ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 25. maj 2005 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-352/02, Creative Technology Ltd mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om EF-ordmærket »PC WORKS« for varer i klasse 9 til prøvelse af afgørelse truffet den 4. september 2002 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 265/2001-4) vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere det nævnte varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af det nationale figurmærke »W WORK PRO« for varer i klasse 9.
:

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 23. februar 2005, Carlos Correia de Matos mod Kommissionen (sag T-454/04), hvori det fastslås, at en sag anlagt med påstand om annullation af Kommissionens beslutning om at afvise en klage indgivet af sagsøgeren mod Den Portugisiske Republik vedrørende afslag fra domstolene i denne medlemsstat på at tillade, at en sagsøger kunne repræsentere sig selv for disse domstole, åbenbart må afvises.
:

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 26. november 2001 i sag T-248/01, Papoulakos mod Italien og Kommissionen, hvorved Papoulakos ikke fik medhold i sit søgsmål, fordi Retten klart var inkompetent, for så vidt som søgsmålet var anlagt mod Den Italienske Republik, og fordi det var åbenbart, at søgsmålet skulle forkastes og manglede ethvert retsgrundlag, for så vidt som det var anlagt mod Kommissionen.
Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 13. december 2004 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling), El Corte Inglés mod KHIM – Pucci (sag T-8/03), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage indgivet af appellanten over Indsigelsesafdelingens afgørelse, som gav delvist afslag på den indsigelse, der var rejst mod ansøgningen om registrering af EF-figurmærket »EMILIO PUCCI« for varer i klasse 3, 18, 24 og 25.
Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 28. september 2006 – straffesag mod Stefan Kremer

(sag C-340/05)

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit – direktiv 91/439/EØF – gensidig anerkendelse af kørekort – inddragelse af kørekort i den første medlemsstat – kørekort udstedt i en anden medlemsstat – afslag på anerkendelse af førerretten i den første medlemsstat – krav om opfyldelse af de nationale betingelser for opnåelse af et nyt kørekort efter inddragelse«

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – kørekort – direktiv 91/439 (Rådets direktiv 91/439, art. 1, stk. 2, og art. 8, stk. 2 og 4) (jf. præmis 38 og domskonkl.)

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Oberlandesgericht München – fortolkning af artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) – afslag på at anerkende gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, i en situation hvor indehaverens nationale kørekort har været inddraget på grund af gentagne overtrædelser af færdselsloven, og der ikke er fastsat et forbud mod at få et nyt kørekort – pligt til først at fremlægge en medicinsk-psykologisk erklæring om egnetheden til at føre køretøjer.

Konklusion

Artikel 1, stk. 2, sammenholdt med artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Rådets direktiv 97/26/EF af 2. juni 1997, er til hinder for, at en medlemsstat på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, udstedt i en anden medlemsstat, og dermed gyldigheden af dette kørekort, så længe kørekortets indehaver, der på den første medlemsstats område er omfattet af en foranstaltning, som inddrager et tidligere kørekort, og som ikke er forbundet med et midlertidigt forbud mod at få et nyt kørekort, ikke har opfyldt betingelserne i denne første stats lovgivning for udstedelse af et nyt kørekort efter en inddragelse, herunder en undersøgelse af egnetheden til at føre køretøjer, hvorved det attesteres, at de omstændigheder, der begrundede inddragelsen, ikke længere foreligger.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 12. januar 2006, sag C-162/05 P, Entorn mod Kommissionen (appel – EUGFL – finansiering af et demonstrationsprojekt til produktion af sumac med nye former for dyrkningsteknik – ophævelse af finansiel støtte)

1. Appel – anbringender – simpel gentagelse af de for Retten påberåbte anbringender og argumenter – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, første afsnit, litra c)] (jf. præmis 42-44)

2. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurdering af oplysninger – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (Rettens procesreglement, art. 66, stk. 1) (jf. præmis 49)

3. Retspleje – bevisoptagelse (jf. præmis 55 og 56)

4. Fællesskabsret – principper – grundlæggende rettigheder – uskyldsformodning (art. 6 EU) (jf. præmis 59 og 60)

5. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurdering af fakta og beviselementer – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 65 og 68)

Angående: Appel af dommen afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 18. januar 2005, Entorn mod Kommissionen (sag T-141/01), der frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af en kommissionsbeslutning om ophævelse af finansiel fællesskabsstøtte fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen, som blev ydet sagsøgeren til et demonstrationsprojekt til produktion af sumac med nye former for dyrkningsteknik.

