ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Det følger af artikel 256, stk. 1, andet afsnit, TEUF, artikel 58, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol samt af artikel 168, stk. 1, litra d), og artikel 169, stk. 2, i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der anfægtes i den dom, som påstås ophævet, samt angive de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand. Når sagsøgeren har påberåbt sig retlige fejl begået af Retten ved præcist at angive, hvilke elementer i den appellerede dom der anfægtes, og ved at angive grundene til, at selskabet er af den opfattelse, at disse elementer er behæftet med sådanne fejl, skal anbringendet antages til realitetsbehandling.

For så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at tvangsakkorden gør det muligt for en virksomhed i betalingsstandsning at få gældssanering med alle sine kreditorer og således fortsætte sine aktiviteter, kan Retten ikke begrænse sig til at besvare dette afgørende argument med, at den solidarisk hæftende meddebitor ikke har givet nogen forklaring på, hvorfor selskabet kvalificerede kreditoren som en »tidligere kreditor«, eller på grundene til, at sidstnævnte ikke har forsøgt at anmelde sit krav.

Der foreligger på samme måde tilsidesættelse af begrundelsespligten, når Retten har undladt at tage stilling til en væsentlig del af den solidarisk ansvarlige meddebitors argumentation, som ligeledes vedrører sagsøgerens søgsmålskompetence, ved bl.a. at undlade at undersøge, om hvorvidt kreditors ret til at iværksætte regressøgsmål med henblik på inddrivelse af den del af bøden, som han har betalt, er forældet eller ej, på trods af den solidarisk hæftende meddebitors klare og præcise argumenter i denne forbindelse.

Der foreligger utilstrækkelig begrundelse og følgelig tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, når det er anført i Rettens dom, at betaling af hele den bøde, der er pålagt ved en kommissionsbeslutning, der fastslår, at en af adressaterne for beslutningen har tilsidesat konkurrencereglerne, ikke var tilstrækkelig til at give den pågældende en fordring i forhold til en anden af beslutningens adressater, som denne kunne godtgøre som solidarisk ansvarlig meddebitor for bøden, på trods af den pågældende solidarisk ansvarlige meddebitors præcise argumenter om det modsatte.

Retten har begået en retlig fejl ved at underlægge sagsøgerens søgsmålsinteresse en betingelse om, at selskabet godtgør en tredjeparts hensigt om at anlægge sag om tilbagesøgning af sin fordring, og ved følgelig at pålægge det en bevisbyrde, som det er umuligt for selskabet at løfte.

Konstateringen af en manglende søgsmålsinteresse hos adressaten for en beslutning fra Kommissionen, hvorved adressaten pålægges en bøde, kan imidlertid ikke hvile på simple antagelser, særligt når Retten har undladt at tage tilstrækkeligt hensyn til en række forhold fremført af sagsøgeren med henblik på at stille omstændighederne i sagen i et andet lys.

(jf. præmis 50 og 53)
Artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for en lokalitets forvaltning, skader denne lokalitets integritet, hvis denne plan eller dette projekt vil kunne forhindre en varig opretholdelse af de grundlæggende kendetegn ved den berørte lokalitet, der er knyttet til tilstedeværelsen af en prioriteret naturtype, hvis bevaring har ligget til grund for udpegelsen af lokaliteten med henblik på optagelse på listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning som omhandlet i dette direktiv. Forsigtighedsprincippet finder anvendelse ved en sådan vurdering.

Nærmere bestemt kan tilladelsen til gennemførelsen af en plan eller et projekt i henhold til denne bestemmelse kun udstedes på betingelse af, at de kompetente myndigheder har opnået vished for, at planen eller projektet ikke har varige skadelige virkninger for den berørte lokalitets integritet. Sådan forholder det sig, når det ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl kan fastslås, at der ikke er sådanne virkninger. Til gengæld kan de kompetente nationale myndigheder ikke give tilladelse til indgreb, der medfører risiko for, at en prioriteret naturtype i den berørte lokalitet vil forsvinde eller blive delvist og uopretteligt ødelagt.

