ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug - faelles markedsordning - maelk og mejeriprodukter - tillaegsafgift paa maelk - aarligt spoergeskema om ordningens anvendelse rettet til medlemsstaterne - fremsendelse til Kommissionen - tilbageholdelse af et skoensmaessigt beloeb i forskuddet paa de bogfoerte landbrugsudgifter i tilfaelde af manglende overholdelse af den fastsatte frist - beslutning 93/673 - hjemmel - tilsidesaettelse af forordning nr. 729/70 eller af proportionalitetsprincippet - foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 729/70; Kommissionens forordning nr. 536/93, art. 8, fjerde led; Kommissionens beslutning 93/673)

Sammendrag

Kommissionen har ved vedtagelsen af beslutning 93/673 om tilbageholdelse af et skoensmaessigt beloeb i forskuddet paa de bogfoerte landbrugsudgifter i tilfaelde af manglende overholdelse af bestemmelserne for fremsendelse af det aarlige spoergeskema vedroerende tillaegsafgiften for maelk - og naermere bestemt, da den fastsatte en tilbageholdelsessats paa 1% af det samlede beloeb, der udbetales til medlemsstaten for det foregaaende regnskabsaar i tilfaelde af forsinket fremsendelse, en sats paa 0,5% af det samlede beloeb i tilfaelde af urigtig beregning af afgiften paa mere end 10% og en sats paa 0,04% for hver manglende oplysning - gyldigt anvendt artikel 8, fjerde led, i forordning nr. 536/93 om gennemfoerelsesbestemmelser for tillaegsafgiften paa maelk og mejeriprodukter som hjemmel. Denne bestemmelse paalaegger medlemsstaterne en forpligtelse til at fremsende det paagaeldende spoergeskema behoerigt udfyldt foer den angivne dato og bemyndiger Kommissionen til at tilbageholde et beloeb i forskuddene, ikke blot naar spoergeskemaet fremsendes for sent, men ogsaa naar det er ufuldstaendigt eller unoejagtigt.

Den naevnte beslutning er ikke i strid med forordning nr. 729/70 om finansiering af den faelles landbrugspolitik, da nedsaettelsen af forskuddene, som ikke kan vaere endelig, ikke udelukker en proevelse af dens rigtighed som led i den i forordningen foreskrevne afslutning af regnskaberne, hvorved den paagaeldende medlemsstat har mulighed for at fremsaette sine synspunkter vedroerende lovligheden af en tilbageholdelse af forskud, saaledes at retten til kontradiktion er sikret.

Endelig er beslutningen ikke i strid med proportionalitetsprincippet, da dens formaal er, ud fra et oenske om ensartet anvendelse og retssikkerhed, at praecisere, hvordan den skoensmaessige tilbageholdelse af forskuddet skal ske, og herved definere de forskellige kategorier af misligholdelse, som giver anledning til en tilsvarende tilbageholdelsessats. De karakteristika, som er et resultat af, at de naermere bestemmelser for tilbageholdelse er standardiserede, kan ikke bevirke, at den er uforholdsmaessig i forhold til sit formaal, da disse naermere bestemmelser ikke i sig selv fremstaar som uforholdsmaessige i forhold til den betydning, som en meddelelse i behoerig form har for forvaltningen af afgiftsordningen.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - forelaeggelse for Domstolen paa grundlag af en voldgiftsbestemmelse - Domstolens kompetence til at paakende et modkrav - betingelser

(EKSF-traktaten, art. 42; EF-traktaten, art. 181; Euratom-traktaten, art. 153)

Sammendrag

Naar Domstolens kompetence hviler paa en voldgiftsbestemmelse, er det en undtagelse fra almindelige retsregler, som derfor skal fortolkes snaevert, saaledes at Domstolen kun kan paakende de paastande, der hviler paa en kontrakt, der er indgaaet af Faellesskabet, og som indeholder en voldgiftsbestemmelse, eller som staar i direkte forbindelse med de forpligtelser, der foelger af denne kontrakt.