Konklusion: 1) Appellen forkastes.
En aflønningsordning, der er baseret på den tilbagelagte strækning, er i strid med artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, medmindre en sådan ordning ikke er til fare for færdselssikkerheden. Det tilkommer den nationale ret under hensyn til hovedsagens samtlige omstændigheder at vurdere, om dette er tilfældet.
1)

Under hensyn til bestemmelserne i artikel 6, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) skal den fortolkes således, at den ikke forud for den 1. januar 2004 på området for cabotage mellem de græske øer kan stifte rettigheder for borgerne for så vidt angår fast passager- og færgefart og tjenesteydelser, som udføres af skibe på under 650 BT.
:

Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 12. april 2005 i sag T-191/02, Lebedef mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at opsige rammeaftalen af 20. september 1974 mellem Kommissionen og de faglige organisationer og sammenslutninger og om på ny at vedtage de gennemførelsesbestemmelser vedrørende samrådets niveauer, samrådsinstansen og samrådsprocedurerne – der var aftalt mellem hovedparten af de faglige organisationer og sammenslutninger den 19. januar 2001 – der var blevet ophævet ved Rettens dom af 15. november 2001, for så vidt som de udelukkede fagforeningen »Action et Défense« fra samrådsinstansen.
Artikel 43 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et andet hjemmehørende selskab, er fritaget for selskabsskat, mens udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et ikke-hjemmehørende selskab, i hvilket det hjemmehørende selskab besidder en ejerandel, der giver det en sådan indflydelse på beslutningerne i dette ikke-hjemmehørende selskab, at det kan træffe afgørelse om dette selskabs drift, selskabsbeskattes, samtidig med at der ydes en skattegodtgørelse for den skat, som det udloddende selskab faktisk har betalt i den stat, hvor det er hjemmehørende, for så vidt som den skattesats, der gælder for udbytte af udenlandsk oprindelse, ikke er højere end den skattesats, der gælder for udbytte af indenlandsk oprindelse, og skattegodtgørelsen mindst svarer til det beløb, der er betalt i den medlemsstat, hvor det udloddende selskab er hjemmehørende, op til et maksimum på det beløb, som beskatningen i den medlemsstat, hvor det udbyttemodtagende selskab er hjemmehørende, udgør.

Artikel 56 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et andet hjemmehørende selskab, er fritaget for selskabsskat, mens udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et ikke-hjemmehørende selskab, i hvilket det hjemmehørende selskab besidder mindst 10% af stemmerettighederne, selskabsbeskattes, samtidig med at der ydes en skattegodtgørelse for den skat, som det udloddende selskab faktisk har betalt i den stat, hvor det er hjemmehørende, for så vidt som den skattesats, der gælder for udbytte af udenlandsk oprindelse, ikke er højere end den skattesats, der gælder for udbytte af indenlandsk oprindelse, og skattegodtgørelsen mindst svarer til det beløb, der er betalt i den medlemsstat, hvor det udloddende selskab er hjemmehørende, op til et maksimum på det beløb, som beskatningen i den medlemsstat, hvor det udbyttemodtagende selskab er hjemmehørende, udgør.

Artikel 56 EF skal desuden fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et andet hjemmehørende selskab, er fritaget for selskabsskat, mens udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et ikke-hjemmehørende selskab, i hvilket det besidder mindre end 10% af stemmerettighederne, selskabsbeskattes, uden at det hjemmehørende selskab ydes en skattegodtgørelse for den skat, som det udloddende selskab faktisk har betalt i den stat, hvor det er hjemmehørende.
Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 4. oktober 2007 – Olsen mod Kommissionen

(sag C-320/05 P)

»Appel – statsstøtte – søtransport – cabotagesejlads – eksisterende støtte – ny støtte – støtte, der kan erklæres forenelig med fællesmarkedet – tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens efterprøvelse af bevisbedømmelsen – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 47, 69 og 70)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – afvisning – indsigelser mod Rettens fortolkning eller anvendelse af fællesskabsretten – formaliteten [art. 225, stk. 1, EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 48-50)

3. Appel – anbringender – Domstolens efterprøvelse af Rettens nægtelse af at anordne bevisoptagelse – rækkevidde (Rettens procesreglement, art. 66, stk. 1) (jf. præmis 63 og 64)

4. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – formaliteten (jf. præmis 111)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) den 15. juni 2005 i sag T-17/02, Fred Olsen SA mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af dennes beslutning af 25. juli 2001 vedrørende statsstøttesag NN 48/2001 – Spanien – Støtte til rederiet Transmediterránea (EFT 2002 C 96, s. 4).

