Sag C-507/04

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

mod

Republikken Østrig

»Traktatbrud – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409/EØF – gennemførelsesforanstaltninger«

Sammendrag af dom

1. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – gennemførelse uden lovgivning – grænser

(Rådets direktiv 79/409)

2. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – anvendelsesområde

(Rådets direktiv 79/409, art. 1 og 11)

3. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – medlemsstaternes gennemførelse

[Rådets direktiv 79/409, art. 9, stk. 1, litra a), og art. 9, stk. 2]

4. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – forpligtelse til at forbyde jagt i visse perioder, hvori fuglene er særligt truede

(Rådets direktiv 79/409, art. 7, stk. 4)

5. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – tidspunkter for indledning og afslutning af jagten

[Rådets direktiv 79/409, art. 9, stk. 1, litra c)]

6. Miljø – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409 – medlemsstaternes gennemførelse

(Rådets direktiv 79/409, art. 8 og bilag IV)

1. For gennemførelsen af et direktiv i national ret er det ikke absolut nødvendigt formelt og ordret at gentage direktivets bestemmelser i udtrykkelige specielle lovbestemmelser, men det er tilstrækkeligt, at der foreligger en generel retlig ramme, der giver en sikker hjemmel for, at direktivet anvendes fuldt ud på en tilstrækkelig klar og præcis måde.

En punktlig gennemførelse er imidlertid af særlig betydning med hensyn til direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, for så vidt som forvaltningen af det fælles eje er betroet medlemsstaterne på deres respektive territorier.

(jf. præmis 89 og 92)

2. Artikel 11 i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, der blot fastsætter en specifik forpligtelse for medlemsstaterne til at påse, at der ved indførelse af fuglearter, som ikke i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, ikke tilføjes den lokale flora og fauna nogen skade, kan ikke anses for at udgøre et retsgrundlag for at fravige de beskyttelsesforpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i medfør af direktivets artikel 1, hvilken bestemmelse gælder for alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, nemlig for så vidt angår hver af disse stater, såvel de dér hjemmehørende arter som de, der kun forefindes i andre medlemsstater. En effektiv beskyttelse af vilde fugle overalt i Fællesskabet på fuglenes opholdssteder eller under trækket medfører nemlig, at national lovgivning, der fastlægger beskyttelsen af vilde fugle på grundlag af den nationale fauna, vil være i strid med direktivet.

(jf. præmis 101-103)

3. Selv om det er korrekt, at forebyggelse af skader på vindyrkningen i princippet kan berettige undtagelsesforanstaltninger i medfør af artikel 9, stk. 1, litra a), tredje led, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, giver denne sidstnævnte bestemmelse ikke hjemmel til, at en art – selv i en afgrænset periode – fuldstændigt kan afskæres fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivet. Den omstændighed, at en fugleart helt afskæres fra at nyde godt af den pågældende beskyttelsesordning – selv i en afgrænset periode – kan nemlig bringe selve artens overlevelse i fare. Det er således kun under overholdelse af kravene i direktivets artikel 9, stk. 2, at medlemsstaterne har adgang til at fastsætte undtagelser fra ordningen med beskyttelse af vilde fugle.

(jf. præmis 113-115)

4. Den beskyttelsesordning, der er fastsat i artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle mod jagtaktiviteter, er defineret i brede vendinger under henvisning til de berørte arters biologiske særpræg, idet den ud over redetiden refererer til de forskellige faser af yngletiden. Kun en sådan affattelse opfylder formålet med direktivets artikel 7, stk. 4, der er at tilvejebringe en fuldstændig beskyttelsesordning for de perioder, i hvilke vilde fugle er særligt truede. Ethvert indgreb, der tillades i perioder, der berører fuglenes formering, kan nemlig påvirke denne, også selv om det kun er en del af bestanden, der er berørt. Dette gælder også for parringsfasen, hvor de berørte arter er særligt udsatte og sårbare. Denne sidstnævnte fase indgår følgelig i den periode, hvor enhver form for jagt principielt er forbudt.

(jf. præmis 192-195)

5. Artikel 9, stk. 1, litra c), i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle gør det muligt for en medlemsstat at fravige datoerne for indledning og afslutning af jagten, der følger af en hensyntagen til formål, der er opregnet i direktivets artikel 7, stk. 4. Jagt på vilde fugle, der udøves til fritidsformål i de perioder, som er omhandlet i artikel 7, stk. 4, kan i denne forbindelse udgøre en »fornuftig anvendelse« som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra c), såfremt betingelserne i artikel 9, stk. 2, er opfyldt. Bevisbyrden for, at de nævnte krav opfyldes ved hver fravigelse, påhviler imidlertid den nationale myndighed, der træffer beslutning herom.

Medlemsstaterne skal desuden ved vedtagelsen af foranstaltninger til gennemførelse af denne sidstnævnte bestemmelse sikre – i alle tilfælde, hvor den heri fastsatte fravigelse anvendes og for alle beskyttede arter – at tilladelser til udtagning til jagtformål ikke overstiger et loft, der er foreneligt med begrænsningen af disse udtagninger til mindre mængder, idet dette loft skal være fastsat på grundlag af strengt videnskabelige oplysninger. En gennemførelse af direktivet, der er i overensstemmelse med fællesskabsretten, indebærer navnlig, at de myndigheder, der har ansvar for at tillade udtagning af en bestemt fugleart under fravigelse af beskyttelsesordningen, skal være i stand til at støtte sig til indikatorer, der er tilstrækkeligt præcise i forhold til de mængdemæssige lofter, som skal overholdes. Det fremgår heraf, at det påhviler den berørte medlemsstats kompetente myndigheder med tilstrækkelig retlig præcision og på et anerkendt videnskabeligt grundlag at sikre sig, at de mængdemæssige lofter ikke i noget tilfælde overskrides, og følgelig, at en fuldstændig beskyttelse af de pågældende arter sikres.

(jf. præmis 196-199, 201 og 225)

6. Den omstændighed, at der i en medlemsstat ikke anvendes et bestemt jagtmiddel eller en vis praksis med ødelæggelse, der er forbudt i medfør af direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle, kan ikke fritage vedkommende medlemsstat for forpligtelsen til ved lov eller administrative bestemmelser at sikre, at direktivets bestemmelser gennemføres korrekt. Retssikkerhedsprincippet kræver nemlig, at i direktivet fastsatte forbud gengives i retligt bindende bestemmelser.

(jf. præmis 280 og 281)

DOMSTOLENS DOM (Fjerde Afdeling)

12. juli 2007 ( )

»Traktatbrud – beskyttelse af vilde fugle – direktiv 79/409/EØF – gennemførelsesforanstaltninger«

I sag C-507/04,

angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 8. december 2004,

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. van Beek og B. Schima, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt M. Lang, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøger,

mod

Republikken Østrig ved H. Dossi, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg,

sagsøgt,

har

DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)

sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne E. Juhász, R. Silva de Lapuerta (refererende dommer), G. Arestis og T. von Danwitz,

generaladvokat: J. Kokott

justitssekretær: R. Grass,

på grundlag af den skriftlige forhandling,

og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 11. januar 2007,

afsagt følgende

Dom

1 Med sin stævning har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 1 og 2, artikel 5, artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 1 og 4, artikel 8, artikel 9, stk. 1 og 2, samt artikel 11 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1, herefter »direktivet«).

Retsforskrifter

Fællesskabsbestemmelser

2 Det fremgår af direktivets artikel 1, stk. 1, at det vedrører beskyttelse af alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, hvor traktaten finder anvendelse. Det omhandler bevarelse, forvaltning og regulering af de pågældende arter og fastsætter regler for udnyttelse af de nævnte arter. Det præciseres i artikel 1, stk. 2, at direktivet gælder for fugle samt for deres æg, reder og levesteder.

3 Direktivets artikel 5 bestemmer:

»Med forbehold af artikel 7 og 9 træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at indføre en generel ordning til beskyttelse af alle de i artikel 1 omhandlede fuglearter, herunder især forbud mod:

a) forsætligt at dræbe eller indfange dem, uanset hvilken metode der anvendes

b) forsætligt at ødelægge eller beskadige deres reder og æg samt fjerne deres reder

c) at indsamle deres æg i naturen og opbevare disse, også selv om de er tomme

d) forsætligt at forstyrre fuglene navnlig i yngletiden, i det omfang, en sådan forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med dette direktiv

e) at være i besiddelse af fugle af arter, som det ikke er tilladt at jage og indfange.«

4 Ved direktivets artikel 6, stk. 1, forbydes handel med beskyttede fuglearter med følgende formulering:

»Med forbehold af stk. 2 og 3 forbyder medlemsstaterne for samtlige i artikel 1 omhandlede fuglearter salg, transport med henblik på salg og besiddelse med henblik på salg samt udbud til salg af levende og døde fugle såvel som let genkendelige dele af eller produkter fremstillet af disse fugle.«

5 Direktivets bilag III/1 og III/2 indeholder en liste over arter, der i overensstemmelse med direktivets artikel 6, stk. 2 og 3, på visse betingelser er undtaget fra salgsforbuddet.

6 I direktivets artikel 7 er der fastsat regler for jagt på de beskyttede fuglearter. Artikel 7, stk. 1, første punktum, har følgende ordlyd:

»De i bilag II nævnte arter kan under hensyn til bestandens størrelse samt arternes geografiske udbredelse og formeringsevne inden for Fællesskabet som helhed jages i overensstemmelse med den nationale lovgivning.«

7 Direktivets artikel 7, stk. 4, bestemmer:

»Medlemsstaterne sikrer sig, at jagt, herunder i givet fald falkejagt, således som den skal finde sted i henhold til de i medlemslandene gældende jagtbestemmelser, udøves i overensstemmelse med princippet om en fornuftig udnyttelse og en økologisk afbalanceret regulering af de pågældende fuglearter, samt at jagtudøvelsen er forenelig med de bestemmelser, der følger af artikel 2, med hensyn til bestandene af disse arter og særlig af trækkende arter. De drager især omsorg for, at de arter, som omfattes af jagtlovgivningen, hverken jages i redetiden eller i de forskellige faser af yngletiden. Når det drejer sig om trækkende arter, påser de ganske særligt, at de arter, der omfattes af jagtlovgivningen, ikke jages i yngletiden og under deres træk til redebygningsstedet. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen alle formålstjenlige oplysninger om den praktiske gennemførelse af deres jagtlovgivning.«

8 Direktivets artikel 8 bestemmer:

»1. For så vidt angår jagt på, fangst af eller drab på fugle i overensstemmelse med dette direktiv forbyder medlemsstaterne anvendelse af alle midler, indretninger eller metoder til massefangst eller -drab eller ikke-selektiv fangst eller drab, som kan medføre, at en art forsvinder lokalt; de forbyder herunder navnlig anvendelse af de i bilag IV, litra a ), nævnte midler, indretninger og metoder.

2. Endvidere forbyder medlemsstaterne al jagt fra de i bilag IV, litra b), nævnte transportmidler på de i samme bilag nævnte betingelser.«

9 Direktivets artikel 9, stk. 1, har følgende ordlyd:

»Medlemsstaterne kan af nedenstående grunde fravige artikel 5, 6, 7 og 8, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning:

a) – af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed

– af hensyn til sikkerheden for luftfarten

– for at hindre omfattende skader på afgrøder, besætninger, skove, fiskeri- og vandområder

– for at beskytte flora og fauna

b) i forsknings- og undervisningsøjemed, for at genoprette og forny bestanden samt for at muliggøre opdræt i forbindelse med de her nævnte formål

c) for på strengt kontrollerede betingelser at tillade selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder.«

10 I henhold til direktivets artikel 9, stk. 2, skal der i undtagelsesbestemmelserne anføres:

» – de arter, der er omfattet af undtagelserne

– de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller -metoder

– de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles

– den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser og af hvilke personer

– den kontrol, der skal føres.«

11 Medlemsstaterne pålægges ved direktivets artikel 11 at påse, at der ved indførelse af fuglearter, som ikke i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, ikke tilføjes den lokale flora og fauna nogen skade.

De love og administrative bestemmelser i de østrigske delstater, hvis forenelighed med direktivets bestemmelser anfægtes

Niederösterreich

12 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 17, stk. 5, § 18, samt § 20, stk. 4, og § 21 i naturbeskyttelsesloven for Niederösterreich (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000, LGBl (Niederösterreich) nr. 87/00, herefter »Nö NSchG«), § 95 i jagtloven for Niederösterreich (Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974, LGBl (Niederösterreich) nr. 76/74, herefter »Nö JagdG«) og § 22 i jagtbekendtgørelsen for Niederösterreich (Niederösterreichische Jagdverordnung, LGBl (Niederösterreich) nr. 28/77, herefter »Nö JagdVO«).

13 Nö NSchG’s § 17 bestemmer:

»[…]

5. Udplantning og fremme af planter, der ikke er naturligt hjemmehørende eller ikke er tilpasset det pågældende sted, samt indførelse og fremme af dyr, der ikke er naturligt hjemmehørende, i åbne områder kræver tilladelse fra regeringen. Tilladelse nægtes, når dette kan få varig indvirkning på tilpassede naturligt hjemmehørende bestande, naturligt hjemmehørende dyre- og plantearters (genetiske) karakteristika eller landskabets særkende og udseende.