Denne betingelse er opfyldt i forbindelse med et modkrav, hvis genstand er tilbagebetaling af forskud, naar kontrakten fastsaetter, at Kommissionen, saafremt en tilfredsstillende demonstration af et softwareprogram ikke finder sted efter arbejdets afslutning, har ret til at kraeve tilbagebetaling helt eller delvist af de allerede udbetalte beloeb med tillaeg af rente.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - forordninger

(EF-traktaten, art. 190)

2 Annullationssoegsmaal - anbringender - en medlemsstats paaberaabelse af, at de erhvervsdrivendes berettigede forventning er tilsidesat - formaliteten

3 Faelles handelspolitik - regler fastsat af Faellesskabets institutioner - skoen - de erhvervsdrivendes berettigede forventning om opretholdelsen af en bestaaende situation - ingen

(EF-traktaten, art. 113; Raadets forordning nr. 519/94)

Sammendrag

1 Begrundelsespligtens omfang afhaenger af, hvilken retsakt der er tale om, og naar der er tale om almengyldige retsakter, behoever begrundelsen kun at angive de samlede omstaendigheder, der har foert til, at retsakten er blevet udstedt, og de generelle formaal, den skal opfylde. Hvis det formaal, der forfoelges af institutionen, i det vaesentlige fremgaar af den anfaegtede retsakt, ville det vaere urimeligt at kraeve en saerlig begrundelse for de valg af teknisk art, som institutionen har truffet.

Paa baggrund af det skoen, Faellesskabets institutioner har med hensyn til valget af de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere den faelles handelspolitik, er Raadet, naar det har anfoert formaalene med en aendring af importkontingenter, der er fastsat ved en tidligere forordning, specielt ikke forpligtet til at begrunde de tekniske valg, det har truffet, og navnlig ikke stoerrelsen af forhoejelsen af det omtvistede kontingent.

2 Der er intet til hinder for, at en medlemsstat under et annullationssoegsmaal goer gaeldende, at en retsakt fra institutionerne strider mod visse borgeres berettigede forventning.

3 Da faellesskabsinstitutionerne har et skoen ved valget af de noedvendige foranstaltninger til at gennemfoere den faelles handelspolitik, har de erhvervsdrivende ikke nogen berettiget forventning om, at den eksisterende situation vil blive opretholdt, idet institutionerne under udoevelse af deres skoen kan beslutte at aendre denne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - eksportrestitutioner - finansiering gennem EUGFL - betingelse - ydet i overensstemmelse med faellesskabsreglerne - udfoerselsangivelse - frembydelse i skriftlig form og foer varerne har forladt Faellesskabets toldomraade

(Kommissionens forordning nr. 3665/87, art. 3, stk. 5 og 6; Raadets direktiv 81/177, art. 2)

2 Landbrug - EUGFL - regnskabsafslutning - afslag paa at lade EUGFL afholde udgifter paa grund af retsstridig anvendelse af Faellesskabets retsforskrifter - vedkommende medlemsstats anfaegtelse heraf - bevisbyrde

3 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - beslutning om afslutning af regnskaber over udgifter finansieret af EUGFL

(EF-traktaten, art. 190)

Sammendrag

1 EUGFL finansierer udelukkende eksportrestitutioner, der ydes »efter Faellesskabets regler« inden for rammerne af de faelles markedsordninger. Med hensyn til de krav, som udfoerselsangivelsen skal opfylde, fremgaar det af artikel 2 i direktiv 81/177, sammenholdt med artikel 3, stk. 5 og 6, i forordning nr. 3665/87, at en saadan angivelse skal ske skriftligt, bl.a. for at det kan kontrolleres, om de af eksportoeren givne oplysninger svarer til de varer, der frembydes med henblik paa udfoersel, og at udfoerselsangivelsen skal afgives, foer varerne har forladt Faellesskabets toldomraade.

2 Saafremt Kommissionen afslaar at lade EUGFL afholde bestemte udgifter med den begrundelse, at udgifterne beror paa, at medlemsstaten har tilsidesat Faellesskabets retsforskrifter, maa medlemsstaten selv godtgoere, at betingelserne for at opnaa den naegtede finansiering er opfyldt. Med hensyn til eksportrestitutioner finder denne regel ogsaa anvendelse, saafremt Kommissionen paa grundlag af kontrolundersoegelser foretaget af dens tjenestegrene finder, at den paagaeldende medlemsstat ikke har truffet de noedvendige kontrolforanstaltninger, foer varerne forlod Faellesskabets toldomraade.

