RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Første Afdeling)

9. december 2015

Mark Van der Veen

mod

Den Europæiske Politienhed (Europol)

»Personalesag — ansatte i Europol — midlertidigt ansat — afgørelse 2009/371/RIA — Europols afvisning af at indgå en tidsubegrænset kontrakt — procesreglementets artikel 81 — åbenbart, at sagen skal afvises«

Angående:

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF, hvorunder Mark Van der Veen i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af den stiltiende afgørelse af 31. maj 2014 truffet af direktøren for Den Europæiske Politienhed (Europol), hvorved denne afslog at forlænge hans kontrakt som midlertidigt ansat for en tidsubegrænset periode, og af afgørelsen af 22. december 2014 truffet af samme direktør om afslag på hans klage over den nævnte stiltiende afgørelse.

Udfald:

Sagens afvises. Mark Van der Veen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Europæiske Politienhed.

Sammendrag

Tjenestemandssager — forudgående administrativ klage — frister — præceptiv karakter — præklusion — genåbning — betingelse — ny faktisk omstændighed

(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)

Fristerne for indgivelse af klage og søgsmål i vedtægtens artikel 90 og 91 er ufravigelige og kan ikke overlades til parterne eller Personaleretten, da de har til formål at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed. Eventuelle undtagelser til eller fravigelser af disse frister skal fortolkes indskrænkende.

Selv om enhver tjenestemand i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, kan forelægge en ansøgning for ansættelsesmyndigheden om at træffe en beslutning for sit vedkommende, indebærer dette imidlertid ikke, at tjenestemanden eller den ansatte kan tilsidesætte de i vedtægtens artikel 90 og 91 fastsatte frister for indgivelse af en klage og et sagsanlæg ved indirekte, gennem en ansøgning, at anfægte en tidligere afgørelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt inden for de fastsatte frister. Kun nye væsentlige faktiske omstændigheder kan begrunde, at der forelægges en ansøgning, der har til formål at opnå en fornyet prøvelse af en sådan afgørelse.

Når en ansat i Europol forsøger at opnå en fornyet prøvelse af en afgørelse truffet af Europol i forbindelse med underskrivelsen af hans kontrakt i lyset af påståede nye væsentlige, faktiske omstændigheder, udgør ansøgningen om tildeling af en tidsubegrænset kontrakt reelt ikke en ny ansøgning som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1, men en klage som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2, uanset hvorledes parterne har kvalificeret en sådan akt.

I denne forbindelse gælder, at selv om det er muligt på grundlag af en ny og væsentlig faktisk omstændighed at opnå en genåbning af de frister, der er fastsat i vedtægtens artikel 90 og 91 med henblik på at anfægte en endelig afgørelse, kan en genåbning af disse frister ikke føre til en tildeling af frister, der er længere end sidstnævnte frister. En sådan løsning har til formål at undgå at foretage en objektivt ubegrundet forskelsbehandling mellem sagsøgere, som indgiver en klage over en afgørelse, som endnu ikke er blevet endelig, under overholdelse af den i vedtægtens artikel 90, stk. 2, fastsatte frist, og sagsøgere, som indgiver en klage over en afgørelse, som er blevet endelig, i form af en ansøgning om fornyet prøvelse på grund af nye faktiske omstændigheder.

Af retssikkerhedsmæssige grunde skal den pågældende frists begyndelsestidspunkt svare til datoen for den nye væsentlige, faktiske omstændighed, som den berørte har påberåbt sig med henblik på at begrunde en fornyet undersøgelse af den bebyrdende afgørelse, eller til den dato, hvorpå han rent faktisk fik kendskab til denne faktiske omstændighed.

En ansøgning om fornyet undersøgelse af en afgørelse, der skal kvalificeres som en klage, skal indgives inden for en frist på tre måneder at regne fra den nye og væsentlige faktiske omstændighed, som tjenestemanden eller den ansatte har til hensigt at påberåbe sig, eller fra det faktiske kendskab til denne omstændighed, idet den i vedtægtens artikel 90, stk. 2, fastsatte frist for indgivelse af en klage over en bebyrdende afgørelse er på tre måneder.

(jf. præmis 22 og 25-29)

Henvisning til:

Retten i Første Instans: dom af 19. februar 1998, Toller mod Kommissionen, T-142/96, EU:T:1998:41, præmis 45, 48, 68 og 73-75 og den deri nævnte retspraksis