ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Socialpolitik - ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring - direktiv 79/7, artikel 4, stk. 1 - udbetaling uden videre til gifte maend af forhoejede sociale sikringsydelser i form af forsoergertillaeg - forpligtelse til at sikre ligebehandling af gifte kvinder paa trods af udbetaling i visse tilfaelde af forhoejelserne to gange til den samme familie

(Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

2. Socialpolitik - ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring - direktiv 79/7, artikel 4, stk. 1 - udbetaling af kompensationstilskud til gifte maend i stedet for forhoejede sociale sikringsydelser efter disses bortfald - forpligtelse til at sikre ligebehandling af gifte kvinder uanset et princip i national ret om forbud mod ugrundet berigelse

(Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

1. Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, der indeholder et forbud mod enhver form for forskelsbehandling paa grundlag af koen med hensyn til social sikring, skal fortolkes saaledes, at for det tilfaelde, at gifte maend efter udloebet af fristen for at gennemfoere direktivet uden videre har faaet tilkendt forhoejede sociale sikringsydelser i form af forsoergertillaeg for aegtefaeller og boern, som de forudsaettes at have forsoerget, uden at de har skullet godtgoere, at disse personer rent faktisk er blevet forsoerget af dem, har gifte kvinder uden faktiske familiemaessige forsoergerbyrder krav paa de samme tillaeg, ogsaa selv om dette under visse omstaendigheder kan medfoere, at tillaeggene udbetales to gange til den samme familie.

2. Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 skal fortolkes saaledes, at for det tilfaelde, at en medlemsstat i en lovgivning til gennemfoerelse af artikel 4, der er vedtaget efter udloebet af den i direktivet fastsatte frist, har indsat en overgangsbestemmelse om udbetaling af kompensationstilskud til gifte maend, som ikke laengere er berettiget til en forhoejelse af deres sociale sikringsydelser i form af forsoergertillaeg for en aegtefaelle, som de forudsaettes at have forsoerget, fordi det ikke kan godtgoeres, at der rent faktisk foreligger en forsoergerbyrde, har gifte kvinder, der opfylder de samme familiemaessige betingelser, krav paa de samme ydelser, ogsaa selv om dette strider mod et princip i national ret om forbud mod ugrundet berigelse.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer - medlemsstaternes statsborgeres ret til indrejse og ophold - den legitimation som skal forevises for anerkendelse af ret til ophold - forevisning af et gyldigt identitetskort, som ikke giver ret til udrejse - identiteten og statsborgerskabet tilstraekkelig godtgjort

(Raadets direktiv 68/360/EOEF, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

Da et identitetskort i forhold til anerkendelsen af retten til ophold kun skal godtgoere indehaverens identitet og statsborgerskab, skal artikel 4, stk. 1, i direktiv 68/360 fortolkes saaledes, at en medlemsstat er forpligtet til paa dens omraade at anerkende ret til ophold for de arbejdstagere, der er naevnt i direktivets artikel 1, naar de fremviser et gyldigt identitetskort, selv om dette ikke giver indehaveren ret til at forlade den udstedende medlemsstats omraade.

Det goer i den forbindelse ingen forskel, at identitetskortet er blevet udstedt foer den udstedende medlemsstats tiltraedelse af Faellesskaberne, at det ikke fremgaar af identitetskortet, at dets gyldighed er begraenset til det nationale omraade, samt at indehaveren af identitetskortet er indrejst til vaertsmedlemsstatens omraade alene under fremvisning af sit pas.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - nationale bestemmelser om soendagshviletid for arbejdstagere i detailhandelssektoren - lovlighed - Traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser og konkurrence - uanvendelighed

[EOEF-Traktaten, art. 3, litra f), 5, 30, 34, 59-66 og 85]

Sammendrag

Traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at det deri fastsatte forbud ikke finder anvendelse paa nationale bestemmelser om forbud mod beskaeftigelse af arbejdstagere i detailforretninger om soendagen efter klokken 12.

