Forslag til afgørelse fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer fremsat den 22. januar 1998. - The Queen mod The Licensing Authority established by the Medicines Act 1968 (ved The Medicines Control Agency), ex parte Generics (UK) Ltd, The Wellcome Foundation Ltd og Glaxo Operations UK Ltd m.fl.. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: High Court of Justice, Queen's Bench Division - Forenede Kongerige. - Lægemidler - Markedsføringstilladelse - Forenklet procedure - I det væsentlige tilsvarende produkter. - Sag C-368/96.



Samling af Afgørelser 1998 side I-07967



Generaladvokatens forslag til afgørelse

1 Ved kendelse af 10. oktober 1996, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 22. november 1996, har High Court of Justice, Queen's Bench Division (herefter »High Court«), forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i Raadets direktiv 65/65/EOEF (1), som aendret ved Raadets direktiv 87/21/EOEF (2).

2 Spoergsmaalene vedroerer anvendelsen af den forenklede procedure med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler. Efter den forenklede procedure kan der henvises til den dokumentation, som den medicinalvirksomhed, der havde udviklet produktet, fremlagde med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse for det originale laegemiddel. Naermere bestemt oenskes det oplyst, om markedsfoeringstilladelsen for det generiske laegemiddel skal omfatte samtlige indikationer, doseringer og doseringsintervaller, som paa ansoegningstidspunktet er godkendt for det oprindelige laegemiddel, eller om beskyttelsesperioden paa ti aar for det oprindelige laegemiddel ogsaa gaelder for senere godkendte indikationer og doseringsintervaller for dette laegemiddel.

Faellesskabsbestemmelserne

3 Da humanmedicinske laegemidler (3) har stor betydning for folkesundheden, er det noedvendigt, at myndighederne foerer noeje kontrol med markedsfoeringen af saadanne. For gradvis at mindske de hindringer for laegemidlers fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, som forskellene mellem de nationale kontrolbestemmelser medfoerer, har faellesskabsinstitutionerne udstedt en lang raekke bestemmelser om harmonisering af kontrollen med markedsfoeringen af laegemidler.

4 Den vigtigste mekanisme til at foere kontrol med, om et laegemiddel opfylder de krav, som beskyttelsen af folkesundheden stiller, er markedsfoeringstilladelsen. I oejeblikket anvendes to former for tilladelse side om side, nemlig faellesskabstilladelser og nationale tilladelser.

Reglerne for udstedelse af EF-markedsfoeringstilladelser, som gaelder paa hele Faellesskabets omraade, traadte i kraft den 1. januar 1995. Der ansoeges om saadanne tilladelser inden for rammerne af en centraliseret procedure i henhold til de i forordning (EOEF) nr. 2309/93 (4) fastsatte regler. Ved denne forordning blev der indfoert en EF-markedsfoeringstilladelse, som kan udstedes af Kommissionen efter behandling i Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering, som blev oprettet ved samme forordning.

EF-markedsfoeringstilladelsernes anvendelsesomraade er imidlertid begraenset, idet de er frivillige for laegemidler, som indeholder nye aktive stoffer, og kun obligatoriske for teknologisk avancerede laegemidler.

5 De fleste laegemidler markedsfoeres paa grundlag af en national markedsfoeringstilladelse, som er udstedt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat, og som gaelder paa dennes omraade (5). Harmoniseringen af de nationale regler for udstedelse af markedsfoeringstilladelse for laegemidler indledtes med direktiv 65/65, som, med de forskellige aendringer, som det senere har undergaaet, fortsat er hjoernestenen inden for faellesskabsbestemmelserne om laegemidler.

Ifoelge artikel 3 i direktiv 65/65 maa ingen farmaceutisk specialitet bringes i handelen i en medlemsstat, uden at de kompetente myndigheder i denne stat forinden har givet tilladelse til det i overensstemmelse direktivets bestemmelser.

I artikel 4, som er blevet aendret ved direktiv 75/318/EOEF (6) og 75/319/EOEF (7), fastlaegges, hvilke oplysninger og hvilken dokumentation der skal ledsage ansoegninger om markedsfoeringstilladelse. Ifoelge denne bestemmelse kan den, der ansoeger om markedsfoeringstilladelse for navnebeskyttede humanmedicinske specialiteter, benytte to procedurer: den normale procedure og den forenklede procedure. For at opnaa markedsfoeringstilladelse efter den normale procedure skal ansoegeren fremlaegge resultater af en raekke farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, hvorimod han efter den forenklede procedure kan fritages herfor, hvis han opfylder visse betingelser. Den forenklede procedure goer det muligt for en senere ansoeger at spare den tid og de omkostninger, der er forbundet med at tilvejebringe de detaljerede kliniske og praekliniske data.

6 Artikel 4 i direktiv 65/65 er blevet aendret ved direktiv 87/21 for saa vidt angaar anvendelsen af den forenklede procedure. Ifoelge anden betragtning til direktiv 87/21 har aendringen til formaal i endnu hoejere grad at praecisere, i hvilke tilfaelde det ikke er paakraevet at fremlaegge resultater af farmakologiske, toksikologiske eller kliniske forsoeg med henblik paa tilladelse til markedsfoering af en farmaceutisk specialitet, som i det vaesentlige svarer til et tilladt produkt, idet det dog boer undgaas, at produktudviklende virksomheder bringes i en ugunstig situation. I fjerde betragtning hedder det, at det er et alment krav, at afproevning paa mennesker eller dyr ikke gentages, medmindre det er bydende noedvendigt. I overensstemmelse med disse krav har artikel 4 i direktiv 65/65 nu foelgende ordlyd:

»For at opnaa den i artikel 3 omhandlede tilladelse indgiver den for markedsfoeringen ansvarlige ansoegning til de kompetente myndigheder i medlemsstaten.

Ansoegningen skal ledsages af foelgende oplysninger og dokumentation:

...

8. Resultater af

- fysisk-kemiske, biologiske eller mikrobiologiske forsoeg

- farmakologiske og toksikologiske forsoeg

- kliniske forsoeg.

Med forbehold af retsforskrifterne vedroerende beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret gaelder dog foelgende:

a) Ansoegeren er ikke forpligtet til at forelaegge resultater af farmakologiske og toksikologiske forsoeg eller resultater af kliniske forsoeg, saafremt han kan paavise:

i) at den farmaceutiske specialitet i det vaesentlige svarer til et produkt, som er godkendt i det land, ansoegningen gaelder, og at den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af den oprindelige specialitet, har samtykket i, at der, med henblik paa behandlingen af den foreliggende ansoegning, henvises til den farmakologiske, toksikologiske og kliniske dokumentation, som er indeholdt i den originale specialitets sagsakter

ii) eller, ved detaljeret henvisning til offentliggjort faglitteratur, forelagt i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, i direktiv 75/318/EOEF, at den eller de bestanddele, som indgaar i den farmaceutiske specialitet, finder almindelig anerkendt anvendelse paa det medicinske omraade, og at de er effektive og tilstraekkeligt sikre

iii) eller at den farmaceutiske specialitet i det vaesentlige svarer til et produkt, der har vaeret godkendt i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser i mindst seks aar i Faellesskabet og markedsfoert i den medlemsstat, som ansoegningen vedroerer; denne periode er dog paa ti aar, naar det drejer sig om et hoejteknologisk laegemiddel i henhold til afsnit A i bilaget til direktiv 87/22/EOEF eller et laegemiddel i henhold til afsnit B i bilaget til naevnte direktiv, som har vaeret gennem proceduren i artikel 2 i det paagaeldende direktiv; endvidere kan en medlemsstat ligeledes forlaenge perioden til ti aar ved en afgoerelse gaeldende for alle produkter, der markedsfoeres paa dens omraade, hvis den skoenner, at hensynet til den offentlige sundhed kraever det. Medlemsstaterne kan undlade at goere ovennaevnte periode paa seks aar gaeldende, naar et patent paa det oprindelige produkt er udloebet.

Er den farmaceutiske specialitet bestemt til andre terapeutiske formaal, eller skal den indgives paa anden maade eller i anden dosering i forhold til andre laegemidler, i handelen, skal der dog forelaegges resultater af relevante farmakologiske, toksikologiske og/eller kliniske forsoeg.«

7 Denne bestemmelse, der blev indfoejet ved direktiv 87/21, traadte i kraft den 1. juli 1987. Siden da har medicinalvirksomhederne kunnet benytte den forenklede procedure med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse i de tre situationer, der er naevnt i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a). For det foerste kan den virksomhed, der fremstiller et produkt, som i det vaesentlige svarer til et produkt, der er godkendt i det paagaeldende land, indhente den virksomheds samtykke, som har opfundet det oprindelige laegemiddel, og som er indehaver af markedsfoeringstilladelsen herfor, hvilket normalt er meget vanskeligt. For det andet kan markedsfoeringstilladelse opnaas ved detaljeret henvisning til offentliggjort faglitteratur. Efter at de nationale myndigheder havde gjort overdreven brug af denne mulighed (8), udstedtes direktiv 87/21 for bl.a. at fastslaa dens karakter af undtagelse.

For det tredje - hvilket er den situation, der har givet anledning til den tvist, som den foreliggende sag drejer sig om - kan en virksomhed ved udloebet af en periode paa seks eller ti aar benytte den forenklede procedure for at indhente markedsfoeringstilladelse for et generisk laegemiddel, som i det vaesentlige svarer til et laegemiddel, som den produktudviklende virksomhed, der har udviklet det, har opnaaet markedsfoeringstilladelse for. Der er ingen tvivl om, at dette er en meget vigtig bestemmelse, for den fastlaegger den vigtigste maade, hvorpaa der kan opnaas markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler efter den forenklede procedure, som frembyder vaesentlige fordele.

