Dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 8. maj 1996. - Adia Interim SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Offentlige tjenesteydelsesaftaler - Vikarer - Bud behæftet med regnefejl - Begrundelse for afslag - Ingen pligt for den ordregivende myndighed til at kontakte tilbudsgiveren. - Sag T-19/95.



Samling af Afgørelser 1996 side II-00321



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Institutionernes retsakter ° begrundelse ° forpligtelse ° raekkevidde ° afslag paa et bud i forbindelse med indgaaelse af en offentlig tjenesteydelsesaftale

(EF-traktaten, art. 190; Raadets direktiv 92/50, art. 12, stk. 1)

2. De Europaeiske Faellesskabers budget ° finansforordningen ° regler om udbud ° pligt for en institution til at tage kontakt med en tilbudsgiver efter aabningen af buddene ° foreligger ikke

[Kommissionens forordning nr. 3418/93, art. 99, litra h), nr. 2]

3. De Europaeiske Faellesskabers aftaler ° indgaaelse af en aftale efter udbud ° institutionernes skoensbefoejelser ° domstolskontrol ° graenser

Sammendrag

1. Det foelger af artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som i medfoer af artikel 126 i forordning nr. 3418/93 finder anvendelse paa Faellesskabets institutioners indgaaelse af aftaler, hvis aftalebeloebet overstiger den i direktivets artikel 7, stk. 1, fastsatte beloebsgraense, at en institution opfylder den begrundelsespligt, der paahviler den i forhold til forbigaaede deltagere i udbud, hvis den i foerste omgang noejes med straks at underrette de paagaeldende om afslaget paa deres bud ved en ubegrundet meddelelse og efterfoelgende giver de tilbudsgivere, der udtrykkeligt anmoder herom, en individuel begrundelse inden for femten dage.

Denne fremgangsmaade er i overensstemmelse med formaalet med begrundelsespligten i henhold til traktatens artikel 190, der indebaerer, at begrundelsen klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som er lagt til grund af den faellesskabsinstitution, der har udstedt retsakten, dels saaledes at de beroerte personer kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels saaledes at domsmyndigheden kan udoeve sin proevelsesret.

Det forhold, at de beroerte tilbudsgivere foerst modtager en begrundet beslutning efter en udtrykkelig anmodning herom fra deres side, begraenser paa ingen maade deres mulighed for at forsvare deres rettigheder for Retten. Soegsmaalsfristen i henhold til traktatens artikel 173, stk. 5, begynder nemlig foerst at loebe fra det tidspunkt, hvor den begrundede beslutning bliver meddelt tilbudsgiveren, forudsat at denne har indgivet anmodningen om en begrundet beslutning inden for en rimelig frist efter at have faaet kendskab til afslaget paa sit bud.

2. Den omstaendighed, at en institution i henhold til artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93 om gennemfoerelsesbestemmelser til visse bestemmelser i finansforordningen, der som udgangspunkt i forbindelse med udbud forbyder enhver form for kontakt mellem institutionen og den bydende efter aabningen af buddene, undtagelsesvis kan tage initiativ til en saadan kontakt, "hvis et bud noedvendiggoer, at der indhentes yderligere oplysninger, eller med henblik paa at korrigere aabenlyse, materielle fejl i udformningen af buddet", giver ikke grundlag for den slutning, at der gaelder en pligt til at tage kontakt med en tilbudsgiver, hvis tilbud indeholder en regnefejl.

Der kan heller ikke ud fra princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet antages at gaelde en saadan forpligtelse i et tilfaelde, hvor den myndighed, der skal undersoege tilbuddene, har opdaget, at et af disse indeholder en gennemgaaende regnefejl, der ikke kan betegnes som saerlig aabenbar, og hvis naermere karakter eller aarsag den ikke har kunnet fastlaegge. I et saadant tilfaelde ville enhver kontakt med den paagaeldende tilbudsgiver nemlig indebaere en risiko for, at denne, under paaskud af blot at have foretaget en rettelse, afgiver et nyt bud, hvilket kan foere til en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet, idet de oevrige deltagende virksomheder ikke faar samme mulighed.

3. Institutionerne har en vid skoensmargen i relation til de faktorer, der skal tages i betragtning ved indgaaelse af en aftale efter udbud, og Rettens kontrol skal begraense sig til en undersoegelse af, om der foreligger en aabenbar og alvorlig vildfarelse.

