Sag C-627/10

Europa-Kommissionen

mod

Republikken Slovenien

»Traktatbrud — transport — direktiv 91/440/EØF — udvikling af Fællesskabets jernbaner — direktiv 2001/14/EF — tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet — artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440 — artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14 — infrastrukturforvalter — deltagelse i fastlæggelse af køreplanen — trafikforvaltning — artikel 6, stk. 2-5, i direktiv 2001/14 — mangel på foranstaltninger, som tilskynder infrastrukturforvalterne til at nedbringe omkostningerne ved tilvejebringelse af infrastruktur og adgangsafgifternes niveau — artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk.1, i direktiv 2001/14 — omkostning, der påløber direkte som følge af togtjenesten — artikel 11 i direktiv 2001/14 — præstationsordning«

Sammendrag – Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. juli 2013

Transport – jernbanetransport – direktiv 2001/14 – tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter – opkrævning af afgifter for brug af infrastruktur – tillæg til afgifterne med henblik på at få infrastrukturforvalterens omkostninger dækket fuldt ud – pligt til at efterprøve, om markedssegmenterne reelt kan bære tillæg

Transport – jernbanetransport – direktiv 2001/14 – tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter – opkrævning af afgifter for brug af infrastruktur – fastlæggelse af afgifter på grundlag af de direkte omkostninger – hensyntagen til afgifter opkrævet for andre transportmidler – ikke tilladt

[Art. 258 TEUF; statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1; Domstolens procesreglement, art. 120, litra c)]

En medlemsstat, som fastsætter, at jernbaneinfrastrukturforvalteren, som selv leverer jernbanetransportydelser, deltager i fastlæggelsen af køreplanen og dermed i tildelingen af kanaler eller infrastrukturkapacitet, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i og bilag II til direktiv 91/440 om udvikling af Fællesskabets jernbaner samt artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur. En jernbanevirksomhed må således ikke varetage fastlæggelsen eller vurderingen af, hvad der står til rådighed med henblik på beslutningstagning i forbindelse med kanaltildeling, eller overlades hele det forberedende arbejde forud for vedtagelsen af beslutninger, som henhører under de væsentlige funktioner, såsom fastlæggelse af køreplanen. Det følger af artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14, at hvis infrastrukturforvalteren ikke er uafhængig af jernbanevirksomhederne, skal tildelingen af infrastrukturkapacitet varetages af et tildelingsorgan, der er uafhængigt af enhver jernbanevirksomhed med hensyn til retlig status, organisation og beslutningstagning. Eftersom jernbanetrafikforvaltning ikke kan anses for en væsentlig funktion, som skal overdrages til et uafhængigt organ, fremgår det derimod af artikel 6, stk. 3, i direktiv 91/440, at trafikforvaltningen kan overdrages til en infrastrukturforvalter, som også er en jernbanevirksomhed. (jf. præmis 30, 35, 37, 38 og 43)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 32, 33, 56, 57, 64 og 65)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 44)

Jf. afgørelsens tekst. (jf. præmis 45 og 46)

En medlemsstat, der fastsætter, at beregningen af afgiften for adgang til infrastrukturen skal tage hensyn til afgifter for brug af transportinfrastrukturen inden for andre delsystemer, navnlig vejtransport, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2001/14 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur. Et sådant kriterium har således ingen direkte forbindelse med togtjenesten. (jf. præmis 66 og 68)