ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet og i henhold til artikel 49, artikel 63 og artikel 267, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ved at opretholde virkningerne af de bestemmelser, der har til formål at afskaffe økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte, som tillader et moderselskab at modregne den skattegodtgørelse, som er tilknyttet udbytte udloddet af datterselskaber, hvis det hidrører fra et datterselskab etableret i Frankrig i den forskudsskat, som moderselskabet skal betale, når det til sine aktionærer videreudlodder dette udbytte, men som ikke giver en tilsvarende modregningsadgang, hvis udbyttet stammer fra et datterselskab, der er etableret i en anden medlemsstat, eftersom denne lovgivning i dette tilfælde ikke giver ret til en skattegodtgørelse i anledning af udbytte fra dette datterselskab, for så vidt som der ifølge Conseil d’États retspraksis er givet medhold i anmodningerne om tilbagebetaling af forskudsskat opkrævet i strid med EU-retten som omhandlet i Domstolens dom i sag C-310/09 Accor (1) med følgende tre begrænsninger: — Adgangen til tilbagebetaling af uretmæssigt opkrævet forskudsskat er begrænset af afslaget på at medregne den beskatning, som datterdatterselskaber etableret uden for Frankrig, er udsat for. — Adgangen til tilbagebetaling af uretmæssigt opkrævet forskudsskater begrænset af de uforholdsmæssige beviskrav. — Adgangen til tilbagebetaling af uretmæssigt opkrævet forskudsskater begrænset af skattegodtgørelsens begrænsning til en tredjedel af det i Frankrig videreudloddede udbyttebeløb, som stammer fra et datterselskab etableret uden for Frankrig, og samtidig med at Conseil d’État, som forvaltningsdomstol, der træffer afgørelse i sidste instans, har opstillet disse begrænsninger uden at spørge Domstolen om disse begrænsninger er forenelige med EU-retten.
2.

Henset til den omstændighed, at Den Tjekkiske Republik har bestridt klassificeringen af det pågældende stof som affald på grund af registreringen af materiale i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (2) (REACH), er der opstået en konfliktsituation, som er omfattet af artikel 28, stk. 1, i forordningen om overførsel af affald, hvori bestemmes, at det pågældende materiale skal anses for at være affald.
2)

Såfremt dette spørgsmål besvare bekræftende, er udstedelsen af en E 101-attest da til hinder for, at personer, som har lidt skade som følge af den adfærd, som arbejdsgiveren, der har begået svig, er skyld i, opnår erstatning herfor, uden at arbejdstagernes tilknytning til den sociale sikringsordning, som er udpeget i E 101-attesten, anfægtes ved det erstatningssøgsmål, der er anlagt mod arbejdsgiveren?
3)

Skal EU-retten, navnlig artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, i direktiv 2000/78/EF fortolkes således, at den i det første spørgsmål beskrevne nationale ordning udgør en positiv og specifik foranstaltning til fordel for medlemmerne af de i det første spørgsmål nævnte kirker med henblik på at sikre disses fulde ligestilling i erhvervslivet, for at forhindre eller udligne ulemper for disse medlemmer på grund af religion, når de dermed indrømmes samme ret til religionsudøvelse i arbejdstiden på en for denne religion vigtig helligdag, som flertallet af arbejdstagerne i henhold til en anden national ordning ellers har, fordi helligdagene for den religion, som flertallet af arbejdstagerne bekender sig til, generelt er arbejdsfri? Såfremt det bekræftes, at der foreligger en forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/78/EF:
3)

at det forhold, at der ved den først indgåede aftale er fastsat et »retligt« opfyldelsessted som omhandlet i forordningens artikel 7, nr. 1), litra a), er til hinder for at antage, at en efterfølgende faktisk opfyldelse af en aftale skaber et — yderligere — opfyldelsessted i denne bestemmelses forstand?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/26

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 22. juni 2017 — Minister for Justice and Equality og The Commissioner of the Garda Síochána mod Workplace Relations Commission