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Fred Olsen SA betaler sagens omkostninger.
Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 13. september 2005, Ricosmos mod Kommissionen (sag T-53/02), hvorved Retten frifandt Kommissionen for påstanden om annullation af Kommissionens beslutning (REM 09/00) af 16. november 2001, hvori den over for de nederlandske myndigheder angav, at der ikke kunne indrømmes fritagelse for importafgift i relation til en ladning cigaretter, bestemt til Den Tjekkiske Republik, med den begrundelse, at svig begået af tredjemænd i forbindelse med en ekstern fællesskabsforsendelse ikke udgør en særlig situation, som begrunder fritagelse for importafgifter.
2)

Det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til, om den nationale lovgivning – for så vidt som den begrænser antallet af erhvervsdrivende, der arbejder inden for hasardspilsektoren – er i overensstemmelse med målet om at undgå, at aktiviteter inden for denne sektor anvendes til kriminelle eller svigagtige formål.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 14. december 2006 – Meister mod KHIM

(sag C‑12/05 P)

»Appel – ansættelse – omplacering af en chef for en tjenestegren som juridisk konsulent for vicepræsidenten, der er ansvarlig for juridiske anliggender – åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet«

1. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af beviselementer – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1) (jf. præmis 39-41)

2. Tjenestemænd – organisering af tjenestegrenene – placering af personale (Tjenestemandsvedtægten, art. 7, stk. 1) (jf. præmis 45-48, 54-57, 75 og 78)

3. Appel – anbringender – utilstrækkelig begrundelse (jf. præmis 82-84)

4. Appel – anbringender – ingen identificering af den påberåbte retlige fejl – afvisning [art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 95 og 96)

5. Tjenestemænd – foranstaltning vedrørende intern organisation, der er truffet i tjenestens interesse, og som ikke skader tjenestemandens tjenesteretlige stilling eller krænker princippet om et passende forhold mellem lønklasse og stilling (Tjenestemandsvedtægten, art. 25) (jf. præmis 104)

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 28. oktober 2004, Meister mod KHIM (sag T-76/03), hvorved Retten frifandt sagsøgte i et annullationssøgsmål til prøvelse af Harmoniseringskontorets afgørelse truffet den 22. april 2002, hvorved sagsøgeren og dennes stilling som juridisk konsulent i tjenestens interesse blev underlagt vicepræsidenten, der er ansvarlig for juridiske anliggender.

Konklusion

Hovedappellen og kontraappellen forkastes.

Herbert Meister betaler omkostningerne i hovedappellen.
Appel af kendelse afsagt den 22. juli 2005 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling), Polyelectrolyte Producers Group mod Kommissionen og Rådet (sag T-376/04), om afvisning dels af et søgsmål med påstand om annullation af afgørelse nr. 59/2004 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 26. april 2004 om ændring af bilag II til EØS-aftalen (EUT L 277, s. 30), i det omfang den tillader Norge at forlange særlige koncentrationsgrænser for stoffet acrylamid, der er strengere end dem, som finder anvendelse inden for Fællesskabet, samt med påstand om, at fælleserklæringen i henhold til EØS-aftalen vedrørende revisionsklausulen på området for farlige stoffer, som blev vedtaget i Det Blandede EØS-udvalg den 26. marts 1999 (EFT C 185, s. 6), kendes retsstridig, dels af et søgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.
Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 16. marts 2005, L’Oréal mod KHIM (sag T-112/03), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om EF-ordmærket »FLEXI AIR« for varer i klasse 3 til prøvelse af afgørelse R 0396/2001-4 truffet den 15. januar 2003 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på en klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere det nævnte varemærke i en indsigelsessag rejst af indehaveren af de nationale ordmærker »FLEX« for varer i klasse 3 og 34.
Artikel 5, stk. 5, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 94/76/EF af 22. december 1994 ved indførelse af overgangsforanstaltninger vedrørende merværdiafgifter i anledning af udvidelsen af Den Europæiske Union den 1. januar 1995, skal fortolkes således, at der ikke foreligger lønarbejde, når en hest trænes med henblik på at gøre den anvendelig som ridehest eller som dresseret hest og til deltagelse i konkurrencer, og at en sådan hest under disse omstændigheder ikke kan anses for et fremstillet gode.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Frie varebevægelser

