ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter – direktiv 83/189 – teknisk forskrift – begreb – nationale bestemmelser om forbud mod drift af visse spilleautomater med henblik på foranstaltning af hasardspil – omfattet – betingelser

(Rådets direktiv 83/189, art. 1, nr. 9)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter – direktiv 83/189 – medlemsstaternes pligt til at give Kommissionen meddelelse om ethvert udkast til teknisk forskrift – nationale bestemmelser, der indebærer en omdefinering af tekniske forskrifter – pligt til meddelelse – betingelser

(Rådets direktiv 83/189, art. 1, nr. 9)

3. Tilnærmelse af lovgivningerne – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter – direktiv 83/189 – medlemsstaternes pligt til at give Kommissionen meddelelse om ethvert udkast til teknisk forskrift – rækkevidde

(Rådets direktiv 83/189, art. 1, nr. 9)

Sammendrag

1. Nationale bestemmelser, som indeholder et forbud mod foranstaltning af hasardspil ved drift af visse spilleautomater, kan udgøre en teknisk forskrift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, nr. 9, i direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved direktiv 94/10, for så vidt som det fastslås, at det pågældende forbud er af en sådan rækkevidde, at det ikke giver mulighed for former for anvendelse af det pågældende produkt, som det med rimelighed kunne forventes anvendt til, men derimod kun for rent marginale former for anvendelse, eller, såfremt dette ikke er tilfældet, det fastslås, at dette forbud kan influere betydeligt på sammensætningen af produktet, dets natur eller afsætningen af det.

(jf. præmis 80 og domskonkl. 1)

2. En omdefinering i national lovgivning af en tjenesteydelse, der har forbindelse med fremstillingen af et produkt, navnlig den tjenesteydelse, som består i drift af visse spilleautomater, kan udgøre en teknisk forskrift, hvorom der skal gives meddelelse i henhold til direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved direktiv 94/10, hvis denne nye lovgivning ikke begrænser sig til at gengive eller erstatte eksisterende tekniske forskrifter uden tilføjelse af nye eller supplerende specifikationer, hvilke forskrifter behørigt skal være blevet meddelt Kommissionen, såfremt de blev vedtaget, efter at direktiv 83/189 trådte i kraft i den pågældende medlemsstat.

(jf. præmis 84 og 85 samt domskonkl. 2)

3. Overgangen i national lovgivning fra krav om tilladelse til forbud kan være en relevant omstændighed i relation til meddelelsespligten i medfør af direktiv 83/189 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved direktiv 94/10.

Produktets eller tjenesteydelsens større eller mindre værdi eller størrelsen af markedet for produktet eller tjenesteydelsen er omstændigheder, der derimod ikke er relevante i relation til denne pligt.

(jf. præmis 95 og domskonkl. 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – begrænsninger – national lovgivning, der forbyder en autoriseret optiker at drive mere end én optikerforretning – ulovligt – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 43 EF)

2. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – begrænsninger – national lovgivning, hvorefter en juridisk person kun kan oprette én optikerforretning – ulovligt – begrundelse – foreligger ikke

(Art. 43 EF og 48 EF)

Sammendrag

1. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, når den udsteder og opretholder en national lovgivning, der ikke tillader en autoriseret optiker som fysisk person at drive mere end én optikerforretning. En sådan hindring for fysiske personers etableringsfrihed kan ikke begrundes med beskyttelsen af den offentlige sundhed, for så vidt som den går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette formål.

(jf. præmis 35, 36 og 38 samt domskonkl. 1)

2. En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 48 EF, når den udsteder og opretholder en national lovgivning, hvorefter en juridisk person kun kan oprette en optikerforretning på betingelse af:

– at tilladelsen til at oprette og drive optikerforretning er udstedt i en autoriseret optikers/fysisk persons navn, at den person, der har tilladelsen til at drive forretningen, deltager med mindst 50% i selskabskapital og i selskabets fortjeneste og tab, og at selskabet har form af et ansvarligt handelsselskab eller et kommanditselskab

– at den pågældende optiker højst deltager i et andet selskab, der ejer en optikerforretning, forudsat at tilladelsen til at oprette og drive forretningen er udstedt til en anden autoriseret optiker.