(Sag C-378/17)

(2017/C 283/36)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Minister for Justice and Equality og The Commissioner of the Garda Síochána

Sagsøgt: Workplace Relations Commission

Præjudicielle spørgsmål

Når

a) et ved oprettet ved lov nationalt organ, og som har fået tildelt en generel kompetence til bl.a. at sikre håndhævelse af EU-retten på et bestemt område, og

b) national ret foreskriver, at et sådant organ ikke har kompetence inden for en begrænset kategori af sager, hvor et effektivt retsmiddel indebærer, at national lovgivning ikke finder anvendelse på grundlag af national ret eller EU-retten, og

c) passende nationale retter har kompetence til at afsige enhver passende kendelse, hvorefter national lovgivning ikke finder anvendelse, hvilket er påkrævet for at sikre overholdelse af den pågældende EU-retlige foranstaltning, har kompetence til at behandle sager, hvori et sådant retsmiddel er nødvendigt, har kompetence i sådanne sager til at foranstalte ethvert retsmiddel krævet i EU-retten, og hvor det af retterne foranstaltede retsmiddel i overensstemmelse med Domstolens praksis er blevet bedømt som værende i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet

skal det ved lov oprettede organ da ikke desto mindre anses for at have kompetence til at behandle en klage over, at national lovgivning tilsidesætter relevant EU-ret, og hvis klagen tages til følge, undlade at anvende lovgivningen, uanset at national ret i alle sager, der vedrører anfægtelser af lovgivningens gyldighed af en grund, og som kræver, at lovgivningen ikke skal anvendes, tildeler kompetencen til en ret, der er oprettet i henhold til forfatningen, snarere end til det pågældende organ?
2)

Er det, når en enkelt kompetent myndighed i medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1370/2007 indgår en kontrakt om offentlig trafikbetjening med en intern operatør uden forudgående udbud, til hinder for denne myndigheds fælles kontrol sammen med den interne operatørs øvrige selskabsdeltagere, når beføjelsen til at gribe ind i offentlig personbefordring inden for et bestemt geografisk område [artikel 2, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1370/2007] er opdelt mellem den enkelte kompetente myndighed og en gruppe af myndigheder, som varetager integreret offentlige personbefordring, eksempelvis ved at beføjelsen til at indgå kontrakter om offentlig trafikbetjening med en intern operatør forbliver hos den enkelte kompetente myndighed, hvorimod takstopgaven overdrages til en sammenslutning, til hvilken foruden den enkelte myndighed også andre kompetente myndigheder i disses geografiske områder hører?
2)

Såfremt ordet »retssag« skal fortolkes som en henvisning til eller som omfattende enhver appelsag, der fører til den ændrede straf, er det forhold, at der ikke er en henvisning til, at den person, der ønskes overgivet, fik underretning om og var repræsenteret under den pågældende appelsag, ødelæggende for gyldigheden af den europæiske arrestordre, uagtet at det som følge af yderligere oplysninger, der er fremkommet under sagen i den anmodede stat, er blevet åbenbart, at den berørte person faktisk fik underretning om og var repræsenteret under appelsagen?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 283/24

Appel iværksat den 13. juni 2017 af Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA og Novapet SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 5. april 2017 i sag T-422/13, Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-363/17 P)

(2017/C 283/33)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA og Novapet SA (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

— Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanterne gives medhold.

— Rettens dom ophæves, for så vidt som den frifinder Rådet for påstanden om erstatning.

— Der træffes afgørelse om erstatningskravets realitet, og appellanterne tilkendes den krævede erstatning, eller sagen hjemvises til Retten til realitetsafgørelse om påstanden om erstatning.

— Rådet tilpligtes at betale appellanternes sagsomkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retten anvendte og gengav de beviser, som appellanten havde påberåbt sig, urigtigt, da den fastslog, at der ikke forelå nogen årsagsforbindelse mellem den ulovlige vedtagelse af afgørelse 2013/226 (1) og de tab, som appellanterne havde lidt (den appellerede doms præmis 155-197, herunder især præmis 187-189).

