ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Der er sket en tilsidesættelse af traktatens artikel 87, stk. 1, for så vidt som det ved den anfægtede beslutning er blevet fundet, at den i italiensk lovgivning fastsatte punktafgiftsfritagelse udgjorde statsstøtte. Det gøres i den forbindelse gældende, at de pågældende punktafgiftsfritagelser ikke er statsstøtte, men at de snarere er en del af det nationale skattesystems sammenhæng, således som affattelsen af direktiv 2003/96/EF (1) bekræfter. Såfremt der er tale om statsstøtte, ville denne støtte i hvert fald indtil den 31. december 2006 nemlig udtrykkeligt være tilladt i henhold til nævnte direktiv. Under henvisning til de pågældende foranstaltningers påstået selektive karakter bemærkes det, at disse foranstaltninger gælder generelt for samtlige virksomheder, der anvender mineralolier til produktionen af aluminiumoxid. Den omstændighed, at der i Italien kun findes én fabrik, hvor der anvendes mineralolier som led i produktionen, har udelukkende faktisk betydning og kan ikke forhindre bestemmelsens generelle rækkevidde.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/18

Sag anlagt den 6. april 2007 — BVGD mod Kommissionen

(Sag T-104/07)

(2007/C 129/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antwerpen, Belgien) (ved lawyers G. Vandersanden, L. Levi og C. Ronzi)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af beslutningen af 26. januar 2007, hvorved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afviste klagen indgivet af BVGD under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelige grunde til yderligere tiltag (Sag COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers).

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 26. januar 2007 i konkurrencesagen COMP/39.221/B-2 — BGVD/De Beers, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens klage vedrørende krænkelser af artikel 81 og 82 EF, i forbindelse med det Supplier of Choice-system, der anvendes af De Beers Group til distribution af rådiamanter, under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at foretage sig yderligere i anledning af sagsøgerens klage.

Sagsøgeren gør gældende, at De Beers — en producent af rådiamanter, der ifølge sagsøgeren hovedsageligt var aktiv i de indledende omsætningsled med salg af rådiamanter — gennem sit Supplier of Choice-system forsøger at udvide sin kontrol over markedet med henblik på at dække hele diamantkæden fra mine til forbruger, dvs. også de efterfølgende omsætningsled.

Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder som klager. Sagsøgeren gør gældende, i) at Kommissionen forhindrede sagsøgeren i at udøve sin ret til aktindsigt i henhold til artikel 8, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 773/2004 (1) i de dokumenter, hvorpå Kommissionen baserede sin foreløbige vurdering, ii) at Kommissionen lagde upassende pres på sagsøgeren ved sin forvaltning af tidsfristerne i sagen, iii) at Kommissionen i sin korrespondance med sagsøgeren skabte usikkerhed om, på hvilket trin proceduren befandt sig, og iv) at Kommissionen ikke gav sagsøgeren lejlighed til at deltage i proceduren.

For det andet anfører sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte begrebet fællesskabsinteresse og foretog åbenbare fejlskøn, urigtig retsanvendelse og tilsidesatte begrundelsespligten.

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2004 L 123, s. 18).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 129/20

Sag anlagt den 8. april 2007 — Spira mod Kommissionen

(Sag T-108/07)

(2007/C 129/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgien) (ved lawyers J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis og A. Vallery)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Kommissionens beslutning af 26. januar 2007 i henhold til artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 773/2004 i sag COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice annulleres.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 26. januar 2007 i konkurrencesagen COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens klage vedrørende krænkelser af artikel 81 og 82 EF, i forbindelse med det Supplier of Choice-system, der anvendes af De Beers Group til distribution af rådiamanter, under henvisning til, at der ikke foreligger tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at foretage sig yderligere i anledning af sagsøgerens klage.

Sagsøgeren gør gældende, at De Beers — en producent af rådiamanter, der ifølge sagsøgeren hovedsageligt var aktiv i de indledende omsætningsled med salg af rådiamanter — gennem sit Supplier of Choice-system forsøger at udvide sin kontrol over markedet med henblik på at dække hele diamantkæden fra mine til forbruger, dvs. også de efterfølgende omsætningsled.