8 For at beskytte de produktudviklende virksomheders industrielle og kommercielle ejendomsret forbyder artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, at den forenklede procedure benyttes, og at den dokumentation, som den produktudviklende virksomhed har fremlagt, anvendes i - alt efter hvilken afgoerelse, den enkelte medlemsstat har truffet herom - en periode paa seks eller ti aar. Det Forenede Kongerige har fastsat periodens laengde til ti aar regnet fra udstedelsen af den foerste markedsfoeringstilladelse for det paagaeldende laegemiddel i EF-medlemsstat.

Sagens baggrund

9 Anledningen til denne sag er tre indbyrdes forbundne tvister, som verserer for High Court. De drejer sig om tre forskellige farmaceutiske produkter, nemlig captopril, aciclovir og ranitidine. Jeg henviser i det foelgende til tvisterne som »captopril-sagen,« »aciclovir-sagen« og »ranitidine-sagen«.

10 Sagsoegte er i alle tre sager Licensing Authority (godkendelsesmyndigheden), som blev oprettet ved Medicines Act 1968 (laegemiddelloven af 1968). Denne myndighed traeffer afgoerelse om udstedelse af markedsfoeringstilladelse for farmaceutiske specialiteter i Det Forenede Kongerige. Bortset fra tilfaelde, der vedroerer markedsfoeringstilladelser, som er udstedt for hele Faellesskabet - saadanne er ikke er omhandlet i de aktuelle sager - er det en betingelse for, at et laegemiddel kan markedsfoeres i Det Forenede Kongerige, at Licensing Authority har meddelt markedsfoeringstilladelse for det. Det udoevende organ, som har ansvaret for paa Licensing Authority's vegne at behandle ansoegninger om markedsfoeringstilladelse, er Medicines Control Agency (laegemiddelkontrolmyndigheden, herefter »MCA«).

11 Sagsoegerne i de tre sager er dels medicinalvirksomheder, der har specialiseret sig i salg af generiske laegemidler, dels medicinalvirksomheder, der saelger varemaerkebeskyttede, ikke-generiske farmaceutiske specialiteter, som det har vaeret forbundet med meget betydelige forsknings- og udviklingsomkostninger at udvikle.

12 De tre sager drejer sig om det samme. Tvisten vedroerer omfanget af markedsfoeringstilladelsen, som de virksomheder, der fremstiller generiske laegemidler, har ansoegt om efter den forenklede procedure i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), i direktiv 65/65.

Jeg skal nu mere udfoerligt redegoere for genstanden i hver af de tre sager, saaledes som High Court har fremstillet den i forelaeggelseskendelsen.

Captopril-sagen

13 Captopril er et laegemiddel, der blev udviklet i 1970'erne af Bristol-Myers Squibb-koncernen (herefter »BMS«), som er en stor, forskningsbaseret producent af farmaceutiske specialiteter. Captopril er en kemisk forbindelse i den terapeutiske gruppe laegemidler, der benaevnes »angiotensin konverteringshaemmere« (ACE-haemmere). Saadanne forbindelser har forskellige egenskaber (foerst og fremmest udvider de blodkarrene), som er gavnlige ved behandling af lidelser i bl.a. hjerte-karsystemet. Captopril var den foerste af denne gruppe forbindelser, som indgik i et laegemiddel, og den foerste, for hvilket der blev udstedt markedsfoeringstilladelse i Faellesskabet.

14 Den 27. marts 1981 opnaaede E.R. Squibb & Sons Limited (herefter »Squibb«), der er et selskab i BMS-koncernen, markedsfoeringstilladelse i Det Forenede Kongerige for en farmaceutisk specialitet, som blev markedsfoert under navnet »Capoten«, og hvis aktive stof var captopril. Den oprindelige indikation vedroerte behandling af svaert forhoejet blodtryk i tilfaelde, hvor en normal behandling med diuretika ikke havde virket. Produktet blev markedsfoert i form af tabletter paa 25 mg, 50 mg og 100 mg. BMS's forskning vedroerende captopril fortsatte efter 1981, bl.a. med henblik paa andre doseringer og anvendelser end svaert forhoejet blodtryk. Paa grundlag af de opnaaede resultater godkendte MCA en raekke aendringer i markedsfoeringstilladelsen for Capoten i Det Forenede Kongerige (9).

15 Den Franske Republik var den foerste medlemsstat, der tillod captopril for indikationen post-hjerteinfarkt, hvilket skete den 1. juni 1993. Det Forenede Kongerige var den foerste medlemsstat, der tillod captopril for indikationen diabetisk nyrelidelse, hvilket skete den 5. maj 1994. Til stoette for ansoegningerne vedroerende indikationerne post-hjerteinfarkt og diabetisk nyrelidelse havde BMS fremlagt resultater af en omfattende klinisk forskning, som involverede tusindvis af patienter, og som selskabet enten selv havde gennemfoert eller finansieret. De omkostninger, der havde vaeret forbundet med denne forskning og med ansoegningerne om markedsfoeringstilladelse, havde i begge tilfaeldet andraget mange gange 10 mio. USD. Vedroerende alle de oevrige ovennaevnte aendringer har der vaeret udstedt tilladelse i andre medlemsstater i mindst ti aar. Det er kun de to sidstnaevnte indikationsaendringer for laegemidlet og spoergsmaalet om, hvilken stilling de oplysninger har, som vedroerer dem, der er omtvistet i captopril-sagen.

16 Den 20. januar 1993 indgav Generics (UK) Limited (herefter »Generics«) (10) ansoegning om markedsfoeringstilladelse for captopril-tabletter paa 12,5 mg, 25 mg og 50 mg. Ansoegningen blev indgivet i henhold til artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65.

MCA svarede Generics, at myndigheden ikke kunne tage stilling til ansoegningen, foer den havde undersoegt den bestemmelse, som selskabet havde henvist til, og at den foerst kunne traeffe afgoerelse, naar den havde fastslaaet, hvordan den skulle fortolkes. Herefter anlagde Generics en sag, som blev afsluttet ved, at parterne den 18. juli 1995 indgik et forlig, som ikke beroerte Generics' ret til at anlaegge en senere sag. MCA erklaerede sig villig til at meddele Generics markedsfoeringstilladelse for captopril-tabletter paa 12,5 mg, 25 mg og 50 mg for de indikationer, som havde vaeret godkendt i en del af Faellesskabets omraade i mindst ti aar, men afslog at meddele markedsfoeringstilladelse for alle oevrige indikationer for captopril, som ikke havde vaeret godkendt i mindst ti aar, dvs. behandling af post-hjerteinfarkt og diabetisk nyrelidelse.

17 Den 29. september 1995 anlagde Generics en ny sag vedroerende MCA's afslag paa at meddele selskabet markedsfoeringstilladelse for indikationer, som ikke havde vaeret godkendt paa Faellesskabets omraade i mindst ti aar.

18 Den 23. oktober 1995 modtog Generics en skrivelse fra MCA dateret 20. oktober 1995, hvori myndigheden redegjorde for, hvordan den fortolkede artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 (11).

19 MCA meddelte senere Generics, at nogle af de captopril-indikationer, der var blevet tilfoejet i loebet af de foregaaende ti aar, efter bilag II til forordning nr. 541/95 (12) kraevede en ny tilladelse, hvorfor de fortsat var beskyttede. Dette gjaldt bl.a. den yderligere indikation diabetisk nyrelidelse. MCA accepterede dog, at Generics henviste til artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 med hensyn til indikationen post-hjerteinfarkt (selv om denne ogsaa var blevet tilfoejet inden for de foregaaende ti aar), fordi den ikke indgik i de aendringer, for hvilke der ifoelge bilag II til forordning nr. 541/95 kraeves en ny ansoegning.

Aciclovir-sagen

20 Wellcome Foundation Limited (herefter »Wellcome«) (13) er indehaver af alle de markedsfoeringstilladelser, der kraeves for at markedsfoere anti-virusmidlet aciclovir, som ogsaa saelges under varenavnet »Zovirax«, i Det Forenede Kongerige. Disse tilladelser blev udstedt til Wellcome af MCA mellem 1981 og 1994.

>TABELPOSITION>

21 I denne periode udviklede og indsendte Wellcome ogsaa nye data med henblik paa en udvidelse af de godkendte terapeutiske indikationer for de forskellige administrationsformer og -omraader. Wellcome's udgifter til forskning og udvikling alene vedroerende aciclovir beloeb sig til flere millioner GBP om aaret. De steg fra 4 mio. GBP i 1982-1983 til 8 mio. GBP i 1991-1992. Wellcome opnaaede i loebet af denne periode en betydelig udvidelse af indikationerne og doseringerne for aciclovir (14).

22 Det antal proever og forsoeg, som en ny indikation, en ny administrationsmaade eller en ny doseringsform kraever, er ikke noedvendigvis proportional med aendringens tilsyneladende omfang. Som eksempel kan naevnes, at Wellcome med henblik paa at udvide indikationerne for aciclovir-tabletterne paa 200 mg og 400 mg (og senere ogsaa tabletten paa 800 mg) til ogsaa at omfatte behandling af infektioner som foelge af varicella (skoldkopper) fremlagde resultater af fem kliniske forsoeg, som havde omfattet over 1 241 patienter og medfoert direkte omkostninger paa 240 000 GBP. Wellcome har anslaaet, at der med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse for denne nye indikation er afholdt udgifter til forskning og udvikling paa over 6 mio. GBP.

