Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne – direktiv 2005/85 – ret til en effektiv domstolsprøvelse

(Rådets direktiv 2005/85, art. 39, stk. 1)

2. Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne – direktiv 2005/85 – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse

(Rådets direktiv 2005/85, art. 23 og 39)

3. Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne – direktiv 2005/85 – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse

(Rådets direktiv 2005/85, art. 39)

4. Grænsekontrol, asyl og indvandring – asylpolitik – procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne – direktiv 2005/85 – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse

(Rådets direktiv 2005/85, art. 39)

Sammendrag

1. Det fremgår af ordlyden af artikel 39, stk. 1, litra a), i direktiv 2005/85 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne, og navnlig af de retsakter, som står opført heri på en ikke-udtømmende måde, at begrebet »en afgørelse, der er truffet om asylansøgning[en]«, omfatter en række afgørelser, som, idet de medfører afslag på asylansøgningen eller træffes ved grænsen, svarer til en endelig, negativ afgørelse om sagens materielle indhold. Det samme gælder for de øvrige typer afgørelser, som i henhold til artikel 39, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 2005/85 udtrykkeligt er genstand for effektiv domstolsprøvelse. De afgørelser, som skal give asylansøgeren ret til effektive retsmidler i henhold til artikel 39, stk. 1, i direktiv 2005/85, er dermed afgørelser, som indebærer et afslag på asylansøgningen af materielle grunde, eller i givet fald en afvisning af ansøgningen af formelle eller proceduremæssige grunde, der ikke gør det muligt at træffe en materiel afgørelse. Det følger heraf, at foreløbige afgørelser til den materielle afgørelse eller afgørelser om sagens tilrettelæggelse ikke er omfattet af bestemmelsen.

En fortolkning af artikel 39 i direktiv 2005/85 på en sådan måde, at »en afgørelse, der er truffet om asylansøgningen«, omfatter alle de afgørelser, som træffes i forbindelse med asylansøgningen, og således også de foreløbige afgørelser, der ligger forud for den endelige afgørelse om asylansøgningen eller afgørelser om sagens tilrettelæggelse, ville i øvrigt ikke være forenelig med ønsket om en hurtig sagsbehandling i forbindelse med asylansøgninger. Som det fremgår af 11. betragtning til direktivet, er dette både i medlemsstaternes og asylansøgernes interesse, og af samme grund fremgår det af artikel 23, stk. 2, i direktiv 2005/85, at proceduren skal blive så kort som muligt, dog således at det ikke sker på bekostning af en korrekt og komplet behandling.

(jf. præmis 41-44)

2. Artikel 39 i direktiv 2005/85 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne og princippet om effektiv domstolsbeskyttelse skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter der ikke er ret til selvstændig domstolsprøvelse af den nationale kompetente myndigheds afgørelse om at behandle en asylansøgning ved en fremskyndet procedure, når begrundelserne for, at denne myndighed har villet behandle nævnte ansøgning ved denne procedure, effektivt vil kunne kontrolleres judicielt under den sag, hvor det endelige afslag kan prøves, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til.

Afgørelsen vedrørende spørgsmålet om proceduren, der skal anvendes ved behandlingen af en asylansøgning, er således tænkt som en selvstændig afgørelse, som er uafhængig af den endelige afgørelse, hvorved ansøgningen imødekommes eller afslås, og den udgør en foreløbig afgørelse til den endelige afgørelse vedrørende ansøgningen. Under disse omstændigheder udgør en manglende søgsmålsadgang på dette tidspunkt i proceduren ikke en krænkelse af retten til effektive retsmidler, dog på betingelse af, at lovligheden af den endelige afgørelse, der er truffet ved en fremskyndet procedure, og navnlig begrundelserne for den kompetente myndigheds afslag på asylansøgningen under henvisning til, at den er grundløs, kan blive genstand for en indgående prøvelse ved den nationale domstol under et søgsmål om afslag på den nævnte ansøgning.

