Forslag til afgørelse fra generaladvokat Darmon fremsat den 8. april 1992. - LICENSING AUTHORITY SOUTH EASTERN TRAFFIC AREA MOD BRITISH GAS PLC. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: PETERSFIELD MAGISTRATES'COURT - FORENEDE KONGERIGE. - SOCIALE BESTEMMMELSER INDEN FOR VEJTRANSPORT - KOERETOEJER, DER ANVENDES TIL GASFORSYNINGSVIRKSOMHED. - SAG C-116/91.



Samling af Afgørelser 1992 side I-04071



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hr. afdelingsformand,

De herrer dommere,

1. Petersfield Magistrates' Court har forelagt Domstolen et spoergsmaal vedroerende de naermere betingelser med hensyn til kravet om fartskrivere for koeretoejer, der benyttes til transport i forbindelse med gasforsyningsvirksomhed.

2. Med henblik paa bl.a. at forbedre arbejdsforholdene og faerdselssikkerheden inden for vejtransport, foreskriver Raadets forordning (EOEF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport (1), udstedt i medfoer af EOEF-traktatens artikel 75, en minimumsalder for foerere af koeretoejer i godstransport og i personbefordring (afdeling III), en begraensning af koeretiden (afdeling IV), pauser og hviletid (afdeling V), ligesom forordningen i princippet forbyder afloenning i forhold til den tilbagelagte straekning eller den transporterede godsmaengde (afdeling VI).

3. Med henblik paa at sikre en effektiv kontrol af reglerne vedroerende koeretid og andre arbejdstider, der er foreskrevet i denne forordning, bestemmes det i artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 (2), at et godkendt kontrolapparat, kendt under betegnelsen "fartskriver", skal installeres i koeretoejer, som er indregistreret i en medlemsstat, og som benyttes til person- eller godsbefordring paa vej.

4. Fra dette almindelige princip gaelder de samme undtagelser, der er fastsat i forordning nr. 3820/85, som artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 3821/85 slet og ret henviser til.

5. I henhold til bestemmelsen i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 3821/85, sammenholdt med bestemmelserne i artikel 4 i forordning nr. 3820/85, falder transport med visse koeretoejer saaledes uden for disse to forordningers anvendelsesomraader, bl.a. "koeretoejer, der benyttes af vandbygningsvaesenet eller af vandvaerker, gas- eller elektricitetsvaesenet, af vejvaesenet, til renovation, af telegraf- og telefonvaesenet, af postvaesenet eller af radio og fjernsyn samt radio- og fjernsynspejlevogne" (3).

6. Selskabet British Gas, der er blevet anmeldt af Licensing Authority South Eastern Traffic Area, fordi det den 8. juni 1990 lod et koeretoej koere uden at vaere forsynet med fartskriver, har paaberaabt sig disse bestemmelser.

7. Sagen her var uden tvivl ikke naaet Domstolen, hvis det paagaeldende koeretoej udelukkende havde vaeret benyttet af gasvaesenet som forudsat i artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85.

8. Det viser sig imidlertid, at den paagaeldende lastbil havde et dobbelt anvendelsesformaal: Den anvendtes samtidig til transport af "teknisk materiel", som f.eks. gasmaalere til distributionsnettet, og til transport af "marketingprodukter", f.eks. gaskomfurer til husholdninger (4), hvilket svarer til British Gas' to aktivitetsomraader.

9. Aktieselskabet British Gas ejer, vedligeholder og udvikler et gasforsyningsnet og varetager distributionen af gas til private. Selskabet har ingen konkurrence paa dette aktivitetsomraade (5).

10. Med henblik paa at foroege sit gassalg (6) saelger og installerer selskabet ligeledes gasapparatur til husholdninger; dette sker i konkurrence med detailhandlere af saadanne varer.

11. Er koeretoejer tilhoerende et selskab, der har ansvaret for gasforsyningen, som medfoerer saavel "teknisk materiel" til vedligeholdelse af distributionsnettet som "marketingprodukter", underlagt kravet om installering af fartskrivere, og boer man foretage en sondring paa grundlag af karakteren af koeretoejets last? Dette er essensen af den forelaeggende rets to praejudicielle spoergsmaal, som jeg vil foreslaa, at Domstolen afgiver ét enkelt svar paa (7).

