Hovedsagen, som har givet anledning til nærværende forelæggelse, angår meddelelsen af fuldbyrdelsespåtegning i Frankrig på et officielt bekræftet dokument, der er oprettet for en tysk notar.

Dokumentet, der er oprettet for en notar i Neuss den 5. april 1972, går, for så vidt det er af betydning for sagen, ud på følgende:

1) stiftelse af underpant i fast ejendom for et beløb på 2 mio DM tillige med 10% renter;

2) selskabet Deutsche Getreideverwertung und Rheinische Kraftfutterwerke GmbH (herefter benævnt: DGV) og de til enhver tid værende ejere af de behæftede faste ejendomme underkaster sig umiddelbar tvangsfuldbyrdelse for pantegælden;

3) selskabet DGV påtager sig personlig hæftelse over for den til enhver tid værende pantekreditor;

4) selskabet DGV erklærer samtlige sine ejendele underkastet umiddelbar tvangsfuldbyrdelse for gælden ifølge pantebrevet.

Pantebrevet — der oprindeligt var et ejerpantebrev — blev i januar 1976 ved notarialiter bekræftet dokument tiltransporteret Deutsche Gewerbe- und Landkreditbank AG. Deutsche Genossenschaftsbank, der er succederet i dette selskabs rettigheder, søger nu tvangsfuldbyrdelse på grundlag af pantebrevet. Med dette formål for øje rekvirerede Deutsche Genossenschaftsbank hos en efterfølger til notaren i Neuss den 8. februar 1982 en eksigibel afskrift af dokumentet og indgav for præsidenten for tribunal de grande instance de Strasbourg begæring om meddelelse af fuldbyrdelsespåtegning i Frankrig.

Præsidenten for tribunal de grande instance de Strasbourg har ved kendelse af 24. marts 1982 forsynet den franske oversættelse med fuldbyrdelsespåtegning. En anden af DGV's kreditorer, Brasserie du pêcheur SA, indgav til samme ret begæring om kendelses ophævelse. Ved kendelse afsagt den 13. oktober 1983 efter reglerne om foreløbige forholdsregler ophævede præsidenten sin kendelse af 24. marts 1982 og pålagde Deutsche Genossenschaftsbank sagsomkostninger. Sidstnævnte har indbragt afgørelsen for Cour d'appel de Colmar og gjort gældende, at Brasserie du pêcheur SA var uberettiget til at iværksætte noget retsmiddel. Ud over det retsmiddel, der er hjemlet i artikel 36 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, kan ingen andre særlige retsmidler iværksættes. I overensstemmelse hermed kunne alene selskabet DGV iværksætte et sådant og indbringe sagen for den efter konventionens artikel 37 kompetente Cour d'appel de Colmar. Brasserie du pêcheur SA er derimod af den opfattelse, at der ud over det i konventionens artikel 36 hjemlede retsmiddel kan iværksættes særlige retsmidler efter fransk ret.

Cour d'appel de Colmar fandt at en afgørelse i ankesagen måtte bero på en fortolkning af konventionens artikel 36 og har forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:

»Udelukker artikel 36 i Bruxelles-konventionen af 27. september 1968, som — såfremt fuldbyrdelse tillades — kun omhandler et retsmiddel for den part, mod hvem fuldbyrdelsen begæres, ethvert retsmiddel for vedkommende tredjemænd, selv i tilfælde, hvor den nationale lovgivning i en af de kontraherende stater hjemler disse adgang til at anfægte en kendelse, hvormed fuldbyrdelsesbegæringen imødekommes?«