Et sådant retsmiddels effektivitet er ikke sikret, såfremt begrundelserne for, at behandlingen af ansøgningen hos den myndighed, der har kompetence til at behandle en asylansøgning ved en fremskyndet procedure, skulle finde sted ved en sådan procedure, ikke kan være genstand for en sådan kontrol, fordi der ikke kan iværksættes retslige skridt til prøvelse af denne myndigheds afgørelse, for så vidt som disse begrundelser er de samme som dem, der førte til afslaget på ansøgningen. En sådan situation gør det umuligt at efterprøve afgørelsens lovlighed med hensyn til såvel faktiske som retlige spørgsmål. Det er derfor vigtigt, at sådanne begrundelser efterfølgende kan anfægtes effektivt ved den nationale domstol og efterprøves af denne i forbindelse med det retslige skridt, som kan iværksættes over for den endelige afgørelse, der afslutter proceduren vedrørende asylansøgningen. Det ville nemlig ikke være foreneligt med EU-retten, såfremt en sådan national bestemmelse kunne fortolkes således, at begrundelserne for, at den kompetente forvaltningsmyndighed valgte at behandle asylansøgningen ved en fremskyndet procedure, ikke kan gøres til genstand for domstolskontrol.

Hvad angår den nationale domstols fortolkning af national ret kræver princippet om overensstemmende fortolkning, at de nationale retsinstanser gør alt, hvad der henhører under deres kompetence, for at sikre den fulde virkning af direktiv 2005/85 og for at nå et resultat i overensstemmelse med det, der tilsigtes med dette direktiv. Formålet med direktiv 2005/85 er at indføre en fælles garantiramme, der gør det muligt at sikre fuld overholdelse af Genèvekonventionen og de grundlæggende rettigheder. Retten til effektive retsmidler er en grundlæggende rettighed i EU-retten. For at udøvelsen af denne ret kan blive effektiv, skal den nationale domstol kunne efterprøve, om begrundelserne for, at den kompetente forvaltningsmyndighed har fundet ansøgningen om international beskyttelse grundløs eller har konstateret misbrug, er korrekte, uden at disse omfattes af en uafkræftelig formodning om lovlighed. Det er også i forbindelse med iværksættelsen af dette retsmiddel, at den nationale domstol, ved hvilken sagen verserer, skal efterprøve, om afgørelsen om at behandle en asylansøgning ved en fremskyndet procedure er truffet med respekt for de procedurer og grundlæggende garantier, der er fastsat i kapitel II i direktiv 2005/85, således som det fastsættes i direktivets artikel 23, stk. 4.

(jf. præmis 55-58, 60, 61 og 70 samt domskonkl.)

3. Når fristen for iværksættelse af retsmidler til prøvelse af den endelige afgørelse vedrørende en asylansøgning i medfør af en national lovgivning om tildeling og fratagelse af flygtningestatus er 15 dage i forbindelse med den fremskyndede procedure, mens den er en måned i tilfælde af en afgørelse, der er truffet ved anvendelsen af den almindelige procedure, er det væsentligt, at denne frist er tilstrækkelig lang til at forberede og iværksætte et effektivt retsmiddel. Med hensyn til forkortede procedurer forekommer en 15-dagesfrist for iværksættelse af retsmidler i princippet tilstrækkelig til at forberede og iværksætte et effektivt retsmiddel, og den fremstår som forsvarlig og tilpasset i forhold til de rettigheder og interesser, der er involveret. Det påhviler imidlertid den nationale ret at fastslå, om dette forhold, i en konkret situation, hvor den pågældende frist viser sig at være utilstrækkelig på grund af sagens omstændigheder, alene vil kunne udgøre et tilstrækkeligt grundlag til at give medhold i en afledt, indirekte anfægtelse af afgørelsen fra de kompetente nationale myndigheder om at behandle en asylansøgning ved en fremskyndet procedure, således at retten, hvis indsigelsen tages til følge, kan træffe afgørelse om, at ansøgningen skal behandles i henhold til den almindelige procedure.

(jf. præmis 66-68)

4. Direktiv 2005/85 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne indeholder ikke et krav om prøvelse ved to retsinstanser. Det er alene vigtigt, at der er mulighed for at få prøvet sagen ved en retsinstans som krævet ifølge artikel 39 i direktiv 2005/85. Princippet om effektiv domstolsbeskyttelse giver borgeren ret til adgang til domstolsprøvelse, men ikke til flere retsinstanser.

(jf. præmis 69)