DOMSTOLENS DOM (TREDJE AFDELING) AF 10 MARTS 1983. - MARGHERITA BACCINI MOD OFFICE NATIONAL DE L'EMPLOI (ONEM). - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF COUR DU TRAVAIL DE MONS. - SAG 232/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 00583



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Praejudicielle spoergsmaal _ Domstolens kompetence _ graenser _ den nationale rets kompetence _ vurderingen af de rejste spoergsmaals relevans og noedvendigheden af en praejudiciel afgoerelse

( EOEF-traktaten , art . 177 )

2 . Social sikring af vandrende arbejdstagere _ faellesskabsordning _ genstand _ invalideforsikring _ afgoerelse fra en national institution vedroerende en arbejdstagers invaliditet _ begreb _ afgoerelse der anerkender invaliditeten _ omfattet af begrebet _ senere afgoerelse der naegter at anerkende invaliditeten _ ikke omfattet af begrebet

( EOEF-traktaten , art . 48 og 51 ; Raadets forordninger nr . 1408/71 , art . 40 , stk . 4 , og nr . 574/72 )

Sammendrag

1 . Domstolen kan ikke under en praejudiciel sag udtale sig om anvendelsen af bestemmelser ifoelge national ret eller om , hvorvidt en anmodning om praejudiciel afgoerelse er relevant . Ifoelge den fordeling af den retslige kompetence mellem de nationale retter og Domstolen , der er gennemfoert ved traktatens artikel 177 , paahviler det saaledes den nationale domstol ved sagens paadoemmelse at vurdere , hvorvidt de retsspoergsmaal , der rejses under en forelagt sag , er relevante , samt om der kraeves en praejudiciel afgoerelse , for at retten kan afsige dom .

2 . I overensstemmelse med traktatens artikler 48 og 51 har forordningerne nr . 1408/71 og nr . 574/72 isaer til formaal at undgaa , at den vandrende arbejdstager ikke ved sin flytning fra én medlemsstat til en anden mister retten ifoelge sine beskaeftigelsesperioder og saaledes ikke stilles mindre fordelagtigt i forhold til den situation , som han ville have befundet sig i , dersom han havde tilbagelagt hele sin beskaeftigelsesperiode i en medlemsstat . Herved er der indfoert en ordning med sammenlaegning af alle beskaefti gelsesperioder , der saaledes kan komme i betragtning ved stiftelsen og opretholdelsen af ret til ydelser af samme art i forskellige medlemsstater og ved beregningen af disses beloeb . Men disse bestemmelser har ikke til formaal og kan ikke have til virkning at fastsaette betingelserne , hvorunder disse ydelser kan bortfalde .

Artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 skal derfor fortolkes saaledes , at »afgoerelsen angaaende« arbejdstagerens »invaliditet« , som denne bestemmelse drejer sig om , udelukkende sigter til afgoerelsen om anerkendelse af invaliditeten , og ikke til den afgoerelse , der paa et senere tidspunkt naegter at anerkende den .

Dommens præmisser

1 Ved dom af 3 . september 1982 , indgaaet til Domstolen den 8 . september s.aa ., har Cour du travail de Mons i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 stillet Domstolen en raekke spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer , der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II , s . 366 ), og af forordning nr . 574/72 af 21 . marts 1972 om regler til gennemfoerelse af forordning nr . 1408/71 ( EFT 1972 I , s . 149 ).

2 Disse spoergsmaal er rejst under en retssag mellem fru Baccini , der er italiensk statsborger , og Office national de l ' emploi ( ONEM ) i Belgien , vedroerende anvendelsen af en raekke bestemmelser i kongelig anordning af 20 . december 1963 om beskaeftigelse og arbejdsloeshed , som aendret den 11 . september 1969 , vedroerende beregningen af arbejdsloeshedsydelser i Belgien i tilfaelde af , at der samtidig med disse ydelser blev udbetalt invaliditetsydelser , der er bevilliget i henhold til en anden medlemsstats syge- og invaliditetsforsikringsordning .