Saadanne bestemmelser, som ikke har til formaal at regulere samhandelen, og som beroerer salget af saavel indenlandske som indfoerte varer, forfoelger et i faellesskabsretten anerkendt maal, da de afspejler en raekke politiske og oekonomiske valg, idet de har til formaal at sikre, at arbejds- og hviletiden tilpasses de saerlige sociokulturelle forhold paa nationalt eller regionalt plan. De restriktive virkninger paa samhandelen, som saadanne bestemmelser maatte have, fremstaar ikke som uforholdsmaessige i forhold til det forfulgte maal.

Det samme gaelder forbuddet i Traktatens artikel 34, naar saadanne bestemmelser paa grundlag af objektive kriterier gaelder for samtlige forretninger i en bestemt sektor uden at sondre mellem varer, som forbrugeren agter at bruge paa stedet, og varer, som han oensker at udfoere.

Hverken Traktatens artikel 59-66 eller artikel 3, litra f), sammenholdt med artikel 5 og 85, finder anvendelse paa saadanne bestemmelser.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Miljoe - beskyttelse af vilde fugle - direktiv 79/409 - afgraensning af saerligt beskyttede omraader - medlemsstaternes skoensbefoejelse - aendring -almene hensyn med forrang for oekologiske formaal - oekonomiske og rekreative hensyn ikke omfattet

(Raadets direktiv 79/409, art. 2 og art. 4, stk. 1 og 4)

Sammendrag

Selv om medlemsstaterne har et vist skoen, naar de i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/409 om beskyttelse af vilde fugle fastlaegger de omraader, der er bedst egnede til udlaegning som saerligt beskyttede omraader, kan de derimod ikke raade over samme skoen, naar de aendrer eller formindsker saadanne omraaders areal, hvor der bestaar de mest egnede levevilkaar for de i direktivets bilag I opregnede arter, og medlemsstaterne kan saaledes ikke ensidigt unddrage sig de forpligtelser, som er fastsat ved direktivets artikel 4, stk. 4.

Medlemsstaterne maa kun formindske saerligt beskyttede omraaders areal, naar der foreligger ganske saerlige omstaendigheder, som modsvarer almene hensyn, der har forrang for det oekologiske formaal, der forfoelges med direktivet. I denne sammenhaeng kan de oekonomiske og rekreative hensyn, der er naevnt i direktivets artikel 2, ikke komme i betragtning, idet denne bestemmelse ikke udgoer en selvstaendig fravigelse af den ved direktivet indfoerte beskyttelsesordning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - nationale bestemmelser om soendagshviletid for arbejdstagere i detailhandelssektoren - lovlighed

(EOEF-Traktaten, art. 30)

Sammendrag

Traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at det deri fastsatte forbud ikke finder anvendelse paa nationale bestemmelser om forbud mod beskaeftigelse af arbejdstagere i detailforretninger om soendagen.

Saadanne bestemmelser, som ikke har til formaal at regulere samhandelen, og som beroerer salget af saavel indenlandske som indfoerte varer, forfoelger et i faellesskabsretten anerkendt maal, da de afspejler en raekke politiske og oekonomiske valg, idet de har til formaal at sikre, at arbejds- og hviletiden tilpasses de saerlige sociokulturelle forhold paa nationalt eller regionalt plan. De restriktive virkninger paa samhandelen, som saadanne bestemmelser maatte have, fremstaar ikke som uforholdsmaessige i forhold til det forfulgte maal.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fri bevaegelighed for personer - arbejdstagere - opholdsret for at soege beskaeftigelse - opholdets varighed - begraensning til seks maaneder ifoelge en medlemsstats lovgivning - lovligt - betingelser

(EOEF-Traktaten, art. 48, stk. 3)

2. Faellesskabsret - fortolkning - institutionernes retsakter - erklaering fra Raadet optaget i protokollat - hensyntagen - ulovligt uden stoette herfor i selve retsakten

Sammendrag

1. Princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed, som indfoert ved Traktatens artikel 48, indebaerer, at EF-statsborgere har ret til frit at bevaege sig paa andre medlemsstaters nationale omraade samt at tage ophold dér for at soege beskaeftigelse. Den arbejdssoegendes ophold kan tidsbegraenses, men for at formaalet med artikel 48 tilgodeses, skal der gives den paagaeldende en rimelig frist til i den paagaeldende medlemsstat at faa kendskab til de beskaeftigelsestilbud, der svarer til hans erhvervsmaessige kvalifikationer, og til i givet fald at foretage det fornoedne for at blive ansat.

