ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring – direktiv 92/49 – fri tariffastsættelse – bonus-malus-ordning, som ikke medfører, at staten direkte fastsætter tarifferne – lovlig

(Rådets direktiv 92/49)

Sammendrag

En bonus-malus-ordning for aftaler om lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer, som ganske vist påvirker udviklingen i præmierne, men ikke medfører, at staten direkte fastsætter tarifferne, da forsikringsselskaberne frit kan fastsætte basispræmiernes størrelse, kan ikke sidestilles med en ordning, der kræver godkendelse af tariffer, og som er i strid med det princip om fri tariffastsættelse, der er fastsat i direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring, og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357.

Herved gælder, at så længe fællesskabslovgiver ikke klart har tilsigtet det, er der ikke formodning for, at der skal gennemføres en fuldstændig harmonisering hvad angår tariferingen inden for forsikringsområdet, bortset fra livsforsikring, som udelukker enhver national foranstaltning, der kan påvirke tarifferne.

(jf. præmis 24 og 25)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring – direktiv 92/49 – fri tariffastsættelse – bonus-malus-ordning, som ikke medfører, at staten direkte fastsætter tarifferne – lovlig

(Rådets direktiv 92/49)

Sammendrag

En bonus-malus-ordning for aftaler om lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer, som ganske vist påvirker udviklingen i præmierne, men ikke medfører, at staten direkte fastsætter tarifferne, da forsikringsselskaberne frit kan fastsætte basispræmiernes størrelse, kan ikke sidestilles med en ordning, der kræver godkendelse af tariffer, og som er i strid med det princip om fri tariffastsættelse, der er fastsat i direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring, og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357.

Herved gælder, at så længe fællesskabslovgiver ikke klart har tilsigtet det, er der ikke formodning for, at der skal gennemføres en fuldstændig harmonisering hvad angår tariferingen inden for forsikringsområdet, bortset fra livsforsikring, som udelukker enhver national foranstaltning, der kan påvirke tarifferne.

(jf. præmis 23 og 24)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – bortskaffelse af olieaffald – direktiv 75/439 – forpligtelse for medlemsstaterne til at prioritere behandlingen af olieaffald ved regenerering – grænser – tekniske, økonomiske eller organisatoriske hensyn – begreb

(Rådets direktiv 75/439, art. 3, stk. 1)

Sammendrag

Det fremgår af artikel 3, stk. 1, i direktiv 75/439 om bortskaffelse af olieaffald, som ændret ved direktiv 87/101, at henvisningen til »tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn« i nævnte artikel er en del af en bestemmelse, som angiver en samlet forpligtelse, der pålægges medlemsstaterne, og at fællesskabslovgiver ikke herved har villet fastsætte undtagelser, der kun omfatter en generel gennemførelsesbestemmelse, men definere anvendelsesområdet og indholdet af en positiv forpligtelse til at prioritere regenerering af olieaffald.

Det følger heraf, at definitionen af disse hensyn ikke kan henhøre under medlemsstaternes enekompetence. Ud over, at det ville være i strid med princippet om, at fællesskabsretten skal fortolkes og anvendes ensartet, såfremt fortolkningen alene tilkom medlemsstaterne, ville dette også medføre, at kravet om, at regenereringen skal være forenelig med tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn, ville blive en betingelse, hvis overholdelse helt og holdent ville afhænge af den pågældende medlemsstats gode vilje.

Artikel 3, stk. 1, i direktiv 75/439 vedrørende »tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn« må opfattes som et udtryk for proportionalitetsprincippet, hvilket indebærer, at medlemsstaterne er forpligtet til at træffe passende foranstaltninger, som står i rimeligt forhold til det tilstræbte formål, nemlig at behandlingen af olieaffald ved regenerering prioriteres i den forstand, at grænsen for den positive forpligtelse er de nævnte hensyn. Såfremt det imidlertid antages, at bestående tekniske, økonomiske og organisatoriske forhold i en medlemsstat nødvendigvis er hensyn, som er til hinder for, at der træffes de foranstaltninger, der er fastsat i den nævnte bestemmelse, ville det være ensbetydende med, at denne mistede sin gennemslagskraft, eftersom den forpligtelse, der er pålagt medlemsstaterne, ville være begrænset til, at status quo skulle opretholdes, og bestemmelsen ville således ikke pålægge dem en reel forpligtelse til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for at prioritere behandlingen af olieaffald ved regenerering.

