Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fællesskabsret – principper – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse

(Art. 230 EF; art. 263, stk. 1, TEUF)

2. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure – forpligtelse til at overholde princippet om ligebehandling af de bydende

(Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 89, stk. 1, og art. 98, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 143, stk. 2)

3. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure – tildeling af kontrakter – det økonomisk mest fordelagtige bud – tildelingskriterier

(Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 97, stk. 1 og 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 138, stk. 2 og 3)

4. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – udbudsprocedure – tildeling af kontrakter – det økonomisk mest fordelagtige bud – tildelingskriterier

(Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 89, stk. 1, og art. 97; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 138, stk. 3)

5. Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – beslutning i forbindelse med proceduren for indgåelse af en offentlig kontrakt om ikke at antage et bud

(Art. 253 EF; Rådets forordning nr. 1605/2002, art. 100, stk. 2; Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 149)

6. De Europæiske Fællesskabers offentlige kontrakter – indgåelse af en aftale efter udbud – tildeling af kontrakter

(Kommissionens forordning nr. 2342/2002, art. 146, stk. 1, og art. 147, stk. 3)

Sammendrag

1. Det Europæiske Fællesskab er et retsfællesskab, og der er ved traktaten indført et fuldstændigt retsmiddel- og proceduresystem, hvormed Domstolen skal kunne kontrollere lovligheden af institutionernes retsakter. Traktatens ordning giver adgang til direkte søgsmål til prøvelse af enhver af institutionerne vedtagen bestemmelse, som er bestemt til at afføde retsvirkninger.

Enhver retsakt, der er udstedt af et organ som Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA), og som har til formål at have retsvirkninger i forhold til tredjemand, bør kunne underlægges domstolskontrol.

Ganske vist hører EMSA ikke til de institutioner, der er omhandlet i artikel 230 EF. Disse organer er imidlertid tillagt kompetence til at udstede retsakter, som har til formål at have retsvirkninger i forhold til tredjemand, hvilket uden tvivl er tilfældet, når disse organer i forbindelse med procedurerne for indgåelse af offentlige kontrakter vedtager beslutninger, hvorved en bydendes bud afvises, og kontrakten tildeles en anden. Det vil ikke være acceptabelt, at sådanne retsakter i et retsfællesskab ikke kan gøres til genstand for domstolsprøvelse.

Det følger heraf, at beslutningerne, der blev truffet af EMSA i forbindelse med procedurerne for indgåelse af kontrakterne, og som havde til formål at have retsvirkninger i forhold til tredjemand, er anfægtelige retsakter. Denne løsning bekræftes endvidere af artikel 263, stk. 1, TEUF, hvorefter Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at prøve lovligheden af retsakter, der er vedtaget af Unionens organer, kontorer og agenturer, og som skal have retsvirkning over for tredjemand.

(jf. præmis 64-67 og 75)

2. Den ordregivende myndighed skal på alle stadier af en udbudsprocedure overholde princippet om ligebehandling og det deraf afledte princip om lige muligheder for alle bydende. En ordning med ufordrejet konkurrence som den, der foreskrives i traktaten, kan således kun garanteres, hvis de forskellige erhvervsdrivende sikres lige muligheder. I lyset af dette princip skal et bud indgivet af en bydende pr. brev, som er indgået til den ordregivende myndighed efter den fastsatte frist, uden poststempel og uden bevis for afsendelse som anbefalet forsendelse i henhold til kravene i den pågældende udbudsbekendtgørelse, ikke åbnes eller accepteres af den ordregivende myndighed, idet et sådant bud på grund af det manglende poststempel, der dokumenterer og beviser dets rekommanderede forsendelse, bør betragtes som indgået til den ordregivende myndighed på datoen for modtagelsen.

En procedurefejl medfører alene, at en beslutning annulleres helt eller delvis, hvis det fastslås, at den administrative procedure uden denne fejl kunne have ført til et andet resultat, og den anfægtede beslutning som følge deraf kunne have fået et andet indhold. Når et bud, der er indgivet under de ovenfor beskrevne omstændigheder, er det bud, som den ordregivende myndighed ender med at antage, ville den administrative procedure have ført til et andet resultat, hvis det pågældende bud ikke var blevet taget i betragtning af bedømmelsesudvalget, og indholdet af tildelingsbeslutningen ville have været klart anderledes.

Hvis der efter afslutningen af proceduren for indgåelse af en kontrakt kun er ét bud tilbage, er den ordregivende myndighed – der ikke længere er i stand til at sammenligne priserne eller de øvrige elementer i forskellige bud med henblik på tildeling af kontrakten til det økonomisk mest fordelagtige bud – ikke forpligtet til at tildele kontrakten til den eneste bydende, der kan anses for egnet til kontrakten, og kan annullere den pågældende kontrakt og iværksætte et nyt udbud.

(jf. præmis 85, 90, 92, 96, 99 og 102-105)

3. Når tildelingen af kontrakten foretages til det økonomisk mest fordelagtige bud, skal den ordregivende myndighed med henblik på vurderingen af buddenes indhold fastlægge og angive tildelingskriterierne i udbudsbetingelserne. Disse kriterier skal i øvrigt i overensstemmelse med artikel 138, stk. 2, i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen være begrundet i kontraktens genstand. Ifølge samme bestemmelses stk. 3 skal den ordregivende myndighed endvidere i udbudsbekendtgørelsen eller i udbudsbetingelserne angive den relative vægtning, den tillægger hvert af de kriterier, den har valgt med henblik på bestemmelse af det økonomisk mest fordelagtige bud. Disse bestemmelser skal sikre overholdelsen af ligebehandlingsprincippet og princippet om gennemsigtighed i fasen, hvor buddene vurderes med henblik på tildelingen af kontrakten.

