ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RETTENS DOM (enedommer)

10. juni 2004

Sag T-330/03

Xanthippi Liakoura

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Tjenestemænd — afslag på forfremmelse — annulations — og erstatningssøgsmål«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-859

Angående:

Påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse C1 i forfremmelsesåret 2002 samt påstand om tilkendelse af erstatning.

Udfald:

Rådet frifindes. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

Med henblik på en sammenligning af de fortjenester, der skal tages i betragtning i forbindelse med den i vedtægtens artikel 45 nævnte afgørelse om forfremmelse, råder ansættelsesmyndigheden over et vidt skøn, da afgørelser om forfremmelse i henhold til nævnte artikel træffes efter udvælgelse. Fællesskabets retsinstanser skal i den henseende kun tage stilling til, om administrationen ved den fremgangsmåde og det grundlag, der har ført til denne vurdering, har holdt sig inden for rimelige grænser, og om dens afgørelse er behæftet med åbenbare fejl. Retten kan således ikke sætte sin vurdering af ansøgernes fortjenester og kvalifikationer i stedet for ansættelsesmyndighedens. (jf. præmis 45) Henvisning til: Domstolen, 21. april 1983, sag 282/81, Ragusa mod Kommissionen, Sml. s. 1245, præmis 9 og 13; Retten, 27. april 1999, sag T-283/97, Thinus mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 69, og II, s. 353, præmis 42.

Den i vedtægtens artikel 45 fastsatte pligt for ansættelsesmyndigheden til at foretage en sammenligning af fortjenesterne for de tjenestemænd, der kan forfremmes, udtrykker på en gang princippet om ligebehandling af tjenestemændene og om disses ret til karriere. Bedømmelsen af deres fortjenester er i denne forbindelse det afgørende kriterium. Det fremgår af ordlyden og ånden i vedtægtens artikel 5 og 7 samt af princippet om ligebehandling af tjenestemænd og om deres adgang til karriere, at når ansættelsesmyndigheden sammenligner fortjenesterne hos de tjenestemænd, der kan forfremmes, bør den tage hensyn til alle de forfremmelsesværdige tjenestemænd, som henhører under den samme kategori og har samme lønklasse, idet denne omstændighed indebærer, at de anses for at have ligeværdige opgaver og ansvar. Følgelig tager udnævnelsen i forbindelse med en forfremmelsesprocedure ved sammenligningen af fortjenesterne for de tjenestemænd, der kan forfremmes, hensyn til »den forskel, der er mellem en given tjenestemands analytiske vurderinger og det gennemsnitlige niveau for analytiske vurderinger foretaget af tjenestemænd i samme lønklasse i den samme tjenestegren samt alle tjenestemænd i tjenestemandens lønklasse, uanset tjenestegrenen«, og er i overensstemmelse med de anførte principper. (jf. præmis 46-48) Henvisning til: Retten, 12. februar 1992, sag T-52/90, Volger mod Parlamentet, Sml. II, s. 121, præmis 24; Retten, 5. marts 1998, sag T-221/96, Manzo-Tafaro mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 115, og II, s. 307, præmis 17.
Retten kan ikke give fællesskabsinstitutionerne pålæg eller træffe afgørelser på deres vegne. Derfor bør en forhenværende tjenestemands påstand om, at det pålægges en institution at udbetale ham bosættelsespenge efter fratræden, afvises.

Lovligheden af en individuel retsakt, der anfægtes ved Fællesskabets retsinstanser, skal bedømmes efter de faktiske og retlige omstændigheder på det tidspunkt, da retsakten blev udstedt. Såfremt Retten skulle undersøge lovligheden i lyset af faktiske omstændigheder, der ikke forelå på dette tidspunkt, ville den nemlig sætte sig i stedet for den institution, der havde udstedt retsakten. Det tilkommer ikke Retten at træffe afgørelse på institutionernes vegne.

Selv om artikel 6 i bilag VII til vedtægten kun betinger udbetaling af bosættelsespenge efter fratræden af, at den pågældende tjenestemand har taget bopæl på et sted, der ligger mindst 70 kilometer fra hans tjenestested, indebærer den i denne bestemmelse nævnte flytning af bopæl imidlertid en faktisk flytning af tjenestemandens faste bopæl til det nye sted, som er angivet som stedet for bosættelsen efter fratræden.