23 Wellcome fik kendskab til de naermere enkeltheder vedroerende markedsfoeringstilladelser, som MCA havde meddelt selskabet A/S Gea Farmaceutisk Fabrik for forskellige indikationer og doseringsformer for aciclovir i form af tabletter og til intravenoes indgivelse, da de den 31. maj 1996 blev offentliggjort i The London Gazette. Markedsfoeringstilladelserne omfattede aciclovir-tabletter paa 200 mg, 400 mg og 800 mg og aciclovir til intravenoes indgivelse paa 250 mg og 500 mg. Hver enkelt markedsfoeringstilladelse omfattede alle de relevante terapeutiske indikationer, for hvilke Wellcome indtil dette tidspunkt havde opnaaet tilladelse i Det Forenede Kongerige.

24 Den 26. juli 1996 anlagde Wellcome sag vedroerende MCA's afgoerelse om uden selskabets samtykke at meddele efterfoelgende ansoegere markedsfoeringstilladelse i henhold til artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65 for terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsformer for aciclovir i tabletform og til intravenoes indgivelse, som var blevet godkendt i Faellesskabet inden for rammerne af tilladelser, som mindre end ti aar tidligere var blevet udstedt paa grundlag af data indgivet af Wellcome.

Ranitidine-sagen

25 I tidsrummet fra 1981 til 1995 meddelte MCA selskaberne Glaxo Operations UK Limited, Glaxo Wellcome UK Limited (tidligere Glaxo Pharmaceuticals UK Limited), Glaxo Research and Development Limited (tidligere Glaxo Group Research Limited) og Glaxo Group Limited (herefter under ét »Glaxo«) - alle datterselskaber af Glaxo Wellcome plc - en raekke markedsfoeringstilladelser for mavesaarsmedicinen ranitidine, som ogsaa saelges under varenavnet »Zantac«.

>TABELPOSITION>

26 I loebet af samme periode indsendte Glaxo nye data med henblik paa en udvidelse af de oprindelige kliniske indikationer og af de anbefalede doser og doseringsintervaller (15). Glaxo's udgifter til forskning og udvikling alene vedroerende ranitidine androg flere millioner GBP aarligt. Som eksempel kan naevnes, at der for at udvide indikationerne for ranitidine-tabletter til ogsaa at omfatte behandling af saar paa tolvfingertarmen blev indsamlet resultater af kliniske forsoeg med over 2 200 patienter til en samlet direkte udgift, der anslaas til 1 326 000 GBP.

27 Den 31. juli 1992 indgav Generics ansoegning om markedsfoeringstilladelse for ranitidine-tabletter paa 150 mg og 300 mg i henhold til artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65. MCA meddelte Generics, at myndigheden ikke kunne tage stilling til virksomhedens ansoegning, foer den havde foretaget en fornyet undersoegelse af, hvordan den paaberaabte bestemmelse skulle fortolkes.

28 Herefter anlagde Generics en sag (den samme som den, selskabet havde anlagt vedroerende captopril), der foerte til, at parterne sluttede et forlig svarende til det, som MCA og Generics tidligere havde sluttet vedroerende captopril.

I en skrivelse dateret 7. april 1995 angav sagsoegte, hvilke indikationer for ranitidine den ville meddele Generics markedsfoeringstilladelse for:

»Behandling af saar paa tolvfingertarmen, godartet mavesaar, post-operativt ulcus, betaendelse i spiseroeret paa grund af opstoed, Zollinger-Ellisons sygdom og foelgende situationer, hvor det er oenskeligt at begraense mavesekret og syreproduktion: forebyggelse af bloedning i fordoejelseskanalen som foelge af stressbetinget mavesaar hos alvorligt syge patienter, forebyggelse af tilbagevendende bloedning hos patienter med bloedende mavesaar samt foer almindelig narkose hos patienter, for hvem der er risiko for indaanding af mavesyre (Mendelson's syndrom), navnlig gravide patienter med foedselsveer.«

Disse indikationer svarer til dem, der fandtes paa datadokumentet for ranitidine i Det Forenede Kongerige i aarene 1984-1985 til 1988-1989.

29 Den 29. september 1995 anlagde Generics endnu en sag (den samme som den, selskabet havde anlagt vedroerende captopril) om MCA's afslag paa at meddele Generics markedsfoeringstilladelse for indikationer, som ikke havde vaeret godkendt i Faellesskabet i mindst ti aar.

MCA bekraeftede over for Generics, at den opfattelse, som myndigheden havde givet udtryk for i sin skrivelse af 20. oktober 1995, indebar, at alle Generics' ansoegninger vedroerende ranitidine nu kunne behandles efter artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65. Generics aendrede foelgelig sin staevning, saaledes at alle henvisninger til ranitidine udgik.

30 Den 16. august 1996 anlagde Glaxo sag vedroerende MCA's afgoerelse om uden Glaxo's samtykke at meddele efterfoelgende ansoegere markedsfoeringstilladelse i henhold til artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65 for kliniske indikationer og anbefalede doser og doseringsintervaller for ranitidine-tabletter, som var blevet godkendt i Faellesskabet inden for rammerne af tidligere tilladelser, som mindre end ti aar foer var blevet udstedt paa grundlag af data indgivet af Glaxo.

31 High Court har fundet, at det for at loese de tre tvister vedroerende henholdsvis captopril, aciclovir og ranitidine, som verserer for den, er noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende fem spoergsmaal til praejudiciel afgoerelse:

»1) a) Hvorledes skal 'i det vaesentlige svarer til' forstaas i artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), i Raadets direktiv 65/65/EOEF (som aendret)? Navnlig spoerges: Naar det i denne forbindelse soeges fastslaaet, at et laegemiddel (produkt B) i det vaesentlige svarer til et laegemiddel, der har vaeret godkendt inden for Faellesskabet i seks eller ti aar i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser (produkt A), under henvisning til hvilke fysiske kendetegn eller egenskaber ved de paagaeldende laegemidler skal dette spoergsmaal da afgoeres?

b) Har den kompetente myndighed i en medlemsstat et skoen ved fastsaettelsen af de kriterier, hvorefter det skal afgoeres, om produkt B i det vaesentlige svarer til produkt A, og i bekraeftende fald i hvilket omfang?

2) Kan produkt B godkendes i henhold til artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65/EOEF (som aendret) vedroerende:

a) alle de indikationer, for hvilke produkt A aktuelt er godkendt i den paagaeldende medlemsstat paa tidspunktet for ansoegningen vedroerende produkt B, eller

b) kun de indikationer, for hvilke produkt A har vaeret godkendt i EU i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser i seks eller ti aar, eller

c) kun:

1) de indikationer, for hvilke produkt A har vaeret godkendt i EU i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser i seks eller ti aar, og

2) de indikationer, for hvilke produkt A har vaeret godkendt i en kortere periode, og for hvilke der ikke kraevedes en ny ansoegning efter bestemmelserne i bilag II til forordning (EF) nr. 541/95, eller (alt efter omstaendighederne) en saadan ansoegning ikke ville have vaeret noedvendig, hvis den naevnte forordning havde vaeret gaeldende paa det tidspunkt, da den omhandlede indikation blev tilfoejet som en aendring af en eksisterende tilladelse, eller

d) en anden gruppe indikationer og i saa fald hvilken?

3) Kan produkt B godkendes i henhold til artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65/EOEF (som aendret) vedroerende:

a) alle doseringsformer og/eller doser og/eller doseringsintervaller, med hensyn til hvilke produkt A aktuelt er godkendt i den paagaeldende medlemsstat paa tidspunktet for ansoegningen vedroerende produkt B, eller

b) kun de doseringsformer og/eller doseringer og/eller doseringsintervaller, med hensyn til hvilke produkt A har vaeret godkendt i EU i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser i seks eller ti aar, eller

c) kun:

1) de doseringsformer og/eller doser og/eller doseringsintervaller, med hensyn til hvilke produkt A har vaeret godkendt i EU i henhold til gaeldende faellesskabsbestemmelser i seks eller ti aar, og

2) de doseringsformer og/eller doser og/eller doseringsintervaller, med hensyn til hvilke produkt A har vaeret godkendt i en kortere periode, og med hensyn til hvilke der ikke kraevedes en ansoegning om meddelelse af en ny markedsfoeringstilladelse efter bestemmelserne i bilag II til forordning (EF) nr. 541/95, eller (alt efter omstaendighederne) en saadan ansoegning ikke ville have vaeret noedvendig, hvis den naevnte forordning havde vaeret gaeldende paa det tidspunkt, da den omhandlede doseringsform og/eller dosis og/eller doseringsinterval blev tilfoejet som en aendring af en eksisterende tilladelse, eller

d) en anden gruppe doseringsformer og/eller doser og/eller doseringsintervaller og i saa fald hvilken?

4) Goer det nogen forskel for svaret paa spoergsmaal 2 og/eller 3, om de oprindelige eller forenklede ansoegninger om markedsfoeringstilladelser blev indgivet foer den 16. marts 1995, som er den dato, hvor Kommissionens forordning (EF) nr. 541/95 traadte i kraft?

5) Under hensyn til svarene paa spoergsmaal 1-4 spoerges, om artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), er ugyldig som stridende mod princippet om beskyttelse af produktudvikling og/eller forbuddet mod forskelsbehandling og/eller proportionalitetsprincippet og/eller princippet om beskyttelse af ejendomsretten?«

Foerste spoergsmaal

32 High Court anmoder i sit foerste praejudicielle spoergsmaal Domstolen om at klarlaegge, efter hvilke kriterier det skal afgoeres, om to laegemidler »i det vaesentlige svarer til« hinanden ved anvendelsen af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, og at fastslaa, om de nationale myndigheder, som er kompetente til at udstede markedsfoeringstilladelser, har et skoen ved fastsaettelsen af disse kriterier.

