Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mancini fremsat den 24. september 1987. - S. P. A. FERRIERE SAN CARLO MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - ANNULLATION AF EN INDIVIDUEL BESLUTNING OM PAALAEGGELSE AF EN BOEDE. - SAG 344/85.



Samling af Afgørelser 1987 side 04435



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Ferriere San Carlo SpA har anmodet Domstolen om at annullere en individuel beslutning af 9 . oktober 1985, hvorved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber paalagde selskabet en boede paa 117*500 ecu for overskridelse af den kvote af armeringsstaal ( gruppe*V ), som selskabet kunne levere paa det faelles marked i sidste kvartal af 1983 .

De for sagen relevante retsforskrifter er kendt . I juni 1981 indfoerte Kommissionen, for at imoedegaa den alvorlige krise, som den europaeiske staalindustri endnu befandt sig i, et nyt system til overvaagning af produktionen, der hvilede paa princippet om kvartalskvoter ( beslutning nr . 1831/81/EKSF af 24 . juni 1981, EFT L*180, s.*1 ). I hovedtraek var virksomhederne for perioden fra 1 . juli 1981 til 30 . juni 1982 forpligtet til :

a ) for visse produktgrupper at overholde produktions - og leveringskvoter, fastsat af faellesskabsmyndighederne ved begyndelsen af hvert kvartal;

b ) hver maaned at anmelde deres produktioner og leveringer .

Efter lovgiverens opfattelse skulle denne ordning medfoere, at virksomhederne kunne "opstille deres produktionsprogram *... (( og )) at Kommissionen ved paalaeggelsen af nye kvoter for det foelgende kvartal (( kunne )) tage hensyn til variationerne i udbud og efterspoergsel *..." ( fjerde betragtning ).

Den senere beslutning nr . 1696/82/EKSF af 30 . juni 1982 ( EFT L*191, s.*1 ) indeholdt mere end blot udskydelse af ordningens udloeb i et aar . Erfaringen havde nemlig "vist, at en effektiv overvaagning af anvendelsen af produktionskvotesystemet (( kraevede )) et noeje kendskab til lagrenes stoerrelse ved (( beslutningens )) ikrafttraeden" ( tredje betragtning ). Med andre ord var man blevet opmaerksom paa, at virksomhederne kunne "maskere" eventuel overskydende produktion i forhold til kvoterne i et givet kvartal ved at haevde, at de paagaeldende maengder var en del af en lagerbeholdning, som eksisterede allerede foer reformen; de blev derfor paalagt at aflevere en fuldstaendig opgoerelse over deres lagerstand pr . 30 . juni 1982, men kun for de produkter, som var undergivet kvoteordningen ( artikel 2, stk . 1, afsnit 2 ).

Ved beslutning nr . 2177/83/EKSF af 28 . juli 1983 ( EFT L*208, s.*1),som ogsaa er anvendelig i sagen, blev ordningens udloeb udsat til 31 . januar 1984 . Gruppe II - og III-produkter blev derudover undergivet kvotesystemet; for disse staalprodukters vedkommende skulle de paagaeldende virksomheder anmelde lagerstanden pr . 30 . juni 1983 .

2 . Lad mig gennemgaa sagens realitet . I virkeligheden er sagsoegerens tese meget enkel . Det nye regelsaet - som sagsoegeren forklarer det - forbyder ikke udtrykkeligt salg af lagervarer uden for kvoterne; det haevdes, at lagrene er blevet oparbejdet paa lovlig maade, dvs . under overholdelse af produktionskvoterne . Det er nemlig tilfaeldet med det parti armeringsstaal, som er grundlaget for boeden; det stammer fra en beholdning paa 7*327 tons paa frilager den 30 . juni 1983, som var blevet anmeldt til kontrolmyndighederne af Ferriere San Carlo . Lagerbeholdningen var i oevrigt lovlig, idet selskabet i perioden fra 1 . juli 1982 til 30 . juni 1983 strikt overholdt sine produktionskvoter .

Men det er ikke alt . Overskridelsen af leveringskvoten for fjerde kvartal 1983 bliver ogsaa forsvaret med EF-organernes aarelange tolerance . Der er ikke tvivl om, at de forskellige virksomheder nedbragte lagerbeholdningerne fra tidligere ordninger via salg uden for de begraensninger, som blev fastsat af de kvartalsvise leveringskvoter, saavel efter vedtagelsen af beslutning nr . 1831/81/EKSF som det foelgende aar, dvs . i beslutning nr . 1696/82/EKSF' s gyldighedsperiode; men ingen af disse virksomheder er blevet straffet af Kommissionen . Under de omstaendigheder, konkluderer selskabet Ferriere San Carlo, kan man ikke komme uden om at anerkende, at de kritiserede overskridelser er blevet foretaget i god tro . Boeden af 9 . oktober 1985 er saaledes ubegrundet .

3 . Sagsoegerens paastand kan ikke tages til foelge . Til det foerste argument bemaerkes, at saafremt virksomhederne virkelig uden leveringsbegraensninger havde kunnet afsaette de lagerbeholdninger, som var oparbejdet ved hjaelp af produktionskvoterne - og foelgelig oplagre en del af hver kvartalsproduktion med henblik paa senere salg uden for kvoterne paa det mere fordelagtige faelles marked - ville faellesskabsmyndighederne ikke laengere vaere i stand til at overvaage udviklingen i udbud og efterspoergsel . Under punkt 1 har jeg allerede forklaret, at denne overvaagning var et af de vigtigste formaal med reformen i 1981 .

