ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/3

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. april 2012 — Artegodan GmbH mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-221/10 P) (1)

(Appel - artikel 288, stk. 2, EF - Unionens ansvar uden for kontraktforhold - betingelser - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder - beslutning om tilbagekaldelse af markedsføringstilladelser for humanmedicinske lægemidler, som indeholder stoffet amfepramon)

2012/C 165/05

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Artegodan GmbH (ved Rechtsanwalt U. Reese)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og M. Heller, som befuldmægtigede) og Forbundesrepublikken Tyskland

Sagens genstand

Appel af dom afsagt den 3. marts 2010 af Retten (Sjette Afdeling) i sag T-429/05, Artegodan mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om erstatning i henhold til artikel 235 EF og 288, stk. 2, EF for at få genoprettet det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af Kommissionens beslutning K(2000) 453 om tilbagekaldelse af godkendelse af humanmedicinske lægemidler, som indeholder stoffet amfepramon — tilsidesættelse af artikel 288, stk. 2, EF — urigtig bedømmelse af kriterierne for, hvornår der foreligger en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Artegodan GmbH betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 195 af 17.7.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/6

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. april 2012 — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB og Tomra Butikksystemer AS mod Europa-Kommissionen

(Sag C-549/10 P) (1)

(Appel - konkurrence - dominerende stilling - misbrug - markedet for maskiner til indsamling af brugte drikkevareemballager - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 82 EF og EØS-aftalens artikel 54 - eksklusivitetsaftaler, individuelle mængdeforpligtelser og loyalitetsrabatter)

2012/C 165/09

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB og Tomra Butikksystemer AS (ved advocaat O.W. Brouwer, advokat J. Midthjell og solicitor A.J. Ryan)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved E. Gippini Fournier og N. Khan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 9. september 2010 i sag T-155/06, Tomra Systems ASA m.fl. mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 29. marts 2006, vedrørende en procedure i henhold til artikel 82 EF og til EØS-aftalens artikel 54 (sag COMP/E-1/38.113 — Prokent mod Tomra), der pålægger appellanterne en bøde på 24 mio. EUR for ved misbrug af sin dominerende stilling at have udøvet en praksis, bestående af eksklusivitetsaftaler, individuelle mængdeforpligtelser og bonusrabatordninger for at udelukke eller at forsinke nye producenters adgang til det østrigske, tyske, nederlandske, norske og svenske marked for returautomater til indsamling af tomme drikkevareemballager, samt, subsidiært, annullation eller væsentlig nedsættelse af bøden

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB og Tomra Butikksystemer AS betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 63 af 26.2.2011.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/3

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. april 2012 — F-Tex SIA mod Lietuvos-Anglijos UAB »Jadecloud-Vilma« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litauen)

(Sag C-213/10) (1)

(Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 3, stk. 1 - begrebet »søgsmål, der er knyttet til insolvensbehandlingen og har nær forbindelse hermed« - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 1, stk. 1 og 2, litra b) - udtrykkene »det civil- og handelsretlige område« og »konkurs« - søgsmål, der er anlagt på grundlag af kurators overdragelse af sin omstødelsesret)

2012/C 165/04

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: F-Tex SIA

Sagsøgt: Lietuvos-Anglijos UAB »Jadecloud-Vilma«

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — fortolkning af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (EFT L 160, s.1), og artikel 1, stk. 2, litra b), og artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1) — international kompetence til at afgøre et actio Pauliana, der er direkte og nært forbundet med insolvensbehandlingen — kompetencekonflikt mellem den ret, for hvilken insolvensbehandlingen finder sted, og den ret, der er kompetent på sagsøgtes hjemsted — et actio Pauliana, der er anlagt efter indledningen af insolvensbehandlingen af den eneste kreditor i selskabet i likvidation i en anden medlemsstat end den, hvori insolvensbehandlingen finder sted, efter at kurator har overdraget selskabets krav mod tredjeparter til denne kreditor

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et søgsmål, der er anlagt mod en tredjepart af en sagsøger på grundlag af et krav, der er overdraget af den kurator, som er udpeget i forbindelse med en insolvensbehandling, og hvis genstand er den omstødelsesret, som denne kurator udleder af den nationale lov, der finder anvendelse på denne behandling, er omfattet af begrebet det civil- og handelsretlige område som omhandlet i denne bestemmelse.