33 Glaxo og Wellcome goer gaeldende, at et laegemiddel kun i det vaesentlige svarer til et andet, som har vaeret godkendt i Faellesskabet i mindst ti aar, hvis de to produkters kendetegn, herunder de terapeutiske indikationer og doseringsintervallerne, er enten identiske eller saa sammenlignelige, at resultaterne af de farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg kan gaelde uden forskel for dem begge. Squibb har anfoert, at to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, naar de udviser saadanne egenskaber som omhandlet i artikel 4a i direktiv 65/65, at de kompetente nationale myndigheder kan udstede markedsfoeringstilladelse for det generiske laegemiddel ved direkte ekstrapolation fra de data, der blev fremlagt, da der blev ansoegt om markedsfoeringstilladelse for det oprindelige laegemiddel.

34 Generics, Kommissionen og den franske, den danske og Det Forenede Kongeriges regering har anfoert, at to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, naar de har samme kvalitative og kvantitative sammensaetning med hensyn til aktive stoffer, naar deres dispenseringsform er den samme, og naar, om noedvendigt, bioaekvivalensen mellem dem er fastslaaet ved passende undersoegelser af biotilgaengeligheden.

35 Sidstnaevnte fortolkning af udtrykket »i det vaesentlige svarer til« er efter min mening den rigtige. Min opfattelse hviler paa foelgende grunde.

36 Begrebet »laegemidler, som i det vaesentlige svarer til hinanden« defineres ikke i direktiv 65/65. Ved fortolkningen af det kan man imidlertid med fordel henholde sig til Raadets moedeprotokol for det moede i december 1986, hvorpaa direktiv 87/21 blev vedtaget. Den indeholder foelgende definition af udtrykket »i det vaesentlige svarer til«:

»... den samme kvalitative og kvantitative sammensaetning med hensyn til aktive stoffer, den samme dispenseringsform, samt, om noedvendigt, at bioaekvivalensen med det foerste produkt er fastslaaet ved passende undersoegelser af biotilgaengeligheden.«

37 De kriterier, der opregnes i Raadets moedeprotokol, er efter min opfattelse tilstraekkelige til at afgoere, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden. Det drejer sig om foelgende kriterier:

- Den kvalitative og kvantitative sammensaetning med hensyn til aktive stoffer. Denne sammensaetning beskrives klart i bilaget til direktiv 75/318, som aendret ved direktiv 91/507/EOEF (16). Om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, afhaenger udelukkende af de aktive stoffer; hjaelpestofferne og de stoffer, der indgaar i laegemidlernes ydre skal, er ikke relevante.

- Dispenseringsformen, som defineres saaledes i den fortegnelse over standardiserede termer, som Europaraadet har udarbejdet i den europaeiske farmakopés regi: »The farmaceutical form is the combination of the form in which a pharmaceutical product is presented by the manufacturer (form of presentation) and the form in which it is administered including the physical form (form of administration)« (17). To laegemidler svarer i det vaesentlige til hinanden, naar leveringsformen (tabletter, oploesning til oral indtagelse som draaber, oploesning til injektion osv.) og administrationsmaaden (oral, rektal, natal, gennem huden osv.) er den samme.

- Bioaekvivalensen mellem de to laegemidler, der om noedvendigt er fastslaaet ved passende undersoegelser af biotilgaengeligheden (18). Ifoelge bilaget til direktiv 75/318, 4. del, afsnit E, som aendret ved direktiv 91/507, skal der om fornoedent foretages en biotilgaengelighedsvurdering for at fastslaa bioaekvivalensen for laegemidler, der er naevnt i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. i), ii) og iii), i direktiv 65/65. Paavisningen af bioaekvivalensen er almindeligvis den bedste maade til at fastslaa, om to laegemidler, som indeholder de samme aktive stoffer, og som har den samme dispenseringsform, er terapeutisk aekvivalente, eftersom hjaelpestofferne og fremstillingsmaaden kan paavirke deres terapeutiske virkninger.

38 Det er disse tre kriterier, der maa anvendes til at fastslaa, om et laegemiddel i det vaesentlige svarer til et andet, som allerede er godkendt i Faellesskabet, og om der foelgelig kan udstedes markedsfoeringstilladelse for det efter den forenklede procedure. Det er ikke afgoerende for, om laegemidlerne i det vaesentlige svarer til hinanden, at indikationerne, administrationsmaaderne, doserne og doseringsintervallerne stemmer overens, idet en saadan overensstemmelse ville goere laegemidlerne identiske og goere det umuligt at benytte den forenklede procedure til at opnaa markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler, hver gang indikationerne, administrationsmaaderne, doserne og doseringsintervallerne for det oprindeligt udviklede laegemiddel blev aendret, om saa blot i ubetydelig grad.

39 Hverken i artikel 1 eller artikel 4a i direktiv 65/65 kraeves det, at indikationerne, administrationsmaaderne og doseringsintervallerne anvendes som kriterier ved afgoerelsen af, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden.

I direktivets artikel 1, stk. 2, defineres laegemidler saaledes:

»Ethvert stof eller enhver sammensaetning af stoffer, der betegnes som middel til helbredelse eller forebyggelse af sygdomme hos mennesker eller dyr.

Ethvert stof eller enhver sammensaetning af stoffer, der er bestemt til at anvendes i eller paa menneskers eller dyrs legemer med henblik paa at stille en medicinsk diagnose eller at genoprette, forbedre eller paavirke legemsfunktioner hos mennesker eller dyr, anses ligeledes som laegemiddel.«

Domstolen har i sin praksis fastslaaet, at det saakaldte »betegnelses«-kriterium ikke blot tilsigter at omfatte de laegemidler, som har en virkelig terapeutisk eller medicinsk virkning, men ogsaa de varer, som ikke er tilstraekkeligt effektive, eller som ikke har den virkning, som forbrugerne med foeje kan forvente i betragtning af deres betegnelse (19). Ordet »betegnes« i artikel 1 kan derfor ikke fortolkes saaledes, at indikationer indgaar som et element i begrebet »laegemiddel«.

I artikel 4a i direktiv 65/65, som blev indfoejet ved direktiv 83/570/EOEF (20), fastlaegges, hvilke oplysninger om laegemidlerne resuméet af deres egenskaber skal indeholde. Det skal bl.a. indeholde de terapeutiske indikationer, anvendelsesmaaden og doseringen. At disse oplysninger medtages i resuméet af laegemidlernes egenskaber, betyder ikke, at de udgoer elementer, der skal tages i betragtning ved afgoerelsen af, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, eftersom formaalet med resuméet er at give medlemsstaternes kompetente myndigheder nyttige oplysninger om laegemidlet, naar det er blevet beskrevet. I intet tilfaelde er resuméet en del af beskrivelsen af et laegemiddel.

40 I overensstemmelse med ovenstaaende betragtninger mener jeg, at to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, naar de har den samme kvalitative og kvantitative sammensaetning med hensyn til aktive stoffer, naar deres dispenseringsform er den samme, og naar, om noedvendigt, bioaekvivalensen mellem dem er fastslaaet ved passende undersoegelser af biotilgaengeligheden.

Naar disse tre objektive kriterier laegges til grund ved afgoerelsen af, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden som omhandlet i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, bliver det ved behandlingen af ansoegninger om markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler muligt at anvende den forenklede procedure paa ensartet maade i hele Faellesskabet.

Desuden begraenser kriterierne det skoen, som medlemsstaternes kompetente myndigheder har, naar de med henblik paa eventuelt at udstede markedsfoeringstilladelse for et generisk laegemiddel paa grundlag af den dokumentation, som det produktudviklende firma fremlagde, da det ansoegte om markedsfoeringstilladelse for det oprindelige laegemiddel, skal afgoere, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden. I oevrigt fremgaar det klart af Domstolens praksis (21), at de kompetente myndigheder ikke har noget skoen, naar de skal anvende de i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), i direktiv 65/65 omhandlede undtagelser, som goer det muligt at udstede markedsfoeringstilladelse efter den forenklede procedure.

At indroemme medlemsstaternes kompetente myndigheder et skoen ved afgoerelsen af, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden, ville ogsaa goere det vanskeligere at anvende den procedure for gensidig anerkendelse af de af medlemsstaterne udstedte markedsfoeringstilladelser, som er indfoert ved direktiv 93/39.

Andet, tredje og fjerde spoergsmaal

41 High Court anmoder i sit andet, tredje og fjerde praejudicielle spoergsmaal Domstolen om at klarlaegge, i hvilken udstraekning der kan udstedes markedsfoeringstilladelse for et generisk laegemiddel, som i det vaesentlige svarer til et oprindeligt laegemiddel, der har vaeret godkendt i Faellesskabet eller i en medlemsstat i mindst ti aar.

High Court refererer i sine praejudicielle spoergsmaal delvis de opfattelser, som de produktudviklende virksomheder, producenterne af generiske laegemidler og MCA har givet udtryk for.

De virksomheder, som har specialiseret sig i fremstilling af nyudviklede laegemidler, har anfoert, at markedsfoeringstilladelsen for et generisk laegemiddel, der i det vaesentlige svarer til et oprindeligt laegemiddel, som er blevet godkendt i Faellesskabet eller i en medlemsstat, kun kan gaelde for terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som har vaeret godkendt i mindst ti aar. Efter deres opfattelse maa beskyttelsesperioden paa ti aar ogsaa gaelde for alle nye indikationer for det oprindelige laegemiddel, som er blevet indfoert efter udstedelsen af den oprindelige markedsfoeringstilladelse for laegemidlet, og for hvilke den naevnte beskyttelsesperiode ikke er udloebet.

