DA Den Europæiske Unions Tidende C 197/10

Sag anlagt den 14. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig

(Sag C-198/08)

(2008/C 197/15)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Mölls, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Republikken Østrig

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 (1), idet den har vedtaget og opretholdt retsforskrifter, hvorefter staten fastsætter minimumssalgspriser for cigaretter og finskåret tobak til selvrullede cigaretter.

— Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Tobaksvarer udgør en af de tre varegrupper, som på fællesskabsplan er underlagt harmoniserede bestemmelser om forbrugsafgifter. Direktiv 95/59/EF indeholder enkelte almindelige bestemmelser, der finder anvendelse på alle tobaksvarer, og regulerer derudover strukturen for forbrugsafgiften på cigaretter. Artikel 9, stk. 1, forankrer det princip, at såvel fabrikanterne som importørerne har ret til frit at fastsætte de maksimale priser for tobaksvarer. Denne bestemmelse sikrer ikke blot, at afgiftsgrundlaget i alle medlemsstater er underlagt de samme principper, men forhindrer også, at det ved statslig prisregulering, der hæmmer konkurrencen og det indre marked, forhindres, at direktivets mål nås.

Den forskrift, der blev indført i Østrig i 2006, hvorefter de statslige myndigheder foreskrev minimumspriser for cigaretter og finskåret tobak til selvrullede cigaretter, er i strid med ovennævnte bestemmelse i direktiv 95/59/EF. Fastsættelsen af minimumspriser fjerner de prisforskelle mellem forskellige produkter, der foreligger på grund af de forskellige faktorer, der indgår i prisdannelsen, idet den hæver detailhandelsprisen for den nederste priszone til et minimumsniveau. En sådan mekanisme fører uvægerligt til fordrejninger af handelsstrømmene mellem medlemsstaterne. Dette gælder også, når mindsteprisen, som i Østrig, er udledt af den gennemsnitlige markedspris.

Til de hensyn, som medlemsstaterne kan forfølge med deres handels- og skattepolitik, hører naturligvis også hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed. Dette omfatter også målet om at holde priserne på tobaksvarer på et højt niveau. Da medlemsstaterne imidlertid fuldt ud kan opfylde dette mål ved afgiftsforanstaltninger, kan de ikke henvise til sådanne hensyn for at afvige fra den her omtvistede bestemmelse i direktivet, da de således hæmmer det indre markeds funktion.

Efter Kommissionens opfattelse er afgiftspålæggelse et virksomt og tilstrækkeligt middel med hensyn til priserne. Eksempler fra andre medlemsstater viser også, at tobaksvarer udelukkende ved hjælp af afgiftstrykket kan gøres dyre, idet afgiftsniveauet vilkårligt kan ændres i opadgående retning, med henblik på at trække slutprisen opad, uanset fabrikantens nøjagtige fortjenstmargen, og/eller om han er rede til at sælge uden fortjeneste eller endog med tab. Denne fremgangsmåde, hvorved afgiftspålæggelsen fungerer som en objektiv kostfaktor, forhindrer ikke blot minimumsprisernes negative indvirkninger på konkurrencen og det indre marked, men også en anden ulempe, der er forbundet med minimumspriser, nemlig sikringen af tobaksvarefabrikantens margen. Denne effekt bidrager på ingen måde til beskyttelse af sundheden, idet den nærmest er kontraproduktiv. Kommissionen er overbevist om, at den ønskede beskyttelse af den offentlige sundhed kan sikres med en aktiv og succesfuld statslig afgiftspolitik, uden af det er nødvendigt at anvende minimumspriser, der er uforenelige med artikel 9 i direktiv 95/59/EF.

(1) EFT L 291, s. 40.