3 Omfanget af den i traktatens artikel 190 omhandlede begrundelsespligt afhaenger af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget.

I den saerlige sammenhaeng, hvori beslutninger om afslutning af regnskaber over udgifter, der finansieres gennem EUGFL, udarbejdes, maa begrundelsen for en beslutning om afslag paa at lade EUGFL afholde en del af de anmeldte udgifter anses for at vaere tilstraekkelig, naar den medlemsstat, beslutningen er rettet til, har vaeret snaevert inddraget i beslutningens tilblivelse, og naar den kendte grundene til, at Kommissionen ikke fandt, at det omtvistede beloeb skulle afholdes af EUGFL.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Socialpolitik - tilnaermelse af lovgivningerne - overfoersel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - anvendelsesomraade - overfoersel af en virksomhed i retslig likvidation samtidig med virksomhedens fortsaettelse - omfattet

(Raadets direktiv 77/187, art. 1, stk. 1)

2 Socialpolitik - tilnaermelse af lovgivningerne - overfoersel af virksomheder - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder - direktiv 77/187 - arbejdstagere, som er blevet afskediget kort tid foer overfoerslen, og som ikke overtages af erhververen - mulighed for, over for erhververen at paaberaabe sig, at afskedigelsen er retsstridig - tilladt

(Raadets direktiv 77/187, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

3 Artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overfoersel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes saaledes, at direktivet finder anvendelse paa overfoersel af en virksomhed i retslig likvidation, naar virksomhedens aktiviteter viderefoeres under likvidationsproceduren.

4 Artikel 4, stk. 1, i direktiv 77/187, som har til formaal at sikre beskyttelsen af arbejdstagere mod afskedigelser, der alene begrundes med overfoerslen, saavel i forhold til overdrageren som i forhold til erhververen, skal fortolkes saaledes, at befoejelsen til at foretage afskedigelser af oekonomiske, tekniske eller organisatoriske aarsager tilkommer saavel overdrageren som erhververen.

Arbejdstagere, som retsstridigt er blevet afskediget af overdrageren kort tid foer overfoerslen af virksomheden, og som ikke overtages af erhververen, kan over for erhververen paaberaabe sig, at afskedigelsen er retsstridig, idet deres arbejdskontrakt i forhold til erhververen skal betragtes som om den stadig bestaar. Arbejdstagere, som i strid med direktivets artikel 4, stk. 1, er blevet afskediget af overdrageren foer overfoerslen af virksomheden, skal saaledes for det foerste betragtes som om de stadig var ansat i virksomheden paa overfoerselstidspunktet, og for det andet maa direktivets regler, navnlig om beskyttelse af arbejdstagerne mod afskedigelse som foelge af overfoerslen, betragtes som praeceptive i den forstand, at de ikke kan fraviges til ugunst for arbejdstagerne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Retspleje - genoptagelse af en paadoemt sag - begaering vedroerende en kendelse, hvorved det blev fastslaaet, at det var aabenbart, at appellen skulle forkastes - realitetspaakendelse

(EF-statutten for Domstolen, art. 41, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 119)

2 Retspleje - genoptagelse af en paadoemt sag - betingelser for at tage en begaering herom til foelge - ny faktisk omstaendighed - faktiske omstaendigheder, der var kendt inden afsigelsen af dommen i den sag, der begaeres genoptaget, eller som er irrelevante - begaeringen ikke taget til foelge

(EF-statutten for Domstolen, art. 41, stk. 1)

Sammendrag

3 I henhold til artikel 41, stk. 1, i statutten for Domstolen kan parterne kun begaere en paadoemt sag optaget, saafremt der fremkommer en ny faktisk omstaendighed af afgoerende betydning. Selv om det ikke udtrykkeligt fremgaar af bestemmelsen, at ogsaa en sag, som er afgjort ved kendelse, kan begaeres genoptaget, kan der fremsaettes begaering om ekstraordinaer genoptagelse af en sag, der er afgjort ved en saadan kendelse, saafremt det heri blev fastslaaet, at det var aabenbart, at appellen skulle forkastes, jf. procesreglementets artikel 119, og retsvirkningerne saaledes er de samme, som hvis appellen var blevet forkastet ved dom.