3 Omstaendighederne ved sagen , der allerede tidligere har givet anledning til en praejudiciel forelaeggelse fra Cour du travail de Mons , er foelgende : efter at Baccini i 1973 var blevet omfattet af de belgiske regler om invaliditetsydelser , tillagde INPS ( Istituto della Previdenza Sociale ) _ idet institutionen i medfoer af bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 lagde den afgoerelse til grund , som den belgiske institution INAMI ( Institut d ' Assurance Maladie-Invalidité ) ved meddelelsesblanketterne , som fastsat i forordning nr . 574/72 , havde givet meddelelse om _ med virkning fra 1 . august 1974 en forholdsmaessig beregnet italiensk invalidepension paa grundlag af sammenlaegning af de italienske og belgiske forsikringsperioder .

4 Da Baccini genvandt sin arbejdsdygtighed i Belgien i perioden 28 . april _ 4 . juni 1975 og atter fra den 1 . september 1977 , fik hun i Belgien ret til arbejdsloeshedsydelse .

5 Under henvisning til den omstaendighed , at den italienske invalidepension fortsat blev udbetalt Baccini _ hvilket i henhold til artikel 141 , stk . 3 , i kongelig anordning af 20 . december 1963 , som aendret , udgjorde en legal formodning for uarbejdsdygtighed , der udelukker ret til arbejdsloeshedsydelser _ fratog direktoeren for ONEM ' s lokalafdeling i La Louvière den 8 . december Baccini retten til arbejdsloeshedsydelser og traf bestemmelse om tilbagebetalingen af de beloeb , der var oppebaaret med urette .

6 Cour du travail de Mons , der ved anke fra Baccini fik forelagt en dom fra Tribunal du travail de Charleroi , besluttede ved dom af 3 . april 1981 at forelaegge Domstolen to spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 51 i EOEF-traktaten og af forordningerne nr . 1408/71 og nr . 574/72 .

7 Ved dom af 23 . marts 1982 ( sag 79/81 , Sml . 1982 , s . 1063 ) besvarede Domstolen de praejudicielle spoergsmaal , idet den fastslog , at »EOEF-traktatens artikel 51 , Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer , der flytter inden for Faellesskabet , samt forordning nr . 574/72 om regler til gennemfoerelse af foernaevnte forordning skal fortolkes saaledes , at naar en vandrende arbejdstagers ret til arbejdsloeshedsdagpenge i medfoer af en medlemsstats nationale lovgivning beror paa vedkommendes erhvervsevne , og naar denne er anerkendt af de kompetente myndigheder i den paagaeldende stat , kan disse myndigheder ikke naegte arbejdstageren arbejdsloeshedsdagpenge med den begrundelse , at vedkommende fra en anden medlemsstat oppebaerer en efter sammenlaegning og forholdsmaessig beregning fastsat invalidepension i medfoer af faellesskabsreglerne« .

8 Paa grundlag af denne praejudicielle afgoerelse annullerede Cour du travail dels den anfaegtede administrative afgoerelse med den begrundelse , at denne ikke kunne stoettes paa artikel 141 , stk . 3 , i kongelig anordning af 20 . december 1963 , og behandlede dels Baccini ' s ret til atter at faa tillagt retten til arbejdsloeshedsydelser paa grundlag af artikel 146 i samme kongelige anordning , der har foelgende ordlyd :

»1 . Arbejdstagere omfattet af artikel 145 ( arbejdstagere , der for maends vedkommende har ret til pension foer det 65 . aar og kvinders vedkom mende foer det 60 . aar ), som faktisk oppebaerer en pension , hvis beloeb pr . dag er mindre end arbejdsloeshedsydelsens beloeb pr . dag . . . forhoejet med 40 % . . . har ret til en arbejdsloeshedsydelse , hvis beloeb er lig med forskellen mellem det ovennaevnte beloeb og pensionens beloeb pr . dag , uden at arbejdsloeshedsydelsens maksimalbeloeb herved kan overskrides . . .