Virksomhederne, der fremstiller generiske laegemidler, har anfoert, at markedsfoeringstilladelsen for saadanne laegemidler skal omfatte alle de indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som indtil det tidspunkt, hvor der ansoeges om markedsfoeringstilladelse for det generiske laegemiddel, er blevet godkendt for det i det vaesentlige tilsvarende, oprindelige laegemiddel. Efter deres opfattelse boer de enkelte senere godkendte aendringer for de oprindelige laegemidler ikke vaere omfattet af beskyttelsesperioden paa ti aar.

MCA indtager et mellemstandpunkt, idet myndigheden har anfoert, at markedsfoeringstilladelser for generiske laegemidler boer omfatte alle de terapeutiske indikationer, som er godkendt for det i det vaesentlige tilsvarende oprindelige laegemiddel, dvs. saavel de foerste indikationer som de senere indfoerte, for hvilke ti aars-perioden ikke er udloebet, medmindre de paagaeldende senere aendringer repraesenterer en fornyelse af stor terapeutisk betydning. En fornyelse er efter MCA's opfattelse af stor terapeutisk betydning, naar den i henhold til bilag II til direktiv 541/95 indebaerer, at der skal indgives en ny ansoegning om markedsfoeringstilladelse.

42 Ovennaevnte divergerende opfattelser er opstaaet, fordi direktiv 65/65, som aendret ved direktiv 87/21, ikke indeholder noget direkte og klart svar paa High Court's spoergsmaal. Den fortolkning, der skal anlaegges af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, vil have betydelige oekonomiske virkninger for salget af laegemidler i Faellesskabet og for udviklingen inden for medicinalindustrien som helhed.

43 Disse to omstaendigheder noedvendiggoer efter min mening en detaljeret undersoegelse af de forskellige formaal, der soeges opfyldt ved direktiv 65/65, som aendret ved direktiv 87/21 (22), saaledes at man kan naa frem til den fortolkning af artikel 4, stk. 2, nr. 8, som bedst sikrer ligevaegten mellem de paagaeldende formaal.

Formaalene med artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65

44 Ved artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), som blev indfoejet i direktiv 65/65 ved direktiv 87/21, blev der indfoert en tredje fremgangsmaade for opnaaelse af en markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler. Den bestaar i en forenklet procedure, som goer det muligt for efterfoelgende ansoegere at spare de forskningsomkostninger, der er forbundet med fremlaeggelsen af resultater af farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg. Saadanne forsoegsresultater er nemlig allerede blevet fremlagt af den produktudviklende virksomhed, da den ansoegte om markedsfoeringstilladelse for det oprindelige, i det vaesentlige tilsvarende, laegemiddel. Den forenklede procedure er nu blevet den hyppigst benyttede med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler, da de to andre muligheder (hvor der enten skal indhentes samtykke fra den virksomhed, som er indehavere af markedsfoeringstilladelsen for det oprindelige laegemiddel, eller henvises til faglitteratur) indebaerer stoerre vanskeligheder.

45 Ved anvendelsen af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 skal der tages hensyn til foelgende vaesentlige interesser:

a) Beskyttelse af den offentlige sundhed

46 Direktiv 65/65 og alle senere bestemmelser, som har aendret eller udbygget dette direktiv, har som hovedformaal at beskytte den offentlige sundhed (23). Det vigtigste af de instrumenter til gennemfoerelse af dette formaal, som de kompetente nationale myndigheder raader over, er den kontrolmekanisme, der bestaar i, at et laegemiddel ikke kan markedsfoeres, foer de har udstedt en markedsfoeringstilladelse for det. Det hedder saaledes i foerste betragtning til direktiv 87/21:

»I artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65/EOEF ... senest aendret ved direktiv 83/570/EOEF ... bestemmes det, at der kan anvendes forskellige bevismidler for en farmaceutisk specialitets uskadelighed og effektivitet i forbindelse med en ansoegning om tilladelse til markedsfoering alt efter det paagaeldende laegemiddels objektive situation.«

47 Ifoelge Domstolens praksis (24) er den ved artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65 indfoerte forenklede procedure for ansoegning om markedsfoeringstilladelse ikke uforenelig med det formaal at beskytte den offentlige sundhed, idet den blot tilsigter at afkorte forberedelsesperioden for saadanne ansoegninger uden paa nogen maade at opbloede de krav til sikkerhed og effektivitet, som de farmaceutiske specialiteter skal opfylde.

48 Det er ogsaa hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed, der ligger bag artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), sidste afsnit, i direktiv 65/65, hvorefter virksomheder, der fremstiller generiske laegemidler, skal forelaegge resultater af farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, naar de ansoeger om markedsfoeringstilladelse for specialiteter, som er bestemt til andre terapeutiske formaal, eller som skal indgives paa anden maade eller i anden dosering end de maader eller doseringer, som er godkendt for det i det vaesentlige tilsvarende oprindelige laegemiddel, der har vaeret i handelen i Faellesskabet i over seks eller ti aar.

49 Endelig goer jeg opmaerksom paa, at beskyttelsen af den offentlige sundhed ikke er til hinder for, at en markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler udvides til at omfatte alle indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som paa tidspunktetet for udstedelsen af tilladelsen er blevet godkendt for de oprindelige laegemidler.

b) Beskyttelse af forskning og produktudvikling paa laegemiddelomraadet

50 Forskningens betydning for laegelige fornyelser blev fremhaevet af mange af renaessancens forskere (25). De pegede paa, hvilken rolle tiden havde spillet for opdagelsen ikke alene af nye helbredelsesmidler, men ogsaa af andre terapeutiske egenskaber end de indtil da kendte. Fremskridtstanken er uadskilleligt forbundet med de videnskabelige landvindinger paa sundhedsomraadet.

Produktudviklende medicinalfirmaer foretager betydelige investeringer i forskning i og udvikling af nye laegemidler. Paa dette omraade er produktudvikling en uomgaengelig noedvendighed for at opretholde en levedygtig medicinalindustri i Faellesskabet. Derfor hedder det i anden betragtning til direktiv 65/65, at maalet om beskyttelse af den offentlige sundhed skal naas med midler, som ikke kan haemme udviklingen af medicinalindustrien. Paa samme maade hedder det i anden betragtning til direktiv 87/21, at det i endnu hoejere grad maa praeciseres, i hvilke tilfaelde den forenklede procedure kan benyttes, »... idet det dog boer undgaas, at produktudviklende virksomheder bringes i en ugunstig situation«.

51 I Kommissionens forarbejder til direktiv 87/21 (26) anfoeres det klart, at et af de tilsigtede formaal er at beskytte forskningen og produktudviklingen paa det farmaceutiske omraade. Kommissionen peger paa de omkostninger, de produktudviklende virksomheder maa afholde for at opnaa den foerste markedsfoeringstilladelse for et laegemiddel, og naevner, at nogle nationale myndigheder goer det for let for virksomheder, der fremstiller generiske laegemidler, at benytte den forenklede procedure ved at lade dem henvise til faglitteratur, naar de ansoeger om markedsfoeringstilladelse. Denne praksis har efter Kommissionens opfattelse vaeret til skade for de produktudviklende virksomheder, som er indehavere af markedsfoeringstilladelsen for det oprindelige laegemiddel.

52 Den beskyttelsesperiode paa seks eller ti aar, som er indfoert for markedsfoeringstilladelser for oprindelige laegemidler, har netop til formaal at beskytte de produktudviklende virksomheders interesser og styrke forskningen inden for medicinalsektoren. Endvidere blev der ved direktiv 87/21 udtrykkelig indfoejet det princip i artikel 4, stk. 2, nr. 8, i direktiv 65/65, at adgangen til at benytte den forenklede procedure er betinget af, at det ikke undergraver beskyttelsen af den industrielle og kommercielle ejendomsret.

53 Produktudviklingen paa det farmaceutiske omraade er ogsaa beskyttet af andre faellesskabsbestemmelser samt af nationale og internationale bestemmelser om beskyttelse af intellektuel ejendomsret, navnlig bestemmelserne om patenter (27).

Ifoelge artikel 52, stk. 4, i Muenchen-konventionen af 5. oktober 1973 om meddelelse af europaeiske patenter er fremgangsmaader til kirurgisk eller terapeutisk behandling af mennesker eller dyr og diagnostiske fremgangsmaader, der anvendes paa mennesker eller dyr, ikke patenterbare. Til gengaeld tillader artikel 54, stk. 5, at der meddeles patent for stoffer bestemt til fremstilling af laegemidler, saaledes at disse kan vaere omfattet af den beskyttelsesperiode paa 20 aar, der er fastsat i konventionen. En lignende udvikling er slaaet igennem i medlemsstaternes nationale lovgivninger, hvori der er aabnet mulighed for at udstede patent for laegemidler (28).

Inden for faellesskabsretten er der ved forordning (EOEF) nr. 1768/92 (29) blevet indfoert et supplerende beskyttelsescertifikat, som skal yde kompensation for den tid, der gaar, fra der indgives patentansoegning for et laegemiddel, til der udstedes markedsfoeringstilladelse for det (30).