4 Genoptagelsen af en paadoemt sag, jf. artikel 41, stk. 1, i statutten for Domstolen, er ikke en appelmulighed, men et ekstraordinaert retsmiddel, som giver mulighed for at anfaegte en endelig doms retskraft paa grund af de konstateringer af faktiske omstaendigheder, som den doemmende myndighed har baseret sig paa. Genoptagelse forudsaetter, at der er fremkommet omstaendigheder af faktisk art, som er tidligere end dommens afsigelse, og som indtil da var ukendte for den ret, som har afsagt dommen, samt for den part, der begaerer genoptagelse, og som, saafremt retten kunne have taget dem i betragtning, ville have kunnet foere til en anden afgoerelse af tvisten end den trufne.

En begaering om genoptagelse, til stoette for hvilken der kun paaberaabes processuelle regler, som Domstolen har kendskab til, og omstaendigheder vedroerende sagens realitet, mens Domstolen i kendelsen i den sag, der begaeres genoptaget, kun har taget stilling til spoergsmaal i forbindelse med sagens formalitet, eller paaberaabes omstaendigheder, der er irrelevante i relation til den paagaeldende kendelse, kan derfor ikke tages til foelge.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem - fradrag af indgaaende afgift - tilbagebetaling af det overskydende beloeb - foranstaltninger til tilbageholdelse anvendt, naar der foreligger formodninger for svig eller andre momskrav - lovlighed - betingelse - forholdsmaessighed

(Raadets direktiv 77/388, art. 18, stk. 4)

Sammendrag

Artikel 18, stk. 4, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, som bemyndiger medlemsstaterne til, naar fradraget af indgaaende mervaerdiafgift overstiger det skyldige afgiftsbeloeb, enten at overfoere det overskydende beloeb til den foelgende periode eller foretage tilbagebetaling, er i princippet ikke til hinder for nationale foranstaltninger, som tillader afgiftsmyndighederne som sikrende foranstaltning at tilbageholde afgiftsbeloeb, der kan tilbagebetales, naar der bestaar formodning for afgiftssvig, eller naar disse myndigheder paaberaaber sig et momskrav, som ikke fremgaar af den afgiftspligtiges angivelser, og som bestrides af denne.

Proportionalitetsprincippet finder dog anvendelse paa saadanne foranstaltninger, der traeffes af en medlemsstat under udoevelsen af sin kompetence paa momsomraadet, for saa vidt som disse foranstaltninger, saafremt de gik ud over, hvad der er noedvendigt for at opnaa deres formaal, ville goere indgreb i det faelles mervaerdiafgiftssystems principper, navnlig i fradragsordningen, som er et vaesentligt led i dette.

Det tilkommer den nationale domstol at tage stilling til, om de paagaeldende foranstaltninger og myndighedernes anvendelse heraf er forholdsmaessige. Ved en saadan stillingtagen skal der ses bort fra nationale bestemmelser eller en fortolkning af disse, som er til hinder for en effektiv domstolskontrol, navnlig kontrollen med, at tilbageholdelsen af den overskydende afgift, der kan tilbagebetales, er uopsaettelig og noedvendig, samt for den afgiftspligtiges mulighed for under rettens kontrol at begaere, at tilbageholdelsen erstattes med en anden sikkerhed, der er tilstraekkelig til at beskytte statskassens interesser, men mindre indgribende over for den afgiftspligtige, eller som forhindrer, at der kan traeffes bestemmelse om hel eller delvis ophaevelse af tilbageholdelsen. Saafremt tilbageholdelsen ophaeves, vil en beregning af renter, der tilkommer statskassen, som ikke tager udgangspunkt i det tidspunkt, da den paagaeldende overskydende afgift normalt skulle have vaeret tilbagebetalt, desuden vaere i strid med proportionalitetsprincippet.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende - ligebehandling - fastlaeggelse af, om der bestaar ret til sociale ydelser - fremlaeggelse af personregisterudskrift - pligt for den kompetente medlemsstat til at tillaegge udskrifter udstedt af myndighederne i en anden medlemsstat bevisvaerdi - undtagelse - alvorlig tvivl om rigtigheden af de paagaeldende udskrifter paa grund af konkrete forhold

