ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Formålet med en meddelelse om ledig stilling er dels at informere de interesserede så præcist som muligt om betingelserne for at kunne bestride den stilling, der skal besættes, for at gøre det muligt for dem at bedømme, om det har noget formål for dem at indgive en ansøgning, dels at fastlægge den retlige ramme, i forhold til hvilken institutionen har til hensigt at gennemføre sammenligningen af ansøgernes fortjenester.

De oplysninger, der er indeholdt i en meddelelse om ledig stilling med henblik på oprettelse af reservelister til ansættelse af medarbejdere, om, at der skulle afholdes en skriftlig prøve, og ligeledes dem, der er indeholdt i vejledningen til ansøgere, var bindende for Fusion for Energy og skulle således respekteres af udvælgelseskomitéen og ansættelsesmyndigheden. Meddelelsen henviste udtrykkeligt til den nævnte vejledning, og de oplysninger vedrørende afholdelsen af en skriftlig prøve, der var indeholdt i den nævnte vejledning, udgjorde som følge af denne henvisning en integrerende del af den nævnte meddelelse.

Idet udvælgelseskomitéen foretog en evaluering af sagsøgeren og de andre egnede ansøgere uden af have afholdt en skriftlig prøve, overholdt den følgelig ikke de nærmere regler, der var fastsat i meddelelsen om ledig stilling, selv om den var forpligtet til at overholde den. Udvælgelsesproceduren var således behæftet med en ulovlighed.

(jf. præmis 45, 46 og 54)
2)

Afgørelsen af 23. juli 2014 truffet af Europa-Kommissionens Kontor for »Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder« (PMO) annulleres, for så vidt som Kommissionen i henhold til denne afgørelse havde afvist at udbetale udlandstillæg til Richard Zink for perioden fra den 1. september 2007 til den 30. april 2009.
4.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-ældre varemærke, der består af et EU-varemærke-afslag på registrering, da der foreligger en relativ registreringshindring, selv om denne er begrænset til en del af Unionen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25)
Hvad angår kvalificeringen af et varemærke som et »positionsmærke« skal det bemærkes, at hverken forordning nr. 207/2009 om EU-varemærker eller forordning nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 40/94 om EF-varemærker omtaler sådanne varemærker som en særlig kategori af varemærker. Eftersom artikel 4 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 4 i forordning 2017/1001) imidlertid ikke indeholder en udtømmende liste over tegn, der kan udgøre EU-varemærker, er denne omstændighed uden relevans for spørgsmålet om, hvorvidt »positionsmærker« kan registreres.

Det fremgår endvidere, at »positionsmærker« grænser op til kategorierne af figurmærker og tredimensionale varemærker, idet de vedrører anbringelsen af figurative eller tredimensionale bestanddele på en vares overflade. Endvidere følger det af selvsamme retspraksis, at kvalifikationen af et »positionsmærke« som et figurmærke eller et tredimensionalt varemærke eller som en særlig kategori af varemærker er uden relevans ved bedømmelsen af, hvorvidt et varemærke har fornødent særpræg.

Det skal i øvrigt bemærkes, at retspraksis anerkender den mulighed, at figurmærker i virkeligheden udgør »positionsmærker«.

(jf. præmis 32-34)
Det følger af artikel 7, stk. 1, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten vedtaget af Kommissionen, at hvad angår en overførsel til Unionens pensionsordning af de pensionsrettigheder, som en tjenestemand har optjent i henhold til en national eller international pensionsordning, er afgørelser om anerkendelse af godskrivning af pensionsgivende tjenesteår baseret på størrelsen af den kapital, der kan overføres på datoen for registreringen af anmodningen, således som denne fremsendes af de kompetente nationale eller internationale myndigheder til ansættelsesmyndigheden, i givet fald med fradrag af det beløb, der udgøres af revurderingen af kapitalen mellem datoen for anmodningen om overførsel og datoen for den faktiske overførsel. Det fremgår desuden heraf, at det kun er i tilfælde, når det ikke er muligt for den kompetente nationale eller internationale myndighed at fremsende værdien af pensionsrettighederne på datoen for registreringen af anmodningen, at der i den ajourførte kapital, der faktisk overføres, fratrækkes en almindelig rente. I det tilfælde, hvor de kompetente nationale eller internationale myndigheder har fremsendt værdien af pensionsrettighederne på datoen for registreringen af anmodningen, kan denne således ikke foretage noget fradrag i dette beløb og beregningen af de pensionsgivende tjenesteår skal derfor foretages på grundlag af hele det nævnte beløb.

