Domstolens Dom (Femte Afdeling) af 13. marts 1997. - Directeur général des douanes et droits indirects mod Eridania Beghin-Say SA. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Tribunal d'instance de Lille - Frankrig. - Told - Ordning med aktiv forædling - Ækvivalensordning - Rørsukker og roesukker. - Sag C-103/96.



Samling af Afgørelser 1997 side I-01453



Sammendrag

Parter

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 Institutionernes retsakter - forordninger - grundforordninger og gennemfoerelsesforordninger - omfanget af gennemfoerelseskompetencen - graenser - gennemfoerelsesforordning, der paa omraadet for aktiv foraedling indfoerer en betingelse for at anvende aekvivalensordningen, som ikke er hjemlet i grundforordningen - lovligt

(Raadets forordning nr. 1999/85, art. 2, stk. 4, og forordning nr. 3677/86, art. 9)

2 Frie varebevaegelser - samhandel med tredjelande - proceduren for aktiv foraedling - aekvivalensordning - betingelser - tarifering af varerne i den samme underposition i toldtariffen - tilsidesaettelse af princippet om proportionalitet, om beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerhed - foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 3677/86, art. 9)

Sammendrag

3 Naar en hertil befoejet faellesskabsmyndighed fastsaetter gennemfoerelsesbestemmelser til en grundforordning, er den forpligtet til ikke at overskride de befoejelser, som er tildelt den ved naevnte forordning til gennemfoerelse af dennes bestemmelser.

En saadan overskridelse foreligger ikke ved, at artikel 9 i forordning nr. 3677/86 - der er udstedt efter bestemmelsesudvalgs-fremgangsmaaden - med henblik paa gennemfoerelse af grundforordning nr. 1999/85 om aktiv foraedling indfoerte den betingelse for at anvende aekvivalensordningen inden for aktiv foraedling, at de aekvivalente varer skal henhoere under samme underposition i toldtariffen som indfoerselsvarerne, uanset at grundforordningen alene kraever, at de foerstnaevnte varer har samme egenskaber som de sidstnaevnte.

For det foerste fastsaetter artikel 2, stk. 4, i grundforordningen, at de gennemfoerelsesforanstaltninger, der skal vedtages efter bemyndigelse, kan forbyde eller begraense anvendelsen af aekvivalensordningen, som har karakter af en undtagelse inden for proceduren for aktiv foraedling. For det andet gennemfoerer kravet om henfoersel til den samme underposition i toldtariffen et kriterium, som samtidig er klart og praecist samt i stand til at medvirke ved gennemfoerelsen af formaalet, som bestaar i at hindre misbrug af proceduren for aktiv foraedling, og som grundforordningen udtrykkeligt tager sigte paa, hvilket ikke med foeje kan anfaegtes med henvisning til procedurens overordnede formaal, nemlig at fremme faellesskabsvirksomhedernes udfoersel.

4 Den betingelse for at anvende aekvivalensordningen inden for den aktive foraedling, der er indfoert ved artikel 9 i forordning nr. 3677/86, og hvorefter de aekvivalente varer skal henhoere under den samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvarerne, er ikke en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet, da betingelsen ikke er aabenbart uforholdsmaessig i forhold til maalet, nemlig at bekaempe svig, hvilket betingelsen er en del af. Betingelsen tilsidesaetter heller ikke princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerhed, idet den, uanset sin anvendelse af et kriterium placeret i et andet regelsaet, der efter sin beskaffenhed vil kunne aendres periodisk, placerer de erhvervsdrivende i en situation, hvor de altid klart og praecist kan vide, om de kan eller ikke kan anvende aekvivalensordningen.