(1) EUT C 195 af 17.7.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/4

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. april 2012 — Galina Meister mod Speech Design Carrier Systems GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Sag C-415/10) (1)

(Direktiv 2000/43/EF, 2000/78/EF og 2006/54/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - arbejdstager, som godtgør, at han opfylder betingelserne angivet i en stillingsannonce - denne arbejdstagers ret til at få oplyst, om arbejdstageren har ansat en anden ansøger)

2012/C 165/06

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Galina Meister

Sagsøgt: Speech Design Carrier Systems GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesarbeitsgericht — fortolkning af artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23) og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (EFT L 180, s. 22), samt artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — ligebehandling i forbindelse med beskæftigelse og erhverv — bevisbyrde — retten til for en person, der har fået afslag på sin ansøgning om ansættelse i en privat virksomhed, at få alle oplysninger om udvælgelsesproceduren udleveret med henblik på at kunne bevise en eventuel forskelsbehandling

Konklusion

Artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv og artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke giver en arbejdstager, som godtgør, at han opfylder betingelserne i et stillingsopslag, og som har fået afslag på sin ansøgning, krav på oplysninger om, hvorvidt arbejdsgiveren efter afslutningen på ansættelsesproceduren har ansat en anden ansøger.

Det kan imidlertid ikke udelukkes, at en sagsøgts afslag på at fremlægge nogen form for oplysninger kan udgøre et forhold, der skal tages i betragtning inden for rammerne af fastlæggelsen af de omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der foreligger en direkte eller indirekte forskelsbehandling. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet i hovedsagen under hensyn til alle tvistens omstændigheder.

(1) EUT C 301 af 6.11.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 165/5

Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. april 2012 — Wintersteiger AG mod Products 4U Sondermaschinenbau GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-523/10) (1)

(Forordning (EF) nr. 44/2001 - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - kompetence »i sager om erstatning uden for kontrakt« - fastlæggelse af det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå - websted tilhørende en udbyder af søge- og annonceringsydelser henhørende under en medlemsstats nationale topdomænenavn - en annoncørs brug af et søgeord, der er identisk med et i en anden medlemsstat registreret varemærke)

2012/C 165/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Wintersteiger AG

Sagsøgt: Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — fastlæggelse af retternes kompetence vedrørende et søgsmål angående forbud mod at anvende et tegn, der er identisk med et varemærke, hos en udbyder af tjenesteydelser, der driver en internetsøgemaskine, med henblik på, at der på skærmen efter indtastning af nævnte tegn som søgeord (»AdWord«) foretages automatisk visning af en reklame for varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art som dem, for hvilke det omhandlede varemærke er registreret — et tilfælde, hvor varemærket er beskyttet i en første medlemsstat og nævnte visning af reklamen kun virker på topdomænet (»top-level-domain«) for den nævnte søgemaskine i en anden medlemsstat, idet søgemaskinen er tilgængelig fra den første medlemsstat og på sidstnævnte medlemsstats officielle sprog — kriterier for fastlæggelsen af »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå«

Konklusion

Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en tvist vedrørende krænkelsen af et i en medlemsstat registreret varemærke som følge af en annoncørs brug af et søgeord, der er identisk med nævnte varemærke, på webstedet for en søgemaskine henhørende under en anden medlemsstats nationale topdomæne kan indbringes enten for retterne i den medlemsstat, hvor varemærket er registreret, eller for retterne i den medlemsstat, hvor annoncørens etableringssted befinder sig.