(1) Rådets gennemførelsesforordning 2013/226/EU af 21.5.2013 som forkaster forslag til Rådets gennemførelsesforordning om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien, Taiwan og Thailand efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009, og om afslutning af udløbsundersøgelsen vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indonesien og Malaysia, for så vidt som at forslaget indfører en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien, Taiwan og Thailand (EUT 2013, L 136, s. 12).
1)

Skal bilag III, afsnit II, kapitel IV, nr. 5 og 8, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (1) af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer […], fortolkes således, at en fjerkræslagtekrop efter udtagning og rengøring ikke må indeholde nogen form for synlig kontaminering?
6)

a) Skal artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1) og punkt 13, litra a), i bilag II hertil, eventuelt sammenholdt med Espoo- og Århuskonventionerne, fortolkes således, at de finder anvendelse på udskydelsen af tidspunktet for nedlukning og indstilling af den industrielle elproduktion på et kernekraftværk, hvilket — som det er tilfældet her — indebærer store investeringer og opgradering af sikkerheden for kernekraftværkerne Doel 1 og Doel 2? b) Såfremt spørgsmålet i litra a) besvares bekræftende, skal artikel 2-8 og artikel 11 i direktiv 2011/92/EU samt bilag I, II og III hertil da fortolkes således, at de finder anvendelse forud for vedtagelsen af en lovgivningsmæssig retsakt såsom [loven af 28. juni 2015], som i artikel 2 udskyder tidspunktet for nedlukning og indstilling af den industrielle elproduktion på kernekraftværkerne Doel 1 og Doel 2? c) Skal spørgsmålene i litra a) og b) besvares forskelligt alt efter, om de vedrører Doel 1- eller Doel 2-værket, da det for det førstnævnte værk er nødvendigt at vedtage forvaltningsakter for at gennemføre den nævnte lov af 28. juni 2015? d) Såfremt spørgsmålet i litra a) besvares bekræftende, skal artikel 2, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU da fortolkes således, at det er muligt at fritage den udskudte nedlukning af et kernekraftværk fra anvendelsen af artikel 2-8 og artikel 11 i direktiv 2011/92/EU af tvingende almene hensyn til den nationale elforsyningssikkerhed?
2)

Skal ovenstående spørgsmål under anvendelse af acte éclairé-doktrinen besvares med henvisning til Domstolens dom af 17. juni 1992, Handte, C-26/91, selv om denne dom omhandlede en producents ansvar for en vares mangler i et tilfælde, hvor producenten ikke kunne forudse, hvem varen videresælges til, og hvem der derfor kan rejse krav mod ham, hvorimod det foreliggende søgsmål mod køberen om at »fastslå, at en salgskontrakt vedrørende fast ejendom er ugyldig«, fordi den er til skade for sælgerens kreditorer, for at være begrundet kræver, at køberen havde kendskab til den omstændighed, at retshandelen (salgskontrakten) blev foretaget til skade for kreditorerne, således at køberen må regne med at blive mødt med et sådant søgsmål fra en af skyldnerens personlige kreditorer?
1)

Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked fortolkes således, at det er til hinder bestemmelsen i artikel II.75, stk. 6, i Codex Hoger Onderwijs af 11. oktober 2013, der indeholder et almindeligt forbud mod, at ikke-anerkendte undervisningsinstitutioner anvender betegnelsen »master« på de eksamensbeviser, som de udsteder, når denne bestemmelse skal beskytte et hensyn af almen interesse, nemlig nødvendigheden af at sikre et højt undervisningsniveau, hvorved det skal kunne kontrolleres, om de krævede kvalitetskrav faktisk er opfyldt?
—

Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, idet det ikke har vedtaget alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at indføre en generel ordning til beskyttelse af hortulanen i departementet Landes.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 300/10

