i henhold til fællesskabsretten ikke overholdes. Ifølge de nævnte direktiver 74/561 og 74/562 skulle de nationale foranstaltninger have været truffet inden den 1. januar 1977. I de nævnte domme af 10. november 1981 statuerede Domstolen, at Den italienske Republik ved ikke at gennemføre direktiverne inden for de fastsatte frister havde undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten.

9 I medfør af traktatens artikel 171 skulle Den italienske Republik gennemføre de til dommenes opfyldelse nødvendige foranstaltninger. Denne artikel fastsætter ikke nogen frist for, hvornår en dom skal være opfyldt. Der skal imidlertid straks iværksættes foranstaltninger med henblik på at opfylde dommen, og disse skal være gennemført så hurtigt som muligt; dette er ikke sket i denne sag, da der allerede er gået flere år, siden de omhandlede domme blev afsagt.

10 Det må derfor fastslås, at Den italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EØF-traktatens artikel 171, idet den trods Domstolens domme af 10. november 1981 (Kommissionen mod Den italienske Republik, sagerne 28/81 og 29/81, Sml. s. 2577 og s. 2585) fortsat ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiver 74/561 og 74/562 af 12. november 1974, henholdsvis om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport og om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (EFT L 308, s. 18 og s. 23).

Sagens omkostninger

11 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den tabende part til at betale sagens omkostninger. Da Den italienske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer DOMSTOLEN

1) Den italienske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EØF-traktatens artikel 171, itrods Domstolens domme af 10. november 1981 (Kommissionen mod Den italienske Republik, sagerne 28/81 og 29/81, Sml. s. 2577 og s. 2585) fortsat ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiver 74/561 og 74/562 af 12. november 1974, henholdsvis om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport og om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport.

2) Den italienske Republik betaler sagens omkostninger.

Mackenzie Stuart Kakouris O'Higgins Schockweiler Bosco Koopmans Bahlmann Joliét Rodríguez Iglesias Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 5. november 1986. P. Heim Justitssekretær A. J. Mackenzie Stuart Præsident

( *1 ) – Processprog: Italiensk.