Formålet med disse bestemmelser er således at sikre, at alle de bydende, der er nogenlunde velinformerede og almindeligt omhyggelige, kan fortolke tildelingskriterierne på samme måde og derfor råde over de samme muligheder i formuleringen af affattelsen af deres bud.

Selv om det er korrekt, at de kriterier, som de ordregivende myndigheder kan anvende, ikke er udtømmende opregnet i gennemførelsesbestemmelsernes artikel 138, stk. 2, og at denne bestemmelse derfor overlader det til den ordregivende myndighed at vælge, hvilke kriterier for tildeling af kontrakten de vil anvende, kan de dog kun vælge kriterier, der har til formål at identificere det økonomisk mest fordelagtige bud.

De af den ordregivende myndighed anvendte kriterier til valget af det økonomisk mest fordelagtige bud skal ikke nødvendigvis være af kvantitativ beskaffenhed eller orienteret alene mod prisen. Selv hvis tildelingskriterier, der ikke er udtrykt i kvantitative vendinger, inkluderes i udbudsbetingelserne, kan disse kriterier anvendes objektivt og ensartet med henblik på sammenligning af buddene, og de er klart relevante for fastlæggelsen af, hvilket bud der er det økonomisk mest fordelagtige.

(jf. præmis 129-132)

4. I henhold til artikel 97 i forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget og artikel 138, stk. 3, i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen skal den ordregivende myndighed – når kontrakten tildeles det økonomisk mest fordelagtige bud – i udbudsbetingelserne eller i udbudsbekendtgørelsen angive de tildelingskriterier, der skal anvendes, og deres vægtning.

Disse bestemmelser kræver, når de læses i lyset af principperne om ligebehandling af erhvervsdrivende og gennemsigtighed, som udtrykt i finansforordningens artikel 89, stk. 1, at alle de elementer, som den ordregivende myndighed tager i betragtning med henblik på at identificere det økonomisk mest fordelagtige bud, og disse elementers forholdsmæssige betydning skal kendes af de potentielle bydende på tidspunktet for forberedelsen af deres bud.

En ordregivende myndighed har derfor ikke ret til at anvende underkriterier til tildelingskriterierne, som ikke forudgående er bragt til de bydendes kundskab.

Det er dog muligt for en ordregivende myndighed, hvis tre betingelser er opfyldt, at fastsætte vægtningskoefficienten – efter udløbet af fristen for afgivelse af bud – for underkriterierne til de tildelingskriterier, der er fastsat på forhånd, for det første, hvis denne efterfølgende fastsættelse ikke ændrer kriterierne for tildelingen af kontrakten, således som disse er fastlagt i udbudsbetingelserne eller i udbudsbekendtgørelsen, for det andet ikke indeholder elementer, som, hvis de havde været kendt på tidspunktet for forberedelsen af buddene, kunne have haft indflydelse på denne forberedelse, og for det tredje ikke blev vedtaget under hensyntagen til elementer, der kan være diskriminerende over for en af de bydende.

(jf. præmis 145-148)

5. Den ordregivende myndighed er ikke, i medfør af sin forpligtelse til at begrunde en beslutning om at afvise et bud, forpligtet til at føre en drøftelse om en bydendes buds fortrin sammenlignet med det valgte buds.

Det følger af artikel 100, stk. 2, i forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget og artikel 149 i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til håndhævelse af finansforordningen, at det på området for offentlige kontrakter er tilstrækkeligt, for at den ordregivende myndighed opfylder sin begrundelsespligt, at den først straks oplyser hver bydende, hvis bud er blevet afvist, om begrundelsen for, at buddet er blevet afvist, og derpå inden for højst 15 kalenderdage fra modtagelsen af en skriftlig anmodning giver bydende, som har fremsat et forskriftsmæssigt bud, oplysning om kendetegnene og de relative fordele ved det valgte bud, samt navnet på ordremodtageren.

Denne fremgangsmåde er i overensstemmelse med formålet med begrundelsespligten i henhold til artikel 253 EF, hvorefter begrundelsen klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som er lagt til grund af ophavsmanden til den anfægtede retsakt, dels således at de berørte personer kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels således at Domstolen og Retten kan udøve deres prøvelsesret.

Overholdelsen af begrundelsespligten skal vurderes i relation til de oplysninger, som sagsøgeren råder over ved sagens anlæg. Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde og den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen.

(jf. præmis 166-171)

6. Den endelige beslutning om tildeling af en kontrakt efter udbud træffes af den ordregivende myndighed i overensstemmelse med artikel 147, stk. 3, i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

Beslutningen fra bedømmelsesudvalget, der i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelsernes artikel 146, stk. 1, andet afsnit, udpeges af den kompetente anvisningsberettigede, kan alene være kollektiv, både hvad angår forslaget til en kommende medkontrahent og begrundelsen for dette valg, idet hvert udvalgsmedlems vurdering indgår i den endelige rapport. Ethvert argument, der gøres gældende for at bevise, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn, kan derfor i givet fald kun rettes mod vurderingsrapporten, der er vedtaget af bedømmelsesudvalget, og kun hvis den ordregivende myndigheds endelige beslutning faktisk er baseret på rapporten.

(jf. præmis 204-206)