ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/36

Appel iværksat den 14. april 2013 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 6. februar 2013 i sag F-67/12, Marcuccio mod Kommissionen

(Sag T-226/13 P)

2013/C 171/69

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

— Appellanten gives medhold i alle de påstande, som han havde nedlagt for førsteinstansen.

— Appelindstævnte tilpligtes at godtgøre appellanten de udgifter, som han har haft i første instans.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har iværksat denne appel til prøvelse af Personalerettens kendelse af 6. februar 2013, hvorved Personaleretten i en sag med påstand dels om annullation af den afgørelse, hvorved Europa-Kommissionen afslog hans ansøgning om erstatning for den skade, som han hævder at have lidt ved fremsendelsen af en skrivelse vedrørende betingelserne for opfyldelsen af en af Personaleretten afsagt dom af 4. november 2008, sag F-41/06, Marcuccio mod Kommissionen, til den advokat, der repræsenterende ham i den appel, der var iværksat til prøvelse af denne dom, dels om, at Kommissionen tilpligtedes at betale erstatning for den skade, han angiveligt har lidt som følge af denne omstændighed, fastslog, at søgsmålet var ubegrundet.

Appellanten har til støtte for sin appel gjort gældende, at afslaget på hans ansøgning om erstatning er fuldstændigt ubegrundet samt at der foreligger en utilstrækkelig sagsoplysning, en forvanskning af og ukorrekt gengivelse af de faktiske omstændigheder, vilkårlighed og fejlagtig og ulogisk fortolkning og anvendelse af:

— de retsregler, der vedrører Den Europæiske Unions institutioners erstatningsansvar

— den begrundelsespligt, der påhviler EU’s institutioner og EU’s retsinstanser

— begrebet retsstridig adfærd udvist af en EU-institution.

Appellanten har desuden gjort gældende, at førsteinstansens konstateringer vedrørende sagsomkostningerne er retsstridige.
3)

Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af direktiv 94/62/EF, for så vidt som det anses for åbenbart, at kartonrørene ikke kan kvalificeres som emballage, idet kartonrøret udgør en rent indre del af produktet og ikke svarer til den juridiske definition af emballage, som anvendes i direktiv 94/62/EF.
—

Eurojust har hverken anført eller godtgjort, at de begærede dokumenter indeholder personrelaterede oplysninger om tredjemand. Desuden medfører den omstændighed alene, at et dokument indeholder personrelaterede oplysninger, ikke nødvendigvis, at den enkeltes privatsfære og integritet krænkes. Enkelte tjenestemænds udtalelser, der ikke er afgivet i eget navn, kan ikke begrunde et afslag på at udlevere de begærede oplysninger.
—

Annullation af i) Rådets fælles holdning 2008/479/FUSP af 23. juni 2008 om ændring af fælles holdning 2007/140/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (1); ii) Rådets afgørelse 2008/475/EF af 23. juni 2008 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (2); iii) Rådets fælles holdning 2008/652/FUSP af 7. august 2008 om ændring af fælles holdning 2007/140/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (3); iv) Rådets afgørelse 2009/840/FUSP af 17. november 2009 om gennemførelse af fælles holdning 2007/140/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (4); v) Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (5); vi) Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (6); vii) Rådets forordning (EF) nr. 1100/2009 af 17. november 2009 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af afgørelse 2008/475/EF (7); viii) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (8); og (ix) forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (9), for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 207/36

Sag anlagt den 18. marts 2013 — EPAW mod Kommissionen

(Sag T-168/13)

2013/C 207/59

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: European Platform Against Windfarms (EPAW) (Kingscourt, Irland) (ved advokat C. Kiss)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Meddelelse KOM (2012)271 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »Vedvarende energi: en stor aktør på det europæiske energimarked« annulleres.

