ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Den forældelsesfrist, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2988/95, finder ikke kun anvendelse på retsforfølgning af uregelmæssigheder, der fører til pålæggelse af administrative sanktioner som omhandlet i forordningens artikel 5, men ligeledes på retsforfølgning, der fører til vedtagelse af administrative foranstaltninger som omhandlet i forordningens artikel 4. Selv om samme forordnings artikel 3, stk. 3, giver medlemsstaterne mulighed for at anvende forældelsesfrister, der er længere end de frister på 4 eller 3 år, der er fastsat i denne artikels stk. 1, første afsnit, og som følger af almindelige retsregler, som var gældende før datoen for den pågældende forordnings vedtagelse, går anvendelsen af en 20-årig forældelsesfrist ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå målet om beskyttelse af Unionens finansielle interesser.
2)

Artikel 3, stk. 1, litra e), tredje led, i første direktiv 89/104 skal fortolkes således, at registreringshindringen i denne bestemmelse kan finde anvendelse på et tegn, der udelukkende består af udformningen af en vare, der har flere egenskaber, som kan give den flere væsentlige værdier. Den tilsigtede kundekreds’ opfattelse af en vares udformning udgør alene et enkelt af bedømmelseskriterierne med henblik på afgørelsen af, om den omhandlede registreringshindring skal finde anvendelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 421/15

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. oktober 2014 — Société Fonderie 2A mod Ministre de l'Économie et des Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig)

(Sag C-446/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - sjette momsdirektiv - artikel 8, stk. 1, litra a) - fastlæggelse af stedet for levering af goder - leverandør, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvor erhververen er etableret - forarbejdning af godet i den medlemsstat, hvor erhververen er etableret))

2014/C 421/20

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société Fonderie 2A

Sagsøgt: Ministre de l'Économie et des Finances

Konklusion

Artikel 8, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at stedet for leveringen af et gode, der er blevet solgt af et selskab, som er etableret i en medlemsstat, til en erhverver, som er etableret i en anden medlemsstat, og hvorpå sælgeren med henblik på at gøre godet egnet til levering har fået en tjenesteyder, som er etableret i denne anden medlemsstat, til at udføre færdiggørelsesarbejde inden at få tjenesteyderen til at forsende godet til erhververen, skal anses for at befinde sig i den medlemsstat, hvori sidstnævnte er etableret.

(1) EUT C 304 af 19.10.2013.
1)

Bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 af 6. maj 2009, skal fortolkes således, at det kræver, at den maskinlæsbare persondataside i pas, der udstedes af medlemsstaterne, skal opfylde samtlige obligatoriske specifikationer i Den Internationale Organisation for Civil Luftfarts (ICAO) dokument 9303, del 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 421/14

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 1. oktober 2014 — E mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-436/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 2201/2003 - artikel 8, 12 og 15 - kompetence vedrørende forældreansvar - procedure om forældremyndigheden over et barn, som har sit sædvanlige opholdssted i moderens bopælsmedlemsstat - aftale om værneting til fordel for en ret i barnets faders bopælsmedlemsstat - rækkevidde))

2014/C 421/19

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: E

Sagsøgt: B

Konklusion

Kompetencen i spørgsmål vedrørende forældreansvar for en ret i en medlemsstat — som følger af, at indehaverne af forældreansvaret efter fælles overenskomst har anlagt sag for den pågældende ret som omhandlet i artikel 12, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 — ophører, når der er truffet en endelig afgørelse inden for rammerne af den pågældende sag.

(1) EUT C 298 af 12.10.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 421/16

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 2. oktober 2014 — Vlaams Gewest mod Heidi Van Den Broeck (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)

(Sag C-525/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles landbrugspolitik - forordning (EF) nr. 2419/2001 - integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger - arealstøtteansøgninger - artikel 33 - sanktioner - forsætligt begåede uregelmæssigheder))

2014/C 421/22

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van Cassatie van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vlaams Gewest

Sagsøgt: Heidi Van Den Broeck

Konklusion

Artikel 33, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/2004 af 23. januar 2004, skal fortolkes således, at landbrugeren i tilfælde af forsætligt begåede uregelmæssigheder, som konstateres inden for rammerne af en arealstøtteansøgning, fratages hele den støtte, som landbrugeren ville være berettiget til i henhold til den støtteordning, som denne ansøgning vedrører, og i henhold til hvilken den afgrødegruppe, som var omfattet af denne uregelmæssighed, var støtteberettiget.