(jf. præmis 20-23)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Socialpolitik — mandlige og kvindelige arbejdstagere — lige løn — nationale bestemmelser, hvorefter fuldtidsansattes og deltidsansattes overarbejde kun aflønnes, når dette overstiger et antal timer, der er identisk for de to kategorier — ulovlig — betingelser — indirekte forskelsbehandling af deltidsansatte kvindelige arbejdstagere — (Art. 141 EF; Rådets direktiv 75/117, art. 1)

Sammendrag

Artikel 141 EF og artikel 1 i direktiv 75/117 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder skal fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter deltidsansatte – i lighed med fuldtidsansatte – lærere ikke får godtgørelse for overarbejde, såfremt overarbejdet ikke overstiger tre undervisningstimer pr. kalendermåned, hvis en sådan forskelsbehandling påvirker et væsentligt større antal kvinder end mænd, og hvis denne forskelsbehandling ikke kan begrundes ved et formål, som mangler enhver tilknytning til et bestemt køn, eller ikke er nødvendig til opnåelse af det efterstræbte mål.

(jf. præmis 19 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – afgiftsfritagelse ved privatpersoners endelige indførsel af personlige ejendele – direktiv 83/183 – en ejer af et køretøjs flytning af bopæl fra en medlemsstat til en anden – afgift, der opkræves af bestemmelsesmedlemsstaten i forbindelse med indregistreringen eller ibrugtagningen af køretøjet – lovlig – grænser

(Art. 18 EF; Rådets direktiv 83/183, art. 1)

Sammendrag

Artikel 1 i direktiv 83/183 om afgiftsfritagelse ved privatpersoners endelige indførsel af personlige ejendele fra en medlemsstat skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en afgift opkræves i forbindelse med, at ejeren af et køretøj flytter sin bopæl fra en medlemsstat til en anden, før indregistrering eller ibrugtagning af køretøjet i den medlemsstat, flytningen er sket til. En sådan afgift kan nemlig ikke anses for at være beskatning knyttet til indførslen, der er omfattet af anvendelsesområdet for afgiftsfritagelsen i henhold til nævnte bestemmelse.

I lyset af de krav, der følger af artikel 18 EF, tilkommer det imidlertid de nationale retter at undersøge, om anvendelsen af national ret for så vidt angår denne afgift kan sikre, at nævnte ejer ikke stilles ringere i forhold til de borgere, der allerede har fast bopæl i den pågældende medlemsstat, og i givet fald, om en sådan forskelsbehandling er begrundet i objektive hensyn, der er uafhængige af de berørte personers bopæl og står i rimeligt forhold til det formål, der lovligt tilstræbes med den nationale lovgivning.

(jf. præmis 26 og 36 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – anmeldelse til Kommissionen – forpligtelsens omfang – anmeldelsen skal omfatte støttens finansieringsmåde, idet denne kan have indflydelse på støttens godkendelse

(EF-traktaten, art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

2. Statsstøtte – påtænkte støtteforanstaltninger – tildeling af statsstøtte i strid med forbuddet i traktatens artikel 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF) – forpligtelse for de nationale domstole til at beskytte de retsundergivnes rettigheder – beføjelse til at fortolke støttebegrebet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), og art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

3. Statsstøtte – begreb – bekendtgørelser, der er vedtaget af en offentlig erhvervsorganisation vedrørende finansieringen af en reklamekampagne gennemført ved hjælp af midler indsamlet hos organisationens medlemmer med det bestemte formål at finansiere den nævnte kampagne – ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 92, stk. 1 (efter ændring nu art. 87, stk. 1, EF), og art. 93, stk. 3 (nu art. 88, stk. 3, EF))

Sammendrag

1. Når en statsstøttes finansieringsmåde, bl.a. i form af obligatoriske bidrag, udgør en integrerende del af støtten, skal Kommissionen ved undersøgelsen af denne støtte nødvendigvis tage finansieringsmåden i betragtning. I et sådant tilfælde skal anmeldelsen af støtteforanstaltningen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), også omfatte dennes finansieringsmåde, for at Kommissionen kan foretage sin undersøgelse på grundlag af fuldstændige oplysninger. I mangel heraf kan det ikke udelukkes, at en støtteforanstaltning erklæres for forenelig, skønt den ikke kunne være blevet det, såfremt Kommissionen havde haft kendskab til dens finansieringsmåde.