–

kvantitative restriktioner

–

foranstaltninger med tilsvarende virkning (art. 28 EF) (jf. præmis 15 og domskonkl.)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Dioikitiko Protodikeio Tripolis – fortolkning af artikel 28 EF – salg af forbagte bageriprodukter (»bake-off«-produkter) – krav om forudgående tilladelse.

Afgørelse

Konklusion

Artikel 28 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national retsforskrift, som underkaster salg af »bake-off«-produkter de samme krav, som finder anvendelse på den samlede fremstillings- og afsætningsproces for brød og traditionelle bageriprodukter.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – anbringende mod en doms præmis, der ikke er nødvendig som begrundelse for domskonklusionen – uvirksomt anbringende (jf. præmis 17)

2. Appel – anbringender – Domstolens kontrol med vurderingen af beviselementer og oplysninger – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (jf. præmis 22)

3. Appel – anbringender – urigtig vurdering af fakta – afvisning – Domstolens kontrol med vurderingen af beviselementer – udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58) (jf. præmis 28)

4. Retspleje – stævning – formkrav [statutten for Domstolen, art. 21; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 30)

Sagens genstand

Angående

Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 30. november 2005, Autosalone Ispra mod Kommissionen (sag T-250/02), hvorved Retten ikke tog en påstand til følge om, at Fællesskabet var ansvarligt for det tab, sagsøgeren angiveligt havde lidt som følge af, at en spildevandskollektor, hvis drift og vedligeholdelse påhviler Det Fælles Forskningscenter i Ispra, løb over – tilsidesættelse af procesreglerne vedrørende bevisbyrden.

Konklusion

1)

Afgørelse

Appellen forkastes.

2) Autosalone Ispra Snc betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Den fælles toldtarif – toldpositioner – kapsler, som hovedsageligt indeholder melatonin

Sammendrag

Den kombinerede nomenklatur i bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif skal fortolkes således, at kapsler med et hovedindhold af melatonin og solgt i pakninger, hvori hver enkelt kapsel svarer til en daglig dosis, og som hovedsageligt anvendes til behandling af søvnforstyrrelser og jetlag i kraft af deres stabiliserende virkning på det menneskelige nervesystem og således har en præcis terapeutisk og profylaktisk virkning, henhører under pos. 3004.

(jf. præmis 25, 26 og 30 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel

–

anbringender

–

urigtig vurdering af fakta

–

afvisning

–

Domstolens kontrol med vurderingen af de for Retten fremlagte beviser

–

udelukket, medmindre der foreligger urigtig gengivelse (art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58) (jf. præmis 17 og 18)

Sagens genstand

Angående

Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 23. november 2005 i sag T-396/04, Soffass SpA mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål anlagt af ansøgeren om figurmærket »NICKY« for varer i klasse 15 til prøvelse af afgørelse R 699/2003-1 truffet den 16. juli 2004 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede den indsigelse, der var blevet rejst af indehaveren af de nationale figurmærker »NOKY« og »noky« for varer i klasse 16.

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Soffass SpA betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – manglende identifikation af den retlige fejl – formaliteten [art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 23, 24 og 29)

2. Appel – anbringender – faktisk vildfarelse – afvisning – Domstolens efterprøvelse af de fremlagte beviser – udelukket, bortset fra forvanskning [art. 225 EF; Domstolens statut, art. 58, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 26, 27 og 29)

Sagens genstand

Angående

Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt den 26. oktober 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling), Ouariachi mod Kommissionen (sag T-124/04), hvorved Retten frifandt sagsøgte for en påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren skulle have lidt som følge af de formodede ulovlige handlinger begået af en ansat ved Kommissionens delegation i Khartoum (Sudan).

Afgørelse

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Jamal Ouariachi betaler sagens omkostninger.