Begrebet fast bopæl skal fortolkes som det sted, hvor den pågældende har villet oprette og stabilisere det varige midtpunkt for sine interesser. Hertil kommer, at begrebet bopæl, der ikke er baseret på en rent kvantitativ udmåling af den tid, som personen har tilbragt på det ene eller andet lands område, imidlertid ud over at være afhængig af det fysiske ophold på et bestemt sted også forudsætter en hensigt om at give denne omstændighed den kontinuitet, som frembringes af livsstil og vedligeholdelse af normale sociale relationer, således at leje af en lejlighed ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at der faktisk er sket flytning af den faste bopæl.

Det påhviler tjenestemanden ved en hvilken som helst retlig fremgangsmåde at dokumentere, at han faktisk har skiftet bopæl inden tre år efter sin udtræden af tjenesten, hvorved det præciseres, at beviserne for, at denne flytning har fundet sted inden for fristen, kan fremlægges efter fristens udløb. Beviserne er imidlertid kun relevante, såfremt de godtgør, at tjenestemanden faktisk har skiftet bopæl inden tre år efter sin udtræden af tjenesten.

(jf. præmis 41-43 og 48)

Henvisning til: Retten, 28. september 1993, forenede sager T-57/92 og T-75/92, Yorck von Wartenburg mod Parlamentet, Sml. II, s. 925, præmis 65 og 66; Retten, 24. april 2001, sag T-37/99, Miranda mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 87, og II, s. 413, præmis 30, 31 og 32.
Ansættelsesmyndigheden har ved vurderingen af, hvilke fortjenester der skal tages i betragtning, når der træffes en afgørelse om forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45, et vidt skøn, og Fællesskabets retsinstansers kontrol på dette område bør være begrænset til spørgsmålet, om administrationen på baggrund af den fulgte fremgangsmåde og det forhold, den kan have lagt til grund for vurderingen, kan antages at have holdt sig inden for grænser, som ikke kan anfægtes, og ikke har anvendt sine beføjelser åbenbart fejlagtigt. Retten kan således ikke sætte sin vurdering af kandidaternes kvalifikationer og fortjenester i stedet for ansættelsesmyndighedens.

Imidlertid er den skønsbeføjelse, der tilkommer administrationen, i tjenestegrenens interesse og i overensstemmelse med princippet om ligebehandling, begrænset af nødvendigheden af at foretage en grundig og upartisk sammenligning af ansøgningerne. I praksis skal denne sammenligning ske på lige vilkår og på grundlag af sammenlignelige informations- og oplysningskilder.

Desuden fremgår det udtrykkeligt af ordlyden af vedtægtens artikel 45, stk. 1, første afsnit, at ansættelsesmyndigheden under forfremmelsesproceduren skal foretage udvælgelsen på grundlag af en sammenligning af bedømmelsesrapporterne for de tjenestemænd, som kan forfremmes, samt disses fortjenester. I så henseende har ansættelsesmyndigheden efter vedtægten beføjelse til at foretage en sådan sammenligning på grundlag af den procedure eller metode, som den finder bedst egnet.

(jf. præmis 21 og 22)

Henvisning til: Retten. 30. november 1993, sag T-76/92, Tsirimokos mod Parlamentet, Sml. II, s. 1281. præmis 20 og 21; Baiwir mod Kommissionen, præmis 66; Retten, 5. marts 1998, sag T-221/96. Manzo-Tafaro mod Kommissionen, Sml. Pers. IA, s. 115, og II, s. 307, præmis 16; Retten. 21. september 1999, sag T-157/98, Oliveira mod Parlamentet, Sml. Pers. IA, s. 163. og 11. s. 851, præmis 35; Tejada Fernández mod Kommissionen, præmis 41.
De i tjenestemandsvedtægtens artikel 90 og 91 indeholdte frister på tre måneder for indgivelse af en klage over en akt, der indeholder et klagepunkt, og på tre måneder for anlæggelse afet søgsmål efter en udtrykkelig eller stiltiende afvisning af klagen er præceptive og kan ikke fraviges af parterne eller Retten, idet de er indført med henblik på at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed. Det tilkommer derfor Fællesskabets retsinstanser af egen drift at efterprøve, om fristerne er blevet overholdt.

Klager skal indbringes inden for en frist på tre måneder fra »den dag, afgørelsen meddeles modtageren, og i alle tilfælde senest den dag, den pågældende får kendskab til den, hvis det drejer sig om en foranstaltning af individuel karakter«. I denne forbindelse bevirker meddelelsen af den månedlige lønseddel, at fristen for at klage over en administrativ afgørelse begynder at løbe, såfremt den pågældende afgørelse klart fremgår af lønsedlen.