Parter

I sag C-103/96,

angaaende en anmodning, som Tribunal d'instance de Lille (Frankrig) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,

Directeur général des douanes et droits indirects

mod

Eridania Beghin-Say SA,

at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende gyldigheden af artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 om aktiv foraedling (EFT L 351, s. 1),

har

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moitinho de Almeida, og dommerne C. Gulmann (refererende dommer), D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og M. Wathelet,

generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer

justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,

efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:

- Eridania Beghin-Say SA ved advokat Jean Leygonie, Paris

- den franske regering ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmaegtig Frédéric Pascal, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede

- Raadet for Den Europaeiske Union ved konsulent Maria Cristina Giorgi, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget

- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Fernando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Jean-Francis Pasquier, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,

paa grundlag af retsmoederapporten,

efter at der i retsmoedet den 7. november 1996 er indgivet mundtlige indlaeg af Eridania Beghin-Say SA ved advokat Yvon Martinet, Paris, af den franske regering ved Frédéric Pascal, af Raadet for Den Europaeiske Union ved Maria Cristina Giorgi, af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Fernando Castillo de la Torre og Jean-Francis Pasquier,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 5. december 1996,

afsagt foelgende

Dom

Dommens præmisser

1 Ved dom af 19. marts 1996, indgaaet til Domstolen den 28. marts 1996, har Tribunal d'instance de Lille i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 om aktiv foraedling (EFT L 351, s. 1).

2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem directeur général des douanes et droits indirects og Eridania Beghin-Say SA (herefter »Eridania«) vedroerende betaling af told, afgifter og skat, der var blevet afkraevet virksomheden ved indfoersel af roersukker fra et tredjeland, for hvilket der efter en kontrol ikke kunne gives adgang til aekvivalensordningen med roesukker, som virksomheden i form af hvidt sukker havde udfoert fra Faellesskabets toldomraade.

3 Det bestemmes bl.a. i artikel 1, stk. 2, litra a), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 om aktiv foraedling (EFT L 188, s. 1, herefter »grundforordningen«), at proceduren for aktiv foraedling paa de i forordningen fastsatte betingelser giver mulighed for paa Faellesskabets toldomraade at lade visse varer underkaste én eller flere foraedlingsprocesser, nemlig varer, som ikke hidroerer fra Faellesskabet, og som er bestemt til at genudfoeres fra Faellesskabets toldomraade som foraedlingsprodukter, uden at varerne paalaegges importafgift. Artikel 1 praeciserer i stk. 3, litra h), og i), at et foraedlingsprodukt er ethvert produkt, der fremkommer ved foraedling, herunder bl.a. bearbejdning eller forarbejdning af varer.

4 Efter forordningens artikel 1, stk. 3, litra n), benaevnes denne form for procedure for aktiv foraedling »suspensionsordning«.

5 I artikel 1, stk. 3, litra a), defineres indfoerselsvarer bl.a. som varer, der ikke hidroerer fra Faellesskabet, og som er henfoert under proceduren for aktiv foraedling inden for suspensionsordningen.

6 Efter samme bestemmelses litra d) benaevnes som »aekvivalente varer« faellesskabsvarer, som anvendes i stedet for indfoerselsvarer til fremstilling af foraedlingsprodukter.

7 Ifoelge grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 2, stk. 2, foerste punktum, tillader toldmyndigheden, at foraedlingsprodukter fremstilles af aekvivalente varer, saafremt disse varer har samme kvalitet og samme egenskaber som indfoerselsvarerne. Der er herved tale om den saakaldte »aekvivalensordning« i modsaetning til det saakaldte »identitetsprincip i aekvivalensordningen«, som beskrevet i dommens praemis 3.

8 Det fastsaettes i forordningens artikel 2, stk. 4, at foranstaltninger med henblik paa at forbyde eller begraense anvendelsen af aekvivalensordningen kan traeffes efter fremgangsmaaden via »bestemmelsesudvalget«, som fremgaar af artikel 31, stk. 2 og 3.

9 I artikel 18, stk. 1, foerste punktum, bestemmes bl.a.: »Proceduren for aktiv foraedling afsluttes for indfoerselsvarer, naar foraedlingsprodukterne under toldkontrol er blevet udfoert fra Faellesskabets toldomraade, for saa vidt betingelserne for anvendelse af ordningen i oevrigt er opfyldt.«

10 I grundforordningens artikel 31, stk. 1, fastsaettes foelgende: »De noedvendige gennemfoerelsesbestemmelser til denne forordning ... vedtages efter fremgangsmaaden i stk. 2 og 3.«

11 Forordning nr. 3677/86 (herefter »gennemfoerelsesforordningen«), der er udstedt efter bestemmelsesudvalgs-fremgangsmaaden, fastsaetter i artikel 9, at for at aekvivalensordningen kan anvendes, skal de aekvivalente varer henhoere under samme underposition i den faelles toldtarif, vaere af samme handelsmaessige kvalitet og have de samme tekniske egenskaber som indfoerselsvarerne.