12. Forordning nr. 3820/85 og forordning nr. 3821/85, som supplerer foerstnaevnte, forfoelger tre formaal, der er naevnt i den foerste betragtning til forordning nr. 3820/85, nemlig harmonisering af konkurrencevilkaarene mellem transportselskaberne samt forbedring af arbejdsvilkaarene og faerdselssikkerheden. Disse maalsaetninger er de samme som de, der soeges opnaaet ved forordning (EOEF) nr. 543/69 (8), som er blevet erstattet af forordning nr. 3820/85.

13. For saa vidt angaar forordning nr. 543/69 har Domstolen fastslaaet, at:

"... faelles bestemmelser, der ud over foererens sociale beskyttelse sikrer en stoerre trafiksikkerhed, kun [kan] medvirke til fjernelse af uligheder, som er egnet til i vaesentlig grad at fordreje konkurrencevilkaarene paa transportomraadet, og [saaledes er] 'formaalstjenlige' i den i traktatens artikel 75, stk. 1, litra c), forudsatte betydning for indfoerelsen af en faelles transportpolitik" (9).

14. I dom af 6. december 1979, Nehlsen mod Bremen (10), hvori Domstolen bemaerkede, at bestemmelserne i forordning nr. 543/69 havde "til formaal at fjerne de forskelle, som er egnet til maerkbart at forvride konkurrencevilkaarene paa transportomraadet, hvilket skal ske gennem ophaevelsen af erhvervspraksis, der beror paa en urimelig udnyttelse af den menneskelige arbejdskraft" (11), har Domstolen knaesat det princip, som siden er blevet fastholdt konsekvent (12), ifoelge hvilket anvendelsesomraadet for undtagelserne skulle bestemmes "under hensyntagen til disse formaal" (13).

15. Da naevnte formaal pr. definition kun kan opfyldes, hvis forskrifterne er almindelige og ensartede, har Domstolen heraf udledt, at en bred fortolkning af anvendelsesomraadet for bestemmelserne vedroerende beskyttelsen af foerere af koeretoejer gik haand i haand med en snaever fortolkning af undtagelsesomraadet.

16. Saaledes har Domstolen fastslaaet, at den i artikel 11, stk. 2, foerste afsnit, i forordning nr. 543/69 omhandlede bestemmelse om daglig hviletid finder anvendelse paa samtlige medlemmer af det medfoelgende personale paa koeretoejer til landevejstransport, idet maalsaetningen om at forbedre faerdselssikkerheden ikke ville blive opfyldt, hvis overholdelsen af bestemmelsen om hviletid udelukkende skulle paahvile arbejdsgiveren (14). Desuden maa det antages, at hvis denne forordning finder anvendelse paa en foerer af et koeretoej, der er arbejdstager, skal den ligeledes gaelde for en selvstaendig erhvervsdrivende (15).

17. Omvendt har Domstolen forbeholdt fritagelsen fra fartskrivere for de "specialkoeretoejer ... til salg ved doerene" (16), hvis konstruktion, indretning eller oevrige uforanderlige egenskaber sikrer, at de i det vaesentlige anvendes til saadanne former for transport ... (17). Man kan rent faktisk forvente, at koere- og hviletiden overholdes for saadanne koeretoejers vedkommende, eftersom deres saerlige udstyr ikke tillader anden anvendelse end salgsaktivitet, der indebaerer hyppige stop. Domstolen har ligeledes antaget, at for at blive undtaget fra kravet om anvendelse af fartskriver som "specialkoeretoej, der anvendes ved trafikuheld" (18), maa dette specialkoeretoej efter konstruktion, udstyr eller egenskaber i det vaesentlige vaere bestemt til at blive anvendt til at fjerne koeretoejer, der kort forinden har vaeret indblandet i trafikuheld og ikke blot til at transportere andre koeretoejer (19). Domstolen har saaledes paaset, at mulighederne for at fravige faellesskabsforskrifterne paa fartskriveromraadet mindst muligt anfaegter de maalsaetninger, der forfoelges af disse forskrifter.

