Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – påstand om, at det pålægges en medlemsstat at træffe bestemte foranstaltninger – afvisning

(Art. 226 EF)

2. Traktatbrudssøgsmål – sagens genstand – fastlæggelse under den administrative procedure

(Art. 226 EF)

3. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – medlemsstaternes fastlæggelse og tilrådighedsstillelse

[Art. 10 EF; Rådets forordning nr. 1552/89, art. 6, stk. 2, litra b), og art. 17]

4. Medlemsstater – forpligtelser – Kommissionens overvågningspligt – medlemsstaternes pligt – medvirken til undersøgelser vedrørende traktatbrud

(Art. 10 EF og 226 EF; Rådets forordning nr. 1552/89, art. 18)

Sammendrag

1. Søgsmål efter artikel 226 EF har til formål at fastslå, at en medlemsstat har tilsidesat sine pligter ifølge fællesskabsretten. Fastslåelsen af et sådant traktatbrud forpligter ifølge selve ordlyden af artikel 228 EF den pågældende medlemsstat til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde Domstolens dom. Domstolen kan dog ikke pålægge den domfældte stat at træffe bestemte foranstaltninger. Følgelig kan Domstolen ikke under en traktatbrudssag tage stilling til klagepunkter i forbindelse med påstande, der tager sigte på, at Domstolen pålægger en medlemsstat at kreditere bestemte beløb, at give oplysninger om bestemte beløb og overførsler og at betale morarenter.

(jf. præmis 44 og 45)

2. Det er Kommissionens åbningsskrivelse til medlemsstaten og dens efterfølgende begrundede udtalelse i henhold til artikel 226 EF, der afgrænser sagens genstand, som derefter ikke kan udvides. Den pågældende medlemsstats mulighed for at fremsætte bemærkninger udgør, selv om medlemsstaten ikke ønsker at udnytte sin adgang hertil, dog en i traktaten hjemlet væsentlig garanti, hvis opfyldelse er et væsentligt formkrav til sikring af, at den procedure, hvorved det fastslås, at en medlemsstat har begået et traktatbrud, afvikles behørigt. Imidlertid kan det ikke under alle omstændigheder kræves, at der skal være fuldstændigt sammenfald mellem klagepunkterne i åbningsskrivelsen, konklusionen i den begrundede udtalelse og de i stævningen nedlagte påstande, når sagsgenstanden ikke er blevet udvidet eller ændret, men derimod begrænset.

(jf. præmis 47 og 48)

3. En medlemsstat, der ensidigt beslutter at udsætte procedurerne til retslig inddrivelse af konstaterede fordringer hos de garanterende organisationer, som omhandlet i artikel 8 i toldkonventionen om international godstransport på grundlag af TIR-carneter, at indgå aftaler om henstand med disse organisationer og følgelig at opføre disse endeligt konstaterede fordringer i et særskilt regnskab, jf. forordningens artikel 6, stk. 2, litra b) (B-regnskabet), i stedet for at opføre dem i A-regnskabet op til den maksimale dækningsgrænse, der er aftalt i TIR-ordningen, uden at de pågældende fordringer blev anfægtet rettidigt af de garanterende organisationer og kunne forventes at blive ændret som følge af de opståede uoverensstemmelser og på trods af indvendinger fra Kommissionen, tilsidesætter sin pligt i medfør af artikel 17, stk. 1, i forordning nr. 1552/89 om gennemførelse af afgørelse 88/376 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter til at træffe alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at stille egne indtægter til rådighed for Kommissionen på de i forordningen fastsatte betingelser.

(jf. præmis 76, 83, 86, 87, 89 og 99 samt domskonkl.)

4. Det fremgår af artikel 10 EF, at medlemsstaterne er forpligtet til at medvirke loyalt til enhver undersøgelse, der iværksættes af Kommissionen i henhold til artikel 226 EF, og at meddele den alle de oplysninger, som den anmoder om i denne forbindelse.

For så vidt angår medlemsstaternes pligt til i loyalt samarbejde med Kommissionen at træffe foranstaltninger, der gør det muligt at sikre, at fællesskabsbestemmelserne om fastlæggelse af eventuelle egne indtægter finder anvendelse, følger det særligt af denne pligt, som med hensyn til spørgsmålet om at foretage undersøgelser konkret er udmøntet i artikel 18 i forordning nr. 1552/89 om gennemførelse af afgørelse 88/376 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, at når Kommissionen i vidt omfang er afhængig af de oplysninger, den pågældende medlemsstat fremlægger, er medlemsstaten forpligtet til på rimelige betingelser at stille bilag og andre fornødne dokumenter til Kommissionens rådighed, således at Kommissionen kan efterprøve, om og i givet fald i hvilket omfang de pågældende beløb udgør Fællesskabernes egne indtægter.

(jf. præmis 93 og 94)