Parter

I sag T-19/95,

Adia interim SA, Bruxelles, ved advokat Vincent Thiry, Liège, advokat Christian Jacobs, Bremen, og advokaterne Hans Joachim Priess og Klaus Heinemann, Koeln, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Tom M. Gilliams, 47, Grand-rue,

sagsoeger,

mod

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved de juridiske konsulenter Xénophon A. Yataganas og Hendrik van Lier, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,

sagsoegt,

angaaende paastande om annullation af Kommissionens beslutning, som meddelt sagsoegeren den 5. december 1994, hvori der gives afslag paa det bud, sagsoegeren havde afgivet paa grundlag af udbud nr. 94/21/IX.C.1 vedroerende udlejning af vikarer, og om annullation af Kommissionens beslutning, som meddelt sagsoegeren den 21. december 1994, om at give den omhandlede kontrakt til selskaberne Ecco, Gregg og Manpower,

har

DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS

(Fjerde Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke,

justitssekretaer: ekspeditionssekretaer B. Pastor,

paa grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 14. februar 1996,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

Sagens faktiske omstaendigheder

1 Med henblik paa at sikre, at den kan faa stillet vikarer til raadighed, indgaar Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber regelmaessigt rammekontrakter med vikarbureauer, som den udvaelger paa grundlag af udbud. Da de i 1994 gaeldende rammekontrakters udloeb var naert forestaaende, bekendtgjorde Kommissionen i supplementet til De Europaeiske Faellesskabers Tidende af 13. juli 1994 (EFT S 132, s. 129) et offentligt udbud vedroerende udlejning af vikarer (offentligt udbud nr. 94/21/IX.C.1). Det fremgaar af punkt 2 i udbuddet, at Kommissionen agtede at indgaa rammekontrakter med tre vikarbureauer.

2 I punkt 15 i udbuddet angives foelgende tildelingskriterier:

"° daekning af de forskellige stillinger, der skal besaettes, samt de sproglige kvalifikationer

° organisation, service, staaen til raadighed

° priser".

3 Prisen skulle beregnes efter nogle retningslinjer, der var fastsat i udbudsbetingelserne. Tilbudsgiverne skulle ud fra nogle af Kommissionen angivne grundvederlag for hver enkelt type ydelse foerst fastsaette en nettotimeloen, dernaest en bruttotimeloen og endelig en faktureringstimetakst. Denne udgoer tilbudsprisen.

4 Netto- og bruttotimeloenssatserne skulle angives i belgiske francs, mens faktureringstaksterne skulle angives i ecu. Bruttotimeloenssatserne fremkom paa grundlag af nettotimeloenssatserne under anvendelse af de relevante sociale og fiskale bestemmelser i belgisk ret. Med henblik paa at omregne bruttotimeloenssatserne til faktureringstakster skulle tilbudsgiverne fastsaette en koefficient, som omfattede samtlige deres omkostninger, deres fortjeneste og en kurs for omregningen fra belgiske francs til ecu.

5 Det sagsoegende selskabs virksomhed bestaar udelukkende i udlejning af vikarer. Det er ubestridt, at selskabet paa det for sagen relevante tidspunkt var hovedleverandoer af vikarer til Kommissionen, og at det altid har opfyldt sine aftaler med Kommissionen til dennes tilfredshed.

6 Den 30. august 1994 afgav sagsoegeren et bud paa baggrund af udbud nr. 94/21/IX.C.1. Der er enighed mellem parterne om, at buddet indeholdt en gennemgaaende regnefejl.

7 Buddene blev aabnet den 6. oktober 1994. Med henblik paa vurderingen af, hvilke af tilbuddene der opfyldte de formelle betingelser og udvaelgelseskriterierne, gav udvaelgelseskomitéen 30 point for kriteriet daekning af de forskellige stillinger og sproglige kvalifikationer, 30 point for kriteriet organisation, service og disponibilitet og 40 point for priskriteriet.

8 Det fremgaar af bilag 7 (d) til udvaelgelseskomitéens rapport, som sammenfatter bedoemmelsen ud fra de tre tildelingskriterier, at sagsoegeren laa som nummer to med 48 point ud af 60 mulige efter bedoemmelsen ud fra de to foerste kriterier, dels daekning af de forskellige stillinger og sproglige kvalifikationer, dels organisation, service og disponibilitet.