En sådan hindring for juridiske personers etableringsfrihed kan ikke begrundes med beskyttelsen af den offentlige sundhed, for så vidt som den går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette formål.

(jf. præmis 35, 36 og 38 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – affald – direktiv 1999/31 – deponering af affald – national lovgivning, der fastsætter strengere normer – forenelighed

(Art. 176 EF; Rådets direktiv 1999/31, art. 5, stk. 1 og 2)

2. Miljø – strengere beskyttelsesforanstaltninger – forenelighed med traktaten – betingelse – overholdelse af proportionalitetsprincippet – ikke påkrævet

(Art. 176 EF; Rådets direktiv 1999/31)

Sammendrag

1. Artikel 5, stk. 1 og 2, i direktiv 1999/31/EF om deponering af affald er ikke til hinder for en national foranstaltning som

– fastsætter grænseværdier for modtagelse af bionedbrydeligt affald på deponeringsanlæg, som er lavere end de i direktivet fastsatte, uanset at disse grænseværdier er så lave, at der kræves en mekanisk-biologisk behandling eller forbrænding af sådant affald før dets deponering

– fastsætter frister for reduktion af deponeringen af affald, som er kortere end direktivets

– ikke kun finder anvendelse på bionedbrydeligt affald, men også på ikke-bionedbrydelige organiske stoffer, og

– ikke kun finder anvendelse på dagrenovation, men også på affald, som kan bortskaffes som dagrenovation.

(jf. præmis 43, 44, 49, 52, 55 og 56 samt domskonkl. 1)

2. I det omfang en national foranstaltning inden for rammerne af Fællesskabets miljøpolitik forfølger de samme mål som et direktiv, men går videre end de i direktivet fastsatte minimumskrav, er dette hjemlet i og tilladt i medfør af artikel 176 EF på de heri anførte betingelser. Følgelig finder det fællesskabsretlige proportionalitetsprincip ikke anvendelse med hensyn til strengere nationale beskyttelsesforanstaltninger, som er vedtaget i henhold til artikel 176 EF og går videre end de minimumskrav, der er fastsat i et fællesskabsdirektiv på miljøområdet, for så vidt ikke andre traktatbestemmelser er involveret.

(jf. præmis 58 og 64 samt domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – opholdsret til statsborgere fra tredjelande, der er familiemedlemmer til en fællesskabsborger – national lovgivning, der gør meddelelse af opholdstilladelse betinget af, at der opnået opholdsvisum før indrejse til det nationale område – ikke lovligt

(Rådets direktiv 68/360, 73/148 og 90/365)

2. Fri bevægelighed for personer – undtagelser – afgørelser på fremmedpolitiets område – manglende overholdelse af fristen for vedtagelse af beslutning om udstedelse af opholdstilladelse – ikke lovligt – ret til midlertidigt ophold på det nationale område, mens ansøgeren afventer beslutningen – uden betydning

(Rådets direktiv 64/221)

Sammendrag

1. En medlemsstat, der stiller krav om et opholdsvisum som betingelse for at udstede opholdstilladelse til statsborgere fra tredjelande, der er familiemedlemmer til en fællesskabsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til direktiv 68/360 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer, direktiv 73/148 om ophævelse af rejse- og opholdsbegrænsninger inden for Fællesskabet for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser og direktiv 90/365 om opholdsret for lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt med erhvervsaktivitet.

Ifølge disse direktivers artikel 3, stk. 2, kan medlemsstaterne ganske vist, når en statsborger i en medlemsstat flytter inden for Fællesskabet med henblik på at udøve de rettigheder, han er tillagt ved traktaten og de nævnte direktiver, over for hans familiemedlemmer, der ikke er statsborgere i en af disse stater, stille krav om indrejsevisum eller pålægge dem en anden lignende forpligtelse. Imidlertid skal medlemsstaterne yde disse personer enhver lettelse med henblik på at opnå de fornødne visa. I denne forbindelse skal udstedelsen af visum ske hurtigst muligt og så vidt muligt ved ankomststedet på det nationale område, idet man ellers ville tilsidesætte den fulde virkning af bestemmelserne i direktiv 68/360 og 73/148.