(1) EUT C 377 af 21.12.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 421/12

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 2. oktober 2014 — Orgacom BVBA mod Vlaamse Landmaatschappij (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien)

(Sag C-254/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - afgifter med tilsvarende virkning som told - interne afgifter - importafgift på husdyrgødning, der importeres til regionen Flandern - artikel 30 TEUF og 110 TEUF - afgift, der skal betales af importøren - forskellige afgifter, alt efter om husdyrgødningen er importeret eller hidrører fra regionen Flandern))

2014/C 421/15

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Orgacom BVBA

Sagsøgt: Vlaamse Landmaatschappij

Konklusion

Artikel 30 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en afgift som den, der er fastsat i artikel 21, stk. 5, i regionen Flanderns dekret af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening fra gødningsstoffer, som ændret ved dekret af 28. marts 2003, som udelukkende finder anvendelse på import til regionen Flandern af overskydende husdyrgødning og anden gødning, som opkræves hos importøren, mens afgiften af overskydende gødning, der er produceret på det flamske område, opkræves hos producenten, og som beregnes på grundlag af en anden fremgangsmåde end den, der anvendes ved beregningen af sidstnævnte afgift. Det er i denne forbindelse uden betydning, at den medlemsstat, fra hvilken den overskydende gødning importeres til regionen Flandern, anvender en afgiftsnedsættelse ved udførsel af denne gødning til andre medlemsstater.

(1) EUT C 207 af 20.7.2013.
3)

Artikel 66 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, og artikel 251 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 312/2009 af 16. april 2009, er i overensstemmelse med den grundlæggende ret til lighed for loven, som er nedfældet i artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i det tilfælde, hvor de nævnte bestemmelser i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 1791/2006 og nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 312/2009, inden for rammerne af den i artikel 28 TEUF og 31 TEUF omhandlede fælles toldtarif ikke giver mulighed for efter ansøgning at erklære en forkert toldangivelse for ugyldig og således indrømme en modtager, som kunne have påberåbt sig fritagelsen for antidumpingtold, hvis fejlen ikke var sket, en sådan fritagelse.
2)

Artikel 5, stk. 3, litra n), i direktiv 2001/29, sammenholdt med direktivets artikel 5, stk. 2, litra c), skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat giver offentligt tilgængelige biblioteker, der er omfattet af disse bestemmelser, retten til at digitalisere værkerne i deres samlinger, hvis denne reproduktionshandling er nødvendig for tilrådighedsstillelsen af disse værker for brugerne ved dertil indrettede terminaler på stedet i disse institutioner.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 409/12

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. september 2014 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Münster (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-152/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - direktiv 2003/96/EF - beskatning af energiprodukter og elektricitet - undtagelser - energiprodukter, som befinder sig i standardtanke i kommercielle motorkøretøjer med henblik på anvendelse som brændstof til disse - begrebet »standardtanke« som omhandlet i dette direktivs artikel 24, stk. 2 - tanke, som er indbygget af en karrosserifabrik eller af en af konstruktørens forhandlere))

2014/C 409/16

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Hauptzollamt Münster

Konklusion

Begrebet »standardtanke« som omhandlet i artikel 24, stk. 2, første led, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at det ikke udelukker tanke, der er permanent indbygget i kommercielle motorkøretøjer og konstrueret til køretøjernes direkte brug af brændstoffet, når disse tanke er indbygget af en anden end konstruktøren, for så vidt som disse tanke muliggør direkte brug af brændstoffet som drivmiddel både for nævnte køretøjer og eventuelt for køleanlæg eller andre anlæg under transporten.

(1) EUT C 189 af 29.6.2013
DA Den Europæiske Unions Tidende C 409/9

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2014 — Essent Energie Productie BV mod Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-91/13) (1)

((Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, og artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 - anvendelsesområde - indførelse af nye restriktioner for etableringsretten, den frie udveksling af tjenesteydelser og betingelserne for adgangen til arbejdsmarkedet - forbud - fri udveksling af tjenesteydelser - artikel 56 TEUF og 57 TEUF - udstationering af arbejdstagere - tredjelandsstatsborgere - krav om beskæftigelsestilladelse ved tilrådighedsstillelse af arbejdskraft))

2014/C 409/12

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Essent Energie Productie BV

Sagsøgt: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

Konklusion

Artikel 56 TEUF og 57 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken det — når arbejdstagere fra en tredjestat stilles til rådighed af en virksomhed etableret i en anden medlemsstat for en virksomhed etableret i den første medlemsstat, som anvender disse med henblik på at gennemføre arbejde for en anden virksomheds regning, som ligeledes er etableret i denne samme medlemsstat — er en betingelse for en sådan tilrådighedsstillelse, at disse arbejdstagere er i besiddelse af en beskæftigelsestilladelse.

