Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fælles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastsættelse af den normale værdi - anvendelse af den beregnede værdi - den fastsatte rækkefølge mellem de forskellige beregningsmetoder - anvendelse af pålidelige regnskabsoplysninger - institutionernes skøn - judiciel kontrol - grænser

[Rådets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra b), nr. ii)]

2 Fælles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - skade - Kommissionens undersøgelse - bevisbyrde - undersøgelsesbeføjelser - grænser - hensyntagen til andre oplysninger end de af virksomheden fremlagte

[Forordning nr. 2423/88, art. 7, stk. 2, litra a) og b)]

3 Fælles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - dumpingmargen - fastsættelse af den normale værdi - anvendelse af den beregnede værdi - salgsomkostninger - begreb - omkostninger ved reparation af produkterne - kontantrabatter - omfattet

[Rådets forordning nr. 2423/88, art. 2, stk. 3, litra a) og b), nr. ii)]

Sammendrag

1 Efter formuleringen af artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping skal de tre metoder til beregning af den beregnede normale værdi, som er fastsat dér, tages i betragtning i den rækkefølge, hvori de optræder i bestemmelsen. Det er kun, såfremt ingen af disse metoder kan anvendes, at den generelle bestemmelse i artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), in fine, hvorefter omkostninger og fortjeneste fastsættes »på et andet rimeligt grundlag«, kan bringes i anvendelse. Samtlige de deri opregnede metoder til fastsættelse af den normale værdi skal anvendes på en sådan måde, at beregningen bliver rimelig. Følgelig kan institutionerne ikke gå ud fra regnskabsoplysninger, der ikke er pålidelige.

Denne bestemmelse tillægger endvidere institutionerne et vidt skøn ved vurderingen af de regnskabsoplysninger, de får forelagt for at fastsætte den beregnede normale værdi. Derfor skal Rettens prøvelse begrænses til en undersøgelse af, om formforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstændigheder, som er lagt til grund ved den anfægtede vurdering, er materielt rigtige, samt om der foreligger en åbenbar fejl ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, eller om der er begået magtfordrejning.

Fællesskabets retsinstanser kan ikke gribe ind i den vurdering, som er forbeholdt fællesskabsmyndighederne, men må begrænse sig til at sikre, at institutionerne har taget hensyn til alle de relevante omstændigheder, og at de har vurderet oplysningerne i sagen med al den omhu, der er nødvendig for, at det kan lægges til grund, at den beregnede normale værdi er blevet fastsat på en ikke urimelig måde.

2 I henhold til grundforordning nr. 2423/88 om antidumping påhviler det Kommissionen i dens egenskab af undersøgende myndighed at afgøre, om det pågældende produkt er genstand for dumping og forårsager skade, når det overgives til fri omsætning i Fællesskabet. Kommissionen skal med henblik herpå undersøge, om prisen ved eksport til Fællesskabet af det pågældende produkt er lavere end den normale værdi af et tilsvarende produkt, ud fra de oplysninger, der er tilgængelige på det pågældende tidspunkt, uden at lægge bevisbyrden over på en af parterne.

Grundforordningen tillægger imidlertid ikke Kommissionen undersøgelsesbeføjelser, der gør det muligt for den at tvinge de producenter eller eksportører, som er genstand for en klage, til at deltage i undersøgelsen eller fremlægge oplysninger. Virksomhedens besvarelse af spørgeskemaet og den efterfølgende undersøgelse, som Kommissionen kan foretage på stedet, er således afgørende for procedurens gennemførelse.

Således rummer selve antidumpingproceduren en risiko for, at institutionerne tager hensyn til andre oplysninger end dem, der er indeholdt i besvarelsen af spørgeskemaet, hvilket tilskynder de af undersøgelsen omfattede virksomheder til at samarbejde loyalt.

3 Omkostningerne ved reparation af produkter, der afholdes efter salget, udgør pr. definition salgsomkostninger i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping. Heraf følger, at disse omkostninger skal medregnes ved fastsættelsen af den beregnede normale værdi. Herved ændrer de af en antidumpingundersøgelse omfattede virksomheders regnskabsmæssige behandling af visse omkostningskategorier ved udarbejdelsen af årsregnskabet ikke ved omkostningernes klassificering i forbindelse med undersøgelsen.

I øvrigt påvirker kontantrabatter ifølge deres natur ikke den pris, der skal betales af kunden, men er den værdi, som tillægges en fremskyndet betaling af fakturaprisen. Sådanne rabatter kan derfor ikke fratrækkes i den beregnede normale værdi, men skal angives som en del af salgsomkostningerne.