RETTENS DOM (en enkelt dommer)

15. november 2001

Sag T-194/99

Cristiano Sebastiani

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — forfremmelse — bedømmelse — foreligger ikke — sammenligning af fortjenester«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-991

Angående:

Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse A6 i forfremmelsesåret 1998.

Udfald:

Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse A6 i forfremmelsesåret 1998 annulleres. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – hensyntagen til bedømmelser – ufuldstændig personlig aktmappe – konsekvenser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 43 og 45)

Bedømmelsen er en uundværlig del af vurderingen, hver gang den overordnede myndighed skal tage stilling til tjenestemandens karriere, og en forfremmelsesprocedure er behæftet med en mangel, såfremt ansættelsesmyndigheden ikke har kunnet foretage en sammenligning af ansøgernes fortjenester, fordi bedømmelsesrapporterne for en eller flere af dem ved administrationens fejl er blevet udfærdiget med en væsentlig forsinkelse.

Dette indebærer imidlertid ikke, at alle ansøgerne på det tidspunkt, hvor afgørelsen om forfremmelse træffes, skal befinde sig på samme trin for så vidt angår deres bedømmelsesrapporter, og heller ikke, at det påhviler ansættelsesmyndigheden at udsætte sin afgørelse, dersom den seneste bedømmelse for den ene eller den anden ansøgers vedkommende endnu ikke er endelig som følge af, at den er blevet forelagt den ansvarlige for en appelleret bedømmelse eller Det Paritetiske Bedømmelsesudvalg.

Det følger heraf, at ansættelsesmyndigheden i princippet kan foretage en sammenligning af de forfremmelige tjenestemænds fortjenester, selv om den ikke er i besiddelse af den seneste bedømmelsesrapport for en af ansøgerne, og at denne omstændighed ikke i sig selv er en mangel ved forfremmelsesproceduren.

En sådan fremgangsmåde er dog behæftet med en mangel, hvis den omstændighed, at den endelige bedømmelse ikke foreligger, kan tilskrives, ikke den måde, som forfremmelsesproceduren sædvanligvis afvikles på, men derimod en væsentlig forsinkelse af proceduren, som udelukkende kan tilregnes administrationen.

I to tilfælde vil den omstændighed, at proceduren er behæftet med en mangel som følge af, at en af ansøgernes bedømmelse ikke foreligger ved sammenligningen af fortjenester, ikke medføre nogen sanktioner.

Dels kan den manglende bedømmelse under særlige omstændigheder erstattes af andre oplysninger vedrørende tjenestemandens fortjenester. Sådanne oplysninger kan kun erstatte den manglende bedømmelse, såfremt de opfylder visse betingelser, og det påhviler den sagsøgte institution at godtgøre, at disse betingelser er opfyldt. Oplysningerne skal for det første være tilstrækkeligt objektive til, at de kan gøres til genstand for en retslig prøvelse. De skal for det andet indeholde en vurdering af tjenestemandens fortjenester, foretaget af de personer, der er ansvarlige for udarbejdelsen af hans bedømmelse. Oplysningerne skal for det tredje være meddelt tjenestemanden, således at retten til kontradiktioner overholdt, og Forfremmelsesudvalget skal for det fjerde have kendskab til oplysningerne på det tidspunkt, hvor sammenligningen af alle kandidaternes fortjenester finder sted.

Dels er den omstændighed, at en af ansøgernes personlige aktmappe er mangelfuld og ufuldstændig, ikke tilstrækkelig til at annullere disse forfremmelser, medmindre det godtgøres, at denne omstændighed kan have haft en afgørende indflydelse på forfremmelsesproceduren.

(jf. præmis 43-46, 54 og 60)

Henvisningtil: Domstolen, 18. december 1980, forenede sager 156/79 og 51/80, Gratreau mod Kommissionen, Sml. s. 3943, præmis 22 og 24; Domstolen, 27. januar 1983, sag 263/81, List mod Kommissionen, Sml. s. 103, præmis 25, 26 og 27; Domstolen, 10. juni 1987, sag 7/86, Vincent mod Parlamentet, Sml. s. 2473, præmis 16 og 17; Domstolen, 17. december 1992, sag C-68/91 P, Moritz mod Kommissionen, Sml. I, s. 6849, præmis 16, 17 og 18; Retten, 19. september 1996, sag T-386/94, Allo mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 393, og II, s. 1161, præmis 38; Retten, 24. februar 2000, sag T-82/98, Jacobs mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 39, og II, s. 169, præmis 41; Retten, 5. oktober 2000, sag T-202/99, Rappe mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 201, og II, s. 911, præmis 39, 40, 44, 45 og 56.