[…]«

14 Nö NSchG’s § 18 fastsætter:

»1. Bestemmelserne om beskyttelse af arterne har til formål at beskytte og vedligeholde vilde dyre- og plantearter i deres naturlige og historiske diversitet. Beskyttelsen af arterne omfatter:

1) beskyttelse af dyr, planter og deres biocønoser mod menneskeskabt skade, navnlig mod menneskets bemægtigelse

2) beskyttelse, vedligeholdelse, udvikling og retablering af habitatområder for vilde dyre- og plantearter samt bevarelse af deres livsbetingelser, og

3) indførelse af vilde og fortrængte dyr og planter i egnede biotoper inden for deres naturlige udbredelsesområde.

2. Delstatsregeringen fastsætter ved bekendtgørelse, hvilke vilde planter eller dyr, der skal anses for at være fuldstændigt – eller delvist eller midlertidigt, når det er tilstrækkeligt til artens bevarelse – beskyttede arter, som der ikke kan drives jagt på, og hvis bestand det er nødvendigt at beskytte eller vedligeholde

1) som følge af deres sjældne art eller den fare, der er for deres bestand

2) af videnskabelige grunde eller grunde, der har relation til landets civilisation

3) som følge af deres nytte eller deres betydning for økosystemet, eller

4) med henblik på at bevare naturens eller landskabernes diversitet; i bekendtgørelsen kan angives de dyre- eller plantearter, hvis bestand på delstatens område er truet af udryddelse.

3. Arter, der ikke naturligt lever på delstatens område, kan ved bekendtgørelse sidestilles med særligt beskyttede arter, der naturligt lever på det nævnte område, når det er nødvendigt for at beskytte bestanden med henblik på på det område, hvor denne lov finder anvendelse, at begrænse eller udelukke årsagerne til tilbagegangen i disse arters bestand, som udgør en trussel for disses overlevelse, og når de pågældende arter

1) nyder særlig beskyttelse i en anden østrigsk delstat eller i deres oprindelsesland

2) udpeges som sådanne i en international overenskomst, som Republikken Østrig har tiltrådt, eller

3) ifølge bekræftede oplysninger er truet af udryddelse uden at være beskyttede i deres oprindelsesland.

4. For så vidt angår de arter, der nyder særlig beskyttelse i medfør af stk. 2 og 3, er det forbudt

[…]

2) at forfølge, forsætligt at forstyrre, at indfange, at holde i fangenskab, at såre eller dræbe dyr, at erhverve dem, være i besiddelse af dem, overgive dem, transportere dem, eller udbyde dem til salg, uanset om de er levende eller døde

3) at skade, ødelægge eller fjerne æg, larver, pupper og disse dyrs reder eller redepladser, deres ynglepladser, deres gydepladser eller skjulesteder, samt

4) at forstyrre biotoperne, ynglepladserne og habitatområderne for de arter, der er truet af udryddelse, og som er omhandlet i bekendtgørelsen, navnlig ved foto- eller filmoptagelser.

5. I mangel af en anden tilfredsstillende løsning er det tilladt fra oktober måned til udgangen af februar måned at fjerne, beskadige eller ødelægge særligt beskyttede dyrs ynglepladser eller reder, når de ikke indeholder unger, og de befinder sig inde i en bygning.

6. I givet fald kan der i bekendtgørelsen også fastsættes foranstaltninger til beskyttelse af habitatområdet samt foranstaltninger til bevarelse og forøgelse af bestanden af de særligt beskyttede arter samt fastsættes regler om forbud eller begrænsning af forstyrrelser, der kan få bestanden til at gå yderligere tilbage.

[…]«

15 Nö NSchG’s § 20 bestemmer:

»[…]

4) Delstatsregeringen kan beslutte at meddele dispensation fra § 18, specielt til videnskabelige formål eller undervisningsformål, når der ikke er anledning til at frygte, at dette er til fare for de beskyttede vilde planter og dyr […] I dispensationen skal som minimum anføres:

1. de arter, der er omfattet af dispensationen

2. de midler, anordninger og metoder, der anvendes til fangst eller drab, og

3. de nødvendige kontrolforanstaltninger.«

16 Nö NSchG’s § 21 har følgende ordlyd:

»1. Med forbehold af særlige regler fastsat i denne lovs bestemmelser eller i administrative regler og afgørelser vedtaget i medfør heraf, berøres foranstaltninger knyttet til forretningsmæssig anvendelse af områder principielt ikke heraf […] Denne undtagelsesbestemmelse finder ikke anvendelse, når de beskyttede planter og dyr eller de beskyttede levesteder forsætligt berøres af foranstaltningerne, eller når udryddelsestruede planter og dyr […] berøres heraf.

2. Med forbehold af særlige regler fastsat i denne lovs bestemmelser eller i administrative regler og afgørelser vedtaget i medfør heraf berøres foranstaltninger knyttet til moderne og bæredygtig landbrugs- og skovbrugsmæssig anvendelse af områder som led i landbrugs- eller skovbrugsvirksomhed principielt ikke heraf […] Denne undtagelsesbestemmelse finder ikke anvendelse, når de beskyttede planter og dyr eller de beskyttede levesteder forsætligt berøres af foranstaltningerne, eller når udryddelsestruede planter og dyr […] berøres heraf.

3. Landbrugs- og skovbrugsmæssig anvendelse anses for at være moderne og bæredygtig, når de aktiviteter, som udøves ved landbrugs- eller skovbrugsvirksomhed, tjener til at fremstille eller udvinde planteprodukter eller animalske produkter og tilrettelægges i overensstemmelse med gængse metoder i en given region på et givent tidspunkt eller i henhold til viderebragt erfaring, og når nævnte anvendelse, der er tilpasset naturens betingelser, på bæredygtig måde og som led i en velfungerende ordning sikrer et afkast uden at udtømme produktionsgrundlaget eller udgøre en utilbørlig belastning for naturen og landskabet.«

17 Nö JagdG’s § 95 bestemmer:

»1. Alle ikke-selektive jagtmetoder er forbudt, navnlig er det forbudt

[…]

3) at drive jagt om natten […]; forbuddet gælder ikke jagt på […], tjur, urfugl, vildgæs, vildænder og snepper

4) at anvende anordninger til at fange eller dræbe vildt, der oplyser målet

[…]

8) at anvende blændede eller lemlæstede fugle som levende lokkemad, at anvende bedøvet lokkemad, båndoptagere, elektriske eller elektroniske anordninger, der kan skyde eller bedøve, eller at anvende spejle eller andre midler til at blænde, sprængstoffer eller ikke-selektivt virkende net eller at gasse eller ryge dyr ud

9) at jage fuglevildt ved hjælp af slynger, snarer, kroge, net eller fælder

10) at jage fra luftfartøjer, fra motorkøretøjer i bevægelse eller fra både med en fremdriftshastighed på mere end fem kilometer i timen.

[…]«

18 Nö JagdVO’s § 22 fastsætter:

»1) Følgende vildt kan i princippet kun jages, indfanges eller dræbes i de perioder, der er anført herunder:

[…]

15. tjur, fra den 1. til den 31. maj i lige år

16. urfugl, fra den 1. til den 31. maj i ulige år

[…]

18. rackelhane, fra den 1. januar til den 31. december

[…]

22. skovsneppe, fra den 1. september til den 31. december og fra den 1. marts til den 15. april

[…]«

Burgenland

19 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 16, 16a og 16b i Burgenlands lov om naturbeskyttelse og landskabspleje (Burgenländisches Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz, LGBl (Burgenland) nr. 27/1991, herefter »Bgld NSchLPflG«), § 88a, stk. 1 og 2, samt § 88b i jagtloven for Burgenland (Burgenländisches Jagdgesetz 1988, LGBl (Burgenland), nr. 11/1989, herefter »Bgld JagdG«), § 76, stk. 1, i Burgenlands jagtbekendtgørelse (Burgenländische Jagdverordnung, LGBl (Burgenland) nr. 24/1989, herefter »Bgld JagdVO«) samt § 2 og 6 i Burgenlands artbeskyttelsesbekendtgørelse (Burgenländische Artenschutzverordnung 2001, LGBl (Burgenland) nr. 36/2001, herefter »Bgld ArtenschutzVO«).

20 Bgld NSchLPflG’s § 16 bestemmer:

»1. Følgende dyr er beskyttede, for så vidt som de ikke anses for at være vildt eller underlagt fiskerilovgivningen:

a) vilde dyr […] samt de dyr, der er omhandlet i bilag I til direktiv 79/409/EØF, i bilag II, IV og V til direktiv 92/43/EØF, i bilag II og III til Bernkonventionen, samt de arter, der er opregnet i bilag I og II til Bonnkonventionen

b) med forbehold af litra a) er alle øvrige vildtlevende fuglearter, med undtagelse af stæren (Sturnus vulgaris), beskyttet i overensstemmelse med [Bgld JagdG’s] § 88a, […]

2. Med hensyn til beskyttede eller truede dyrearter fastsætter delstatsregeringen ved bekendtgørelse:

a) undtagelser […]

b) fangstforanstaltninger og fangstmetoder, der er forbudt med henblik på at beskytte arternes bestand

c) foranstaltninger, der skal træffes med henblik på at fremme fornyelsen af den beskyttede arts bestand […]

d) de arter hvis reder, redepladser, parringsområder, yngleområder, hvile- og overvintringsområder (træer med reder i, hule træer, yngleskrænter og ynglevægge, sivkolonier, jordhuler og lignende), det ud fra beskyttelseshensyn er forbudt at fjerne, beskadige eller ødelægge, og

[…]

4. Det er forbudt at jage, forstyrre, indfange, transportere, holde i fangenskab, såre, dræbe, opbevare, fjerne eller beskadige beskyttede dyr i alle deres udviklingstrin. Det er forbudt at udbyde sådanne dyr eller dele af dem til salg, at erhverve og overdrage dem, uanset deres tilstand, alder eller udviklingstrin. Det er ligeledes forbudt offentligt at bekendtgøre, at man er indstillet på at sælge eller erhverve sådanne dyr.

5. Enhver, der er i besiddelse af eller ejer dyr, der tilhører en beskyttet art (herunder dele af sådanne dyr uanset deres udviklingstrin), skal på myndighedernes anmodning fremlægge dokumentation for deres oprindelse. Beskyttede dyr, der forefindes døde, eller som kræver behandling, tilhører delstaten og skal uden ugrundet ophold afleveres til myndighederne eller til en videnskabelig institution, der er udpeget af myndighederne.

[…]«

21 Bgld NSchLPflG’s § 16a bestemmer:

»1. Delstatsregeringen sikrer eller genskaber tilstrækkeligt forskelligartede og vidtstrakte levesteder som omhandlet i direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF […] Dette omfatter først og fremmest følgende foranstaltninger:

a) oprettelse af beskyttede områder […] eller indgåelse af overenskomster samt ydelse af støtte […]

b) vedligeholdelse og forvaltning med henblik på beskyttelse af de levesteder, der er beliggende både i og uden for de beskyttede områder

c) genskabelse af ødelagte levesteder

d) oprettelse af levesteder

e) opretholdelse, genskabelse og forbedring af økologiske processer, der er bestemmende for levestedernes naturlige udvikling.

2. Delstatsregeringen overvåger og dokumenterer bevarelsestilstanden af de arter, der er omfattet af direktiverne […]

3. Delstatsregeringen iværksætter ved bekendtgørelse foranstaltninger med henblik på forskning, kontrol eller bevarelse for at hindre, at utilsigtet fangst og drab ikke har nogen negativ indvirkning på de beskyttede arter.

[…]«

22 Bgld NSchLPflG’s § 16b bestemmer:

Under hensyntagen til deres beskyttelsesbehov træffer delstatsregeringen særlige beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter for så vidt angår de pågældende arters yngle-, fjerskifte- og overvintringsområder samt ratsteområderne inden for deres trækruter og deres umiddelbare miljø. Med henblik herpå er regeringen i særlig grad opmærksom på, at vådområderne, og især vådområder af international betydning, beskyttes.«

23 Bgld JagdG’ § 88a bestemmer:

»1) Af hensyn til beskyttelse af vinmarkerne (stk. 2) er bekæmpelse af stære tilladt i perioden fra den 15. juli til den 30. november.