Til støtte for søgsmålet påberåber sagsøgeren sig tre anbringender.

For det første gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen forsømte sin pligt til at gennemføre en omhyggelig og uvildig undersøgelse af klagen og med omhu og upartiskhed at efterprøve den konkurrenceforvridende adfærd, der blev anfægtet i klagen.

For det andet anfører sagsøgeren, at Kommissionen ikke i lyset af den involverede virksomheds størrelse, den geografiske rækkevidde af den konkurrencebegrænsende adfærd og de skader, der som følge af krænkelserne er påført konkurrencen og det indre marked, kunne påstå, at der ikke forelå tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at følge op på klagen.

For det tredje og sidste, anfører sagsøgeren, at Kommissionen konkluderede, at der ikke var tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at følge op på sagen, på baggrund af en urigtig bedømmelse af sagens faktiske og retlige omstændigheder, idet:

1) Kommission forsømte at tage det klare, offentligt udtrykte konkurrencebegrænsende formål med De Beers' begrænsede selektive distributionssystem i betragtning;

2) Kommissionen kunne ikke vurdere den konkurrencebegrænsende virkning af De Beers' distributionssystem uden først at vurdere De Beers' dominans og markedsstyrke;

3) Kommissionen forsømte at tage den række af elementer, der blev bragt til dens kundskab i klagen, som påviser systemets karakter af misbrug og konkurrencebegrænsning, i betragtning;

4) Kommissionen fejlvurderede virkningen af det reviderede kommissorium for ombudsmanden, (Terms of Refence for the Ombudsman), som De Beers havde indført for at løse uenigheder om gennemførelsen af distributionssystemet; og
DA Den Europæiske Unions Tidende C 117/26

Sag anlagt den 13. marts 2007 — Mineral and Chemical Company »EuroChem «mod Rådet

(Sag T-84/07)

(2007/C 117/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Open Joint Stock Company Mineral and Chemical Company »EuroChem «(Moskva, Rusland) (ved lawyers P. Vander Schueren og B. Evtimov)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

— Annullation af den anfægtede forordning, særligt dennes artikel 1, for så vidt som den vedrører sagsøgeren og dens forbundne selskaber, gengivet i betragtning 14, litra a) og b), i den anfægtede forordning.

— Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren, som er russisk producent og eksportør af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1911/2006 af 19. december 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Algeriet, Belarus, Rusland og Ukraine efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 (1).

Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at fællesskabsinstitutionerne fastsatte sagsøgerens normalværdi ukorrekt og foretog en forkert sammenligning af eksportprisen, således at det med urette blev konstateret, at der forelå dumping. Fællesskabsinstitutionerne foretog dermed en række åbenbare fejlvurderinger og tilsidesættelser af fællesskabsrettens grundlæggende principper.

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at fællesskabsinstitutionerne har overtrådt grundforordningens (2) artikel 11, stk. 1 og stk. 3, ved ikke at genoptage en undersøgelse i forbindelse med udløbsundersøgelsen efter grundforordningens artikel 11, stk. 2, og ved at vedtage den anfægtede forordning og dermed forlænge afgifterne på deres oprindelige niveau, selv om de både havde pligt og til og mulighed for at genoptage en undersøgelse enten ex officio eller som følge af tilstrækkelige beviser fremlagt af sagsøgeren.

(1) EUT 2006 L 365, s. 26.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).
—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning for den skade, han har lidt, på et beløb, der fastsættes efter Rettens skøn, dog mindst 2 000,00 EUR.
ix)

Kommissionen tilsidesatte forpligtelsen til at iagttage bestemmelser fastsat af samme institution, idet den undlod at tage i betragtning, at Trade-Stomil deltog i kartellet passivt eller ved at følge dets leder.
—

