DOMSTOLENS DOM AF 19. MAJ 1993. - STRAFFESAG MOD PAUL CORBEAU. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: TRIBUNAL CORRECTIONNEL DE LIEGE - BELGIEN. - KONKURRENCE - MONOPOL PAA POSTBESOERGELSE - RAEKKEVIDDE. - SAG C-320/91.



Samling af Afgørelser 1993 side I-02533

svensk specialudgave side 00077

finsk specialudgave side I-00223



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

Konkurrence ° virksomheder, som medlemsstaterne indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder ° virksomheder, som har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse ° monopol paa postbesoergelse ° tilladt ° graenser ° saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, og som ikke bringer den oekonomiske ligevaegt heri i fare

(EOEF-traktaten, art. 90)

Sammendrag

Traktatens artikel 90 er til hinder for, at det i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, hvorved der tillaegges en virksomhed som Régie des postes en eksklusiv ret til at indsamle, befordre og omdele post, under strafansvar forbydes en erhvervsdrivende i denne sat at tilbyde visse saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig interesse, og hvorved man soeger at imoedekomme saerlige behov hos erhvervsdrivende, saaledes at der skal udfoeres visse supplerende ydelser, som den traditionelle posttjeneste ikke tilbyder, for saa vidt disse tjenesteydelser ikke bringer den oekonomiske ligevaegt i de tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der udfoeres af indehaveren af den eksklusive ret, i fare.

Selv om den omstaendighed, at den, der er indroemmet en eksklusiv ret, er forpligtet til at udfoere en opgave af almindelig interesse og i denne forbindelse sikre tjenesteydelser paa rimelige oekonomiske vilkaar, forudsaetter, at vedkommende kan foretage en udligning mellem rentable og mindre rentable aktivitetsomraader, og saaledes begrunder en begraensning af konkurrencen fra private erhvervsdrivendes side med hensyn til rentable aktivitetsomraader, er det ikke i alle tilfaelde berettiget at begraense konkurrencen. Det er bl.a. ikke tilladt, naar det drejer sig om saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig interesse, og hvorved man soeger at imoedekomme saerlige behov hos erhvervsdrivende, saaledes at der skal udoeves visse supplerende ydelser, som den traditionelle posttjeneste ikke tilbyder ° som f.eks., med hensyn til forsendelse af post, afhentning paa bopaelen, stoerre hurtighed og sikkerhed i omdelingen samt muligheden for at aendre bestemmelsesstedet under befordringen ° for saa vidt disse tjenesteydelser efter deres karakter og de betingelser, hvorunder de udbydes ° som f.eks. det geografiske omraade, hvor de tilbydes ° ikke bringer den oekonomiske ligevaegt i de tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der udfoeres af indehaveren af den eksklusive ret, i fare.

Dommens præmisser

1 Ved dom af 13. november 1991 indgaaet til Domstolen den 11. december 1991 har Tribunal correctionnel de Liège i medfoer af EOEF-traktatens 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af traktatens artikel 86 og 90 med henblik paa at kunne tage stilling til, om de belgiske bestemmelser om monopol paa postbesoergelse er forenelige med disse bestemmelser.

2 Spoergsmaalene er rejst under en ved denne ret verserende straffesag mod Paul Corbeau, der er erhvervsdrivende i Liège, og som er tiltalt for overtraedelse af den belgiske lovgivning om monopol paa postbesoergelse.

3 I Belgien er der ved lov af 26. december 1956 om postvaesenet (loi sur les services des postes, Moniteur belge af 30.-31.12.1956, s. 8619) og lov af 6. juli 1971 om oprettelse af postvaesenet (loi portant création de la Régie des postes, Moniteur belge af 14.8.1971, s. 9510) tillagt postvaesenet som en offentligretlig juridisk person eneret til indsamling, befordring og omdeling paa hele Kongerigets omraade af enhver form for post, og der er i loven fastsat straffe for kraenkelse af denne eneret.

4 Det fremgaar af de akter i hovedsagen, der er fremsendt til Domstolen, af de skriftlige indlaeg, der er indgivet til denne, samt af det, der blev fremfoert i retsmoedet, at P. Corbeau i et omraade, der omfatter Liège og omegn, tilbyder en tjenesteydelse bestaaende i indsamling af post hos afsenderen og omdeling af denne post inden den foelgende dag kl. 12, saafremt modtagerne har bopael inden for dette omraade. For saa vidt angaar post til modtagere uden for dette omraade indsamler P. Corbeau post paa afsenderens bopael og soerger for, at den forsendes med postvaesenet.