9 Med henblik paa bedoemmelsen ud fra priskriteriet valgte udvaelgelseskomitéen foelgende fremgangsmaade: Den gav det maksimale antal point (40) til det laveste tilbud og trak derefter fem point fra de oevrige tilbud, alt efter hvor meget disse laa over det laveste tilbud. Der blev saaledes givet 35 point til de tilbud, der var op til 5% dyrere end det laveste tilbud, 30 point til dem, der var mellem 5 og 10% dyrere, 25 point til dem, der var mellem 10 og 15% dyrere, og saa fremdeles ned til et minimum paa 10 point. Da de af sagsoegeren tilbudte priser laa mere end 50% over priserne i det laveste tilbud, fik det omtvistede tilbud kun 10 point for priskriteriet, hvorefter det faldt fra placeringen som nummer to til en placering som nummer ti.

10 De tre tilbud, som Kommissionen antog, fik 73 eller 74 point. Sagsoegerens tilbud fik 58 point (28 for kriteriet daekning af stillingerne og sprogkvalifikationer, 20 for kriteriet organisation, service og disponibilitet og 10 for priskriteriet).

11 Det er ubestridt, at udvaelgelseskomitéen var klar over, at der var en regnefejl i sagsoegerens tilbud. I komitéens rapport af 3. november 1994 bemaerkede den, at "tilbuddet fra Adia, som trods alt er hovedleverandoer i oejeblikket, opnaar en daarlig placering, fordi de angivne faktureringstakster afviger for meget fra gennemsnittet af de andre tilbud. Den forskel, der er konstateret i Adia' s tilbud, som ligger mere end 50% hoejere end de oevrige, skyldes en gennemgaaende fejl i beregningen af faktureringstaksterne ud fra bruttotimeloenssatserne".

12 Ved skrivelse af 5. december 1994 meddelte Kommissionen sagsoegeren, at der blev givet afslag paa selskabets tilbud. Det hedder i skrivelsen:

"Jeg takker for Deres deltagelse i ovennaevnte udbud. Jeg maa desvaerre meddele Dem, at Kommissionen efter en grundig og sammenlignende undersoegelse af de afgivne bud og en udtalelse fra Det Raadgivende Udvalg for Indkoeb og Aftaler ° CCAM ° har fundet, at Deres tilbud ikke kan antages."

13 Ved skrivelse af 9. december 1994 anmodede sagsoegeren om at blive gjort bekendt med begrundelsen for afslaget.

14 Ved skrivelse af 21. december 1994 besvarede Kommissionen denne anmodning om en begrundelse saaledes:

"Jeg anerkender hermed modtagelsen af Deres skrivelse af 9. december 1994, hvori De anmoder om at blive gjort bekendt med begrundelsen for afslaget paa Deres selskabs tilbud.

Jeg skal i det foelgende beskrive den fremgangsmaade, som udvaelgelseskomitéen har fulgt.

1. Komitéen har undersoegt hvert enkelt tilbud paa samme maade uden forskelsbehandling. Dette indebaerer bl.a., at det ikke var nogen fordel i forhold til de oevrige tilbudsgivere allerede at vaere Kommissionens medkontrahent.

2. Som anfoert i udbudsbetingelserne, skulle der kun antages tre bud og ikke seks som tidligere.

3. Der blev modtaget 22 bud inden for den fastsatte frist, hvoraf to ifoelge udvalget for aabning af buddene ikke opfyldte de specifikke udbudsbetingelser.

4. To af de resterende tyve bud opfyldte ikke de betingelser for deltagelse i udbuddet, der er anfoert i punkt 6 i udbudsbetingelserne.

5. Seks af de atten bud, der opfyldte betingelserne for deltagelse i udbuddet, var ikke udformet under hensyntagen til alle de i punkt 7 i udbudsbetingelserne opstillede udvaelgelseskriterier.

6. De tolv udvalgte tilbud, herunder tilbuddet fra Deres selskab, blev derefter bedoemt paa grundlag af de tre tildelingskriterier, der er anfoert i punkt 8 i udbudsbetingelserne, nemlig:

° daekning af de forskellige stillinger, der skal besaettes, samt de sproglige kvalifikationer

° organisation, service, staaen til raadighed

° priser.