2) Nødvendigheden af denne foranstaltning fastslås af delstatsregeringen ved bekendtgørelse, når der kan forventes stære i stort antal i områder med vinmarker […]«

24 Bgld JagdG’s § 88b fastsætter:

»[…]

2) Skovsneppe kan jages fra den 1. marts til den 15. april (sneppejagt).«

25 Bgld JagdVO’s § 76 har følgende ordlyd:

»1. De nedenfor anførte dyr, der kan jages, kan ikke forfølges, indfanges eller dræbes i deres biologisk betingede fredningsperioder som anført nedenfor:

[…]

2. Fuglevildt:

[…]

e) Vilde duer:

ringdue og tyrkerdue, fra den 16. april til den 30. juni

turteldue, fra den 1. november til den 30. juni

f) Snepper:

skovsneppe, fra den 1. januar til den 28. februar og fra den 16. april til den 30. september

[…]

[…]«

26 Bgld ArtenschutzVO’s § 2 bestemmer:

»1. Det er forbudt at beskadige redepladser, ynglepladser, hvile- og overvintringsområder for følgende arter:

biæder (merops apiaster)

ellekrage (coracias garrulus)

allike (corvus monedula)

isfugl (alcedo atthis)

[…]

fjordterne (sterna hirundo)

digesvale (riparia riparia)

hvidrygget spætte (dendrocopos leucotos)

hvid stork (ciconia ciconia)

hærfugl (upupa epops)

[…]

2. Det er navnlig forbudt

1) at fjerne klippestykker, vægge eller slyngplanter, der tjener som ynglepladser for de arter, der er anført i § 2, stk. 1, eller at bestige dem i yngleperioden

[…]«

27 Bgld ArtenschutzVO’s § 6 fastsætter:

»Landbrugs- og skovbrugsmæssig anvendelse er tilladt i overensstemmelse med [Bgld NSchLPflG’s] § 19. Bestemmelserne i denne bekendtgørelse berører ikke den forskriftsmæssige udøvelse af jagt og fiskeri.«

Kärnten

28 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 3, § 51, stk. 1-5, § 59, stk. 1, og § 68, stk. 1, i jagtloven for Kärnten (Kärntner Jagdgesetz 2000, LGBl (Kärnten) nr. 21/2000, herefter »KrntJagdG«) samt § 9, stk. 2, i bekendtgørelsen om jagt i Kärnten (Kärntner Jagdgesetz 2000 – Durchführungsverordnung, LGBl (Kärnten) nr. 132/1991, herefter »KrntJagdVO«).

29 KrntJagdG’s § 3 bestemmer:

»1. Jagt skal udøves på en passende måde og i overensstemmelse med skik og brug, idet der tages hensyn til principperne om god jagtforvaltning. Det er forbudt at bringe bestanden af vildt i fare ved upassende jagtudøvelse. Jagt skal desuden udøves på en sådan måde, at de positive virkninger af de almene interesser, der er forbundet med skoven, ikke begrænses, navnlig derved at det pågældende vildt forhindres i at forvolde skade, der er til fare for skoven […]

2. Jagten forvaltes forsvarligt, når dens udøvelse, herunder jagtreglerne, har til formål at opnå og bevare en sund bestand af vildt af forskellige arter, der er tilpasset jagtområdets størrelse og særpræg. Der skal i den forbindelse tages hensyn til et afbalanceret økosystem, land- og skovbrugets behov samt en vildtforvaltning, der er i overensstemmelse med de økologiske principper. God jagtforvaltning indebærer ligeledes vildtbeskyttelse i overensstemmelse med de gældende bestemmelser.

[…]«

30 KrntJagdG’s § 51 fastsætter:

»1. Jagt er udelukket hele året for så vidt angår […]

2. For så vidt angår de vildtarter, der ikke er omfattet af stykke 1, fastsætter delstatsregeringen ved bekendtgørelse – idet den tager hensyn til principperne for god jagtforvaltning (§ 3), til bevarelsen af truede vildtarter samt ved at tage hensyn til vildtets alder, køn og biologiske særpræg – hvilket vildt der ikke kan jages hele året eller i bestemte perioder (fredningsperioder) […]

3. I tilfælde af, at der foreligger en alvorlig trussel for vildtbestanden som følge af tab af vildt i forbindelse med usædvanlige vejrforhold, naturkatastrofer, epidemier osv., kan delstatsregeringen af hensyn til en god jagtforvaltning forlænge fredningstiden på hele delstatens område, i visse administrative områder eller i visse jagtområder eller bestemme, at bestemte vildtarter er fredet hele året. Bekendtgørelsen ophæves, når årsagen til dens vedtagelse ikke længere foreligger.

4. Delstatsregeringen kan for bestemte vildtarters vedkommende forlænge de fredningstider, der er fastsat i medfør af stk. 1 eller 2, med virkning for alle, eller kun nogle, jagtområder eller – i det omfang, der ikke er tale om vildtarter, der er omfattet af § 4a – ophæve eller afkorte denne, når det er berettiget ud fra hensynet til god jagtforvaltning henset til de lokale eller klimatiske forhold. Sådanne forskrifter kan højst vedtages for en periode af to år.

4a. For at tillade drab på, fangst eller besiddelse i små mængder af fuglevildt, der er beskyttet hele året […], kan delstatsregeringen – såfremt der ikke er nogen anden tilfredsstillende løsning – ophæve eller forkorte de biologisk betingede fredningsperioder, der er fastsat i medfør af stk. 1, for dette vildt, af hensyn til den offentlige sundhed, den offentlige sikkerhed eller flysikkerheden, for at forebygge betydelig skade på afgrøder, besætninger, skove, fiskeriområder og vandløb, for at beskytte vilde dyr og planter, af hensyn til forskning, genopbygning af bestanden, genudsætning samt det nødvendige opdræt i dette øjemed. Disse bestemmelser kan kun vedtages på den betingelse, at bestanden af de arter, der er opregnet i bekendtgørelsen, fortsat befinder sig i en gunstig bevaringstilstand på trods af ophævelsen eller forkortelsen af den biologisk betingede fredningsperiode. Såfremt der ikke er tale om en art fuglevildt, der er beskyttet hele året, kan sådanne bestemmelser ligeledes vedtages, når de øvrige betingelser er opfyldt, med henblik på beskyttelse af den almindelige ejendomsret eller bevarelse af det naturlige levested. Sådanne bestemmelser kan højst vedtages for en periode af to år.

5. Delstatsregeringen kan i øvrigt i en passende periode suspendere anvendelsen i alle jagtområder, i et forvaltningsdistrikt eller i visse distrikter af den fredningsperiode, som en given vildtart er omfattet af – med undtagelse af vildtarter, der er omfattet af § 4a – når hensynet til god jagtforvaltning eller hensynet til land- eller skovbruget gør det nødvendigt. Anvendelsen af fredningsperioden for vildtarter, der er omfattet af § 4a, kan imidlertid udelukkende suspenderes, når det er nødvendigt for at varetage et af de hensyn, der er nævnt i § 4a, i mangel af en anden tilfredsstillende løsning, og forudsat at betingelserne i § 4a, andet punktum, er opfyldt.

[…]«

31 KrntJagdG’s § 59 bestemmer:

»1. Indehaveren af en jagtret er forpligtet til at opføre dyr, der er nedlagt, fanget eller som er døde af andre årsager på hans jagtområde i løbet af jagtåret, på en liste over nedlagt vildt, idet der føres en særskilt liste for hvert jagtområde. I tilfælde, hvor der er udarbejdet én enkelt jagtplan for tilgrænsende jagtområder, foretages noteringen på en liste over nedlagt vildt […]

2. Til brug for at føre listen over nedlagt vildt er det hensigtsmæssigt at anvende den formular, der er udarbejdet af sammenslutningen af jægere i Kärnten. Ved udarbejdelsen af denne formular er det hensigtsmæssigt at tage hensyn til indholdet af og formålet med listen over nedlagt vildt.

[…]«

32 KrntJagdG’s § 68 har følgende ordlyd:

»1) Det er forbudt

[…]

19. at destruere fuglevildts reder eller æglægning eller at udtage æg uden tilladelse […] samt at forstyrre fuglevildtets ynglepladser i yngleperioden og i perioden med yngelpleje

[…]«

33 KrntJagdVO’s § 9 har følgende ordlyd:

»[…]

2) Nedennævnte vildt kan kun jages i de anførte perioder (jagtperioder), og de nyder således beskyttelse uden for disse perioder:

[…]

– tjur, fra den 10. til den 31. maj

– urfugl, fra den 10. til den 31. maj

[…]

– blishøne, fra den 16. august til den 31. januar

– skovsneppe, fra den 1. september til den 31. december og fra den 16. marts til den 10. april

– ringdue og tyrkerdue, fra den 1. august til den 31. december og fra den 16. marts til den 10. april

– sortkrage, fra den 1. juli til den 15. marts

– skovskade, fra den 1. juli til den 15. marts

– husskade, fra den 1. juli til den 15. marts.

[…]«

Oberösterreich

34 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 27, stk. 1 og 2, i lov om natur- og landskabsbeskyttelse for Oberösterreich (Oberösterreichisches Natur- und Landschaftsschutzgesetz 2001, LGBl (Oberösterreich) nr. 129/2001, herefter »Oö NSchG«), § 48, stk. 1-4, og § 60, stk. 3, i jagtloven for Oberösterreich (Oberösterreichisches Jagdgesetz, LGBl (Oberösterreich) nr. 32/1964, herefter »Oö JagdG«), § 5, stk. 2, og § 11 i artsbeskyttelsesbekendtgørelsen for Oberösterreich (Oberösterreichische Artenschutzverordnung, LGBl (Oberösterreich), nr. 73/2003, herefter »Oö ArtenschutzVO«) samt § 1 i bekendtgørelse om fredningstider for Oberösterreich (Oberösterreichische Schonzeitenverordnung, LGBl (Oberösterreich) nr. 30/1990, herefter »Oö SchonzeitenVO«).

35 Oö NSchG’s § 27 bestemmer:

»1. Vilde planter og svampe samt vilde dyr, der ikke jages, kan af delstatsregeringen ved bekendtgørelse gøres til genstand for særlig beskyttelse, for så vidt som deres art er sjælden eller truet i lokalområdet, eller artens bevarelse er begrundet i offentlige hensyn til at opretholde naturens balance, såfremt andre offentlige hensyn ikke har forrang for disse beskyttelseshensyn. Denne bestemmelse viger for enhver modstående lovbestemmelse.

2. I de i stk. 1 omhandlede bekendtgørelser bør det – idet der tages hensyn til artikel 5-7 og til artikel 9 i »fugledirektivet« samt til artikel 12 og 13 i »habitatdirektivet« – præciseres:

1) de arter, der er helt eller delvist beskyttede

2) beskyttelsesområde og beskyttelsesperiode

3) foranstaltninger, der har til formål at beskytte planter, svampe eller beskyttede dyrs afkom, det være sig i vild natur eller som følge af opdræt

4) foranstaltninger, der har til formål at beskytte planters, svampes eller beskyttede dyrs begrænsede levesteder.«

36 § 48 i Oö JagdG fastsætter:

»1) Med henblik på jagtforvaltningen […], skal jagt være udelukket i det omfang, det er nødvendigt, idet der tages hensyn til de behov, der er forbundet med landets særpræg. Delstatsregeringen fastsætter ved bekendtgørelse, efter at have hørt delstatens rådgivende udvalg i jagtspørgsmål, fredningsperioder for de forskellige vildtarter, idet der i givet fald sondres mellem alder og køn, eller forbyder helt jagt på visse vildtarter.

2) I fredningsperioden kan dyr af den berørte art hverken jages, indfanges eller dræbes.

3) Det er forbudt at fjerne, beskadige eller ødelægge fuglevildts æg og reder, dog er indehaveren af jagtretten berettiget til at indsamle fuglevildts æg til brug for kunstigt opdræt med henblik på at lade dem udruge.

4) Delstatsregeringen kan i løbet af fredningsperioden tillade fangst af vildt til brug for opdræt samt drab af vildt til brug for undersøgelse eller forskning.

[…]«

37 Oö JagdG’s § 60 bestemmer:

»[…]

3. I beboelses- og erhvervsejendomme samt i indhegnede private haver kan indehaveren indfange, dræbe eller tilegne sig […] høge, musvåger og spurvehøge, hvis det er nødvendigt for at hindre alvorlig skade, bl.a. på afgrøder, opdræt og andre former for ejendom.«

38 Oö ArtenschutzVO’s § 5 har følgende ordlyd:

»Følgende arter er beskyttet […]:

2) vilde fuglearter, der ikke jages, og som er hjemmehørende i Den Europæiske Unions medlemsstaters område i Europa (artikel 1 i direktiv 79/409/EØF) […] bortset fra husskade (Pica pica), skovskade (Garrulus glandarius), sortkrage (Corvus corone corone) og gråkrage (Corvus corone cornix)

[…]«

39 Oö ArtenschutzVO’s § 11 har følgende ordlyd:

»Selektiv indfangning af [enheder af] arter […] til brug for de traditionelle udstillinger af sangfugle kan kun tillades i forvaltningsdistriktet […] uden for fuglenes beskyttelsesområder (fugledirektivets artikel 4, stk. 1, fjerde punktum), og der kan kun gives tilladelse til at besidde sådanne arter i distrikterne […] og kun på følgende betingelser:

[…]«

40 Oö SchonzeitenVO’s § 1 bestemmer:

»1. Dyr, der kan jages, og som er nævnt nedenfor, kan ikke jages, indfanges eller dræbes i den anførte biologisk betingede fredningsperiode:

[…]

tjur, rackelhane, urfugl:

– hane, fra den 1. juni til den 30. april

– høne, hele året

[…]

skovsneppe, fra den 1. maj til den 30. september

[…]

2. Den første og den sidste dag i den biologisk betingede fredningsperiode er inkluderet i denne.«

Salzburg

41 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 3, § 54, stk. 1, § 59, § 60, stk. 3a og 4a, § 72, stk. 3, samt § 103 og 104 i jagtloven for Salzburg (Salzburger Jagdgesetz 1993, LGBl (Salzburg) nr. 100/1993, herefter »Sbg JagdG«), § 34 i naturbeskyttelsesloven for Salzburg (Salzburger Naturschutzgesetz 1999, LGBl (Salzburg) nr. 73/1999, herefter »Sbg NSchG«), og § 1 i bekendtgørelse om biologisk betingede fredningsperioder for Salzburg (Salzburger Schonzeiten-Verordnung, LGBl (Salzburg) nr. 53/1996, herefter »Sbg SchonzeitenVO«).

