Sag C-87/13

Staatssecretaris van Financiën

mod

X

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Præjudiciel forelæggelse — etableringsfrihed — skattelovgivning — indkomstskat — ikke-hjemmehørende skattepligtig person — fradragsret for udgifter til et fredet bygningsværk, der anvendes som privatbolig — manglende fradragsret for et bygningsværk alene med henvisning til, at det ikke er fredet i beskatningsstaten, uanset om det er fredet i bopælslandet«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. december 2014

Etableringsfrihed – skattelovgivning – indkomstskat – national lovgivning, som indrømmer en fradragsret for udgifter til et fredet bygningsværk, der anvendes som privatbolig – mulighed for ikke-hjemmehørende skattepligtige at vælge den skatteordning, der gælder for hjemmehørende skattepligtige personer – forskellig behandling – ikke-sammenlignelige situationer – ingen forskelsbehandling

(Art. 49 TEUF)

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter – henset til beskyttelsen af den nationale kulturelle og historiske arv – adgangen til fradrag for udgifter vedrørende fredede bygningsværker alene er forbeholdt ejere af bygningsværker, som er beliggende på dens område, for så vidt som dette også er muligt for ejere af bygningsværker, som kan udgøre en del af denne medlemsstats kulturelle og historiske arv, selv om de er beliggende i en anden medlemsstat.

Den omstændighed, at fradragsretten, hvis formål er at bevare beskatningsmedlemsstatens kulturelle og historiske arv, alene forbeholdes ejere af fredede bygningsværker, der er beliggende på denne stats område, står nemlig således i nøje sammenhæng med det af den nationale lovgiver forfulgte mål. Den forskelsbehandling, som dette fører til, gælder således kategorier af skattepligtige personer, som ikke kan anses for at befinde sig i objektivt sammenlignelige situationer.

Det kan kun forholde sig anderledes, hvis den skattepligtige person godtgør, at det bygningsværk, som han ejer, til trods for at det er beliggende i en anden medlemsstat end beskatningsmedlemsstaten, alligevel udgør en del af den sidstnævnte stats kulturelle og historiske arv, og at denne omstændighed indebærer, at bygningsværket er omfattet af beskyttelsen i henhold til denne medlemsstats lov om fredede bygningsværker, selv om det er beliggende uden for beskatningsmedlemsstatens grænser.

(jf. præmis 31-34 og domskonkl.)

Sag C-87/13

Staatssecretaris van Financiën

mod

X

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden)

»Præjudiciel forelæggelse — etableringsfrihed — skattelovgivning — indkomstskat — ikke-hjemmehørende skattepligtig person — fradragsret for udgifter til et fredet bygningsværk, der anvendes som privatbolig — manglende fradragsret for et bygningsværk alene med henvisning til, at det ikke er fredet i beskatningsstaten, uanset om det er fredet i bopælslandet«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. december 2014

Etableringsfrihed — skattelovgivning — indkomstskat — national lovgivning, som indrømmer en fradragsret for udgifter til et fredet bygningsværk, der anvendes som privatbolig — mulighed for ikke-hjemmehørende skattepligtige at vælge den skatteordning, der gælder for hjemmehørende skattepligtige personer — forskellig behandling — ikke-sammenlignelige situationer — ingen forskelsbehandling

(Art. 49 TEUF)

Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter – henset til beskyttelsen af den nationale kulturelle og historiske arv – adgangen til fradrag for udgifter vedrørende fredede bygningsværker alene er forbeholdt ejere af bygningsværker, som er beliggende på dens område, for så vidt som dette også er muligt for ejere af bygningsværker, som kan udgøre en del af denne medlemsstats kulturelle og historiske arv, selv om de er beliggende i en anden medlemsstat.

Den omstændighed, at fradragsretten, hvis formål er at bevare beskatningsmedlemsstatens kulturelle og historiske arv, alene forbeholdes ejere af fredede bygningsværker, der er beliggende på denne stats område, står nemlig således i nøje sammenhæng med det af den nationale lovgiver forfulgte mål. Den forskelsbehandling, som dette fører til, gælder således kategorier af skattepligtige personer, som ikke kan anses for at befinde sig i objektivt sammenlignelige situationer.

Det kan kun forholde sig anderledes, hvis den skattepligtige person godtgør, at det bygningsværk, som han ejer, til trods for at det er beliggende i en anden medlemsstat end beskatningsmedlemsstaten, alligevel udgør en del af den sidstnævnte stats kulturelle og historiske arv, og at denne omstændighed indebærer, at bygningsværket er omfattet af beskyttelsen i henhold til denne medlemsstats lov om fredede bygningsværker, selv om det er beliggende uden for beskatningsmedlemsstatens grænser.

(jf. præmis 31-34 og domskonkl.)