(1) EUT C 30 af 29.1.2011.
1)

Rådets afgørelse 2010/252/EU af 26. april 2010 om supplering af Schengengrænsekodeksen for så vidt angår overvågning af de ydre søgrænser inden for rammerne af det operative samarbejde, der samordnes af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af Det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, annulleres.
1)

Artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, skal, for så vidt angår en stat som Republikken Polen, der har tiltrådt Den Europæiske Union med virkning fra den 1. maj 2004, når der hverken er fastsat undtagelsesbestemmelser i akten om denne stats tiltrædelse af den Europæiske Union eller i nogen anden EU-retsakt, fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte obligatoriske fritagelse kun finder anvendelse på dispositioner, der er omfattet af anvendelsesområdet for dette direktiv, som ændret, og som den 1. juli 1984 i den pågældende stat var fritaget for kapitaltilførselsafgift eller pålagt denne afgift med en nedsat afgiftssats på 0,50 % eller derunder.
2)

Artikel 2, nr. 2), i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet og artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, således som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, skal fortolkes således, at kun de projekter, der er vedtaget i enkeltheder ved en særlig lov, således at formålene med disse bestemmelser er blevet opnået gennem lovgivningsproceduren, er udelukket fra de respektive anvendelsesområder for disse bestemmelser. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om disse to betingelser er opfyldt under hensyntagen til såvel indholdet af den vedtagne lov som hele den lovgivningsprocedure, der førte til lovens vedtagelse, navnlig de forberedende retsakter og de parlamentariske forhandlinger. En lov, som ene og alene »stadfæster« en eksisterende administrativ foranstaltning, og som blot henviser til tvingende almene hensyn, uden at der i materiel henseende gennemføres en forudgående lovgivningsprocedure, hvorunder nævnte betingelser kan iagttages, kan ikke anses for en særlig lov i denne bestemmelses forstand, og er således ikke i sig selv tilstrækkelig til at udelukke et projekt fra de respektive anvendelsesområder for denne konvention og dette direktiv med senere ændringer.
1)

Artikel 19, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design skal fortolkes således, at i en sag om krænkelse af en tildelt eneret til et registreret EF-design, omfatter retten til at forbyde tredjemand at bruge dette design enhver tredjemand, som bruger et design, der ikke giver den informerede bruger et andet helhedsindtryk, herunder tredjemænd, der er indehavere af et senere registreret EF-design.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/4

Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. marts 2012 — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) mod Boys Toys SA og Administración del Estado (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Sag C-190/10) (1)

(EF-varemærker - definition og erhvervelse - ældre varemærke - nærmere bestemmelser om indgivelse - elektronisk indgivelse - form, der gør det muligt med bestemthed at fastslå dagen, timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen)

2012/C 133/06

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

Sagsøgte: Boys Toys SA og Administración del Estado

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Supremo — fortolkning af artikel 27 i Rådets forordning nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) — definition på og erhvervelse af EF-varemærker — prioritet — former for indgivelse — form (e-mail) der gør det muligt med bestemthed at fastslå dagen, timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen

Konklusion

Artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1992/2003 af 27. oktober 2003, skal fortolkes således, at den ikke tillader, at der ikke alene tages hensyn til dagen, men også til timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) med henblik på at bestemme et varemærkes prioritet i forhold til et nationalt varemærke, hvis registrering der er ansøgt om samme dag, når ansøgningstimen og minuttet ifølge den nationale lovgivning, der regulerer registreringen af sidstnævnte varemærke, i denne henseende er relevante forhold.

