ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Tjenestemaend ° bebyrdende afgoerelse ° begrundelsespligt ° formaal

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 25)

2. Tjenestemaend ° vederlag ° familietillaeg ° nationale tillaeg ° antikumulationsregel ° afbrydelse af fradrag som foelge af udbetaling af ydelser af samme art ° betingelser ° beloeb fratrukket med urette ° tilbagebetalingskrav ° omfang

(Tjenestemandsvedtaegten, art. 67, stk. 2; bilag VII, art. 2)

Sammendrag

1. Forpligtelsen til at begrunde en afgoerelse har til formaal at goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at udoeve kontrol med lovligheden af den anfaegtede afgoerelse og at give den beroerte part tilstraekkelige oplysninger til at faa kendskab til, om afgoerelsen er begrundet, eller om den er behaeftet med en mangel, der goer det muligt at anfaegte dens lovlighed.

Disse krav er opfyldt i forbindelse med en afgoerelse, som administrationen har tilstillet en tjenestemand i form af et brev, der naevner en "aendring af administrativ praksis", som ikke omfatter tilbagevirkende gyldighed, for at begraense tilbagebetalingen af familietillaeg, der er fratrukket i tjenestemandens vederlag i henhold til vedtaegtens artikel 67, stk. 2, til kun at skulle ske fra det tidspunkt, fra hvilket "den nye praksis blev indfoert".

2. I forbindelse med en eventuel anvendelse af antikumulationsreglen i vedtaegtens artikel 67, stk. 2, paahviler det institutionerne hurtigst muligt at afgoere, om de tillaeg, tjenestemaendene eller de ansatte har givet meddelelse om, saaledes som de efter bestemmelsen er forpligtet til, er af samme art som de familietillaeg, der modtages i henhold til artikel 1, 2 og 3 i bilag VII til vedtaegten.

Institutionerne har efter vedtaegtens artikel 67, stk. 2, kun i to situationer mulighed for at beslutte at ophoere med at anvende antikumulationsreglen i denne artikel og saaledes ikke laengere foretage fradrag efter denne regel. Den foerste mulighed foreligger, naar de tillaeg, der er udbetalt tjenestemaendene fra anden side, objektivt har aendret art navnlig som foelge af en aendring af den nationale lovgivning, i henhold til hvilken de udbetales. Den anden situation foreligger, naar institutionen ved opfyldelsen af sin pligt til at tage stilling til, om disse tillaeg udgoer tillaeg af samme art, konstaterer, at den ikke korrekt paa grundlag af objektive, generelt anvendelige kriterier har defineret de nationale tillaeg, den paagaeldende tjenestemand har givet meddelelse om, korrekt, og derfor med urette har ladet dem fratraekke. I denne situation faar den obligatoriske afgoerelse om, at vedtaegtens artikel 67, stk. 2, ikke laengere skal anvendes, virkning fra det tidspunkt, da tillaegget foerste gang uretmaessigt blev fratrukket.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Retspleje ° staevning ° formkrav ° fastlaeggelse af soegsmaalets genstand

[Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

2. Annullationssoegsmaal ° fysiske eller juridiske personer ° retsakter, som beroerer dem umiddelbart og individuelt ° indkaldelse af ansoegninger med henblik paa udnaevnelse af ombudsmanden

(EF-traktaten, art. 173, stk. 1 og 4)

Sammendrag

1. Da en staevning i henhold til artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal angive soegsmaalets genstand, hvilket indebaerer, at genstanden skal vaere fastlagt tilstraekkelig praecist, saaledes at sagsoegte paa et relevant grundlag kan fremfoere sine indsigelser, og Retten kan blive klar over, hvad der er genstanden for sagsoegerens paastande, er paastande om annullation af alle retsakter, der er udstedt i forbindelse med proceduren med henblik paa udnaevnelsen af den europaeiske ombudsmand, som ikke kan fastlaegges naermere paa grundlag af staevningen, ikke tilstraekkelig praecise og maa derfor afvises.

2. I henhold til traktatens artikel 173, stk. 4, er det en betingelse for, at et annullationssoegsmaal anlagt af en fysisk person til proevelse af en beslutning, som ikke er rettet til ham, kan fremmes til realitetsbehandling, at den anfaegtede beslutning beroerer ham umiddelbart og individuelt. En sagsoeger vil kun kunne paastaa, at han beroeres individuelt, som omhandlet i traktatens artikel 173, stk. 4, hvis den anfaegtede beslutning rammer ham paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for ham, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller ham fra alle andre og derfor individualiserer ham paa lignende maade som adressaten.