42 Sbg JagdG’s § 3 bestemmer:

»Jagtretten skal udøves med respekt af princippet om ansvarlig jagt […], med henblik på

a) at opretholde en sund bestand af forskellige arter af vildt, der er egnet til de foreliggende levesteder

b) at opretholde vildtets naturlige baser

c) ikke at påvirke de positive virkninger af de almene interesser, der er forbundet med skoven, navnlig derved at det pågældende vildt forhindres i at forvolde skade, der er til fare for skoven

d) ikke at påvirke de almene interesser, der er forbundet med beskyttelsen af naturen og landskaberne

e) at bevare de forskellige vilde planter i deres egenskab af at være en væsentlig del af den lokale natur og en del af det naturlige økosystem

f) i mindst muligt omfang at påvirke den forskriftsmæssige benyttelse af arealer til land- eller skovbrug.«

43 Sbg JagdG’s § 54 bestemmer:

»1) For de vildtarter, der er nævnt nedenfor, skal de biologisk betingede fredningsperioder fastsættes af delstatsregeringen ved bekendtgørelse: […] tjur, rackelhane, urfugl, fasan, ringdue, tyrkerdue, gråand, taffeland, troldand, sædgås, grågås, skovsneppe, blishøne, (sort)krage, gråkrage, ravn, husskade, skovskade, hættemåge, hejre og skarv. I løbet af de biologisk betingede fredningsperioder (herunder den første og den sidste dag) kan disse vildtarter ikke jages, indfanges eller dræbes […] Ved fastsættelsen af de biologisk betingede fredningsperioder skal der tages hensyn til de pågældende arters biologiske særpræg med henblik på deres permanente bevarelse samt land- og skovbrugets behov. De biologisk betingede fredningsperioder kan også fastsættes særskilt i forhold til alder og køn. For fuglearter, der i henhold til fugledirektivets bilag II […] ikke anses for at være arter, der kan jages i Østrig, kan der kun fastsættes jagtperioder, hvis betingelserne i § 104, stk. 4, er opfyldt. For alle fuglearter skal det påses, at den biologisk betingede fredningsperiode omfatter redetiden, de forskellige faser af yngletiden samt for trækkende arters vedkommende deres træk til redebygningsstedet.

[…]«

44 Sbg JagdG’s § 59 fastsætter:

»1. […] Desuden kan de [eksemplarer af] af vilde fuglearter, der ikke er nævnt i fugledirektivets bilag II som værende fugle, der kan jages i Østrig, kun nedlægges inden for rammerne af en jagtplan. Delstatsregeringen har beføjelse til at fastsætte i en bekendtgørelse, at visse andre vildtarter også kun kan jages inden for rammerne af en jagtplan, når det er nødvendigt for at opnå og bevare en vildtbestand i overensstemmelse med principperne i § 3 […]

2. Ved planlægningen af udtagningerne til jagtformål skal der altid tages hensyn til det antal dyr, der er nedlagt i tidligere år, det antal dyr, der er døde af naturlige årsager eller som følge af en ulykke, omfanget og udviklingen af de skader, som vildtet har påført skoven, samt vildtbestandens sundhedstilstand og sammensætning.

3. Delstatsregeringen fastsætter mere præcise bestemmelser, der er nødvendige for udarbejdelsen og vedtagelsen af jagtplanen […]«

45 Sbg JagdG’s § 60 har følgende ordlyd:

»[…]

3a. For så vidt angår de fuglearter, der er omhandlet i § 59, stk. 1, andet punktum, kan der ikke fastsættes et mindste antal af jagtudtagninger. Delstatsregeringen fastsætter i en bekendtgørelse under anvendelse af § 104, stk. 4, det højeste antal tilladte jagtudtagninger og deres fordeling mellem jagtområder. Før denne bekendtgørelse vedtages, skal jagtforeningen i Salzburg, fiskeriforeningen i Salzburg, landbrugs- og skovbrugskammeret i Salzburg samt delstatens miljøombudsmand høres. Det højeste antal tilladte jagtudtagninger fastsættes med henblik på at opnå og bevare en bestand af den berørte fugleart på delstatens område, der er i overensstemmelse med § 3, uden at der forårsages uacceptable skader.

[…]

4a. I den årlige jagtplan anføres for hver vildtart det højest tilladte antal udtagninger, det mindste antal [påbudte] udtagninger eller begge dele – idet de i givet fald opdeles efter køn og aldersgruppe – samt fordelingen af disse udtagninger mellem de forskellige jagtområder […]«

46 Sbg JagdG’s § 72 bestemmer:

»[…]

3. Anvendelsen af fælder med det formål at dræbe vildt er i princippet forbudt. Delstatsregeringen kan imidlertid beslutte at påbyde indehaverne af jagtretten eller bevaringsforeningerne at anvende sådanne fælder, når

a) menneskers liv eller sundhed er truet af vilde dyr, og denne fare ikke kan imødegås på anden vis, eller

b) offentlige hensyn, der kan ligestilles hermed, ikke kan varetages på anden vis.

[…]«

47 Sbg JagdG’s § 103 bestemmer:

»1. De vildtarter, der er nævnt nedenfor, nyder særlig beskyttelse på alle stadier af deres liv:

[…]

b) alle arter af fuglevildt.

2. Nedenstående beskyttelsesbestemmelser finder anvendelse på de vildtarter, der er omhandlet i stk. 1

a) enhver form for fangst af eller forsætligt drab på dyr, der er indfanget i naturen, er forbudt

b) forsætlig forstyrrelse af disse arter, bl.a. i yngle-, yngelpleje-, overvintrings- og trækperioden, er forbudt

c) forsætlig ødelæggelse, beskadigelse eller fjernelse af ynglepladser, reder eller rastepladser er forbudt

d) indsamling af æg i naturen og besiddelse af disse, selv i tom tilstand, er forbudt

e) besiddelse, transport, handel eller bytte såvel som udbud til salg af levende eller døde dyr […], der er blevet udtaget i naturen, er forbudt; dette forbud gælder også for ethvert produkt, der er fremstillet af dyret, samt enhver anden vare, hvis det af et ledsagedokument, emballagen, et mærke, en etiket eller på anden måde fremgår, at der er tale om dele eller produkter af det pågældende dyr

f) salg af enheder, levende eller døde, af arter […], der er blevet indfanget i naturen, er forbudt, såvel som transport af disse, besiddelse med henblik på salg og udbydelse til salg af sådanne enheder; dette forbud finder tilsvarende anvendelse på genkendelige dele af disse dyr og på produkter, der er fremstillet af disse.

3. Når indgreb i forbindelse med drift af land- eller skovbrug truer æglægningen, kan indehaveren af jagtretten flytte eller fjerne dem med henblik på kunstig udrugning, såfremt æglægningen ikke kan reddes på anden vis.«

48 Sbg JagdG’s § 104 fastsætter:

»[…]

4. Myndigheden kan meddele øvrige dispensationer fra forbuddene i § 103, stk. 2, når dette ikke vil udgøre en fare for den pågældende vilde arts bestand, og der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning for at opnå det tilsigtede formål. Sådanne dispensationer kan kun meddeles under henvisning til følgende formål:

a) beskyttelse af andre vilde dyr og planter og bevaring af deres naturlige levesteder

b) for at hindre omfattende skader på afgrøder, besætninger, skove, fiskeriområder samt, hvad angår hårvildt, på anden form for ejendom

c) af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed eller, hvad angår hårvildt, af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, navnlig af social og økonomisk art, eller knyttet til gavnlige virkninger på miljøet

d) med henblik på forskning og undervisning

e) med henblik på forøgelse af bestanden af disse arter eller genudsætning heraf samt nødvendigt opdræt med henblik herpå

f) handel med et begrænset antal dyr (eller dele af dyr eller produkter fremstillet af dyr) og fuglevildtarter, hvor fangst eller drab er tilladt i medfør af stk. 1.«

49 Sbg NSchG’s § 34 har følgende ordlyd:

»1. De kompetente myndigheder på naturbeskyttelsesområdet kan efter ansøgning meddele dispensation fra de […] fastsatte forbud. Tilladelse kan herefter […] kun gives til foranstaltninger, der har et af følgende formål:

[…]

2) fremstilling af drikkevarer

[…]

3. De i stk. 1 nævnte dispensationer meddeles kun, såfremt formålet med det pågældende indgreb ikke kan opnås på tilfredsstillende vis ved andre midler, og såfremt de bestande af dyre- og plantearter, der findes i området, ikke påvirkes negativt af indgrebet.«

50 Sbg SchonzeitenVO’s § 1 bestemmer:

»For de arter, der er nævnt nedenfor, fastsættes de biologisk betingede fredningsperioder – der indbefatter den første og den sidste dag – således:

Vildtart Biologisk betinget fredning

[…]

Tjur 1.6. – 30.4.

Rackelhane 16.6. – 30.4.

Urfugl 16.6. – 30.4.

[…]

Skovsneppe 1.1. – 28.2.

16.4. – 30.9.

[…]«

Tyrol

51 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 1, stk. 1, i gennemførelsesbekendtgørelsen til jagtloven for Tyrol (Zweite Durchführungsverordnung zum Tiroler Jagdgesetz 1983, LGBl (Tirol) nr. 16/1995, herefter »DurchfVO Tiroler JagdG«) og § 4, stk. 3, i bekendtgørelsen om naturbeskyttelse i Tyrol (Tiroler Naturschutzverordnung 1997, LGBl (Tirol) nr. 95/1997, herefter »Tiroler NSchVO«).

52 DurchfVO Tiroler JagdG’s § 1 bestemmer:

»1. Med forbehold af modstående bestemmelser […] kan de vildtarter, der er anført nedenfor, kun jages i de anførte perioder (jagtperioder):

[…]

9) tjur, i ulige år fra den 1. til den 15. maj

10) urfugl, fra den 10. til den 31. maj

[…]«

53 Tiroler NSchVO’s § 4 bestemmer:

»[…]

2. Det er forbudt

a) at forstyrre, forfølge, indfange, indehave, opbevare i levende eller død tilstand, transportere, tilbyde, udbyde til salg, erhverve eller forsætligt dræbe beskyttede fuglearter

[…]

3) Forbuddet i stk. 2, litra a), gælder ikke for bortjagning af krager, stære og solsorte fra landbrugs- og skovbrugsområder samt private haver.«

Vorarlberg

54 Det drejer sig om § 27, stk. 1, i bekendtgørelsen om jagt i Vorarlberg (Vorarlberger Jagdverordnung, LGBl (Vorarlberg) nr. 24/1995, herefter »Vlbg JagdVO«), der bestemmer:

»1) Følgende fugle kan jages i nedennævnte perioder, inklusiv første og sidste dag:

[…]

c) urfugl 11.5. – 31.5.

[…]«

Wien

55 Det drejer sig om følgende bestemmelser: § 69, stk. 1, i jagtloven for Wien (Wiener Jagdgesetz, LGBl (Wien) nr. 6/1948, herefter »Wiener JagdG«) og § 1, stk. 1, i bekendtgørelsen om biologisk betingede fredningsperioder for Wien (Wiener Schonzeitenverordnung, LGBl (Wien) nr. 26/1975, herefter »Wiener SchonzeitenVO«).

56 Wiener JagdG’s § 69 bestemmer:

»1. I en bekendtgørelse fastsættes under hensyntagen til landbrugets behov og i overensstemmelse med principperne om god jagtforvaltning biologisk betingede fredningsperioder for de forskellige dyrearter, der kan jages […], idet der eventuelt sondres efter alder og køn. I den biologisk betingede fredningsperiode kan vildtet ikke forfølges, indfanges eller dræbes. Den første og den sidste dag er omfattet af den biologisk betingede fredningsperiode.

[…]«

57 § 1 i Wiener SchonzeitenVO bestemmer:

»1) De dyr, der kan jages, og som er nævnt nedenfor, kan ikke forfølges, indfanges eller dræbes i følgende biologiske fredningsperioder:

[…]

12. skovsneppe, fra den 16. april til den 15. oktober

[…]«

Den administrative procedure

58 Den 13. april 2000 fremsendte Kommissionen en åbningsskrivelse til Republikken Østrig vedrørende en række love og administrative bestemmelser i denne medlemsstats delstater, der efter Kommissionens opfattelse ikke opfyldte kravene til en fuldstændig og korrekt gennemførelse af direktivet.

59 Republikken Østrig svarede ved skrivelse af 26. juli 2000, hvori medlemsstaten oplyste, at visse bestemmelser var blevet ændret, idet den samtidig bestred Kommissionens standpunkt, hvorefter direktivet ikke var blevet korrekt gennemført.

60 Den 17. oktober 2003 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Republikken Østrig til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder. Det fremgår af denne udtalelse, at Kommissionen frafaldt visse klagepunkter, som den oprindeligt havde anført.