(1) EUT C 195 af 17.7.2010.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 133/5

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. marts 2012 — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) mod Hauptzollamt Hamburg-Stadt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-338/10) (1)

(Dumping - indførelse af antidumpingtold på importen af visse typer tilberedte eller konserverede citrusfrugter med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 1355/2008 - gyldighed - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 7, litra a) - fastsættelse af den normale værdi - lande uden markedsøkonomi - forpligtelse for Kommissionen til at udvise omhu med henblik på at fastsætte den normale værdi på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi)

2012/C 133/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — gyldigheden under hensyn til artikel 7, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1), af Kommissionens forordning (EF) nr. 642/2008 af 4. juli 2008 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse typer tilberedte eller konserverede citrusfrugter (mandariner osv.) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 178, s. 19) og af Rådets forordning (EF) nr. 1355/2008 af 18. december 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer tilberedte eller konserverede citrusfrugter (mandariner osv.) med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EUT L 350, s. 35) — fastlæggelse af normalværdien for et land, der ikke har en markedsøkonomi — fastlæggelse af normalværdien på grundlag af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales i Unionen for samme vare — Kommissionens forpligtelse i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 384/96 til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for at fastlægge normalværdien på grundlag af prisen eller den konstruerede værdi i et land med markedsøkonomi

Konklusion

Rådets forordning (EF) nr. 1355/2008 af 18. december 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer tilberedte eller konserverede citrusfrugter (mandariner osv.) med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om endelig opkrævning af den midlertidige told er ugyldig.

(1) EUT C 260 af 25.9.2010.
2)

EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for afsigelsen af en udeblivelsesdom over en sagsøgt, som på grund af den omstændighed, at det ikke har været muligt at finde ham, har fået forkyndt stævningen ved offentlig forkyndelse i henhold til national ret, forudsat at den ret, som sagen er indbragt for, forud herfor har sikret sig, at alle fornødne undersøgelser, som kræves i henhold til principperne om omhu og god tro, er blevet foretaget med henblik på at finde sagsøgte.
1)

Bestemmelserne i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, som er indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO), undertegnet i Marrakech den 15. april 1994 og godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994) for så vidt angår de områder, der henhører under Fællesskabets kompetence, og Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsrets (WIPO) traktat om fremførelser og fonogrammer af 20. december 1996 finder anvendelse i Unionens retsorden. Da den internationale konvention om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender, undertegnet i Rom den 26. oktober 1961, ikke udgør en del af Unionens retsorden, finder den ikke anvendelse deri; den har dog indirekte virkninger i Unionens retsorden. Privatpersoner kan hverken påberåbe sig nævnte konvention, nævnte aftale eller nævnte traktat direkte. Begrebet »kommunikation til offentligheden«, som fremgår af Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, skal fortolkes i lyset af de tilsvarende begreber i nævnte konvention, nævnte aftale og nævnte traktat på en sådan måde, at det forbliver foreneligt med disse, og ligeledes under hensyntagen til den sammenhæng, som disse begreber indgår i, samt til det formål, som forfølges med de relevante bestemmelser i konventionerne på området for intellektuel ejendomsret.
2)

En hotelejer, som i hotelværelser stiller fjernsyns- og/eller radioapparater til rådighed, hvortil denne overfører et radio-/fjernsynssignal, har pligt til at betale et rimeligt vederlag som omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115 for afspilningen af et radio-/fjernsynsudsendt fonogram ud over det rimelige vederlag, der betales af radio-/fjernsynsvirksomheden.
1)

Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den ret, som sagen er indbragt for, ved bedømmelsen af, om en aftale, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, og som indeholder et eller flere urimelige vilkår, kan opretholdes uden de nævnte vilkår, ikke udelukkende kan støtte sig på den omstændighed, at en annullation i sin helhed af den omhandlede aftale eventuelt kan være mere fordelagtig for en af parterne, i det foreliggende tilfælde forbrugeren. Det nævnte direktiv er imidlertid ikke til hinder for, at en medlemsstat under overholdelse af EU-retten bestemmer, at en aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, og som indeholder et eller flere urimelige vilkår, kendes ugyldig i sin helhed, hvis det viser sig, at dette sikrer en bedre forbrugerbeskyttelse.