— Svaret fra GD Energi under Europa-Kommissionen af 21. januar 2013 på anmodningen om intern fornyet prøvelse af EPAW nr. AG/ss ener.c.l(2012)1664829 annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

1) Første anbringende om at Kommissionens meddelelse KOM(2012)271 er ulovlig. — Kommissionens meddelelse KOM(2012)271 fastsatte ingen offentlig deltagelse i Strategien for Vedvarende Energi i overensstemmelse med Århuskonventionen.

2) Andet anbringende om at Kommissionens meddelelse KOM(2012)271 er ulovlig — Kommissionens meddelelse KOM(2012)271 var ikke i overensstemmelse med Århuskonventionen (forordning [EF] nr. 1367/2006).

3) Tredje anbringende om at Kommissionens skrivelse nr. AG/ss ener.c.l (2012)1664829 er ulovlig.

Skrivelsen fra Kommissionen fastslår ulovligt, at en forvaltningsakt for at kunne prøves via en anmodning om intern fornyet prøvelse ifølge forordning [EF] nr. 1367/2006 skal være en individuel akt og skal være en akt, vedtaget af en EU-institution, der har bindende virkninger.
4)

Fejlagtig vurdering af afvisningen af tredje, fjerde og femte påstand — Personaleretten har ikke taget hensyn til muligheden for at foretage konstateringer af generel karakter, i det omfang disse ikke medfører konkrete forpligtelser for EU-institutionerne. — Den appellerede dom har fortolket konklusionerne om kompensation for tabet således, at appellanten ikke havde krævet erstatning, selv om det tydeligt under retsmødet blev tilkendegivet, at der var fremsat et sådan krav. — Den appellerede dom har ikke taget hensyn til forpligtelsen i henhold til artikel 266 TEUF til at kompensere det lidte tab, endog ex officio, dvs. uden en specifik anmodning herom.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 207/42

Sag anlagt den 3. maj 2013 — Matratzen Concord mod KHIM — KBT (ARKTIS)

(Sag T-258/13)

2013/C 207/70

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Matratzen Concord GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat I. Selting)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (Locarno, Schweiz)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 4. marts 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag 2133/2011-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »ARKTIS« for varer i klasse 20 og 24 — EF-varemærke nr. 2 818 680

Indehaver af EF-varemærket: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Matratzen Concord GmbH

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Manglende brug i henhold til artikel 51, stk. 1 litra a), i forordning nr. 207/2009

Annullationsafdelingens afgørelse: Begæringen taget delvist til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009.
—

Ved at foretage de to rekapitaliseringer i 2009, skønt der ikke forelå nogen forudsigelser vedrørende SACE BT’s fremtidige likviditetsstrømme til støtte for perspektiverne for en passende rentabilitet i det mindste på langt sigt, har SACE SpA bevaret værdien som væsentlig investor, som selskabet havde haft på tidspunktet for stiftelsen af selskabet knap fem år tidligere. SACE SpA er endvidere af den opfattelse, at likvidering af selskabets filial ville have udsat hele SACE-koncernen for en risiko for potentiel skade, i form af værdiødelæggelse eller forringelse af kreditværdigheden, i en størrelsesorden langt over den skønnede skyldige kapital ved udgangen af 2009. Kommissionen har undladt at tage hensyn til den væsentlige skønsmargin, som offentlige investorer råder over, idet den har sat sin egen vurdering i stedet for SACE SpA’s alene på grundlag af en fejlagtig teoretisk rekonstruktion af de valg, som en hypotetisk forsigtig og velorienteret privat investor ville have truffet under samme omstændigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 207/53

Sag anlagt den 24. maj 2013 — Husky CZ mod KHIM — Husky of Tostock (HUSKY)

(Sag T-287/13)

2013/C 207/87

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Husky CZ s.r.o. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat L. Lorenc)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Det Forenede Kongerige)

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse truffet den 14. marts 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og Husky of Tostock Limited tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Ordmærket »HUSKY« for varer i klasse 3, 9, 14, 16, 18 og 25 — EF-varemærke nr. 152 546

Indehaver af EF-varemærket: Husky of Tostock Ltd

Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Husky CZ s.r.o.

Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærkeregistreringen erklæret delvist fortabt

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.
2)

Andet anbringende om, at Kommissionen har begået retlige og faktiske fejl, idet den med urette konkluderede, at Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (herefter »DARD«) havde fejlanvendt eller slet ikke anvendt bestemmelser om tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb, sanktioner og forsætlig manglende overholdelse, og at Kommissionen derved overvurderede og/eller undlod at tage relevante overvejelser vedrørende størrelsen af mulige tab af EU-midler i betragtning. Kommissionen har i særdeleshed: — med urette kritiseret en angiveligt »systematisk« genberegning af betalingsrettigheder fra DARD’s side, — med urette hævdet, at fejl begået i 2005 kunne have væsentlige virkninger på det historiske element af rettighedernes værdi, — anvendt en fejlagtig metode til beregning af overbetalinger, — anvendt en fejlagtig tilgang til sanktioner, særlig ved: — at anvende en fejlagtig metode til beregning af sanktioner, og — med urette at hævde, at en sanktion skulle pålægges for hvert år i tilfælde, hvor en sanktion fandt anvendelse i 2005, men ikke i efterfølgende ansøgningsår — i det foreliggende tilfælde 2009 — når overbetaling fandt sted som følge af den samme fejl, som blev sanktioneret i 2005, — anvendt en fejlagtig tilgang til en bevidst tilsidesættelse af reglerne.
2)

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen overskred sine beføjelser og begik en retlig fejl, anlagde et ukorrekt skøn og/eller tilsidesatte sin begrundelsespligt, da den fandt, at købet af retten til at erhverve De Eendracht udgjorde statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, eller at der under alle omstændigheder var det fornødne grundlag for at indlede den formelle procedure i henhold til artikel 108, stk. 1,TEUF.
—

Afgørelse truffet den 11. februar 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2455/2011-1) annulleres, for så vidt som der herved meddeles afslag på Nutrexpas ansøgning om registrering af EF-varemærket (fig.) nr. 8 481 863»Cuétara Maria ORO« for »konserverede, frosne, tørrede og kogte frugter og grøntsager; geléer, syltetøj, frugtsauce (kompot); mejeriprodukter« (klasse 29) og »kaffe, te, kakao, tapioka, sago, kaffeerstatning; mel og næringsmidler af korn, brød, konditori- og konfekturevarer, spiseis; honning, sirup; gær, bagepulver; saucer (krydrede); biskuitter« (klasse 30), der følgelig skal registreres af Harmoniseringskontoret.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 189/28

Sag anlagt den 8. maj 2013 — Ryanair Holdings mod Kommissionen

(Sag T-260/13)

2013/C 189/58

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irland) (ved advokat G. Berrisch og solicitor D. Hull)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens afgørelse K(2013) 1106 endelig af 27. februar 2013 om en fusions uforenelighed med det indre marked og EØS-aftalen (Sag COMP/M.6663 — Ryanair/Aer Lingus III) annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at Kommissionen angiveligt har begået en fejl ved at fastslå, og undlade at føre tilstrækkeligt bevis for, at fusionen, som ændret ved de forpligtelser, som sagsøgeren har tilbudt at påtage sig, vil hæmme den effektive konkurrence på det fælles marked betydeligt. Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, princippet om god forvaltning og begrundelsespligten.

Sagsøgeren har til støtte for sin påstand anført, at Kommissionen har anlagt åbenbare urigtige skøn og tilsidesat ovennævnte principper med hensyn til a) forpligtelserne til at afhænde Aer Lingus operationer på 43 overlappende flyruter til Flybe Group plc, b) forpligtelserne vedrørende ruterne Dublin-London, Cork-London og Shannon-London, c) forpligtelserne vedrørende Aer Aranns operationer på 43 overlappende ruter, som vil blive varetaget af Flybe, og d) forpligtelserne vedrørende de ruter, hvor Kommissionen har kortlagt mulige konkurrencemæssige betænkeligheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 178/10

Sag anlagt den 29. januar 2013 — Rose Vision og Seseña mod Kommissionen

(Sag T-45/13)

2013/C 178/19

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Rose Vision, SL (Seseña, Spanien) og Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Spanien) (ved advokaterne M. Muñiz Bernuy og Á. Alonso Villa)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Afgørelserne om suspension af betalingerne annulleres.