(jf. præmis 23)
1.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25, 26 og 93)
3.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn-geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser-brug i et varemærke af en generisk bestanddel indeholdt i en oprindelsesbetegnelse, der er sammensat af flere bestanddele-lovlig-bedømmelse af nævnte bestanddels generiske karakter-kontorets kompetence (Rådets forordning nr. 2081/92, art. 13, stk. 1, første afsnit) (jf. præmis 25-27)
I overensstemmelse med artikel 55, stk. 1, i forordning nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse og artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 874/2009 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2100/94 for så vidt angår sagsbehandlingen ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) har CPVO’s administrationsråd bemyndigelse til at overlade ansvaret for den tekniske afprøvning af sorter af den omhandlede art til en eller flere kompetente organer i en medlemsstat.

Den forudgående og entydige udpegelse af den prøvningsmyndighed, der er ansvarlig for den tekniske afprøvning af enhver art eller sort, som tilhører den samme mutationsgruppe, i overensstemmelse med den generelle opbygning af det system for EF-sortsbeskyttelse, der er indført ved forordning nr. 2100/94, samt med ligebehandlingsprincippet, retssikkerhedsprincippet og gennemsigtighedsprincippet, som ligger til grund for denne forordning. Nævnte generelle opbygning og de nævnte principper kræver nemlig, at alle ansøgte sorter, som tilhører den samme muterede plantegruppe af en given art, skal vurderes på samme vilkår.

(jf. præmis 48, 52 og 53)
3.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–absolutte registreringshindringer–varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber–begreb–varemærke, der udgøres af et ord eller en neologisme, som består af en sammensætning af bestanddele [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18 og 19)
3.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-absolutte registreringshindringer-varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber-begreb-varemærke, der udgøres af et ord eller en neologisme, som består af en sammensætning af bestanddele [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 18 og 19)
5.

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik–restriktive foranstaltninger over for Syrien–forbud mod indrejse eller transit samt indefrysning af midler over for visse personer og enheder, der er ansvarlige for den voldelige undertrykkelse af civilbefolkningen–karakteren af disse foranstaltninger–foranstaltninger udelukkende af bevarende karakter–ingen strafferetlig karakter–ingen tilsidesættelse af princippet ne bis in idem (Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 50) (jf. præmis 91 og 92)
7.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme–beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art–beviser, der skal fremlægges af indehaveren–fremtidig, ikke hypotetisk risiko for utilbørlig udnyttelse eller skade (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 64)
3.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art–risiko for forveksling med det ældre varemærke–vurdering af risikoen for forveksling–fastlæggelse af den relevante kundekreds–kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 34)
3.

EU-institutionerne–offentlighedens ret til aktindsigt–forordning nr. 1049/2001–afslag på aktindsigt i et dokument med henvisning til, at dokumentet ikke eksisterer, eller at den pågældende institution ikke er i besiddelse heraf–formodning for, at de ikke eksisterer, såfremt den berørte institution hævder dette–simpel formodning, som kan afkræftes på grundlag af relevante og samstemmende indicier (Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 2, stk. 3) (jf. præmis 34-37)
4.

Den Europæiske Union–domstolskontrol af lovligheden af institutionernes retsakter–restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine–indefrysning af midler iværksat over for personer involveret i uretmæssig tilegnelse af statens midler og over for fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem–omfanget af kontrollen–bevis for grundlaget for foranstaltningen–forpligtelse for Rådet til systematisk at kontrollere de beviselementer, som fremlægges af myndighederne i et tredjeland–foreligger ikke [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41 og 47; Rådets afgørelse 2014/119/FUSP og (FUSP) 2016/318; Rådets forordning 2016/311] (jf. præmis 81-83, 85, 86, 91, 92, 94, 95 og 134)
1.

