Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter - artikel 13 i forordning nr. 1430/79 - Kommissionens beslutningskompetence - den pågældende virksomheds ret til at blive hørt

(Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13)

2. Fællesskabsret - principper - ret til kontradiktion - administrativ procedure vedrørende fritagelse for importafgifter - pligt for Kommissionen til på eget initiativ at give den berørte adgang til alle dokumenter til skade for den pågældende - foreligger ikke - pligt for parterne til at anmode om udlevering - pligt til at udvise agtpågivenhed

(Art. 255 EF; Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13)

3. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter - overholdelse af retten til kontradiktion - aktindsigt - grænser - fortrolige dokumenter - ret til at tage fotokopier - ikke omfattet

(Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13)

4. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter - artikel 13 i forordning nr. 1430/79 - rækkevidde - »særlige forhold« - begreb - Kommissionens beslutningskompetence - nærmere regler for udøvelsen heraf

(Rådets forordning nr. 1430/79, art. 13)

5. Fælles toldtarif - fællesskabstoldkontingenter - Kommissionens anvendelse heraf - forpligtelser inden for rammerne af samarbejdet med medlemsstaterne

(Art. 211 EF; Rådets forordning nr. 1468/81, art. 14a)

Sammendrag

1. Det må i forbindelse med sager om fritagelse for importafgifter sikres, at de berørte parter har lejlighed til at udtale sig, når henses til det skøn, Kommissionen råder over, når den træffer beslutning om at anvende den generelle billighedsklausul i artikel 13 i forordning nr. 1430/79 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter.

( jf. præmis 45 )

2. Inden for rammerne af en administrativ procedure vedrørende fritagelse for importafgifter indebærer kontradiktionsprincippet blot, at den berørte skal have mulighed for at gøre sine synspunkter gældende, i det mindste i relation til de faktorer, herunder de dokumenter, som Kommissionen har baseret sin afgørelse på til skade for den pågældende. Princippet stiller ikke krav om, at Kommissionen af egen drift skal give aktindsigt i alle dokumenter, der eventuelt måtte have relation til den sag, hvor der er forelagt en fritagelsesansøgning. Er den pågældende af den opfattelse, at sådanne dokumenter vil kunne tjene som bevis for, at der foreligger særlige forhold, og/eller at han ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenlys forsømmelse, påhviler det ham i overensstemmelse med de bestemmelser, der af institutionerne er vedtaget med hjemmel i artikel 255 EF, at anmode om aktindsigt i disse dokumenter.

Selv om Kommissionen i medfør af princippet om overholdelse af retten til kontradiktion pålægges visse proceduremæssige forpligtelser, indebærer princippet tillige, at den berørte skal udvise en vis agtpågivenhed. Er den berørte således af den opfattelse, at hans ret til kontradiktion ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang er blevet overholdt under den administrative procedure, påhviler det ham at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre sig, at dette er tilfældet, eller i det mindste i tide gøre den kompetente myndighed opmærksom herpå.

( jf. præmis 46 og 47 )

3. Retten til aktindsigt i forbindelse med en sag om fritagelse for importafgifter indebærer imidlertid ikke en ret for den berørte virksomhed til at tage fotokopier af fortrolige dokumenter. En berørt part har principielt end ikke ret til at gennemgå samtlige fortrolige dokumenter. Sædvanligvis begrænser partens ret til aktindsigt sig for så vidt angår fortrolige dokumenter til aktindsigt i en ikke-fortrolig udgave eller sammenfatning af de omhandlede dokumenter.

( jf. præmis 59 )

4. Artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1430/79 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter, hvorefter den afgiftspligtige har krav på toldfritagelse, når det godtgøres, at der dels foreligger særlige forhold, dels at den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenlys forsømmelse, er en generel billighedsklausul, der er bestemt til at anvendes, når de omstændigheder, som karakteriserer forholdet mellem den erhvervsdrivende og myndighederne, er sådanne, at det ikke er rimeligt at påføre denne erhvervsdrivende et tab, som han normalt ikke ville have lidt.

Der foreligger særlige forhold, når det fremgår af sagens omstændigheder, at den afgiftspligtige befinder sig i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet, og den pågældende, såfremt disse omstændigheder ikke foreligger, ikke har lidt tab som følge af efteropkrævning af told.

Med henblik på at afgøre, om der foreligger særlige forhold i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelsen, skal Kommissionen inddrage alle relevante faktiske omstændigheder. Selv om Kommissionen råder over et skøn i denne forbindelse, skal den ved udøvelsen heraf foretage en reel afvejning af Fællesskabets interesse i at sikre, at toldbestemmelserne overholdes, og den interesse, som importøren, der er i god tro, har i ikke at lide tab, der går ud over de normale erhvervsrisici. Kommissionen kan derfor ved undersøgelsen af, om ansøgningen om fritagelse bør imødekommes, ikke nøjes med at tage hensyn til importørernes adfærd. Den skal også vurdere, hvilken indflydelse dens egen adfærd og de nationale toldmyndigheders adfærd har haft på den opståede situation.

( jf. præmis 61, 62, 64 og 71 )

5. I medfør af artikel 211 EF og princippet om god forvaltningsskik er Kommissionen forpligtet til at sikre, at fællesskabstoldkontingenterne bliver anvendt korrekt. Kommissionen er for at overholde denne forpligtelse forpligtet til ikke alene at fremsende de i medfør af artikel 14 a i forordning nr. 1468/81 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne modtagne oplysninger uden forsinkelse til medlemsstaternes myndigheder, men også til at sørge for, at medlemsstaterne overholder forpligtelserne i denne bestemmelse. Kommissionens rolle kan nemlig ikke begrænses til en passiv fremsendelse af de oplysninger, som de kompetente myndigheder i en medlemsstat beslutter at meddele Kommissionen. Når en medlemsstats myndigheder har underrettet Kommissionen om opdagelsen af forfalskede importlicenser og/eller partiallicenser af importlicenser, påhviler det Kommissionen så hurtigt som muligt at indsamle alle oplysninger, der kan lette opdagelsen af andre forfalskede dokumenter, hos myndighederne i den medlemsstat, som de forfalskede licenser og partiallicenser synes at stamme fra. Kommissionen er forpligtet til uden forsinkelse at underrette de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater om de således indsamlede oplysninger.

( jf. præmis 89 og 109 )