Sagsøgeren er berettiget til at påberåbe sig en undskyldelig vildfarelse, der kan retfærdiggøre, at hans søgsmål bliver anlagt for sent, når den pågældende institution navnlig har udvist en adfærd, der i sig selv eller i afgørende omfang har været egnet til at fremkalde en undskyldelig vildfarelse hos en borger, der har handlet i god tro og med den omhu, som kræves af en normalt påpasselig person.

(jf. præmis 37-40)

Henvisning til: Domstolen, 4. februar 1987, sag 276/85, Cladakis mod Kommissionen, Sml. s. 495, præmis 11; Domstolen, 22. september 1988, sag 159/86, Sml. s. 4859, præmis 6; Domstolen, 15. maj 2003, sag C-193/01 P, Pitsiorlas mod Rådet og ECB, Sml. I, s. 4837, præmis 24; Retten, 17. oktober 1991, sag T-129/89, Offermann mod Parlamentet, Sml. II, s. 855, præmis 30, 31 og 34; Retten, 1. oktober 1992, sag T-7/91, Schavoir mod Rådet, Sml. II, s. 2307, præmis 34; Retten, 24. marts 1998, sag T-232/97, Becret-Danieau m.fl. mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 157, og II, s. 495, præmis 32.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – ordmærket CONFORFLEX og figurmærker med ordet »flex«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. , litra b)]

Sammendrag

For den spanske kundekreds består der en risiko for forveksling mellem ordmærket »CONFORFLEX«, som er søgt registreret som EF-varemærke for »sengemøbler«, der henhører under klasse 20 i Nice-arrangementet, og to ældre figurmærker, der indeholder ordbestanddelen »flex«, og som var registreret i Spanien for alle former for møbler, herunder sengeudstyr, der henhører under samme klasse.

Udtrykket »flex« kan ganske rigtigt af den berørte kundekreds anses for en henvisning til en egenskab ved de omhandlede varer, nemlig fleksibiliteten, og de ældre varemærker har som følge heraf ikke noget stærkt særpræg. Når henses til det indbyrdes afhængighedsforhold mellem de faktorer, der er relevante for vurderingen af, om der er en risiko for forveksling, er identiteten mellem de varer, der er omfattet af de omtvistede tegn, sammenholdt med den store begrebsmæssige lighed mellem tegnene, tilstrækkelig til at fastslå, at der i den foreliggende sag er en sådan risiko.

(jf. præmis 56, 58 og 62)
Pligten til at begrunde en bebyrdende afgørelse har til formål dels at give afgørelsens adressat oplysninger, der er tilstrækkelige til at fastslå, om afgørelsen er korrekt, dels at muliggøre en domstolskontrol.

Hvad angår afgørelser truffet af en udvælgelseskomite må hensynet til opfyldelsen af begrundelsespligten dog afvejes med hensynet til en overholdelse af princippet om den fortrolige karakter af udvælgelseskomitéens arbejde. Princippet er til hinder for, dels at der videregives oplysninger om de enkelte komitémedlemmers stillingtagen, dels at der afsløres forhold, der angår en vurdering af de enkelte ansøgere eller disse indbyrdes. Der må herefter ved kravet om, at en udvælgelseskomités afgørelser skal begrundes, tages hensyn til karakteren af det pågældende arbejde.

En udvælgelseskomites arbejde består i almindelighed af mindst to adskilte stadier, nemlig for det første vurderingen af ansøgningerne for at udskille de ansøgere, der skal gives adgang til udvælgelsesprøven, og for det andet vurderingen af ansøgernes egnethed til at beklæde stillingerne med henblik på at opstille en liste over egnede ansøgere. Hvad angår det andet stadium af udvælgelseskomitéens arbejde er dette først og fremmest af sammenlignende karakter og er af denne grund omgærdet med den fortrolighed, der er forbundet med en udvælgelseskomites arbejde.

De bedømmelseskriterier, som udvælgelseskomiteen fastlægger forud for prøverne, er en uadskillelig del af de sammenlignende bedømmelser, som komitéen foretager af de forskellige ansøgeres kvalifikationer. Sådanne kriterier har til formål i ansøgernes interesse at sikre en vis ensartethed i forbindelse med komitéens bedømmelser, navnlig i tilfælde, hvor der er et stort antal ansøgere. Disse kriterier er derfor på samme måde som komitéens bedømmelser omfattet af princippet om den fortrolige karakter af udvælgelseskomiteens arbejde.