Tjenestemænd–ansættelsesvilkår for de øvrige ansatte–midlertidigt ansat–hjælpeansat–kriterium for sondringen–stillingen af midlertidig eller permanent karakter–usikkerhed ved kontrakten om ansættelse som hjælpeansat (Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 2 og 3) (jf. præmis 30-32)
I tilfælde af komplicerede vurderinger råder EU’s myndigheder på visse områder af EU-retten over et vidt skøn, således at Unionens retsinstansers kontrol med disse vurderinger begrænser sig til en efterprøvelse af, om procedureregler er overholdt, om begrundelsen er tilstrækkelig, om de faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det anfægtede valg er foretaget, er materielt rigtige, og om der foreligger en åbenbar vildfarelse eller magtfordrejning.

Det samme gør sig gældende for så vidt angår forskningsforslags videnskabelige topkvalitet, der foretages af et ekspertpanel under Det Europæiske Forskningsråd (EFR) og individuelle evaluatorer for de pågældende discipliner. I denne forbindelse godtgør den eventuelle forskel mellem de samlede individuelle vurderinger og det pågældende panels endelige afgørelse ikke, at der foreligger en forfølgelse af et andet formål end forskning af videnskabelig topkvalitet, tilsidesættelse af EFR’s regler eller et åbenbart urigtigt skøn fra panelets side. Den eventuelle forskel mellem flertallet af de individuelle evaluatorers holdninger og panelets afgørelse er nemlig udtryk for et normalt forløb for en procedure for vurdering af et forskningsforslags videnskabelige interesse og værdi. Medmindre det godtgøres, at der foreligger faktuelle fejl eller åbenbart urigtige skøn, er den mulighed, at et forhold, der alene fremhæves i en enkelt individuel vurdering, ændrer panelets holdning, således udtryk for et normalt forløb for en procedure for videnskabelig vurdering og er ikke i strid med EFR’s regler.

(jf. præmis 70, 71, 76, 77 og 80)
Procesreglementets artikel 51, stk. 4, bestemmer, at justitssekretæren, hvis en parts fuldmagt til sin advokat ikke indleveres, giver den pågældende part en rimelig frist til at tilvejebringe denne. Denne bestemmelse skal fortolkes således, at det er muligt at rette op på det forhold, at der mangler en fuldmagt på tidspunktet for sagsanlægget, idet der efterfølgende kan fremlægges et dokument, der bekræfter, at der foreligger en sådan fuldmagt.

Tilsyn med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag opfylder hovedsageligt to formål. Det første formål består i at gøre det muligt for Den Europæiske Centralbank at tage højde for de risici, der kan ramme et kreditinstitut, og som ikke stammer fra kreditinstituttet selv, men fra den koncern, som det tilhører. Det andet formål med tilsynet med kreditinstitutkoncerner på et konsolideret grundlag består i at undgå, at tilsynet med de enheder, der udgør de pågældende koncerner, splittes op på forskellige tilsynsmyndigheder.

Artikel 2, stk. 21, litra c), i forordning nr. 468/2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder, og de betingelser, der er fastsat i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 575/2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber, som den førstnævnte bestemmelse henviser til, skal, for at overholde formålet med forordning nr. 1024/2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, derfor fortolkes under hensyntagen til lovgivers ønske om at give Den Europæiske Centralbank mulighed for at skabe sig et samlet overblik over de risici, som et kreditinstitut er udsat for, og om at undgå en opsplitning af tilsynet mellem Den Europæiske Centralbank og de nationale myndigheder.