(jf. præmis 29 og 30)

2. Det påhviler de nationale domstole at beskytte de retsundergivnes rettigheder i tilfælde af, at de nationale myndigheder tilsidesætter medlemsstaternes forpligtelser i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF). For at kunne tage stilling til, hvorvidt en statslig foranstaltning er gennemført i strid med denne bestemmelse, kan det være nødvendigt for en national domstol at fortolke støttebegrebet i traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF).

(jf. præmis 31)

3. EF-traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), og artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), skal fortolkes således, at bekendtgørelser, der er vedtaget af en offentlig erhvervsorganisation vedrørende finansieringen af en reklamekampagne iværksat til fordel for organisationens medlemmer og besluttet af disse, gennemført ved hjælp af midler indsamlet hos disse medlemmer med det bestemte formål at finansiere den nævnte kampagne, ikke udgør en integrerende del af en støtteforanstaltning i henhold til disse bestemmelser og ikke skulle anmeldes forudgående til Kommissionen, da det er fastslået, at finansieringen er gennemført ved midler, som den offentlige erhvervsorganisation ikke på noget tidspunkt har haft fri rådighed over.

(jf. præmis 41 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — kapitaltilførselsafgifter — national lovgivning, der foreskriver afgift på tegning af nye værdipapirer og på fysisk udlevering af nye ihændehaverpapirer — ulovlig — (Rådets direktiv 69/335, art. 11)

Sammendrag

En medlemsstat tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 11 i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved direktiv 85/303, der bl.a. bestemmer, at medlemsstaterne ikke opkræver skatter på udfærdigelse, udstedelse, optagelse til børsnotering, tilførsel til markedet af eller handel med aktier, andelsbeviser eller andre værdipapirer af lignende art, når den

– opkræver en »afgift på børstransaktioner« ved tegning af nye værdipapirer i denne medlemsstat, der udstedes dels i forbindelse med stiftelsen af et selskab eller en investeringsfond, dels efter gennemførelsen af en kapitalforhøjelse, dels i forbindelse med lånoptagelse, og

– opkræver en »afgift på levering af ihændehaverpapirer« ved den fysiske udlevering af ihændehaverpapirer, der angår nationale eller udenlandske offentlige midler, når det drejer sig om nye værdipapirer, der udstedes dels i forbindelse med stiftelsen af et selskab eller en investeringsfond, dels efter gennemførelsen af en kapitalforhøjelse, dels i forbindelse med lånoptagelse.

Selv om den nævnte bestemmelse ganske vist ikke udtrykkeligt nævner den første erhvervelse eller den første udlevering af de omhandlede værdipapirer, forholder det sig ikke desto mindre således, at tilladelse til opkrævning af en skat eller afgift på den første erhvervelse af et nyudstedt værdipapir eller på den fysiske udlevering af et ihændehaverpapir, der finder sted inden for rammerne af dets udstedelse, i realiteten svarer til en afgiftspålæggelse af selve udstedelsen af dette værdipapir, for så vidt som disse handlinger er en integrerende del af en samlet transaktion med henblik på kapitaltilførsel.

(jf. præmis 32, 46, 47 og 53 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – forbud mod reklame for alkoholholdige drikkevarer under fjernsynsudsendelser af sportsbegivenheder – begrundet i hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed

(EF-traktaten, art. 56, stk. 1, og art. 59 (efter ændring nu art. 46, stk. 1, EF og art. 49 EF))

Sammendrag

Det udgør ikke en tilsidesættelse af forpligtelserne i henhold til traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), at en medlemsstat gør nationale tv-kanalers udsendelse af sportsbegivenheder, der afholdes på andre medlemsstaters område, betinget af, at reklamer for alkoholholdige drikkevarer fjernes, inden udsendelsen bringes.

En sådan ordning for fjernsynsreklame udgør ganske vist en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser i henhold til traktatens artikel 59. Den indebærer således for det første en restriktion for den frie udveksling af reklametjenesteydelser, eftersom ejere af reklameskilte af præventive årsager skal nægte enhver reklame for alkoholholdige drikkevarer adgang til reklameskilte, såfremt sportsbegivenheden skal retransmitteres i den pågældende medlemsstat. For det andet er denne ordning til hinder for udveksling af tjenesteydelser på området for udsendelse af fjernsynsprogrammer, idet tv-stationerne i denne medlemsstat skal nægte at retransmittere enhver sportsbegivenhed, hvor reklameskilte med reklamer for alkoholholdige drikkevarer, der markedsføres i medlemsstaten, er synlige, og idet arrangører af sportsbegivenheder, der finder sted i udlandet, ikke kan sælge retransmissionsrettighederne til disse tv-stationer, såfremt udsendelsen af disse begivenheder på tv kan indeholde indirekte fjernsynsreklame for alkoholholdige drikkevarer.

