Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - opholdsret for at soege beskaeftigelse - opholdets varighed - nationale bestemmelser, hvorefter statsborgere fra de oevrige medlemsstater, som soeger beskaeftigelse, automatisk paalaegges at forlade landet efter tre maaneders forloeb - retsstridige

(EF-traktaten, art. 48; Raadets direktiv 68/360)

2 Fri bevaegelighed for personer - ret til indrejse og ophold for statsborgere fra medlemsstaterne - arbejdstagere ansat i et arbejdsforhold af mindst et aars varighed - nationale bestemmelser om udstedelse og derefter fornyelse i de foerste seks maaneder af opholdet af en registreringsbekraeftelse mod betaling af en afgift - retsstridige

(EF-traktaten, art. 48; Raadets direktiv 68/360, art. 1 og 4, samt art. 9, stk. 1)

3 Fri bevaegelighed for personer - ret til indrejse og ophold for statsborgere fra medlemsstaterne - arbejdstagere og saesonarbejdere i et arbejdsforhold af en varighed paa indtil tre maaneder - nationale bestemmelser om udstedelse af et bevis vedroerende ophold mod betaling af en afgift - retsstridige

[EF-traktaten, art. 48; Raadets direktiv 68/360, art. 8, stk. 1, litra a) og c), og art. 8, stk. 2]

Sammendrag

4 Princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed, der er fastlagt i traktatens artikel 48, stk. 1, 2 og 3, som skal fortolkes udvidende, omfatter EF-statsborgeres ret til frit at bevaege sig i andre medlemsstater og opholde sig dér med henblik paa at soege beskaeftigelse.

Formaalet med artikel 48 tilgodeses, naar faellesskabslovgivningen eller national lovgivning giver de paagaeldende en rimelig frist til i den paagaeldende medlemsstat at faa kendskab til de beskaeftigelsestilbud, der svarer til deres erhvervsmaessige kvalifikationer, og til i givet fald at foretage det fornoedne for at blive ansat.

Da der ikke findes faellesskabsregler, der fastsaetter en frist for EF-statsborgeres ophold, naar disse soeger beskaeftigelse, har medlemsstaterne ret til at fastsaette en rimelig frist herfor. Saafremt den paagaeldende efter udloebet af denne frist beviser, at han fortsat soeger arbejde og har reelle chancer for at opnaa ansaettelse, kan den modtagende medlemsstat dog ikke paalaegge ham at udrejse.

Det foelger heraf, at en medlemsstat har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til traktatens artikel 48, naar den automatisk paalaegger statsborgere fra de oevrige medlemsstater, som soeger beskaeftigelse dér, at forlade landet efter tre maaneders forloeb.

5 En medlemsstat har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til traktatens artikel 48 og direktiv 68/360 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer, naar den til arbejdstagere, som har et arbejde af mindst et aars varighed, i de foerste seks maaneder af deres ophold udsteder to paa hinanden foelgende bekraeftelser paa, at de er registreret i stedet for den opholdstilladelse, der er forudset i direktivet, og naar den hver gang opkraever en afgift, der svarer til det gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for udstedelse af identitetskort.

Direktivets artikel 4 indebaerer en forpligtelse for medlemsstaterne til at udstede opholdstilladelse til enhver arbejdstager, der ved at forevise den fornoedne dokumentation, dvs. den legitimation, med hvilken han er indrejst paa vedkommende stats omraade, og en erklaering fra arbejdsgiveren om ansaettelse hos denne eller en arbejdsattest, godtgoer, at han omfattes af en af de kategorier, som er fastsat i direktivets artikel 1. I saadanne regler om bekraeftelse paa registreringen tages der ikke hensyn til, om arbejdstageren fra en anden medlemsstat, naar han forelaegger den foerste anmodning om udstedelse af en opholdstilladelse, allerede paa det tidspunkt foreviser alle de dokumenter, der kraeves ifoelge direktivet. Denne tilrettelaeggelse af proceduren og dens varighed, der kan medfoere, at der forloeber op til seks maaneder, foer opholdsbeviset udstedes, indebaerer en overdreven byrde for den paagaeldende og udgoer saaledes en reel hindring for arbejdstagernes frie bevaegelighed, der er i strid med artikel 48.

Det foelger klart af direktivets artikel 9, stk. 1, at opholdsdokumenter for EF-statsborgere udstedes og forlaenges gratis eller mod betaling af et beloeb, der ikke maa overstige det gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for udstedelse af identitetskort. Paa grund af reglerne om bekraeftelse paa registreringen skal en EF-statsborger gennem flere administrative etaper, foer han opnaar et endeligt bevis, og der opkraeves et beloeb for hver etape. Selv om hvert beloeb i sig selv ikke overstiger det beloeb, der betales for udstedelse af et identitetskort til indenlandske statsborgere, er det samlede beloeb hoejere end dette beloeb, hvilket udgoer en overtraedelse af direktivets artikel 9, stk. 1.

6 En medlemsstat tilsidesaetter de forpligtelser, der paahviler den i henhold til traktatens artikel 48 og direktiv 68/360 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer, naar den til arbejdstagere og saesonarbejdere, hvis beskaeftigelse er af en paaregnet varighed paa indtil tre maaneder, udsteder et bevis vedroerende deres ophold og kraever betaling herfor.

Direktivets artikel 8, stk. 1, som i litra a) bestemmer, at medlemsstaterne skal tillade arbejdstagere, som har loennet beskaeftigelse af en paaregnet varighed paa indtil tre maaneder, ophold uden meddelelse af opholdsbevis, idet den legitimation, med hvilken arbejdstageren er indrejst i omraadet, og en erklaering fra arbejdsgiveren med angivelse af den paaregnede beskaeftigelsesperiode, skal gaelde, og i litra c) fastslaar, at saesonarbejderes ophold er daekket, naar de er i besiddelse af en arbejdsaftale med paategning af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvis omraade de begiver sig ind paa for at udoeve deres beskaeftigelse, indebaerer, at alt hvad der ligger ud over anmeldelsen ifoelge direktivets artikel 8, stk. 2, som de kompetente myndigheder i modtagerlandet kan paalaegge arbejdstageren, for at denne giver oplysning om sit ophold, og antager karakter af en godkendelse eller et opholdsbevis, er uforeneligt med direktivet. Et krav om betaling af en afgift i forbindelse med en saadan anmeldelse udgoer en oekonomisk hindring for disse arbejdstageres frie bevaegelighed, som er i strid med faellesskabsbestemmelserne.