(jf. præmis 39, 40, 43 og 48 samt domskonkl.)
Det krav om, at en retslig procedure ikke må være uoverkommeligt dyr, som er fastsat i artikel 10a, stk. 5, i direktiv 85/337 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet og artikel 15a, stk. 5, i direktiv 96/61 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved direktiv 2003/35, indebærer, at personer, der er omfattet af disse bestemmelser, ikke må forhindres i at anlægge en retssag eller fortsætte retsforhandlinger, der falder inden for anvendelsesområdet for disse artikler, som følge af den økonomiske byrde, der følger deraf, under hensyntagen til samtlige de omkostninger, som den berørte part skal bære.

Dette krav bidrager på miljøområdet til overholdelse af adgangen til effektive retsmidler, som fastsat i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, samt effektivitetsprincippet, hvorefter processuelle regler for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som EU-retten medfører for borgerne, ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Unionens retsorden.

(jf. præmis 33 og 35 samt domskonkl.)
Artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at begrebet »det civil- og handelsretlige område« omfatter et sagsanlæg om tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb i det tilfælde, hvor et offentligt organ af en myndighed, der er oprettet ved en lov, som skal sikre erstatning for de af et totalitært regime udøvede forfølgelser, er blevet pålagt at udbetale en del af provenuet fra en aftale om grundsalg som erstatning til en skadelidt, men i stedet ved en fejltagelse har overført hele købesummen til denne og derefter anlægger sag med påstand om tilbagebetaling af det uretmæssigt udbetalte beløb.

Artikel 6, nr. 1), i forordning nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at der består en snæver forbindelse, som omhandlet i denne bestemmelse, mellem de krav, der fremsættes over for flere sagsøgte, som har bopæl på andre medlemsstaters område, i det tilfælde, hvor disse sidstnævnte fremsætter yderligere krav på skadesløsholdelse, hvorom det er nødvendigt at træffe samlet afgørelse.

Selv om det retsgrundlag, som er fremført til støtte for kravet over for en sagsøgt, er forskelligt fra dét, som sagsanlægget mod de øvrige sagsøgte er baseret på, er nødvendigheden af, at der træffes samlet afgørelse, nemlig til stede, når de krav, der er gjort gældende i de forskellige påstande, alle vedrører den samme interesse.

Det fremgår ikke af ordlyden af nævnte forordnings artikel 6, nr. 1), at der blandt de betingelser, der er fastsat for anvendelsen af denne bestemmelse, skulle findes en betingelse om, at søgsmål, der er anlagt mod forskellige sagsøgte, skal hvile på identiske retsgrundlag. En sådan ensartethed i sagernes retsgrundlag er kun en blandt flere relevante faktorer.

(jf. præmis 44, 47 og 48 samt domskonkl. 2)
Udtagningen af det flydende lægemiddel fra de oprindelige ampuller, som er blevet markedsført i Unionen, og som har en markedsføringstilladelse, der er udstedt af Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 726/2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur, som lægemidler udviklet ved hjælp af en af de bioteknologiske fremgangsmåder, der er nævnt under punkt 1 i bilaget til denne forordning og omhældningen heraf til brugsklare sprøjter uden at anvende nogen af de bioteknologiske fremgangsmåder, der er opregnet under punkt 1 i nævnte bilag, for så vidt som den ikke medfører en ændring af det pågældende lægemiddel og kun udføres på grundlag af individuelle recepter, der foreskriver sådanne processer, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve – kræver ikke opnåelse af en markedsføringstilladelse i henhold til artikel 3, stk. 1, i denne forordning, men er under alle omstændigheder fortsat reguleret af bestemmelserne i direktiv 2001/83 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved direktiv 2010/84.

Disse handlinger svarer således i virkeligheden til processer, som kunne have været udført af de ordinerende læger på deres ansvar eller af farmaceuterne selv i deres lokaler eller endog på hospitalerne, og disse foregår i et led efter markedsføringen af de lægemidler, der har en markedsføringstilladelse.

