Direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357 (tredje skadesforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 2007/44, skal fortolkes således, at det nævnte direktiv ikke er til hinder for, at en medlemsstat i medfør af sin nationale lovgivning i en situation, hvor den kompetente nationale myndighed gyldigt kan gøre indsigelse mod en påtænkt erhvervelse i medfør af direktivets artikel 15b, stk. 2, tillader denne myndighed at knytte begrænsninger eller krav, på eget initiativ eller ved at formalisere de tilsagn, som erhververen har givet, til godkendelsen af påtænkte erhvervelser, forudsat at de rettigheder, som den påtænkte erhverver har i henhold til samme direktiv, ikke berøres heraf.

Direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357 (tredje skadesforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 2007/44, skal fortolkes således, at den kompetente nationale myndighed ikke er forpligtet til at pålægge den påtænkte erhverver begrænsninger eller krav, inden den kan gøre indsigelse mod den påtænkte erhvervelse. Når denne myndighed beslutter at knytte begrænsninger og krav til en godkendelse af en påtænkt erhvervelse, må disse hverken være baseret på et vurderingskriterium, som ikke er opført blandt de kriterier, der er opstillet i nævnte direktivs artikel 15b, stk. 1, eller gå ud over, hvad der er nødvendigt for, at denne erhvervelse opfylder disse kriterier.

Artikel 15b, stk. 1, i direktiv 92/49 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357 (tredje skadesforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 2007/44, skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for, at den kompetente nationale myndighed pålægger et krav om corporate governance vedrørende sammensætningen af bestyrelserne i de forsikringsselskaber, hvori der påtænkes en erhvervelse.

Det følger således af artikel 15b, stk. 1, litra d), i direktiv 92/49, at de kompetente nationale myndigheder kan gøre indsigelse mod en påtænkt erhvervelse ud fra en begrundelse om, hvorvidt det pågældende forsikringsselskab, hvis denne erhvervelse blev gennemført, ville kunne overholde og fortsætte med at overholde tilsynskravene bl.a. på grundlag af dette direktiv, idet spørgsmålet om, hvorvidt forsikringsselskabet ville kunne overholde og fortsætte med at overholde tilsynskravene ifølge denne bestemmelse, forudsætter, at den koncern, som selskabet er bestemt til at indgå i, har en struktur, der gør det muligt for de kompetente myndigheder at gennemføre et effektivt tilsyn.

Det kan imidlertid med rette antages, at et krav, som skal sikre uafhængighed hos tilsynsorganet i en selskab, kan bidrage til kvaliteten og pålideligheden af de tilsynsoplysninger, som selskabet skal afgive, og som er nødvendige for at den kompetente myndighed i dette øjemed kan udøve et effektivt tilsyn af dette selskab.

Følgelig kan et sådant krav i princippet betragtes som værende forbundet med et af de kriterier, der er opstillet i artikel 15b, stk. 1, i direktiv 92/49.

Det tilkommer imidlertid den nationale ret under hensyntagen til alle sagens omstændigheder at vurdere, om dette krav er nødvendigt for, at de omhandlede erhvervelser kan opfylde de kriterier, som er opstillet i denne bestemmelse.

(jf. præmis 48, 52, 53 og 56 samt domskonkl. 3)