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polen) den 6. april 2017 — Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej mod Mariusz Wawrzosek

(Sag C-176/17)

(2017/C 300/13)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

Sagsøgt: Mariusz Wawrzosek

Præjudicielt spørgsmål

Er bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1), navnlig direktivets artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, og bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (2), navnlig direktivets artikel 17, stk. 1, og artikel 22, stk. 1, til hinder for, at en erhvervsdrivende (långiver) over for en forbruger (låntager) kan gøre et krav gældende, som fastslås ved en korrekt udfyldt veksel, i en betalingspåbudsprocedure i henhold til artikel 485, § 2 ff. i Kodeks postępowania cywilnego (civil retsplejelov), sammenholdt med artikel 41 i Ustawa o kredycie konsumenckim (forbrugerkreditloven, Dz. U. 2014 1479, konsolideret udgave med ændringer, af 12.5.2011), ifølge hvilke bestemmelser den nationale ret udelukkende kan prøve gyldigheden af kravet i henhold til vekslen for så vidt angår overholdelsen af vekslens formkrav, uden at gå ind på det tilgrundliggende forhold?

(1) EFT 1993, L 95, s. 29.

(2) EUT 2008, L 133, s. 66.
2)

Skal underposition 7307 11 00 1 fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af de objektive karakteristika for støbejern med kuglegrafit fremgår, at dette produkt har væsentlig lighed med de objektive karakteristika for ikke-deformerbart støbejern?
—

Det er for det første selvmodsigende, når det fastslås, at den omstændighed, at varemærket staves med »y« i stedet for »i«, ikke er tilstrækkeligt til at bevise, at det anvendes som et EU-varemærke, samtidig med at det anføres, at der derfor ikke er konstateret absolutte registreringshindringer i henhold til EU-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra c).
2)

Skal underposition 7307 11 00 fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af de objektive karakteristika for støbejern med kuglegrafit fremgår, at dette produkt har væsentlig lighed med de objektive karakteristika for ikke-deformerbart støbejern?
2)

Er ordningen i direktiv 2003/86/EF […] til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en ansøgning om familiesammenføring i henhold til de gunstigere bestemmelser i kapitel V kan afslås alene med den begrundelse, at den ikke blev indgivet inden for den i artikel 12, stk. 1, tredje afsnit, anførte frist? Har det betydning for besvarelsen af dette spørgsmål, at der i tilfælde af en overskridelse af den førnævnte frist kan indgives en ansøgning om familiesammenføring — uanset om det sker efter et afslag eller ej — hvorved det undersøges, om kravene i artikel 7 i direktiv 2003/86/EF er opfyldt, og der tages hensyn til de interesser og omstændigheder, der er nævnt i artikel 5, stk. 5, og artikel 17?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 300/17

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Noord-Holland (Nederlandene) den 19. juni 2017 — Vision Research Europe BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

(Sag C-372/17)

(2017/C 300/21)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Noord-Holland

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Vision Research Europe BV

Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

Præjudicielt spørgsmål

Er Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 113/2014 (1) af 4. februar 2014 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur gyldig, såfremt Rechtbanks foreløbige vurdering er korrekt, nemlig at underposition 8525 80 30 skal fortolkes således, at det ovenfor i præmis 2 og 12 beskrevne kamera, som råder over en flygtig hukommelse, således at billeder optaget i kameraet slettes ved en efterfølgende optagelse eller når kameraet slukkes, kan tariferes i denne underposition?