7. Paa baggrund af denne bedoemmelse antog udvaelgelseskomitéen de tilbud, der opnaaede flest point, som de oekonomisk mest fordelagtige. Der er tale om tilbuddene fra selskaberne Ecco, Gregg og Manpower.

Resultatet af udbuddet er saaledes fremkommet ved en noeje overholdelse af reglerne om fri konkurrence, som ikke gjorde det muligt at antage Deres selskabs tilbud. Resultatet aendrer dog intet ved, at Kommissionen har vaeret tilfreds med samarbejdet med Deres selskab i henhold til den tidligere rammekontrakt."

Retsforhandlinger og parternes paastande

15 Sagsoegeren har paa denne baggrund ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 7. februar 1995 anlagt naervaerende sag.

16 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:

° Kommissionens beslutning, som meddelt sagsoegeren den 5. december 1994, om ikke at antage det bud, sagsoegeren havde afgivet paa grundlag af udbud nr. 94/21/IX.C.1, annulleres.

° Kommissionens beslutning, som meddelt sagsoegeren den 21. december 1994, om at give den i udbud nr. 94/21/IX.C.1 omhandlede kontrakt til selskaberne Ecco, Gregg og Manpower, annulleres.

° Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

17 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:

° Frifindelse for saa vidt angaar sagsoegerens to foerste anbringender og afvisning for saa vidt angaar det tredje anbringende.

° Subsidiaert: frifindelse for saa vidt angaar sagsoegerens tre anbringender.

° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Annullationspaastandene

18 Sagsoegeren har gjort tre anbringender gaeldende. De to foerste anbringender, som er fremfoert i staevningen, drejer sig dels om en tilsidesaettelse af begrundelsespligten, dels om en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet og et aabenbart urigtigt skoen. Det tredje anbringende, som er fremfoert i replikken, gaar ud paa, at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om god forvaltningsskik, af vaesentlige formforskrifter og af artikel 99, litra h), nr. 2, i Kommissionens forordning (Euratom, EKSF, EF) nr. 3418/93 af 9. december 1993 om gennemfoerelsesbestemmelser til visse bestemmelser i finansforordningen af 21. december 1977 (EFT L 315, s. 1, herefter "forordning nr. 3418/93").

Formaliteten

Parternes argumenter

19 Kommissionen har anfoert, at det tredje anbringende boer afvises, da det foerst er blevet fremsat i replikken, og da det ikke er stoettet paa omstaendigheder, som er kommet frem under sagens behandling.

20 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at det tredje anbringende er stoettet paa "omstaendigheder, der er naevnt i svarskriftet og i bilagene".

Rettens bemaerkninger

21 I henhold til procesreglementets artikel 48, stk. 2, maa der ikke fremsaettes nye anbringender under sagens behandling, medmindre de stoettes paa retlige eller faktiske omstaendigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne.

22 Det tredje anbringende har to led. Sagsoegeren goer for det foerste gaeldende, at det udbud, der blev bekendtgjort i supplementet til Tidende, er i strid med artikel 99 i forordning nr. 3418/93, idet det ikke indeholder hovedparten af de i henhold til denne bestemmelse kraevede oplysninger. Selskabet goer for det andet gaeldende, at artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93 paa baggrund af princippet om god forvaltningsskik indebaerer, at Kommissionen havde pligt til at tage kontakt med selskabet med henblik paa at faa skabt klarhed om dets bud.

23 Hvad angaar anbringendets foerste led bemaerkes, at sagsoegeren forud for sagens anlaeg kunne faa kendskab til saavel det udbud, selskabet reagerede paa, som forordning nr. 3418/93, der blev offentliggjort i Tidende den 16. december 1993 (EFT L 315). Anbringendets foerste led er saaledes ikke stoettet paa omstaendigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne i procesreglementets artikel 48, stk. 2' s forstand, og maa derfor afvises.

24 Anbringendets andet led findes at burde antages til realitetsbehandling, idet det er stoettet paa en relevant faktisk omstaendighed, som er kommet frem under sagens behandling, nemlig det forhold, at udvaelgelseskomitéen havde opdaget, at der var en gennemgaaende regnefejl i sagsoegerens bud. Da sagsoegeren imidlertid i denne forbindelse blot gentager et argument, som selskabet har fremfoert i tilknytning til det andet anbringende, vil Retten tage stilling hertil i forbindelse med behandlingen af det andet anbringende.