Begået en åbenbar vurderingsfejl ved at antage, at de samme faktiske omstændigheder var tilstrækkelige til at bevise, at Tavorex var involveret, men utilstrækkelige til at bevise, at en anden producent var involveret.
Med det første anbringende, der er opdelt i tre led, gør Dow Chemical Company (herefter »TDCC«) gældende, at Kommissionen foretog urigtig retsanvendelse, a) da den lagde til grund, at TDCC havde begået en overtrædelse med støtte i den antagelse, at et helejet datterselskab i det væsentlige følger de anvisninger, der gives af moderselskabet, uden at kontrollere, hvorvidt moderselskabet faktisk havde udøvet en sådan beføjelse, b) da den pålagde selskabet en bøde, idet den lagde til grund, at selskabet var ansvarlig for overtrædelser begået af dets datterselskaber og c) idet den undlod at foretage et skøn ved afgørelsen af, hvorvidt beslutningen skulle rettes til TDCC eller ej.
—

Kommissionen foretog et urigtigt skøn, da den tilsidesatte beviserne for, at sagsøgerens besiddelse af alle aktierne i selskabet Kaučuk udelukkende havde finansiel karakter eller, subsidiært, at den foretog et åbenbart urigtigt skøn, da den tilsidesatte beviser, der godtgjorde, at Kaučuk optrådte på markedet som en uafhængig enhed uden nogen indblanding fra sagsøgerens side vedrørende Kaučuks salgs- og markedsføringspolitik angående styrenbutadiengummi fremstillet ved emulsion polymerisation, og at
DA Den Europæiske Unions Tidende C 82/52

Sag anlagt den 19. februar 2007 — Vtesse Networks mod Kommissionen

(Sag T-54/07)

(2007/C 82/107)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Vtesse Networks (St. Albans, Det Forenede Kongerige) (ved barrister H. Mercer)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Annullation af beslutningens artikel 1, for så vidt som den fastslog, at Det Forenede Kongeriges anvendelse af ejendomsskatten på BT plc's udenlandske faste ejendom fra 1995 til slutningen af 2005 ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2006/951/EF (1) af 12. oktober 2006, hvorved det blev fastslået, at Det Forenede Kongeriges anvendelse af ejendomsskatten på BT plc og Kingston Communications plc's udenlandske faste ejendom fra 1995 til slutningen af 2005 ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 87, stk. 1, EF.

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har undladt at vurdere og/eller undersøge den konkurrenceulempe, som sagsøgeren har lidt over for BT plc på marginalen, da sagsøgeren på linje med BT plc indgav bud for kontrakter med kunder vedrørende lejede højkapacitetskredsløb ved hjælp af optiske fibre.

Sagsøgeren har gjort gældende, at har Kommissionen begået en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 87, stk. 1, EF, især ved ikke at definere det relevante marked og dermed undlade at identificere den fordel, som BT plc i forhold til konkurrencen på marginalen faktisk blev tildelt.

Sagsøgeren har ydermere gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en åbenbar urigtig vurdering af hensynet til og relevansen af den gruppe aftaler, hvori sagsøgeren konkurrerede med BT plc, og undladt at foretage en tilstrækkelig undersøgelse af de faktiske omstændigheder vedrørende konkurrencen på marginalen, som førte til Kommissionens antagelse af, at BT plc havde en markedsandel på 12 %, hvorimod den mest relevante markedsandel for BT plc ifølge sagsøgeren lå på 78 %.

Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen ikke har angivet en tilstrækkelig begrundelse i den anfægtede beslutning med hensyn til den konkurrence, som egentlig fandt sted mellem sagsøgeren og BT plc.

(1) Kommissionens beslutning af 12.10.2006 om Det Forenede Kongeriges opkrævning af ejendomsskat af udenlandsk fast ejendom i forbindelse med teleinfrastruktur i Det Forenede Kongerige (C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)) (meddelt under nummer K(2006) 4378) (EUT 2006 L 383, s. 70).
—