(jf. præmis 32, 33, 36, 38 og 49 samt domskonkl.)

2. En medlemsstat, der ikke udsteder opholdstilladelse hurtigst muligt og senest seks måneder efter ansøgningens indgivelse til statsborgere fra tredjelande, der er familiemedlemmer til en fællesskabsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til direktiv 64/221 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed.

Det er i denne forbindelse uden betydning, at de berørte ansøgere kan opholde sig midlertidigt på det nationale område, mens de afventer beslutningen om udstedelse eller nægtelse af opholdstilladelse. Spørgsmålet om, hvorvidt overskridelsen af fristen udgør en hindring for muligheden for at tage bopæl eller for at udøve en erhvervsmæssig aktivitet, er således uden relevans.

(jf. præmis 47 og 49 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Landbrug – fælles markedsordning – eksportrestitutioner – angivelse på grundlag af ukorrekte oplysninger – sanktion – ansøgning om betaling af restitution, hvorved disse oplysninger blev ændret – ingen betydning

(Kommissionens forordning nr. 3665/87, art. 3, stk. 5, art. 11, stk. 1, første og andet afsnit, samt art. 47)

Sammendrag

Artikel 11, stk. 1, første og andet afsnit, i forordning nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved forordning nr. 2945/94, skal fortolkes således, at ukorrekte angivelser i et dokument omfattet af forordningens artikel 3, stk. 5 – dvs. udførselsangivelsen eller ethvert andet dokument, der anvendes ved udførsel – som kan resultere i en restitution, der er større end den, vedkommende har ret til, medfører anvendelse af sanktionen ifølge bestemmelsen. Denne regel finder også anvendelse, hvis det som led i en anmodning om betaling som nævnt i samme forordnings artikel 47 udtrykkeligt er anført, at anmodningen om betaling af eksportrestitution ikke angår visse af de i dokumentet anførte produkter.

(jf. præmis 36 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Internationale aftaler – Fællesskabets aftaler – direkte virkning – artikel 23, stk. 1, i partnerskabsaftalen Fællesskaberne-Rusland

(Partnerskabsaftalen Fællesskaberne-Rusland, art. 23, stk. 1)

2. Internationale aftaler – partnerskabsaftalen Fællesskaberne-Rusland – arbejdstagere – ligebehandling – arbejdsvilkår – bestemmelse vedtaget af et sportsforbund i en medlemsstat, som begrænser det antal professionelle spillere fra tredjelande, som kan deltage i nationale kampe – ulovligt

(Partnerskabsaftalen Fællesskaberne-Rusland, art. 23, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 23, stk. 1, i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Russiske Føderation på den anden side har direkte virkning, da den i klare, præcise og ubetingede vendinger fastsætter et forbud for hver medlemsstat mod at forskelsbehandle russiske statsborgere på grundlag af nationalitet i forhold til egne statsborgere for så vidt angår arbejdsvilkår, aflønning eller afskedigelse, hvorfor de personer, som bestemmelsen finder anvendelse på, kan påberåbe sig den ved domstolene i medlemsstaterne.

(jf. præmis 22 og 29)

2. Artikel 23, stk. 1, i partnerskabs- og samarbejdsaftalen om oprettelse af et partnerskab mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Russiske Føderation på den anden side er til hinder for, at et sportsforbund i en medlemsstat anvender en af forbundet vedtaget bestemmelse på en professionel spiller af russisk nationalitet, som er lovligt beskæftiget af en klub i samme medlemsstat, og hvorefter klubberne i nationale turneringer kun må anvende et begrænset antal spillere fra tredjelande, som ikke er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

(jf. præmis 41 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særlige bevaringsområder – medlemsstaternes forpligtelser – vurdering af et projekts indvirkning på en lokalitet – begreb

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3 og 4)

Sammendrag

Det følger af artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, at de kompetente myndigheder – hver gang der påtænkes en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for en lokalitets forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt – er forpligtet til at foretage en vurdering heraf. Det er først efter, at der er foretaget en sådan vurdering, der skal muliggøre en dybtgående analyse, som lever op til bevaringsmålsætningerne for den pågældende lokalitet, og under hensyn til vurderingens resultat hvad angår planen eller projektets indvirkning på lokaliteten, at de kompetente myndigheder må træffe en beslutning, som vedrører denne. Myndighederne må først give deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den påtænkte plan eller det påtænkte projekt ikke vil skade lokalitetens integritet. Desuden skal de kompetente myndigheder i givet fald høre offentligheden herom.

