Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Retspleje – beslutning, der under sagen ændrer den anfægtede beslutning – ny omstændighed – udvidelse af de oprindelige påstande og anbringender

2. Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – beslutning fra Kommissionen om henlæggelse af en statsstøttesag – virksomhed, der konkurrerer med den støttemodtagende virksomhed – søgsmålsret – betingelser

(Art. 88, stk. 2, EF)

3. Statsstøtte – begreb – foranstaltningens selektive karakter – foranstaltning med almindelig rækkevidde, der skal anvendes af en myndighed med relevant skønsbeføjelse – omfattet

(Art. 87, stk. 1, EF)

4. Statsstøtte – konkurrencebegrænsning – offentligt organ, som det påhviler at indkassere socialsikringsbidrag med accept af, at disse bidrag betales for sent – værdifuld økonomisk fordel – renter og øvrige moraforhøjelser krævet som modydelse – ingen betydning

(Art. 87, stk. 1, EF)

5. Statsstøtte – begreb – offentligt indgreb med det formål at finansiere skyldige vederlag og godtgørelser til en virksomheds ansatte ved at tildele virksomheden en fordel – betalingsmåder – ingen betydning

6. Statsstøtte – beslutning fra Kommissionen, der fastslår en national foranstaltnings forenelighed med artikel 87, stk. 1, EF – Kommissionens anvendelse af kriteriet privat fordringshaver – kompliceret økonomisk vurdering – judiciel kontrol – grænser

(Art. 87, stk. 1, EF)

Sammendrag

1. En ændring under sagen af en anfægtet beslutning er en ny omstændighed, som tillader sagsøgeren at tilpasse sine anbringender og påstande.

(jf. præmis 54)

2. For at kunne gøre krav på at være individuelt berørt af en beslutning fra Kommissionen om at indstille en procedure indledt i medfør af artikel 88, stk. 2, EF kan en virksomhed ikke alene påberåbe sig sin status som konkurrent i forhold til den støttemodtagende virksomhed, men skal desuden bevise, henset til graden af dens eventuelle deltagelse i proceduren og til betydningen af påvirkningen af dens markedsstilling, at den befinder sig i en faktisk situation, som individualiserer den på samme måde, som adressaten for en beslutning ville være det. Hvad angår betydningen af påvirkningen af den sagsøgende virksomheds markedsposition tilkommer det ikke Fællesskabets retsinstanser under behandlingen af sagens formalitetsspørgsmål at tage endelig stilling til spørgsmål vedrørende konkurrencen mellem den sagsøgende virksomhed og de støttemodtagende virksomheder. I den forbindelse påhviler det alene den sagsøgende virksomhed på relevant måde at oplyse grundene til, at Kommissionens beslutning krænker dens retmæssige interesser ved at påvirke virksomhedens stilling på det omhandlede marked.

(jf. præmis 75 og 80)

3. Foranstaltninger med ganske almindelig rækkevidde falder ikke ind under artikel 87, stk. 1, EF. Selv interventioner, som umiddelbart finder anvendelse på samtlige virksomheder, kan imidlertid være af en vis selektiv karakter, hvorfor de kan anses for foranstaltninger bestemt til at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner. Dette er bl.a. tilfældet, når de myndigheder, hvis opgave det er at anvende hovedreglen, råder over en skønsbeføjelse i relation til den.

(jf. præmis 129)

4. Tiltag fra et offentligt organ, som det påhviler at indkassere socialsikringsbidrag, og som accepterer for sen betaling heraf, yder en virksomhed med alvorlige økonomiske vanskeligheder, der begunstiges herved – idet man letter de byrder, som sædvanligvis hviler på den som følge af en normal anvendelse af de sociale sikringsordninger – en værdifuld økonomisk fordel, som ikke fuldstændigt kan ophæves af de renter og øvrige moraforhøjelser, der pålægges den pågældende virksomhed.

(jf. præmis 137 og 139)

5. Vederlag og godtgørelser, der skyldes de ansatte af en virksomhed, er en del af de normale omkostninger, som er forbundet med virksomhedens aktiviteter, og som den i princippet er pligtig at dække fra sine egne indtægter. Enhver offentlig støtte med det formål at finansiere disse omkostninger vil altså kunne være støtte, hver gang støtten ender med at tildele virksomheden en fordel, uanset om betalingerne foretages direkte til denne eller til de ansatte via et offentligt organ.

(jf. præmis 146)

6. For så vidt som Kommissionens anvendelse af kriteriet om den private fordringshaver indebærer komplicerede økonomiske vurderinger, såsom anvendelsen af kriteriet om den private investor, er denne undergivet en judiciel kontrol, der er begrænset til, om de faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det anfægtede valg er foretaget, er materielt rigtige, samt til, om der foreligger en åbenbar fejl ved vurderingen af de nævnte faktiske omstændigheder, eller om der er begået magtfordrejning.

(jf. præmis 150)