12 Eridania indfoerte 11 923 910 kg roersukker fra Cuba og placerede den 22. april 1991 partiet under toldordningen for proceduren for aktiv foraedling inden for suspensionsordningen.

13 Selskabet genudfoerte dernaest efter afslutningen af proceduren inden august 1991 11 268 097 kg hvidt sukker, der var blevet fremstillet af roesukker eller sukkerroer.

14 Efter en kontrol foretaget af toldmyndighederne fandt directeur général des douanes et droits indirects, at man i medfoer af gennemfoerelsesforordningens artikel 9 ikke kunne anvende suspensionsordningen inden for proceduren for aktiv foraedling, fordi roersukker og roesukker henhoerer under to forskellige underpositioner i toldtariffen. Ved processkrift af 4. oktober 1994 indstaevnede directeur général des douanes et droits indirects Eridania for Tribunal d'instance de Lille med paastand om, at selskabet doemtes til at erlaegge et beloeb paa 38 476 561 FF for unddragen betaling af told, afgifter og skat.

15 Under den for Tribunal d'instance verserende sag har sagsoegte bestridt gyldigheden af gennemfoerelsesforordningens artikel 9 med henvisning til, at den ikke er i overensstemmelse med grundforordningen eller med almindelige faellesskabsretlige grundsaetninger, saasom principperne om retsakters rangfoelge, om proportionalitet, om beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerheden.

16 Tribunal d'instance de Lille har herom bemaerket, at mekanismen i aekvivalensordningen efter grundforordningens artikel 2 skal anvendes, naar foraedlingsprodukterne er fremstillet af aekvivalente varer, dvs. varer af samme kvalitet og med samme egenskaber som indfoerselsvarerne. Imidlertid bestemmer gennemfoerelsesforordningens artikel 9, at for at aekvivalensordningen kan anvendes, skal de aekvivalente varer henhoere under samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvarerne.

17 Den nationale ret finder, at netop denne betingelse rejser tvivl om gyldigheden af naevnte forordnings artikel 9 paa grund af foelgende principper:

- princippet om retsakters rangfoelge, idet gennemfoerelsesforordningen tilfoejer en tredje betingelse, som ikke angives i grundforordningen

- proportionalitetsprincippet, idet kravet om, at varerne skal henhoere under den samme underposition i den faelles toldtarif, udgoer en hindring for gennemfoerelsen af formaalet med grundforordningen, som er at fremme faellesskabsvirksomhedernes udfoersel

- princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet der inden for en kortere aarraekke har foreligget tre forskellige retsordninger. Herved henviser den nationale ret til, at roesukker og roersukker efter den faelles toldtarif for 1987 [Raadets forordning (EOEF) nr. 3618/86 af 24.11.1986, EFT L 345, s. 1] henhoerte under den samme underposition, at den kombinerede nomenklatur (KN), der blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 (EFT L 256, s. 1) placerede roesukker og roersukker i to forskellige underpositioner med virkning fra den 1. januar 1988, og at Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3709/92 af 21. december 1992 om aendring af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2228/91 om regler til gennemfoerelse af forordning nr. 1999/85 (EFT L 378, s. 6) med virkning fra den 1. januar 1992 tillod at anvende aekvivalensordningen paa roersukker og roesukker, selv om disse to varer henhoerte under to forskellige underpositioner (koder)

- princippet om retssikkerhed, idet anvendelsen af grundforordningens artikel 9 og af den kombinerede nomenklatur siden den 1. januar 1988 og indtil den 1. januar 1992 har gjort det umuligt at udnytte proceduren for aktiv foraedling med aekvivalens mellem roersukker og roesukker.

18 Tribunal d'instance de Lille har derfor udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»1) Er artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 gyldig, naar den bestemmer, at der kun er tale om aekvivalente varer, saafremt den paagaeldende vare henhoerer under den samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvaren, skoent grundforordningen nr. 1999/85 af 16. juli 1985 ikke indeholder en saadan betingelse?