Realiteten

Det foerste anbringende om en tilsidesaettelse af begrundelsespligten

° Parternes argumenter

25 Sagsoegeren har for det foerste gjort gaeldende, at en tilbudsgiver, der har deltaget i et udbud afholdt en faellesskabsinstitution med henblik paa indgaaelse af en offentlig aftale, kan kraeve, at institutionen, samtidig med at den meddeler tilbudsgiveren, at hans tilbud afslaas, giver en individuel begrundelse for afslaget. Ifoelge sagsoegeren foelger denne ret direkte af EF-traktatens artikel 190, hvorfor Retten ikke skal anvende artikel 12, stk. 1, i Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1, herefter "direktiv 92/50"), sammenholdt med artikel 126 i forordning nr. 3418/93, selv om institutionerne i medfoer af disse bestemmelser kan begrunde afslag efterfoelgende.

26 Efter sagsoegerens opfattelse foelger det af det saaledes anfoerte, at Retten med henblik paa at afgoere, om Kommissionen har overholdt sin begrundelsespligt, udelukkende boer tage hensyn til den begrundelse, der er indeholdt i skrivelsen af 5. december 1994, og ikke til begrundelsen i skrivelsen af 21. december 1994, som er givet for sent. Da det er ubestridt, at skrivelsen af 5. december 1994 ikke indeholder nogen form for begrundelse, maa Retten ifoelge sagsoegeren noedvendigvis konkludere, at der er sket en tilsidesaettelse af traktatens artikel 190.

27 Sagsoegeren har for det andet gjort gaeldende, at begrundelsen i skrivelsen af 21. december 1994 under alle omstaendigheder maa betragtes som utilstraekkelig, da den ikke goer det muligt at paavise de noejagtige grunde til afslaget paa selskabets tilbud. Mens udbuddet og udbudsbetingelserne opstiller tre praecise tildelingskriterier, er skrivelsen af 21. december 1994 ifoelge sagsoegeren alene baseret paa en generel bemaerkning om, at de tre udvalgte selskabers tilbud er de "oekonomisk mest fordelagtige".

28 Kommissionen har heroverfor anfoert, at den i medfoer af artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/50 er berettiget til kun at give en begrundelse til de forbigaaede tilbudsgivere, der udtrykkeligt anmoder herom. Ifoelge Kommissionen finder bestemmelsen anvendelse i det foreliggende tilfaelde i medfoer af artikel 126 i forordning nr. 3418/93, hvorefter Raadets direktiver om offentlige bygge- og anlaegsarbejder, om indkoeb og om tjenesteydelser finder anvendelse paa institutionernes indgaaelse af aftaler, hvis aftalebeloebet overstiger de i disse direktiver fastsatte beloebsgraenser.

29 Kommissionen finder derfor, at der alene i skrivelsen af 21. december 1994 skulle gives en begrundelse for afslaget paa sagsoegerens tilbud, og at skrivelsen indeholder en tilstraekkelig begrundelse for afslaget, idet den beskriver den fulgte fremgangsmaade, gengiver de anvendte kriterier og angiver navnene paa de tilbudsgivere, hvis bud blev antaget.

° Rettens bemaerkninger

30 Det skal foerst undersoeges, hvilken begrundelsespligt der paahviler Faellesskabets institutioner i forhold til forbigaaede deltagere i udbud med henblik paa indgaaelse af offentlige aftaler.

31 Direktiv 92/50 finder anvendelse i det foreliggende tilfaelde i medfoer af artikel 126 i forordning nr. 3418/93, da aftalebeloebet overstiger den i direktivets artikel 7, stk. 1, fastsatte beloebsgraense. Det foelger af artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/50, at den beroerte institution opfylder sin begrundelsespligt, hvis den i foerste omgang noejes med straks at underrette de forbigaaede tilbudsgivere om afslaget paa deres bud ved en ubegrundet meddelelse og efterfoelgende giver de tilbudsgivere, der udtrykkeligt anmoder herom, en individuel begrundelse inden for femten dage.