61 Ved skrivelse af 23. december 2003 besvarede Republikken Østrig den nævnte udtalelse, idet medlemsstaten anførte, at andre lovmæssige og administrative ændringer i overensstemmelse med Kommissionens retsopfattelse var påtænkt, idet den samtidig fastholdt en række argumenter til støtte for det standpunkt, den havde givet udtryk for i sit svar på åbningsskrivelsen.

62 På denne baggrund har Kommissionen besluttet at anlægge denne sag.

Retsforhandlingerne for Domstolen

63 I stævningen anførte Kommissionen 39 klagepunkter til støtte for traktatbrudssøgsmålet mod Republikken Østrig.

64 I svarskriftet anerkendte Republikken Østrig 13 af disse klagepunkter som berettigede. Medlemsstaten vedgik desuden, at to andre klagepunkter var delvist berettigede.

65 Under retsforhandlingerne for Domstolen frafaldt Kommissionen helt eller delvist flere klagepunkter, idet den fandt, at visse bestemmelser i direktivet i mellemtiden var blevet korrekt gennemført i visse delstater.

66 På retsforhandlingernes nuværende trin vedrører sagen imidlertid gennemførelsen af de samme bestemmelser som dem, der var anført i stævningen.

Om søgsmålet

Om de klagepunkter, der ikke bestrides

Genstanden for Kommissionens klagepunkter

– Tilsidesættelse af direktivets artikel 1, stk. 1 og 2, i Kärnten, i Niederösterreich og i Steiermark

67 Kommissionen har anført, at det fremgår af bilag 1 vedrørende § 1 i bekendtgørelse om dyrebeskyttelse i Kärnten (Kärntner Tierartenschutzverordnung, herefter »KtaSchVO«), at sortkrage, gråkrage, skovskade, allike, husskade, gråspurv og klippedue ikke er beskyttede arter, selv om det drejer sig om vilde fugle. Den beskyttelse, der kræves efter direktivet, skal imidlertid i princippet omfatte alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa.

68 Kommissionen har endvidere anført, at det i henhold til § 3, stk. 5, i bekendtgørelse om beskyttelse af planter og vilde dyr i Niederösterreich (Niederösterreichische Verordnung über den Schutz wildwachsender Pflanzen und freilebender Tiere, herefter »Nö NSchVO«) kun er »hjemmehørende« fuglearter, der er fuldt beskyttet. Desuden er fem arter, der falder ind under denne kategori, nemlig sortkrage, gråkrage, allike, gråspurv og klippedue, udelukket fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivet.

69 Kommissionen har gjort gældende, at stær, gråspurv, klippedue og ravn i henhold til § 4 i bekendtgørelse om naturbeskyttelse i Steiermark (Steiermärkische Naturschutzverordnung, herefter »Stmk NSchVO«) mellem den 1. juli og den 31. januar er udelukket fra den beskyttelse, der kræves efter direktivet, selv når der er tale om hjemmehørende arter.

– Tilsidesættelse af direktivets artikel 5 i Kärnten, i Niederösterreich og i Steiermark

70 Kommissionen har bemærket, at det følger af bilag 1 til KtaSchVO, at sortkrage, gråkrage, skovskade, allike, husskade, gråspurv og klippedue ikke er beskyttet som fastsat i direktivet.

71 Kommissionen har endvidere anført, at det i henhold til Nö NschVO’s § 3, stk. 5, kun er »hjemmehørende« fuglearter, der er beskyttet. Desuden er fem af disse arter, nemlig sortkrage, gråkrage, allike, gråspurv og klippedue, udelukket fra den beskyttelsesordning, der kræves efter direktivet. Desuden finder den generelle beskyttelsesordning i Nö NschVO’s § 18, stk. 4 og 5, ikke anvendelse på disse arter.

72 Kommissionen har gjort gældende, at § 13e i lov om naturbeskyttelse for Steiermark (Steiermärkisches Naturschutzgesetz) bestemmer, at der skal vedtages bekendtgørelser om beskyttelse af de fugle, der er omfattet af direktivet. Der er imidlertid ikke vedtaget nogen bekendtgørelse med hjemmel i denne bestemmelse. Desuden er stær, gråspurv, klippedue og ravn kun beskyttet fra den 1. februar til den 30. juni, selv når der er tale om hjemmehørende arter.

– Tilsidesættelse af direktivets artikel 7, stk. 1, i Niederösterreich

73 Kommissionen har bemærket, at det følger af Nö NschVO’s § 3, stk. 5, samt § 4, stk. 1 og 2, at sortkrage, gråkrage, allike og gråspurv er helt udelukket fra den beskyttelse, der kræves efter direktivet, hvilket også delvist gælder for skovskade og husskade. Denne bekendtgørelse udgør imidlertid en tilsidesættelse af direktivets artikel 7, stk. 1, der bestemmer, at kun de arter, der er opført i direktivets bilag II, kan jages.

– Tilsidesættelse af direktivets artikel 7, stk. 4, i Steiermark

74 Kommissionen har understreget, at § 49, stk. 1, i jagtloven for Steiermark (Steiermärkisches Jagdgesetz, herefter »Stmk JagdG«), sammenholdt med § 1, stk. 1, i bekendtgørelse om jagtperioder for Steiermark (Steiermärkische Jagdzeitenverordnung), fastsætter jagtperioder, der er uforenelige med direktivets bestemmelser med hensyn til et bestemt antal arter, nemlig tjur (fra den 1. til den 31. maj i stedet for fra den 1. oktober til den 28. februar), urfugl (fra den 1. til den 31. maj i stedet for fra den 21. september til den 31. marts) og skovsneppe (fra den 16. marts til den 15. april og fra den 1. september til den 31. december i stedet for fra den 11. september til den 19. februar).

– Tilsidesættelse af direktivets artikel 9, stk. 1 og 2, i Steiermark

75 Kommissionen er af den opfattelse, at Stmk JagdG’s § 62, stk. 2, og Stmk NschVO’s § 5, stk. 1, ikke respekterer bestemmelserne i direktivets artikel 9, eftersom der ved de nævnte nationale bestemmelser er indført en generel undtagelse fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivet med hensyn til fjernelse eller flytning af de beskyttede arters reder og ynglesteder i private haver og bygninger.

76 Republikken Østrig har oplyst, at de nødvendige ændringer med henblik på at bringe samtlige ovennævnte nationale retsakter i overensstemmelse med direktivets bestemmelser er under forberedelse.

Domstolens bemærkninger

77 Hvad angår Kommissionens klagepunkt om, at beskyttelsesordningen for klippeduer i Kärnten ikke er forenelig med direktivets artikel 5, bemærkes, at det fremgår af stævningens punkt 44, at denne art er omfattet af direktivets bestemmelser, hvorimod det fremgår af stævningens punkt 47, at den nævnte art ikke henhører under de vilde fugle.

78 Stævningen er således selvmodsigende på dette punkt, og den opfylder derfor ikke kravene i procesreglementets artikel 38, stk. 1, litra c). Søgsmålet skal således afvises for så vidt angår beskyttelsesordningen for klippeduer i Kärnten.

79 Desuden bemærkes, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, ifølge fast retspraksis skal vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og ændringer af forholdene i tiden derefter kan ikke tages i betragtning af Domstolen (jf. bl.a. dom af 30.5.2002, sag C-323/01, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 4711, præmis 8, og af 27.10.2005, sag C-23/05, Kommissionen mod Luxembourg, Sml. I, s. 9535, præmis 9).

80 Henset til, at den begrundede udtalelse blev meddelt Republikken Østrig den 17. oktober 2003, og henset til fristen i denne udtalelse, skulle de berørte nationale bestemmelser være i overensstemmelse med direktivets bestemmelser senest den 17. december 2003.

81 Det fremgår imidlertid af Republikken Østrigs bemærkninger vedrørende årsagerne til ovennævnte traktatbrud, at medlemsstaten medgiver, at de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktivet på de omhandlede punkter ikke blev vedtaget inden for den fastsatte frist.

82 Kommissionen må således gives medhold i sit søgsmål hvad angår de nævnte klagepunkter, bortset fra klagepunktet om beskyttelsesordningen for klippeduer i Kärnten, der afvises.

De bestridte klagepunkter

Tilsidesættelse af direktivets artikel 1, stk. 1 og 2, i Burgenland og Oberösterreich

– Burgenland





Parternes argumenter

83 Kommissionen har anført, at det fremgår af Bgld NSchLPflG’s § 16, stk. 1, litra b), at alle vildtlevende fuglearter er beskyttet med undtagelse af stæren under de i Bgld JagdG’s § 88a fastsatte betingelser. Stæren er imidlertid en af de arter, der skal beskyttes i medfør af direktivets artikel 1.

84 Kommissionen er ligeledes af den opfattelse, at Bgld JagdG’s § 88a, stk. 2, ikke gør udstedelsen af en bekendtgørelse afhængig af, at undtagelsesbetingelserne i direktivets artikel 9 er opfyldt.

85 Republikken Østrig har anført, at stæren principielt ikke er en art, der kan jages i Burgenland. Delstatslovgiver har imidlertid – henset til den betydelige skade, som denne art tilføjer vindyrkningen – fundet det nødvendigt at vedtage undtagelsesbestemmelser i medfør af direktivets artikel 9, stk. 1, litra a). Det er således kun tilladt at drive jagt på stære mellem den 15. juli og den 30. november.

86 Den beskyttelse af vindyrkningen, der er nævnt i Bgld JagdG’s § 88a, stk. 1, opfylder ifølge den østrigske regering formålet med den nævnte direktivbestemmelse. Betingelsen om, at der ikke må forefindes nogen anden tilfredsstillende løsning, er desuden opfyldt, idet stærekolonier på op til 50 000 fugle hvert år invaderer regionens vinmarker, og de traditionelle midler til at jage dem væk har vist sig at være utilstrækkelige.

Domstolens bemærkninger

87 Indledningsvis bemærkes dels, at det fremgår af direktivets artikel 1, at direktivet har til formål at beskytte alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, og at det omhandler bevarelse, forvaltning og regulering af de pågældende arter, dels at effektiv beskyttelse af fuglene er et typisk grænseoverskridende miljøproblem, som medlemsstaterne har et fælles ansvar for (jf. i denne retning dom af 8.7.1987, sag 247/85, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 3029, præmis 6).

88 Direktivets artikel 1 udgør således ikke en programerklæring, men en bindende retsregel, der skal gennemføres i medlemsstaternes retsorden.

89 Domstolen har i denne forbindelse præciseret, at det for gennemførelsen af et direktiv i national ret ikke er absolut nødvendigt formelt og ordret at gentage direktivets bestemmelser i udtrykkelige specielle lovbestemmelser, men at det er tilstrækkeligt, at der foreligger en generel retlig ramme, der giver en sikker hjemmel for, at direktivet anvendes fuldt ud på en tilstrækkelig og præcis måde (jf. bl.a. dom af 27.4.1988, sag 252/85, Kommissionen mod Frankrig, Sml. s. 2243, præmis 5).

90 Med hensyn til Kommissionens klagepunkt må det imidlertid konstateres, at Burgenlands lovgivning fuldstændigt afskærer stæren, der som art er omfattet direktivets artikel 1, fra beskyttelsen af vilde fugle i perioden mellem den 15. juli og den 30. november.

91 Som generaladvokaten imidlertid har bemærket i punkt 10 i forslaget til afgørelse, forholder det sig således, at uanset om de omtvistede nationale bestemmelser gyldigt kunne vedtages i medfør af direktivets artikel 9, stk. 1, litra a), tredje led, er en fuldstændig udelukkelse af en bestemt art fra beskyttelsesordningen i direktivets artikel 1, selv i en kort, men dog anseelig periode, uforenelig med denne artikel.

92 I denne forbindelse skal det tilføjes, at en punktlig gennemførelse af direktivet er af særlig betydning i et tilfælde som det foreliggende, hvor forvaltningen af det fælles eje er betroet medlemsstaterne på deres respektive territorier (jf. dom af 8.7.1987, sag 262/85, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 3073, præmis 9, og af 7.12.2000, sag C-38/99, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 10941, præmis 53).

93 Det følger heraf, at de lovbestemmelser i Burgenland, der er omfattet af Kommissionens foreliggende klagepunkt, er uforenelige med direktivets artikel 1, stk. 1 og 2.

94 Kommissionens klagepunkt bør følgelig tages til følge.

– Oberösterreich





Parternes argumenter

95 Kommissionen har anført, at Oö NSchG’s § 27, stk. 1, gør beskyttelsen af vilde dyr afhængig af dels, at der vedtages en gennemførelsesbekendtgørelse, dels at en række betingelser er opfyldt. Direktivets artikel 1 fastsætter imidlertid en forpligtelse til at beskytte alle vildtlevende fuglearter. Desuden udelukkes husskade, skovskade, sortkrage og gråkrage i henhold til Oö ArtenschutzVO’s § 5, nr. 2, fuldstændigt fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i denne bestemmelse.

96 Republikken Østrig har fremhævet, at der i Oö NSchG’s § 27, stk. 2, er fastsat en lovbestemt ordning med beskyttelse af planter og dyr, der opfylder direktivets krav.

97 Medlemsstaten har tilføjet, at der i direktivet sondres mellem hjemmehørende og fremmede arter, og at der er knyttet retsvirkninger til denne sondring. Direktivets artikel 11 kræver nemlig, at der føres kontrol med indførelsen af fremmede arter for at beskytte den lokale flora og fauna.