54 For at beskytte den farmaceutiske produktudvikling og forskning boer beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar efter min opfattelse gaelde for alle nye indikationer af stor terapeutisk betydning, som er blevet godkendt for det oprindelige laegemiddel, der i det vaesentlige svarer til et generisk laegemiddel.

c) Kravet om ikke at gentage afproevning paa mennesker eller dyr

55 Det hedder i fjerde betragtning i direktiv 87/21, at »det er et alment krav, at afproevning paa mennesker eller dyr ikke gentages, medmindre det er bydende noedvendigt«. Det er en fast regel i faellesskabsretten, at gentagelse af afproevning paa mennesker eller dyr, som ikke er strengt noedvendig, skal begraenses (31). Det er kun logisk, at denne regel ogsaa afspejles i den forenklede procedure for ansoegning om markedsfoeringstilladelser for generiske laegemidler. Naar den produktudviklende virksomhed har gennemfoert de forsoeg, der kraeves for at opnaa markedsfoeringstilladelse for et oprindeligt laegemiddel, er det unoedvendigt at gentage de samme forsoeg, for at der kan udstedes markedsfoeringstilladelse for et i det vaesentlige tilsvarende generisk laegemiddel.

56 For saa vidt angaar nye terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som har vaeret godkendt for oprindelige laegemidler i mindre end seks eller ti aar, foelger det af reglen om, at gentagelse af afproevning paa mennesker eller dyr skal undgaas, at markedsfoeringstilladelser for generiske laegemidler goeres saa omfattende som muligt, saaledes at de omfatter alle indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller for det oprindelige laegemiddel, selv om de har vaeret godkendt i mindre end seks eller ti aar.

Omfanget af markedsfoeringstilladelsen for generiske laegemidler

57 Naar de forskellige formaal med anvendelsen af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 er vanskelige at forene, er grunden den, at de hver for sig berettiger en forskellig fortolkning af denne bestemmelse. Ikke desto mindre mener jeg, at man bedst tilgodeser de interesser, der goer sig gaeldende ved anvendelsen af den forenklede procedure med henblik paa at opnaa en markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler, hvis man fortolker bestemmelsen paa den maade, jeg foreslaar i det foelgende.

Ansoegninger om markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler, der indgives i henhold til denne bestemmelse, omfatter alle de paa ansoegningstidspunktet godkendte indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller for de oprindelige, i det vaesentlige tilsvarende, laegemidler, som har vaeret i handelen i Faellesskabet i mindst seks eller ti aar. Nye indikationer for oprindelige laegemidler, som har vaeret godkendt i mindre end seks eller ti aar, er dog ogsaa omfattet af beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar, hvis de udgoer terapeutiske fornyelser af stor betydning. Nye administrationsmaader og doseringsintervaller for oprindelige laegemidler udgoer ikke terapeutiske fornyelser, som opfylder dette kriterium, og er derfor ikke omfattet af den naevnte beskyttelsesperiode.

58 Denne fortolkning af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, som i alt vaesentligt ogsaa svarer til den, som Kommissionen gaar ind for, opfylder kravet om beskyttelse af den offentlige sundhed, fordi de resultater af farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, som den produktudviklende virksomhed fremlagde, da den ansoegte om den foerste markedsfoeringstilladelse for det oprindelige laegemiddel, frembyder saadanne garantier, at markedsfoeringstilladelsen for et generisk laegemiddel kan udvides til ogsaa at omfatte nye, i terapeutisk henseende mindre betydningsfulde indikationer samt nye administrationsmaader og doseringsintervaller for det oprindelige laegemiddel. Desuden skal den dokumentation og de rapporter, som efterfoelgende ansoegere skal fremlaegge, vaere udarbejdet af sagkyndige, der besidder de i direktiv 75/318 og 75/319 kraevede tekniske eller faglige kvalifikationer.

Endvidere kan det kun bidrage til beskyttelsen af den offentlige sundhed, at et generisk laegemiddel markedsfoeres under henvisning til alle de terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som de kompetente myndigheder har godkendt for de i det vaesentlige tilsvarende oprindelige laegemidler. Paa den maade kan det sikres, at der opnaas stoerst muligt terapeutisk udbytte af det generiske laegemiddel.

Endelig hindrer den fortolkning, som jeg foreslaar, at produktudviklende virksomheder, der er blevet meddelt markedsfoeringstilladelse for et oprindeligt laegemiddel, anlaegger en obstruerende strategi over for i det vaesentlige tilsvarende generiske laegemidler. En saadan strategi kunne bestaa i med regelmaessige mellemrum at ansoege om tilladelse for nye terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller for at forlaenge beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar og dermed goere det vanskeligere at bringe generiske laegemidler paa markedet. Saadanne foranstaltninger ville vaere i strid med den frie bevaegelighed for laegemidler i Faellesskabet og haemme den frie konkurrence inden for medicinalsektoren uden paa nogen maade at hoejne beskyttelsen af den offentlige sundhed.

59 Den fortolkning, som jeg foreslaar, er desuden i fuld overensstemmelse med reglen om, at gentagelse af afproevning paa mennesker eller dyr, som ikke er strengt noedvendig, skal undgaas. De forsoeg, som de produktudviklende virksomheder har gennemfoert, yder nemlig sikkerhed for de nye terapeutiske indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som er godkendt for de oprindelige laegemidler. Det er ikke oenskeligt, at de gentages, blot fordi der ikke er gaaet seks eller ti aar fra det tidspunkt, hvor de paagaeldende aendringer blev godkendt.

60 Endelig indebaerer min fortolkning af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 et passende stort incitament til farmaceutisk produktudvikling og forskning samt en passende beskyttelse af de produktudviklende virksomheders industrielle og kommercielle ejendomsret.

Naar der meddeles indehaveren af markedsfoeringstilladelsen for det oprindelige laegemiddel tilladelse for nye administrationsmaader og doseringsintervaller, er det for den paagaeldende virksomhed unoedvendigt at gennemfoere en saerlig forskning, som er berettiget til en specifik beskyttelse, hvis aendringerne kun har kraevet produktudvikling af begraenset betydning. Denne betragtning gaelder ogsaa for nye terapeutiske indikationer for det oprindelige laegemiddel, som ligger i forlaengelse af de tidligere godkendte indikationer.

En betydningsfuld produktudvikling foreligger efter min opfattelse kun, naar der til den virksomhed, som er indehaver af markedsfoeringstilladelsen for det oprindelige laegemiddel, senere meddeles tilladelse for en ny indikation, som er af stor terapeutisk betydning. For at beskytte den produktudvikling, som medicinalvirksomheden har gennemfoert, og goere det muligt for den at afskrive de betydelige investeringer, som en betydningsfuld produktudvikling almindeligvis kraever, boer den nye indikation i saadanne tilfaelde vaere omfattet af beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar. En ny indikation af stor terapeutisk betydning kraever normalt, at der gennemfoeres nye farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg af et omfang svarende til dem, som er noedvendige for at opnaa markedsfoeringstilladelse for et nyt laegemiddel.

61 For at ovennaevnte fortolkning af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 kan anvendes, maa der fastlaegges kriterier, der goer det muligt at fastslaa, hvilke nye indikationer for det oprindelige laegemiddel repraesenterer fornyelser af stor betydning, som er berettiget til supplerende beskyttelse.

62 For at fastslaa, hvornaar en ny terapeutisk indikation er af stor betydning, har MCA ladet sig lede af forordning nr. 541/95. Kommissionen, Glaxo, Wellcome, Squibb, Generics samt den svenske og den danske regering finder ikke, at denne forordning kan anvendes.

Efter min mening indeholder forordning nr. 541/95 ikke kriterier, der goer det muligt at fastslaa, om en ny terapeutisk indikation for et oprindeligt laegemiddel repraesenterer en fornyelse af stor betydning. Forordningen fastsaetter regler vedroerende fremgangsmaader og supplerer blot de bestemmelser i artikel 7 og 7a i direktiv 65/65, som aendret ved direktiv 93/39, der vedroerer fremgangsmaaderne for gensidig anerkendelse af de markedsfoeringstilladelser for laegemidler, som udstedes af medlemsstaternes kompetente myndigheder. Forordning nr. 541/95 udvider anvendelsesomraadet for bestemmelserne om gensidig anerkendelse af markedsfoeringstilladelser for laegemidler til ogsaa at omfatte aendringer af betingelserne i saadanne tilladelser. Forordningen indfoerer en sondring mellem mindre og stoerre aendringer. De sidstnaevnte, der opregnes i bilag II til forordningen, er saadanne, som medfoerer saa grundlaeggende aendringer i betingelserne i den paagaeldende markedsfoeringstilladelse, at det kraever indgivelse af en ny ansoegning om tilladelse.

Der er intet grundlag for MCA's sidestilling af saadanne stoerre aendringer og de nye indikationer af stor terapeutisk betydning, for hvilke der i henhold til artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 skal ydes en supplerende beskyttelse. For det foerste bestemmes det i bilag II til forordning nr. 541/95: »Dette bilag er med forbehold af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 65/65/EOEF ...« For det andet er terapeutisk fornyelse ikke en faktor, der er relevant for afgoerelsen af, om aendringerne er stoerre eller mindre. Endelig er forordningen af rent formel karakter, idet den indskraenker sig til at harmonisere de administrative procedurer for aendring af betingelserne i markedsfoeringstilladelser. Denne rent formelle karakter goer forordningen uanvendelig til at fastslaa, hvilke grundlaeggende betingelser der skal vaere opfyldt, for at der kan udstedes markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler i henhold til den forenklede procedure.

63 Efter min opfattelse er det de nationale myndigheder, der i hvert enkelt konkret tilfaelde skal afgoere, om en ny indikation for et oprindeligt laegemiddel, som har vaeret godkendt i mindst seks eller ti aar, udgoer en terapeutisk fornyelse af stor betydning, som er berettiget til supplerende beskyttelse mod markedsfoering af et i det vaesentlige tilsvarende generisk laegemiddel. Ved afgoerelsen af, om dette er tilfaeldet, boer medlemsstaternes kompetente myndigheder, som naevnt af Kommissionen, navnlig laegge foelgende kriterier til grund:

- Om der for den nye indikation kan udstedes en EF-markedsfoeringstilladelse i henhold til del B, tredje led, i bilaget til forordning nr. 2309/93; dertil kraeves, at det kan dokumenteres, at Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering har anerkendt, at den er af betydelig terapeutisk interesse.

