Appel iværksat den 16. juli 2008 af P. Longinidis til prøvelse af dom afsagt af EU-Personaleretten den 24. april 2008 i sag F-74/06, Longinidis mod Cedefop

(sag T-283/08 P)

(2008/C 272/54)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Paulos Longinidis (Grækenland) (ved dikigori P. Giatagantzidis og S. Stavropoulou)

Den anden part i appelsagen: Cedefop

Appellantens påstande

— Dommen afsagt den 24. april 2008 af Retten for EU-personalesager i sag F-74/06, Paulos Longinidis mod Cedefop, ophæves.

— Afgørelsen truffet den 30. november 2005 af direktøren for Cedefop om opsigelse af appellantens tidsubegrænsede ansættelseskontrakt af 4. marts 2003 og enhver anden hermed forbundet forvaltningsakt annulleres.

— Afgørelsen truffet den 11. november 2005 af direktøren for Cedefop om ændring af sammensætningen af klageudvalget ved Cedefop og enhver anden hermed forbundet forvaltningsakt annulleres.

— Afgørelsen truffet den 24. maj 2006 af klageudvalget ved Cedefop om afslag på appellantens klage af 28. februar 2006 og enhver anden hermed forbundet forvaltningsakt annulleres.

— Det af sagsøgeren iværksatte søgsmål af 19. juni 2006 antages til realitetsbehandling.

— Cedefop tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans og i appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med sit søgsmål har appellanten bl.a. nedlagt påstand om annullation af direktøren for Cedefops afgørelse om opsigelse af appellantens tidsubegrænsede ansættelseskontrakt. Ved Personalerettens dom af 24. april 2008 blev Cedefop frifundet.

Appellanten er af den opfattelse, at den anfægtede afgørelse blev truffet i strid med de processuelle regler om bevisbyrde, idet afgørelsen blev støttet på forhold, som ikke var blevet bevist. Ved behandlingen af appelindstævntes argument, hvorefter begrundelsen for afskedigelsen blev meddelt appellanten mundtligt under mødet den 23. november 2005, begik Personaleretten en retlig fejl, idet den ændrede bevisets genstand.

Endvidere har appellanten gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er utilstrækkeligt begrundet. Han har nærmere anført, at Personaleretten ikke har begrundet sin afgørelse tilstrækkeligt hvad angår det forhold, at Cedefop har givet appellanten en passende og tilstrækkelige underretning vedrørende begrundelsen for hans afskedigelse, og at den ikke har foretaget en særskilt behandling af alle de omstændigheder, som ifølge appellanten førte til hans afskedigelse.

Dernæst har appellanten anført, at EU-Personaleretten har foretaget en fejlagtig fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten for så vidt angår følgende punkter: For det første er appellanten af den opfattelse, at overholdelse af begrundelsespligten i lyset af de konkrete omstændigheder i den foreliggende sag kun kan sikres ved en skriftlig meddelelse af grundene til hans afskedigelse, for det andet at hans afskedigelse på grundlag af en enkelt begivenhed udgør et åbenbar fejlskøn, og for det tredje at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, idet høringen af ham fandt sted, efter at afgørelsen om afskedigelse var blevet truffet, at der hverken blev iværksat en undersøgelse eller en disciplinærsag, og at han hverken blev underrettet om de relevante oplysninger i sagen eller bedt om at tage stilling til de anklager, som var rejst imod ham.

Appellanten har endelig anført, at hans klage af 28. februar 2006 over afskedigelsen ikke blev behandlet af klageudvalget ved Cedefop på objektiv og upartisk vis.