5 Under en sag rejst paa foranledning af Régie des postes har Tribunal correctionnel de Liège paa grund af tvivl om den paagaeldende belgiske lovgivnings forenelighed med faellesskabsretten besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

1) Er et monopol paa postbesoergelse ° som det, der er fastlagt i den belgiske lov af 26. december 1956 om monopol paa postbesoergelse ° paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin foreneligt med Rom-traktaten (navnlig artikel 90, 85 og 86) og relevante bestemmelser i afledt ret?

1) Paa hvilken maade skal et saadant monopol eventuelt aendres for at vaere i overensstemmelse med de faellesskabsretlige forpligtelser, der paa dette omraade paahviler medlemsstaterne, navnlig artikel 90, stk. 1, og de relevante regler i afledt ret?

3) Er en virksomhed, som ved lov er tillagt et monopol, og som har eksklusive rettigheder som dem, der fremgaar af den belgiske lov af 26. december 1956, undergivet de faellesskabsretlige konkurrenceregler (navnlig artikel 7 og 85-90), jf. EOEF-traktatens artikel 90, stk. 2?

4) Indtager en saadan virksomhed en dominerende stilling paa en vaesentlig del af det faelles marked i henhold til Rom-traktatens artikel 86 ° enten paa grund af det ved lov tillagte monopol eller paa grund af de saerlige omstaendigheder i det foreliggende tilfaelde?

6 Hvad naermere angaar de relevante retsregler og omstaendighederne i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de for Domstolen indgivne skriftlige indlaeg henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.

7 Paa baggrund af de faktiske omstaendigheder i hovedsagen maa de praejudicielle spoergsmaal forstaas saaledes, at den nationale ret i det vaesentlige soeger oplyst, om traktatens artikel 90 skal forstaas saaledes, at den er til hinder for, at det i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, hvorved der tillaegges en virksomhed som Régie des postes eneret til at indsamle, befordre og omdele post, under strafansvar forbydes en erhvervsdrivende i denne stat at tilbyde visse saerlige tjenesteydelser paa dette marked.

8 Med henblik paa besvarelsen af det saaledes omformulerede spoergsmaal bemaerkes for det foerste, at en enhed som Régie des postes, der er tillagt eneret til indsamling, befordring og omdeling af post, skal anses for en virksomhed, der af den paagaeldende medlemsstat har faaet tillagt eksklusive rettigheder henhold til traktatens artikel 90, stk. 1.

9 Det bemaerkes dernaest, at en virksomhed, der har et lovbestemt monopol paa en vaesentlig del af faellesmarkedet, efter fast retspraksis kan anses for at indtage en dominerende stilling som omhandlet i traktatens artikel 86 (jf. dom af 10.12.1991, sag C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova SpA, Sml. I, s. 5889, praemis 14, og af 13.12.1991, sag C-18/88, RTT, Sml. I, s. 5941, praemis 17).

10 Artikel 86 omfatter dog kun konkurrenceskadelige handlinger, som virksomheder foretager af egen drift, og ikke statslige foranstaltninger (jf. RTT-dommen, praemis 26).

11 Domstolen har i denne forbindelse udtalt, at selv om det ikke i sig selv er uforeneligt med artikel 86, at en medlemsstat skaber en dominerende stilling ved indroemmelse af eksklusive rettigheder, foelger det dog af traktaten, at medlemsstaterne ikke maa indfoere eller opretholde foranstaltninger, der kan ophaeve den tilsigtede virkning af denne bestemmelse (jf. dom af 18.6.1991, sag C-260/89, ERT, Sml. I, s. 2925, praemis 35).

12 Saaledes bestemmes det i artikel 90, stk. 1, at medlemsstaterne for saa vidt angaar offentlige virksomheder og virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder, afstaar fra at traeffe eller opretholde foranstaltninger, som er i strid med bl.a. traktatens konkurrenceregler.

13 Artikel 90, stk. 1, skal laeses i sammenhaeng med stk. 2, hvori det hedder, at virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, er underkastet konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller praktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet dem.

14 Sidstnaevnte bestemmelse goer det saaledes muligt for medlemsstaterne at indroemme virksomheder, som de overdrager udfoerelsen af tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, eksklusive rettigheder, der kan begraense anvendelsen af traktatens konkurrenceregler, i det omfang en begraensning af konkurrencen ° eller en udelukkelse af enhver konkurrence ° fra andre erhvervsdrivendes side er noedvendig for, at de virksomheder, der er indroemmet eksklusive rettigheder, kan udfoere de saerlige opgaver, som er betroet dem.