2) Er artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 gyldig, naar den bestemmer, at der kun er tale om aekvivalente varer, saafremt den paagaeldende vare henhoerer under den samme underposition som den indfoerte vare, skoent en saadan betingelse medfoerer uforholdsmaessige virkninger for de erhvervsdrivende?

3) Er artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 gyldig, henset til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerheden, naar den bestemmer, at der kun er tale om aekvivalente varer, saafremt den paagaeldende vare henhoerer under den samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvaren, skoent denne bestemmelse i forbindelse med forordning nr. 2658/87 om den kombinerede nomenklatur uden videre siden den 1. januar 1988 og kun indtil den 1. januar 1992 har gjort det umuligt at udnytte proceduren for aktiv foraedling med aekvivalens mellem roesukker og roersukker?«

Foerste spoergsmaal

19 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om gennemfoerelsesforordningens artikel 9 - med betingelsen om, at aekvivalensordningen kun kan anvendes, saafremt de aekvivalente varer henhoerer under samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvarerne - er ugyldig, fordi den kraenker grundforordningen, navnlig dennes artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 2, stk. 2, foerste punktum.

20 Indledningsvis henvises til, at naar den hertil befoejede faellesskabsmyndighed fastsaetter gennemfoerelsesbestemmelser til en grundforordning, er den forpligtet til ikke at overskride de befoejelser, som er tildelt den ved naevnte forordning til gennemfoerelse af dennes bestemmelser (jf. herved dom af 23.3.1983, sag 162/82, Cousin m.fl., Sml. s. 1101, praemis 15).

21 Ifoelge Eridania er gennemfoerelsesforordningens artikel 9 ikke i overensstemmelse med princippet om overholdelsen af retsakters rangfoelge, eftersom forordningen til de to betingelser, som er fastsat i grundforordningen for aekvivalensordningen, uden nogen som helst hjemmel har foejet den betingelse, at varerne skal vaere henfoert under den samme underposition i toldtariffen. Eridania har anfoert, at denne tredje betingelse ikke skal praecisere de to andre betingelser for anvendelse af aekvivalensordningen, men udgoer et nyt kriterium, der er mere restriktivt end grundforordningens to kriterier, og som desuden tjener formaal, der er forskellige fra de i denne forordning fastsatte formaal. Da proceduren for aktiv foraedling nemlig har et oekonomisk sigte, idet den skal begunstige faellesskabsvirksomhedernes udfoersel, kan aekvivalensordningen i henhold til grundforordningen ifoelge Eridania anvendes, saafremt de paagaeldende varer opfylder visse kriterier af oekonomisk karakter. Formaalene med toldnomenklaturen er derimod dels at muliggoere paaligning af told, dels at sikre den noedvendige kortlaegning af varebevaegelserne af statistiske grunde.

22 Herom bemaerkes, at selv om grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 2, stk. 2, foerste punktum, kun tillader anvendelse af aekvivalensordningen, saafremt de aekvivalente varer opfylder to betingelser, nemlig at de er af samme kvalitet og har de samme egenskaber som indfoerselsvarerne, staar det dog fast, at bestemmelsen i stk. 4 tildeler den kompetente myndighed et vidt skoen til efter bestemmelsesudvalgs-fremgangsmaaden, jf. artikel 31, stk. 2 og 3, at traeffe foranstaltninger til at forbyde eller begraense anvendelsen af aekvivalensordningen.

23 For saa vidt som artikel 9 i den gennemfoerelsesforordning, der blev udstedt efter naevnte fremgangsmaade, bestemmer, at de aekvivalente varer, for at aekvivalensordningen kan anvendes, ikke blot skal udvise samme handelsmaessige kvalitet og have de samme tekniske egenskaber som indfoerselsvarerne, men ogsaa henhoere under den samme underposition i den faelles toldtarif, tilsigter naevnte artikel, som fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 4, at begraense anvendelsen af aekvivalensordningen. I det tilfaelde, hvor de aekvivalente varer og indfoerselsvarerne udviser samme handelsmaessige kvalitet og har de samme tekniske egenskaber uden dog at henhoere under samme underposition i toldtariffen, kan aekvivalensordningen saaledes ikke anvendes.

