ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 118/30

Sag anlagt den 15. februar 2012 — Beco mod Kommissionen

(Sag T-81/12)

2012/C 118/50

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Tyskland) (ved advokat T. Pfeiffer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens afgørelse af 13. december 2011 (sag K(2011) 9112 endelig) annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at dens anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold, som Kommissionen afviste ved afgørelse af 13. december 2011, i modsætning til hvad Kommissionen har anført, ikke blev indgivet for sent og derfor kan realitetsbehandles.

Sagsøgeren har dertil anført, at anmodningen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 8, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), blev indgivet inden for seks månedsfristen. Ifølge ordlyden af artikel 11, stk. 8, i forordning nr. 384/96 er det en forudsætning for anmodningen om tilbagebetaling, at ansøgeren har betalt den fastsatte told. I modstrid med Kommissionens opfattelse kan seks månedsfristen i henhold til artikel 11, stk. 8, i forordning nr. 384/96 ikke udløbe, allerede før anmodningen om tilbagebetaling kan realitetsbehandles.

I henhold Kommissionens meddelelse vedrørende tilbagebetaling af antidumpingtold af 29. maj 2002 (2) kan anmodninger »kun indgives […]for transaktioner, hvor antidumpingtolden er fuldt ud betalt« (punkt 2.1 b). Denne meddelelse fastsætter også udtrykkeligt, at anmodningen om tilbagebetaling kun kan indgives af den importør, der »kan påvise enten direkte eller indirekte at have betalt antidumpingtold for en specifik import« (punkt 2.2 a).

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at afgørelsen af 13. december 2011 tilsidesætter den berettigede forventning, som sagsøgeren har haft på grundlag af Kommissionens meddelelse af 29. maj 2002, og tilsidesætter princippet om god tro.

Sagsøgeren har yderligere gjort gældende, at afgørelsen af 13. december 2011 tilsidesætter retssikkerhedsprincippet.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, EFT L 56, s. 1.

(2) Kommissionens meddelelse vedrørende tilbagebetaling af antidumpingtold, EFT C 127, s. 10.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 118/32

Sag anlagt den 21. februar 2012 — Robert Group mod KHIM — Hardford (Pierre Robert)

(Sag T-86/12)

2012/C 118/53

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Pierre Robert Group AS (Oslo, Norge) (ved advokaterne E. Ullberg og M. Plogell)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Hardford AB (Limhamn, Sverige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 7. december 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2463/2010-1) annulleres, og det pålægges Harmoniseringskontoret at vurdere de af sagsøgeren fremlagte beviser vedrørende eksistensen, gyldigheden og rækkevidden af det ældre varemærke.

— Subsidiært ændres Første Appelkammers afgørelse ved en selvstændig afgørelse og der gives afslag på registrering af EF-varemærke nr. 8541849 »Pierre Robert«.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med sagen for Harmoniseringskontorets indsigelsesafdeling og Første Appelkammer.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Hardford AB

Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Pierre Robert« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 44 — EF-varemærkeansøgning nr. 8541849

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Pierre Robert Group AS

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den svenske varemærkeregistrering nr. 166274 af figurmærket »Pierre Robert« for varer i klasse 3, 5 og 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af regel 50, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 2868/95 og af artikel 76, artikel 8 og artikel 8, stk. 2), litra c), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret: i) har undladt at udøve sin ret til ex officio at prøve kendsgerningerne og har undladt at tage kendsgerninger, der åbenbart kunne have betydning for resultatet af indsigelsen, i betragtning, ii) begik en retlig fejl, da det ikke fandt, at »Pierre Robert« er et velkendt varemærke, iii) begik en fejl, da det ikke tog beviserne i bilag 1, der var blevet fremlagt i forbindelse med indgivelsen af indsigelsen, i betragtning, og iv) begik en fejl, da det ikke accepterede certifikatet fra det svenske patent- og registreringskontor, som blev indgivet inden indsigelsesafdelingen traf afgørelse.
1)