Imidlertid forfølger en sådan ordning for fjernsynsreklame et mål til beskyttelse af den offentlige sundhed i henhold til traktatens artikel 56, stk. 1 (efter ændring nu artikel 46, stk. 1), idet foranstaltninger, som begrænser mulighederne for at reklamere for alkoholholdige drikkevarer, og således er et led i bekæmpelsen af alkoholmisbrug, tilgodeser hensyn vedrørende den offentlige sundhed.

Desuden er ordningen egnet til at sikre virkeliggørelsen af dette mål og går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå målet. Denne ordning begrænser således de situationer, hvor reklameskilte for alkoholholdige drikkevarer vises i fjernsynet, og kan derfor hindre udsendelse af sådanne meddelelser, hvorved der bliver færre tilfælde, hvor tv-seere påvirkes til forbrug af alkoholholdige drikkevarer.

(jf. præmis 26, 30 og 31)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — fælles standardsatsordning for landbrugere — anvendelsesområde — bortforpagtning af en del af en landbrugsbedrift — ikke omfattet — (Rådets direktiv 77/388, art. 25)

Sammendrag

Artikel 25 i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som gør det muligt for medlemsstaterne at anvende en fælles standardsatsordning for landbrugere, for hvilke anvendelsen af den almindelige momsordning eller i givet fald den forenklede ordning vil støde på vanskeligheder, skal fortolkes således, at en landbruger, som har bortforpagtet og/eller langvarigt udlejet væsentlige dele af sin landbrugsbedrift, og som med resten af bedriften fortsætter sin landbrugsvirksomhed, der er omfattet af den i denne artikel fastsatte fælles standardsatsordning, ikke kan anvende denne ordning på indtægterne fra en sådan bortforpagtning og/eller udlejning. Den dertil knyttede omsætning er undergivet den almindelige ordning eller i givet fald den forenklede momsordning.

Anvendelsen af denne særlige ordning beror nemlig ikke på et enkelt kriterium om formel egenskab af landbruger, men er forbeholdt landbrugere, hvis situation opfylder samtlige bestemmelser i sjette direktivs artikel 25.

En udlejning kan imidlertid kun falde ind under de i nævnte artikel omhandlede tjenesteydelser, såfremt den vedrører de hjælpemidler, som en landbruger normalt anvender til driften af sin egen landejendom. Følgelig henhører udlejning, bortforpagtning eller stiftelse af en ret til udbyttet, hvorved en landbruger overdrager den eksklusive brugsret til fast ejendom til en anden landbruger, for at denne kan oppebære frugterne heraf, ikke under nævnte artikel 25, eftersom den overdragende landbruger i så fald ikke længere er i stand til at anvende de pågældende aktiver normalt. Dette må af samme grund ligeledes være gældende for så vidt angår langvarig udlejning af alle andre dele af bedriften, som lejeren har eneret på at anvende.

(jf. præmis 27, 31, 34 og 37 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Tilnærmelse af lovgivningerne – fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter – direktiv 93/37 – tildeling af kontrakter – national lovgivning, der kræver, at de ordregivende myndigheder kun anvender kriteriet om den laveste pris – ulovlig

(Rådets direktiv 93/37, art. 30, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 30, stk. 1, i direktiv 93/37 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, der med henblik på tildeling af offentlige bygge- og anlægskontrakter ved afslutningen af et offentligt eller begrænset udbud indeholder et abstrakt og generelt krav om, at den ordregivende myndighed kun anvender kriteriet om den laveste pris.

En sådan lovgivning fratager således de ordregivende myndigheder muligheden for at tage hensyn til de omhandlede kontrakters karakter og særpræg hver for sig, idet der for hver enkelt kontrakt vælges det kriterium, der er bedst egnet til at sikre den frie konkurrence og således sikre, at det bedste bud vælges

(jf. præmis 40 og 42 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Internationale aftaler – associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – associeringsråd oprettet i henhold til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet – afgørelse vedrørende arbejdskraftens frie bevægelighed – familiesammenføring – familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat – begreb – stedsøn, der ikke er fyldt 21 år eller som forsørges – omfattet

(Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, art. 7, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 7, stk. 1, i Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at en stedsøn – der ikke er fyldt 21 år, eller som forsørges af arbejdstageren – til en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat skal anses for familiemedlem til nævnte arbejdstager i denne bestemmelses forstand og nyder de rettigheder, som afgørelsen tillægger ham, så snart han har fået tilladelse til at flytte sammen med den pågældende arbejdstager i værtsmedlemsstaten.