— Rose Visión S.L. fjernes fra den centrale udelukkelsesdatabase og systemet for tidlig varsling (EWS).

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale 5 000 624 EUR i erstatning.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

En af sagsøgerne, en virksomhed, som hovedsageligt er beskæftiget med telekommunikation, forskning og udvikling, konsulentydelser på telekommunikationsområdet samt forskning og innovation, har siden 2002 samarbejdet med Kommissionen i forbindelse med adskillige projekter.

Dette søgsmål vedrører to revisioner gennemført i perioden februar til april 2011 hos den sagsøgende virksomhed. Revisionsrapporterne henviser til en række undladelser og uregelmæssigheder fra den sagsøgende virksomheds side, som ligger til grund for suspensionen af de resterende betalinger.

Sagsøgerne har anført, at disse påstande ikke svarer til virkeligheden. Sagsøgerne har anført, at en nøje gennemgang af en af de to ovennævnte revisionsrapporter faktisk gør det muligt at fastslå, at det tilsigtede mål har været at angribe sagsøgerne på uberettiget vis for at miskreditere sagsøgerne. Den pågældende revisionsrapport er således i vid udstrækning baseret på ubekræftede oplysninger. Kommissionens tilgang minder mere om en efterforskning, kontrol eller undersøgelse end en revision, hvor oplysningerne skal kontrolleres, og kildernes troværdighed skal sikres.

Alt dette har påført den sagsøgende virksomhed alvorlig skade, ikke blot i økonomisk, forstand men også henset til virksomhedes erhvervsmæssige omdømme og troværdighed.
2)

Med det andet anbringende gøres det gældende, at det er i strid med EFSA’s egne retningslinjer, agenturets retlige forpligtelser og/eller udgør en åbenbart urigtig bedømmelse, at det ikke har taget passende eller intet hensyn til de potentielle synergistiske/kombinationsmæssige virkninger mellem sojabønnen og andre forhold og ikke har foranlediget, at der udføres en passende toksikologisk vurdering.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 207/39

Sag anlagt den 2. maj 2013 — Naazneen Investments mod KHIM — Energy Brands (SMART WATER)

(Sag T-250/13)

2013/C 207/66

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Cypern) (ved advokaterne P. Goldenbaum, I. Rohr og T. Melchert)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Energy Brands, Inc. (New York, De Forenede Stater)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet af Andet Appelkammer i sag R 1101/2011-2 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Naazneen Investments Ltd’s omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Ordmærket »SMART WATER«, EF-varemærkeregistrering nr. 781 153

Indehaver af EF-varemærket: Naazneen Investments Ltd

Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Energy Brands, Inc.

Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret fortabt

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 207/40

Sag anlagt den 6. maj 2013 — Orthogen mod KHIM — Arthrex Medizinische Instrumente (IRAP)

(Sag T-253/13)

2013/C 207/67

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Orthogen AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne M. Finger og S. Krüger)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH (Karlsfeld, Tyskland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 21. februar 2013 af første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 382/2012-1 annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er opstået i forbindelse med klagesagen.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »IRAP« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 5, 10, 42 og 44 — EF-varemærke nr. 3 609 121

Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren

Indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH

Begrundelsen for ugyldighedsbegæringen: Absolut ugyldighedsgrund. »IRAP« er en almindelig anvendt forkortelse for et bestemt protein, som har en væsentlig rolle i forbindelse med visse medicinske henholdsvis veterinærmedicinske behandlinger.

Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen taget til følge

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde:

— Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009.
—

Kommissionen har på grundlag af en fejlagtig vurdering af de faktiske forhold og en urigtig fortolkning af retsreglerne foretaget den finansielle korrektion, selv om de polske myndigheders udgiftsposter var i overensstemmelse med fællesskabsforskrifterne. Republikken Polen anfægter Kommissionens fortolkning af retsreglerne og bedømmelse af de faktiske forhold vedrørende de angivelige mangler ved forvaltningssystemet for foranstaltningen »førtidspensionering«, som for det første vedrører kravet om at have udøvet erhvervsvirksomhed før overdragelsen af en bedrift med henblik på at oppebære førtidspension, for det andet manglerne ved de af de polske myndigheder anerkendte beviser for de faglige kvalifikationer i form af en erklæring og for det tredje den manglende fastsættelse af sanktioner over for erhververne af bedrifter for manglende opfyldelse af forpligtelsen til at drive landbrug i mindst fem år.
1)

Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 10, stk. 2, og 4, og artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 1975/2006 (1), idet Kommissionen antog, at den franske regering havde tilsidesat sine forpligtelser med hensyn til kontrol, fordi regeringen — hvad angår kvæg og får, for hvilke der var blevet ansøgt om en præmie for moderfår — ikke havde foretaget optælling af disse dyr, da der blev foretaget kontrol på stedet med henblik på udligningsgodtgørelsen for naturbetingede handicap (herefter »ICHN støtte«). Dette anbringende falder i to led, i sammenhæng med hvilke sagsøgeren gør gældende: — at forpligtelsen til optælling af dyr, når der foretages kontrol på stedet med henblik på ICHN-støtten, er i strid med det gældende kriterium om belægningsgraden og princippet om ligebehandling — at Kommissionen foretog en urigtig fortolkning af artikel 10, stk. 2, og 4, og artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 1975/2006 ved at antage, at det franske kontrolsystem ikke var tilstrækkeligt med henblik på at efterprøve overholdelsen af belægningskriteriet.
—

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder dem, der er opstået i forbindelse med klagesagen, eller intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder dem, der er opstået i forbindelse med klagesagen.
—

Afgørelse truffet den 7. februar 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1401/2012-1) annulleres, således at den rejste indsigelse forkastes og EF-varemærkeansøgning nr. 6 798 862, »PEPE CASTELL«, imødekommes, idet indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne ved begge instanser.
—

Afgørelse truffet den 20. marts 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres, for så vidt som den afslog sagsøgerens klage over indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontorets afgørelse af 30. september 2011 og ikke forkastede den af intervenienten rejste indsigelse.
2)

Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 260, stk. 1 og stk. 3, andet afsnit, TEUF: tilsidesættelse af den dom, der er genstand for opfyldelse, som følge af fejlagtig fortolkning af den præmis i dommen, hvori det bestemmes, at der ved beregningen af den bøde, der skal betales for hvert halvår, ikke skal tages hensyn til beløb, der vedrører støtte »der endnu ikke er blevet tilbagesøgt, eller som ikke er dokumenteret efter udløbet af den pågældende periode«. — Den italienske regering er af den opfattelse, at denne præmis i den dom, der skal opfyldes, skal fortolkes således, at det ved den nævnte vurdering er fremlæggelsen af skriftlige beviser i referencehalvåret, der er afgørende, og ikke tillige den omstændighed, at Kommissionen får kendskab til disse beviser inden samme halvårs udløb. Den italienske regering er nemlig af den opfattelse, at en modsat fortolkning fra Kommissionens side, hvorefter Den Italienske Republik har pligt til at fremlægge beviser for beregningen af en halvårlig tvangsbøde inden dette halvårs sidste dag og hvorved beløb, som er blevet tilbagebetalt i denne periode, men som først efterfølgende er blevet meddelt Kommissionen, således udelukkes fra beregningen, er i strid med princippet om loyalt samarbejde og kan ikke begrundes af det af Domstolen pålagte krav og fører rent faktisk til, at det tidsrum, som de italienske myndigheder råder over til at efterkomme dette krav og således nedsætte tvangsbødens beløb, uretmæssigt forkortes.