Udvælgelseskomiteens sammenlignende bedømmelser afspejles i de karakterer, som komitéen giver ansøgerne. Disse karakterer er udtryk for de vurderinger, der anlægges af de enkelte ansøgere. Når henses til den fortrolighed, der bør være forbundet med udvælgelseskomiteens arbejde, udgør en meddelelse om de for de forskellige prøver opnåede karakterer en tilstrækkelig begrundelse af komitéens afgørelser. En begrundelse af denne art strider ikke mod ansøgernes rettigheder. En sådan begrundelse gør det muligt at få kendskab til den vurdering, der er blevet anlagt af ansøgernes præstationer, og skaber grundlag for, at ansøgerne i givet fald kan få klarlagt, at de ikke har opnået det antal point, der efter meddelelsen om udvælgelsesprøven kræves for at få adgang til visse prøver eller til samtlige disse.

(jf. præmis 26-33)

Henvisning til: Domstolen, 26. november 1981, sag 195/80, Michel mod Parlamentet, Sml. s. 2861, præmis 22; Domstolen, 4. juli 1996, sag C-254/95, Parlamentet mod Innamorati, Sml. I, s. 3423, præmis 23-25 og 28-32; Retten, 25. juni 2003, sag T-72/01, Pyres mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 63, 65 og 66.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber – ordmærket »BIOKNOWLEDGE«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

Udtrykket BIOKNOWLEDGE, der er søgt registreret som varemærke for visse varer og tjenesteydelser, kan i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker set med kundekredsens øjne – nemlig fagfolk inden for det lægelige eller farmaceutiske område eller inden for andre biovidenskaber og fagfolk fra plejesektoren – tjene til at betegne de væsentligste egenskaber ved de i varemærkeansøgningen omhandlede varer og tjenesteydelser, der indeholder informationer om organismer eller gør sådanne informationer tilgængelige og henhører under klasse 9, 16 og 42 i Nice-arrangementet.

Da den relevante kundekreds nemlig består af fagfolk inden for biovidenskab og plejesektoren, er den forbindelse, der er mellem dels den mulige betydning af udtrykket BIOKNOWLEDGE – nemlig en eller flere specifikke informationer om levende organismer, dvs. informationer vedrørende disse organismer – dels de omhandlede varer og tjenesteydelser, hverken for vag eller for ubestemt, således at der, set med denne kundekreds’ øjne, er en tilstrækkelig direkte og konkret sammenhæng mellem betydningen af dette udtryk og disse varers og tjenesteydelsers egenskaber. I øvrigt kan de berørte forbrugere ikke opfatte opbygningen af udtrykket BIOKNOWLEDGE som ualmindelig, da den er i overensstemmelse med de engelske regler for sammensætning af ord.

(jf. præmis 28, 32, 34, 35, 41 og 42)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærkerne »EMILIO PUCCI« et »EMIDIO TUCCI«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – beskyttelse af det ældre varemærke udvidet til varer eller tjenesteydelser af anden art – betingelse – varemærkets renommé i medlemsstaten eller i Fællesskabet – begreb – bedømmelseskriterier

(Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5)

Sammendrag

1. For de endelige spanske forbrugere er der ikke risiko for forveksling mellem figurmærket EMILIO PUCCI, der er ansøgt registreret som EF-varemærke for »Læder og læderimitationer samt varer fremstillet af disse materialer og ikke indeholdt i andre klasser, skind og huder, kufferter og rejsetasker, paraplyer, parasoller og spadserestokke, piske og sadelmagervarer« og »Vævede stoffer og tekstilvarer (ikke indeholdt i andre klasser); senge- og bordtæpper«, der henhører under klasse 18 og 24 i Nice-arrangementet, og figurmærkerne EMIDIO TUCCI, der tidligere er registreret i Spanien for »Blegemidler og andre midler til vask og rensning af tøj, præparater til rengøring, polering og fjernelse af pletter samt slibemidler, sæbe, parfumerivarer, æteriske olier, kosmetiske præparater, hårvand, tandplejemidler« og »Beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklædning«, der henhører under klasse 3 og 25 i Nice-arrangementet.