(EF-traktaten, art. 48)

Sammendrag

Selv om de administrative myndigheder og domstolene i en medlemsstat ikke efter faellesskabsretten er forpligtet til at anerkende, at personregisterudskrifter udstedt af myndighederne i en anden medlemsstat skal sidestilles med personregisterudskrifter udstedt af statens egne myndigheder, kan de rettigheder, der foelger af arbejdskraftens frie bevaegelighed, ikke udoeves, medmindre der fremlaegges dokumenter vedroerende den paagaeldende persons forhold, og saadanne dokumenter udstedes normalt af arbejdstagerens oprindelsesstat. Heraf foelger, at socialsikringsinstitutionerne og domstolene i en medlemsstat i sager vedroerende sociale ydelser til en vandrende arbejdstager, der er EF-statsborger, er forpligtet til at anerkende personregisterudskrifter og lignende dokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder i de oevrige medlemsstater, medmindre der paa grund af de konkrete forhold i den enkelte sag er alvorlig tvivl om rigtigheden heraf.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fiskeri ° bevarelse af havets ressourcer ° kvoteordning for fiskeriet ° medlemsstaternes kontrolforpligtelser ° praktiske vanskeligheder ° ingen betydning ° foreloebigt forbud mod fiskeri i rimelig tid inden kvoterne overskrides

(Raadets forordning nr. 2241/87, art. 11, stk. 2)

2. Fiskeri ° bevarelse af havets ressourcer ° kvoteordning for fiskeriet ° kontrolforanstaltninger ° medlemsstaternes sanktionsforpligtelse ° interne vanskeligheder uden betydning

(Raadets forordning nr. 2241/87, art. 1, stk. 2)

Sammendrag

1. En medlemsstat kan ikke henvise til praktiske vanskeligheder som f.eks. svagheder ved det statistiske system som begrundelse for en manglende gennemfoerelse af passende kontrolforanstaltninger til overholdelse af fiskekvoterne. Tvaertimod paahviler det medlemsstaterne, som skal gennemfoere faellesskabsbestemmelserne inden for rammerne af den faelles markedsordning for fiskerivarer, at loese disse vanskeligheder ved at traeffe passende foranstaltninger.

I medfoer af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 2241/87 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri er medlemsstaterne navnlig forpligtede til at traeffe bindende foranstaltninger med henblik paa et foreloebigt forbud mod enhver fiskerivirksomhed allerede inden kvoterne er opbrugt, da der ellers er fare for, at de naevnte kvoter overskrides.

2. Ifoelge artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2241/87 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri skal en medlemsstats kompetente myndigheder anlaegge straffesag eller traeffe administrative foranstaltninger i tilfaelde, hvor de konstaterer, at reglerne vedroerende bevarelses- og kontrolforanstaltninger for fiskeriet ikke er overholdt. Hvis en medlemsstats myndigheder systematisk kunne afholde sig fra at forfoelge dem, der er ansvarlige for overtraedelser af denne art, ville det skade saavel bevarelsen og forvaltningen af fiskeressourcerne som den ensartede anvendelse af den faelles fiskeripolitik. Heraf foelger, at en medlemsstat ° naar Kommissionen har fastsat en dato for et forbud mod en bestemt type fiskeri ° er forpligtet til at anlaegge straffesag eller traeffe administrative foranstaltninger mod de ansvarlige for fortsaettelsen af den omhandlede fiskerivirksomhed og den hermed forbundne virksomhed ud over denne dato, saaledes som omhandlet i faellesskabslovningen. I den henseende kan en simpel frygt for interne vanskeligheder, i form af vanskelige socio-oekonomiske problemer, ikke begrunde manglende anvendelse af den paagaeldende ordning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Den Europaeiske Unions budget ° budgetbehandling ° manglende aftale mellem Raadet og Parlamentet om aendring af den maksimale forhoejelsessats for ikke-obligatoriske udgifter ° Parlamentets formands konstatering af budgettets endelige vedtagelse ° ulovlig