Første anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anvende en passende og rimelig ikke-forretningsmæssigt forbundet EU-importør fortjenstmargen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk eksportpris med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, artikel 2, stk. 11, og artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (1).
1)

Første anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anvende en passende og rimelig ikke-forretningsmæssigt forbundet EU-importør fortjenstmargen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk eksportpris med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, og artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (1).
1)

Med første anbringende gøres gældende, — at de materielle kriterier for at være omfattet af de anfægtede foranstaltninger ikke er opfyldt i sagsøgerens tilfælde, idet der hverken er retligt eller faktisk grundlag for udpegelsen af sagsøgeren, og at Rådet i denne henseende har foretaget et åbenbart urigtigt skøn. Endvidere har Rådet udpeget sagsøgeren på grundlag af utilstrækkelige beviser. — at sagsøgeren er fremkommet med konkrete beviser til støtte for sit søgsmål, og at han faktisk har taget aktive skridt til at forhindre regeringsvenlige elementer i at få adgang til Kadmous Transports busflåde. Rådet har derimod ikke ført tilstrækkelige beviser til at anfægte disse oplysninger.
4)

Fjerde anbringende om mangler i forbindelse med vedtagelsen af de anfægtede retsakter, for så vidt som Rådet har undladt deri at nævne de grundlæggende rettigheder og principper, der anerkendes i EU-retten for adressaterne for disse retsakter, og for så vidt som disse retsakter er vedtaget på grundlag af artikel 215 TEUF, hvilket sagsøgeren finder blottet for alle demokratiske garantier.
1)

Med første anbringende gøres gældende, at — de materielle kriterier for udpegelsen af sagsøgeren i henhold til de anfægtede foranstaltninger er ikke opfyldt, og der er intet retligt eller faktuelt grundlag for dennes udpegelse, og/eller at Rådet anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved afgørelsen af, om kriterierne var opfyldt eller ej. — Rådet har udpeget sagsøgeren på et grundlag, der ikke er tilstrækkeligt til at etablere, at kriterierne var opfyldt, og har derved anlagt (endnu) et åbenbart urigtigt skøn, da sagsøgeren ikke opfylder nogen af de fem kriterier for udpegelse i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 267/2012, og at Rådet ikke har fremlagt bevis for det modsatte.
—

undladt at opfylde kriterierne for opførelse på listerne, og/eller har begået et åbenbart fejlskøn ved at bestemme, at disse kriterier var opfyldt i forbindelse med sagsøgerne, og/eller har inkluderet sagsøgerne uden at have et retligt grundlag for at gøre dette,
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/27

Sag anlagt den 8. februar 2012 — Chen mod KHIM — AM Denmark (rengøringsanordninger)

(Sag T-55/12)

2012/C 133/53

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Su-Shan Chen (Sanchong, Taiwan) (ved advokat C. Onken)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: AM Denmark A/S (Kokkedal, Danmark)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 26. oktober 2011 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 2179/2010-3 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Et design for produktet »rengøringsanordninger« — EF-designregistrering nr. 1027718-0001

Indehaver af EF-designet: Su-Shan Chen

Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: AM Denmark A/S

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: AM Denmark A/S har begæret erklæring om ugyldighed af EF-designet i henhold til artikel 4-9 og 25, stk. 1, litra e), i Rådets forordning nr. 6/2002; tredimensionel EF-varemærkeregistrering nr. 5185079 for varer i klasse 3 og 21

Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Det omtvistede registrerede EF-design erklæret ugyldigt

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra e), i Rådets forordning nr. 6/2002, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at det ældre EF-varemærke blev brugt i det omtvistede EF-design. Endvidere skulle appelkammeret ikke have antaget, at det ældre varemærke i det mindste besad det minimum af det særpræg, der er nødvendig for registrering. Tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret ikke anvendte denne artikel korrekt. Artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 giver i modsætning til det af Harmoniseringskontoret hævdede ikke andre parter for Harmoniseringskontoret ret til at forbyde brug af det omtvistede EF-design, idet der ikke foreligger risiko for forveksling. Navnlig har sagsøgerens EF-design og den anden parts varemærke ikke så stor lighed, at der forligger risiko for forveksling.
2)