Domstolens bemærkninger

98 Det bemærkes for det første, at Domstolen i præmis 22 i dommen af 8. juli 1987 i sagen Kommissionen mod Belgien fastslog, at medlemsstaterne skal sørge for, at den med direktivet tilsigtede beskyttelse gælder for alle de fuglearter, der i vild tilstand har deres naturlige ophold på en medlemsstats europæiske område.

99 De beskyttelsesforanstaltninger, medlemsstaterne skal træffe i medfør af direktivets artikel 1, skal følgelig ligeledes omfatte vilde fugle, hvis naturlige levesteder ikke er på den pågældende stats område, men på en anden eller på andre medlemsstaters område (jf. i denne retning dommen af 8.7.1987 i sagen Kommissionen mod Belgien, præmis 22, og dom af 8.2.1996, sag C-149/94, Vergy, Sml. I, s. 299, præmis 17 og 18).

100 Med hensyn til Kommissionens klagepunkt må det konstateres, at den beskyttelsesordning, der er indført ved Oö NSchG’s § 27, stk. 1 og 2, bl.a. den gennemførelsesbeføjelse, der er indrømmet den myndighed, der har lovgivningskompetencen, ledsages af adskillige betingelser vedrørende de omhandlede arters biologiske særpræg. Desuden udelukker Oö ArtenschutzVO’s § 5, nr. 2, fuldstændigt en række arter fra direktivets anvendelsesområde.

101 For så vidt angår Republikken Østrigs argument, der er støttet på direktivets artikel 11, bemærkes, at denne bestemmelse blot fastsætter en specifik forpligtelse for medlemsstaterne til at påse, at der ved indførelse af fuglearter, som ikke i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, ikke tilføjes den lokale flora og fauna nogen skade.

102 Denne bestemmelse kan følgelig ikke anses for at udgøre et retsgrundlag for at fravige de beskyttelsesforpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i medfør af direktivets artikel 1, hvilken bestemmelse gælder for alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, nemlig for så vidt angår hver af disse stater, såvel de dér hjemmehørende arter som de, der kun forefindes i andre medlemsstater.

103 Således som det fremgår af præmis 15 i dommen af 27. april 1988 i sagen Kommissionen mod Frankrig, medfører en effektiv beskyttelse af vilde fugle overalt i Fællesskabet på fuglenes opholdssteder eller under trækket nemlig, at national lovgivning, der fastlægger beskyttelsen af vilde fugle på grundlag af den nationale fauna, vil være i strid med direktivet.

104 Det følger heraf, at direktivets artikel 1, stk. 1 og 2, ikke er blevet korrekt gennemført i Oberösterreich.

105 Kommissionens klagepunkt i denne forbindelse bør følgelig tages til følge.

Tilsidesættelse af direktivets artikel 5 i Burgenland, Kärnten og Oberösterreich

– Burgenland





Parternes argumenter

106 Kommissionen hævder, at den ordning vedrørende stæren, der er fastsat i Bgld NSchLPflG’s § 16, stk. 1, litra b), og i Bgld JagdG’s § 88a, ikke tilsikrer denne art en beskyttelse, der er i overensstemmelse med direktivets artikel 5, i hvert fald ikke hele året.

107 Kommissionen har ligeledes gjort gældende, at ifølge Bgld ArtenschutzVO’s § 6 berører bekendtgørelsens bestemmelser ikke udøvelse af jagt og fiskeri. Denne bestemmelse tillader således forsætlig beskadigelse af de beskyttede arters reder, ynglepladser, hvile- og overvintringsområder.

108 Republikken Østrig har anført, at delstatslovgiver har fastsat undtagelsesbestemmelser som følge af den betydelige skade, som den pågældende art tilføjer vindyrkningen.

109 Medlemsstaten har gjort gældende, at beskyttelsen af denne art er tilsikret på alle udviklingsstadier, herunder på ægstadiet. Hvad angår Bgld ArtenschutzVO’s § 6 kan dens sidste punktum ikke fortolkes på en sådan måde, at der indføres en generel undtagelse til fordel for jagt og fiskeri.

Domstolens bemærkninger

110 Det bemærkes indledningsvis, at beskyttelsesordningen i direktivets artikel 5 i overensstemmelse med bestemmelsens første punktum udstrækker sig til alle de fuglearter, der er omfattet af direktivets artikel 1. Den nævnte ordning indeholder bl.a. et forbud mod at dræbe, indfange eller forsætligt forstyrre de beskyttede fuglearter.

111 Således som det er blevet konstateret i denne doms præmis 90 og 91, er den omstændighed, at stæren er fuldstændigt udelukket fra direktivets beskyttelsesordning mellem den 15. juli og den 30. november, uforenelig med direktivets artikel 1.

112 De indgreb, der tillades i kraft af de bestemmelser, der er omhandlet i denne doms præmis 106, er følgelig ligeledes uforenelige med de forbud, der er fastsat i direktivets artikel 5.

113 Hvad angår de årsager til at fastsætte undtagelser, som Republikken Østrig har henvist til, er det korrekt, at forebyggelse af skader på vindyrkningen i princippet kan berettige undtagelsesforanstaltninger i medfør af direktivets artikel 9, stk. 1, litra a), tredje led.

114 Denne sidstnævnte bestemmelse giver imidlertid ikke hjemmel til, at en art – selv i en afgrænset periode – fuldstændigt kan afskæres fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivet.

115 Den omstændighed, at en fugleart helt afskæres fra at nyde godt af beskyttelsesordningen i henhold til direktivet – selv i en afgrænset periode – kan nemlig bringe selve artens overlevelse i fare. Det er således kun under overholdelse af kravene i direktivets artikel 9, stk. 2, at medlemsstaterne har adgang til at fastsætte undtagelser fra ordningen med beskyttelse af vilde fugle.

116 Hvad angår beskyttelse af reder, ynglepladser, hvile- og overvintringsområder bemærkes, at de berørte genstande og steder falder ind under anvendelsesområdet for den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivets artikel 5, navnlig i bestemmelsens litra b)-d).

117 For så vidt angår den omtvistede lovgivning bemærkes, at det i henhold til Bgld NSchLPflG’s § 16, stk. 4, er forbudt at jage, forstyrre, indfange, transportere, holde i fangenskab, såre, dræbe, opbevare eller fjerne de beskyttede dyr.

118 Det skal imidlertid anføres, at en gennemførelsesbekendtgørelse i henhold til samme lovs § 16, stk. 2, litra d), skal udpege de arter, som er omfattet af forbuddet mod fjernelse, beskadigelse eller ødelæggelse af reder, samt af parringsområder, yngleområder, hvile- og overvintringsområder.

119 Det må imidlertid konstateres, at Bgld NSchLPflG’s § 16, stk. 2, sammenholdt med stk. 4, således som generaladvokaten har fremhævet i punkt 26 i forslaget til afgørelse, bevirker en manglende beskyttelse af en række arter, hvorfor disse bestemmelser må anses for at være uforenelige med direktivets artikel 5.

120 Det skal endvidere tilføjes, at bestemmelserne i Bgld ArtenschutzVO ikke afhjælper den manglende gennemførelse. Forbuddene i denne bekendtgørelses § 2 vedrører nemlig kun et mindre antal arters – og således ikke alle de beskyttede arters – redepladser, ynglepladser, hvile- og overvintringsområder.

121 Det fremgår desuden af den nævnte bekendtgørelses § 6, at de pågældende beskyttelsesforanstaltninger ikke finder anvendelse for jagt og fiskeri.

122 Sådanne aktiviteter kan imidlertid skade de beskyttede områder og genstande, der er omfattet af direktivets artikel 5, litra b)-d).

123 Da Republikken Østrig ikke har fremsat nogen argumenter, der kan berettige den omhandlede retlige ordning, må det anses for godtgjort, at der foreligger et traktatbrud på dette punkt.

124 Kommissionen må således gives medhold i sit klagepunkt om tilsidesættelse af direktivets artikel 5 for så vidt angår samtlige omtvistede bestemmelser i Burgenland.

– Kärnten





Parternes argumenter

125 Kommissionen har fremhævet, at KrntJagdG’s § 68, stk. 1, ikke gennemfører de forbud, der er fastsat i direktivets artikel 5, litra a) og e). I § 68, stk. 1, fastsættes nemlig kun forbud for så vidt angår reder og ynglepladser. KrntJagdG’s § 51, stk. 4a, sikrer endvidere heller ikke gennemførelsen af ovennævnte direktivbestemmelser.

126 Republikken Østrig hævder, at samtlige de lovbestemmelser, der finder anvendelse i Kärnten, sikrer opretholdelse af et forbud mod at forstyrre fuglevildtets ynglepladser. Det er ligeledes forbudt at destruere disse arters reder og æglægning og at indsamle æg uden tilladelse.

Domstolens bemærkninger

127 Det bemærkes, at ordningen i KrntJagdG’s § 68, stk. 1, ganske vist indeholder beskyttelsesforanstaltninger for så vidt angår reder, æglægning, æg og fuglevildtets ynglepladser, men der er ikke fastsat en forpligtelse til at påse, at de fugle, der er omfattet af direktivets artikel 1, ikke dræbes, indfanges eller besiddes, således som det kræves efter direktivets artikel 5, litra a) og e).

128 Det bemærkes ligeledes, at KrntJagdG’s § 51, stk. 4a, heller ikke sikrer, at disse direktivbestemmelser gennemføres, idet bestemmelsen blot opstiller en række undtagelser fra den generelle beskyttelse, der følger af forbuddet mod jagtudøvelse i bestemmelsens stk. 1.

129 Det må således konstateres, at de forbud, der foreskrives i direktivets artikel 5, litra a) og e), nemlig forbuddet mod at dræbe, indfange og opbevare beskyttede fugle, ikke genfindes i de nationale bestemmelser, der er omtalt i denne doms præmis 125.

130 Kommissionens klagepunkt bør følgelig tages til følge på dette punkt.

– Oberösterreich





Parternes argumenter

131 Kommissionen er af den opfattelse, at Oö NSchG’s § 27, stk. 1, indeholder foranstaltninger, der har karakter af en programerklæring, og som er begrænset til hjemmehørende arter. Den deri fastsatte bemyndigelse til at regulere ved bekendtgørelse opstiller nemlig bl.a. som betingelse for beskyttelsen, at den berørte art er sjælden i lokalområdet, at arten er udryddelsestruet, eller at dens bevarelse er begrundet i offentlige hensyn.

132 Kommissionen har tilføjet, at husskade, skovskade, sortkrage og gråkrage i henhold til Oö ArtenschutzVO’s § 5, stk. 2, er fuldstændigt udelukket fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i denne bestemmelse.

133 Republikken Østrig har fremhævet, at det i Oö NSchG’s § 27, stk. 2, er bestemt, at beskyttelse af planter og dyr skal ske ved bekendtgørelse, idet der bl.a. tages hensyn til direktivets artikel 5-7 og 9. Lovgivers hensigt kan på ingen måde svækkes ved henvisningen til Oö NSchG’s § 27, stk. 1.

134 Medlemsstaten har tilføjet, at der i direktivet sondres mellem hjemmehørende og fremmede arter, og at der er knyttet retsvirkninger til denne sondring. Direktivets artikel 11 kræver nemlig, at der føres kontrol med indførelsen af fremmede arter for at beskytte den lokale flora og fauna.

Domstolens bemærkninger

135 Det bemærkes indledningsvis, at anvendelsesområdet for direktivets artikel 5 – således som det fremgår af denne doms præmis 110 – omfatter samtlige de arter, der er nævnt i direktivets artikel 1. Udelukkelsen af husskade, skovskade, sortkrage og gråkrage fra den artsbeskyttelsesordning, der finder anvendelse i Oberösterreich, er følgelig ikke i overensstemmelse med direktivet.

136 Den omstændighed, at man begrænser antallet af beskyttede arter som følge af visse betingelser, der vedrører arternes biologiske særpræg og offentlige hensyn, er ligeledes uforenelig med direktivet.

137 Republikken Østrigs argument om, at den myndighed, der har lovgivningskompetencen, skal respektere direktivets bestemmelser, kan ikke ændre denne konklusion. Det er nemlig tilstrækkeligt blot at henvise til, at denne myndigheds gennemførelse i overensstemmelse med bestemmelserne i et direktiv ikke i sig selv kan frembyde den klarhed og præcision, der er nødvendig for at overholde kravet om retssikkerhed (jf. i denne retning dom af 19.9.1996, sag C-236/95, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 4459, præmis 12 og 13, og af 10.5.2001, sag C-144/99, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. I, s. 3541, præmis 21).

138 Medlemsstatens argument, der er støttet på direktivets artikel 11, kan heller ikke tiltrædes. Som det fremgår af denne doms præmis 101 og 102, kan denne bestemmelse nemlig ikke anses for at udgøre et retsgrundlag for at fravige de beskyttelsesforpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i medfør af direktivets artikel 1.

139 Klagepunktet om tilsidesættelse af direktivets artikel 5 i Oberösterreich bør således tages til følge.

Tilsidesættelse af direktivets artikel 6, stk. 1, i Oberösterreich

– Parternes argumenter

140 Kommissionen har gjort gældende, at husskade, sortkrage og gråkrage i henhold til Oö ArtenschutzVO’s § 5, stk. 2, er udelukket fra den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 1.