32 Denne fremgangsmaade findes at opfylde formaalet med begrundelsespligten i henhold til traktatens artikel 190, der indebaerer, at begrundelsen klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som er lagt til grund af den faellesskabsinstitution, der har udstedt den anfaegtede retsakt, dels saaledes at de beroerte personer kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels saaledes at Domstolen og Retten kan udoeve deres proevelsesret (Rettens dom af 14.7.1995, sag T-166/94, Koyo Seiko mod Raadet, Sml. II, s. 2129, praemis 103).

33 Det skal i denne forbindelse understreges, at det forhold, at de beroerte tilbudsgivere foerst modtager en begrundet beslutning efter en udtrykkelig anmodning herom fra deres side, paa ingen maade begraenser deres mulighed for at forsvare deres rettigheder for Retten. Soegsmaalsfristen i henhold til traktatens artikel 173, stk. 5, begynder nemlig foerst at loebe fra det tidspunkt, hvor den begrundede beslutning bliver meddelt tilbudsgiveren, forudsat at denne har indgivet anmodningen om en begrundet beslutning inden for en rimelig frist efter at have faaet kendskab til afslaget paa sit bud (jf. Rettens dom af 19.5.1994, sag T-465/93, Consorzio gruppo di azione locale "Murgia Messapica" mod Kommissionen, Sml. II, s. 361, praemis 29, og af 7.3.1995, forenede sager T-432/93, T-433/93 og T-434/93, Socurte m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 503, praemis 49).

34 Retten finder derfor, at der med henblik paa afgoerelsen af, om Kommissionen har opfyldt sin begrundelsespligt, skal foretages en undersoegelse af skrivelsen af 21. december 1994, der blev sendt til sagsoegeren som svar paa dennes udtrykkelige anmodning om en individuel begrundelse.

35 Det fremgaar af skrivelsen, at Kommissionen har givet en tilstraekkelig detaljeret begrundelse for afslaget paa det omtvistede tilbud, idet det bekraeftes, at tilbuddet opfyldte alle de formelle betingelser, men blev fundet oekonomisk mindre fordelagtigt end tilbuddene fra Ecco, Gregg og Manpower ved anvendelsen af de tre tildelingskriterier.

36 At begrundelsen er tilstraekkelig bekraeftes af, at sagsoegeren ° som anfoert af denne under retsmoedet ° da selskabet blev underrettet om afslaget paa dets tilbud i december 1994, straks kunne paavise den noejagtige aarsag til afslaget, nemlig at der var en gennemgaaende fejl i beregningen af prisen.

37 Det foerste anbringende om en tilsidesaettelse af begrundelsespligten kan herefter ikke tiltraedes.

Det andet og det tredje anbringende om en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet, af princippet om god forvaltningsskik, af artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93 og om et aabenbart urigtigt skoen

° Parternes argumenter

38 Sagsoegeren har til stoette for disse anbringender fremfoert to saerskilte argumenter. Selskabet har for det foerste gjort gaeldende, at Kommissionen i henhold til ligebehandlingsprincippet og princippet om god forvaltningsskik havde pligt til enten selv at rette den fejl, den havde konstateret, eller at kontakte sagsoegeren, saaledes at denne kunne rette fejlen. Sagsoegeren har herved anfoert, at det fremgaar af nogle dokumenter, som Kommissionen har fremlagt under sagens behandling, at selskabet ved en korrekt anvendelse af formlen "faktureringstimetakst = bruttotimeloen x 2,16 : 39,5" i det mindste ville have opnaaet et tilstraekkeligt antal point under priskriteriet til at blive placeret paa en delt tredjeplads. Det har desuden henledt Rettens opmaerksomhed paa ordlyden af artikel 99, litra h), i forordning nr. 3418/93, som efter selskabets opfattelse bekraefter, at en ordregivende institution kan tage initiativ til en kontakt med en tilbudsgiver med henblik paa at korrigere aabenlyse materielle fejl. Endelig har sagsoegeren under retsmoedet paaberaabt sig artikel 37 i direktiv 92/50, hvorefter en ordregivende myndighed ikke kan afvise et bud, som forekommer at vaere unormalt lavt, uden forinden skriftligt at have anmodet om oplysninger om buddets sammensaetning. Sagsoegeren har tilfoejet, at Kommissionen har gjort sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen i forbindelse med tildelingen af point for selskabets disponibilitet og dets service i forhold til de point, den gav selskabet Ecco i de samme kategorier.