Andet anbringende hvorved det gøres gældende, at Kommissionen har begået en fejl ved at fastslå, at gennemførelsesforordning (EU) nr. 1143/2011 (2) ikke kan anses for en forvaltningsakt som omhandlet i artikel 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006, som defineret i forordningens artikel 2, stk. 1, litra g), idet afgørelsen om at godkende prochloraz er tilstrækkelig individuel i dens virkning og indhold til at udgøre en forvaltningsakt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1367/2006.
—

Sagsøgeren har gjort gældende, at det ikke berører beskyttelsen af den juridiske rådgivning at offentliggøre den juridiske udtalelse Ares(2010)828204, som er afgivet af Kommissionens Juridiske Tjeneste, og hvori det drøftes, om direktiv 2006/24/EF (2) kan ændres, således at det overlades til Den Europæiske Unions medlemsstater at beslutte, om telekommunikationsdata om samtlige borgere skal kunne »lagres« uden, at der foreligger nogen form for mistanke eller det hypotetisk set er nødvendigt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 209/8

Sag anlagt den 30. april 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)

(Sag T-194/12)

2012/C 209/13

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, De Forenede Stater) (ved barrister R. Hacon)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Bauer Consumer Media Ltd (Peterborough, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 9. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 239/2011-1) annulleres.

— Den omtvistede ansøgning afslås for alle de varer og tjenesteydelser, for hvilke den blev offentliggjort med henblik på indsigelse.

— Subsidiært fastslås det, at beviset for brug er tilstrækkeligt, og indsigelsen hjemvises til indsigelsesafdelingen med henblik på afgørelse af tvisten mellem de omhandlede mærker.

— Indsigeren tilkendes sagsomkostninger vedrørende indsigelsesproceduren og proceduren for appelkammeret samt nærværende søgsmål, ligesom gebyrer vedrørende klagen godtgøres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Bauer Consumer Media Ltd

Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »GOLF WORLD« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 38 og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 7070147

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Advance Magazine Publishers, Inc.

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Benelux varemærkeregistrering nr. 465586 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, dansk varemærkeregistrering nr. 541/1991 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, fransk varemærkeregistrering nr. 1551025 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, græsk varemærkeregistrering nr. 96430 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, italiensk varemærkeregistrering nr. 575282 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, spansk varemærkeregistrering nr. 1308477 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, svensk varemærkeregistrering nr. 229611 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, portugisisk varemærkeregistrering nr. 259281 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16 og irsk varemærkeregistrering nr. 113474 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42 i Rådets forordning nr. 207/2009.
4)

Det fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet Kommissionen ikke har truffet den mindst indgribende foranstaltning over for sagsøgerne, da den forbød dem at deltage i et begrænset udbud for indgåelse af en rammeaftale med den begrundelse, at oplysningerne vedrørende det luxembourgske selskab Flying Group ikke er korrekte, retvisende og fuldstændige, hvorimod de oplysninger, der er relevante og direkte relateret til genstanden for kontrakten, blev fremsendt rettidigt.
5)

Femte anbringende om magtfordrejning, idet der foreligger objektive, klare og samstemmende indicier, som giver grundlag for at hævde, at det med vedtagelsen af indefrysningen af midler er tilsigtet at forfølge andre formål end dem, som er angivet af Rådet.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 126/19

Sag anlagt den 31. januar 2012 — Uspaskich mod Parlamentet

(Sag T-84/12)

2012/C 126/38

Processprog: litauisk

Parter

Sagsøger: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Litauen), (ved advokat Aivaro Raišučio)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

— Europa-Parlamentets afgørelse nr. P7_TA(2011)0541 om anmodning om beskyttelse af sagsøgerens immunitet annulleres.