141 Republikken Østrig har anført, at de pågældende arter er blevet udeladt fra den liste over fugle, der kan jages i Østrig i kraft af direktivets bilag II, skønt eksperterne er enige om, at det er relevant for Østrig at medtage disse arter i dette bilag.

– Domstolens bemærkninger

142 Det bemærkes, at direktivets artikel 6, stk. 1, bestemmer, at medlemsstaterne for samtlige i direktivets artikel 1 omhandlede fuglearter skal forbyde salg, transport med henblik på salg og besiddelse med henblik på salg samt udbud til salg af levende og døde fugle.

143 Hvad angår det af Kommissionen fremsatte klagepunkt må det konstateres, at den omstændighed, at de ovennævnte arter udelukkes fra anvendelsesområdet for Oö ArtenschutzVO’s § 5, stk. 2, gør det muligt at drive handel med fugle, hvilket er forbudt i medfør af direktivets artikel 6, stk. 1.

144 Under disse omstændigheder er Republikken Østrigs argumenter vedrørende relevansen af direktivets bilag II uden betydning.

145 Det pågældende bilag angår direktivets artikel 7, der omhandler situationen for de arter, der kan drives jagt på, og ikke den beskyttelsesordning, der er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 1.

146 Uanset hvilken jagtordning der finder anvendelse, er medlemsstaterne således forpligtet til at sørge for gennemførelse af de handelsforbud, der er opstillet i denne sidstnævnte bestemmelse.

147 Det fremgår imidlertid af ovenstående, at de nævnte forbud ikke er blevet iværksat i Oberösterreich for så vidt angår de tre ovenfor omhandlede fuglearter.

148 Der må således gives Kommissionen medhold på dette punkt.

Tilsidesættelse af direktivets artikel 7, stk. 1, i Kärnten og i Oberösterreich

– Kärnten





Parternes argumenter

149 Kommissionen har gjort gældende, at sortkrage, skovskade og husskade i henhold til KrntJagdVO’s § 9, stk. 2, kan jages fra den 1. juli til den 15. marts. Denne ordning er imidlertid uforenelig med direktivets forskrifter med hensyn til jagt.

150 Republikken Østrig har fremhævet, at fællesskabslovgiver har undladt i bilag II/2 til direktivet at medtage kragefugle (Corvidae) på listen over arter, der kan jages på Republikken Østrigs område.

– Domstolens bemærkninger

151 Det bemærkes, at de i bilag II/2 nævnte arter i medfør af direktivets artikel 7, stk. 1 og 3, kan jages i overensstemmelse med den nationale lovgivning i de medlemsstater, hvorunder de er angivet.

152 Det er imidlertid ubestridt, at de arter, der er omfattet af Kommissionens klagepunkt, ikke er opført blandt de fuglearter, der kan jages i Østrig i henhold til bilag II/2.

153 Fastsættelse af en jagtperiode for disse arter er følgelig uforenelig med direktivets artikel 7, stk. 1.

154 Det bemærkes, at Republikken Østrigs argument om, at fællesskabslovgiver angiveligt har gjort sig skyldig i en undladelse for så vidt angår indholdet af bilag II/2, og den omstændighed, at Republikken Østrig søger at opnå, at de berørte arter medtages på listen over arter, der kan jages på medlemsstatens område, er uden relevans for bedømmelsen af spørgsmålet, om Kommissionens klagepunkt er berettiget.

155 Det følger heraf, at direktivets artikel 7, stk. 1, ikke er blevet korrekt gennemført i Kärnten.

156 Kommissionen skal således gives medhold på dette punkt.

– Oberösterreich





Parternes argumenter

157 Kommissionen har anført, at husskade, skovskade, sortkrage og gråkrage i henhold til Oö ArtenschutzVO’s § 5, nr. 2, ikke er opført blandt de arter, der skal beskyttes. Denne ordning udgør imidlertid en fravigelse af direktivets artikel 7, stk. 1, der bestemmer, at kun de i bilag II/2 nævnte arter kan jages i Østrig.

158 Republikken Østrig har henvist til de argumenter, den har fremsat i relation til gennemførelsen af den samme direktivbestemmelse i Kärnten (jf. denne doms præmis 150).

159 Medlemsstaten har ligeledes gjort gældende, at de pågældende bestemmelser under alle omstændigheder anvendes i overensstemmelse med direktivet.

Domstolens bemærkninger

160 Hvad angår berettigelsen af Kommissionens klagepunkt henvises til denne doms præmis 154 vedrørende relevansen af direktivets bilag II/2 med henblik på anvendelsen af samme direktivs artikel 7, stk. 1, i Østrig.

161 Det følger heraf, at Oö ArtenschutzVO’s § 5, nr. 2, må anses for at være uforenelig med denne direktivbestemmelse.

162 Hvad angår Republikken Østrigs argument om, at de østrigske bestemmelser anvendes i overensstemmelse med direktivet, bemærkes blot, at en simpel administrativ praksis, som administrationen i sagens natur kan ændre efter behag, og som ikke er tilstrækkelig kendt, ikke kan anses for at udgøre en gyldig iværksættelse af forpligtelsen til at gennemføre et direktiv (jf. i denne retning dom af 13.3.1997, sag C-197/96, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 1489, præmis 14, af 9.3.2000, sag C-358/98, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 1255, præmis 17, og af 10.3.2005, sag C-33/03, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. I, s. 1865, præmis 25).

163 Kommissionens klagepunkt må således tiltrædes.

Tilsidesættelse af direktivets artikel 7, stk. 4, i Burgenland, i Kärnten, i Niederösterreich, i Oberösterreich, i Salzburg, i Tyrol, i Vorarlberg og i Wien.

– Burgenland





Parternes argumenter

164 Kommissionen har anført, at skovsneppe kan jages fra den 1. marts til den 15. april i henhold til Bgld JagdG’s § 88b, stk. 2. De beskyttelsesperioder, der er fastsat i Bgld JagdVO’s § 76, fraviger desuden kravene i direktivets artikel 7, stk. 4, med hensyn til ringdue (beskyttet fra den 16.4. til den 30.6., skønt den ifølge Kommissionen skulle være det fra den 1.2. til den 31.8.), tyrkerdue (beskyttet fra den 16.4. til den 30.6. i stedet for fra den 1.3. til den 20.10.), turteldue (beskyttet fra den 1.11. til den 30.6. i stedet for fra den 11.4. til den 31.8.) og skovsneppe (beskyttet fra den 1.1. til den 28.2. og fra den 16.4. til den 30.9. i stedet for fra den 20.2. til den 10.9.).

165 Republikken Østrig har anført, at de beskyttelsesperioder, der er fastsat i Bgld JagdVO’s § 76, tager hensyn til de klimatiske betingelser i den pågældende region. I øvrigt bliver hunnerne, navnlig hvad angår skovsneppen, som følge af den selektive jagt i Burgenland ikke forstyrret på noget tidspunkt i yngletiden. De fastsatte beskyttelsesperioder tager desuden hensyn til undtagelsesbetingelserne i direktivets artikel 9. Der er endelig tale om et indgreb, der er foreneligt med artikel 9, idet det kun er hanner af denne art, der kan jages.

Domstolens bemærkninger

166 Det bemærkes, at Kommissionen i sin stævning har angivet jagtperioder for skovsneppe, ringdue, tyrkerdue og turteldue, der i betydelig grad afviger fra de jagtperioder, der er fastsat i de nationale bestemmelser, der er omhandlet i denne doms præmis 164.

167 De nævnte perioder afviger nemlig ikke blot for så vidt angår den samlede længde af beskyttelsesperioderne, men også med hensyn til disse perioders begyndelses- og sluttidspunkt.

168 Med henblik på at vurdere, om Kommissionens klagepunkt er berettiget, bemærkes, at de beskyttelsesperioder, der skal overholdes i medfør af direktivets artikel 7, stk. 4, skal fastsættes under hensyntagen til de videnskabelige værker, der anses for retningsgivende inden for ornitologien (jf. bl.a. dom af 17.1.1991, sag C-157/89, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 57, præmis 15, 19 og 24).

169 Stævningen indeholder imidlertid ingen oplysninger af denne art, der kan understøtte relevansen af de perioder, Kommissionen forfægter, henset til de referenceparametre, der er anført i direktivets artikel 7, stk. 4, såsom princippet om en fornuftig udnyttelse og en økologisk afbalanceret regulering af de pågældende fuglearter.

170 Det skal tilføjes, at fremlæggelse af sådanne videnskabelige oplysninger så meget desto mere var påkrævet som Republikken Østrig har oplyst, at jagtperioderne i Burgenland er fastsat under hensyntagen til de særlige klimatiske forhold i denne region.

171 Under disse omstændigheder påhviler det Kommissionen at fremlægge passende videnskabelige oplysninger for at godtgøre, at de omtvistede jagtordninger er uforenelige med direktivets artikel 7, stk. 4.

172 Henset til disse manglende oplysninger frifindes Republikken Østrig på dette punkt.

– Kärnten





Parternes argumenter

173 Kommissionen har for det første anført, at KrntJagdVO’s § 9, stk. 2, for visse arters vedkommende fastsætter jagtperioder inden for yngletiden uden i tilstrækkelig grad at henvise til betingelserne for at fastsætte undtagelser i direktivets artikel 9. De berørte arter er tjur (som må jages fra den 10.5. til den 31.5., skønt det ifølge Kommissionen skulle have været fra den 1.10. til den 28.2.), urfugl (som må jages fra den 10.5. til den 31.5. i stedet for fra den 21.9. til den 31.3.), skovsneppe (som må jages fra den 1.9. til den 31.12. og fra den 16.3. til den 10.4. i stedet for fra den 11.9. til den 19.2.), blishøne (som må jages fra den 16.8. til den 31.1. i stedet for fra den 21.9. til den 10.3.), ringdue (som må jages fra den 1.8. til den 31.12. og fra den 16.3. til den 10.4. i stedet for fra den 1.9. til den 31.1.) og tyrkerdue (som må jages fra den 1.8. til den 31.12. og fra den 16.3. til den 10.4. i stedet for fra den 21.10. til den 20.2.).

174 Hvad særligt angår forårsjagten har Kommissionen for det andet anført, at de således fastsatte jagtperioder omfatter parringstiden for tjur, urfugl og skovsneppe.

175 På dette punkt har Kommissionen gjort gældende, at det ikke er muligt at sondre mellem den nævnte parringstid på den ene side og rede- og yngletiden på den anden side. Den nationale bestemmelse, der er omhandlet i denne doms præmis 173, er følgelig i strid med direktivets artikel 7, stk. 4.

176 Kommissionen har fremhævet, at parringstiden er en del af rede- og yngletiden. Den omstændighed, at denne fase går forud for selve formeringen, kan ikke medføre, at den for de pågældende arters vedkommende udelukkes for anvendelsesområdet for direktivets artikel 7, stk. 4.

177 Kommissionen har for det tredje gjort gældende, at KrntJagdG’s § 3, der regulerer kriterierne for godkendelse af jagtplaner, ikke henviser til betingelserne og kriterierne for at fastsætte undtagelser i direktivets artikel 9.

178 Republikken Østrig har medgivet, at de jagtperioder, der er fastsat i Kärnten, ikke er i overensstemmelse med direktivet med hensyn til blishøne, ringdue og tyrkerdue.

179 Medlemsstaten er til gengæld af den opfattelse, at jagt på hanner af arten tjur, urfugl og skovsneppe på parringsstederne ligger uden for rede-, yngle- og rugetiden. Disse arter yngler nemlig på andre steder end parringsstederne. Desuden giver de restriktive bestemmelser sikkerhed for, at det kun er et begrænset antal hanner, der udtages, og for at hunnerne er beskyttet i rugetiden.

180 Den pågældende medlemsstat har fremhævet, at den jagtordning, som er indført ved KrntJagdG’s § 51, stk. 2, opfylder beskyttelseskravene i direktivets artikel 7, stk. 4. Jagtperioderne er nemlig fastsat således, at selektiv jagt på fuglevildt i små mængder under streng overvågning er mulig, hvis der ikke foreligger nogen anden tilfredsstillende løsning, og denne jagt ikke bringer bestanden af de berørte arter i fare.

181 Republikken Østrig har præciseret, at tjuren, urfuglen og skovsneppen er omfattet af en planlagt udtagning, der er i overensstemmelse med direktivet. Jagten på disse arter finder sted på grundlag af en præcis opgørelse over bestanden for hvert jagtområde, og udtagning til jagtformål af eksemplarer er genstand for individuel tilladelse. Disse tilladelser meddeles desuden ved forvaltningsafgørelse rettet til personer, der er indehaver af en jagtret.

182 Medlemsstaten har ligeledes anført, at det kun er et begrænset antal hanner af de omhandlede arter, der udtages, som følge af de restriktive bestemmelser om overvågning af bestanden, om antallet af individuelle udtagninger og om jagtperioder.

183 Medlemsstaten har endelig understreget, at et generelt forbud mod jagt på de pågældende arter i parringstiden ville medføre, at jægerne ville miste interessen for disse fuglevildtarter og opgive deres indsats for at bevare disse arters levesteder. Dette ville have en umiddelbar indvirkning på bestanden af nævnte arter, der har behov for et særligt levested såsom skovgræsgange, der efterhånden er blevet meget sjældne.