39 Kommissionen har heroverfor for det foerste anfoert, at det i sig selv ville have vaeret i strid med ligebehandlingsprincippet at rette i sagsoegerens tilbud. Kommissionen finder, at det kun kan overvejes at foretage materielle berigtigelser, i det omfang de ikke har nogen diskriminerende virkning. Naar henses til den afgoerende betydning, som den pris, der er angivet i et tilbud, har for bedoemmelsen heraf, ville enhver rettelse i sagsoegerens tilbud eller enhver opfordring til at afgive et nyt tilbud noedvendigvis have vaeret i strid med forbuddet mod forskelsbehandling.

40 For saa vidt som sagsoegeren har anfaegtet udvaelgelseskomitéens bedoemmelse af selskabets disponibilitet og dets service, har Kommissionen anfoert, at det ikke tilkommer sagsoegeren at saette sin egen bedoemmelse i stedet for den ordregivende myndigheds i forbindelse med en sag til proevelse af lovligheden heraf.

° Rettens bemaerkninger

41 Det er ubestridt, at Kommissionen under udvaelgelseskomitéens moede opdagede, at der var en "gennemgaaende fejl i beregningen af faktureringstaksterne ud fra bruttotimeloenssatserne" (jf. ovenfor, praemis 11).

42 Sagsoegeren finder paa denne baggrund, at Kommissionen ved at undlade at kontakte selskabet handlede i strid med ligebehandlingsprincippet, idet den ikke vurderede den reelle vaerdi af alle de tilbud, den havde modtaget, men accepterede at sammenligne den vaerdi af sagsoegerens tilbud, som den vidste var forkert, med den tilsyneladende reelle vaerdi af de oevrige tilbud. Ifoelge sagsoegeren handlede Kommissionen herved ogsaa i strid med princippet om god forvaltningsskik og artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93.

43 Det fremgaar af artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93, at enhver form for kontakt mellem institutionen og den bydende efter aabningen af buddene er forbudt bortset fra foelgende undtagelsestilfaelde: "Hvis et bud noedvendiggoer, at der indhentes yderligere oplysninger, eller med henblik paa at korrigere aabenlyse, materielle fejl i udformningen af buddet". I disse tilfaelde kan institutionen tage initiativ til en kontakt med den bydende.

44 Det fremgaar efter Rettens opfattelse af selve ordlyden af bestemmelsen, at denne giver institutionerne mulighed for tage kontakt med tilbudsgivere i de begraensede undtagelsestilfaelde, der er naevnt i bestemmelsen. Det foelger heraf, at bestemmelsen ikke kan fortolkes saaledes, at den paalaegger institutionerne en pligt til at tage kontakt med tilbudsgivere.

45 Det skal dernaest undersoeges, om denne mulighed i det foreliggende tilfaelde ikke desto mindre kunne skabe en pligt for Kommissionen paa grundlag af de overordnede retlige principper, sagsoegeren har paaberaabt sig (jf. ovenfor, praemis 42), fordi den omhandlede regnefejl var saerlig aabenlys.

46 Det skal i denne forbindelse blot bemaerkes, at den omhandlede gennemgaaende regnefejl ikke var saerlig aabenlys. Udvaelgelseskomitéen var ganske vist i stand til paavise fejlen "i beregningen af faktureringstaksterne ud fra bruttotimeloenssatserne" (jf. ovenfor, praemis 11), men den kunne ikke alene paa grundlag af sagsoegerens bud afgoere, om der var tale om en regnefejl ved anvendelsen af den af sagsoegeren opstillede formel ° som haevdet af sagsoegeren for Retten ° om en fejl ved fastlaeggelsen af koefficienten for beregningen af faktureringstaksterne paa grundlag af bruttotimeloenssatserne, som ifoelge udbudsbetingelserne omfatter samtlige tilbudsgiverens omkostninger, hans fortjeneste og kursen for omregning fra belgiske francs til ecu (jf. ovenfor, praemis 4), eller blot om en skrivefejl.