Bevares, ingen af bestemmelserne forbyder udtrykkeligt denne fremgangsmaade . Grunden til tavsheden er imidlertid aabenbar . Med hjemmel i den nye ordning fastsaetter Kommissionen kvoterne hvert kvartal, og den enkelte virksomhed skal i den forbindelse hver maaned anmelde sine produktioner og leverancer : derfor, da overholdelsen af kvoterne i sig selv udelukker oparbejdelsen af lagerbeholdninger, er det logisk umuligt at tale om "lovlige" lagerbeholdninger . Med andre ord kunne virksomhederne fra den 1 . juli 1981 ikke laengere lovligt oparbejde eller forhoeje lagerbeholdninger af kvoterede produkter, saafremt de var beregnet til fri afsaetning inden for Faellesskabets omraade . Det var derfor overfloedigt at forbyde fremgangsmaaden .

I forbindelse med indfoerelsen af reformen - og hermed kommer jeg til Ferriere San Carlos andet argument - opstod et behov for en overgangsordning, hvilket Bruxelles opdagede og soegte at imoedekomme efter beslutningens vedtagelse . Den 1 . juli 1981 kunne virksomhederne nemlig have lagerbeholdninger af staalprodukter eller armeringsstaal fremstillet inden for de kvoter, der var fastsat i de tidligere regler . For at undgaa, at disse lagerbeholdninger ogsaa blev undergivet den nye ordnings begraensninger, og foelgelig undgaa, at producenten blev "straffet" paa ny, blev det besluttet ikke at paatale afsaetning uden for leveringskvoterne i de foelgende tolv maaneder . Som der fremgaar af begrundelsen i den anfaegtede individuelle beslutning ( s.*3 ), blev en tilsvarende beslutning truffet om ikke at straffe saadanne overtraedelser i perioden fra 1 . juli 1982 til 30 . juni 1983; Kommissionen fandt imidlertid frem til denne loesning, fordi det havde vist sig, at et betydeligt antal virksomheder, ganske vist fejlagtigt, havde fortolket forpligtelsen til at anmelde samtlige lagerbeholdninger, som om disse frit kunne afsaettes paa det faelles marked .

Der er ingen tvivl om, at kontrolmyndigheden - i hvert fald i det andet tilfaelde - har forholdt sig endog saerdeles "tolerant"; denne holdning er imidlertid ikke tilstraekkelig til at retfaerdiggoere selskabet Ferriere San Carlos fremgangsmaade under overskriften "god tro ". Jeg goer opmaerksom paa, at EF-praksis i de to foerste aar efter reformen bestod i at tillade afvikling af bestaaende lagerbeholdninger, dvs . oparbejdet indtil 1 . juli 1982, og ikke at tillade virksomhederne at foroege eller genskabe dem . Sagens akter viser imidlertid, at sagsoegeren i perioden fra 1 . juli 1982 til 30 . juli 1983 ikke blot ikke fjernede sine lagerbeholdninger fuldstaendigt, men fortsat oparbejdede dem ved at foroege maengden fra 2*741 tons til 7*327 tons . Herefter maa man forkaste sagsoegerens anbringende om at have handlet uden at opfatte forholdet som en overtraedelse . Det, der er afsat uden for kvoterne, er i realiteten oparbejdet i ond tro .

I retsmoedet har sagsoegeren hertil anfoert, at de omstridte 2*343 tons befandt sig paa lager foer 1 . juli 1982, og derfor lovligt kunne afsaettes ud over leveringsgraenserne . Det er muligvis korrekt, men det kan ikke i sig selv aendre mit forslag til afgoerelse .

Jeg erindrer om, at det paatalte salg fandt sted i slutningen af 1983, dvs . paa et tidspunkt, hvor overholdelsen af de kvartalsvise leveringskvoter for armeringsstaal maatte anses for at vaere en ubetinget pligt, eller i hvert fald at man ikke laengere kunne acceptere de undtagelser, som var blevet indroemmet indtil juli samme aar . Hvad angaar gruppe V-produkter fastsatte beslutning nr . 2177/83/EKSF, der var gaeldende paa leveringstidspunktet, netop ikke en ny anmeldepligt, men indskraenkede sig til at forlaenge kvoteordningen . Med virkning fra 1 . juli 1982 kunne eventuelle lagerbeholdninger derfor ikke laengere afsaettes paa det faelles marked uden overtraedelse af de for hver gruppe fastsatte kvartalsbegraensninger, uanset om beholdningerne var opbygget foer juli 1982 .

Endelig skulle sagsoegeren, saafremt man virkelig mente sig berettiget til i loebet af sidste kvartal 1983 at afsaette 2*343 tons armeringsstaal, som var oplagret foer 1 . juli 1983, have rejst spoergsmaal om lovligheden af den for perioden gaeldende leveringskvote . Men det skete ikke, og da beslutningen, hvorved Kommissionen meddelte denne begraensning, i mellemtiden er blevet endelig, kan sagsoegeren ikke goere det nu i forbindelse med et soegsmaal om annullation af en boede ( se dom afsagt den 10 . december 1986 i sag 41/85, Sideradria mod Kommissionen, Sml . s.*3917, praemis 10 ).

4 . Paa grundlag af det anfoerte skal jeg foreslaa Domstolen at frifinde sagsoegte i den sag, der den 15 . november 1985 er anlagt af Ferriere San Carlo SpA Sagsoegeren boer i overensstemmelse med procesreglementets artikel 69, stk . 2, paalaegges sagens omkostninger .

(*) Oversat fra italiensk .