(jf. præmis 48 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Toldunion – en toldskylds opståen i forbindelse med en ikke forskriftsmæssig indførsel af varer – begrebet debitor – arbejdsgiver for den person, der har foretaget indførslen – omfattet af nationale retsforskrifter – betingelser for lovligheden

(Rådets forordning nr. 2913/92, art. 202, stk. 3)

Sammendrag

Artikel 202, stk. 3, i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale retsforskrifter, der i tilfælde af ikke forskriftsmæssig indførsel af en importafgiftspligtig vare i Fællesskabets toldområde gør arbejdsgiveren til meddebitor for den arbejdstagers toldskyld, der har indført varen i forbindelse med udførelsen af hverv for sin arbejdsgiver, såfremt det efter disse retsforskrifter er et krav, at arbejdsgiveren har medvirket til indførslen af varerne og vidste eller med rimelighed burde have vidst, at indførslen foregik på ikke forskriftsmæssig måde.

(jf. præmis 45 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – rensning af byspildevand – direktiv 91/271 – kortlægning af følsomme områder i forhold til eutrofiering – eutrofiering – begreb

(Rådets direktiv 91/271, art. 2, nr. 11, og art. 5, stk. 1)

2. Miljø – rensning af byspildevand – direktiv 91/271 – mere vidtgående rensning af udledninger af byspildevand fra store byområder – konsekvenser

[Rådets direktiv 91/271, art. 5, stk. 2 og 3, og bilag I, litra B, punkt 3, samt bilag II, litra A, underlitra a), andet afsnit]

Sammendrag

1. I medfør af artikel 5, stk. 1, i direktiv 91/271 om rensning af byspildevand påhviler det medlemsstaterne at kortlægge de områder, hvor en udledning af byspildevand i væsentligt omfang bidrager til en eutrofiering eller til en risiko for eutrofiering.

Begrebet eutrofiering i dette direktivs artikel 2, nr. 11, skal fortolkes i lyset af direktivets formål, som strækker sig videre end til beskyttelsen af vandøkosystemer og også tilsigter at beskytte mennesker, fauna, flora, jord, vand, luft og landskab fra alle betydelige negative virkninger fra øget algevækst og udvikling af højere former for planteliv, som er et resultat af udledninger af byspildevand.

For at der er tale om eutrofiering som omhandlet i direktivet, skal der foreligge en årsagssammenhæng dels mellem berigelsen med næringssalte og den øgede algevækst og udvikling af højere former for planteliv, dels mellem den øgede algevækst og en uønsket forstyrrelse af balancen mellem organismerne i vandet og en forværring af vandets kvalitet. Der foreligger en uønsket forstyrrelse af balancen mellem organismerne i vandet, bl.a. når der sker en udskiftning af arterne med tab af økosystemets biodiversitet til følge, eller gener på grund af spredningen af opportunistiske makroalger og masseformering af giftige eller skadelige planteplankton. Hvad angår forværringen af vandkvaliteten vedrører dette kriterium ikke blot en sådan forværring af vandkvaliteten, som har en skadelig indvirkning på økosystemerne, men også en forværring af vandets farve, udseende, smag, lugt eller enhver anden ændring, som forhindrer eller begrænser dets anvendelse.

(jf. præmis 16, 19 og 23-25)

2. Ifølge artikel 5, stk. 3, sammenholdt med bilag I, litra B, nr. 3, i direktiv 91/271 om rensning af byspildevand er rensningen i henhold til dette direktivs artikel 5, stk. 2, mere vidtgående end den, som er beskrevet i samme direktivs artikel 4, og vedrører det byspildevand, der tilledes kloaknet, og som udledes fra byområder med en personækvivalent (EP) på over 10 000. Denne rensning indebærer bl.a. – hvad angår udledninger i følsomme områder i forhold til eutrofiering – at de krav, som opstilles i samme bilags tabel 2, opfyldes, hvis ikke andet følger af bestemmelserne i bilag II, litra A, underlitra a), andet afsnit, til direktivet, hvoraf følger, at for store byområders vedkommende bør phosphor og/eller kvælstof fjernes, medmindre det kan påvises, at dette ikke vil have nogen indflydelse på eutrofieringsgraden.

(jf. præmis 104 og 105)