— Sagsøgerens anmodning af 11. april 2011 om fornyet bedømmelse af den offentlige anklagers anmodning om ophævelse af immuniteten imødekommes.

— Sagsøgerens immunitet beskyttes.

— Sagsøgeren tilkendes 10 000 EUR i erstatning.

— Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender

Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til en fornyet prøvelse af en ældre afgørelse, når nye faktiske omstændigheder giver anledning til en formodning for fumus persecutionis.

Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til en upartisk behandling af anmodningen, idet den samme person blev udpeget til ordfører i den anden sag om beskyttelse af immuniteten.

Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til forsvar og af retten til en retfærdig behandling.

Det fjerde anbringende, som vedrører tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, litra a), i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, er støttet på den omstændighed, at Europa-Parlamentet vedtog den anfægtede afgørelse på grundlag af en fejlagtig hjemmel og tilsidesatte den nævnte bestemmelse i protokollen ved at henvise til en åbenbart fejlagtig fortolkning af artikel 62, stk. 1 og 2, i den litauiske forfatning.

Det femte anbringende vedrører en åbenbart fejlagtig bedømmelse af fumus persecutionis. Ifølge sagsøgeren foretog Europa-Parlamentet en ukorrekt vurdering af sine tidligere afgørelsers bindende karakter vedrørende immunitet og af begrebet fumus, og det afslog at vurdere sagsøgerens argumenter vedrørende fumus persecutionis på grundlag af hvilket sagsøgeren burde have været anerkendt som offer for politisk forfølgelse.
5)

Femte anbringende om en tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning i forbindelse med projekt CCI nr. 2000.ES. 16.C PE.020, i det omfang Kommissionen hvad angår projektet har anvendt de kriterier, som er indeholdt i et dokument (Retningslinier om finansielle korrektioner vedrørende offentlige kontrakter, fremlagt for medlemsstaterne i mødet i koordinationsudvalget for fondene den 28.1.2007), som ikke var blevet offentliggjort på det tidspunkt, hvor de spanske myndigheder fremlagde dokumentation for restbeløbet, men derimod 29 måneder senere.
—

Idet der gives medhold i bevisførelsen, annulleres afgørelse truffet den 5. december 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), og der gives følgelig medhold i registrering af EF-varemærke nr. 7 440 407, »R«, for varer i klasse 25, således som påberåbt indledningsvis, og for varer i klasse 35, for hvilke der blev givet afslag.
—

Rådets forordning (EU) nr. 1344/2011 af 19. december 2011 om suspension af den fælles toldtarifs autonome toldsatser for visse landbrugs-, fiskeri- og industriprodukter og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1255/96 (EUT L 349, s. 1) annulleres, for så vidt som den suspenderer importtold på titandioxid (rutil) med indhold af: titandioxid på 90 vægtprocent og derover, aluminiumhydroxid på ikke over 4 vægtprocent, siliciumdioxid på ikke over 6 vægtprocent, under KN-kode 3206 11 00.
2)

Andet anbringende vedrørende den omstændighed, at Personaleretten ved gennemgangen af det andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 59, stk. 1, og princippet om forbud mod forskelsbehandling drog en konklusion, der nødvendigvis hvilede på en retlig fejl, for så vidt som den forkastede det andet anbringende som irrelevant, fordi der ikke var ført bevis for det første anbringende, selv om den havde begået flere retlige fejl, da den konkluderede, at der ikke var ført bevis for det første anbringende (jf. den appellerede doms præmis 59 og 60).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 126/24

Sag anlagt den 7. marts 2012 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-111/12)

2012/C 126/46

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9990 af 22. december 2011, hvorved den støtte, der var ydet af Samhørighedsfonden til følgende projekter, nedsættes: »Foranstaltninger til gennemførelse af affaldshåndtering i den selvstyrende region Extremadura — 2001« (CCI nr. 2001.ES.16.C.PE.043), »Spildevandsafledning og vandforsyning i Cuenca Hidrográfica del Duero — 2001« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PE.070), »Foranstaltninger til gennemførelse af affaldshåndtering i den selvstyrende region Valencia — 2011 — gruppe II« (CCI nr. 2001.ES.16.C.PE.026) og »Behandling og rensning af Bierzo Bajo« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PE.036).