(EF-traktaten, art. 203, stk. 7 og 9)

2. Annullationssoegsmaal ° annullationsdom ° virkninger ° Domstolens begraensning heraf ° ugyldighed af Den Europaeiske Unions budget

(EF-traktaten, art. 174, stk. 2, Euratom-traktaten, art. 147, stk. 2)

Sammendrag

1. Selv om traktaten bestemmer, at Kommissionen skal fastslaa maksimalsatsen for ikke-obligatoriske udgifter paa grundlag af objektive faktorer, er der ikke fastsat noget kriterium for aendringen af denne sats. Det er ifoelge artikel 203, stk. 9, femte afsnit, tilstraekkeligt, at Raadet og Parlamentet indgaar en aftale. I betragtning af den vaesentlige betydning af en saadan aftale, som giver de to institutioner, naar de handler i faellesskab, frihed til at forhoeje bevillingerne til ikke-obligatoriske udgifter ud over den af Kommissionen fastslaaede sats, kan denne aftale ikke antages at vaere indgaaet paa grundlag af den ene eller den anden institutions formodede vilje, og der foreligger ikke en saadan aftale, hvis de to institutioner ikke er blevet enige om det samlede beloeb for udgifter, som skal kvalificeres som ikke-obligatoriske, idet det er dette beloeb, der udgoer beregningsgrundlaget for maksimalsatsen for forhoejelser.

Det foelger heraf, at naar Raadet gennem sin formand har naegtet at give sin tilslutning til den nye maksimalsats for forhoejelser af udgifter, der af Parlamentet var klassificeret som ikke-obligatoriske, er det ulovligt, at Parlamentets formand konstaterer, at budgettet er endeligt vedtaget, og budgettet er derfor ugyldigt.

2. Naar Domstolen i en sag i medfoer af EF-traktatens artikel 173 og Euratom-traktatens artikel 146 konstaterer, at Den Europaeiske Unions budget for et givent regnskabsaar er ugyldigt, paa et tidspunkt, hvor en vaesentlig del af regnskabsaaret allerede er forloebet, goer saavel noedvendigheden af at sikre de europaeiske institutioners fortsatte funktion som hensynet til vaesentlige retssikkerhedsgarantier, der ogsaa goer sig gaeldende i tilfaelde af annullation af visse forordninger, det berettiget, at Domstolen udoever den kompetence, som udtrykkeligt er tillagt den i EF-traktatens artikel 174, stk. 2, og Euratom-traktatens artikel 147, stk. 2, og at den angiver, hvilke af virkningerne af det paagaeldende budget der skal betragtes som bestaaende.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Faelles toldtarif ° toldpositioner ° 'basismodul' beregnet til brug ved bygning af en faerdig databehandlingsmaskine, i det vaesentlige bestaaende af et kabinet med to diskette-drev ° tarifering i den kombinerede nomenklaturs underposition 8471 93 59

Sammendrag

Den kombinerede nomenklatur til den faelles toldtarif, saaledes som den fremgaar af bilagene til forordning nr. 2505/92 om aendring af bilag I og II til forordning nr. 2658/87 skal fortolkes saaledes, at et basismodul, som er beregnet til brug ved bygning af en faerdig databehandlingsmaskine, og som i det vaesentlige bestaar af et kabinet med to diskette-drev, i henhold til punkt 3 b) i de almindelige tariferingsbestemmelser vedroerende den kombinerede nomenklatur til den faelles toldtarif skal tariferes i underposition 8471 93 59 som en "lagerenhed" paa grund af de indbyggede drev. Dette foelger af, at de to diskette-drev, der er karaktergivende for et saadant modul beregnet til automatisk databehandling, skal tariferes i denne underposition paa grund af deres art.

.