- Om den nye terapeutiske indikation kan patenteres (32) i henhold til Muenchen-konventionen eller en medlemsstats nationale lovgivning. Hvis de foerste terapeutiske indikationer for et oprindeligt laegemiddel kan patenteres, kan senere terapeutiske indikationer ogsaa patenteres, forudsat at de udgoer fornyelser, som er resultatet af produktudvikling, og at de har en praktisk terapeutisk anvendelse. At en ny terapeutisk indikation for et oprindeligt laegemiddel kan patentbeskyttes, er et indicium for, at den repraesenterer en terapeutisk fornyelse, og patenterbarhed er derfor en omstaendighed, der skal tages i betragtning ved afgoerelsen af, om den er berettiget til supplerende beskyttelse mod markedsfoering af et i det vaesentlige tilsvarende generisk laegemiddel.

- Omfanget af de farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, som den produktudviklende virksomhed har gennemfoert i forbindelse med opdagelsen af den nye terapeutiske indikation for det oprindelige laegemiddel.

64 Disse kriterier vil goere det muligt for de kompetente nationale myndigheder at foretage en tilstraekkeligt objektiv vurdering.

Femte spoergsmaal

65 Det femte spoergsmaal drejer sig om, hvorvidt artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 strider imod princippet om beskyttelse af produktudvikling, forbuddet mod forskelsbehandling samt proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af ejendomsretten.

66 High Court angiver ikke i forelaeggelseskendelsen, hvorfor den mener, at bestemmelsen kan vaere uforenelig med de naevnte grundprincipper i faellesskabsretten og dermed ugyldig. Personlig kan jeg intet finde i artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, som paa nogen maade er uforeneligt med disse grundprincipper.

67 I Domstolens praksis er beskyttelse af produktudvikling ikke formelt blevet anerkendt som et grundprincip i faellesskabsretten. Beskyttelse af produktudvikling er et formaal for faellesskabsbestemmelserne om markedsfoering af laegemidler og omtales som saadan i forskellige EF-retsforskrifter (33). Til gengaeld har Domstolen i sin praksis flere gange fastslaaet princippet om forbud mod forskelsbehandling (34) og proportionalitetsprincippet (35).

Ved artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65 indfoeres en forenklet procedure for ansoegning om markedsfoeringstilladelse for generiske laegemidler, som i det vaesentlige svarer til oprindelige laegemidler, der har vaeret i handelen i mindst seks eller ti aar. Ifoelge denne procedure kan efterfoelgende ansoegere anvende resultaterne af de farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, som den produktudviklende virksomhed oprindelig fremlagde. Proceduren er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippets krav, idet den er egnet til at sikre beskyttelsen af den offentlige sundhed, forhindre gentagelse af afproevning paa mennesker eller dyr og beskytte den farmaceutiske produktudvikling og forskning (36). Endvidere foerer den ikke til forskelsbehandling af produktudviklende virksomheder og virksomheder, der fremstiller generiske laegemidler, idet de foerstnaevntes nyskabelser er omfattet af en beskyttelsesperiode paa seks eller ti aar, der goer det muligt for virksomhederne at afskrive de investeringer, som de har foretaget i forskning i og udvikling af laegemidlerne, mens de sidstnaevnte virksomheder kan markedsfoere generiske laegemidler, der i det vaesentlige svarer til de oprindelige laegemidler, ved at benytte en forenklet og mindre bekostelig procedure, hvorunder de kan drage nytte af resultaterne af den forskning, som de produktudviklende virksomheder har foretaget.

68 Med hensyn til ejendomsretten har Domstolen udtalt, at den er garanteret i Faellesskabets retsorden, men at den dog kan underkastes begraensninger, forudsat at saadanne begraensninger er i virkelig overensstemmelse med de formaal, som Faellesskabet forfoelger i almenhedens interesse, og ikke, naar henses til det forfulgte formaal, indebaerer et uforholdsmaessigt og uacceptabelt indgreb, der kraenker selve kernen af denne ret (37). Det forhold, at virksomheder, der fremstiller generiske laegemidler, efter udloebet af beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar anvender resultaterne af de farmakologiske, toksikologiske og kliniske forsoeg, som de produktudviklende virksomheder fremlagde med henblik paa at opnaa markedsfoeringstilladelse for det oprindelige laegemiddel, udgoer ikke en uforholdsmaessig begraensning, der kraenker de produktudviklende virksomheders ejendomsret til disse resultater.

69 Jeg kan saaledes intet finde, der rejser til tvivl om gyldigheden af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65.

Forslag til afgoerelse

70 I overensstemmelse med det foregaaende foreslaar jeg Domstolen, at den besvarer de praejudicielle spoergsmaal paa foelgende maade:

»1) To laegemidler svarer i det vaesentlige til hinanden, naar de har den samme kvalitative og kvantitative sammensaetning med hensyn til aktive stoffer, naar deres dispenseringsform er den samme, og naar, om noedvendigt, bioaekvivalensen mellem de to laegemidler er fastslaaet ved passende undersoegelser af biotilgaengeligheden.

2) Medlemsstaternes kompetente myndigheder har ved anvendelsen af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i Raadets direktiv 65/65/EOEF af 26. januar 1965 om tilnaermelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter ikke noget skoen ved afgoerelsen af, om to laegemidler i det vaesentlige svarer til hinanden.

3) Markedsfoeringstilladelser for generiske laegemidler omfatter alle de indikationer, administrationsmaader og doseringsintervaller, som paa ansoegningstidspunktet er godkendt for det oprindelige, i det vaesentlige tilsvarende, laegemiddel, som har vaeret i handelen i Faellesskabet i mindst seks eller ti aar. Nye indikationer for det oprindelige laegemiddel, som har vaeret godkendt i mindre end seks eller ti aar, er dog ogsaa omfattet af beskyttelsesperioden paa seks eller ti aar, hvis de udgoer terapeutiske fornyelser af stor betydning.

4) Kommissionens forordning (EF) nr. 541/95 af 10. marts 1995 om behandling af aendringer af betingelserne i markedsfoeringstilladelser, som er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, er ikke relevant for anvendelsen af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65.

5) Der er intet i denne sag, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 4, stk. 2, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65.«

(1) - Raadets direktiv 65/65/EOEF af 26.1.1965 om tilnaermelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter (EFT 1965-1966, s. 17, som berigtiget i EFT 1952-1972, Supplement til Specialudgaven, s. 4, og i EFT 1986 L 229, s. 63).

(2) - Raadets direktiv 87/21/EOEF af 22.12.1986 om aendring af direktiv 65/65/EOEF om tilnaermelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter (EFT 1987 L 15, s. 36).

(3) - Jeg anvender udtrykkene »laegemiddel« og »farmaceutisk/medicinsk specialitet« uden forskel, skoent begrebet »laegemiddel« er bredere end begreberne »farmaceutisk specialitet« og »medicinsk specialitet«. Foerstnaevnte begreb omfatter ikke alene industrielt fremstillede laegemidler og, bl.a., generiske laegemidler (dvs. laegemidler, som er sammenlignelige med eksisterende produkter, der ikke laengere er patentbeskyttede), men ogsaa farmaceutiske/medicinske specialiteter (dvs. laegemidler, som fremstilles og markedsfoeres under et saerligt navn og i en saerlig pakning). Fra og med Raadets direktiv 89/341/EOEF af 3.5.1989 om aendring af direktiv 65/65/EOEF, 75/318/EOEF og 75/319/EOEF (EFT L 142, s. 11) har udtrykkene »farmaceutisk specialitet« og »medicinsk specialitet« vaeret afloest af udtrykket »laegemiddel« i alle EF-retsforskrifter om humanmedicinske laegemidler.

(4) - Raadets forordning (EOEF) nr. 2309/93 af 22.7.1993 om fastlaeggelse af faellesskabsprocedurer for godkendelse og overvaagning af human- og veterinaermedicinske laegemidler og om oprettelse af et europaeisk agentur for laegemiddelvurdering (EFT L 214, s. 1).

(5) - Raadets direktiv 93/39/EOEF af 14.6.1993 om aendring af direktiv 65/65/EOEF, 75/318/EOEF og 75/319/EOEF om laegemidler (EFT L 214, s. 22) indeholder bestemmelser om gensidig anerkendelse af nationale markedsfoeringstilladelser.

(6) - Raadets direktiv 75/318/EOEF af 20.5.1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedroerende analytiske, toksikologisk- farmakologiske og kliniske undersoegelser af medicinske specialiteter (EFT L 147, s. 1).

(7) - Raadets andet direktiv 75/319/EOEF af 20.5.1975 om tilnaermelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter (EFT L 147, s. 13).

(8) - Jf. dom af 5.10.1995, sag C-440/93, Scotia Pharmaceuticals, Sml. I, s. 2851.

(9) - Der er tale om foelgende aendringer:

- Ny indikation for angina pectoris, der afviser behandling (6.10.1981)

- Indfoerelse af en ny 12,5 mg tablet (12.1.1983)

- Tilfoejelse af en ny indikation vedroerende behandling af let til middelsvaert forhoejet blodtryk som et tilskud til thiazid-behandling af patienter, der ikke har reageret paa thiazid-behandling alene (23.10.1985)

- Indikationen aendret til at omfatte behandling af alle former for angina pectoris (13.6.1989)

- Indikationen aendret til at omfatte primaer behandling af let til middelsvaert forhoejet blodtryk (1.6.1990)

- Ny indikation tilfoejet vedroerende behandling af post-hjerteinfarkt (23.12.1993).