18. Lad mig her citere den saerdeles udtryksfulde formulering i Domstolens dom af 22. marts 1984, Paterson mod Weddel (20):

"... [artikel] 14a, stk. 2 [i forordning nr. 543/69], for saa vidt som den fastsaetter undtagelser fra de almindelige regler i forordning nr. 543/69 [kan ikke] fortolkes saaledes, at dens virkninger udstraekkes ud over, hvad der er noedvendigt for at beskytte de interesser, som den har til formaal at sikre" (21).

19. Undtagelserne i artikel 4 i forordning nr. 3820/85 og de afvigelser, som medlemsstaterne kan bifalde i medfoer af artikel 13 i samme forordning, er opregnet meget praecist. Der er ingen tvivl om, at faellesskabslovgiveren saaledes har haft til hensigt at give en udtoemmende liste over disse undtagelser.

20. Visse undtagelser er begrundet i manglende risiko for faerdselssikkerheden; det er tilfaeldet med koeretoejer, hvis vaegt ikke overstiger 3,5 tons (artikel 4, nr. 1), koeretoejer, der befordrer hoejst ni personer (artikel 4, nr. 2), eller koeretoejer, hvis hastighed ikke overstiger 30 km/t (artikel 4, nr. 4).

21. Andre undtagelser kan forklares ved de korte koeretider, der goer det umuligt at overskride den tilladte koeretid (f.eks artikel 4, nr. 3).

22. Som anfoert er koeretoejer, der benyttes af gasvaesenet, i henhold til artikel 4, nr. 6, undtaget fra installering af fartskriver, ligesom de koeretoejer, der anvendes af vandbygningsvaesenet, af vandvaerker, af vejvaesenet osv. Dette punkt er placeret imellem det, der sigter til koeretoejer, benyttet af forsvaret og brandvaesenet, og to punkter, som omhandler koeretoejer, der anvendes i katastrofetilfaelde eller til laegelige opgaver.

23. Det maa indroemmes, at artikel 4, nr. 4, i forordning nr. 543/69, senest aendret ved artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 2827/77, kun undtog "tjenestekoeretoejer, der benyttes af ... gas- ... vaerker" ("used by the ... gas ... services" i den engelske version), og at artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85 anvender formuleringen "koeretoejer, der benyttes af ... gas- ... vaesenet" ("used in connection with the ... gas ... services" i den engelske version).

24. Selv om den nye formulering er mere omfattende, skal den fortolkes i overensstemmelse med de maalsaetninger, der forfoelges af forordningen, saaledes som det fastsaettes i den foerste betragtning til forordning nr. 3820/85, ifoelge hvilken "der er behov for at goere bestemmelserne i naevnte forordning [nr. 543/69, som aendret] mere smidige, uden at maalsaetningerne derved anfaegtes" (22).

25. Som Kommissionens repraesentant med rette har paapeget i retsmoedet, er maalsaetningerne forblevet de samme, selv om formuleringerne i de relevante forskrifter er aendret.

26. Alle de i artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85 naevnte koeretoejer har én ting til faelles: De anvendes i forbindelse med offentlige tjenesteydelser af almen interesse paa omraader, hvor der ° som oftest ° ikke foregaar konkurrence, og hvor fartskriveren foelgelig ikke skaber konkurrenceforvridning.

27. Netop vedroerende offentlige tjenesteydelser hjemler artikel 4, nr. 4, som aendret i forordning nr. 543/69, undtagelse for koeretoejer, "der anvendes af andre offentlige myndigheder til offentlige tjenesteydelser, som ikke konkurrerer med erhvervsmaessige transportvirksomheder". Domstolen har fastslaaet, at denne formulering ° der ganske vist er fri for enhver dobbelttydighed ° udelukkede omfatter koeretoejer, der tilhoerer private, og som anvendes af disse til udfoerelsen af en offentlig eller almennyttig tjenesteydelse, idet den omhandlede undtagelse kun omfattede "situationer, hvor intet konkurrenceelement kan komme paa tale" (23).