2 .. . . medmindre andet foelger af artikel 142 , finder stk . 1 tillige anvendelse paa arbejdsloese , som har ret til . . .

1 . . . .

2 .. . .

3.(Kgl . anordning af 11 . 9 . 1969 , artikel 2 ) en ydelse , der er tilkendt i henhold til en udenlandsk syge- og ulykkesforsikring paa grundlag af en uarbejdsdygtighed , som ikke er en foelge af en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom , og som overstiger 50 %.«

9 Cour du travail de Mons fandt , at den for at kunne tage stilling til anvendelsen af foernaevnte artikel 146 i denne sag , skal undersoege , om Baccini , naar henses til artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 , har et retligt krav paa den italienske ydelse . Cour du travail de Mons har derfor stillet Domstolen foelgende spoergsmaal :

»Forholder det sig ved anvendelsen af den europaeiske faellesskabsordning saaledes , at en afgoerelse ' angaaende en ansoegers invaliditet ' , hvis eventuelle ' mellemnationale ' virkninger bestemmes af artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 , tillige omfatter en afgoerelse , hvorved det naegtes at anerkende denne invaliditet paa et tidspunkt , der ligger efter det tidspunkt , hvor det ved en anden afgoerelse er anerkendt , at invaliditet foreligger? Omfatter en afgoerelse ' angaaende . . . invaliditet ' baade den , der naegter at anerkende invaliditeten , og den der anerkender den? Har ovennaevnte artikel 40 , stk . 4 , der er affattet i almindelige vendinger under overskriften ' Almindelige bestemmelser ' , et videre anvendelsesomraade end artikel 44 i gennemfoerelsesforordning nr . 574/72? Skal artikel 40 , stk . 4 , fortolkes paa en logisk og fornuftig maade efter princippet om , at den myndighed , der har udstedt en forvaltningsakt , ogsaa kan omgoere den , eller princippet om , at der gaelder samme formkrav til en forvaltningsakts omgoerelse som til dens tilblivelse ( Auby & Drago ' Traité du Contentieux administratif ' , 1962 , nr . 1058-1081 ), for at udfylde mulige lakuner i faellesskabsforordningen , der kan vaere aarsag til naesten absurde situationer som den , der er forelagt retten?«

10 Kommissionen har under sagen for Domstolen fremhaevet , at Baccini ' s uarbejdsdygtighed er blevet ansat til mere end 50 % , og at artikel 146 i kongelig anordning af 20 . december 1963 derfor ikke synes at finde anvendelse paa sagens omstaendigheder . Det fremgaar af dette indlaeg , at det praejudicielle spoergsmaal , der ifoelge forelaeggelsesdommen er blevet stillet for at fastslaa , om Baccini kan anses for omfattet af denne bestemmelse i national ret , ikke er relevant .

11 Det bemaerkes , at Domstolen ifoelge sin faste praksis ikke under en praejudiciel sag kan udtale sig om anvendelsen af bestemmelser ifoelge national ret eller om , hvorvidt en anmodning om praejudiciel afgoerelse er relevant . Ifoelge den fordeling af den retslige kompetence mellem de nationale retter og Domstolen , der er gennemfoert ved traktatens artikel 177 , paahviler det saaledes den nationale domstol ved sagens paadoemmelse at vurdere , hvorvidt de retsspoergsmaal , der rejses under en forelagt sag , er relevante , samt om der kraeves en praejudiciel afgoerelse , for at retten kan afsige dom .