15 For saa vidt angaar de i hovedsagen omhandlede tjenesteydelser er det ubestridt, at Régie des postes har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der bestaar i en pligt til i forhold til samtlige brugere paa hele en medlemsstats omraade at soerge for indsamling, befordring og omdeling af post til ensartede takster og efter ensartede kvalitetskrav, uden hensyn til de saerlige omstaendigheder i forbindelse med og loensomheden af hver enkelt ekspedition.

16 Det maa derfor undersoeges, i hvilket omfang en begraensning af konkurrencen ° eller udelukkelse af enhver form for konkurrence ° fra andre erhvervsdrivendes side er noedvendig for, at indehaveren af den eksklusive ret kan opfylde sin opgave af almindelig interesse og navnlig kan opnaa acceptable oekonomiske vilkaar.

17 Ved denne undersoegelse maa der tages udgangspunkt i, at den, der paatager sig denne opgave, er forpligtet til at sikre tjenesteydelser paa rimelige oekonomiske vilkaar, og det forudsaetter derfor, at vedkommende kan foretage en udligning mellem rentable og mindre rentable aktivitetsomraader. En begraensning af konkurrencen fra private erhvervsdrivendes side er saaledes berettiget med hensyn til rentable aktivitetsomraader.

18 Saafremt det var tilladt for private erhvervsdrivende at konkurrere med indehaveren af de eksklusive rettigheder i de til disse rettigheder svarende omraader efter deres eget valg, ville det vaere muligt for dem at koncentrere sig om de oekonomisk rentable omraader og paa disse at tilbyde mere fordelagtige takster end indehaverne af de eksklusive rettigheder, idet de i modsaetning til disse ikke oekonomisk er noedt til at opveje tabene inden for de ikke-rentable omraader med overskuddene fra de mere rentable omraader.

19 Det er imidlertid ikke berettiget at udelukke konkurrence, naar det drejer sig om saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig interesse, og hvorved man soeger at imoedekomme saerlige behov hos erhvervsdrivende, saaledes at der skal udoeves visse supplerende ydelser, som den traditionelle posttjeneste ikke tilbyder ° som f.eks. afhentning paa bopaelen, stoerre hurtighed og sikkerhed i omdelingen samt muligheden for at aendre bestemmelsesstedet under befordringen ° for saa vidt disse tjenesteydelser efter deres karakter og de betingelser, hvorunder de udbydes ° som f.eks. det geografiske omraade, hvor de tilbydes ° ikke bringer den oekonomiske ligevaegt i de tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der udfoeres af indehaveren af den eksklusive ret, i fare.

20 Det tilkommer den forelaeggende ret at tage stilling til, om de tjenesteydelser, som den for denne verserende sag vedroerer, opfylder disse kriterier.

21 De af Tribunal correctionnel de Liège forelagte spoergsmaal maa herefter besvares saaledes, at EOEF-traktatens artikel 90 er til hinder for, at det i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, hvorved der tillaegges en virksomhed som Régie des postes en eksklusiv ret til at indsamle, befordre og omdele post, under strafansvar forbydes en erhvervsdrivende i denne stat at tilbyde visse saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig interesse, og hvorved man soeger at imoedekomme saerlige behov hos erhvervsdrivende, saaledes at der skal udfoeres visse supplerende ydelser, som den traditionelle posttjeneste ikke tilbyder, for saa vidt disse tjenesteydelser ikke bringer den oekonomiske ligevaegt i de tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der udfoeres af indehaveren af den eksklusive ret, i fare. Det tilkommer den forelaeggende ret at undersoege, om de tjenesteydelser, som den for denne verserende sag vedroerer, opfylder disse kriterier.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

22 De udgifter, der er afholdt af den spanske regering, Det Forenede Kongerige, Irland og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal correctionnel de Liège ved dom af 13. november 1991, for ret:

EOEF-traktatens artikel 90 er til hinder for, at det i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, hvorved der tillaegges en virksomhed som Régie des postes en eksklusiv ret til at indsamle, befordre og omdele post, under strafansvar forbydes en erhvervsdrivende i denne stat at tilbyde visse saerlige tjenesteydelser, der ikke staar i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig interesse, og hvorved man soeger at imoedekomme saerlige behov hos erhvervsdrivende, saaledes at der skal udfoeres visse supplerende ydelser, som den traditionelle posttjeneste ikke tilbyder, for saa vidt disse tjenesteydelser ikke bringer den oekonomiske ligevaegt i de tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, der udfoeres af indehaveren af den eksklusive ret, i fare. Det tilkommer den forelaeggende ret at undersoege, om de tjenesteydelser, som den for denne verserende sag vedroerer, opfylder disse kriterier.