Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel – anbringender – anbringende vedrørende Rettens vurdering af institutionernes forpligtelse til at udvise omhu – retsspørgsmål

(art. 225 EF; statutten for Domstolen, art. 58, stk. 1)

2. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om en støttes uforenelighed med fællesmarkedet – Kommissionens skøn

3. Statsstøtte – begreb – anvendelse af kriteriet om den private investor – Kommissionens skøn

4. Statsstøtte – administrativ procedure – Kommissionens forpligtelser – omhyggelig og upartisk undersøgelse

(art. 88, stk. 2, EF)

5. Statsstøtte – Kommissionens beslutning – vurdering af lovligheden ud fra de oplysninger, der forelå på tidspunktet for vedtagelsen af beslutningen

Sammendrag

1. Spørgsmålet om, hvorvidt Retten med rette kan udlede af de faktiske omstændigheder, som den skal vurdere, at fællesskabsinstitutionerne har undladt at opfylde deres forpligtelse til at udvise omhu, er et retligt spørgsmål, som er undergivet Domstolens kontrol inden for rammerne af en appel.

(jf. præmis 62)

2. På området for kontrol af statsstøtte har Kommissionen et vidt skøn, hvis udøvelse indebærer økonomiske vurderinger, der skal foretages på EU-plan. Denne omstændighed indebærer imidlertid ikke, at Unionens retsinstanser skal afholde sig fra at kontrollere Kommissionens fortolkning af oplysninger af økonomisk art.

Unionens retsinstanser skal ikke blot tage stilling til bl.a. den materielle nøjagtighed af de beviser, der henvises til, samt oplysningernes troværdighed og sammenhæng, men ligeledes kontrollere, om disse oplysninger udgør alle de relevante oplysninger, som skal tages i betragtning i forbindelse med en vurdering af en kompleks situation, og om disse oplysninger taler til støtte for de heraf dragne konklusioner.

Inden for rammerne af denne kontrol tilkommer det imidlertid ikke Unionens retsinstanser at sætte deres eget økonomiske skøn i stedet for Kommissionens. Den kontrol, som Unionens retsinstanser foretager af Kommissionens komplekse økonomiske vurderinger, er således en begrænset kontrol, der nødvendigvis må begrænses til en efterprøvelse af, om de processuelle regler er overholdt, om begrundelsen er tilstrækkelig, om de faktiske omstændigheder materielt er rigtige, samt om der foreligger et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning.

(jf. præmis 64-66)

3. Kommissionen skal anvende et markedsøkonomisk investorprincip ved vurderingen af, om der er tale om statsstøtte, når en offentlig myndighed sælger en grund til en privatperson, med henblik på at afgøre, om den pris, som den formodede støttemodtager har betalt, svarer til den, som en privat investor, der handler under normale konkurrencevilkår, kunne have fastsat. Anvendelsen af dette kriterium indebærer som regel, at Kommissionen foretager en kompliceret økonomisk bedømmelse.

I et sådant tilfælde overskrider Retten grænserne for sin prøvelsesret, hvis den nøjes med at fastslå, at Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at udvise omhu, uden at påvise, at forhold, der lades ude af betragtning, kunne have ført til en anden bedømmelse med hensyn til vurderingen af støttebeløbet, og hvis den i den forbindelse ikke påviser, at Kommissionen har foretaget et åbenbart urigtigt skøn.

(jf. præmis 68-72)

4. Kommissionen er ud fra hensynet til god forvaltningsskik i forbindelse med EF-traktatens grundlæggende regler om statsstøtte forpligtet til at gennemføre undersøgelsesproceduren vedrørende de anfægtede foranstaltninger upartisk og omhyggeligt, således at den ved vedtagelsen af den endelige beslutning i dette øjemed råder over så væsentlige og pålidelige elementer som muligt.

Kommissionen har hverken pligt til at tage hensyn til dokumenter, der ikke blev forelagt den i løbet af den administrative procedure, men som blev modtaget af den inden for en undtagelsesvis forlænget frist, og endog efter udløbet af denne periode, og som i øvrigt kun indeholder vage angivelser, eller genåbne undersøgelsesproceduren.

(jf. præmis 90 og 95)

5. Retmæssigheden af en beslutning om statsstøtte skal vurderes af Unionens retsinstanser i forhold til de oplysninger, som Kommissionen kunne råde over på det tidspunkt, da den vedtog den.

(jf. præmis 91)