Det forholder sig følgelig således, at når der er blevet ansøgt om og tildelt en toldpræferenceordning ved varernes overgang til fri omsætning, og det først er senere i forbindelse med en efterfølgende undersøgelse foretaget efter udløbet af toldpræferenceordningen og genindførelsen af den normale told, at myndighederne i indførselslandet har foretaget en opkrævning af forskellen i forhold til den told, der fandt anvendelse på varer med oprindelse i tredjelande, kan artikel 889, stk. 1, første afsnit, andet led, i forordning nr. 2454/93 ikke være til hinder for en ansøgning om godtgørelse af den pågældende forskel.

Artikel 889, stk. 1, første afsnit, andet led, i forordning nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som senest ændret ved forordning nr. 214/2007, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en ansøgning om godtgørelse af told, når der er blevet ansøgt om og tildelt en toldpræferenceordning ved varernes overgang til fri omsætning, og det først er senere, i forbindelse med en efterfølgende undersøgelse foretaget efter udløbet af toldpræferenceordningen og genindførelsen af den normale told, at indførselslandets myndigheder har foretaget efteropkrævning af forskellen i forhold til den told, der finder anvendelse på varer med oprindelse i tredjelande.

Artikel 16, stk. 1, litra b), og artikel 32 i protokol nr. 1 i bilag V til partnerskabsaftale mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 og godkendt på Fællesskabets vegne ved afgørelse 2003/159, skal fortolkes således, at hvis det under en efterfølgende kontrol viser sig, at et stempel, som ikke svarer til det mønsteraftryk, som er meddelt af udførselslandets myndigheder, er blevet anvendt på varecertifikat EUR.1, kan indførselslandets toldmyndigheder afvise dette certifikat og give det tilbage til importøren med henblik på at give denne mulighed for at opnå udstedelsen af et efterfølgende certifikat på grundlag af artikel 16, stk. 1, litra b), i protokol nr. 1 frem for at iværksætte proceduren i nævnte protokols artikel 32.

Hvad for det første angår den fremgangsmåde, som indførselslandets myndigheder skal følge i et sådant tilfælde, indeholder protokol nr. 1 ingen bestemmelser, som udtrykkeligt afgrænser de respektive anvendelsesområder for proceduren i denne protokols artikel 16 på den ene side og proceduren i dens artikel 32 på den anden side, idet valget mellem disse to procedurer skal foretages, idet der ud over reglerne i protokol nr. 1 og de forklarende bemærkninger tages hensyn til alle sagens konkrete omstændigheder, herunder de faktiske omstændigheder. For det andet er det administrative samarbejde, som er indført ved en protokol, der i en aftale mellem Unionen og et tredjeland fastsætter bestemmelser om varers oprindelse, baseret på gensidig tillid mellem indførselsmedlemsstatens myndigheder og udførselslandets myndigheder. I denne forbindelse nødvendiggør begge de procedurer, der er fastsat i protokollens artikel 16 og 32, således udførselslandets myndigheders medvirken, idet den eneste forskel ligger i spørgsmålet om, hvorvidt disse myndigheder kontaktes af indførselslandets myndigheder i henhold til artikel 32 i protokol nr. 1 eller af importøren i henhold til artikel 16, stk. 1, i protokol nr. 1. På samme måde bliver kontrollen fastsat i nævnte protokols artikel 32 gennemført af udførselslandets myndigheder med henblik på at bekræfte ægtheden af EUR.1-certifikaterne og varernes oprindelse.

(jf. præmis 44, 45, 49, 50 og 56 samt domskonkl. 2)