(1) EUT C 147 af 25.5.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 409/13

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. september 2014 — sag indledt af K Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-219/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 98, stk. 2 - bilag III, nr. 6) - nedsat momssats finder alene anvendelse på trykte bøger - bøger udgivet på andre fysiske medier end papir pålagt den normale momssats - afgiftsneutralitet))

2014/C 409/17

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

K Oy

Konklusion

Artikel 98, stk. 2, første afsnit, i og bilag III, nr. 6), til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/47/EF af 5. maj 2009, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorved trykte bøger pålægges en nedsat momssats, og bøger, der udgives på et andet fysisk medium, såsom CD, CD-rom eller USB-nøgle, pålægges den normale momssats, forudsat at princippet om afgiftsneutralitet, som udgør et led i det fælles momssystem, overholdes, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.

(1) EUT C 178 af 22.6.2013.
1)

EU-retten og navnlig artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter de almindelige retter, der træffer afgørelse som appelinstans eller som øverste instans, er forpligtede til, når de finder, at en national lov er i strid med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, under sagen til forfatningsdomstolen at indgive en begæring om en generel annullation af loven i stedet for blot at undlade at anvende loven i det konkrete tilfælde, for så vidt som den omstændighed, at denne procedure skal indledes i første række — såvel før indgivelsen af en sådan begæring for den nationale ret, som har til opgave at kontrollere loves forfatningsmæssighed, som i givet fald efter afgørelsen vedrørende nævnte begæring fra denne ret — forhindrer disse almindelige retter i at udøve deres mulighed for eller opfylde deres forpligtelse til at forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen. Derimod skal EU-retten og navnlig artikel 267 TEUF fortolkes således, at den ikke er til hinder for en sådan national lovgivning, forudsat at disse almindelige retter fortsat: — på et hvilket som helst tidspunkt under proceduren, som de finder passende, og selv efter proceduren for almindelig prøvelse af retsregler kan forelægge Domstolen ethvert præjudicielt spørgsmål, som de finder nødvendigt — kan anordne alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre en foreløbig domstolsbeskyttelse af de ved EU-retten sikrede rettigheder, og — efter en sådan procedure kan undlade at anvende den omhandlede nationale lovbestemmelse, hvis de finder den i strid med EU-retten. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning kan fortolkes i overensstemmelse med disse krav i EU-retten.
1)

Artikel 4, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2299/2001 af 26. november 2001, sammenholdt med artikel 24 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at eksportrestitution indrømmes under særlige omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor udførslen fandt sted uden fremlæggelse af eksportlicensen, hvis eksistens imidlertid var godtgjort på tidspunktet for udførselsangivelsen, og som blev fremlagt af eksportøren inden for den yderligere frist på en uge, som det kompetente toldsted indrømmede for fremlæggelse deraf.
1)

Den Italienske Republik — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 1, sammenholdt med artikel 6, litra a), i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, og artikel 4 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, idet den ikke har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at undgå, at en del af det kommunale affald, der bliver afleveret på deponeringsanlæggene SubATO i Rom, bortset fra anlægget i Cecchina og anlæggene SubATO i Latina, ikke underkastes en behandling, der omfatter en tilstrækkelig sortering af de forskellige affaldsfraktioner og stabiliseringen af deres organiske fraktioner. — har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2008/98, idet den ikke i regionen Lazio har skabt et integreret og tilstrækkeligt net af affaldshåndteringsanlæg under iagttagelse af den bedste tilgængelige teknik.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. oktober 2014 — Elena Petru mod Casa Județeană de Asigurări de Sănătate Sibiu og Casa Națională de Asigurări de Sănătate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Sibiu — Rumænien)

(Sag C-268/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 22, stk. 2, andet afsnit - sygeforsikring - hospitalsbehandling ydet i en anden medlemsstat - afslag på forhåndstilladelse - mangel på lægemidler og basalt medicinsk udstyr))

(2014/C 439/07)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Sibiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Elena Petru