12 Artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 er saaledes affattet : »En afgoerelse , der er truffet af en medlemsstats institution angaaende en ansoegers invalidetet , er bindende for institutionen i enhver anden beroert medlemsstat , forudsat at det er anerkendt i bilag IV , at der er overensstemmelse mellem de i disse staters lovgivning fastlagte kriterier for invaliditet« . Som Domstolen har fastslaaet i dommen af 23 . marts 1982 , udtaltes det i bilag IV , at foer Raadets forordning nr . 2793/81 af 18 . september 1981 ( EFT L 275 , s . 1 ), som aendrede forordning nr . 1408/71 , var der overensstemmelse mellem de i belgisk og italiensk lovgivning fastlagte kriterier vedroerende invaliditet .

13 For at fastslaa indholdet og raekkevidden af artikel 40 , stk . 4 , maa denne bestemmelse udelukkende fortolkes i forhold til faellesskabsforordningerne og traktatens artikler 48 og 51 , der udgoer bestemmelsens grundlag , omfang og graenser .

14 Det fremgaar for det foerste af selve ordlyden af artikel 40 i forordning nr . 1408/71 , at denne bestemmelse alene fastsaetter reglerne om stiftelse af retten til invaliditetsydelser for arbejdstagere , der successivt eller skiftevis har vaeret omfattet af lovgivninger af type A ( lovgivninger paa grundlag af risikoen ) og af type B ( lovgivninger paa grundlag af forsikringsperiodens laengde ). Bilag IV til forordning nr . 1408/71 , som foernaevnte artikel 40 , stk . 4 , henviser til , bekraefter ved sin formulering , at det netop er »afgoerelsen om anerkendelse af invaliditet« , der er bindende i andre medlemsstater , og som alene er omfattet af naevnte artikel 40 , stk . 4 .

15 Denne fortolkning af ordlyden af artikel 40 , stk . 4 , bekraeftes endvidere af den sammenhaeng , hvori bestemmelsen indgaar , og paabydes af formaalet med faellesskabsforordningerne .

16 Paa den ene side fastsaetter bestemmelserne om invaliditetsydelser i forordning nr . 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning nr . 1408/71 , der er indeholdt i forordningens afsnit IV , kapitel III , udelukkende reglerne om indgivelse og behandling af begaering om ydelser , men ikke de betingelser , hvorunder disse bringes til ophoer .

17 Paa den anden side har Raadets forordninger nr . 1408/71 og nr . 574/72 i overensstemmelse med traktatens artikler 48 og 51 isaer til formaal at undgaa , at den vandrende arbejdstager ikke ved sin flytning fra én medlemsstat til en anden mister retten ifoelge sine beskaeftigelsesperioder og saaledes ikke stilles mindre fordelagtigt i forhold til den situation , som han ville have befundet sig i , dersom han havde tilbagelagt hele sin beskaeftigelsesperiode i en medlemsstat . Herved er der indfoert en ordning med sammenlaegning af alle beskaeftigelsesperioder , der saaledes kan komme i betragtning ved stiftelsen og opretholdelsen af ret til ydelser af samme art i forskellige medlemsstater og ved beregningen af disses beloeb . Men disse bestemmelser har ikke til formaal og kan ikke have til virkning at fastsaette betingelserne , hvorunder disse ydelser kan bortfalde .

18 Det foelger heraf , at det spoergsmaal , der er stillet af Cour du travail du Mons , maa besvares med , at artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes , at »afgoerelsen angaaende invaliditeten« , som denne bestemmelse drejer sig om , udelukkende sigter til afgoerelsen om anerkendelse af invaliditeten , og ikke til den afgoerelse , der paa et senere tidspunkt naegter at anerkende den .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

19 De udgifter , der er afholdt af Kommissionen , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres .

20 Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN ( tredje afdeling )

vedroerende det spoergsmaal , som er forelagt den af Cour du travail de Mons ved dom af 3 . september 1982 , for ret :

Artikel 40 , stk . 4 , i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes , at »afgoerelsen angaaende invaliditeten« , som denne bestemmelse drejer sig om , udelukkende sigter til afgoerelsen om anerkendelse af invaliditeten , og ikke til den afgoerelse , der paa et senere tidspunkt naegter at anerkende den .