Selv om de omtvistede tegn ligner hinanden i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, kan en risiko for forveksling nemlig udelukkes på grund af den manglende lighed mellem de omhandlede varer, såfremt de er forskellige ved deres art, deres anvendelsesformål, deres oprindelse og deres distributionskanaler, og såfremt der heller ikke er noget konkurrenceforhold mellem disse varer.

(jf. præmis 38, 43, 44 og 59)

2. For at opfylde betingelsen om, at varemærket skal have et renommé i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, som fastsætter en beskyttelse af det registrerede varemærke, der er udvidet til varer og tjenesteydelser af anden art, skal et ældre nationalt varemærke eller EF-varemærke være kendt af en betydelig del af den offentlighed, der er relevant for de varer eller tjenesteydelser, der er dækket af dette mærke. Ved undersøgelsen af denne betingelse skal der tages hensyn til alle sagens relevante omstændigheder, således navnlig varemærkets markedsandel, intensiteten, den geografiske udstrækning og varigheden af brugen af varemærket samt størrelsen af de investeringer, som virksomheden har foretaget for at fremme varemærket.

(jf. præmis 67)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – absolutte registreringshindringer – varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan bruges til at betegne en vares egenskaber – tegn, der er egnet til at angive de omfattede varers anvendelse – ordmærket »NURSERYROOM«

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

Ordmærket NURSERYROOM, der er ansøgt registreret for varer henhørende under klasse 16, 18, 21, 25 og 28 i Nice-arrangementet, der omfatter bøger, papirvarer, kort, bletasker, tallerkener og kopper, hatte, støvletter til babyer, babytøj, sko, udstyr til spædbørn, plyslegetøj og uroer, kan efter den engelsksprogede gennemsnitsforbrugers opfattelse tjene til i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker at angive anvendelsen af de varer, der er omfattet af varemærkeansøgningen, og i forlængelse heraf kategorien af endelige brugere, nemlig babyer og små børn.

Ganske vist betegner den umiddelbare betydning af det omhandlede tegn det sted, hvor den nævnte kategori af personer kan være. Denne betydning skal imidlertid bedømmes i forhold til de varer, som varemærkeansøgningen vedrører. I den henseende er det omhandlede ordmærke perfekt egnet til at betegne varer, der kan anvendes i et »NURSERY« og følgelig til gavn for babyer og små børn. Da alle de omhandlede varer udelukkende eller potentielt kan være bestemt til disse brugere, er der for den relevante kundekreds uden videre en direkte og konkret forbindelse mellem det pågældende tegn og de omhandlede varer.

(jf. præmis 23 og 25)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EF-varemærker – klagesag – søgsmål for Fællesskabets retsinstanser – anfægtelse af definitionen af den relevante kundekreds, som appelkammeret har fastlagt i forbindelse med undersøgelsen af det ansøgte varemærkes fornødne særpræg – ændring af sagsgenstanden – foreligger ikke

[Rettens procesreglement, art. 135, stk. 4; Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b)]

Sammendrag

Det påhviler Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) at fastlægge den relevante kundekreds inden for rammerne af dets undersøgelse af, om et tegn, der søges registreret som varemærke, har fornødent særpræg i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.

Når sagsøgeren bestrider definitionen af den relevante kundekreds, som appelkammeret har fastlagt i forbindelse med undersøgelsen af, om det ansøgte varemærke har fornødent særpræg, anmoder sagsøgeren ikke i strid med procesreglementets artikel 135, stk. 4, Retten om at træffe afgørelse om andre spørgsmål end dem, som appelkammeret skulle tage stilling til.

(jf. præmis 34 og 35)
RETTENS DOM (Femte Afdeling)

9. november 2004

Sag T-116/03

Oreste Montalto

mod

Rådet for Den Europæiske Union

»Tjenestemænd — ansættelse — midlertidig ansat — opslag om ledig stilling — ansættelsesprocedure«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-1541

Angående:

Påstand dels om annulation af Rådets afgørelse af 23. maj 2002 om udnævnelse af en medformand for et appelkammer og præsident for appelafdelingen under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (EFT 2002 C 130, s. 2), dels om tilkendelse af erstatning.

Udfald:

Rådets afgørelse af 23. maj 2002 om udnævnelse af en medformand for et appelkammer og præsident for appelafdelingen under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres. I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union. Rådet betaler sagens omkostninger.

Sammendrag