24 Muligheden for at begraense ordningens anvendelsesomraade er i oevrigt i overensstemmelse med den karakter af undtagelse, ordningen frembyder inden for proceduren for aktiv foraedling, saaledes som det fremgaar af den almindelige opbygning af grundforordningen og navnlig af, at denne, som det fremgaar af forordningens ottende betragtning, har medtaget principperne i Raadets direktiv 69/73/EOEF om harmonisering af lovgivningen om aktiv foraedling (EFT 1969 I, s. 69), som i artikel 24 betegnede aekvivalensordningen som en undtagelse.

25 Det maa tillige fastslaas, at kriteriet om den toldmaessige tarifering goer det muligt, efter et klart og praecist parameter, at afgraense de grupper af varer, som aekvivalensordningen kan anvendes paa, og ikke, i modsaetning til Eridania's hovedargument, er uden forbindelse med den oekonomiske karakter af de varer, den omfatter. Det paagaeldende kriterium maa under alle omstaendigheder klart anses for at bidrage til gennemfoerelsen af bl.a. det formaal, der omtales i grundforordningens fjerde betragtning, nemlig at hindre misbrug af proceduren for aktiv foraedling.

26 Under disse omstaendigheder kan det almindelige formaal med proceduren for aktiv foraedling, nemlig at fremme faellesskabsvirksomhedernes udfoersel, saaledes som det fremgaar af grundforordningens anden betragtning, ikke, som haevdet af Eridania, hindre anvendelsen af det anfaegtede kriterium.

27 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares med, at gennemgangen af de forelagte spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af gennemfoerelsesforordningens artikel 9.

Andet spoergsmaal

28 Med det andet spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om gennemfoerelsesforordningens artikel 9 er ugyldig, naar den bestemmer, at aekvivalensordningen kun kan anvendes, saafremt de aekvivalente varer henhoerer under den samme underposition som indfoerselsvarerne paa grund af, at proportionalitetsprincippet herved tilsidesaettes.

29 Eridania har i det vaesentlige gjort gaeldende, at naar to produkter, der er af samme handelsmaessige kvalitet og har de samme tekniske egenskaber, udelukkes fra aekvivalensordningen alene paa grund af, at de henhoerer under to forskellige underpositioner, gaar gennemfoerelsesforordningens artikel 9 ud over, hvad der er noedvendigt for at undgaa misbrug ved ordningens anvendelse. Til stoette for denne opfattelse har Eridania anfoert, at kriteriet med underpositionen i toldtariffen ikke er tilstraekkeligt praecist til at naa dette maal; det er i oevrigt af samme grund, at Raadet i bilag IV til gennemfoerelsesforordningen har indfoejet supplerede kriterier for ris, der henhoerer under samme underposition i toldtariffen. Ifoelge Eridania kan kriteriet med underpositionen kun vaere gyldigt, saafremt det har en rent vejledende karakter, nemlig hvis det var en tilstraekkelig, men ikke noedvendig betingelse for at kunne paaberaabe sig aekvivalensordningen.

30 I betragtning af, at den myndighed, der er befoejet til at fastsaette bestemmelser om gennemfoerelsen af grundforordningen, raader over et vidt skoen - saaledes som det er blevet paapeget i denne doms praemis 22 - til at vedtage foranstaltninger, der skal forbyde eller begraense aekvivalensordningen, kan foranstaltningerne kun anses for ugyldige, saafremt de er aabenbart uhensigtsmaessige i forhold til det maal, der forfoelges (jf. herved dom af 13.11.1990, sag C-331/88, Fedesa m.fl., Sml. I, s. 4023, praemis 14).

31 Hertil bemaerkes, at for saa vidt gennemfoerelsesforordningens artikel 9 betinger anvendelsen af aekvivalensordningen af, at de aekvivalente varer henhoerer under den samme underposition i toldtariffen som indfoerselsvarerne, fremtraeder den ikke som aabenbart uhensigtsmaessig i forhold til maalet om at undgaa misbrug ved anvendelsen af proceduren for aktiv foraedling.

32 Det bemaerkes i oevrigt, at den omstaendighed, at Raadet i bilag IV til gennemfoerelsesforordningen har indsat supplerende betingelser, for at forskellige risformer, der henhoerer under den samme underposition i den faelles toldtarif, kan vaere omfattet af aekvivalensordningen, ikke kan aendre ved, at kriteriet med underpositionen maa anses for egnet til at gennemfoere det ovenfor anfoerte formaal. Der foreligger reelt en foranstaltning, som yderligere skal begraense anvendelsen af aekvivalensordningen.