Hvad angår det egentlige formål med artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 575/2013 vedrører denne forordning de tilsynsmæssige krav, som finder anvendelse på kreditinstitutter. I denne forbindelse fremgår det mål, der forfølges med nævnte bestemmelse, klart af dens ordlyd, og det består i at indrømme den kompetente myndighed mulighed for helt eller delvis at undtage et eller flere kreditinstitutter, der er beliggende i samme medlemsstat, og som er fast tilknyttet et centralt organ, der kontrollerer dem, og som er etableret i samme medlemsstat, fra nogle af forordningens krav. For så vidt som de betingelser, som er fastsat i nævnte bestemmelse, imidlertid ikke finder anvendelse i medfør af denne forordning med henblik på at vurdere muligheden for en undtagelse fra kravene på et individuelt niveau, men derimod finder anvendelse på grund af henvisningen i artikel 2, stk. 21, litra c), i forordning nr. 468/2014, skal der kun tages hensyn til formålene med sidstnævnte og ikke til det egentlige formål med artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 575/2013.

(jf. præmis 57, 58, 60, 63-65 og 69)
2.

Retslig procedure–stævning–formkrav–detaljeret redegørelse for søgsmålsgrundene og de anbringender, der gøres gældende for Personaleretten [Statutten for Domstolen, art. 21; procesreglementet for Retten for EU-Personalesager, art. 50, stk. 1, litra e)] (jf. præmis 25)
Det er kun retsakter, som har retligt bindende virkninger, der kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling, som kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål. Der skal lægges vægt på indholdet af den retsakt, der påstås annulleret, med henblik på at afgøre, hvorvidt den kan gøres til genstand for søgsmål, men den form, hvori retsakten er vedtaget, er principielt uden betydning

Det forholder sig således med fakturaer, der er knyttet som bilag til en afgørelse fra Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), hvormed det pålægges en ansøger om registrering af et stof at betale restbeløbet af det gebyr, der finder anvendelse på store virksomheder, og en administrationsafgift, idet de beløb, som svarer til disse poster, er anført i fakturaerne. Bilag anses nemlig generelt for at udgøre en del af det dokument, som de er knyttet til, med den følge, at den normative kraft, som de har, er identisk med den, der karakteriserer de bestemmelser, som udgør det overordnede dokument. Der er ikke noget, der adskiller den nævnte afgørelse fra fakturaer, som samlet set udgør en enkelt retsakt, der består af to dele, nemlig en administrativ del (afgørelsen) og en regnskabsmæssig del (fakturaerne, der er knyttet som bilag), idet denne retsakt alene udtrykker ECHA’s konstatering af, at de beviser, der kræves i henhold til ordningen, ikke er blevet fremlagt, og viser ECHA’s vilje til at drage konsekvenserne deraf ved at pålægge ansøgeren finansielle forpligtelser. Denne enkelte retsakt skaber retligt bindende virkninger, der kan påvirke ansøgerens interesser ved væsentligt at ændre sagsøgerens retsstilling, eftersom den har til konsekvens, at ansøgeren ikke kan opnå det nedsatte gebyr, der finder anvendelse på små eller mellemstore virksomheder, og at denne skal betale restbeløbet af det gebyr, der finder anvendelse på store virksomheder samt den administrationsafgift, der er fastsat ved ordningen under sådanne omstændigheder.

(jf. præmis 18-21 og 25-27)
10.

Europa-Parlamentet–regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til medlemmerne–godtgørelse til parlamentarisk assistance–manglende dokumentation for forskriftsmæssig anvendelse–tilbagebetalingspligt–betingelserne for ydelse af den nævnte godtgørelse forelå på tidspunktet for anmodningen herom–ingen betydning (Europa-Parlamentets præsidiums afgørelse om gennemførelsesbestemmelser til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, art. 33) (jf. præmis 133)
7.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art–risiko for forveksling med det ældre varemærke–EU-figurmærkerne GiCapri »a giacchett’e capri« et CAPRI [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 67, 68 og 91-93)
3.

EU-varemærker-definition på og erhvervelse af et EU-varemærke-relative registreringshindringer-indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art-risiko for forveksling med det ældre varemærke-figurmærket HISPANITAS JOY IS A CHOICE og ordmærket JOY [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 31, 35, 42-44, 54 og 56)
Hvis Kommissionen ikke efter en første undersøgelse inden for rammerne af den i artikel 108, stk. 3, TEUF fastsatte procedure kan nå til den opfattelse, at en foranstaltning ikke udgør »støtte« som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eller hvis den kvalificeres som støtte, der er forenelig med EUF-traktaten, eller når Kommissionen ved denne procedure ikke har kunnet overvinde alle vanskelighederne ved bedømmelsen af, om den omhandlede foranstaltning er forenelig med det indre marked, er den forpligtet til at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF uden at have nogen skønsbeføjelse i denne henseende.