Sagsøgt: Casa Județeană de Asigurări de Sănătate Sibiu og Casa Națională de Asigurări de Sănătate

Konklusion

Artikel 22, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 592/2008 af 17. juni 2008, skal fortolkes således, at den i samme artikels stk. 1, litra c), nr. i), krævede tilladelse ikke kan nægtes, når en mangel på lægemidler og basalt medicinsk udstyr er årsag til, at den pågældende hospitalsbehandling ikke kan ydes rettidigt i den socialt sikredes bopælsmedlemsstat. Denne umulighed skal vurderes i forhold til alle denne medlemsstats hospitaler, som kan yde den nævnte behandling, og i forhold til den tidsperiode, hvori behandlingen kan opnås rettidigt.

(1) EUT C 207 af 20.7.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/6

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. oktober 2014 — Isabelle Gielen mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)

(Sag C-299/13) (1)

((Beskatning - direktiv 2008/7/EF - artikel 5, stk. 2, og artikel 6 - kapitaltilførselsafgifter - afgift på omdannelse af ihændehaverpapirer til værdipapirer noteret på navn eller til værdipapirer i elektronisk form))

(2014/C 439/08)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Grondwettelijk Hof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Isabelle Gielen

Sagsøgt: Ministerraad

Konklusion

Artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 2008/7/EF af 12. februar 2008 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at den er til hinder for, at der opkræves en afgift i forbindelse med en omdannelse af ihændehaverpapirer til værdipapirer noteret på navn eller til værdipapirer i elektronisk form, således som det er tilfældet i hovedsagen. En sådan afgift kan ikke anses for at være begrundet i henhold til nævnte direktivs artikel 6.

(1) EUT C 226 af 3.8.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/9

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. oktober 2014 — Ministero dell'Economia e delle Finanze og Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) mod Yesmoke Tobacco SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-428/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - direktiv 95/59/EF og 2011/64/EU - punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak - fastsættelsen af en punktafgift - princip om fastsættelse af en punktafgiftssats for alle cigaretter - medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en minimumspunktafgift - cigaretter i den laveste prisgruppe - nationale bestemmelser - særlig kategori af cigaretter - fastsættelse af punktafgiften til 115 %))

(2014/C 439/12)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ministero dell'Economia e delle Finanze og Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

Sagsøgt: Yesmoke Tobacco SpA

Konklusion

Artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 6, i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der ikke fastsætter samme minimumspunktafgift for alle cigaretter, men en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe.

(1) EUT C 313 af 26.10.2013.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 439/8

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. oktober 2014 — Cristiano Blanco (sag C-344/13) og Pier Paolo Fabretti (sag C-367/13) mod Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale I di Roma — Ufficio Controlli (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria provinciale di Roma — Italien)

(Forenede sager C-344/13 og C-367/13) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - skattelovgivning - indtægter hidrørende fra gevinster ved hasardspil - beskatningsforskel mellem de gevinster, der er opnået i udlandet, og de gevinster, som hidrører fra nationale spillesteder))

(2014/C 439/11)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione tributaria provinciale di Roma

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Cristiano Blanco (sag C-344/13) og Pier Paolo Fabretti (sag C-367/13)

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale I di Roma — Ufficio Controlli

Konklusion

Artikel 52 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der pålægger gevinster ved hasardspil opnået ved spillesteder beliggende i andre medlemsstater indkomstskat, og som fritager tilsvarende indtægter for denne skat, når de hidrører fra spillesteder beliggende på dens eget område.

(1) EUT C 260 af 7.9.2013.
2)

I et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, og hvis det antages, at toldmyndighederne ikke kan give yderligere oplysninger om den foretagne undersøgelse, skal spørgsmålet om, hvorvidt toldmyndighederne skal medvirke ved den berørte parts begæring om på egen regning at foretage en undersøgelse i det af denne angivne oprindelsesland, og spørgsmålet om, hvorvidt det har nogen betydning, at dele af vareprøverne blev opbevaret i en periode, og at den berørte part havde kunnet få rådighed over disse med henblik på undersøgelse i et andet laboratorium, og hvorvidt toldmyndighederne i givet fald skulle have gjort den berørte part opmærksom på, at der stadigt var dele af vareprøverne til rådighed, og at den pågældende kunne anmode om at få disse prøver udleveret med henblik på en sådan undersøgelse, undersøges på grundlag af national procesret.