Kendelse afsagt af Domstolens Første Afdeling den 16. september 1997. - Casper Koelman mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. - Appel - Forordning nr. 17 - Afvisning af en klage - Begrundelse. - Sag C-59/96 P.



Samling af Afgørelser 1997 side I-04809



Sammendrag



Nøgleord

1 Appel - anbringender - fejlagtig bedoemmelse af faktiske omstaendigheder - afvisning

(EF-traktaten, art. 168 A; EF-statutten, art. 51)

2 Konkurrence - administrativ procedure - undersoegelse af klager - Kommissionens pligt til at traeffe afgoerelse om, hvorvidt der foreligger en overtraedelse - ingen - beslutning om henlaeggelse - begrundelse - betydning for de nationale retsinstansers bedoemmelse af den omtvistede aftale

(EF-traktaten, art. 85, 86 og 189; Raadets forordning nr. 17, art. 3)

3 Appel - anbringender - anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten paaberaabte - formalitetsmangel - afvisning

[EF-statutten, art. 49 og 51; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

4 Traktatbrudssoegsmaal - Kommissionens soegsmaalsret - skoensmaessig befoejelse

(EF-traktaten, art. 169)

Sammendrag

5 En appel kan i medfoer af traktatens artikel 168 A og artikel 51 i statutten for Domstolen kun stoettes paa, at Retten har overtraadt visse retsregler, idet enhver bedoemmelse af faktisk karakter er udelukket.

6 Artikel 3 i forordning nr. 17 giver ikke den, der har fremsat en begaering i henhold til denne bestemmelse, krav paa, at Kommissionen traeffer en endelig beslutning efter traktatens artikel 189 om, hvorvidt der foreligger en overtraedelse. Kommissionen skal til gengaeld, naar der indgives en klage til den, foretage en omhyggelig undersoegelse af de omstaendigheder, som er fremfoert, med henblik paa at undersoege, om de naevnte omstaendigheder giver grundlag for at antage, at der foreligger en adfaerd, som kan fordreje konkurrencen inden for Faellesskabet og paavirke handelen mellem medlemsstaterne, og over for den klagende part angive grundene til, at den har besluttet at henlaegge sagen. Den omstaendighed, at en aftale eller en samordnet praksis - selv om det godtgoeres, at der foreligger en overtraedelse af artikel 85, stk. 1 - ville have kunnet fritages i medfoer af traktatens artikel 85, stk.3, hvis denne mulighed havde foreligget for Kommissionen, er tilstraekkelig begrundelse for en afvisning af en klage, hvori der ikke endeligt tages stilling til, om der foreligger en overtraedelse af artikel 85, stk. 1.

Desuden staar det altid en virksomhed, der mener at have lidt en skade paa grund af konkurrencebegraensende adfaerd, frit for at goere sine rettigheder i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 1, og artikel 86, der har direkte virkning i forholdet mellem borgerne, gaeldende ved de nationale retsinstanser, saerligt naar Kommissionen beslutter ikke at efterkomme klagen.

De administrative skrivelser (»comfort letters«) er, for saa vidt som de kun bygger paa de omstaendigheder, Kommissionen har kendskab til, udtryk for dennes vurdering og afslutter tjenestegrenenes undersoegelse, og de bevirker ikke, at de nationale domstole, for hvilke det goeres gaeldende, at de paagaeldende aftaler er uforenelige med artikel 85, forhindres i at anlaegge en anden vurdering af aftalerne paa grundlag af de oplysninger, de har til raadighed. Selv om den opfattelse, der gives udtryk for i saadanne skrivelser, ikke er bindende for de nationale domstole, er den ikke desto mindre en faktisk omstaendighed, som disse kan tage i betragtning ved deres undersoegelse af, om aftalerne eller adfaerden er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 85.

7 De krav til begrundelse af appellen, som fremgaar af artikel 51 i statutten for Domstolen og af artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, kan ikke anses for opfyldt, naar appelskriftet blot gentager eller noejagtigt gengiver de anbringender og argumenter, der er blevet fremfoert for Retten, herunder de anbringender og argumenter, der var stoettet paa faktiske omstaendigheder, som Retten udtrykkeligt har afvist at laegge til grund. Det er derfor aabenbart, at en saadan appel maa afvises. En saadan appel har i realiteten kun til formaal at opnaa, at de i staevningen fremsatte paastande paadoemmes endnu en gang, hvilket i henhold til artikel 49 i statutten for Domstolen falder uden for dennes kompetence.

8 Kommissionen er ikke forpligtet til at indlede en procedure i henhold til traktatens artikel 169, men har en skoensbefoejelse, hvilket indebaerer, at borgere ikke kan kraeve, at den indtager et bestemt standpunkt.