28. Saa snart et koeretoej udfoerer transport i forbindelse med en tjenesteydelse, som ikke er offentlig, paa et aktivitetsomraade med fri konkurrence, hvilket er tilfaeldet med koeretoejer tilhoerende et selskab med ansvar for gasforsyningen, naar de medfoerer "marketingprodukter", forlader man undtagelsesomraadet og traeder ind i den almindelige ordning. Transportaktivitet i handelsoejemed inden for et omraade med fri konkurrence falder altsaa ind under ovennaevnte forordningers naturlige anvendelsesomraade og ikke ind under undtagelsesomraadet.

29. At indroemme et selskab, der har ansvaret for gasforsyningen, adgang til at levere gasapparatur til husholdninger med koeretoejer, der ikke er udstyret med fartskriver, samtidig med at dette apparat skal installeres i koeretoejer tilhoerende de konkurrerende handlende, er ensbetydende med at skabe konkurrenceforvridning mellem de erhvervsdrivende, der delvis udoever noejagtig den samme aktivitet, og er i strid med de bestemmelser, der har til formaal at indfoere lige konkurrence mellem transportvirksomhederne.

30. Ligeledes ville en udvidelse af undtagelsen i artikel 4, nr. 6, til at gaelde andre leverandoerer af gasapparatur modarbejde maalsaetningen om bedre faerdselssikkerhed og bedre arbejdsforhold, der soeges opnaaet ved forordning nr. 3820/85 og nr. 3821/85.

31. Efter min opfattelse kan et selskab med ansvar for gasforsyningen saaledes kun paaberaabe sig undtagelsen i artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85, naar dets koeretoejer udelukkende medfoerer teknisk materiel i forbindelse med vedligeholdelse af forsyningsnettet, som f.eks. gasmaalere.

32. Paa samme maade er en snaever fortolkning paakraevet, naar koeretoejerne er saaledes udstyret, at de ogsaa kan anvendes i handelsoejemed. Det er saaledes karakteren af deres opgaver og af de produkter, de medfoerer, der goer det muligt at sondre mellem de tilfaelde, hvor der kan undtages fra installering af en fartskriver, og dem, hvor en saadan er paakraevet. Undtagelsen kan kun indroemmes, naar koeretoejerne udelukkende medfoerer saakaldt "teknisk" materiel.

33. De ulemper, dette kan medfoere for selskabet med ansvar for gasforsyningen, som f.eks. installering af en fartskriver i alle koeretoejer, der ikke udelukkende anvendes til transport af "teknisk materiel", og pligten til at starte fartskriveren, hver gang koeretoejet medfoerer "marketingprodukter", forekommer mig ubetydelige sammenholdt med vigtigheden af formaalet med faellesskabsforskrifterne. Saadanne ulemper er saaledes ikke tilstraekkelige til at lade disse forblive uanvendt.

34. Det er endvidere noedvendigt som svar paa et argument fremsat af British Gas at praecisere, at et selskab, der har ansvaret for gasforsyningen, under henvisning til sin strenge nationale lovgivning ° hvis de nationale bestemmelser da er lige saa strenge som faellesskabsforskrifterne ° ikke kan goere gaeldende, at fritagelsen for fartskriver ikke tilfoerer det nogen fordele i forhold til konkurrenterne (24). Det er klart, at en forordnings anvendelsesomraade ikke kan afhaenge af indholdet af de nationale lovgivninger.

35. I oevrigt kan det forhold, at gasvaesenets koeretoejer kun tilbagelaegger korte straekninger for saa vidt angaar transport af marketingprodukter, ikke begrunde en fritagelse fra fartskriver, som dets konkurrenter ° i lignende situationer ° ikke opnaar (25).

36. Det bemaerkes endelig, at forordning nr. 3820/85 henviser til Raadets beslutning af 13. maj 1965 om harmonisering af visse bestemmelser, der har indvirkning paa konkurrencen inden for transport (26), hvor der er tale om "tilnaermelse i takt med udviklingen af de specielle bestemmelser, der paa transportomraadet gaelder for arbejdsbetingelserne" (27). En vid fortolkning af undtagelserne i artikel 4 i forordning nr. 3820/85 ville i forhold til denne maalsaetning kun betyde et tilbageskridt, som Domstolen altid har naegtet at anerkende (28).

