ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/11

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Environmental Manufacturing LLP mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Société Elmar Wolf

(Sag C-383/12 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - figurmærke, der gengiver et ulvehoved - indsigelse fra indehaveren af internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« - relative registreringshindringer - skade på det ældre varemærkes særpræg - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 5 - ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren - bevisbyrde)

2014/C 9/16

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Environmental Manufacturing LLP (ved solicitor M. Atkins, advocate K. Shadbolt og barrister S. Malynicz)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Société Elmar Wolf

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2012, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (sag T-570/10), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et søgsmål indledt af ansøgeren om figurmærket, der gengiver et ulvehoved, for varer i klasse 7 med påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 425/2010-2) vedrørende annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved indsigelsen rejst af indehaveren af de internationale og nationale figurmærker indeholdende ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« for varer i klasse 1, 5, 7, 8, 12, 13 og 31 blev forkastet — fortolkning af artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 — relative registreringshindringer — skade på det ældre varemærkes særpræg eller renommé

Konklusion

1) Den dom, der blev afsagt den 22. maj 2012 af Den Europæiske Unions Ret, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (gengivelse af et ulvehoved) (sag T-570/10), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 331 af 27.10.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/7

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen

(Sag C-90/12) (1)

(Traktatbrud - luftbefordring - luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande - medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EU-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure)

2014/C 9/09

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K. Simonsson og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Szpunar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 847/2004 af 29. april 2004 om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande (EUT L 157, s. 7) — medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EF-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure

Konklusion

1) Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 847/2004 af 29. april 2004 om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, idet den ikke har truffet passende foranstaltninger som påkrævet for at efterkomme disse artikler i direktivet.

2) Republikken Polen betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 126 af 28.4.2012.
1)

Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, vedtaget af associeringsrådet oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara af Republikken Tyrkiet på den ene side og EØF’s medlemsstater og Fællesskabet på den anden side, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at når en værtsmedlemsstats foranstaltning har til formål at fastlægge kriterier for tyrkiske statsborgeres lovlige ophold ved at vedtage eller ændre de materielle betingelser for og/eller fremgangsmåden ved disse statsborgeres indrejse, ophold og i givet fald beskæftigelse på dens område, og når disse betingelser udgør en ny begrænsning for udøvelsen af den frie bevægelighed for tyrkiske arbejdstagere i henhold til »standstill«-klausulen i denne artikel, gør alene den omstændighed, at foranstaltningen har til formål at forhindre ulovlig indrejse og ulovligt ophold forud for indgivelse af ansøgning om en opholdstilladelse, det ikke muligt at udelukke anvendelsen af denne klausul.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 9/11

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. november 2013 — Giuseppa Romeo mod Regione Siciliana (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italien)

(Sag C-313/12) (1)

(National forvaltningsprocedure - rent intern situation - forvaltningsakter - begrundelsespligt - mulighed for berigtigelse af manglende begrundelse under en retslig procedure til prøvelse af en forvaltningsakt - fortolkning af artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - Domstolen ikke kompetent)

2014/C 9/15

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Giuseppa Romeo

Sagsøgt: Regione Siciliana

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte dei Conti (Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana) — fortolkning af artikel 296 TEUF og af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — nationale retsforskrifter, hvorefter forvaltningsmyndighederne under visse omstændigheder har adgang til ikke at begrunde deres forvaltningsakter eller til at afhjælpe en forvaltningsakts manglende begrundelse under en retssag, der anlægges til prøvelse heraf — nationale retsforskrifter, hvori der henvises til EU-retten for at regulere rent interne situationer — den nationale retsinstans mulighed for at fortolke og anvende bestemmelser og principper i national ret på en måde, der er i strid med Domstolens praksis

Konklusion

1) Det første spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italien), ved forelæggelsesafgørelse af 19. juni 2012, afvises.

2) Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det andet og tredje spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana, ved afgørelse af 19. juni 2012.

(1) EUT C 295 af 29.9.2012.
2)

Artikel 1, litra a), nr. iii), i rammeafgørelse 2005/214, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en person skal anses for at have haft lejlighed til at få sagen prøvet ved en domstol med kompetence i navnlig straffesager i det tilfælde, hvor vedkommende inden sagsanlægget var forpligtet til at iagttage en forudgående administrativ procedure. En sådan domstol skal have fuld prøvelsesret både for så vidt angår den retlige vurdering og de faktiske omstændigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/20

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. oktober 2013 — Isdin, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) — Bial-Portela & Ca SA

(Sag C-597/12 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket ZEBEXIR - det ældre ordmærke ZEBINIX - relative registreringshindringer - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 1, litra b) - begrundelsespligt)

2013/C 367/35

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Isdin SA (Barcelona, Spanien) (ved abogados G. Marín Raigal og P. López Ronda)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget) og Bial-Portela & Ca SA

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 9. oktober 2012 i sag T-366/11, Bial-Portela & Ca mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten annullerede beslutning R 1212/2009-1 truffet den 6. april 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende afslag på klage over indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afviste indsigelsen rejst af indehaveren af EF-ordmærket »ZEBENIX« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 42 mod ansøgningen om registrering af ordmærket »ZEBEXIR« for varer i klasse 3 og 5 — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — risiko for forveksling

Konklusion

1) Den Europæiske Unions Rets dom af 9. oktober 2012, Bial-Portela mod KHIM — Isdin (ZEBEXIR) (sag T-366/11), ophæves.

2) Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

(1) EUT C 86 af 23.3.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/15

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. oktober 2013 — Andreas Ingemar Thiele Meneses mod Region Hannover (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Hannover — Tyskland)

(Sag C-220/12) (1)

(Unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - ret til fri bevægelighed og ophold - statsborger i en medlemsstat - studier, der følges i en anden medlemsstat - bevilling af uddannelsesstøtte - krav om fast bopæl - uddannelsessted beliggende i ansøgerens bopælsstat eller en nabostat - begrænset undtagelse - ansøgerens særlige omstændigheder)

2013/C 367/24

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Hannover

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Andreas Ingemar Thiele Meneses

Sagsøgt: Region Hannover

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Hannover — fortolkning af artikel 20 og 21 TEUF — lov om uddannelsesstøtte (»BAföG«) — medlemsstats lovgivning, der undergiver denne støtte til sine statsborgere, der er bosat i udlandet, en betingelse om, at der foreligger »særlige omstændigheder«, og at uddannelsesstedet er beliggende i bopælsstaten eller i af medlemsstatens nabostater

Konklusion

Artikel 20 TEUF og 21 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, hvorefter bevilling af uddannelsesstøtte til studier, som følges i en anden medlemsstat, i princippet er underlagt en enkelt betingelse om at have etableret fast bopæl i denne lovgivnings forstand på det nationale område, og hvorefter en statsborger i denne medlemsstat, som ikke har fast bopæl dér, kun kan opnå uddannelsesstøtte til uddannelse i udlandet i den stat, hvor ansøgeren har bopæl, eller i en nabostat dertil, og kun når det er begrundet i særlige omstændigheder.

(1) EUT C 287 af 22.9.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/16

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. oktober 2013 — Samantha Elrick mod Bezirksregierung Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Hannover — Tyskland)

(Sag C-275/12) (1)

(Unionsborgerskab - artikel 20 TEUF og 21 TEUF - ret til fri bevægelighed og ophold - statsborger i en medlemsstat - studier, der følges i en anden medlemsstat - uddannelsesstøtte - betingelser - uddannelsesvarighed på to år eller længere - opnåelse af et erhvervskvalificerende eksamensbevis)

2013/C 367/26

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Hannover

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Samantha Elrick

Sagsøgt: Bezirksregierung Köln

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Hannover — fortolkning af artikel 20 og 21 TEUF — uddannelsesstøtte i henhold til Bundesausbildungsförderungsgesetz (BaföG) — national ordning, hvorefter støtten ydes til en bestemt uddannelse, af et års varighed, i medlemsstaten, men er udelukket for en lignende uddannelse i en anden medlemsstat

Konklusion

Artikel 20 TEUF og 21 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning — som den i hovedsagen omhandlede — der gør ydelse af uddannelsesstøtte til en statsborger med bopæl i denne medlemsstat med henblik på at studere i en anden medlemsstat betinget af, at denne uddannelse efter et uddannelsesforløb på mindst to år fører til et erhvervskvalificerende eksamensbevis, som svarer til dem, der opnås ved en erhvervsfaglig skole i ydelsesstaten, hvorimod den pågældende på grund af sin særlige situation var blevet ydet støtte, såfremt hun i denne sidstnævnte stat havde valgt at gennemføre en uddannelse på under to år, der svarede til den, som hun ville følge i en anden medlemsstat.

(1) EUT C 250 af 18.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/17

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. oktober 2013 — Michael Schwarz mod Stadt Bochum (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Tyskland)

(Sag C-291/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - biometrisk pas - fingeraftryk - forordning (EF) nr. 2252/2004 - artikel 1, stk. 2 - gyldighed - hjemmel - procedure for vedtagelse - artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til respekt for privatliv - ret til beskyttelse af personoplysninger - proportionalitet)

2013/C 367/29

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Michael Schwarz

Sagsøgt: Stadt Bochum

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — gyldigheden af artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 385, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 af 28. maj 2009 (EUF L 142, s. 1), som berigtiget (EUT L 188, s. 127), i betragtning af artikel 8 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 8 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — en persons ret til at få udstedt et pas, uden at hans fingeraftryk registreres

Konklusion

Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 af 6. maj 2009.