Hvad angår anvendeligheden af direktiv 2001/83 kan det for det første ikke udelukkes, at direktivets artikel 5, stk. 1, som med henblik på at opfylde særlige behov fra direktivets anvendelsesområde har udelukket lægemidler, der er udleveret i henhold til en bestilling, afgivet i god tro og uopfordret, og som er fremstillet i henhold til anvisninger fra sundhedspersoner, der er beføjet dertil, på disses personlige og direkte ansvar til en bestemt patient, ville kunne påberåbes med henblik på udlevering af et godkendt lægemiddel til terapeutiske indikationer, som ikke er omfattet af markedsføringstilladelsen, når en sådan fremstilling udføres i henhold til anvisninger fra en godkendt læge på dennes personlige og direkte ansvar til en bestemt patient. For det andet er nævnte udtagning af flydende lægemidler under alle omstændigheder stadig reguleret af artikel 40, stk. 2, i direktiv 2001/83.

(jf. præmis 40-43, 45, 48, 51 og 54 samt domskonkl.)
Artikel 10 i forordning nr. 178/2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed skal fortolkes således, at den ikke kan være til hinder for en national lovgivning, hvorefter information af offentligheden kan foretages ved angivelse af fødevarebetegnelsen og den fødevarevirksomhed, i hvis navn eller firmanavn fødevaren blev fremstillet, behandlet eller bragt i omsætning, når en sådan fødevare, selv om den ikke er sundhedsskadelig, er uegnet til menneskeføde. Nævnte forordnings artikel 17, stk. 2, andet afsnit, skal fortolkes således, at de nationale myndigheder kan udsende en sådan information til offentligheden under iagttagelse af kravene i artikel 7 i forordning nr. 882/2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes.

(jf. præmis 37 og domskonkl.)
Artikel 1, stk. 2, i direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, hvorefter kontraktvilkår, som afspejler love eller bindende administrative bestemmelser, ikke er underlagt direktivets bestemmelser, skal fortolkes således, at nævnte direktiv finder anvendelse på de vilkår i almindelige betingelser, som er integreret i kontrakter indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, der gengiver en regel i den nationale ret, der finder anvendelse på en anden type kontrakter, og som ikke er underkastet de omhandlede nationale retsforskrifter.

At tillade at udelukke anvendelsen af direktiv 93/13 på kontraktvilkår af den ene grund, at de gengiver nationale lovbestemmelser eller administrative forskrifter, der ikke finder anvendelse på den kontrakt, som parterne har indgået, eller henviser til sådanne bestemmelser, ville svække den forbrugerbeskyttelsesordning, der er indført ved direktivet.

Under disse omstændigheder kunne en erhvervsdrivende nemlig let unddrage sig kontrollen af, om de vilkår, der ikke har været genstand for individuel forhandling med en forbruger, er urimelige, ved at affatte vilkårene i disse kontrakter på samme måde som dem, der i de nationale retsforskrifter er fastsat for visse kategorier af kontrakter. Alle de rettigheder og forpligtelser, der er indstiftet ved en kontrakt, som er konciperet således, svarer ikke nødvendigvis til den afbalancerede afvejning, som den nationale lovgiver har villet foretage for de kontrakter, der er reguleret af dens retsforskrifter på området.

(jf. præmis 25, 30 og 31-39 samt domskonkl. 1)
Der foreligger intet, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 73/2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere – en bestemmelse, der fastsætter en yderligere nedsættelse af de direkte betalinger i forhold til de beløb, der er fastsat i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere – i relation til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

Skønt denne bestemmelse indeholdt lavere nedsættelsessatser for de direkte betalinger for 2009-2012 end dem, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 73/2009, kan Unionens landbrugere imidlertid ikke påberåbe sig en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning for så vidt angår opretholdelsen for disse år af de nedsættelsessatser for de direkte betalinger, som var fastsat i forordning nr. 1782/2003, idet det, henset til 22. betragtning til denne forordning og dennes artikel 30, forholder sig således, at en forudseende og påpasselig erhvervsdrivende således kunne påregne, at de direkte betalinger for indkomststøtteordningerne kunne blive nedsat som følge af en revision på baggrund af markedsudviklingen og budgetsituationen.