37. Mit forslag til afgoerelse er herefter som foelger:

"1) Raadets forordninger (EOEF) nr. 3820/85 og (EOEF) nr. 3821/85 finder anvendelse paa alle koeretoejer, der benyttes med henblik paa transport, som ikke i det hele og udelukkende er forbundet med produktion og distribution af gas samt vedligeholdelse af de hertil noedvendige installationer.

2) Den i artikel 4, nr. 6, i forordning (EOEF) nr. 3820/85 og i artikel 3, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 3821/85 hjemlede undtagelse omfatter koeretoejer, som anvendes med henblik paa transport, der udelukkende er forbundet med produktion og distribution af gas samt vedligeholdelse af de hertil noedvendige installationer."

(*) Originalsprog: fransk.

(1) ° EFT L 370, s. 1.

(2) ° Forordning om kontrolapparatet inden for vejtransport, EFT L 370, s. 8.

(3) ° Artikel 4, nr. 6, i forordning nr. 3820/85.

(4) ° Jf. forelaeggelseskendelsen, s. 6 i den danske oversaettelse.

(5) ° Ibidem, s. 2 i den danske oversaettelse.

(6) ° Ibidem, s. 4 i den danske oversaettelse.

(7) ° Som Det Forenede Kongerige ogsaa foreslaar det under punkt 8 i sine indlaeg.

(8) ° EFT 1969 I, s. 158.

(9) ° Dom af 28.11.1978, sag 97/78, Schumalla, Sml. s. 2311, praemis 6, min fremhaevelse.

(10) ° Dom i sag 47/79, Sml. s. 3639.

(11) ° Ibidem, praemis 6.

(12) ° Jf. f.eks. dom af 11.7.1984, sag 133/83, Anklagemyndigheden mod Scott, Sml. s. 2863, praemis 15.

(13) ° Ovennaevnte dom af 6.12.1979, Nehlsen mod Bremen, praemis 7, min fremhaevelse; jf. ogsaa praemis 4 i samme dom.

(14) ° Dom af 18.2.1975, sag 69/74, Auditeur du travail mod Cagnon og Taquet, Sml. s. 171, praemis 8.

(15) ° Dom af 25.1.1977, sag 65/76, Marcel Derycke, Sml. s. 29.

(16) ° Undtagelse hjemlet ved artikel 14a, stk. 3, litra a), i forordning nr. 543/69, som aendret ved artikel 1, nr. 8, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2827/77 af 12.12.1977 (EFT L 334, s. 1).

(17) ° Ovennaevnte dom af 11.7.1984, Anklagemyndigheden mod Scott.

(18) ° Undtagelse hjemlet ved artikel 4, nr. 9, i forordning nr. 543/69, som aendret ved artikel 1, stk. 1, i Raadets ovennaevnte forordning nr. 2827/77.

(19) ° Dom af 21.5.1987, sag 79/86, Hamilton mod Whitelock, Sml. s. 2363, praemis 10.

(20) ° Dom i sag 90/83, Sml. s. 1567.

(21) ° Praemis 16.

(22) ° Min fremhaevelse. Det er fejlagtigt, at British Gas i sine indlaeg, punkt 3.23, henviser til den toogtyvende betragtning, der omhandler de afvigelser, der tilstedes af medlemslandene i medfoer af artikel 13, og ikke undtagelserne i artikel 4, som omhandles i ellevte og tolvte betragtning.

(23) ° Ovennaevnte dom af 6.12.1979, Nehlsen mod Bremen, praemis 7.

(24) ° Jf. punkt 3.25 og 4.3 i British Gas' indlaeg.

(25) ° Jf. punkt 3.26 i British Gas' indlaeg.

(26) ° EFT 1965-1966, s. 60.

(27) ° Tredje betragtning i ovennaevnte beslutning, min fremhaevelse.

(28) ° Jf. paa dette punkt forslag til afgoerelse fra generaladvokat Reischl i ovennaevnte sag, Cagnon og Taquet.