Et soegsmaal, hvorunder der er nedlagt paastand om annullation af en indkaldelse af ansoegninger med henblik paa udnaevnelse af den europaeiske ombudsmand, retter sig i sagens natur til et ubestemt antal personer og maa derfor afvises, uden at det er fornoedent at tage stilling til, om den anfaegtede retsakt er en retsakt fra Parlamentet, der skal have retsvirkning over for tredjemand, jf. artikel 173, stk. 1.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje - staevning - formkrav - angivelse af soegsmaalets genstand - kort fremstilling af soegsmaalsgrundene - paastand om erstatning for skade forvoldt af en faellesskabsinstitution

[EF-statutten for Domstolen, art. 19; Rettens procesreglement, art. 44, stk. 1, litra c)]

Sammendrag

I henhold til artikel 19 i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal staevninger indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse angivelser skal vaere tilstraekkelig klare og praecise til, at sagsoegte kan tilrettelaegge sit forsvar, og Retten i givet fald paa det saaledes foreliggende grundlag kan tage stilling til sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsaetning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, eventuelt kortfattet, men dog paa en sammenhaengende og forstaaelig maade, fremgaar af selve staevningen.

For at opfylde disse krav skal en staevning, hvori der nedlaegges paastand om erstatning for skader forvoldt af en faellesskabsinstitution, indeholde en saadan angivelse af omstaendighederne, at det kan fastslaas, hvilken adfaerd fra institutionens side der sigtes til, grundene til, at sagsoegeren mener, at der bestaar en aarsagsforbindelse mellem adfaerden og den skade, der paastaas at vaere lidt, samt skadens karakter og omfang.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Konkurrence - karteller - eneforhandlingsaftaler - fritagelse - eksklusiv salgsaftale uden eksportforbud - samordnet praksis med det formaal at begraense parallelimport - ikke omfattet af fritagelsen

2 Institutionernes retsakter - begrundelse - forpligtelse - raekkevidde

(EF-traktaten, art. 190)

3 Konkurrence - boeder - stoerrelse - Kommissionens skoensmaessige befoejelse

(Raadets forordning nr. 17, art. 15)

4 Konkurrence - boeder - fastsaettelse under hensyn til virksomhedens individuelle adfaerd - betydningen af, at en anden erhvervsdrivende ikke er blevet paalagt en sanktion - ingen betydning

(Raadets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

Sammendrag

5 Traktatens artikel 85, stk. 1, kan under alle omstaendigheder ikke anses for uanvendelig paa en eneforhandlingsaftale, som ikke i sig selv indeholder et forbud mod eksport af de af aftalen omfattede varer, naar aftaleparterne deltager i en samordnet praksis med henblik paa at begraense parallelimport til en ikke-autoriseret forhandler.

6 Pligten til at begrunde en individuel beslutning har til formaal at goere det muligt for Faellesskabets retsinstanser at efterproeve beslutningens lovlighed og at give den beroerte de oplysninger, ved hjaelp af hvilke det kan fastslaas, om der er grundlag for beslutningen, eller om der foreligger en saadan fejl, at den kan anfaegtes. Omfanget af begrundelsespligten afhaenger af arten af den paagaeldende retsakt og den sammenhaeng, hvori den er vedtaget. Ydermere udgoer en beslutning et hele, og hver del maa laeses i lyset af de oevrige dele.

Selv om Kommissionen i henhold til traktatens artikel 190 er forpligtet til at begrunde sine beslutninger og herved anfoere de faktiske og retlige omstaendigheder, som er afgoerende for foranstaltningens lovlighed, samt de betragtninger, der har foert til dens beslutning, kraeves det ikke, at den imoedegaar samtlige faktiske og retlige indsigelser, der er rejst af hver enkelt beroert under den administrative procedure.

7 De boeder, Kommissionen paalaegger ved overtraedelse af traktatens artikel 85 ff., udgoer et instrument i dens konkurrencepolitik. Kommissionen boer derfor have et vist skoen ved udmaalingen af boederne, saaledes at virksomhederne tilskyndes til at overholde konkurrencereglerne.

8 Naar en virksomhed har handlet i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, kan den ikke undgaa enhver sanktion med den begrundelse, at en anden erhvervsdrivende ikke er blevet paalagt nogen boede, saafremt denne erhvervsdrivende overhovedet ikke er inddraget i sagen for Domstolen.
Sag T-93/95

Bernard Laga

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Annullationssøgsmål — erstatning til mælkeproducenter — forordning (EØF) nr. 2187/93 — tilbud om erstatning — nationale myndigheders retsakter — prøvelse — kompetence — erstatningssøgsmål — formaliteten«

Rettens dom (Første Afdeling) af 4. februar 1998 II-197

Sammendrag af dom

Når sagsøgeren under et annullationssøgsmål i medfør af traktatens artikel 173, stk. 4, anfægter de nationale myndigheders afslag på at tilbyde ham erstatning i medfør af forordning nr. 2187/93 om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været forhindret i at udøve deres virksomhed, og gør gældende, at den anfægtede afgørelse skyldes en fejl i forbindelse med disse myndigheders kontrol med hans landbrugsbedrift, er der reelt nedlagt påstand om annullation af resultaterne af de nationale myndigheders kontrolbesøg. Påstanden har således til formål at anfægte gyldigheden af en afgørelse truffet af de nationale organer, der skal gennemføre visse foranstaltninger i forbindelse med den fælles landbrugspolitik. Da en sådan afgørelse henhører under de nationale retsinstansers kontrol, har Retten ikke kompetence til at prøve dens lovlighed.

Fællesskabets retsinstanser kan med hjemmel i bestemmelserne i traktatens artikel 178, sammenholdt med artikel 215, stk. 2, alene tilkende erstatning for tab, der forvoldes af institutionerne eller af disses ansatte under udførelsen af deres arbejdsopgaver. Fællesskabet kan således ikke drages til ansvar for tab, som forårsages af nationale organer, og de nationale domstole er enekompetente til at tilkende erstatning herfor. Betingelserne for at indbringe en sag for Retten i medfør af disse bestemmelser er derfor ikke opfyldt, når den handling, der skulle have forvoldt det tab, sagsøgeren søger erstattet, er en retsakt udstedt af de nationale myndigheder under udøvelse af deres egne beføjelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - afsaetning af de lagre, interventionsorganerne ligger inde med - Kommissionens skoen - raekkevidde - foelger

(Kommissionens forordning nr. 3389/73)

2 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - afsaetning af de lagre, interventionsorganerne ligger inde med - afgoerelse vedroerende en licitation - frist - manglende overholdelse - intet ansvar for Kommissionen undtagen i tilfaelde af forsoemmelser

(Kommissionens forordning nr. 3389/73, art. 6, stk. 1)

3 Landbrug - faelles markedsordning - raatobak - afsaetning af de lagre, interventionsorganerne ligger inde med - krav om sikkerhedsstillelse paalagt virksomheder, der deltager i en licitation - udelukkelse af virksomheder, som ikke opfylder kravene - forskelsbehandling - foreligger ikke

(Kommissionens forordning nr. 3389/73, art. 5, stk. 1)

Sammendrag

4 Som den institution, der administrerer den faelles markedsordning for tobak, navnlig afsaetningen af tobak, som interventionsorganerne ligger inde med, har Kommissionen pligt til at optraede forretningsmaessigt. Den skal afgoere, om buddene paa de partier, der udbydes i licitation, skal accepteres, under hensyntagen til alle de oplysninger, den er i besiddelse af paa det tidspunkt, hvor afgoerelsen traeffes. Den har et vidt skoen i den henseende, eftersom der er tale om afgoerelser, hvor der skal foretages en afvejning af forskellige forhold saasom de priser, der bydes for de forskellige partier, og udgifterne til oplagring af partier, der ikke saelges. Under disse omstaendigheder ifalder Faellesskabet ikke noedvendigvis ansvar - selv for afgoerelser, som senere maatte vise sig at vaere kritisable - medmindre institutionen har anlagt et aabenbart urigtigt skoen.

5 Da der ikke er knyttet nogen sanktioner til Kommissionens manglende overholdelse af den frist, der i artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 3389/73 om fastsaettelse af fremgangsmaaden og betingelserne for salg af den tobak, som interventionsorganerne ligger inde med, er fastsat for at traeffe afgoerelse efter licitationen, kan fristen kun anses for en ordensforskrift, hvis manglende overholdelse ikke bevirker, at Kommissionen ifalder ansvar, medmindre den har gjort sig skyldig i forsoemmelser.

6 Ved forvaltningen af markedsordningen for tobak har Kommissionen navnlig pligt til at undgaa, at afsaetningen af tobak, som interventionsorganerne ligger inde med, forstyrrer markedet. Den omstaendighed, at der stilles strenge krav om sikkerhedsstillelse til virksomheder, som oensker at deltage i licitationsproceduren, er et tegn paa, at Kommissionen opfylder sin forpligtelse korrekt. Saadanne krav indebaerer desuden noedvendigvis, at virksomheder, som ikke kan opfylde dem, udelukkes. En saadan udelukkelse, som er en naturlig foelge af ethvert krav om sikkerhedsstillelse, udgoer derfor ikke en tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet.
Hvad nærmere angår indførelse af antidumpingtold på importen af en vare, som har to forskellige former for anvendelse, overskrider institutionerne ikke grænserne for deres skønsmæssige beføjelser ved at lægge til grund, at der ikke er to særskilte markeder alt efter, hvilken af de pågældende former for anvendelse der er tale om, når varen altid kan være bestemt til den ene eller den anden form for brug, og forholdet er det, at en virksomhed, der er leverandør af produktet til kunder, som anvender produktet til en af de to former for brug, samtidig er potentiel leverandør til købere, der anvender produktet til den anden form for brug. Endvidere indeholder antidumpinggrundforordningen nr. 2423/88 ikke nogen bestemmelse, hvorefter institutionerne er forpligtet til at indføre forskellige regler for samme vare, alt efter dens forskellige former for anvendelse.

I henhold til artikel 2, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen nr. 2423/88 er den eneste forudsætning for at indføre antidumpingtold, at den pågældende vare har forvoldt en skade. Er der nærmere bestemt tale om skade forvoldt af importen af en vare, der har to forskellige former for anvendelse, og om, at næsten hele produktionen i Fællesskabet af denne vare er bestemt til én af de to former for anvendelse, strider en indførelse af en antidumpingtold på al import af varen fra et bestemt land hverken mod den nævnte bestemmelse eller mod proportionalitetsprincippet, når de to forskellige former for anvendelse ikke er udtryk for, at der er to særskilte markeder.

Når forholdet er det, at det ikke er muligt af forhindre, at varen anvendes til et af de pågældende to formål, og der hvad angår såvel efterspørgslen som udbuddet er en aktuel eller potentiel konkurrence, vil en indførelse af en antidumpingtold alene gældende for importen af varen, for så vidt denne er bestemt til den form for brug, som næsten hele produktionen i Fællesskabet er bestemt til, ikke kunne sikre, at skaden fjernes.

Den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet har et krav på ikke aktuelt eller potentielt at blive udelukket fra et bestemt marked som følge af dumping.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskeri - faelles strukturpolitik - udvikling af akvakultur og indretning af beskyttede havomraader - faellesskabsstoette - beslutning truffet af Kommissionen, hvorefter visse af stoettemodtageren afholdte udgifter ikke anerkendes som stoetteberettigede - tilsidesaettelse af kontradiktionsprincippet - manglende hoering af Den Staaende Fiskeristrukturkomité - ingen tilsidesaettelse - betingelser

(Raadets forordning nr. 4028/86, art. 44, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 1116/88, art. 7)

Sammendrag

I forbindelse med en faellesskabsstoette, der i medfoer af forordning nr. 4028/86 om faellesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne er ydet til modernisering og forbedring af dambrugsanlaeg, er en beslutning, hvorved Kommissionen fastslaar, at visse udgifter ikke kan anerkendes som stoetteberettigede, fordi der er foretaget betydelige aendringer af det oprindeligt godkendte projekt, som ikke forinden var blevet meddelt, er ikke i strid med kontradiktionsprincippet, naar stoettemodtageren inden beslutningen blev truffet, har haft mulighed for at goere rede for aarsagerne til, at de fastsatte betingelser ikke er overholdt, og de betingelser, der herved er fastsat i artikel 7 i forordning nr. 1116/88, som omhandler gennemfoerelsesbestemmelser til beslutninger om stoette, i det vaesentlige er blevet overholdt.

For saa vidt som Kommissionen lovligt har kunnet fastslaa, at de udgifter, der ikke var anset for stoetteberettigede, ikke kunne tages i betragtning, eftersom de ikke var omfattet af det godkendte projekt, er en saadan beslutning i oevrigt ikke en beslutning om nedsaettelse af den oprindeligt ydede stoette, jf. artikel 44, stk. 1, i forordning nr. 4028/86, men en beslutning, hvori det blot fastslaas, at en del af de udgifter, som stoettemodtageren har anmodet om at faa betalt, ikke indgaar i projektet, saaledes som dette oprindeligt var godkendt. Kommissionen var derfor ikke forpligtet til at foretage den i ovennaevnte bestemmelse fastsatte hoering af Den Staaende Fiskeristrukturkomité.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

EKSF - stoette til jern- og staalindustrien - Kommissionens godkendelse - betingelser for at yde stoette med henblik paa at tilpasse bestaaende anlaeg til nye miljoebeskyttelsesnormer - snaever fortolkning - udskiftning af bestaaende anlaeg med nye - ikke omfattet

(EKSF-traktaten, art. 4; Kommissionens beslutning nr. 3855/91/EKSF)

Sammendrag

Det fremgaar af den klare ordlyd af artikel 3 i beslutning nr. 3855/91 om faellesskabsregler for stoette til jern- og staalindustrien, at bestemmelsen ikke indeholder hjemmel til at yde stoette til virksomheder, som i stedet for at tilpasse bestaaende anlaeg vaelger at udskifte disse med nye anlaeg, som opfylder de nye miljoebeskyttelsesnormer, uanset at faellesskabsrammebestemmelserne for statsstoette til miljoebeskyttelse, som blev offentliggjort i 1994, indeholdt hjemmel hertil.

For det foerste blev der nemlig ved beslutning nr. 3855/91 - der skal fortolkes snaevert, fordi den udgoer en undtagelse fra EKSF-traktatens artikel 4 - indfoert regler, hvori de tilfaelde, hvor der er hjemmel til at yde stoette til jern- og staalindustrien, er udtoemmende angivet, ligesom det principielt fastslaas i forordningens artikel 1, stk. 1, at en saadan stoette kun kan betragtes som faellesskabsstoette og dermed som forenelig med faellesmarkedets tilfredsstillende funktion, hvis den opfylder bestemmelserne i artikel 2-5. Stoettens forenelighed med faellesmarkedet maa derfor vurderes paa grundlag af disse bestemmelser.

For det andet foreskriver beslutning nr. 3855/91 ikke, at faellesskabsrammebestemmelserne for statsstoette til miljoebeskyttelse finder automatisk anvendelse inden for jern- og staalsektoren, og en saadan automatisk anvendelse kan heller ikke udledes af det princip, der er fastslaaet i betragtningerne til beslutningen, og hvorefter det skal sikres, at der for jern- og staalindustrien og de oevrige sektorer er lige adgang til stoette til miljoebeskyttelse.

For det tredje indeholdt de faellesskabsrammebestemmelser for statsstoette til miljoebeskyttelse, som var i kraft paa tidspunktet for vedtagelsen af beslutning nr. 3855/91, ikke, i modsaetning til faellesskabsrammebestemmelserne fra 1994, nogen hjemmel til at yde stoette til investeringer foretaget med henblik paa at udskifte bestaaende anlaeg med nye.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - retsakter, der kan goeres til genstand for soegsmaal - retsakter, der tilsigter at skabe retsvirkninger - Kommissionens forslag om at afslutte en antidumpingprocedure - midlertidig forberedende foranstaltning - ikke omfattet

(EF-traktaten, art. 173; Raadets forordning nr. 2423/88, art. 9)

2 Passivitetssoegsmaal - passivitetens ophoer efter sagens anlaeg - bortfald af sagens genstand - ufornoedent at traeffe afgoerelse

(EF-traktaten, art. 175)

Sammendrag

3 Retsakter eller beslutninger, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, navnlig som afslutning paa en intern procedure, kan kun anfaegtes, hvis det drejer sig om foranstaltninger, som definitivt fastlaegger institutionens standpunkt som afslutning paa en procedure, modsat foreloebige foranstaltninger, der har til formaal at forberede den endelige beslutning.

Et forslag om afslutning af en antidumpingprocedure, som Kommissionen fremsaetter for det raadgivende udvalg og Raadet, maa anses for en midlertidig foranstaltning, hvis formaal er at forberede den endelige afgoerelse, og kan foelgelig ikke anses for en retsakt, der kan goeres til genstand for soegsmaal.

Det fremgaar nemlig af artikel 9 i grundforordning nr. 2423/88 om antidumping, at faellesskabslovgiver med hensyn til afslutning af en antidumpingprocedure uden indfoerelse af beskyttelsesforanstaltninger har villet indfoere en beslutningsprocedure, som er baseret paa en kompetence, der er delt mellem Kommissionen paa den ene side og det raadgivende udvalg og Raadet paa den anden side. Naar Kommissionens forslag om afslutning forkastes, kan proceduren ifoelge denne beslutningsprocedure ikke afsluttes, og sagen tilbagesendes til Kommissionen, for at denne institution behandler den paa ny paa baggrund af Raadets stillingtagen.

4 Naar i et passivitetssoegsmaal den retsakt, hvis manglende udstedelse er sagens genstand, er blevet udstedt efter sagens anlaeg, men foer dommens afsigelse, er sagens genstand bortfaldet, saaledes at det ikke er fornoedent at traeffe afgoerelse.