(jf. præmis 30-33, 38, og 39 samt domskonkl. 1)
Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at aftaler, hvorved forsikringsselskaber bilateralt er blevet enige med dels bilforhandlere, der fungerer som reparationsværksteder, dels en sammenslutning, der repræsenterer bilforhandlerne, om den pris, som forsikringsselskabet skal betale for reparation af de af selskabet forsikrede motorkøretøjer, og hvorved det fastsættes, at denne pris bl.a. afhænger af antallet og procentdelen af de forsikringer, som bilforhandleren har solgt som mægler for dette forsikringsselskab, kan anses for at have et konkurrencebegrænsende »formål« som omhandlet i denne bestemmelse, hvis det efter en individuel og konkret undersøgelse af indholdet og formålet med disse aftaler og af den økonomiske og retlige sammenhæng, hvori de indgår, fremgår, at disse efter deres art kan betragtes som skadelige for de normale konkurrencevilkår på et af de to pågældende markeder.

(jf. præmis 51 og domskonkl.)
En medlemsstat, der anvender et kriterium, der udelukkende er kvantitativt, ved bedømmelsen af den erhvervsmæssige karakter for så vidt angår privatpersoners besiddelse af forarbejdet tobak, som hidrører fra en anden medlemsstat, og som anvender dette kriterium pr. individuelle køretøj (og ikke pr. person) og samlet for alle tobaksvarer, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, herunder navnlig direktivets artikel 8 og 9.

Med henblik på at kunne fastslå, at varer besiddes med handel for øje, opregner direktivets artikel 9, stk. 2, nemlig et bestemt antal kriterier. Særligt skal medlemsstaterne, således som det fremgår af selve ordlyden af artikel 9, stk. 2, første afsnit, for at kunne fastslå, at varer er beregnet til erhvervsmæssige formål, bl.a. tage hensyn til flere forhold, idet mængden af varer, der besiddes, kun er et blandt andre nævnte forhold. Hvad desuden angår dette forhold bestemmer artikel 9, stk. 2, andet afsnit, at medlemsstaterne, men kun for at bevise ovennævnte forhold, kan opstille vejledende mængder. Det følger heraf, at denne artikel 9, stk. 2, ikke tillader medlemsstaterne at fastslå, at varer besiddes med handel for øje, alene ved at basere sig på en udelukkende kvantitativ tærskel for så vidt angår de varer, der besiddes.

Ved udtrykkeligt at fastsætte minimumstærskler for flere særskilte kategorier af tobaksvarer tillader direktivet i øvrigt kun medlemsstaterne at opstille tærskler i forhold til vægten af tobaksvarer, der besiddes, under ét under den betingelse, at hver af disse minimumstærskler overholdes.

Eftersom direktivets artikel 9, stk. 2, har til formål at præcisere de betingelser, hvorunder punktafgiften kan opkræves hos den person, hvor varerne befinder sig, som omhandlet i artikel 9, stk. 1, andet afsnit, skal de vejledende minimumstærskler, der er fastsat i direktivets artikel 9, stk. 2, andet afsnit, endelig anses for at omhandle nævnte person, og dermed for at finde anvendelse pr. person.

(jf. præmis 16, 17, 22, 23 og 30 samt domskonkl.)
I det særlige tilfælde inden for konkurrenceretten, hvor et moderselskab ejer hele eller størstedelen af kapitalen i sit datterselskab, som har overtrådt Unionens konkurrenceregler, herunder i det tilfælde, hvor et holdingselskab ejer 100% af kapitalen i et mellemliggende selskab, som ejer hele kapitalen i et datterselskab i dets koncern, hvilket datterselskab har begået en overtrædelse af EU-konkurrencereglerne, foreligger der en afkræftelig formodning om, at nævnte moderselskab faktisk har udøvet en afgørende indflydelse på datterselskabet og, i tilfælde af et holdingselskab, på både det mellemliggende selskabs adfærd og datterselskabets. Denne formodning har til formål at skabe en balance mellem vigtigheden af, på den ene side, målet om at bekæmpe konkurrencestridig adfærd og at hindre gentagelse heraf, og, på den anden side, kravene i visse EU-retlige principper, såsom bl.a. principperne om uskyldsformodning, straffens personalitet, retssikkerhedsprincippet samt princippet om retten til forsvar, herunder princippet om parternes processuelle ligestilling. Det påhviler moderselskabet at tilbagevise denne formodning ved at påvise, at dets datterselskab ikke udgjorde én virksomhed som omhandlet i artikel 101 TEUF, der har begået den pågældende overtrædelse. I denne forbindelse skal moderselskabet påvise, at det har undladt at udøve faktisk og afgørende indflydelse på sit datterselskab, ikke kun på det operationelle plan, men ligeledes på det finansielle plan.

