Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Landbrug ° faelles markedsordning ° bananer ° importordning ° toldkontingent ° fordeling ° erhvervsdrivende i kategori A og B ° begreb

[Raadets forordning nr. 404/93; Kommissionens forordning nr. 1442/93, art. 3, stk. 1, litra b)]

2. Landbrug ° faelles markedsordning ° bananer ° importordning ° toldkontingent ° fordeling ° gennemfoerelsesbestemmelser ° Kommissionens kompetence til at korrigere dobbelttaelling af referencemaengder, naar nedsaettelseskoefficienten skal fastlaegges

(EF-traktaten, art. 155; Raadets forordning nr. 404/93, art. 19, stk. 1, og art. 20)

3. Institutionernes retsakter ° begrundelse ° forpligtelse ° raekkevidde

(EF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

1. Artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1442/93 om gennemfoerelsesbestemmelser for EF' s importordning for bananer opstiller tre kumulative betingelser, som skal opfyldes, for at en virksomhed kan defineres som erhvervsdrivende i kategori A og/eller B, jf. de i litra b) naevnte aktiviteter, idet den skal have gennemfoert overgangen til fri omsaetning af groenne bananer, have ejendomsretten eller ° saafremt dette ikke er tilfaeldet ° have baaret risikoen for forringelse eller tab og endelig have videresolgt med henblik paa afsaetning i Faellesskabet. Det foelger af denne analyse af ordlyden, at kriteriet, hvorefter virksomheden skal baere risikoen for forringelse eller tab, blot er en alternativ betingelse, som kan finde anvendelse, naar virksomheden ikke opfylder betingelsen om at vaere ejer.

2. Ordlyden af artikel 20 i forordning nr. 404/93 om den faelles markedsordning for bananer er ikke til hinder for, at Kommissionen vedtager gennemfoerelsesbestemmelser, som ° skoent de ikke udtrykkeligt naevnes i bestemmelsen ° er noedvendige for den gennemfoerte importordnings funktion. Naar henses til, at den gennemfoerelseskompetence, som Raadet i medfoer af traktatens artikel 155, fjerde led, har tildelt Kommissionen paa landbrugsomraadet, nemlig maa anses for at omfatte samtlige de foranstaltninger, der er noedvendige eller hensigtsmaessige med henblik paa at gennemfoere grundforordningen, forudsat at de ikke strider mod forordningen eller mod de af Raadet fastsatte gennemfoerelsesbestemmelser, indebaerer noedvendigheden af at gennemfoere ligebehandling af alle erhvervsdrivende i alle medlemsstater og sikre importordningens funktion paa basis af korrekte oplysninger, at Kommissionen, som er ansvarlig for forvaltningen af den faelles markedsordning, kan traeffe de noedvendige foranstaltninger for at imoedegaa dobbelttaelling af referencemaengder, naar nedsaettelseskoefficienten skal fastlaegges.

Hverken Raadet eller Kommissionen har bemyndiget medlemsstaterne til inden for den faelles markedsordning for bananer at traeffe afgoerelse om forvaltning af importkontingentet, men medlemsstaterne skal varetage visse tekniske funktioner for Kommissionen og under dennes kontrol. Forordningens artikel 19, stk. 1, sidste afsnit, bestemmer saaledes, at medlemsstaterne skal udarbejde en liste over de erhvervsdrivende med angivelse af den gennemsnitsmaengde af bananer, som den enkelte erhvervsdrivende har solgt i de seneste tre aar, for hvilke der foreligger oplysninger. At medlemsstaterne har den rolle at skulle indsamle og videregive oplysningerne, kan imidlertid ikke forhindre Kommissionen, som skal sikre den daglige forvaltning af den faelles markedsordning, i at kontrollere, om oplysningerne er noejagtige, og foretage rettelser heri, hvis det viser sig, at dobbelttaelling medfoerer risiko for, at grundlaget for importordningen bliver fejlagtigt.

3. Af den begrundelse, der kraeves efter artikel 190, skal det klart og utvetydigt fremgaa, hvilke betragtninger den institution, som har udstedt retsakten, har lagt til grund, saaledes at den beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol. Det kraeves dog ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spoergsmaalet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 190, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes til den sammenhaeng, hvori den indgaar, samt alle de retsregler, som gaelder paa det paagaeldende omraade. Dette gaelder saa meget desto mere, naar medlemsstaterne har vaeret dybt inddraget i udarbejdelsen af den omtvistede retsakt og saaledes kender de begrundelser, som ligger til grund for retsakten.