(1) EUT C 273 af 8.9.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 367/5

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. oktober 2013 — Katarína Haasová mod Rastislav Petrík og Blanka Holingová (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove — Slovakiet)

(Sag C-22/12) (1)

(Lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166/EØF - artikel 3, stk. 1 - direktiv 90/232/EØF - artikel 1 - trafikuheld - passagers død - ægtefælles eller mindreårigt barns ret til erstatning - immateriel skade - erstatning - ansvarsforsikringsdækning)

2013/C 367/07

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Krajský súd v Prešove

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Katarína Haasová

Sagsøgte: Rastislav Petrík og Blanka Holingová

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Krajský súd v Prešove — fortolkning af artikel 1 i Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129, s. 33), og af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EFT L 103, s. 1) — udstrækning af garantien til fordel for tredjemand i henhold til den obligatoriske forsikring — national bestemmelse, der ikke giver adgang til erstatning for ikke-økonomisk skade

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse, artikel 1, stk. 1 og 2, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005, og artikel 1, stk. 1, i Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal dække erstatning for immateriel skade lidt af nærtstående til ofre, der er omkommet i et trafikuheld, i det omfang en sådan erstatning er foreskrevet i medfør af den forsikredes erstatningsansvar i henhold til de nationale bestemmelser om erstatningsansvar, som finder anvendelse på tvisten i hovedsagen.

(1) EUT C 98 af 31.3.2012.
1)

Artikel 3, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1610/96 af 23. juli 1996 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for plantebeskyttelsesmidler skal fortolkes således, at den er til hinder for, at et supplerende beskyttelsescertifikat udstedes for et plantebeskyttelsesmiddel, som der er udstedt en nødtilladelse til markedsføring for i henhold til artikel 8, stk. 4, i Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, som ændret ved Kommissionens direktiv 2005/58/EF af 21. september 2005.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/10

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. november 2013 — Rådet For Den Europæiske Union mod Fulmen, Fereydoun Mahmoudian og Europa-Kommissionen

(Sag C-280/12 P) (1)

(Appel - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - pligt til at godtgøre, at foranstaltningen er berettiget)

2014/C 45/17

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Rådet For Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Fulmen og Fereydoun Mahmoudian (ved avocats A. Kronshagen og C. Hirtzberger) samt Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis, som befuldmægtiget)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved J. Beeko og A. Robinson, som befuldmægtigede, bistået af barrister S. Lee) og Den Franske Republik (ved E. Ranaivoson og D. Colas, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. marts 2012 i sagerne Fulmen og Mahmoudian mod Rådet (forenede sager T-439/10 og T-440/10), hvorved Retten gav sagsøgerne medhold i et annullationssøgsmål rettet mod Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 195, s. 25), samt af Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413 (EUT L 281, s. 81) og af Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1) — specifikke restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning — indefrysning af midler — retlig fejl — urigtigt skøn — bevisbyrde

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.

3) Den Franske Republik, Det Forenede Kongerige og Nordirland og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

(1) EUT C 235 af 4.8.2012.
2)

Artikel 12, litra a), i direktiv 95/46 skal fortolkes således, at for at sikre, at de betalinger, der opkræves i forbindelse med udøvelsen af retten til indsigt i personoplysninger, ikke udgør en større udgift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne bestemmelse, må størrelsen af disse betalinger ikke overstige omkostningerne ved meddelelsen af disse oplysninger. Det tilkommer den nationale ret under hensyntagen til omstændighederne i hovedsagen at foretage de nødvendige undersøgelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/14

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. december 2013 — Walter Vapenik mod Josef Thuner (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Salzburg — Østrig)

(Sag C-508/12) (1)

(Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - forordning (EF) nr. 805/2004 - europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav - betingelserne for attestering af en retsafgørelse som tvangsfuldbyrdelsesdokument - tilfælde, hvor afgørelsen er truffet i kreditors medlemsstat i en tvist mellem to personer, som ikke driver erhvervsmæssig virksomhed)

2014/C 45/25

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Salzburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Walter Vapenik

Sagsøgt: Josef Thuner

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht Salzburg — fortolkning af artikel 6, stk. 1, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav (EUT L 143, s. 15) — betingelserne for attestering af en retsafgørelse som tvangsfuldbyrdelsesdokument vedrørende et ubestridt krav — tilfælde, hvor afgørelsen er truffet i kreditors medlemsstat i en tvist mellem to forbrugere

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på aftaler indgået mellem to personer, som ikke driver erhvervsmæssig virksomhed.

(1) EUT C 46 af 16.2.2013.
1)

Artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen, som ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004, skal fortolkes således, at en medlemsstat kan fastsætte beløbet for den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, enten på grundlag af metoden med aktuarmæssig modværdi eller metoden med fastsat tilbagekøbsværdi eller på grundlag af andre metoder, så længe det beløb, der skal overføres, materielt repræsenterer de pensionsrettigheder, som den berørte tjenestemand har erhvervet på grundlag af sine tidligere aktiviteter.