Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne – tiltrædelsesakten af 2003 – fællesskabsforordning ikke offentliggjort i EU-Tidende på en ny medlemsstats sprog, som er et officielt sprog i Den Europæiske Union – ikke muligt at gøre gældende over for borgerne

(Tiltrædelsesakten af 2003, art. 58)

2. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence

(Art. 234 EF og art. 254, stk. 2, første punktum, EF; tiltrædelsesakten af 2003, art. 2 og 58; Rådets forordning nr. 1, art. 4 og 5)

3. Præjudicielle spørgsmål – fortolkning – tidsmæssige virkninger af fortolkningsdomme

(Art. 231 EF og 234 EF)

Sammendrag

1. Artikel 58 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, er til hinder for, at forpligtelser i fællesskabslovgivningen gøres gældende over for borgerne i en ny medlemsstat, når denne lovgivning ikke er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på denne medlemsstats sprog, skønt dette sprog er et officielt sprog i Unionen, og selv om disse borgere på anden vis kunne have gjort sig bekendt med denne lovgivning.

Hensynet til retssikkerheden kræver, at fællesskabslovgivningen giver de berørte mulighed for at få et nøjagtigt kendskab til omfanget af de forpligtelser, der herved pålægges dem, hvilket kun kan sikres ved forskriftsmæssig offentliggørelse af den pågældende lovgivning på adressatens officielle sprog. Det ville desuden være i strid med ligebehandlingsprincippet at anvende forpligtelser i henhold til en fællesskabslovgivning på samme vis på borgerne i de gamle medlemsstater, som har mulighed for at gøre sig bekendt med disse forpligtelser i Den Europæiske Unions Tidende på disse staters sprog, og på borgerne i de tiltrædende medlemsstater, hvor det ikke er muligt at gøre sig bekendt hermed på grund af en forsinket offentliggørelse. Overholdelsen af disse grundlæggende principper er ikke i strid med princippet om fællesskabsrettens effektive virkning, da sidstnævnte princip ikke kan vedrøre bestemmelser, som endnu ikke kan gøres gældende over for borgerne. Såfremt det blev antaget, at en retsakt, som ikke var blevet forskriftsmæssigt offentliggjort, kunne anvendes efter princippet om den effektive virkning, ville dette være contra legem og ensbetydende med at lade borgerne i den pågældende medlemsstat bære de negative følger af den manglende overholdelse af den forpligtelse, som påhviler fællesskabsadministrationen, til at stille al gældende fællesskabsret til rådighed på alle Unionens officielle sprog på tiltrædelsesdatoen.

Den omstændighed, at der er tale om et selskab, som driver international handel og nødvendigvis må kende toldforpligtelserne, er imidlertid ikke tilstrækkelig til, at fællesskabsbestemmelser, som ikke er blevet forskriftsmæssigt offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende , kan gøres gældende over for en borger.

Selv om der faktisk er adgang til fællesskabslovgivningen på internettet, og borgerne i stigende omfang gør sig bekendt med denne via internettet, svarer en sådan tilrådighedsstillelse af lovgivningen ikke til en behørig offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende , da der ikke i fællesskabsretten findes bestemmelser herom. Visse medlemsstater har indført elektronisk offentliggørelse som gyldig form, men denne offentliggørelse er præcist reguleret i love eller administrative bestemmelser, som nøjagtigt bestemmer, i hvilke tilfælde en sådan offentliggørelse er gyldig. Domstolen kan ikke på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin antage, at denne form for tilrådighedsstillelse af fællesskabslovgivningen er tilstrækkelig til, at den også kan anvendes. På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er den eneste autentiske version af en fællesskabsforordning den, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende , hvorfor en elektronisk udgave forud for denne offentliggørelse ikke kan gøres gældende over for borgerne, selv om det siden skulle vise sig, at den svarer til den offentliggjorte.

(jf. præmis 38-42, 45, 46 og 48-51 samt domskonkl. 1)

2. Domstolen har foretaget en fortolkning af fællesskabsretten som omhandlet i artikel 234 EF ved at fastslå, at en fællesskabsforordning, som ikke er offentliggjort på en medlemsstats sprog, ikke kan gøres gældende over for borgerne i denne stat.

Artikel 254, stk. 2, første punktum, EF og artikel 58 i akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, samt artikel 4 og 5 i forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område, har ikke nogen betydning for gyldigheden af en forordning, som finder anvendelse i de medlemsstater, hvor den er blevet offentliggjort forskriftsmæssigt. Desuden har den omstændighed, at forordningen ikke kan gøres gældende over for borgerne i den medlemsstat, på hvis sprog den ikke er blevet offentliggjort, ingen indvirkning på det forhold, at den som en del af gældende fællesskabsret er bindende for den pågældende medlemsstat fra tiltrædelsesdatoen. En fortolkning af disse bestemmelser set under ét har til formål og som følge, at de forpligtelser, som en fællesskabsforordning pålægger borgerne i en medlemsstat, ikke kan gøres gældende, før borgerne kan gøre sig bekendt med dem på officiel og utvetydig vis.

(jf. præmis 57-61 og domskonkl. 2)

3. I forbindelse med en præjudiciel forelæggelse vedrørende fortolkningen af en fællesskabsretlig bestemmelse vil Domstolen kun undtagelsesvis og under anvendelse af et almindeligt retssikkerhedsprincip, der er knæsat i Fællesskabets retsorden, finde anledning til at begrænse muligheden af at påberåbe sig den således fortolkede bestemmelse med henblik på anfægtelse af tidligere i god tro stiftede retsforhold. Der er imidlertid ikke tale om at begrænse de tidsmæssige virkninger af en dom afsagt af Domstolen vedrørende fortolkningen af en fællesskabsretlig bestemmelse, men om at begrænse virkningerne af en dom, som fastslår, at en retsakt, der ikke er blevet offentliggjort på medlemsstatens sprog, ikke kan gøres gældende på en medlemsstats område. Denne medlemsstat er således i henhold til fællesskabsretten ikke forpligtet til at genoptage administrative eller indenretlige afgørelser truffet på grundlag af sådanne bestemmelser, såfremt afgørelserne er blevet endelige i medfør af de relevante nationale bestemmelser.

I medfør af en udtrykkelig bestemmelse i EF-traktaten, dvs. artikel 231 EF, kan Domstolen, selv om en retsakt er ulovlig og skal anses for aldrig at have eksisteret, beslutte, at den alligevel får visse retsfølger. De samme retssikkerhedsmæssige krav byder, at der gælder det samme for nationale afgørelser truffet i henhold til fællesskabsretlige bestemmelser, som ikke kan gøres gældende på visse medlemsstaters område som følge af, at de ikke er blevet forskriftsmæssigt offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på de pågældende medlemsstaters sprog, med undtagelse af afgørelser som ved afsigelsen af dommen er blevet påklaget eller indbragt for en retsinstans.

I henhold til fællesskabsretten vil det kun forholde sig anderledes i ganske særlige tilfælde, hvor der er truffet administrative foranstaltninger eller retsafgørelser, navnlig repressive, som krænker grundlæggende rettigheder, hvilket det inden for disse grænser tilkommer de kompetente nationale myndigheder at konstatere.

(jf. præmis 67-73)