Domstolens bemærkninger

184 Da republikken Østrig har erkendt, at de jagtperioder, der er fastsat i Kärnten for så vidt angår blishøne, ringdue og tyrkerdue, ikke er i overensstemmelse med direktivet, skal der gives Kommissionen medhold i det foreliggende klagepunkt med hensyn til disse arter.

185 Hvad angår skovsneppe bemærkes, at de ikke blot kan jages fra slutningen af sommeren til begyndelsen af vinteren, dvs. fra den 1. september til den 31. december, men ligeledes fra slutningen af vinteren til begyndelsen af foråret, dvs. fra den 16. marts til den 10. april. Jagtsæsonen strækker sig følgelig over næsten fem måneder.

186 En ordning med en jagtsæson, der strækker sig over så lang tid, kan på ingen måde anses for at være omfattet af anvendelsesområdet for direktivets artikel 9.

187 En sådan jagtordning er nemlig henset til dens art og rækkevidde uforenelig med de beskyttelsesformål, der forfølges med direktivet.

188 Da Republikken Østrig ikke har henvist til nogen af de i artikel 9 anførte undtagelsesgrunde, der kan berettige den omhandlede jagtordning, må det fastslås, at der også foreligger et traktatbrud på dette punkt.

189 I den omtvistede lovgivning er der for tjurens og urfuglens vedkommende derimod kun fastsat en periode med forårsjagt.

190 Denne periode er imidlertid delvis sammenfaldende med disse arters parringstid.

191 Det skal derfor afgøres, om denne fase falder ind under de forbud, der er fastsat i direktivets artikel 7, stk. 4.

192 I denne forbindelse bemærkes, at den beskyttelsesordning, der er fastsat ved denne bestemmelse, er defineret i brede vendinger under henvisning til de berørte arters biologiske særpræg, idet den ud over redetiden refererer til de forskellige faser af yngletiden.

193 Kun en sådan affattelse opfylder nemlig formålet med direktivets artikel 7, stk. 4, der, som Domstolen allerede har fastslået, er at tilvejebringe en fuldstændig beskyttelsesordning for de perioder, i hvilke vilde fugle er særligt truede (jf. dommen af 17.1.1991 i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 14, og dom af 19.1.1994, sag C-435/92, Association pour la protection des animaux sauvages m.fl., Sml. I, s. 67, præmis 9). Denne retspraksis afspejler nemlig den betragtning, at ethvert indgreb, der tillades i perioder, der berører fuglenes formering, kan påvirke denne, også selv om det kun er en del af bestanden, der er berørt.

194 Dette gælder også for parringsfasen, hvor de berørte arter er særligt udsatte og sårbare.

195 Det må således konkluderes, at den nævnte fase indgår i den periode, hvor direktivets artikel 7, stk. 4, principielt forbyder enhver form for jagt.

196 Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt de undtagelser, der er nævnt i direktivets artikel 9, kan anvendes på situationer, der reguleres af de særlige krav til beskyttelse i direktivets artikel 7, stk. 4, bemærkes, at Domstolen i dom af 16. oktober 2003, Ligue pour la protection des oiseaux m.fl. (sag C-182/02, Sml. I, s. 12105, præmis 9), fastslog, at direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), giver mulighed for under overholdelse af bestemmelsens øvrige forskrifter at tillade indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af fugle i de perioder, der er opregnet i direktivets artikel 7, stk. 4, hvor vilde fugles overlevelse er særlig truet.

197 Jagt på vilde fugle, der udøves til fritidsformål i de perioder, som er omhandlet i direktivets artikel 7, stk. 4, kan følgelig udgøre en »fornuftig anvendelse« som omhandlet i sidstnævnte bestemmelse, såfremt betingelserne i direktivets artikel 9, stk. 2, er opfyldt (jf. i denne retning dommen i sagen Ligue pour la protection des oiseaux m.fl., præmis 11).

198 Bevisbyrden for, at de nævnte krav opfyldes ved hver fravigelse, påhviler imidlertid den myndighed, der træffer beslutning herom (jf. i denne retning dom af 15.12.2005, sag C-344/03, Kommissionen mod Finland, Sml. I, s. 11033, præmis 39 og 60, og af 8.6.2006, sag C-60/05, WWF Italia m.fl., Sml. I, s. 5083, præmis 34).

199 Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt den jagtordning, der er fastsat i KrntJagdG’s § 51, stk. 2, er i overensstemmelse med direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), navnlig for så vidt angår kravet om, at de undtagelsesvise udtagninger skal begrænses til »mindre mængder«, bemærkes, at medlemsstaterne ved vedtagelsen af foranstaltninger til gennemførelse af denne sidstnævnte bestemmelse skal sikre – i alle tilfælde, hvor den heri fastsatte fravigelse anvendes og for alle beskyttede arter – at tilladelser til udtagning til jagtformål ikke overstiger et loft, der er foreneligt med begrænsningen af disse udtagninger til mindre mængder, idet dette loft skal være fastsat på grundlag af strengt videnskabelige oplysninger (jf. dommen i sagen WWF Italia m.fl., præmis 29).

200 I denne forbindelse bemærkes, at selv om Republikken Østrig har ret i, at jagten på tjur og urfugl er underlagt en generel planlægning af udtagninger, forholder det sig ikke desto mindre således, at ovennævnte nationale bestemmelse ikke præciserer, hvordan begrebet »små mængder« som omhandlet i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), skal forstås i denne sammenhæng.

201 En gennemførelse af direktivet, der er i overensstemmelse med fællesskabsretten, indebærer imidlertid, at de myndigheder, der har ansvar for at tillade udtagning af en bestemt fugleart under fravigelse af beskyttelsesordningen, skal være i stand til at støtte sig til indikatorer, der er tilstrækkeligt præcise i forhold til de mængdemæssige lofter, som skal overholdes (jf. i denne retning dommen i sagen WWF Italia m.fl., præmis 36).

202 Den jagtordning, der er fastsat i KrntJagdG’s § 51, stk. 2, er følgelig ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 9, stk. 1, litra c).

203 Det skal tilføjes, at Republikken Østrig har medgivet, at de omhandlede arter ligeledes er til stede på det berørte område i løbet af efteråret og vinteren, idet den dog har præciseret, at jagten på den tid af året forløber under mindre gunstige forhold. Denne omstændighed er imidlertid uden relevans for de retlige beskyttelsesrammer, der er fastsat i direktivet.

204 Under disse omstændigheder er KrntJagdG’s § 51, stk. 2, heller ikke i overensstemmelse med indledningen til direktivets artikel 9, stk. 1, der betinger fravigelsen af fuglebeskyttelsesbestemmelserne af, at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning (jf. i denne retning dom af 9.6.2005, sag C-135/04, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 5261, præmis 18).

205 Hvad endelig angår Republikken Østrigs argument om nødvendigheden af at tillade jagt på tjur og urfugl, for at jægerne kan bevare og vedligeholde deres levested, bemærkes, at selv om det ganske vist er korrekt, at hensynet til beskyttelse af floraen er nævnt i direktivets artikel 9, stk. 1, litra a), fjerde led, som en af de grunde, der kan berettige en fravigelse af beskyttelsesordningen, må det imidlertid fastslås, at beskyttelsen af dette levested imidlertid kan sikres på anden måde end ved jagt (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Finland, præmis 35 og 40).

206 I øvrigt er medlemsstaterne, som generaladvokaten har anført i punkt 61 i forslaget til afgørelse, forpligtede til at sikre denne beskyttelse i henhold til direktivets artikel 4, såvel i som uden for de særlige fuglebeskyttelsesområder.

207 Republikken Østrigs argumenter kan således i det hele ikke tiltrædes.

208 Det må herefter konstateres, at bestemmelserne om jagt i Kärnten ikke er i overensstemmelse med direktivet for så vidt angår alle de arter, der er omfattet af det foreliggende klagepunkt.

209 Kommissionen bør derfor gives medhold på dette punkt.

– Niederösterreich





Parternes argumenter

210 Kommissionen har gjort gældende, at der for en række arters vedkommende fastsættes jagtperioder i Nö JagdVO’s § 22, der omfatter redetiden eller yngletidens faser for de pågældende arter. Det drejer sig om tjur (som må jages fra den 1.5. til den 31.5. i lige år, skønt det ifølge Kommissionen skulle være fra den 1.10. til den 28.2.), urfugl (som må jages fra den 1.1. til den 31.5. i ulige år i stedet for fra den 21.9. til den 31.3.), rackelhane (som må jages fra den 1.1. til den 31.12. i stedet for fra den 1.10. til den 28.3.), skovsneppe (som må jages fra den 1.9. til den 31.12. og fra den 1.3. til den 15.4. i stedet for fra den 11.9. til den 19.2.) og ringdue (som må jages fra den 1.8. til den 31.1. i stedet for fra den 1.9. til den 31.1.).

211 Republikken Østrig har medgivet, at begyndelsen på efterårsjagten på ringdue burde fastsættes til den 1. september, således som Kommissionen har anført.

212 Hvad angår jagtordningen vedrørende tjur, urfugl og skovsneppe har medlemsstaten henvist til sin samlede argumentation vedrørende gennemførelsen af direktivets artikel 7, stk. 4, i Kärnten (jf. denne doms præmis 179-183).

213 Medlemsstaten har gentaget, at forårsjagtsæsonen for så vidt angår disse arter ligger i parringsfasen, der går forud for rede-, yngle- og rugetiden. Den særlige beskyttelsesordning i direktivets artikel 7, stk. 4, finder således ikke anvendelse.

214 Efter Republikken Østrigs opfattelse kan jagtsæsonen for rackelhane ikke være genstand for det foreliggende søgsmål, idet denne art ikke har været omfattet af den administrative procedure.

215 Medlemsstaten har i øvrigt gjort gældende, at hanner af denne art er større end hanner af arten urfugl, og at de af denne årsag forstyrrer disse sidstnævnte i parringstiden.

Domstolens bemærkninger

216 Henset til Republikken Østrigs svar på klagepunktet vedrørende jagtsæsonen for ringdue må det fastslås, at der foreligger et traktatbrud på dette punkt.

217 Hvad angår rackelhane bemærkes, at denne fugl er et resultat af en krydsning mellem to arter, og at den, uanset om man biologisk set kan anse den for at være en selvstændig fugleart, under alle omstændigheder hverken er en tjur eller en urfugl.

218 Jagtordningen vedrørende rackelhane i Niederösterreich skulle derfor have været nævnt i åbningsskrivelsen, da denne skrivelse efter Domstolens praksis afgrænser sagens genstand (jf. i denne retning dom af 27.4.2006, sag C-441/02, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 3449, præmis 59 og 60, og af 30.1.2007, sag C-150/04, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 1159, præmis 66 og 67).

219 Kommissionens søgsmål må således afvises på dette punkt.

220 Hvad angår klagepunktet vedrørende en utilstrækkelig beskyttelse af skovsnepper bemærkes, at det er tilladt at jage denne art fra den 1. marts til den 15. april og fra sommerens slutning til vinterens begyndelse.

221 Ved at tillade jagt på denne art i mere end fem måneder lægger den ordning, der er fastsat i Nö JagdVO’s § 22, en uforholdsmæssig byrde på den pågældende bestand.

222 Som det fremgår af denne doms præmis 186 og 187, kan en sådan ordning på ingen måde falde ind under anvendelsesområdet for direktivets artikel 9.

223 For så vidt angår tjur og urfugl bemærkes, at forårsjagtsæsonen som nævnt i denne doms præmis 194 og 195 omfatter de nævnte arters parringstid, der er en periode, for hvilken der i direktivets artikel 7, stk. 4, stilles krav om særlige beskyttelsesforanstaltninger.

224 Det er ganske vist korrekt, at der for disse to arters vedkommende ikke er fastsat nogen efterårsjagt, og at forårsjagten er begrænset til hvert andet år, men Republikken Østrig har imidlertid ikke forklaret, hvordan det sikres, at direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), overholdes, navnlig for så vidt angår begrænsningen af udtagningerne til »små mængder«.

225 Som det fremgår af denne doms præmis 199 og 201, påhviler det den berørte medlemsstats kompetente myndigheder med tilstrækkelig retlig præcision og på et anerkendt videnskabeligt grundlag at sikre sig, at de mængdemæssige lofter ikke i noget tilfælde overskrides, og følgelig, at en fuldstændig beskyttelse af de pågældende arter sikres (jf. i denne retning også dom af 9.12.2004, sag C-79/03, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 11619, præmis 41).

226 De omtvistede bestemmelser indeholder imidlertid ikke sådanne præciseringer.

227 Kommissionens foreliggende klagepunkt er således berettiget for så vidt angår samtlige de omhandlede arter bortset fra rackelhane, med hensyn til hvilken det bør afvises.

– Oberösterreich





Parternes argumenter

228 Kommissionen har anført, at det i henhold til Oö SchonzeitenVO’s § 1, stk. 1, er tilladt at drive jagt i redetiden eller i yngletiden på dels hanner af arten tjur (der kan jages fra den 1.5. til den 31.5., skønt det ifølge Kommis