(1) EUT 2014 L 38, s. 20.
2)

Såfremt Domstolen besvarer spørgsmålet med, at momsdirektivets artikel 138, stk. 2, litra b), finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede (dvs. at erhververen af varerne er en afgiftspligtig person, der er momsregistreret) skal bestemmelsen da fortolkes således, at såfremt forsendelsen eller transporten af disse varer sker i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Rådets direktiv 2008/118/EF (2) om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (3) (herefter »punktafgiftsdirektivet«) skal en levering, der sker i henhold til en procedure efter punktafgiftsdirektivet da anses for en levering, der er berettiget til fritagelse i henhold til denne bestemmelse, selv om betingelserne for fritagelse i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1, ikke i øvrigt er opfyldt, henset til at denne varetransport er henført til en anden transaktion?
DA Den Europæiske Unions Tidende C 293/21

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Sverige) den 6. juli 2017 — A mod Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

(Sag C-404/17)

(2017/C 293/26)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A

Sagsøgt: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

Præjudicielt spørgsmål

Skal en ansøgning — hvori ansøgerens oplysninger anses for pålidelige, og dermed lægges til grund for bedømmelsen, men ikke er tilstrækkelige til at begrunde et behov for international beskyttelse, idet oplysningerne om [oprindelses]landet, giver grundlag for at antage, at der foreligger en acceptabel myndighedsbeskyttelse — anses for at være åbenbart grundløs i henhold til det omarbejdede asylproceduredirektivs (1) artikel 31, stk. 8?

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26.6.2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (EUT L 180, s. 60).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 293/19

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 16. juni 2017 — Shajin Ahmed mod Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(Sag C-369/17)

(2017/C 293/22)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Shajin Ahmed

Sagsøgt: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Præjudicielt spørgsmål

Følger det af udtrykket »den pågældende har begået en grov forbrydelse«, som er anvendt i artikel 17, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (1), at det alene er på grundlag af den straf, der ifaldes for en given forbrydelse i henhold til en given medlemsstats ret, at det skal afgøres, om ansøgeren har begået en forbrydelse, på grundlag af hvilken den pågældende kan udelukkes fra retten til subsidiær beskyttelse?

(1) EUT 2011, L 337, s. 9.
2)

Er artikel 6, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT 1992, L 206) til hinder for, at en vurdering til et program, i hvilket en bestemt samlet mængde kvælstofaflejringer er blevet vurderet, lægges til grund for meddelelse af en godkendelse (individuel tilladelse) til et projekt eller en anden handling, der forårsager en kvælstofaflejring, der passer inden for den aflejringsvolumen, der er blevet vurderet inden for programmets rammer?
2)

Såfremt tilførsel af gødning på eller i jorden er et projekt, og såfremt dette lovligt fandt sted, før artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF […] fandt anvendelse på et Natura 2000-område, og såfremt gødskning på eller i jorden stadig finder sted, må det da antages, at der er tale om et og samme projekt, uanset gødskningen ikke altid har fundet sted på de samme parcellér, med samme mængder og med samme teknikker? Har det ved afgørelsen af, om der er tale om et og samme projekt, betydning, at kvælstofaflejringen hidrørende fra tilførslen af gødning på eller i jorden ikke er øget, efter at Rådets direktiv 92/43/EØF […] har fundet anvendelse på Natura 2000-området?
3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Er EU-retten til hinder for, at en medlemsstat kan afvise at behandle en ansøgning om international beskyttelse på grund af indrømmelse af subsidiær beskyttelse i en anden medlemsstat som gennemførelse af bemyndigelsen i artikel 33, stk. 2, litra a), i direktiv 2013/32/EU, når a) ansøgeren begærer en forbedring af den subsidiære beskyttelse, som er blevet ham indrømmet i en anden medlemsstat (tilkendelse af flygtningestatus), og asylsagen i den anden medlemsstat var behæftet med systemmæssige mangler og fortsat er det eller b) udformningen af den internationale beskyttelse, navnlig levevilkårene for personer, som er berettiget til subsidiær beskyttelse, i den anden medlemsstat, som allerede har indrømmet ansøgeren subsidiær beskyttelse, — er i strid med artikel 4 i chartret om grundlæggende rettigheder henholdsvis EMRK’s artikel 3 eller — ikke opfylder kravene i artikel 20 ff. i direktiv 2011/95/EU, uden dog at være i strid med chartrets artikel 4 henholdsvis EMRK’s artikel 3?