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat anbringender, der i det væsentlige er identiske med dem, der er fremsat i sag T-109/12, Spanien mod Kommissionen.

Sagsøgeren har særligt gjort gældende, at der mangler en begrundelse for anvendelsen af proportionalitetsprincippet i artikel H, stk. 2, i bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1164/94 af 16. maj 1994 om oprettelse af Samhørighedsfonden, for så vidt som Kommissionen blot har henvist til dokumentet »Retningslinjer for finansielle korrektioner for offentlige kontrakter« af 28. november 2007, der blev fremlagt for medlemsstaterne i udvalget for støttekoordinering, selv om der i dette dokument ikke indgår nogen analyse af begrundelsen for fastsættelsen af de i dokumentet anførte faste korrektionssatser.
Tilsidesættelse af artikel 62, stk. 1, i forordning nr. 40/94, for så vidt som appelkammeret ikke kunne begrænse sin undersøgelse alene til den ældre rettighed, der følger af varemærke nr. 1594704, efter at have besluttet at udøve annullationsafdelingens kompetencer og ikke kunne hjemvise sagen til annullationsafdelingen til behandling af de ældre påberåbte rettigheder, som allerede havde været genstand for en undersøgelse.
2)

Andet anbringende: Manglende grundlag for sagsøgerens opførelse på sanktionslisterne — Det fremgår ikke af de grunde, som Rådet har anført som begrundelse for at opføre sagsøgeren på sanktionslisterne, hvilket konkret retsgrundlag, Rådet har baseret sig på. — Den virksomhed, som sagsøgeren udøvede indtil marts 2008, kan ikke begrunde en opførelse på sanktionslisterne i december 2011. — Sagsøgerens virke som direktør for Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH kan ikke begrunde hans opførelse på sanktionslisterne, navnlig fordi Den Europæiske Unions Ret har annulleret forordning (EU) nr. 961/2010 (1), for så vidt som den vedrørte HTTS Gmbh. — Den blotte omstændighed, at sagsøgeren har været direktør i et engelsk selskab, der i mellemtiden er blevet opløst, kan ikke på nogen måde give anledning til en konklusion om, at en af de i den anfægtede forordnings artikel 23 anførte grunde for at optage sagsøgeren på sanktionslisterne skulle foreligge.
3)

Tredje anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ejendomsret — Sagsøgerens genopførelse på sanktionslisterne udgør et ubegrundet indgreb i sagsøgerens grundlæggende ejendomsret, idet sagsøgeren som følge af Rådets utilstrækkelige begrundelse ikke er i stand til at forstå grundene til, at den er blevet opført på listen over de personer, der er omfattet af sanktionerne. — Sagsøgerens opførelse på sanktionslisterne udgør et uforholdsmæssigt indgreb i dens ejendomsret og er åbenbart uegnet til at opfylde de formål, der forfølges med den anfægtede forordning. Opførelsen på listen går under alle omstændigheder ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå disse formål.
—

Europol tilpligtes at erstatte den skade, sagsøgerne har lidt som følge af tabet af muligheden for at få tildelt rammekontrakten, på 161 887 EUR med tillæg af renter regnet fra afsigelsen af dommen.
1)

Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder og processuelle garantier, bl.a. retten til forsvar, begrundelsespligten og princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse, for så vidt som sagsøgeren ikke har modtaget en formel underretning om sin opførelse på listen over personer, som er genstand for sanktioner, og for så vidt som de i de anfægtede retsakter angivne begrundelser for hans opførelse på listen ikke er tilstrækkelige til at begrunde sanktionerne.
—

Gennemførelsesafgørelse 2012/172/FUSP af 23. marts 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt som den angår Bouchra (kaldt Bushra) Al Assad.