Endvidere er der i den anfægtede beslutning heller ikke taget hensyn til princippet om kapitalselskabers begrænsede ansvar, der kan genfindes i selskabsretten, som er fælles for medlemsstaterne, de internationale retlige erfaringer og selve fællesskabsretten. Det er en tilgang, som samtidig ikke ses at være i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat inden for anvendelsesområdet for de fællesskabsretlige konkurrenceregler ved efterfølgelse/overførelse af virksomheder. Også på baggrund heraf er beslutningens begrundelse fuldstændigt mangelfuld.
d)

at fastsætte grundbeløbet for den bøde, der skulle pålægges sagsøgerne, i strid med retningslinjerne for fastsættelse af bøder (2) og proportionalitets- og ligebehandlingsprincippet.
Movimondo har til støtte for sin påstand om annullation af beslutningen af 1. december 2006 gjort fem anbringender gældende.

Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 93, 96 og 114 i Rådets forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, og at artikel 133 og 175 i Kommissionens forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 1605/2002 er ulovlige, idet de udgør en tilsidesættelse af artikel 183 i Rådets forordning nr. 2988/1995 af 18. december 1995.

Sagsøgeren har med det andet anbringende gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig og ufuldstændig vurdering af faktiske omstændigheder, der er tilskrevet sagsøgeren, og at der ikke er afgørende omstændigheder, der kan lægges til grund for sanktionsbeslutningen.

Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af det almindelige princip om retten til kontradiktion.

Sagsøgeren har med det fjerde anbringende gjort gældende, at der er sket et fejlskøn af de faktiske omstændigheder, der er lagt til grund for sanktionen, og at ikke-eksisterende omstændigheder er lagt til grund. Sagsøgeren har i samme forbindelse gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, og at der foreligger en begrundelsesmangel hvad angår funktionerne »effektivitet, proportionalitet og afskrækkende virkning«, der er opregnet i artikel 114 i finansforordning nr. 1605/2002.

Endelig har sagsøgeren som det femte anbringende gjort gældende, at de projekter, der ligger til grund for den anfægtede beslutning, for det første er ubestemte, samt at forældelsesfristen er overskredet. Sagsøgeren har samtidig gjort gældende, at den fællesskabsret, som fastsatte sanktionen, er ugrundet, og at der er sket en tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning nr. 2988/95 af 18. december 1995. For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 175 og 133 i Kommissionens forordning nr. 2342/2002.
Sagsøgeren har med det andet anbringende gjort gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med en væsentlig formforskrift og undlader at tage hensyn til artikel 33 EF. Sagsøgeren har således anført, at GD for Landbrug og ikke GD for Konkurrence var det kompetente direktorat til at foretage undersøgelsen og træffe de processuelle og formelle skridt i forbindelse med beslutningen.
—

Tilsidesættelse af direktiverne om udbud af offentlige kontrakter for så vidt angår medtagelsen af »erfaringskriteriet« blandt tildelingskriterierne. Den sagsøgende medlemsstat har i denne forbindelse gjort gældende, at dette kriterium, selv om det ikke udtrykkeligt er omfattet af den gældende ordning, er tilladeligt i henhold til Fællesskabets retsinstansers praksis, og at anvendelsen af dette kriterium aldrig vil kunne udgøre en grov og åbenbar tilsidesættelse af fællesskabsretten, men under alle omstændigheder svarer til en undskyldelig retlig fejl, på grund af bestemmelsens manglende klarhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 155/30

Sag anlagt den 7. maj 2007 — United Technologies mod Kommissionen

(Sag T-146/07)

(2007/C 155/57)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: United Technologies Corp. (Hartford, De Forenede Stater) (ved lawyer A. Winckler og solicitor J. Temple Lang)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgerens påstande

— Den bøde, som United Technologies Corp blev pålagt ved beslutningen, annulleres eller nedsættes væsentligt.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

— Retten træffer enhver anden foranstaltning, den måtte finde nødvendig.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators), hvorved sagsøgeren sammen med andre virksomheder blev fundet ansvarlig for at have deltaget i fire enkeltstående, sammenhængende og fortsatte tilsidesættelser af artikel 81, stk. 1, EF ved opdeling af markeder gennem aftaler eller samordning om udbud og salgsaftaler, installation, vedligeholdelse og modernisering af elevatorer og rulletrapper.

Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fortrinsvis gjort gældende, at Kommissionen uberettiget har fundet, at den blotte retlige besiddelse af et helejet datterselskab medfører, at moderselskabet er erstatningsansvarligt. Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, i) at der i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1) kræves beviser for forsæt eller uagtsomhed, ii) at moderselskabet skal udøve en reel kontrol over datterselskabets forretningspolitik i overtrædelsesperioden eller kende til adfærden og undlade at handle for at bringe denne til ophør, og iii) at moderselskabets erstatningsansvar for datterselskabets antitrust-overtrædelser skal støttes på dets faktiske adfærd og ikke dets indflydelsesmuligheder.

Dernæst har sagsøgeren gjort gældende, at selskabet har afkræftet enhver formodning for erstatningsansvar, eftersom dets datterselskaber selvstændigt bestemte deres daglige forretningsadfærd, og de relevante ansatte handlede i strid med instrukserne, efter at sagsøgeren havde truffet enhver rimelig foranstaltning for at sikre overholdelsen af konkurrencereglerne. Endvidere formåede Kommissionen ifølge sagsøgeren ikke at angive årsagerne til, at den fandt, at sagsøgeren ikke havde afkræftet formodningen for erstatningsansvar.

Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at forhøjelsen på 70 % af sagsøgerens bøde med hensyn til størrelse og afskrækkende virkning er uberettiget og uforholdsmæssig.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den har fundet, at sagsøgeren er ansvarlig for sine datterselskabers ulovlige adfærd, hvorimod Kommissionen anvendte et andet juridisk kriterium til at finde, at Mitsubishi Electric Corporation Japan ikke var ansvarlig for sit datterselskabs adfærd.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 155/28

Sag anlagt den 26. april 2007 — Chi Mei Optoelectronics Europe and Chi Mei Optoelectronics UK mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-140/07)

(2007/C 155/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Chi Mei Optoelectronics Europe BV (Hoofddorp, Nederlandene), Chi Mei Optoelectronics UK Ltd (Havant, Det Forenede Kongerige) (ved lawyers S. Völker, F. Louis og A. Vallery)

Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Sagsøgernes påstande

Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:

— Den anfægtede beslutning annulleres i sin helhed.

— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved deres søgsmål anfægter sagsøgerne Kommissionens beslutning K(2007) 546 af 15. februar 2007, hvorved Kommissionen i henhold til artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1) har pålagt sagsøgerne at udlevere specifikke oplysninger og dokumenter om adfærd, der er genstand for efterforskning i sag COMP/F/39309 — Thin Films Transistors Liquid Crystal Displays.

Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede beslutning er ulovlig, idet Kommissionen savner efterforsknings- og tvangsfuldbyrdelseskompetence til at pålægge datterselskaber i EU at fremlægge dokumenter og udlevere oplysninger, der udelukkende kontrolleres og opbevares af juridiske personer, der befinder sig uden for Kommissionens myndighedsområde. Det gøres derfor gældende, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fremsætte en formel anmodning om oplysninger til sagsøgerne, hvorved de pålægges at udlevere dokumenter og oplysninger, der udelukkende kontrolleres og besiddes af deres moderselskab, som er beliggende uden for EU.

Mere præcist anfører sagsøgerne, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 18, stk. 1 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003, fordi den ser bort fra princippet om ejerskabet til og kontrollen over dokumenterne, og dermed den underforståede begrænsning af disse bestemmelser. I tillæg gør sagsøgerne gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter folkerettens almindelige principper om territorialitet, suverænitet, ikke-indblanding og lighed mellem stater ved den påståede kompetence til at træffe tvangsforanstaltninger i forhold til en virksomhed uden for EU.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
—

Der foreligger ikke forudsætninger for, at sagsøgeren er ansvarlig in solidum med sine datterselskaber, da sagsøgeren ikke har deltaget i overtrædelserne, da datterselskaberne er juridisk og økonomisk uafhængige, og da der ikke foreligger en særlig begrundelse for at udstrække ansvaret til at omfatte sagsøgeren.