- Ny indikation tilfoejet vedroerende behandling af diabetisk nyrelidelse (5.5.1994).

(10) - Generics er det britiske datterselskab i laegemiddelkoncernen Generics Group. Koncernen har datterselskaber i de fleste medlemsstater i Den Europaeiske Union og ejes for 63,25%'s vedkommende af Merck BV Generics, et nederlandsk holdingselskab. Generics driver virksomhed i Det Forenede Kongerige som producent og forhandler af »generiske« laegemidler, dvs. laegemidler, der saelges under deres kemiske betegnelse og ikke, som det er tilfaeldet med ikke-generiske laegemidler, under et bestemt varenavn.

(11) - Denne skrivelse havde foelgende ordlyd:

»Som De ved, har der vaeret en omfattende debat om fortolkningen af artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65/EOEF for saa vidt angaar spoergsmaalet om beskyttelsen af data, der foreligger i form af de af ophavsmanden fremlagte resultater af farmaceutiske, toksikologiske og kliniske forsoeg.

Efter en omhyggelig undersoegelse har MCA konkluderet, at bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 541/95 vedroerende undersoegelsen af aendringer af betingelserne for en markedsfoeringstilladelse kan give en klar retningslinje for bestemmelsen af de tilfaelde, hvor der gives beskyttelse for data, der er fremlagt til stoette for aendringer af eksisterende tilladelser.

Man har besluttet, at i tilfaelde, hvor ophavsmanden har tilfoejet en ny indikation (inden for de sidste ti aar), saaledes at der nu kraeves en ny ansoegning i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 541/95, bilag II, og der enten er givet en ny markedsfoeringstilladelse for denne aendring, eller den er blevet «tilbagefoert» til den oprindelige markedsfoeringstilladelse, vil der blive givet ti aars beskyttelse for nye data, der er indsendt til stoette for aendringen. Heraf foelger, at efterfoelgende ansoegere kan henvise til ophavsmandens data i medfoer af artikel 4, nr. 8, litra a), nr. iii), med hensyn til aendringer, der ikke opfylder kriterierne i bilag II i forordning (EF) nr. 541/95 ...«

(12) - Kommissionens forordning (EF) nr. 541/95 af 10.3.1995 om behandling af aendringer af betingelserne i markedsfoeringstilladelser, som er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder (EFT L 55, s. 7).

FORSLAG TIL AFGOERELSE FORTSAETTES UNDER DOKNUM: 696C0368.1

(13) - Wellcome Foundation Limited (herefter »Wellcome«) er et stort forskningsbaseret laegemiddelselskab, som er hjemmehoerende i Det Forenede Kongerige. Det er nu et datterselskab af Glaxo Wellcome plc, der blev dannet i 1995, da Glaxo plc (tidligere Glaxo Holdings plc) erhvervede Wellcome plc. Glaxo Wellcome plc er verdens stoerste laegemiddelselskab. Det har den stoerste andel af verdensmarkedet for receptmedicin og et af de stoerste, hvis ikke det stoerste, forsknings- og udviklingsprogrammer for laegemidler.

(14) - Udvidelsen af de tilladte terapeutiske indikationer og doseringer, der fandt sted i perioden, kan sammenfattes i to oversigter, én for aciclovirtabletter og én for intravenoes aciclovir:

Tilladelse for aciclovir til intravenoes indgivelse

(15) - De relevante tilladelser, som tidligere var blevet meddelt Glaxo til markedsfoering af ranitidine inden for Det Forenede Kongerige, er foelgende:

(16) - Kommissionens direktiv 91/507/EOEF af 19.7.1991 om aendring af bilaget til Raadets direktiv 75/318/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedroerende analytiske, toksikologisk- farmakologiske og kliniske undersoegelser af laegemidler (EFT L 270, s. 32).

(17) - Standard Terms, PharmaEuropa, saerudgave, oktober 1996.

(18) - Den »Vejledning for ansoegere om markedsfoeringstilladelse for laegemidler til human brug i Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater«, der findes i 1996-udgaven af »EF-bestemmelser om laegemidler«, bind II, s. 505 og 506, indeholder foelgende definitioner af begreberne biotilgaengelighed og bioaekvivalens: Ved biotilgaengelighed forstaas »den hastighed og grad, hvormed det aktive stof eller den terapeutiske del heraf absorberes fra en dispenseringsform og bliver tilgaengeligt paa det sted, hvor stoffet indgives. Stofferne er i de fleste tilfaelde beregnet til at fremkalde en generel terapeutisk virkning, og det forhold, at der finder en udveksling sted mellem stoffet i den almindelige cirkulation og stoffet paa indgivelsesstedet, goer det muligt at opstille en mere konkret definition paa biotilgaengelighed, nemlig: Den hastighed og grad, hvormed dispenseringsformen afgiver det aktive stof eller den terapeutiske del heraf til den almindelige cirkulation«. Bioaekvivalens defineres i samme dokument saaledes: »To laegemidler er bioaekvivalente, naar der er tale om aekvivalente eller alternative farmaceutiske produkter, og saafremt deres biotilgaengelighed (grad og hastighed) efter indgivelsen i den samme molaere dosis er ens i en saadan grad, at deres virkninger, saavel under hensyn til deres effektivitet som til deres sikkerhed, i det vaesentlige er de samme.«

(19) - Jf. dom af 16.4.1991, sag C-112/89, Upjohn, Sml. I, s. 1703, praemis 16, og af 30.11.1983, sag 227/82, Van Bennekom, Sml. s. 3883, praemis 17.

(20) - Raadets direktiv 83/570/EOEF af 26.10.1983 om aendring af direktiv 65/65/EOEF, 75/318/EOEF og 75/319/EOEF om tilnaermelse af lovgivningen om medicinske specialiteter (EFT L 332, s. 1).

(21) - Dommen i Scotia Pharmaceuticals-sagen, a.st., fodnote 8, praemis 24, og dom af 12.11.1996, sag C-201/94, Smith & Nephew og Primecrown, Sml. I, s. 5819, praemis 30.

(22) - Jf. generaladvokat Léger's forslag til afgoerelse i den i fodnote 8 naevnte Scotia Pharmaceuticals-sag, punkt 9 ff.

(23) - Foerste betragtning til direktiv 65/65.

(24) - Scotia Pharmaceuticals-dommen, a.st., praemis 17.

(25) - N. Monardes fremhaever i indledningen til La Historia medicinal de las cosas que se traen de nuestras Indias Occidentales (1565, 1574), Ministerio de Sanidad y Consumo, Madrid, 1989, at der »er meget i forskellige dele af verden, som man ikke tidligere har vidst noget om, og som foerst for nylig er blevet kendt. Tiden, som bringer alting for en dag, har givet os kendskab til det« (s. 92 og 93). I kapitlet om »dragetraeets blod«, som man brugte til at behandle mavelidelser og styrke gummerne, omtaler forfatteren »de tusind dumheder«, som de gamle graekere, romere og arabere spredte, og som kun det, som »tiden, altings opdager, har loeftet sloeret for og laert os«, har gjort det muligt at bortmane (s. 218 og 219).

(26) - KOM(84) endelig udg. af 25.9.1984, punkt 14 og 15.

(27) - Jf. P. Leardini: »Brevets«, Joly communautaire, Paris, december 1997.

(28) - Den aktuelle situation beskrives i generaladvokat Fennelly's forslag til afgoerelse i forbindelse med dom af 6.6.1996, forenede sager C-267/95 og C-268/95, Merck og Beecham, Sml. I, s. 6285, punkt 75-87.

(29) - Raadets forordning (EOEF) nr. 1768/92 af 18.6.1992 om indfoerelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for laegemidler (EFT L 182, s. 1).

(30) - Domstolen har bl.a. fortolket forordningen i dom af 13.7.1995, sag C-350/92, Spanien mod Raadet, Sml. I, s. 1985, af 23.1.1997, sag C-181/95, Biogen, Sml. I, s. 357, og af 12.6.1997, sag C-110/95, Yamanouchi Pharmaceutical, Sml. I, s. 3251.

(31) - Jf. Raadets direktiv 86/609/EOEF af 24.11.1986 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsoeg og andre videnskabelige formaal (EFT L 358, s. 1).

(32) - Domstolen behandlede i dom af 9.7.1997, sag C-316/95, Generics, Sml. I, s. 3929, forholdet mellem patenter og markedsfoeringstilladelser for laegemidler fra en anden synsvinkel.

(33) - Jf. punkt 51-55 ovenfor.

(34) - Dom af 20.9.1988, sag 203/86, Spanien mod Raadet, Sml. s. 4563, praemis 14, og af 15.4.1997, sag C-22/94, Irish Farmers Association m.fl., Sml. I, s. 1809, praemis 34.

(35) - Dom af 29.2.1996, forenede sager C-296/93 og C-307/93, Frankrig og Irland mod Kommissionen, Sml. I, s. 795, praemis 30, af 5.10.1994, sag C-280/93, Tyskland mod Raadet, Sml. I, s. 4973, praemis 90, og af 13.11.1990, sag 331/88, Fedesa m.fl., Sml. I, s. 4023, praemis 14.

(36) - Jf. punkt 45-56 ovenfor.

(37) - Dom af 13.7.1989, sag C-5/88, Wachauf, Sml. I, s. 2609, praemis 15, af 10.1.1992, sag C-177/90, Kuehn, Sml. I, s. 35, praemis 16, og dommen i sagen Tyskland mod Raadet, a.st., fodnote 35, praemis 78.