Sag C-306/13

LVP NV

mod

Belgische Staat

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

»Præjudiciel forelæggelse — fælles markedsordning — bananer — importordning — anvendelige toldsatser«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. december 2014

Internationale aftaler – overenskomsten om Verdenshandelsorganisationen – GATT 1994 – direkte virkning – foreligger ikke – WTO’s regler kan ikke påberåbes for at bestride lovligheden af en EU-retsakt – undtagelser – EU-retsakt, som har til formål at sikre gennemførelsen heraf, eller som udtrykkeligt og præcist henviser dertil

(Almindelig overenskomst om told og udenrigshandel 1994; Rådets forordning nr. 1964/2005, art. 1, stk. 1; Rådets afgørelse 94/800)

Bestemmelserne i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, som er opført i bilag 1 A til overenskomsten om oprettelse af verdenshandelsorganisationen (WTO), kan ikke skabe rettigheder for borgerne, som disse kan påberåbe sig direkte for en national ret for at modsætte sig anvendelse af toldsatsen på 176 EUR/ton, der blev fastsat i artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 1964/2005 om toldsatser for bananer.

WTO-aftalerne udgør således efter deres art og opbygning principielt ikke regler, på grundlag af hvilke Domstolen prøver lovligheden af EU-institutionernes retsakter. Det er kun, såfremt EU har ønsket at opfylde en særlig inden for rammerne af WTO påtagen forpligtelse, eller når den pågældende EU-retsakt udtrykkeligt henviser til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne, at det tilkommer Domstolen at prøve den pågældende retsakts lovlighed efter WTO-bestemmelserne.

Den fælles markedsordning for bananer har imidlertid ikke til formål at sikre opfyldelse i EU-retsordenen af en særlig forpligtelse, som er påtaget inden for rammerne af GATT 1994, og den indeholder heller ikke en udtrykkelig henvisning til bestemte bestemmelser heri. Endvidere kan forordning nr. 1964/2005 ikke analyseres som en foranstaltning, der tilsigter at sikre opfyldelsen i EU-retsordenen af en særlig forpligtelse, som er påtaget inden for rammerne af WTO. Endelig gør henvisningen i anden til femte betragtning til forordning nr. 1964/2005 til den sammenhæng, hvori EU's forhandlinger i forbindelse med artikel XXVIII i GATT 1994 er foregået, det ikke i sig selv muligt at fastslå, at denne forordning opfyldte betingelsen om, at den pågældende EU-retsakt skal henvise udtrykkeligt til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne.

(jf. præmis 44, 47, 49, 58-60 og domskonkl.)

Sag C-306/13

LVP NV

mod

Belgische Staat

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

»Præjudiciel forelæggelse — fælles markedsordning — bananer — importordning — anvendelige toldsatser«

Sammendrag – Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. december 2014

Internationale aftaler — overenskomsten om Verdenshandelsorganisationen — GATT 1994 — direkte virkning — foreligger ikke — WTO’s regler kan ikke påberåbes for at bestride lovligheden af en EU-retsakt — undtagelser — EU-retsakt, som har til formål at sikre gennemførelsen heraf, eller som udtrykkeligt og præcist henviser dertil

(Almindelig overenskomst om told og udenrigshandel 1994; Rådets forordning nr. 1964/2005, art. 1, stk. 1; Rådets afgørelse 94/800)

Bestemmelserne i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, som er opført i bilag 1 A til overenskomsten om oprettelse af verdenshandelsorganisationen (WTO), kan ikke skabe rettigheder for borgerne, som disse kan påberåbe sig direkte for en national ret for at modsætte sig anvendelse af toldsatsen på 176 EUR/ton, der blev fastsat i artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 1964/2005 om toldsatser for bananer.

WTO-aftalerne udgør således efter deres art og opbygning principielt ikke regler, på grundlag af hvilke Domstolen prøver lovligheden af EU-institutionernes retsakter. Det er kun, såfremt EU har ønsket at opfylde en særlig inden for rammerne af WTO påtagen forpligtelse, eller når den pågældende EU-retsakt udtrykkeligt henviser til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne, at det tilkommer Domstolen at prøve den pågældende retsakts lovlighed efter WTO-bestemmelserne.

Den fælles markedsordning for bananer har imidlertid ikke til formål at sikre opfyldelse i EU-retsordenen af en særlig forpligtelse, som er påtaget inden for rammerne af GATT 1994, og den indeholder heller ikke en udtrykkelig henvisning til bestemte bestemmelser heri. Endvidere kan forordning nr. 1964/2005 ikke analyseres som en foranstaltning, der tilsigter at sikre opfyldelsen i EU-retsordenen af en særlig forpligtelse, som er påtaget inden for rammerne af WTO. Endelig gør henvisningen i anden til femte betragtning til forordning nr. 1964/2005 til den sammenhæng, hvori EU's forhandlinger i forbindelse med artikel XXVIII i GATT 1994 er foregået, det ikke i sig selv muligt at fastslå, at denne forordning opfyldte betingelsen om, at den pågældende EU-retsakt skal henvise udtrykkeligt til bestemte bestemmelser i WTO-aftalerne.

(jf. præmis 44, 47, 49, 58-60 og domskonkl.)