Det er imidlertid kun, såfremt resultatet af den vurdering, der er påkrævet i henhold til artikel 6, stk. 3, er negativt, og der ikke findes alternative løsninger, at man – i tilfælde af at planen eller projektet alligevel skal gennemføres på grund af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser – skal foretage den undersøgelse, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4.

Henset til de særlige karakteristika for hver af de faser, der er omhandlet i artikel 6, er de kompetente nationale myndigheder ikke forpligtede til at tage samtlige de forskellige krav, der fremgår af artikel 6, stk. 4, i betragtning, når de foretager vurderingen efter artikel 6, stk. 3.

(jf. præmis 22-26 og 28)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – undtagelser – beslutninger vedrørende kontrol med udenlandske statsborgere – beslutning om udvisning – retslige garantier – klagesag, som kun vedrører lovligheden af foranstaltningen, og som ikke har opsættende virkning – forbudt, idet der ikke er oprettet en anden kompetent myndighed end den, der er kompetent til at træffe beslutning

(Rådets direktiv 64/221, art. 9, stk. 1)

2. Fri bevægelighed for personer – undtagelser – beslutninger vedrørende kontrol med udenlandske statsborgere – retslige garantier – personelt anvendelsesområde – tyrkiske arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der er omfattet af artikel 6 og 7 i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet – omfattet

(Rådets direktiv 64/221, art. 8 og 9; afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet, art. 6 og 7)

Sammendrag

1. Artikel 9, stk. 1, i direktiv 64/221 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, bestemmer, at hvis der ingen retsmidler findes mod en beslutning om udvisning, eller hvis retsmidlerne kun tager sigte på spørgsmålet om beslutningens lovlighed, eller ikke har opsættende virkning, skal der, bortset fra påtrængende tilfælde, ske indgriben fra en anden kompetent myndighed end den, der er kompetent til at træffe beslutning.

Bestemmelsen skal derfor fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats bestemmelser, hvorefter de retsmidler, der er rettet mod en beslutning om udvisning af en anden medlemsstats statsborger, ikke har opsættende virkning, og hvorefter beslutningen om udvisning i forbindelse med undersøgelsen af disse retsmidler kun kan gøres til genstand for en bedømmelse af lovligheden, uden nogen udtømmende bedømmelse af den påtænkte foranstaltnings hensigtsmæssighed, for så vidt som der ikke er oprettet en kompetent myndighed i nævnte bestemmelses forstand.

(jf. præmis 42, 47, 51 og 57 samt domskonkl. 1)

2. De proceduremæssige garantier mod en beslutning om nægtelse af forlængelse af opholdstilladelse eller om udvisning, som medlemsstaternes statsborgere har i medfør af artikel 8 og 9 i direktiv 64/221 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, finder anvendelse på tyrkiske statsborgere, hvis retsstilling er fastlagt i artikel 6 og 7 i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet.

For at sikre en effektiv retsbeskyttelse af de individuelle rettigheder med hensyn til beskæftigelse og ophold, som de tyrkiske arbejdstagere har i medfør af artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, når de opfylder betingelserne herfor, er det nemlig uomgængeligt, at der indrømmes disse arbejdstagere de samme proceduremæssige garantier som dem, der er fastsat for medlemsstaternes statsborgere i henhold til fællesskabsretten. Denne fortolkning er ligeledes gyldig for deres familiemedlemmer, hvis retsstilling er omfattet af artikel 7 i afgørelse nr. 1/80.