33 Der maa derfor svares, at gennemgangen af det andet spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af gennemfoerelsesforordningens artikel 9.

Tredje spoergsmaal

34 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om gennemfoerelsesforordningens artikel 9, naar den bestemmer, at aekvivalensordningen kun kan anvendes, saafremt de aekvivalente varer henhoerer under den samme underposition i den faelles toldtarif som indfoerselsvarerne, er ugyldig paa grund af, at den tilsidesaetter principperne om henholdsvis beskyttelse af den berettigede forventning og om retssikkerhed, henset til, at det efter udstedelsen af forordning nr. 2658/87 om den kombinerede nomenklatur blev umuligt mellem den 1. januar 1988 og den 31. december 1991 inklusive, at anvende aekvivalensordningen i forbindelse med roesukker og roersukker (jf. denne doms praemis 17).

Den paastaaede tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

35 Ifoelge Eridania er princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ikke blevet overholdt inden for proceduren for aktiv foraedling i relation til sukker, eftersom ikke mindre end tre retsstillinger har efterfulgt hinanden inden for en kortere aarraekke. Herved har Eridania anfoert, at det mellem den 1. januar 1987 og den 31. december 1987 inklusive var muligt at anvende den aktive foraedling med aekvivalensordning i relation til roersukker og roesukker, eftersom disse to produkter henhoerte under den samme underposition i toldtariffen, at en saadan foraedlingsproces med virkning fra den 1. januar 1988 var blevet umulig, fordi den nye toldnomenklatur placerede roesukker og roersukker i to forskellige underpositioner, og at en saadan foraedlingsproces paa ny blev mulig med virkning fra den 1. januar 1992 i medfoer af forordning nr. 3709/92.

36 Hertil bemaerkes, at gennemfoerelsesforordningens artikel 9 i og med, at den betinger muligheden for at anvende aekvivalensordningen af, at de paagaeldende varer henhoerer under den samme underposition i toldtariffen, lader anvendelsesomraadet for denne ordning afhaenge af et kriterium, som anvendes i andre bestemmelser end dem, der angaar den aktive foraedling, og hvis raekkevidde vil kunne variere navnlig efter de periodiske aendringer af toldnomenklaturen.

37 Vedroerende betingelsen om overensstemmende underposition i toldtariffen kan en erhvervsdrivende som Eridania ikke i medfoer af ovennaevnte bestemmelse naere en anden berettiget forventning end den, at han kan anvende aekvivalensordningen, naar de paagaeldende varer henhoerer under den samme underposition ifoelge den nomenklatur, som er gaeldende paa tidspunktet for foraedlingsprocessen.

Den paastaaede tilsidesaettelse af retssikkerhedsprincippet

38 Ifoelge Eridania er retssikkerhedsprincippet blevet tilsidesat i sagen, eftersom betingelserne for at kunne anvende aekvivalensordningen er blevet behaeftet med usikkerhed, men paa en indirekte maade, ved aendringen af toldnomenklaturen.

39 Denne argumentation kan ikke tiltraedes.

40 Som i det vaesentlige anfoert af generaladvokaten i punkt 51 i forslaget til afgoerelse giver gennemfoerelsesforordningens artikel 9 de erhvervsdrivende et klart og praecist kriterium, nemlig kriteriet om toldtarifering, for at afgoere, om aekvivalensordningen kan anvendes i relation til to varer inden for rammerne af proceduren for aktiv foraedling. Det forhold, at toldnomenklaturen kan aendres, saaledes som det naevnes i denne doms praemis 36, kan ikke anfaegte klarheden og praecisionen af naevnte kriterium.

41 Der maa saaledes svares, at gennemgangen af det tredje spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af gennemfoerelsesforordningens artikel 9.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

42 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, Raadet for Den Europaeiske Union og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

(Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal d'instance de Lille ved dom af 19. marts 1996, for ret:

Gennemgangen af artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 om aktiv foraedling har intet frembragt, der i lyset af den praejudicielle forelaeggelse kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 9.