Både med udgangspunkt i omstændighederne ved vedtagelsen af den anfægtede retsakt og i de vurderinger, som Kommissionen har lagt til grund, skal det undersøges, om der foreligger sådanne alvorlige vanskeligheder, hvilket vil forpligte Kommissionen til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, på et objektivt grundlag ved at sammenholde afgørelsens begrundelser med de oplysninger, som Kommissionen havde til rådighed, da den traf afgørelse om den omtvistede støttes forenelighed med det indre marked. I denne forbindelse kan den usædvanligt lange varighed af den indledende undersøgelse af en statsforanstaltning, der ikke er anmeldt, men som har været genstand for en klage fra en konkurrerende virksomhed, på 31 måneder sammen med andre forhold indikere, at Kommissionen havde alvorlige vanskeligheder ved bedømmelsen, som indebar et behov for at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF.

For så vidt som både forløbet med den indledende undersøgelsesprocedure og ændringen af den omhandlede situation såvel som de heraf følgende yderligere udvekslinger mellem dels Kommissionen og den berørte medlemsstat, dels Kommissionen og den konkurrerende virksomhed, udgør objektive omstændigheder, som har kunnet medvirke til en forlængelse af varigheden af den indledende undersøgelse af de foranstaltninger, der er identificeret som statsstøtte i klagen, kan den indledende undersøgelsesprocedures varighed på 31 måneder, selv om den i væsentlig grad overskrider den varighed, der i princippet er påkrævet for en første undersøgelse af de foranstaltninger, som er anfægtet i klagen, ikke i sig selv påvise, at der forelå alvorlige vanskeligheder, som forpligtede Kommissionen til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i artikel 108, stk. 2, TEUF.

(jf. præmis 46, 48, 63-65, 72 og 73)
5.

EU-ret–principper–ligebehandling–nødvendigheden af at overholde legalitetsprincippet–ikke muligt at påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre (jf. præmis 88 og 91)
4.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–relative registreringshindringer–indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et omdømme–beskyttelse af det ældre varemærke med omdømme udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art–ordmærket THE RICH PRADA–ord- og figurmærket PRADA (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 53, 55 og 57)
2.

Landbrug–fælles landbrugspolitik–integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger–enkeltbetalingsordning–beregning af referencebeløbet–betalingsrettigheder fra den nationale reserve–betingelser for ydelse–landbrugere, der har anmeldt færre hektar end det antal, der svarer til de betalingsrettigheder, de har fået tildelt–mulighed for tildeling af ydelse, når der ikke foreligger en ansøgning fra en landbruger–udelukket (Rådets forordning nr. 73/2009, art. 41, stk. 3; Kommissionens forordning nr. 1120/2009, syvende betragtning og art. 18, samt nr. 1122/2009, art. 15) (jf. præmis 37-39)
4.

EU-varemærker–definition på og erhvervelse af et EU-varemærke–absolutte registreringshindringer–tegn, som udelukkende består af en udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat–begreb–andre udformninger, der giver mulighed for at opnå det samme tekniske resultat–uden betydning for registreringshindringen [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra e), nr. ii)] (jf. præmis 22, 36, 56 og 79)
4.

Institutionernes retsakter–begrundelse–forpligtelse–rækkevidde–restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine–indefrysning af pengemidler tilhørende personer, der er ansvarlige for uretmæssig tilegnelse af ukrainske statsmidler–afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne–kortfattet begrundelse tilladt–grænser–begrundelse, der ikke kan bestå af en generel og stereotyp formulering [Art. 296, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2, litra a); Rådets afgørelse (FUSP) 2016/318; Rådets forordning (EU) 2016/311] (jf. præmis 116-118)