(jf. præmis 66-69 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Miljø − vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet − direktiv 85/337 − vurdering af projekter, der henhører under de i bilag II anførte grupper – medlemsstaternes skøn − grænser – nationale gennemførelsesbestemmelser – tilsidesættelse – tilsidesættelse af direktivet — traktatbrud i henhold til artikel 226 EF

(Art. 226 EF; Rådets direktiv 85/337, art. 2, stk. 1, og art. 4, stk. 2)

Sammendrag

I henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet overlades medlemsstaterne et skøn til at fastslå, hvorvidt karakteren af et projekt, der henhører under de i bilag II til dette direktiv anførte grupper, kræver, at dets indvirkning på miljøet underkastes en vurdering. Dette skøn er afgrænset af den i samme direktivs artikel 2, stk. 1, nævnte forpligtelse for disse stater til at underkaste projekter, som kan forventes at få mærkbar indvirkning på miljøet, en sådan vurdering. Eftersom en medlemsstat, der gør brug af den mulighed, der følger af artikel 4, stk. 2, andet afsnit, selv fastsætter almindelige bestemmelser til vurdering af, hvorvidt de under denne bestemmelse henhørende projekter skal underkastes en forudgående vurdering af deres indvirkning på miljøet, indebærer en tilsidesættelse af disse bestemmelser nødvendigvis en tilsidesættelse af bestemmelserne i direktivets artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 4, stk. 2. En sådan tilsidesættelse af fællesskabsretten, uanset at den også indebærer en tilsidesættelse af de nationale bestemmelser til gennemførelse af fællesskabsretten, og på trods af at de nationale retsmidler med altovervejende sandsynlighed ville have gjort det muligt at fastslå en sådan tilsidesættelse, udgør ikke desto mindre – i henhold til artikel 226 EF – et traktatbrud.

(jf. præmis 19, 20 og 22)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – identificering af spørgsmålets genstand

(Art. 234 EF)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fradrag af indgående moms – afgiftspligtig person, der på samme tid gennemfører transaktioner, der giver ret til fradrag, og transaktioner, der ikke giver ret til fradrag – pro rata-fradrag – beregning – værdien af endnu ikke gennemførte transaktioner – ikke omfattet

(Rådets direktiv 77/388, art. 19)

Sammendrag

1. Domstolen har ikke efter artikel 234 EF kompetence til at anvende fællesskabsretten på et konkret tilfælde og kan derfor heller ikke bedømme en national retsforskrift i forhold til fællesskabsretten. Inden for rammerne af det retslige samarbejde, der er oprettet ved denne artikel, kan Domstolen på grundlag af sagens akter dog uddrage de fortolkningselementer af fællesskabsretten, som kan tænkes at være til nytte for den nationale ret, når den skal bedømme virkningerne af den nationale retsforskrift.

Domstolen kan i denne henseende, hvis spørgsmålene eventuelt ikke er træffende formuleret eller overskrider rammerne for dens beføjelser i henhold til artikel 234 EF, af alle de elementer, der er anført af den forelæggende ret, og især af de i anmodningen anførte grunde, udlede de fællesskabsretlige elementer, der under hensyn til sagsgenstanden kræver en fortolkning.

(jf. præmis 15 og 16)

2. Artikel 19 i direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, vedrørende beregningen af pro rata-satsen for fradraget, når en afgiftspligtig person på samme tid gennemfører transaktioner, der giver ret til fradrag, og transaktioner, der ikke giver ret til fradrag, er til hinder for, at værdien af igangværende arbejder, der udføres af en afgiftspligtig person ved udøvelse af afgiftspligtig byggevirksomhed, medregnes i nævneren i den brøk, hvorved pro rata-satsen for fradraget fastsættes, når denne værdi ikke svarer til overdragelser af goder eller tjenesteydelser, som den afgiftspligtige person allerede har udført, eller som har givet anledning til, at der er udfærdiget afregninger og/eller betalt afdrag.

Det er således i strid med sjette direktivs ordning at tillade, at der ved fastsættelsen af anvendelsesområdet for fradraget kan tages hensyn til transaktioner, der endnu ikke er gennemført, og hvis fremtidige gennemførelse muligvis ikke vil finde sted, når afgiftspligtens indtræden og dermed fradragsretten er betinget af den faktiske gennemførelse af en transaktion.

(jf. præmis 26 og 27 samt domskonkl.)