47 Selv om udvaelgelseskomitéen opdagede, at der forelaa en gennemgaaende regnefejl, var den saaledes ikke i stand til at fastlaegge dennes naermere karakter eller aarsag. Under disse omstaendigheder ville enhver kontakt, som Kommissionen maatte have taget med sagsoegeren med henblik paa sammen med selskabet at forsoege at afklare den gennemgaaende regnefejls naermere karakter og aarsag, have indebaaret en risiko for en tilpasning af andre faktorer, som der tages hensyn til ved fastlaeggelsen af tilbudsprisen, herunder de faktorer, der indgaar i beregningen af den koefficient, som omfatter selskabets fortjeneste, hvorfor der ° i modsaetning til hvad sagsoegeren har anfoert ° ville vaere sket en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet til skade for de oevrige tilbudsgivere, der ° ligesom sagsoegeren ° alle er undergivet samme pligt til at vaere omhyggelige ved udformningen af deres bud.

48 Det bemaerkes ligeledes, at sagsoegeren hverken har godtgjort eller endog haevdet, at Kommissionen i forbindelse med det omtvistede udbud tog kontakt med andre tilbudsgivere, der befandt sig i en situation, der kan sidestilles med sagsoegerens, med henblik paa at faa rettet eventuelle fejl i deres bud eller med henblik paa indhentelse af yderligere oplysninger. Der henvises herved til bilag 7 (d) og bilag 9 til rapporten til CCAM, hvoraf det fremgaar, at udvaelgelseskomitéen som bedoemmelseskriterium valgte tilbuddenes klarhed og noejagtighed, og at den straffede visse tilbud, fordi de var upraecise med hensyn til kvaliteten af den ydelse, tilbudsgiverne paatog sig at levere. Disse tilbudsgivere befandt sig ganske vist i en situation, der kan sidestilles med sagsoegerens, idet de kunne have forhoejet vaerdien af deres tilbud, saafremt Kommissionen havde kontaktet dem med henblik paa at faa afklaret de paagaeldende forhold, men der naevnes hverken i rapporten til CCAM eller i bilagene hertil noget om, at Kommissionen tog kontakt med tilbudsgivere, idet det derimod understreges, at Kommissionen holdt sig til en noeje anvendelse af aftalevilkaarene.

49 Endelig findes Kommissionen ikke at have gjort sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen ved vurderingen af sagsoegerens organisatoriske evner. Kommissionen har nemlig en vid skoensmargen i relation til de faktorer, der skal tages i betragtning ved indgaaelse af en aftale efter udbud, og Rettens kontrol skal begraense sig til en undersoegelse af, om der foreligger en aabenbar og alvorlig vildfarelse (Domstolens dom af 23.11.1978, sag 56/77, Agence européenne d' intérims mod Kommissionen, Sml. s. 2215, praemis 20). For saa vidt angaar den karakter, der blev givet sagsoegeren for selskabets service, er det ubestridt, at sagsoegerens tilbud, i modsaetning til tilbuddet fra selskabet Ecco, ikke indeholdt nogen oplysninger om kvaliteten af den service, selskabet paatog sig at yde, hvorfor Kommissionen ikke gjorde sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen ved at give Ecco tre point mere end sagsoegeren for selskabets service. Hvad angaar den karakter, der blev givet sagsoegeren for selskabets disponibilitet, bemaerkes, at sagsoegeren i sit tilbud ° i modsaetning til Ecco ° ikke paatog sig at have en fast "kontaktperson" i Kommissionens bygning, hvorfor Kommissionen ikke gjorde sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen ved at give Ecco to point mere end sagsoegeren for selskabets disponibilitet.

50 Endvidere bemaerkes, at artikel 37, stk. 1 og 2, i direktiv 92/50, hvorefter den ordregivende myndighed har pligt til at kontrollere, at buddets betingelser ikke skyldes besparelser i forbindelse med udfoerelsen af tjenesteydelsen, de anvendte tekniske loesninger, den bydendes usaedvanligt gunstige betingelser for at levere tjenesteydelsen eller den bydendes projekts originalitet, drejer sig om bud, der forekommer at vaere unormalt lave, mens der i det foreliggende tilfaelde er tale om et bud, der forekommer at vaere unormalt hoejt.

51 Det foelger af det saaledes anfoerte, at Kommissionen hverken har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, princippet om god forvaltningsskik eller artikel 99, litra h), nr. 2, i forordning nr. 3418/93, eller gjort sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen, hvorfor det andet og det tredje anbringende ikke kan tiltraedes.

52 Kommissionen boer herefter i det hele frifindes.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

53 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger i overensstemmelse med Kommissionens paastand.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

RETTEN (Fjerde Afdeling)

1) Kommissionen frifindes.

2) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger.