DOM AFSAGT AF RETTEN I FOERSTE INSTANS (ANDEN AFDELING) DEN 6. OKTOBER 1994. - TETRA PAK INTERNATIONAL SA MOD KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - KONKURRENCE - DOMINERENDE STILLING - AFGRAENSNING AF PRODUKTMARKEDERNE - GEOGRAFISK MARKED - ANVENDELSE AF ARTIKEL 86 PAA EN DOMINERENDE VIRKSOMHEDS PRAKSIS PAA ET ANDET MARKED END DET DOMINEREDE - MISBRUG - KOBLINGSSALG - ENEFORHANDLINGSRET - URIMELIGE VILKAAR - UNDERBUDSPRISER - DISKRIMINERENDE PRISER - ADMINISTRATIV PROCEDURE - GOD FORVALTNINGSSKIK - MEDDELELSE AF HOERINGSPROTOKOLLAT - PAABUD - BOEDE. - SAG T-83/91.



Samling af Afgørelser 1994 side II-00755

svensk specialudgave side II-00001

finsk specialudgave side II-00001



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Konkurrence ° administrativ procedure ° ret til kontradiktion ° hoering ° udfaerdigelse af protokollat ° krav om fuldstaendighed ° graenser

(Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 9, stk. 4)

2. Konkurrence ° dominerende stilling ° relevant marked ° afgraensning ° kriterier

(EOEF-traktaten, art. 86)

3. Konkurrence ° dominerende stilling ° relevant marked ° geografisk afgraensning ° kriterier

(EOEF-traktaten, art. 86)

4. Konkurrence ° dominerende stilling ° begreb ° bedoemmelseskriterier ° markedsandelenes stoerrelse

(EOEF-traktaten, art. 86)

5. Konkurrence ° dominerende stilling ° en dominerende virksomheds forpligtelser ° adfaerd paa et tilgraensende marked til det virksomheden dominerer ° anvendelse af artikel 86, selv om virksomheden ikke indtager en dominerende stilling paa det tilgraensende marked ° betingelser

(EOEF-traktaten, art. 86)

6. Konkurrence ° dominerende stilling ° misbrug ° eksklusive koebsaftaler ° koblingssalg

(EOEF-traktaten, art. 86)

7. Konkurrence ° dominerende stilling ° misbrug ° en virksomheds hindringer for konkurrenters virksomhed paa markedet for produkter, der finder anvendelse i forbindelse med et af virksomheden fremstillet apparat ° mulighed for at anse dette for berettiget af tekniske grunde, af hensyn til produktansvar eller af hensyn til beskyttelsen af sundheden ° ikke muligt

(EOEF-traktaten, art. 86)

8. Konkurrence ° dominerende stilling ° misbrug ° anvendelse af priser, der er lavere end omkostningerne, for at udelukke en konkurrent

(EOEF-traktaten, art. 86)

9. Konkurrence ° dominerende stilling ° misbrug ° anvendelse af diskriminerende priser

(EOEF-traktaten, art. 86)

10. Konkurrence ° administrativ procedure ° standsning af overtraedelser ° Kommissionens befoejelser ° paabud til virksomhederne ° mulige foranstaltninger

(Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1)

11. Konkurrence ° administrativ procedure ° standsning af overtraedelser ° Kommissionens befoejelser ° paabud til virksomhederne ° henstillinger afgivet under den administrative procedure ° yderligere foranstaltninger paalagt ved den endelige beslutning ° tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ° foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1 og 3)

12. Konkurrence ° boeder ° beloeb ° fastsaettelse ° ret til kontradiktion ° betingelser

(Raadets forordning nr. 17, art. 19; Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 7)

13. Konkurrence ° boeder ° beloeb ° fastsaettelse ° kriterier ° kompleks overtraedelse ° Kommissionens pligt til at fastsaette beloebet for hvert enkelt led af overtraedelsen ° foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

14. Konkurrence ° faellesskabsbestemmelser ° overtraedelser ° forsaetlige forhold ° begreb

(Raadets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

15. Konkurrence ° boeder ° beloeb ° fastsaettelse ° kriterier

(Raadets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

Sammendrag

1. Udarbejdelsen af et udtoemmende protokollat af hoeringen af en virksomhed, der beskyldes for at have overtraadt konkurrencereglerne, er en vaesentlig formforskrift, saafremt den er noedvendig for, at Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal kan afgive udtalelse, og Kommissionen kan udstede sin beslutning med fuldt kendskab til sagen, dvs. uden risiko for at blive vildledt paa et vaesentligt punkt som foelge af unoejagtigheder eller undladelser. Dette kan ikke antages at vaere tilfaeldet, saafremt protokollatet alene har udeladt nogle af de udtalelser, en repraesentant for den paagaeldende virksomhed har fremsat, naar disse ikke indeholder vaesentlige, nye omstaendigheder i forhold til indlaeg fra andre repraesentanter for virksomheden under hoeringen, som er medtaget i protokollatet. I saa tilfaelde er udeladelsen ikke til hinder for virksomhedens adgang til kontradiktion og oever ingen indflydelse paa hoeringsproceduren eller den endelige beslutning. Den kan saaledes ikke foere til, at hele den administrative procedure maa annulleres, og at der maa rejses tvivl om den endelige beslutnings lovlighed.

2. Bedoemmelsen af, om en virksomhed indtager en dominerende stilling paa et bestemt marked, forudsaetter, at det relevante produktmarked udgoer et saerskilt marked i forhold til andre sektorer paa markedet generelt. Produktmarkedet skal i denne henseende defineres under hensyn til de oekonomiske forhold under ét, saaledes at den paagaeldende virksomheds faktiske oekonomiske styrke kan vurderes. Med henblik paa at afgoere, om en virksomhed har mulighed for at anlaegge en i vaesentligt omfang uafhaengig adfaerd i forholdet til konkurrenter, kunder og forbrugere, er det af betydning foerst at afgraense de produkter, der uden at kunne erstattes af andre dog er tilstraekkeligt substituerbare i forhold til de produkter, virksomheden tilbyder, ikke alene ud fra objektive karakteristika ved de omhandlede varer, som bevirker, at de er saerligt egnede til at opfylde vedvarende behov, men ligeledes under hensyn til konkurrencevilkaarene og efterspoergsels- og udbudsstrukturen paa det paagaeldende marked.

3. Det foelger af opbygningen af traktatens artikel 86, at det geografiske marked skal afgraenses med henblik paa en vurdering af, om den paagaeldende virksomhed indtager en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del heraf. Begrebet det geografiske marked skal derfor defineres ud fra en oekonomisk betragtning. Dette marked kan foelgelig defineres som det omraade, hvor konkurrencevilkaarene for netop de beroerte produkter er ens eller tilstraekkeligt ensartede for samtlige erhvervsdrivende, uden at det kraeves, at konkurrencevilkaarene er fuldstaendig homogene.

4. En markedsandel paa ca. 90% udgoer i sig selv et bevis for en dominerende stilling, medmindre der foreligger usaedvanlige omstaendigheder. Det er derfor aabenbart, at saadanne markedsandele forlener den paagaeldende virksomhed med en stilling paa markedet, som betyder, at virksomheden er uomgaengelig som partner for andre erhvervsdrivende, og sikrer den den uafhaengige adfaerd, der er kendetegnende for en dominerende stilling.

5. Den saerlige forpligtelse til ikke ved sin adfaerd at skade en effektiv og ufordrejet konkurrence paa faellesmarkedet, som traktatens artikel 86 paalaegger en virksomhed i en dominerende stilling paa et givet marked, skal fortolkes saaledes, at den indeholder et forbud mod enhver adfaerd, som efter sin art bevirker, at der laegges hindringer i vejen for, at den endnu bestaaende konkurrence paa et marked, der allerede er afsvaekket som foelge af den paagaeldende virksomheds tilstedevaerelse, opretholdes eller udvikles.

En saadan virksomheds adfaerd kan saaledes vaere omfattet af artikel 86 og kan i medfoer af denne bestemmelse sanktioneres, selv om virkningerne viser sig paa et saerskilt marked i forhold til det, virksomheden dominerer, for saa vidt som den omstaendighed, at der bestaar en naer forbindelse mellem dette marked og det, virksomheden dominerer, og hvor den har en ledende position i forhold til andre erhvervsdrivende, kan sikre virksomheden en uafhaengig adfaerd, der medfoerer, at virksomheden ogsaa her, og uden at det er noedvendigt at bevise, at den indtager en dominerende stilling, har en saerlig forpligtelse til at opretholde en effektiv og ufordrejet konkurrence.

6. Det forhold, at en dominerende virksomhed paa et marked binder sine aftagere af de maskiner, virksomheden forhandler, til sig ved hjaelp af en forpligtelse til udelukkende at koebe raavarer til brug i de maskiner, virksomheden forhandler, hos denne eller hos en af virksomheden udpeget leverandoer, er misbrug af en dominerende stilling, jf. traktatens artikel 86. En virksomhed, som indtager en dominerende stilling, og som direkte eller indirekte binder kunderne til sig ved hjaelp af en eksklusiv koebsforpligtelse, misbruger sin stilling, for saa vidt som virksomheden goer det umuligt for koeberen frit at vaelge sine forsyningskilder samt spaerrer adgangen til markedet for andre producenter. Det er uden betydning, om et saadant koblingssalg er i overensstemmelse med handelssaedvaner, idet en saedvane, der kan godtages under normale forhold paa et konkurrencepraeget marked, ikke er tilladt i tilfaelde af, at konkurrencen paa markedet allerede er begraenset.

7. Traktatens artikel 86 indeholder et forbud mod, at en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, og som baade fremstiller og forhandler maskiner og forbrugsgods hertil, under henvisning til bydende noedvendige hensyn for saa vidt angaar teknik, produktansvar, den offentlige sundhed og beskyttelse af virksomhedens omdoemme, selv kan afgoere, om disse udgoer et uadskilleligt, integreret system, der noedvendigvis maa indgaa i et koblingssalg, saaledes at virksomheden spaerrer adgangen til markedet for eventuelle konkurrenter inden for forbrugsgods.

8. Selv om en dominerende virksomhed under visse omstaendigheder kan vaere berettiget til at saelge med tab, er dette ikke tilfaeldet, naar tabsgivende salg sker i udelukkelseshensigt. Selv om Faellesskabets konkurrenceregler saaledes i rimeligt omfang indroemmer en dominerende virksomhed ret til at beskytte sine egne handelsinteresser, er en saadan adfaerd til gengaeld ulovlig, naar dens formaal netop er at styrke og misbruge denne dominerende stilling. Navnlig forbyder traktatens artikel 86 en dominerende virksomhed at eliminere en konkurrent ved hjaelp af konkurrence, der alene omfatter prisen og ikke tillige er en konkurrence paa ydelser.

Negative bruttoavancer eller negative semibruttoavancer ° der fremkommer ved, at de direkte variable omkostninger eller de gennemsnitlige variable omkostninger, forstaaet som omkostninger pr. produceret enhed, traekkes fra salgsprisen ° giver grundlag for at formode, at en saadan prismaessig adfaerd er eliminerende. En dominerende virksomhed har nemlig ingen anden interesse i at anvende priser, der er lavere end de gennemsnitlige variable omkostninger (dvs. omkostninger, der aendres i forhold til den producerede maengde), end den at eliminere sine konkurrenter for efterfoelgende at bruge sin monopolstilling til at forhoeje sine priser, eftersom den ved ethvert salg paafoeres et tab, nemlig samtlige faste omkostninger (dvs. omkostninger, der er konstante uanset den producerede maengde) og i det mindste en del af de variable omkostninger pr. produceret enhed.

Hvis nettoavancen er negativ, men bruttoavancen positiv, dvs. at priserne er lavere end gennemsnittet af selskabets samlede omkostninger (dvs. de faste plus de variable omkostninger), men hoejere end de gennemsnitlige variable omkostninger, maa saadanne priser desuden anses for misbrug, naar de fastsaettes som led i en plan om at eliminere en konkurrent. Varigheden af en saadan prispraksis som led i en plan, der har til formaal at skade en konkurrent, er saaledes en omstaendighed, der skal tages i betragtning.

9. Det forhold, at en dominerende virksomhed anvender diskriminerende priser over for aftagere i forskellige medlemsstater, er forbudt ifoelge traktatens artikel 86, litra c). Selv om denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en dominerende virksomhed fastsaetter sine priser forskelligt i de enkelte medlemsstater, naar prisforskellene specielt er begrundet i forskelle med hensyn til markedsfoeringsvilkaar og intensiteten i konkurrencen, indroemmes en dominerende virksomhed imidlertid kun i rimeligt omfang ret til at forsvare sine handelsinteresser paa denne maade. Specielt maa virksomheden ikke benytte kunstige forskelle i prisniveauerne i de enkelte medlemsstater, der kan stille dens kunder ringere og fordreje konkurrencen som led i en kunstig afskaermning af de nationale markeder.

10. I og med en virksomhed har misbrugt sin dominerende stilling saavel gennem diskriminerende eller eliminerende priser som loyalitetsrabatter, handler Kommissionen inden for graenserne af den befoejelse, den i medfoer af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 er tillagt til at udstede paabud med henblik paa at bringe overtraedelserne til ophoer, naar den forbyder den paagaeldende virksomhed paa samtlige markeder, hvor denne er omfattet af artikel 86, at yde visse kunder enhver form for rabat eller saerligt gunstige vilkaar, som ikke er begrundet i en objektiv modydelse.

11. Kommissionen har ikke tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved i den endelige beslutning at fastsaette en raekke yderligere foranstaltninger, der har til formaal at bringe overtraedelsen til ophoer, i forhold til de foranstaltninger, den allerede havde givet henstilling om under den administrative procedure. Artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 17 giver saaledes alene Kommissionen befoejelse til at rette henstillinger til de deltagende virksomheder med henblik paa at bringe overtraedelsen til ophoer, inden der i medfoer af samme artikel traeffes en beslutning, hvori det konstateres, at der foreligger en overtraedelse. Den omstaendighed, at den paagaeldende virksomhed respekterer saadanne henstillinger, kan under ingen omstaendigheder begraense den befoejelse, der ved samme artikels stk. 1 er tillagt Kommissionen til ved en beslutning at paalaegge alle de foranstaltninger, den skoenner noedvendige med henblik paa at bringe de konstaterede overtraedelser til ophoer.

12. Det fremgaar udtrykkeligt af artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 99/63, at Kommissionen skal give de paagaeldende virksomheder lejlighed til at afgive mundtlig forklaring vedroerende de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, hvis den agter at paalaegge en boede. Det er gennem adgangen til at udtale sig om overtraedelsens varighed, grovhed og spoergsmaalet om, hvorvidt dens konkurrencebegraensende virkninger kunne forudses, at de beroerte virksomheder er sikret hoeringsret over for Kommissionen for saa vidt angaar boedeudmaalingen.

13. Kommissionen er ikke forpligtet til at fastsaette boedebeloebet saerskilt for de enkelte led i misbruget af hensyn til virksomhedernes mulighed for at bedoemme, om den boede, der er paalagt for misbrug af en dominerende stilling, stoerrelsesmaessigt er rimeligt, at varetage deres forsvar, samt af hensyn til, at Faellesskabets retsinstanser kan udfoere deres kontrol. Specielt er en saadan opdeling umulig, naar alle de konstaterede overtraedelser indgaar i en samlet strategi, hvorfor de maa bedoemmes under ét, saavel i relation til spoergsmaalet om, hvorvidt traktatens artikel 86 finder anvendelse, som til boedefastsaettelsen. Det er tilstraekkeligt, at Kommissionen i beslutningen noeje angiver kriterierne for det generelle boedeniveau. Den er ikke forpligtet til naermere at redegoere for, hvorledes den har taget hensyn til de enkelte elementer, der indgaar i disse kriterier, som ligeledes indgaar ved fastsaettelsen af det generelle boedeniveau.

14. En overtraedelse af traktatens konkurrencebestemmelser maa antages at vaere begaaet forsaetligt, saafremt den paagaeldende virksomhed ikke kan have vaeret uvidende om, at dens adfaerd var konkurrencebegraensende, uanset om den maatte have vaeret klar over, at den hermed overtraadte traktatens konkurrenceregler.

15. Ved en bedoemmelse af grovheden af en virksomheds overtraedelse af faellesskabsrettens konkurrenceregler med henblik paa at fastsaette en rimelig boede, kan Kommissionen laegge vaegt paa, at en raekke overtraedelser har strakt sig over en saerlig lang periode, at der har vaeret tale om mangfoldige og forskelligartede overtraedelser, der har vedroert alle eller naesten alle virksomhedens produkter, og at en raekke af dem har ramt samtlige medlemsstater, at overtraedelserne har vaeret af saerlig grov karakter, der tog udgangspunkt i en bevidst og sammenhaengende strategi, der gennem forskellige former for eliminerende praksis over for konkurrenterne og gennem en binding af kunderne havde til formaal kunstigt at opretholde eller styrke virksomhedens dominerende stilling paa markeder, hvor konkurrencen allerede var begraenset, at misbrugets virkninger i saerlig grad skadede konkurrencen og den fordel, virksomheden har haft af sine overtraedelser.

En boede, der svarer til ca. 2,2% af den samlede omsaetning i et bestemt aar, er saaledes ikke uforholdsmaessig. Dette er inden for rammerne af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, hvorefter boeden kan forhoejes til 10% af virksomhedens omsaetning i det sidste regnskabsaar.

Dommens præmisser

Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger

1 Ved beslutning af 24. juli 1991 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 86 (IV/31.043 ° Tetra Pak II, EFT 1992 L 72, s. 1, herefter benaevnt "beslutningen") fastslog Kommissionen, at Tetra Pak International SA (herefter benaevnt "Tetra Pak") indtog en dominerende stilling paa markederne for aseptiske maskiner og kartoner til emballering af flydende levnedsmidler inden for Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (herefter benaevnt "Faellesskabet"), samt at selskabet har misbrugt denne stilling, jf. EOEF-traktatens artikel 86, fra 1976 og i hvert fald indtil 1991, saavel paa de aseptiske markeder, som paa de ikke-aseptiske markeder for maskiner og kartoner. Kommissionen paalagde virksomheden en boede paa 75 mio. ECU og paaboed den at bringe overtraedelserne til ophoer.

2 Tetra Pak, der har hjemsted i Schweiz, koordinerer den oprindeligt svenske, nu verdensomspaendende koncerns politik. Tetra Pak-koncernen er specialiseret i udstyr til kartonemballering af flydende og halvflydende levnedsmidler, hovedsagelig maelk. Den opererer saavel inden for aseptisk som ikke-aseptisk emballering. Dens virksomhed bestaar hovedsagelig i fremstilling af kartonemballage samt i fabrikation af paafyldningsmaskiner paa grundlag af koncernens egen teknologi.

3 Af beslutningen fremgaar, at Tetra Pak-koncernens konsoliderede omsaetning i 1987 androg ca. 2,4 mia. ECU og ca. 3,6 mia. i 1990. Omkring 90% af omsaetningen hidroerte fra kartoner og de resterende 10% fra emballeringsmaskiner og dertil knyttede aktiviteter. Den del af omsaetningen, der er i Faellesskabet, andrager lidt over 50%. Inden for Faellesskabet er Italien et af de lande, hvis ikke det land i Faellesskabet, hvor Tetra Pak er staerkest repraesenteret. Den konsoliderede omsaetning for koncernens syv italienske selskaber naaede i 1987 op paa 204 mio. ECU.

4 Beslutningen indgaar i en raekke paa i alt tre beslutninger vedroerende Tetra Pak. Den foerste er beslutning 88/501/EOEF af 26. juli 1988 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 og 86 (IV/31.043 ° Tetra Pak I (BTG-licens), EFT L 272, s. 27, herefter benaevnt "Tetra Pak I-beslutningen"), hvorved Kommissionen fastslog, at Tetra Pak gennem sin overtagelse af Liquipak-koncernen og sin erhvervelse af eksklusiv patentlicens paa en ny teknik til aseptisk emballering af maelk ved saakaldt "ultrahoej temperatur" (herefter benaevnt "UHT") havde overtraadt traktatens artikel 86, regnet fra datoen for erhvervelsen og indtil datoen, hvor Tetra Pak faktisk opgav ethvert krav paa naevnte eksklusivlicens. Beslutningen blev gjort til genstand for en retssag, hvorunder Retten i sin dom af 10. juli 1990 (sag T-51/89, Tetra Pak Rausing mod Kommissionen, Sml. II, s. 309) frifandt Kommissionen. Den anden beslutning er beslutning 91/535/EOEF af 19. juli 1991 om en fusions forenelighed med det faelles marked (IV/M068 ° Tetra Pak/Alfa-Laval, EFT L 290, s. 35), hvorved Kommissionen med hjemmel i artikel 8, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsoverdragelser (berigtiget udgave offentliggjort i EFT 1990 L 257, s. 13) erklaerede Tetra Pak' s erhvervelse af Alfa-Laval AB forenelig med det faelles marked.

5 For saa vidt angaar de produkter, naervaerende sag angaar, fremgaar det af de i beslutningen anfoerte tal (punkt 6), at ca. 90% af kartonerne i 1983 blev anvendt til emballering af maelk og andre flydende mejeriprodukter. Ifoelge samme kilde var andelen i 1987 omtrent 79%, hvoraf 72% anvendtes til emballering af maelk. Omkring 16% af kartonerne anvendtes da til emballering af frugtsaft. OEvrige produkter (vin, mineralvand, tomatbaserede produkter, supper, saucer og babymad) stod for blot ca. 5% af kartonforbruget.

6 For saa vidt angaar emballering af maelk bemaerkes, at maelk hovedsageligt saelges i pasteuriseret form (frisk maelk) eller efter en behandling under ultrahoeje temperaturer under aseptiske betingelser, hvilket giver en holdbarhedsperiode paa flere maaneder uden for koel (UHT-maelk). Det fremgaar af beslutningen, at "steriliseret" maelk kun daekker en relativ marginal del af markedet inden for Faellesskabet.

7 Inden for den aseptiske sektor producerer Tetra Pak det saakaldte "Tetra Brik"-system, der isaer er beregnet til emballering af UHT-maelk. Ifoelge oplysninger fra sagsoegeren blev udstyret introduceret paa det tyske marked i 1968 og i de andre europaeiske lande fra 1970. Ved denne metode modtager brugeren kartonerne i ruller, som ved neddypning i et hydrogenperoxidbad goeres aseptiske i selve emballeringsmaskinen, hvorefter kartonerne formes omkring vaesken, medens denne loeber i et aseptisk miljoe. Inden for denne sektor har Tetra Pak kun én konkurrent, selskabet PKL, der kontrolleres af et schweizisk selskab ved navn SIG (Société industrielle générale), der ligeledes producerer aseptiske kartoner i "Brik"-format, "Combiblocs". Til forskel fra Tetra Pak' s kontinuerlige emballeringsteknik, formes disse forud for paafyldningen. Saavel af tekniske grunde, som fordi producenterne af aseptiske maskiner i praksis ligeledes fremstiller de kartoner, der skal anvendes i deres maskiner, er kendskab til en aseptisk paafyldningsteknik adgangstegnet til saavel markedet for maskiner som for aseptiske kartoner.

8 Ikke-aseptisk emballering, navnlig til pasteuriseret, frisk maelk, stiller derimod ikke samme krav til sterilisation og kraever foelgelig et mindre avanceret udstyr. Paa det ikke-aseptiske marked anvendte Tetra Pak oprindelig, og goer det stadig, sit Brik-koncept, men i dag er selskabets vaesentligste produkt paa dette marked en gavltopformet karton i "Gable Top"-format, "Tetra Rex". Denne karton er en direkte konkurrent til "Pure-Pak"-kartonen, som produceres af den norske koncern Elopak (herefter benaevnt "Elopak").

9 Tetra Pak fremstiller sine egne maskiner til ikke-aseptisk emballering. I lighed med Elopak og PKL saelger Tetra Pak, om end kun lejlighedsvis, maskiner fra omkring ti smaa producenter, blandt hvilke Nimco, Cherry Burrel og Shikoku er de mest betydelige.

10 Af sagens akter fremgaar, at Tetra Pak ikke blot har taget patent paa hele den grundteknologi, som selskabet har udviklet inden for maskiner, kartoner og produktionsprocesser, men ogsaa paa efterfoelgende forandringer af disse produkter eller paa visse tekniske detaljer, som f.eks. kartonens bukning. De nyeste patenter, der beskytter de aseptiske Tetra Brik-kartoner, der blev udviklet i 1960' erne, udloeber i begyndelsen af naeste aarhundrede (punkt 22 i beslutningen). Ifoelge samstemmende oplysninger fra parterne har Tetra Pak ikke meddelt licens til fremstilling af sine kartoner inden for Faellesskabet.

11 Af beslutningen fremgaar endvidere, at det med undtagelse af de distributoerer, der arbejder for Liquipak, som blev overtaget af Tetra Pak, er Tetra Pak-koncernens egne selskaber, der varetager den samlede distribution af maskiner og kartoner inden for Faellesskabet (punkt 21).

12 I referenceperioden gjaldt forskellige standardkontrakter for salg og udlejning af maskiner samt for levering af kartoner mellem Tetra Pak og selskabets kunder i de forskellige EF-medlemsstater. Ordlyden af de bestemmelser i kontrakterne, der paavirker konkurrencen, er gengivet saaledes i beslutningens punkt 24-45:

"2.1. Vilkaarene ved salg af Tetra Pak-udstyr (bilag 2.1)

(24) Der findes standardsalgskontrakter i foelgende fem lande: Graekenland, Irland, Italien, Spanien og Det Forenede Kongerige. For hver af de gennemgaaede kontraktbestemmelser er det eller de beroerte lande angivet i parentes.

2.1.1. Udstyrets konfiguration

(25) Tetra Pak forbeholder sig i Italien en ubegraenset ret til indsigt i det solgte udstyrs konfiguration, og det er forbudt koeberen:

(i) at forsyne maskinen med accessorisk udstyr (Italien)

(ii) at foretage aendringer ved maskinen, at paasaette eller fjerne dele (Italien)

(iii) at flytte maskinen (Italien).

2.1.2. Udstyrets drift og vedligeholdelse

(26) Fem kontraktbestemmelser vedroerende udstyrets drift og vedligeholdelse tager sigte paa at sikre Tetra Pak eneret og kontrolret paa foelgende omraader:

(iv) eneret paa vedligeholdelse og reparationer (samtlige lande undtagen Spanien)

(v) eneret paa levering af reservedele (samtlige lande undtagen Spanien)

(vi) ret til uden vederlag og uopfordret at tilbyde assistance, efteruddannelse, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering (Italien)

(vii) degressiv betaling (indtil minus 40% af et maanedligt grundgebyr) af en del af omkostningerne til assistance, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering i forhold til antallet af anvendte kartoner paa samtlige Tetra Pak-maskiner af samme type (Italien)

(viii) forpligtelse til at underrette Tetra Pak om enhver teknisk forbedring eller aendring af udstyret og til at overgive Tetra Pak ejendomsretten hertil (Italien).

2.1.3. Kartonerne

(27) Fire andre bestemmelser i kontrakterne tager ligeledes sigte paa at sikre Tetra Pak eneret og kontrolret over dette produkt:

(ix) forpligtelse til udelukkende at anvende Tetra Pak-kartoner paa maskinerne (alle lande)

(x) forpligtelse til udelukkende at koebe papir hos Tetra Pak eller hos en af Tetra Pak udpeget leverandoer (alle lande)

(xi) forpligtelse til at underrette Tetra Pak om enhver teknisk forbedring eller aendring af kartonerne og til at overgive Tetra Pak ejendomsretten hertil (Italien)

(xii) ret til indsigt i den tekst, der paafoeres kartonerne (Italien).

2.1.4. Kontrol

(28) To bestemmelser vedroerer mere specielt kontrollen med, at koeberen overholder de kontraktmaessige forpligtelser:

(xiii) forpligtelse for koeberen til at indgive maanedlige rapporter (Italien)

(xiv) ret for Tetra Pak til uden varsel at foretage inspektioner (Italien).

2.1.5. Overdragelse af ejendomsretten til udstyret eller af brugsretten

(29) To kontraktbestemmelser begraenser retten til videresalg eller overdragelse:

(xv) pligt til at indhente Tetra Pak' s accept af videresalg af udstyret eller af overdragelse af brugsretten hertil (Italien), videresalg med ejendomsforbehold (Spanien), tilbagekoebsret til en forud fastsat pris forbeholdt Tetra Pak (alle lande); overtraedelse af denne bestemmelse kan medfoere en saerlig boede (Graekenland, Irland, Det Forenede Kongerige)

(xvi) pligt til at sikre, at den efterfoelgende koeber overtager de forpligtelser, der paahvilede den foerste koeber (Italien, Spanien).

2.1.6. Garanti

(30) (xvii) Garantien paa det solgte udstyr gaelder kun, for saa vidt som samtlige bestemmelser i kontrakten overholdes (Italien), eller i det mindste, at der udelukkende anvendes Tetra Pak-kartoner (andre lande).

2.2. Vilkaarene for leje af Tetra Pak-udstyr (bilag 2.2)

(31) Der findes standardlejekontrakter i samtlige EF-lande undtagen Graekenland og Spanien.

Med de noedvendige aendringer genfindes de fleste bestemmelser fra salgskontrakterne i lejekontrakterne. Der findes dog ogsaa betingelser, som saerligt gaelder ved leje, men de gaar altid i samme retning, nemlig en maksimal styrkelse af baandene mellem Tetra Pak og kunden.

2.2.1. Udstyrets konfiguration

(32) Her genfindes bestemmelserne (i), (ii) og (iii) (Italien: bestemmelse (i); alle lande: bestemmelse (ii); Frankrig, Irland, Italien, Portugal, Det Forenede Kongerige: bestemmelse (iii)).

(xviii) En supplerende bestemmelse forpligter i oevrigt lejeren til udelukkende at anvende Tetra Pak' s kasser, yderemballage og/eller transportbeholdere (Tyskland, Belgien, Italien, Luxembourg, Nederlandene) eller til at give Tetra Pak fortrinsret til levering paa samme vilkaar som andre (Danmark, Frankrig).

2.2.2. Udstyrets drift og vedligeholdelse

(33) Her genfindes bestemmelse (iv) og (v) om eneret (alle lande).

Ligeledes genfindes bestemmelse (viii), der forbeholder Tetra Pak ejendomsretten til de af lejeren gennemfoerte forbedringer (Belgien, Tyskland, Italien, Luxembourg, Nederlandene), eller som i det mindste forpligter lejeren til at give Tetra Pak licens paa udnyttelsen af forbedringen (Danmark, Frankrig, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige):

2.2.3. Kartonerne

(34) Her genfindes samme bestemmelser (ix) (alle lande) og (x) (Italien) vedroerende leveringseneret og bestemmelse (xi), som giver Tetra Pak ejendomsretten til forbedringer (Danmark, Italien) eller i det mindste licens paa udnyttelsen deraf (Frankrig, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige), samt bestemmelse (xii), der forbeholder Tetra Pak ret til indsigt i den tekst eller de varemaerker, som kunden oensker at placere paa kartonerne (Tyskland, Spanien, Graekenland, Italien, Nederlandene, Portugal, Det Forenede Kongerige).

2.2.4. Kontrol

(35) Ligesom det er tilfaeldet ved salg, skal lejeren indgive maanedlige rapporter (bestemmelse (xiii) ° alle lande), og der faktureres et fast beloeb, hvis de udebliver (Belgien, Luxembourg, Nederlandene). Lejeren skal endvidere tillade inspektion af de lokaler, hvor udstyret er installeret (bestemmelse (xiv) ° alle lande) ° en inspektion, som kan ske uden varsel (alle lande undtagen Danmark, Tyskland, Irland, Portugal og Det Forenede Kongerige).

(xix) En anden bestemmelse giver Tetra Pak ret til naar som helst (Danmark, Frankrig) at gennemgaa lejerens regnskaber (alle lande) og (afhaengigt af landet) lejerens fakturaer, korrespondance eller ethvert andet dokument, der er noedvendigt for at kontrollere antallet af anvendte kartoner.

2.2.5. Overdragelse af lejekontrakten, fremleje, overdragelse af brugsretten eller benyttelse for tredjemands regning

(36) I forbindelse med salg gaelder der meget restriktive vilkaar for senere overdragelse af ejendomsretten.

(xx) Bestemmelserne i lejekontrakterne udelukker paa tilsvarende vis overdragelse af lejekontrakten, fremleje (alle lande) eller endda arbejde for tredjemands regning (Italien).

2.2.6. Garanti

(37) Her er ordlyden mindre praecis end i salgskontrakterne: Garantien gaelder kun, hvis Tetra Pak' s 'forskrifter' med hensyn til maskinens 'pasning' og 'betjening' (alle lande) foelges. Termerne 'forskrifter' , 'pasning' og 'betjening' er imidlertid tilstraekkelig brede til, at de maa fortolkes saaledes, at de mindst omfatter kravet om udelukkende at anvende Tetra Pak' s reservedele, reparations- og vedligeholdelsestjeneste samt emballagemateriale. Denne fortolkning bekraeftes af Tetra Pak' s skriftlige og mundtlige svar paa meddelelsen af klagepunkterne.

2.2.7. Lejefastsaettelse og betalingsvilkaar

(38) Lejen omfatter foelgende elementer (alle lande):

(a) (xxi) en 'grundleje' , som erlaegges, naar maskinen stilles til lejerens raadighed. Denne grundleje er ikke noedvendigvis lavere end salgsprisen paa de samme maskiner og andrager faktisk naesten hele den oejeblikkelige og fremtidige leje (over 98% i visse tilfaelde)

(b) en 'kvartalsleje' , som erlaegges forud for hvert kalenderkvartal

(c) (xxii) en maanedlig 'produktionsleje' , som nedsaettes i forhold til antallet af kartoner fremstillet i samtlige Tetra Pak-maskiner af samme type. Denne leje erstatter den degressive betaling ° af tilsvarende vaerdi ° for en del af vedligeholdelsesomkostningerne i forbindelse med salg (jf. bestemmelse (vii)). I visse lande (Tyskland, Frankrig, Portugal), skal der betales en saerlig boede, hvis produktionslejen ikke betales inden for den fastsatte frist.

2.2.8. Lejekontraktens varighed

(39) Lejekontraktens varighed og opsigelsesreglerne varierer fra medlemsstat til medlemsstat:

(xxiii) Lejekontrakternes varighed varierer fra tre aar (Danmark, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige) til ni aar (Italien).

2.2.9. Boedebestemmelsen

(40) (xxiv) Foruden den saedvanlige skadeserstatning forbeholder Tetra Pak sig ret til at idoemme en lejer, der overtraeder en hvilken som helst bestemmelse i kontrakten, en boede, som inden for en oevre graense fastsaettes diskretionaert af Tetra Pak i forhold til sagens alvor (Italien).

2.3. Vilkaarene for levering af kartoner (bilag 2.3)

(41) Der findes standardleveringskontrakter i Graekenland, Irland, Italien, Spanien og Det Forenede Kongerige; de er obligatoriske, saa snart kunden ikke lejer, men koeber en maskine.

2.3.1. Eneleveringsret

(42) (xxv) Koeberen forpligter sig til udelukkende hos Tetra Pak at indkoebe det emballagemateriale, der anvendes paa den eller de paagaeldende Tetra Pak-maskiner (alle lande) og paa enhver anden Tetra Pak-maskine, koeberen senere maatte anskaffe sig (Italien).

2.3.2. Kontraktens varighed

(43) (xxvi) Kontrakten indgaas indledningsvis for en periode paa ni aar og kan forlaenges for en ny periode paa fem aar (Italien) eller for hele den periode, hvor koeberen er i besiddelse af maskinen (Graekenland, Irland, Spanien, Det Forenede Kongerige).

2.3.3. Prisfastsaettelse

(44) (xxvii) Kartonerne leveres til den paa bestillingstidspunktet gaeldende pris. Der findes ikke nogen regulerings- eller indekseringsordning (alle lande).

2.3.4. Maerkning

(45) Her genfindes Tetra Pak' s ret til indsigt (bestemmelse (xii)) i den tekst eller de varemaerker, som kunden oensker at placere paa kartonerne."

13 Hvad naermere angaar udbudsstrukturen inden for sektoren for aseptisk kartonemballering af flydende levnedsmidler i Faellesskabet fremgaar det af beslutningen, at der naermest hersker monopolagtige tilstande, idet Tetra Pak, paa tidspunktet for beslutningen, sad paa 90-95% af denne sektor (punkt 12). I 1985 havde Tetra Pak omkring 89% af markedet for kartoner og 92% af markedet for aseptiske maskiner inden for det samme geografiske omraade (beslutningens bilag 1.1 og 1.2). Selskabets eneste reelle konkurrent paa dette marked, PKL, besad naesten samtlige resterende markedsandele, dvs. 5-10%.

14 Den ikke-aseptiske sektor er mere aaben, men dog alligevel oligopolistisk. Da beslutningen blev vedtaget, sad Tetra Pak paa 50-55% af denne sektor inden for Faellesskabet (beslutningens punkt 13). I 1985 havde selskabet omkring 48% af markedet for kartoner og 52% af markedet for ikke-aseptiske maskiner i de tolv nuvaerende medlemsstater (beslutningens bilag 1.1 og 1.2). Elopak havde i 1985 ca. 27% af det ikke-aseptiske marked for maskiner og kartoner, mens PKL fulgte efter med omtrent 11% af markedet. Indtil Elopak opkoebte divisionen "emballeringsmaskiner" fra Ex-Cell-O i 1987, var selskabet kun distributoer paa markedet for aseptiske maskiner. Paa davaerende tidspunkt deltes de resterende 12% af markedet for ikke-aseptiske kartoner af tre selskaber, hvis marked forsat er koncentreret i et eller flere lande, nemlig Schouw Packing (Danmark, ca. 7%, af hvilket selskab Elopak ejer 50%), Mono-Emballage/Scalpak (Frankrig/Nederlandene, ca. 2,5%) og Van Mierlo (Belgien, ca. 0,5%). Disse selskaber fremstillede normalt deres egne kartoner paa licens (Ex-Cell-O blev overtaget af Elopak i 1987, Nimco, Sealright osv.). Paa markedet for maskiner fungerede de blot som distributoerer. De ca. 13% af markedet for ikke-aseptiske maskiner, som Tetra Pak, Elopak og PKL ikke sad paa, deltes af en halv snes smaa producenter, herunder primaert Nimco (USA, ca. 4%), Cherry Burrel (USA, ca. 2,5%) og Shikoku (Japan, ca. 1%).

15 Inden for kartonemballering af friske, flydende levnedsmidler er Elopak foelgelig Tetra Pak' s stoerste konkurrent. Dens aktiviteter omfatter ikke endnu aseptisk emballering. Af beslutningen (punkt 3) fremgaar, at forholdet mellem Tetra Pak' s og Elopak' s omsaetning i 1987 skoennedes at vaere 7,5 til 1. Elopak opererer i Italien via et datterselskab, nemlig Elopak Italia (Milano). Ifoelge beslutningen har datterselskabet ikke nogen produktion paa stedet, men importerer sine kartoner fra andre af koncernens datterselskaber.

16 Den 27. september 1983 indgav Elopak Italia en klage til Kommissionen over Tetra Pak Italiana og de dertil knyttede selskaber i Italien. Koncernen fandt, at Tetra Pak i de forgangne aar havde forsoegt at mindske Elopak' s konkurrenceevne i Italien ved at anvende forretningsmetoder, der maa anses for misbrug i artikel 86' s forstand. Disse metoder bestod efter Elopak' s opfattelse isaer i salg af Tetra Rex-kartoner til underbudspriser, anvendelse af illoyale vilkaar ved levering af maskiner til paafyldning af disse kartoner og ° i visse tilfaelde ° salg af dette udstyr til tilsvarende underbudspriser. Elopak tog endvidere afstand fra de manoevrer, der tog sigte paa at udelukke koncernen fra visse reklamemedier.

17 Den 16. december 1988 besluttede Kommissionen at indlede en procedure i denne sag. Tetra Pak fik meddelelse om klagepunkter ved skrivelse af 20. december 1988. Den mundtlige hoering fandt sted den 21. og 22. september 1989.

18 Efter droeftelser med Kommissionen vedroerende de punkter, der fortsat var omtvistede efter hoeringen, gav Tetra Pak ved skrivelse af 1. februar 1991 (beslutningens bilag 7) til Kommissionen, bilagt nye standardkontrakter (staevningens bilag 3), tilsagn om at afstaa fra systemet med koblingssalg og eksklusiv koebsforpligtelse samt om at aendre sine standardkontrakter i overensstemmelse hermed. Kommissionen accepterede tilsagnet og fandt, jf. beslutningens punkt 180, at det vedroerte gennemfoerelsen af de paabud, der er indeholdt i beslutningens artikel 3, stk. 3, nr. 1, 4 og 5, og gengivet i praemis 21.

19 Kommissionen fastslog i beslutningens artikel 1: "Ved at udnytte sin dominerende stilling paa de saakaldt 'aseptiske' markeder for maskiner og kartoner til emballering af flydende levnedsmidler har Tetra Pak i hvert fald fra 1976 overtraadt bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 86 paa baade de 'aseptiske' markeder og de tilstoedende og forbundne 'ikke-aseptiske' markeder for maskiner og kartoner ved hjaelp af forskellige former for praksis, der tog sigte paa at udelukke konkurrencen og/eller at drage stoerst mulig fordel af sin stilling til skade for forbrugerne."

20 Hovedelementerne i disse overtraedelser blev i beslutningen sammenfattet saaledes:

"1) forfoelgelse af en afsaetningspolitik, der tager sigte paa i vidt omfang at begraense udbuddet og afskaerme de nationale markeder i Faellesskabet

2) brugerne af Tetra Pak-produkter i samtlige medlemsstater paatvinges en raekke kontraktbestemmelser ° som anfoert under nr. (i) til (xxvii) ° der primaert har til formaal uretmaessigt at binde disse brugere til Tetra Pak og kunstigt udelukke enhver potentiel konkurrence

3) en prisfastsaettelsespraksis for kartoner, som indebaerer forskelsbehandling af brugerne i de forskellige medlemsstater, og som, i hvert fald i Italien udelukker konkurrenterne

4) en prisfastsaettelsespraksis for maskiner:

° som indebaerer forskelsbehandling af brugerne i de forskellige medlemsstater

° som ligeledes, i hvert fald i Italien, indebaerer forskelsbehandling af brugerne i samme land

° som, i hvert fald i Italien og Det Forenede Kongerige, udelukker konkurrenterne

5) diverse enkeltstaaende metoder, der har til formaal, i hvert fald i Italien, at udelukke konkurrenter og/eller deres teknologi paa bestemte markeder."

21 Kommissionen paalagde ved beslutningens artikel 3 sagsoegeren at bringe overtraedelserne til ophoer, hvis det ikke allerede var sket, navnlig gennem foelgende foranstaltninger:

"1) Tetra Pak aendrer eller eventuelt ophaever de under nr. (i) til (xxvii) anfoerte bestemmelser i koncernens salgs- og udlejningskontrakter for maskiner og i leveringskontrakterne for kartoner med henblik paa at bringe de af Kommissionen paaviste tilfaelde af misbrug til ophoer. De nye kontrakter forelaegges Kommissionen.

2) Tetra Pak ophaever saadanne forskelle mellem priserne paa koncernens produkter i de forskellige medlemsstater, som ikke har baggrund i de saerlige markedsvilkaar. Enhver kunde maa i Faellesskabet kunne foretage sine indkoeb hos et hvilket som helst af Tetra Pak' s datterselskaber til den pris, som dette forlanger.

3) Tetra Pak undlader at anvende eliminerende eller diskriminerende priser, og ingen kunde maa for maskiners som for kartoners vedkommende tilbydes nogen form for rabat paa produkterne eller saerligt favorable betalingsvilkaar, som ikke er begrundet i en objektiv modydelse. For kartonernes vedkommende maa rabatterne saaledes kun begrundes i ordremaengden, og der maa ikke foretages en sammenlaegning af de forskellige kartontyper.

4) Tetra Pak maa ikke ° paa gaeldende prisbetingelser ° afvise at efterkomme koebstilbud fra virksomheder med den begrundelse, at de ikke er endelige brugere af Tetra Pak-produkter.

5) Tetra Pak meddeler koeberen eller lejeren af en maskine de normer og specifikationer, som emballagekartonerne skal opfylde for at kunne anvendes paa Tetra Pak' s maskiner."

22 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 18. november 1991 har Tetra Pak herefter paastaaet beslutningen annulleret. Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse. Som led i foranstaltninger med henblik paa sagens tilrettelaeggelse, som omhandlet i procesreglementets artikel 64, er parterne blevet anmodet om at fremlaegge visse dokumenter samt om skriftligt at besvare en raekke spoergsmaal inden retsmoedet. Den mundtlige forhandling fandt sted den 22. marts 1994.

Parternes paastande

23 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:

° Kommissionens beslutning af 24. juli 1991 annulleres.

° Subsidiaert annulleres beslutningens artikel 1 og/eller artikel 2 og/eller artikel 3 og/eller artikel 4 helt eller delvis.

° Den ved artikel 2 paalagte boede annulleres eller nedsaettes.

° Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

° Kommissionen tilpligtes at godtgoere Tetra Pak samtlige de omkostninger, selskabet har haft i forbindelse med garantistillelse for boedens betaling.

Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande:

° Frifindelse.

° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Annullationspaastanden

24 Sagsoegeren har til stoette for sin paastand om annullation fremfoert fire anbringender, nemlig at der er sket tilsidesaettelse af god forvaltningsskik, at selskabet ikke har modtaget et referat af den mundtlige hoering, at selskabet ikke har tilsidesat traktatens artikel 86, samt at Kommissionen har misbrugt sin befoejelse til at give paabud.

Foerste anbringende om tilsidesaettelse af god forvaltningsskik

Sammenfatning af parternes argumentation

25 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionen under den administrative procedure har handlet inadaekvat og inkonsekvent. Selskabet har saaledes anfoert, at selv om formaalet med den administrative procedure er at forberede en beslutning vedroerende en overtraedelse, skal "denne procedure ogsaa [give] de beroerte virksomheder lejlighed til at tilpasse en anfaegtet praksis til traktatens regler" (Domstolens dom af 8.11.1983, forenede sager 96/82-102/82, 104/82, 105/82, 108/82 og 110/82, IAZ m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 3369, praemis 15).

26 Sagsoegeren har under sagen gjort gaeldende, at selskabet under hele den administrative procedure har vist vilje til for fremtiden at overholde traktatens konkurrenceregler. Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at bistaa selskabet i disse bestraebelser. Den har til stadighed aendret holdning for saa vidt angik grundlaget for en loesning, idet den konstant fremfoerte yderligere krav og vedblev at vende tilbage til allerede loeste problemer, saaledes at den forhalede indgaaelsen af en aftale i det uendelige. Under hensyn til Kommissionens adfaerd har sagsoegeren haft en berettiget forventning om, at det ville vaere muligt at indgaa en aftale, inden Kommissionen vedtog en beslutning, saafremt selskabet boejede sig for Kommissionens krav.

27 Henset hertil har sagsoegeren gjort gaeldende, at Kommissionen skuffede selskabets berettigede forventninger og tilsidesatte dets ret til forsvar, idet den ikke anerkendte, at selskabet frivilligt havde bragt overtraedelserne til ophoer, og idet den gav selskabet paabud, der var langt mere vidtgaaende end aftalt under droeftelserne. Selskabet konkluderer saaledes, at Kommissionen herved har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, samt at beslutningen boer annulleres, subsidiaert, at de foranstaltninger, der er paalagt ved beslutningen, med henblik paa at bringe overtraedelsen til ophoer, boer annulleres eller begraenses.

28 Kommissionen har anfoert, at den ikke har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik. Den har henvist til, at hvis sagsoegeren reelt havde naeret oenske om frivilligt at aendre den anfaegtede praksis, ville selskabet ikke have ventet hermed i de seks aar, de indledende undersoegelser, og de toethalvt aar den administrative procedure varede.

29 For saa vidt angaar sagsoegerens berettigede forventninger har Kommissionen anfoert, at ingen med rette kan forvente at unddrage sig konsekvenserne af sine handlinger blot ved at aendre sin fremtidige adfaerd. Kommissionen har i det mindste aldrig givet sagsoegeren anledning til at antage dette, hvilket sagsoegeren i oevrigt ikke har bestridt.

Rettens bemaerkninger

30 Indledningsvis bemaerkes, at det tidsrum, Kommissionen har anvendt til sin undersoegelse af sagen, fra klagen blev indgivet i 1983, til proceduren blev indledt og klagepunkterne meddelt i 1988, ikke under denne sag kan anses for en tilsidesaettelse af princippet om god forvaltningsskik i betragtning af omfanget af og vanskeligheden ved en undersoegelse, der omfatter Tetra Pak' s samlede forretningspolitik over usaedvanlig lang tid.

31 Det maa endvidere laegges til grund, at Tetra Pak foerst i 1991, ved skrivelse af 1. februar 1991 til Kommissionen (beslutningens bilag 7), vedlagt de nye standardkontrakter (staevningens bilag 3), gav tilsagn om at ville give afkald paa systemet med koblingssalg og eksklusive koebsforpligtelser, uagtet klagen allerede var indgivet i 1983, proceduren indledt den 9. december 1988, og at klagepunkterne var blevet meddelt sagsoegeren ved skrivelse af 20. december 1988. Paa denne baggrund finder Retten, at sagsoegeren ikke kan laste Kommissionen for at have tilsidesat princippet om god forvaltningsskik.

32 Sagsoegerens foerste anbringende kan saaledes ikke laegges til grund.

Andet anbringende om manglende meddelelse af hoeringsprotokollatet

Sammenfatning af parternes argumentation

33 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at det udkast til protokollat af hoeringen, der blev forelagt Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal (herefter benaevnt "det raadgivende udvalg"), var saa ufuldstaendigt og mangelfuldt, at udvalget ikke har haft fornoedent kendskab til sagen til at kunne udtale sig. Selv om sagsoegeren havde foreslaaet en raekke berigtigelser, angik disse kun spoergsmaal af mindre betydning, og sagsoegeren havde ikke haft mulighed for at udfylde de vaesentlige mangler ved udkastet.

34 Sagsoegeren har saaledes naermere henvist til, at den erklaering, hvori Tetra Pak Italiana' s administrerende direktoer, Severi, redegjorde for betydningen for selskabet af forslaget om, at samtlige Tetra Pak-koncernens virksomheder skulle offentliggoere prislister, som de var forpligtede til at overholde, ikke var medtaget i protokollatet. Dette er en alvorlig undladelse, idet den angik nogle af de vaesentligste problemer i forbindelse med beslutningens paabud om at bringe overtraedelsen til ophoer.

35 Kommissionen har heroverfor anfoert, at sagen, som den blev forelagt det raadgivende udvalg, var fuldt tilstraekkeligt oplyst, og at udvalget har haft lejlighed til at udtale sig paa grundlag af det fuldstaendige udkast til hoeringsprotokollat. Kommissionen bestrider specielt, at direktoer Severi intervenerede angaaende forpligtelsen til at offentliggoere prislister. Direktoer Severi' s argument var i oevrigt blevet fremfoert flere gange under den administrative procedure og fremgaar af protokollatudkastet fra hoeringen.

Rettens bemaerkninger

36 Det bemaerkes foerst, at det i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42) i artikel 1 er bestemt, at Kommissionen skal hoere den paagaeldende virksomhed, inden den raadfoerer sig med Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal. Ved samme forordnings artikel 9, stk. 4, er det med hensyn til hoeringens mundtlige del bestemt, at det vaesentlige indhold af de af hver enkelt person fremsatte udtalelser foeres til protokols, samt at protokollatet oplaeses for og godkendes af den paagaeldende.

37 Udarbejdelsen af et udtoemmende hoeringsprotokollat er en vaesentlig formforskrift, saafremt den i en given sag er noedvendig for, at Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal kan afgive udtalelse, og Kommissionen kan udstede sin beslutning med fuld kendskab til sagen, dvs. uden risiko for at blive vildledt paa et vaesentligt punkt som foelge af unoejagtigheder eller undladelser. Dette kan ikke antages at vaere tilfaeldet, saafremt protokollatet fra hoeringen alene har udeladt nogle af de udtalelser, en repraesentant for den paagaeldende virksomhed har fremsat, naar disse ikke indeholder vaesentlige, nye omstaendigheder i forhold til indlaeg fra andre repraesentanter for virksomheden under hoeringen, som er medtaget i protokollatet. I saa tilfaelde er udeladelsen ikke til hinder for virksomhedens adgang til kontradiktion og oever ingen indflydelse paa hoeringsproceduren eller den endelige beslutning. Den kan saaledes ikke foere til, at hele den administrative procedure maa annulleres, og at der maa rejses tvivl om den endelige beslutnings lovlighed.

38 For saa vidt angaar denne sag bemaerkes, at de eneste mangler, som sagsoegeren naermere har angivet, og som Kommissionen har bestridt, ved protokollatet fra hoeringen vedroerer en erklaering fra en repraesentant for sagsoegeren angaaende et forslag fra Kommissionen om, at hver enkelt af Tetra Pak' s datterselskaber var forpligtet til at offentliggoere en prisliste saavel for maskiner som for kartoner. En gennemgang af hoeringsprotokollatet viser imidlertid, at en af sagsoegerens raadgivere under alle omstaendigheder udfoerligt har gennemgaaet sagsoegerens argumentation vedroerende disse prislister, samt at den er medtaget i protokollatet.

39 Heraf foelger, at den af sagsoegeren paastaaede undladelse under ingen omstaendigheder har skadet sagsoegerens ret til kontradiktion, hvorfor den foelgelig ikke kan antages at paavirke lovligheden af den administrative procedure.

40 Sagsoegerens andet anbringende kan herefter ikke laegges til grund.

Tredje anbringende om, at sagsoegeren ikke har overtraadt traktatens artikel 86

41 Dette anbringende omfatter to led. Sagsoegeren har for det foerste gjort gaeldende, at selskabet ikke har en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del heraf. Selskabet har endvidere gjort gaeldende, at den adfaerd, beslutningen angaar, ikke er misbrug i den i traktatens artikel 86 omhandlede betydning.

I ° Dominerende stilling

42 Efter sagsoegerens opfattelse indtager selskabet ikke en dominerende stilling som omhandlet i traktatens artikel 86. Sagsoegeren bestrider for det foerste beslutningens definition af produktmarkedet (A). Sagsoegeren afviser for det andet definitionen af markedets geografiske udbredelse (B). Sagsoegeren haevder for det tredje, at selskabet ikke som haevdet indtager en dominerende stilling paa de aseptiske markeder og bestrider under alle omstaendigheder, at artikel 86 kan finde anvendelse med hensyn til de tilstoedende ikke-aseptiske markeder (C).

A ° Produktmarkedet

43 I beslutningen defineres fire relevante produktmarkeder: markedet for maskiner til aseptisk kartonemballering af flydende levnedsmidler og det tilsvarende marked for kartoner (herefter benaevnt "de aseptiske markeder") samt markedet for maskiner til kartonemballering af ikke-aseptiske flydende levnedsmidler og det tilsvarende marked for kartoner (herefter benaevnt "de ikke-aseptiske markeder"; punkt 9, 11 og 92-97 med henvisning til punkterne 29-39 i Tetra Pak I-beslutningen). Sagsoegeren finder derimod, at det relevante marked er "komplekst" og omfatter samtlige systemer til emballering af flydende levnedsmidler.

44 Det skal derfor undersoeges, om henholdsvis de aseptiske markeder og de ikke-aseptiske markeder udgoer saerskilte markeder, saavel indbyrdes som i forhold til emballeringssystemer, der anvender andre materialer (1). Det skal endvidere undersoeges, om maskiner og kartoner udgoer saerskilte markeder, hvilket bestrides af sagsoegeren (2).

1. Spoergsmaalet, om de aseptiske markeder og de ikke-aseptiske markeder for kartonemballering udgoer saerskilte markeder

Sammenfatning af parternes argumentation

45 Sagsoegeren har foerst gjort gaeldende, at systemer til aseptisk emballering af produkter, der ikke er UHT-behandlede, ikke er omfattet af beslutningen. Kommissionen har fejlagtigt sidestillet konkurrencevilkaarene for aseptiske systemer til emballering af produkter, der ikke er UHT-behandlede, saasom frugtsaft, hvortil der findes mange emballeringssystemer, der kan erstatte aseptiske kartoner, med systemer til aseptisk emballering af langtidsholdbar maelk, der kraever UHT-behandling. Denne fejl skyldes punkt 14 i Tetra Pak I-beslutningen, hvori det hedder, at "i EF bliver stoersteparten af den langtidsholdbare frugtsaft ogsaa UHT-behandlet og emballeret aseptisk". De aseptiske markeder blev foelgelig i beslutningens punkt 11 defineret som markederne for maskiner og kartoner til emballering af "UHT-behandlede levnedsmidler".

46 Som grundlag for at tilbagevise beslutningens definition af de relevante produktmarkeder har sagsoegeren gjort gaeldende, at Kommissionen burde have foretaget en specifik undersoegelse af, hvorvidt de forskellige emballeringssystemer paa markedet i tilstraekkelig grad er substituerbare, naar henses til de saerlige krav, de forskellige typer af flydende levnedsmidler stiller til emballering.

47 Sagsoegeren har konkluderet, at beslutningens definition af de relevante markeder er for omfattende, saavel med hensyn til den aseptiske som den ikke-aseptiske sektor, idet den tillige omfatter maskiner og kartoner til emballering af andre flydende levnedsmidler end maelk, uden at der foreligger en tilstraekkelig undersoegelse af markedet for emballeringssystemer af disse produkter. Kommissionen har paa dette punkt blot overfoert de konklusioner, den drog for saa vidt angaar emballering af maelk.

48 Sagsoegeren finder endvidere, at definitionen af de foernaevnte fire relevante markeder i oevrigt er for restriktiv, idet den sondrer mellem markeder for systemer for aseptisk emballering i forhold til markeder for ikke-aseptisk emballering og markeder for kartonemballering i forhold til markeder for systemer, der anvender andre materialer. Ifoelge sagsoegeren maa man inden for markedet for systemer til emballering af flydende foedevarer sondre mellem forskellige andre markeder, alt efter hvilket produkt der skal emballeres. Disse markeder er mere omfattende end de markeder, der er defineret i beslutningen.

49 Paa denne baggrund har sagsoegeren gjort indsigelse mod, at det kriterium, Kommissionen har lagt til grund, er, om produkterne paa kort sigt er fuldstaendig "substituerbare" i relation til den endelige forbruger, og ikke, om de paa lang sigt er tilstraekkeligt substituerbare i relation til emballering.

50 Sagsoegeren har navnlig gjort gaeldende, at Kommissionen udelukkende har foretaget sin afgraensning af de relevante markeder ud fra forbrugernes efterspoergsel. Efterspoergslen skabes imidlertid ikke af forbrugerne, men af detailhandlerne og emballeringsvirksomhederne, saavel med hensyn til indholdet, dvs. friske eller langtidsholdbare produkter, som forpakningen. Henset hertil vil smaa prisforskelle paa Tetra Pak' s produkter kunne vaere afgoerende, for saa vidt som valget af emballage er det vigtigste element af de omkostninger, emballeringsvirksomheden er herre over. I denne henseende har Kommissionen i naervaerende sag undladt at foretage en undersoegelse blandt Tetra Pak' s kunder angaaende substitutionsgraden for forskellige former for emballage, i modsaetning til den fremgangsmaade, der blev fulgt under blandt andet Tetra Pak/Alfa Laval-sagen.

51 Ifoelge sagsoegeren viser en korrekt anvendelse af kriteriet tilstraekkelig "substituerbar" for det foerste, at forskellige aseptiske og ikke-aseptiske systemer, der anvender karton eller andre materialer, er tilstraekkelig substituerbare i henseende til emballering af andre flydende levnedsmidler end maelk. Under hensyn hertil kan ingen af de tre hovedargumenter, som Kommissionen har henvist til for saa vidt angaar maelkesektoren, nemlig 1) at aseptiske kartoner er den eneste velegnede emballage til UHT-maelk, 2), at UHT-maelk er kendetegnet ved en speciel smag og holdbarhed og forbindes med en bestemt type emballage, samt 3) at forbrugerne ikke finder, at de forskellige maelketyper og de dertil hoerende emballagetyper er fuldstaendigt substituerbare, overfoeres til sektoren for frugtsaft og andre ikke-maelkeprodukter.

52 For det andet er de forskellige systemer til emballering af andre flydende mejeriprodukter end maelk ligeledes tilstraekkelige substituerbare. Ved visse produkter, som f.eks. floede, sondrer forbrugeren ikke mellem friske, langtidsholdbare og steriliserede produkter. For saa vidt angaar pasteuriseret maelk er ikke-aseptiske kartoner for det tredje tilstraekkeligt substituerbare med glas- eller plasticflasker eller plasticposer.

53 Sagsoegeren har for det fjerde anfoert, at det generelt for maelkesektoren gaelder, at aseptiske kartoner er tilstraekkelig substituerbare med andre former for emballage, saavel aseptisk som ikke-aseptisk. Substitutionsgraden oeges som foelge af forbrugernes stigende bevidsthed om emballagens betydning for miljoeet samt af lovgivning, der i stigende omfang begunstiger returemballage. Emballagemarkedet er endvidere blevet koebers marked. Den omstaendighed, at pasteuriseret maelk og UHT-maelk ikke, i modsaetning til hvad Kommissionen har haevdet, af forbrugerne anses for fuldstaendig substituerbare, betyder derfor ikke, at den paastaaede monopolindehaver, der tilbyder et aseptisk emballeringssystem, med gevinst kan forhoeje sine kundepriser, uden at maatte loebe den risiko, at kunderne skifter til et ikke-aseptisk system til emballering af maelk, der er velkendt paa markedet. Nye systemer til aseptisk emballering paa plastic- eller glasflasker udgoer en reel trussel som substitutionsprodukter. F.eks. har Tetra Pak' s stoerste kunder i Frankrig, Candia og Lactel, installeret maskiner til emballering af UHT-maelk paa plasticflasker, hvorved de har erobret over 5% af markedet siden 1987. Siden da har den aseptiske Tetra Brik mistet 30% af det franske marked for letmaelk (hvilket svarer til 10% af det samlede kvantum UHT-maelk). I Tyskland har et system til aseptisk emballering paa returglasflasker, som Bosch og SEN har lanceret, paa det seneste solgt betydeligt. Aseptiske plasticposer er med held markedsfoert i Spanien, og i Det Forenede Kongerige saelges UHT-maelk paa konservesdaaser.

54 Efter sin gennemgang af spoergsmaalet om substitution paa efterspoergselssiden har Tetra Pak kort gennemgaaet det supplerende kriterium, substitution paa udbudssiden. Selskabet har hertil anfoert, at en virksomhed, der opererer paa tilgraensende markeder, men som ikke aktuelt fremstiller systemer til aseptisk kartonemballering, uden vanskelighed ville kunne faa adgang til de aseptiske markeder.

55 Kommissionen har bestridt alle sagsoegerens argumenter vedroerende definitionen af produktmarkedet. Den har for det foerste anfoert, at definitionen af de aseptiske markeder i beslutningens punkt 11 ligeledes omfatter systemer til emballering af frugtsaft i det omfang, den vedroerer den teknologi, der kendetegner de saerlige systemer til emballering af UHT-behandlede produkter, uden hensyn til deres anvendelse. Omtalen i punkt 14 i Tetra Pak I-beslutningen af "UHT-behandlet" frugtsaft, som Kommissionen erkender er ukorrekt, er ikke afgoerende for definitionen.

56 Kommissionen finder, at indsigelsen om, at definitionen af de aseptiske markeder er for vidtgaaende, idet den omfatter emballeringssystemer til andet end mejeriprodukter, boer afvises. Kommissionen har i det vaesentlige gjort gaeldende, at det ud fra en oekonomisk betragtning ikke var noedvendigt at foretage en saerskilt analyse af denne sektor, for saa vidt som den domineres af maelk.

57 Kommissionen finder endvidere, at de fire markeder, der er defineret i beslutningen, klart er saerskilte markeder. Den har for det foerste henvist til, at krydselasticiteten mellem emballeringsvirksomhedernes efterspoergsel og prisen, som er grundlaget for definitionen af markederne for emballeringssystemer, afhaenger af krydselasticiteten i forhold til prisen paa de endelige produktmarkeder.

58 Under henvisning hertil har Kommissionen i det vaesentlige gjort gaeldende, at emballeringsvirksomhederne ikke anser aseptiske kartoner for tilstraekkeligt substituerbare med ikke-aseptiske emballager, da UHT-maelk og pasteuriseret maelk ikke ifoelge den endelige forbruger er fuldstaendig substituerbare. Den har endvidere gjort gaeldende, at der ikke inden for referenceperioden fandtes andre aseptiske emballeringssystemer, der anvendte andre materialer end karton, som var tilstraekkeligt substituerbare med aseptisk kartonemballering, henset til de saerlige kendetegn, produkterne har i forbrugernes oejne, samt henset til, at aseptiske kartoner rent faktisk var den eneste form for emballage, der benyttedes til UHT-maelk i perioden 1976-1987.

59 De seneste aendringer fra en emballageform til en anden i efterspoergslen fra forbrugerne, saavel inden for sektoren for pasteuriseret maelk som for UHT-maelk, er udtryk for "strukturelle tendenser" i forbindelse med andre forhold, saasom praeferenceforskydninger hos forbrugerne af miljoemaessige hensyn. Efterspoergslen paavirkes foelgelig ikke af mindre, men vaesentlige prisaendringer paa de forskellige emballeringsformer.

Rettens bemaerkninger

60 Inden Retten tager stilling til, om definitionen af de fire aseptiske og ikke-aseptiske markeder i beslutningen er korrekt, er det noedvendigt at praecisere definitionens naermere indhold inden for den aseptiske sektor.

61 I modsaetning til det af sagsoegeren anfoerte, omfatter de to aseptiske markeder ifoelge beslutningen aseptiske maskiner og kartoner under ét, hvad enten de anvendes til emballering af UHT-maelk eller flydende levnedsmidler, der under aseptiske forhold ikke kraever UHT-behandling, som f.eks. frugtsaft. De aseptiske markeder er saaledes udtrykkeligt defineret i beslutningens punkt 11 som "a) et marked for maskiner, som kan sterilisere kartoner, og som under aseptiske forhold kan paafylde disse kartoner flydende UHT-behandlede levnedsmidler, og b) det dertil svarende marked for emballagekartoner". Heraf fremgaar klart, at markederne udelukkende er defineret paa grundlag af de saerlige teknologiske karakteristika for maskiner og kartoner til emballering af UHT-behandlede produkter, saaledes at maskiner og kartoner med disse karakteristika ligeledes anvendes til aseptisk emballering af produkter, der ikke er UHT-behandlede. Denne fortolkning bekraeftes af beslutningens artikel 1, hvori det alene konstateres, at der er tale om en dominerende stilling paa de "saakaldt 'aseptiske' markeder for maskiner og kartoner til emballering af flydende levnedsmidler" uden nogen form for angivelse af anvendelsesomraadet for dette udstyr.

62 Retten skal herefter undersoege, om de fire markeder, der saaledes er defineret i beslutningen, udgoer saerskilte markeder i forhold til andre sektorer paa markedet for emballeringssystemer til flydende levnedsmidler.

63 Hertil bemaerkes for det foerste, at de relevante produktmarkeder ifoelge fast praksis skal defineres under hensyn til de oekonomiske forhold under ét, saaledes at den paagaeldende virksomheds faktiske oekonomiske styrke kan vurderes. Med henblik paa at afgoere, om en virksomhed har mulighed for at anlaegge en i vaesentligt omfang uafhaengig adfaerd i forholdet til konkurrenter, kunder og forbrugere, er det af betydning foerst at afgraense de produkter, der, uden at kunne erstattes af andre, dog er tilstraekkeligt substituerbare i forhold til de produkter, virksomheden tilbyder, ikke alene ud fra objektive karakteristika ved de omhandlede varer, som bevirker, at de er saerligt egnede til at opfylde vedvarende behov, men ligeledes under hensyn til konkurrencevilkaarene og efterspoergsels- og udbudsstrukturen paa det paagaeldende marked (jf. Domstolens dom af 9.11.1983, sag 322/81, Michelin mod Kommissionen, Sml. s. 3461, praemis 37).

64 "Indbyrdes substituerbarhed" mellem systemer til aseptisk og ikke-aseptisk emballering paa den ene side og systemer til kartonemballering og emballering ved hjaelp af andre materialer paa den anden side, skal saaledes bedoemmes under hensyn til de samlede konkurrencevilkaar paa det almindelige marked for emballering af flydende levnedsmidler. En vurdering af de konkrete forhold i sagen foerer herefter til det resultat, at man maa afvise sagsoegerens antagelse, nemlig at det generelle marked skal opdeles i saerskilte delmarkeder under hensyn til, om de paagaeldende emballeringsmetoder anvendes til emballering af maelk, til andre mejeriprodukter end maelk, eller til andre produkter end mejeriprodukter, som foelge af de saerlige forhold, der goer sig gaeldende ved emballering af de forskellige produktkategorier, og som manifesterer sig ved, at der eventuelt skal anvendes forskelligt substitutionsudstyr, idet disse indebaerer en opsplitning af markedet, der ikke er i overensstemmelse med de faktiske oekonomiske forhold. Saavel de aseptiske som de ikke-aseptiske maskiner og kartoner er kendetegnet af en ensartet udbuds- og efterspoergselsstruktur, uanset anvendelse, i og med at de tilhoerer en og samme sektor, nemlig emballering af flydende levnedsmidler. Uanset om de skal anvendes til emballering af maelk eller andre produkter, har saavel de aseptiske som de ikke- aseptiske maskiner og kartoner ikke alene samme produktionsegenskaber, men opfylder ligeledes samme oekonomiske behov. En ikke ubetydelig del af Tetra Pak' s kunder opererer saaledes saavel inden for sektoren for maelk som inden for sektoren for frugtsaft, som medgivet af sagsoegeren. I disse henseender adskiller naervaerende sag sig foelgelig fra den antagelse, der fremgaar af Domstolens dom af 13. februar 1979 (sag 85/76, Hoffmann-La Roche mod Kommissionen, Sml. s. 461), som sagsoegeren har henvist til, og hvori Domstolen for det foerste tog stilling til, om der var tale om to saerskilte markeder for ét og samme produkt, der til forskel fra naervaerende sag havde to anvendelsesformaal, men inden for helt forskellige erhvervsmaessige retninger, henholdsvis en biologisk-ernaeringsmaessig og en teknologisk (praemis 28 og 29). Det er endvidere vigtigt at maerke sig, at maskiner og kartoner af samme type, fremstillet af Tetra Pak ifoelge parternes samstemmende oplysninger, fulgte samme regler for prisfastsaettelse, uanset om anvendelsesformaalet var emballering af maelk eller af andre produkter, hvilket bekraefter deres tilknytning til ét og samme produktmarked. I modsaetning til det af sagsoegeren anfoerte, maa det foelgelig fastslaas, at der ikke findes saerskilte delmarkeder for emballeringssystemer af samme type til emballering af forskellige produktgrupper. PRAEMISSERNE FORTSAETTES UNDER DOKNUM : 691A0083.1

65 Ved en vurdering af, om de fire markeder, der er afgraenset i beslutningen, i referenceperioden maa anses for saerskilte markeder, maa det, som anfoert af Kommissionen, naermere undersoeges, hvilke produkter der var tilstraekkelig substituerbare med henholdsvis aseptiske og ikke-aseptiske maskiner og kartoner inden for den dominerende sektor, nemlig maelk. I det omfang, der til emballering af maelk hovedsagelig anvendes kartonemballering, er en dominerende stilling paa dette omraade i givet fald tilstraekkeligt til, at det maa anses for godtgjort, at virksomheden indtager en dominerende stilling paa markedet som helhed. Den omstaendighed, at der findes substituerbart udstyr til emballering af andre produkter end maelk, kan ikke som haevdet af sagsoegeren rejse tvivl om en eventuel dominerende stilling, idet dette udstyr alene udgjorde en meget begraenset del af de produkter, til hvilke der inden for den periode, beslutningen omhandler, blev anvendt kartonemballage. Det fremgaar saaledes klart af beslutningen (punkt 6), at emballering af maelk dominerer denne sektor, idet nemlig 72% af kartonemballeringssystemerne i 1987 anvendtes til emballering af maelk, og kun 7% til andre mejeriprodukter, hvilket ikke bestrides af sagsoegeren. Ifoelge samme kilde anvendtes 90% af disse systemer i 1983 til emballering af maelk og andre mejeriprodukter. Denne dominans er endnu tydeligere specielt for saa vidt angaar de systemer, som Tetra Pak markedsfoerer. Af tabeller, som Tetra Pak har fremlagt som svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Retten, fremgaar, at 96% af selskabets produktion af aseptiske systemer i Faellesskabet i 1976 var beregnet til emballering af maelk, mod 81% i 1981, 70% i 1987 og 67% i 1991. Disse tal viser, at hovedparten af Tetra Pak' s aseptiske kartoner i referenceperioden trods faldende tendens benyttedes til emballering af maelk. Indtil 1980 anvendtes 100% af de ikke- aseptiske kartoner til emballering af maelk, og i tiden herefter, ifoelge samme kilder, 90%. Af disse grunde har Kommissionen med rette antaget, at der ikke var grund til at foretage en saerskilt analyse af sektoren for emballering af andre produkter end maelk.

66 For saa vidt angaar emballering af maelk bemaerkes, at Kommissionen i naervaerende sag med rette har lagt kriteriet om, at de forskellige systemer til emballering af flydende levnedsmidler er tilstraekkeligt substituerbare, til grund, saaledes som dette er fastslaaet af Domstolen (jf. bl.a. dom af 21.2.1973, sag 6/72, Europemballage og Continental Can, Sml. s. 215, praemis 32, og foernaevnte Hoffmann-La Roche-dom, praemis 28, tredje afsnit). Det er ligeledes i overensstemmelse med praksis (jf. Domstolens dom af 6.3.1974, forenede sager 6/73 og 7/73, Commercial Solvents mod Kommissionen, Sml. s. 223, praemis 19-22), naar Kommissionen har lagt vaegt paa kriteriet om, at produkterne er tilstraekkeligt substituerbare som emballeringssystemer som saadanne, hvilket er markedet for de hjaelpevarer, hvor Tetra Pak' s stilling skal vurderes, og ikke det endelige marked, der i naervaerende sag er markedet for emballerede, flydende levnedsmidler.

67 Ved vurderingen af, om de forskellige emballeringssystemer er substituerbare for emballeringsvirksomhederne, maa Kommissionen noedvendigvis tage hensyn til, hvilken betydning efterspoergslen hos de endelige forbrugere har for efterspoergslen i mellemleddet, emballeringsvirksomhederne. Kommissionen fastslog, at emballeringsvirksomhederne kun kunne paavirke forbrugernes valg af produktemballage gennem reklamekampagner og annoncer gennem en langvarig og kostbar proces, som kan straekke sig over adskillige aar, hvilket Tetra Pak udtrykkeligt har erkendt i sit svar paa meddelelsen af klagepunkter. Henset hertil kan de forskellige emballeringstyper ikke anses for "tilstraekkeligt" substituerbare i relation til emballeringsvirksomhederne, uanset hvilken forhandlingsposition disse i oevrigt har, som anfoert af sagsoegeren.

68 Kommissionens henvisning til den ufuldstaendige substituerbarhed, der alene angaar de emballerede produkter, ikke emballeringssystemerne, har saaledes alene betydning for vurderingen af, hvilken indflydelse den endelige efterspoergsel har paa emballeringsvirksomhedernes efterspoergsel i mellemleddet. Kommissionen har navnlig, og med rette, antaget, at "smaa, men vaesentlige aendringer i den relative pris paa de forskellige emballagetyper ikke ville ... vaere tilstraekkelige til at faa forbrugerne til at skifte til en anden type maelk, idet de forskellige maelketyper ikke er fuldstaendigt substituerbare" (Tetra Pak I-beslutningen, punkt 32, in fine), hvilket skyldes, at udgifterne til emballering kun udgoer en ubetydelig del af maelkens salgspris. Heraf foelger, at sagsoegerens indsigelser mod Kommissionens antagelse af, at der var tale om fuldstaendig konkurrence, og at Kommissionen udelukkende skulle have afgraenset de relevante markeder under hensyn til forbrugernes efterspoergsel, maa afvises.

69 Under hensyn hertil bemaerker Retten, at Kommissionen i tilstraekkeligt omfang har godtgjort, at maskiner til aseptisk kartonemballering og maskiner til ikke-aseptisk emballering, uanset det anvendte materiale, ikke var tilstraekkeligt substituerbare i referenceperioden. Paa efterspoergselssiden betragtes de aseptiske systemer som indbyrdes forskellige som foelge af det enkelte systems saerlige egenskaber, der opfylder specielle behov og praeferencer hos forbrugerne med hensyn til opbevaringstid, kvalitet og smag. Overgang fra UHT-emballeret maelk til frisk maelk ville endvidere forudsaette, at der etableres et distributionssystem, der sikrer konstant nedkoeling. Paa udbudssiden ville fremstilling af maskiner til aseptisk kartonemballering af UHT-maelk forudsaette kendskab til en kompliceret teknologi, som alene Tetra Pak og Tetra Pak' s konkurrent, PKL, havde vaeret i stand til at udvikle og tage i brug inden for den periode, der er undersoegt i beslutningen. Heraf foelger, at producenterne af ikke-aseptiske maskiner til kartonemballering, der er det marked, der kommer markedet for de relevante aseptiske maskiner naermest, ikke var i stand til at komme ind paa dette marked ved i forskellige henseender at tilpasse deres maskiner til markedet for aseptiske maskiner.

70 Aseptiske kartoner udgoer ligeledes et saerskilt marked i forhold til markedet for ikke-aseptiske emballager. For saa vidt angaar efterspoergslen i mellemleddet fra emballeringsvirksomhedernes side kan aseptiske kartoner ikke anses for tilstraekkeligt substituerbare med ikke-aseptiske emballager, herunder kartonemballager, hvilke skyldes samme forhold som naevnt vedroerende maskinerne. For saa vidt angaar udbuddet fremgaar det af oplysningerne i sagen, at producenterne af ikke-aseptiske kartoner ikke under de nuvaerende omstaendigheder er i stand til at tilpasse deres produktion til fremstilling af aseptiske kartoner, selv om der ikke er uovervindelige teknologiske hindringer herved. I denne henseende godtgoer den omstaendighed, at Tetra Pak i referenceperioden kun havde en enkelt konkurrent, PKL, paa dette marked, der alene sad paa 10% af markedet for aseptiske kartoner, at konkurrencevilkaarene var saaledes, at det ikke var praktisk muligt for producenterne af ikke-aseptiske kartoner at faa adgang til markedet for aseptiske kartoner, navnlig som foelge af, at de ikke raadede over maskiner til aseptisk paafyldning.

71 Retten kan saaledes for det andet fastslaa, at i referenceperioden var hverken aseptiske maskiner eller kartoner tilstraekkeligt substituerbare med aseptiske emballeringssystemer, der anvender andre materialer. Ifoelge oplysninger i sagen, som sagsoegeren ikke har bestridt, fandtes der ikke substitutionsegnet udstyr, bortset fra metoder til aseptisk emballering paa plasticflasker, returglasflasker og poser, der anvendes i henholdsvis Frankrig, Tyskland og Spanien, og som kom paa markedet i slutningen af det relevante tidsrum. Hvert af de nye produkter blev imidlertid kun indfoert i et enkelt land og daekkede kun en marginal del af markedet for emballering af UHT-maelk. Ifoelge oplysninger fra sagsoegeren drejede det sig kun om 5% af markedet i Frankrig fra 1987 at regne. I Faellesskabet som helhed blev al UHT-maelk i 1976 emballeret paa kartoner. Af sagsoegerens bemaerkninger som svar paa meddelelsen af klagepunkterne fremgaar, at ca. 97,7% af UHT-maelken i 1987 blev emballeret paa kartoner. I slutningen af referenceperioden, dvs. i 1991, udgjorde kartonerne fortsat 97% af markedet for emballering af UHT-maelk, mens de resterende 3% blev daekket af plasticemballager, som oplyst af sagsoegeren som svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Retten. Den marginale markedsandel, der herefter blev tilbage til andre aseptiske emballagematerialer, er tilstraekkelig til at godtgoere, at disse emballager end ikke i de sidste aar af den periode, som beslutningen omfatter, kan anses for tilstraekkeligt substituerbare med aseptiske systemer, der anvender karton (jf. foernaevnte Istituto Chemioterapico Italiano og Commercial Solvents-dom, praemis 15).

72 Retten finder for det tredje, at aseptiske maskiner og kartoner udgoer saerskilte markeder i forhold til ikke-aseptisk emballering, hvor der anvendes andre materialer end karton. I denne forbindelse er det allerede paavist (jf. praemis 67 og 68), at kun en naesten fuldstaendig efterspoergselssubstitution hos forbrugerne ville kunne have paavirket emballeringsvirksomhederne til at anse de forskellige emballeringsformer ° i dette tilfaelde ikke-aseptiske kartoner, glas- eller plasticflasker og poser ° for nemt substituerbare, som foelge af at emballeringsomkostningerne alene udgoer en marginal del af maelkens pris. Under hensyn til de meget forskellige fysiske egenskaber og et saerligt distributionssystem med levering til doeren af pasteuriseret maelk i glasflasker, var denne emballeringsform ikke substituerbar med kartonemballering ud fra forbrugernes synspunkt. Da miljoehensyn endvidere tilskynder en del af forbrugerne til at foretraekke bestemte emballageformer, som f.eks. returflasker af glas, foerer dette ikke til, at disse emballagers substituerbarhed med kartonemballager oeges. Forbrugere, der er opmaerksomme paa disse forhold, anser ikke disse emballager for substituerbare med kartoner. De samme forhold goer sig gaeldende for de forbrugere, der i modsaetning hertil laegger vaegt paa de fordele, der er ved at anvende kartonemballerede produkter. For saa vidt angaar plasticflasker og plasticposer bemaerkes, at disse typer kun er at finde paa markedet i de lande, hvor forbrugerne har accepteret denne emballageform, hvilket ifoelge de i beslutningen anfoerte oplysninger, som sagsoegeren ikke har bestridt, navnlig er Tyskland og Frankrig. Ifoelge samme kilde anvendes disse emballager kun til omkring en tredjedel af den pasteuriserede maelkemaengde i Frankrig og 20% i Tyskland. Heraf foelger, at disse produkter i praksis ikke er tilstraekkeligt substituerbare med ikke-aseptiske kartonemballager inden for Faellesskabet som helhed i det tidsrum, beslutningen omfatter.

73 Undersoegelsen af markederne inden for maelkeemballeringssektoren viser saaledes, at de fire relevante markeder, som er afgraenset i beslutningen, faktisk udgoer saerskilte markeder.

74 Retten kan endvidere konstatere, at gennemgangen af substitutionsspoergsmaalet for de forskellige emballeringssystemer inden for den mest betydelige sektor blandt de flydende levnedsmidler bortset fra maelk, nemlig frugtsaft, viser, at der heller ikke her er tilstraekkelig substituerbarhed, hverken mellem aseptiske og ikke-aseptiske systemer eller mellem systemer, der benytter karton, i forhold til systemer, der anvender andre materialer.

75 I denne forbindelse bemaerkes for det foerste, at markedet for kartonemballering af frugtsaft i referenceperioden navnlig domineredes af aseptiske systemer i referenceperioden. I 1987 var 91% af de kartoner, der anvendtes til emballering af frugtsaft, aseptiske. Denne fordeling forblev uaendret frem til 1991, hvor andelen af aseptiske kartoner androg 93% af det samlede forbrug af kartoner, saaledes som det fremgaar af Tetra Pak' s svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Retten. Den marginale andel, der udgoeres af ikke-aseptiske kartoner til emballering af frugtsaft, viser, at disse i praksis er meget lidt substituerbare med aseptiske kartoner, hvilket forhold er bekraeftet over en aarraekke.

76 Aseptiske maskiner og kartoner til emballering af frugtsaft kan heller ikke i tilstraekkelig grad substitueres af udstyr, der anvender andre materialer. I denne henseende bemaerkes, at de tabeller, Tetra Pak har fremlagt som svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Retten, viser, at de to hovedtyper for emballage til frugtsaft, der konkurrerede i referenceperioden, var glasflasker og kartoner. Af disse tabeller fremgaar saerligt, at i Faellesskabet var mere end 76% af frugtsaften (angivet i volumen) i 1976 emballeret paa glasflasker, 9% paa kartoner og 6% paa plasticflasker. Omkring 1987 naaede andelen af kartoner op paa at daekke 50% af markedet, og i 1991 46%. Markedsandelen for glasflasker steg fra 30% til 39% inden for samme tidsrum, mens andelen for plasticflasker er forblevet ubetydeligt, nemlig paa henholdsvis 13% og ca. 11%.

77 Kartoner og glasflasker kan ikke anses for tilstraekkeligt substituerbare som foelge af deres meget forskellige egenskaber, saavel med hensyn til praesentation som vaegt, oplagring og pris. Specielt hvad prisen angaar fremgaar det af parternes samstemmende svar paa et skriftligt spoergsmaal fra Retten, at de samlede emballeringsomkostninger for frugtsaft paa engangsglasflasker utvivlsomt er ca. 75% hoejere for emballeringsvirksomheden end ved emballering paa aseptiske kartoner.

78 Under hensyn til det saaledes anfoerte finder Retten, at Kommissionen i fornoedent omfang har godtgjort, at markederne for aseptiske maskiner og kartoner saavel som markederne for ikke-aseptiske maskiner og kartoner udgoer saerskilte markeder i forhold til det generelle marked for systemer til emballering af flydende levnedsmidler.

2. Spoergsmaalet, om markederne for maskiner og markederne for kartoner er uloeseligt forbundne

Sammenfatning af parternes argumentation

79 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at det relevante marked skal defineres som det samlede marked for emballeringssystemer, der omfatter saavel maskiner til emballering af flydende levnedsmidler som selve emballagerne. Det goeres gaeldende, at der er en saadan naturlig og kommerciel forbindelse mellem maskiner og kartoner, som omhandles i traktatens artikel 86, litra d). Navnlig ville en opsplitning mellem emballeringsmaskiner og aseptiske kartoner indebaere alvorlige risici for den offentlige sundhed og faa alvorlige foelger for Tetra Pak' s kunder.

80 Kommissionen har helt undladt at laegge vaegt paa erklaeringer fra de af Tetra Pak' s konkurrenter, der har bekraeftet sagsoegerens argumenter, og har ikke foert nogen form for bevis for, at separat levering af maskiner og kartoner enten ville opfylde et oenske hos emballeringsvirksomhederne om uafhaengige leverandoerer af kartoner, eller var oensket af kartonleverandoererne selv.

81 Kommissionen afviser derimod den forbindelse mellem maskiner og kartoner, som sagsoegeren haevder findes. Den har gjort gaeldende, at traktatens artikel 86 er til hinder for, at en fabrikant af et komplekst produkt laegger hindringer i vejen for, at tredjemand fremstiller forbrugsvarer, der er taenkt anvendt i producentens maskiner.

Rettens bemaerkninger

82 Det bemaerkes for det foerste, at en undersoegelse af handelssaedvaner ikke godtgoer, at maskiner til emballering af et bestemt produkt er uloeseligt forbundne med kartonerne hertil, i modsaetning til det af sagsoegeren anfoerte. Uafhaengige producenter, der ikke selv fremstiller maskiner, men som er specialiserede i fremstilling af ikke-aseptiske kartoner til anvendelse i maskiner, fremstillet af andre virksomheder, har faktisk eksisteret laenge. Specielt fremgaar det af beslutningen (punkt 16), at Elopak, der blev oprettet i 1957, indtil 1987 udelukkende producerede kartoner og accessorisk udstyr, saasom haandteringsudstyr, hvilket sagsoegeren ikke har bestridt. Ifoelge samme kilde (punkt 13), der ikke bestrides af sagsoegeren, var ca. 12% af sektoren for ikke-aseptiske kartoner i 1985 fordelt paa tre selskaber, der normalt fremstiller deres egne kartoner paa licens, og som for maskinernes vedkommende blot fungerer som distributoerer. Paa denne baggrund kan det ikke antages, at koblingssalg af maskiner og kartoner var i overensstemmelse med handelssaedvaner, da dette ikke var hovedreglen inden for den ikke-aseptiske sektor, og da der inden for den aseptiske sektor kun fandtes to producenter, nemlig Tetra Pak og PKL.

83 Sagsoegerens argumenter angaaende hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed, samt til selskabets og dets kunders interesser, kan saaledes ikke tiltraedes. Det tilkommer saaledes ikke producenter af komplette udstyr at afgoere, om forbrugsgods, som f.eks. kartoner, udgoer et integreret, uadskilleligt system til varetagelse af bydende noedvendige hensyn af generel interesse i forhold til de maskiner, de er taenkt anvendt sammen med. Ifoelge fast praksis, og da der ikke findes generelle, bindende normer og retsforskrifter, staar det i relation til faellesskabsrettens konkurrenceregler enhver uafhaengig fabrikant frit for at fremstille forbrugsgods bestemt til anvendelse i produkter, der er fremstillet af andre, medmindre han herved kraenker en patentrettighed eller andre industrielle eller intellektuelle ejendomsrettigheder (jf. Rettens dom af 12.12.1991, sag T-30/89, Hilti, Sml. II, s. 1439, praemis 68, samt Domstolens dom af 2.3.1994, sag C-53/92 P, Hilti, Sml. I, s. 667, praemis 11-16).

84 Paa denne baggrund kan hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed sikres paa andre maader, uanset hvor kompleks en aseptisk emballeringsproces maatte vaere, f.eks. ved at meddele brugerne af maskinerne de tekniske specifikationer, som kartonerne skal opfylde for at vaere kompatible med maskinerne, uden at der herved goeres indgreb i fabrikantens industrielle og kommercielle ejendomsrettigheder. Hvis det endvidere, som anfoert af sagsoegeren, maa antages, at maskiner og kartoner af forskelligt fabrikat ikke kan anvendes sammen uden at paavirke systemets karakteristika, maa dette problem soeges afhjulpet gennem noedvendige love og administrative bestemmelser, ikke ved hjaelp af regler, som producenterne ensidigt fastsaetter, og som er ensbetydende med et forbud mod uafhaengige producenters hovedvirksomhed.

85 Det foelger heraf, at sagsoegerens anbringende om, at markederne for maskiner til emballering af et bestemt produkt er uloeseligt forbundne med markederne for emballeringskartoner hertil, ikke kan tiltraedes.

B ° Det relevante geografiske marked

Sammenfatning af parternes argumentation

86 Sagsoegeren har bestridt, at det relevante geografiske marked er Faellesskabet som helhed. Selskabet har anfoert, at de forskellige medlemsstater maa anses for saerskilte markeder for produkterne, idet de objektive konkurrencevilkaar ikke er ens for alle erhvervsdrivende i hele Faellesskabet.

87 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at der i hver enkelt medlemsstat findes lokale markeder, hvor saavel Tetra Pak som selvstaendige datterselskaber af andre producenter opererer. Endvidere er der forskelle i forbrugernes efterspoergsel paa flydende levnedsmidler i de forskellige medlemsstater. Specielt burde markederne i Nordvesteuropa, dvs. Danmark, Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige, have vaeret undersoegt saerskilt, for saa vidt som forbruget af UHT-maelk her er marginalt. Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende, at prisforskelle paa maskiner og kartoner i de forskellige medlemsstater viser, at Faellesskabet ikke er det relevante geografiske marked.

88 Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende, at Graekenland, Spanien og Portugal boer holdes ude fra det relevante geografiske marked for saa vidt angaar det tidsrum, der ligger forud for deres tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber. For saa vidt angaar tiden efter Spaniens tiltraedelse boer denne stat holdes ude fra det relevante marked paa grund af de toldhindringer, der forblev i kraft i en overgangsperiode.

89 Kommissionen er derimod af den opfattelse, at det geografiske marked omfatter hele Faellesskabet. Den har navnlig gjort gaeldende, at samtlige typer af kartoner og maskiner forefindes i betydeligt omfang i samtlige medlemsstater, samt at transportudgifterne for saavel maskiner som kartoner er ubetydelige. Den finder endvidere, at de prisforskelle i medlemsstaterne, som sagsoegeren har henvist til, skyldes en monopollignende stilling eller en afskaermning af markederne.

90 Kommissionen har naermere anfoert, at de medlemsstater, der i loebet af referenceperioden tiltraadte De Europaeiske Faellesskaber, er holdt uden for det geografiske marked, ligesom tilfaeldet er med hensyn til overtraedelser, der har fundet sted inden tiltraedelsen. For saa vidt angaar de toldmaessige importhindringer, der forblev i kraft i Spanien efter dets tiltraedelse, medfoerer disse ingen form for "forskelsbehandling" for producenter af maskiner og kartoner, da ingen af disse havde hjemsted i Spanien.

Rettens bemaerkninger

91 Retten skal for det foerste henvise til, at det af opbygningen af EOEF-traktatens artikel 86 foelger, at det geografiske marked skal afgraenses med henblik paa en vurdering af, om den paagaeldende virksomhed indtager en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del heraf. Begrebet det geografiske marked skal derfor, ligesom begrebet produktmarkedet, defineres ud fra en oekonomisk betragtning. Det geografiske marked kan foelgelig defineres som det omraade, hvor konkurrencevilkaarene for netop de beroerte produkter er ens for samtlige erhvervsdrivende. I denne forbindelse har Kommissionen med rette henvist til, at det langt fra kraeves, at konkurrencevilkaarene objektivt set er fuldstaendig homogene de erhvervsdrivende imellem. Det er tilstraekkeligt, at de er "ens" eller "tilstraekkeligt ensartede" (Domstolens dom af 14.2.1978, sag 27/76, United Brands, Sml. s. 207, praemis 44, jf. ligeledes praemis 11 og 53).

92 Det skal herefter undersoeges, om de forskellige omstaendigheder, som sagsoegeren har anfoert, objektivt set medfoerer uensartede konkurrencevilkaar inden for Faellesskabet. I denne henseende finder Retten, at den omstaendighed, at de store producenter gennem nationale datterselskaber har introduceret emballeringssystemer i hver af medlemsstaterne, saavel som mejeriernes praksis med at foretage indkoeb lokalt, i modsaetning til det af sagsoegeren anfoerte, ikke er tilstraekkeligt til at godtgoere, at der herskede egentlig konkurrence i hver af medlemsstaterne. Specielt for saa vidt angaar Tetra Pak' s politik maa det paa grundlag af naervaerende sag tvaertimod antages, at de ovenfor anfoerte omstaendigheder skyldes en afskaermning af markederne fra sagsoegerens side, snarere end lokale markeder, kendetegnet ved objektivt set forskellige konkurrencevilkaar. Ogsaa selv om de enkelte kontrakter mellem Tetra Pak og dets kunder er indbyrdes forskellige som foelge af en lang raekke accessoriske kontraktbestemmelser, der varierer fra medlemsstat til medlemsstat, er den handelspolitik, der foeres af koncernens enkelte datterselskaber, imidlertid et led i den handelsmaessige strategi, som moderselskabet udstikker. Dette bevises bl.a. af den omstaendighed, at klausulen (ix) om koblingssalg og en klausul i mejerikontrakterne om, at kunden er forpligtet til udelukkende at koebe hos Tetra Pak' s lokale datterselskab, finder anvendelse i samtlige medlemsstater, hvilket sagsoegeren ikke har bestridt. Der findes endvidere direkte beviser, som naevnt i beslutningen (punkt 71-83), f.eks. i form af breve og telexer mellem Tetra Pak-koncernen og Tetra Pak Italiana, der er fremlagt under sagen, som bekraefter, at Tetra Pak' s handelspolitik blev fastsat paa koncernniveau.

93 Under hensyn hertil adskiller naervaerende sag sig foelgelig fra de omstaendigheder, der forelaa i Michelin-sagen, som sagsoegeren har paaberaabt sig, hvori Domstolen fastslog, at en uafhaengig handelspolitik, der var tilpasset de saerlige forhold paa hvert enkelt marked, som den verdensomspaendende daekfabrikants nederlandske datterselskaber fulgte, gav grundlag for at antage, at der fandtes et nationalt marked, paa hvilket konkurrencevilkaarene var tilstraekkeligt ens (dommens praemis 26).

94 I denne sag har Kommissionen med rette af tre vaesentlige grunde afgraenset ét geografisk marked, der omfatter hele Faellesskabet. For det foerste var der, som anfoert af institutionen, hvilket staar uimodsagt fra sagsoegers side, en stabil og ikke ubetydelig efterspoergsel ° selv om den varierede i intensitet de forskellige medlemsstater imellem ° efter de paagaeldende produkter inden for hele Faellesskabet i det tidsrum, beslutningen omfatter. For det andet havde kunderne, ifoelge samme kilder, teknisk set mulighed for at daekke deres behov for maskiner og kartoner i andre medlemsstater, saaledes at lokale distributionsenheder alene var noedvendige for at sikre installation, vedligeholdelse og reparation af maskinerne. For det tredje muliggjorde de meget lave transportomkostninger for kartoner og maskiner en nem og hurtig udveksling mellem medlemsstaterne, hvilket sagsoegeren ikke har bestridt. Som det ligeledes fremgaar af beslutningen, er der specielt ingen oekonomiske hindringer for importen af maskiner som foelge af, at transportomkostningerne er ganske ubetydelige, hvilket bekraeftes af, at maskiner, fremstillet i USA af Nimco eller Cherry Burrel eller i Japan af Shikoku, forhandles i Faellesskabet.

95 Henset hertil kan bestemte forbrugsmoenstre ikke i sig selv begrunde, at det antages, at der findes et saerskilt geografisk marked, der ifoelge sagsoegeren bestaar af de nordvesteuropaeiske stater. De forskelle, der saaledes haevdes at vaere i forbrugernes smag for saa vidt angaar typen af maelk eller emballagens form, paavirkede kun de relevante produktmarkeders samlede omfang i hver enkelt medlemsstat og var uden indflydelse paa de konkurrencevilkaar, der var paa de enkelte markeder, mellem producenter af de produkter, der indbyrdes var underlagt samme konkurrencevilkaar inden for hele Faellesskabet.

96 De prisforskelle medlemsstaterne imellem, som sagsoegeren ligeledes har henvist til, kan ikke antages at vaere indicium for, at der objektivt set hersker uensartede konkurrencevilkaar, hvorimod de under de ovenfor anfoerte omstaendigheder snarere maa anses som indicium for en kunstig afskaermning af markederne.

97 For saa vidt angaar de stater, der tiltraadte De Europaeiske Faellesskaber i loebet af referenceperioden, er det i oevrigt klart, at de foerst fra tiltraedelsen kan antages at udgoere en del af det relevante geografiske marked, som det ogsaa logisk nok fremgaar af selve beslutningen, hvilket Kommissionen ligeledes har bekraeftet for Retten. Det var endvidere begrundet, da sagsoegte antog, at Spaniens opretholdelse af toldbarrierer for importen i overgangsperioden ikke medfoerte uensartede konkurrencevilkaar for de forskellige producenter af emballeringssystemer i Faellesskabet, idet ingen af disse, ifoelge det af Kommissionen oplyste, hvilket ikke bestrides af sagsoegeren, havde hjemsted i Spanien, dvs. i en medlemsstat, der som foelge af disse rettigheder sikrede dem saerligt gunstige vilkaar i forhold til konkurrenter, der havde hjemsted i de andre medlemsstater.

98 Heraf foelger, at det relevante geografiske marked i naervaerende sag daekker Faellesskabet som helhed. Indtil den 31. december 1980 omfattede det saaledes de ni davaerende medlemsstater, indtil den 31. december 1985 de ti og fra den 1. januar 1986 at regne samtlige tolv medlemsstater.

99 Af de anfoerte betragtninger fremgaar saaledes, at Kommissionens definition af de relevante markeder ikke er behaeftet med aabenbare skoensmaessige fejl, hverken i relation til produktmarkederne eller det geografiske marked.

C ° Tetra Pak' s stilling paa de relevante markeder og traktatens artikel 86

Sammenfatning af parternes argumentation

100 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at selskabet ikke har en dominerende stilling. Det er endvidere sagsoegerens opfattelse, at selv for det tilfaelde, at det havde en dominerende stilling paa de aseptiske markeder, ville artikel 86 ikke vaere anvendelig paa selskabets adfaerd paa de ikke-aseptiske markeder, der er tilstoedende, men saerskilte markeder i forhold til de aseptiske markeder, som sagsoegeren angiveligt dominerer.

101 Sagsoegeren har for det foerste bebrejdet Kommissionen, at den ved sin vurdering af sagsoegerens stilling paa de aseptiske markeder har tillagt markedsandelene for stor vaegt uden at tage hensyn til den "modvaegt", som stammer fra selskabets stoerste kunder og konkurrencen fra nye opfindelser. Sagsoegeren har i denne forbindelse henvist til United Brands-sagen (praemis 109 og 110), hvori Domstolen fastslog, at en markedsandel paa 40% ikke i sig selv var tilstraekkeligt til at fastslaa, at der forelaa en dominerende stilling paa det relevante produktmarked.

102 Sagsoegeren har endvidere henvist til, at selskabet indtager en betydelig plads, men ikke en dominerende stilling, paa de ikke-aseptiske markeder, hvilket Kommissionen i oevrigt har medgivet i beslutningen. Med denne begrundelse har sagsoegeren bestridt, at artikel 86 kan finde anvendelse paa den ikke-aseptiske sektor. Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionens opfattelse, hvorefter der under visse betingelser kan vaere tale om misbrug som omhandlet i denne bestemmelses forstand paa markeder, der er indbyrdes forskellige, men beslaegtede med de markeder, hvor virksomheden indtager en dominerende stilling, stod i et modsaetningsforhold til selve grundlaget for det saerlige ansvar, der paahviler en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, og som er begrundet i den svaekkede konkurrencestruktur paa det dominerede marked. Domstolen har i oevrigt i Michelin-sagen fastslaaet, at en virksomhed, der ikke indtager en dominerende stilling paa et givent marked, ikke kan begaa et misbrug paa dette marked.

103 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at den praksis, der er paatalt i naervaerende sag for saa vidt angaar de ikke-aseptiske markeder, hverken er blevet ivaerksat eller har haft konkurrencebegraensende virkninger paa de aseptiske markeder, som virksomheden angiveligt kontrollerer, i modsaetning til de omstaendigheder, der laa til grund for Domstolens dom i den foernaevnte Istituto Chemioterapico Italiano og Commercial Solvents-sag, og i dom af 3. oktober 1985 (sag 311/84, CBEM, Sml. s. 3261) samt i Domstolens dom af 3. juli 1991 (sag C-62/86, AKZO, Sml. I, s. 3359), hvortil der er henvist i beslutningen. Til forskel fra naervaerende sag fandt misbruget i de ovennaevnte sager konsekvent sted paa det dominerede marked, ogsaa selv om dets konkurrencebegraensende virkninger viste sig paa tilstoedende markeder, som i Istituto Chemioterapico Italiano og Commercial Solvents- og CBEM-sagerne.

104 I denne sag har Kommissionen heller ikke godtgjort, at der er aarsagsforbindelse mellem det paastaaede misbrug inden for den ikke-aseptiske sektor og Tetra Pak' s dominerende stilling inden for den aseptiske sekt