Den omstændighed, at datterselskabet har en vis uafhængighed, eller at moderselskabet hverken har deltaget direkte i denne overtrædelse eller har opfordret til at begå en sådan, er ikke i sig selv tilstrækkeligt til at tilbagevise formodningen eller til at godtgøre, at moderselskabet og dets datterselskab ikke udgjorde én virksomhed som omhandlet i artikel 101 TEUF.

Den omstændighed, at moderselskabet »kun« har spillet en rolle som teknisk og finansiel koordinator, eller at selskabet har ydet sine datterselskaber finansiel bistand, påviser desuden, at det ikke har undladt at udøve afgørende indflydelse på sine datterselskaber.

(jf. præmis 46, 48, 50 og 63-69)
En forælder til et myndigt barn, der har fået adgang til uddannelse på grundlag af artikel 12 i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, som ændret ved direktiv 2004/38, kan fortsat aflede en opholdsret fra samme artikel, såfremt denne forælders tilstedeværelse og omsorg forbliver nødvendig for, at dette barn kan fortsætte og afslutte sin uddannelse, hvilket det påhviler den forelæggende ret at bedømme under hensyntagen til samtlige omstændigheder i den sag, der er indbragt for den.

Med henblik på erhvervelse af ret til tidsubegrænset ophold som omhandlet i direktiv 2004/38 for en unionsborgers familiemedlemmer, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, kan der ikke tages hensyn til de ophold, som nævnte familiemedlemmer har tilbagelagt i en værtsmedlemsstat, når disse ophold alene er blevet tilbagelagt på grundlag af artikel 12 i forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, som ændret ved nævnte direktiv, og uden at betingelserne for at opnå opholdsret i henhold til direktivet er opfyldt.

Erhvervelse af ret til tidsubegrænset ophold for en unionsborgers familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, afhænger nemlig under alle omstændigheder af dels, at denne borger selv opfylder de i dette direktivs artikel 16, stk. 1, fastsatte betingelser, i henhold til hvilke der skal foreligge et lovligt ophold fem år i træk i værtsmedlemsstaten, dels at de nævnte medlemmer har boet sammen med denne i den pågældende periode.

Hvad i denne henseende for det første angår de betingelser, som en unionsborger skal opfylde, skal begrebet lovligt ophold forstås som et ophold i overensstemmelse med de i samme direktiv fastsatte betingelser, herunder dem, der er fastsat i direktivets artikel 7, stk. 1. Et ophold i overensstemmelse med en medlemsstats ret, men som ikke opfylder betingelserne i denne artikel 7, stk. 1, kan derfor ikke betragtes som et lovligt ophold i henhold til nævnte artikel 16, stk. 1, i direktiv 2004/38.

Hvad for det andet angår erhvervelse af ret til tidsubegrænset ophold for en unionsborgers familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, indebærer forpligtelsen til at bo sammen med denne borger i værtsmedlemsstaten i den pågældende periode, at der for disse – i deres egenskab af familiemedlemmer, der ledsager eller slutter sig til denne borger – nødvendigvis og samtidig foreligger en opholdsret i medfør af artikel 7, stk. 2, i direktiv 2004/38. Det følger heraf, at der med henblik på denne erhvervelse alene kan tages hensyn til disse medlemmers ophold, der opfylder betingelsen om i værtsmedlemsstaten at ledsage eller slutte sig til en unionsborger, som selv opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a), b) eller c), i direktiv 2004/38.

Det forhold, at en unionsborgers familiemedlem, der ikke er statsborger i en medlemsstat, alene har haft ophold i en medlemsstat på grundlag af artikel 12 i forordning nr. 1612/68, kan derfor ikke have nogen indvirkning på erhvervelsen af ret til tidsubegrænset ophold som omhandlet i direktiv 2004/38.

(jf. præmis 34-37, 39, 40 og 48 samt domskonkl. 2)