Sag C-549/15

E.ON Biofor Sverige AB

mod

Statens energimyndighet

(anmodning om præjudiciel

afgørelse indgivet af Förvaltningsrätten i Linköping)

»Præjudiciel forelæggelse – fremme af energi fra vedvarende energikilder – biobrændstof til transport – direktiv 2009/28/EF – artikel 18, stk. 1 – »massebalancesystem«, som har til formål at sikre, at biogas opfylder de foreskrevne bæredygtighedskriterier – gyldighed – artikel 34 TEUF og artikel 114 TEUF – national lovgivning, som kræver, at massebalancen opstilles på et klart afgrænset sted – den kompetente nationale myndigheds praksis, hvorefter dette krav anses for opfyldt, når bæredygtig biogas transporteres via det nationale gasnet – denne myndigheds påbud, hvorefter dette krav ikke anses for overholdt ved import af bæredygtig biogas fra andre medlemsstater via sammenkoblede nationale gasnet – frie varebevægelser«

Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. juni 2017

Frie varebevægelser–kvantitative restriktioner–foranstaltninger med tilsvarende virkning–massebalancesystem som omhandlet i artikel 18, stk. 1, i direktiv 2009/28–national lovgivning, hvorefter det kræves, at massebalancen opstilles på et klart afgrænset sted–påbud fra den kompetente nationale myndighed mod opnåelse af en massebalance for bæredygtig biogas indført via sammenkoblede nationale gasnet–ikke tilladt

Miljø–fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder–direktiv 2009/28–Kontrol af overholdelsen af bæredygtighedskriterierne for biobrændstoffer og flydende biobrændsler–forpligtelse for medlemsstaterne til at tillade import via deres sammenkoblede nationale gasnet af bæredygtig biogas–foreligger ikke

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 30-31 og 49)

Artikel 18, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF skal fortolkes således, at den ikke har til formål at opstille en forpligtelse for medlemsstaterne til at tillade import via deres sammenkoblede nationale gasnet af bæredygtig biogas, der opfylder bæredygtighedskriterierne i direktivets artikel 17, og som er bestemt til anvendelse som biobrændstof. For det første kan artikel 18, stk. 1, i direktiv 2009/28, der alene har til formål at indføre kontrolforanstaltninger til sikring af en korrekt anvendelse af direktivets artikel 17, lige så lidt som artikel 17, nemlig ikke – henset til forbindelsen mellem de to bestemmelser – fortolkes således, at den har til formål at forpligte medlemsstaterne til betingelsesløst at tillade import af bæredygtig biogas fra andre medlemsstater. Som anført af generaladvokaten i punkt 57 i forslaget til afgørelse kan det for det andet ikke – henset til den omstændighed, at kriterierne i artikel 18, stk. 1, litra a)-c), i direktiv 2009/28 er generelt formuleret – antages, at der med denne bestemmelse er foretaget en fuldstændig harmonisering af den verifikationsmetode, der er forbundet med massebalancesystemet. Det fremgår tværtimod af disse litra a)-c), at medlemsstaterne har en skønsbeføjelse og handlefrihed, når de nærmere i detaljer skal bestemme, hvilke konkrete betingelser der skal opfyldes af de massebalancesystemer, som de økonomiske aktører skal indføre. En sådan bestemmelse fører dermed heller ikke som sådan til, at den frie bevægelighed for biogas via et grænseoverskridende gasnet automatisk garanteres, så snart biogassen lovligt betegnes som bæredygtig i den medlemsstat, hvori den fremstilles. (jf. præmis 39, 40, 42 og domskonkl. 1)

Der er således ingen holdepunkter for at antage, at EU-lovgiver ved i bestræbelserne på at nå det i artikel 114, stk. 3, TEUF fastsatte mål om at sikre et højt beskyttelsesniveau for miljøet eller de mål, der nærmere bestemt er nævnt i 76. betragtning til direktiv 2009/28, at vælge at indføre et system til verifikation af bæredygtighedskriterierne, der både er integreret og effektivt samt har til formål at sikre en fysisk forbindelse mellem fremstillingen af bæredygtige biobrændstoffer og forbruget heraf i EU samtidig med mere effektivt at påvirke adfærden blandt markedsaktørerne, har overskredet grænserne for det vide skøn, der er henvist til i nærværende doms præmis 50, og som EU-lovgiver råder over, eller tilsidesat de krav, der følger af proportionalitetsprincippet. Som generaladvokaten har anført i punkt 70 i forslaget til afgørelse, kræver det specifikke område, som EU-lovgiver i det foreliggende tilfælde skulle lovgive på, åbenlyst, at lovgiver skulle træffe såvel politiske som videnskabelige og økonomiske valg, og at lovgiver i denne forbindelse skulle foretage åbenlyst komplekse vurderinger af navnlig økonomisk og teknisk art. I det foreliggende tilfælde kunne EU-lovgiver således uden at overskride grænserne for den nævnte skønsbeføjelse lægge til grund, at verifikationssystemet, der anvender massebalancemetoden, var egnet til nå et højt beskyttelsesniveau for miljøet, henset til dels den form for sporing, som indføres med systemet, og de betingelser til systemet, som i overensstemmelse med artikel 18 i direktiv 2009/28 har til formål at sikre systemets effektivitet og integrerede karakter, dels den indflydelse på prisen for bæredygtig biobrændstof og på markedsaktørerne, som det er hensigten, at systemet derigennem skal have, samtidig med at det begrænser risikoen for svig. EU-lovgiver kunne ligeledes med føje i denne forbindelse uden at overskride grænserne for den skønsmargen, som denne råder over, lægge til grund, at et sådant verifikationssystem var nødvendigt, og navnlig at der ikke fandtes andre muligheder for at nå de foreliggende forfulgte lovlige mål lige så effektivt, samtidig med at industrien pålægges mindre økonomiske og administrative byrder. Af samme grund kan den hindring for varernes frie bevægelighed, som der er henvist til i nærværende doms præmis 61, og som, henset til proportionalitetsprincippet, må anses for begrundet i hensynet til beskyttelse af miljøet, ikke, som det fremgår af den faste retspraksis, der er henvist til i præmis 46 i samme dom, anses for at tilsidesætte bestemmelserne i artikel 34 TEUF (jf. analogt dom af 14.12.2004, Swedish Match,C-210/03, EU:C:2004:802, præmis 61). (jf. præmis 66-70)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 72)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 76-78)