Da der ikke i faellesskabsretten er fastsat en frist herfor, er denne ikke til hinder for, at det i en medlemsstats lovgivning bestemmes, at en statsborger i en anden medlemsstat, der er indrejst paa den foerstnaevnte stats omraade for at soege beskaeftigelse dér, kan udvises - medmindre udvisningskendelsen kaeres - saafremt den paagaeldende ikke har opnaaet beskaeftigelse inden seks maaneder. Dette gaelder dog ikke, saafremt den paagaeldende beviser, at han fortsat soeger beskaeftigelse og faktisk har reelle chancer for at opnaa ansaettelse.

2. En erklaering, optaget i protokollatet fra det raadsmoede, hvor Raadet vedtog en bestemmelse i afledt ret, kan ikke tjene som fortolkningsbidrag med hensyn hertil, naar erklaeringens indhold ikke omhandles af bestemmelsen. Erklaeringen er foelgelig uden retlig betydning.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Afgiftsbestemmelser - interne afgifter - forskelsbehandling - forbud - opkraevning af mervaerdiafgift ved en ikke-afgiftspligtig persons indfoersel af varer fra en anden medlemsstat - pligt for medlemsstaterne til at indfoere en ordning, hvorved der tages hensyn til den residualmoms, som udgoer en del af den indfoerte vares vaerdi

(EOEF-Traktaten, art. 95)

Sammendrag

En medlemsstat tilsidesaetter sine forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 95, saafremt den ikke indfoerer en ordning, hvorved ikke-mervaerdiafgiftspligtige personer, som til den paagaeldende medlemsstat indfoerer goder, hvoraf der allerede er betalt en saadan afgift i en anden medlemsstat, og som ikke har kunnet opnaa tilbagebetaling heraf, kan fradrage den i udfoerselsmedlemsstaten betalte mervaerdiafgift, som stadig udgoer en del af godernes vaerdi paa indfoerselstidspunktet, i den afgift, som skal betales ved indfoerslen, skoent der ikke skal betales mervaerdiafgift ved ikke-afgiftspligtige personers leveringer af tilsvarende produkter inden for foerstnaevnte medlemsstats graenser.

Det er nemlig ikke tilstraekkeligt til at sikre en fuldstaendig gennemfoerelse af forbuddet mod ulovlig forskelsbehandling i artikel 95, at borgerne paa grund af bestemmelsens umiddelbare anvendelighed kan paaberaabe sig den ved nationale retsinstanser, idet der herved kun er tale om et retssikkerhedsgarantiens mindstemaal, som ikke loeser de problemer i relation til retssikkerheden, som opstaar ved, at der i den nationale lovgivning fortsat gaelder regler, hvorefter der ikke skal tages hensyn til den paagaeldende residualafgift.

Anbringender om, at der i oejeblikket ikke findes nogen faelles ordning for de omhandlede indfoersler, og argumenter baseret paa mervaerdiafgiftens karakter og fordelingen af afgiftsindtaegterne mellem medlemsstaterne kan ikke aendre ved, at der foreligger et traktatbrud. For det foerste paavirker den omstaendighed, at den afgift, der er betalt i udfoerselsmedlemsstaten, og som stadig udgoer en del af godernes vaerdi ved indfoerslen, fradrages i indfoerselsmedlemsstaten, ikke mervaerdiafgiftens karakter af forbrugsafgift, idet en saadan betegnelse er uafhaengig af fordelingen af afgiftsbyrden mellem udfoersels- og indfoerselsmedlemsstaten. For det andet bemaerkes, at selv om indfoerelsen af en faelles mervaerdiafgiftsordning, der giver fuldstaendig konkurrenceneutralitet og indebaerer fuldstaendig afgiftsfritagelse i udfoerselslandet for de paagaeldende indfoersler saavel som en ligelig fordeling af afgiftsindtaegterne mellem medlemsstaterne, er en opgave, der paahviler faellesskabslovgiveren, er artikel 95 dog, saa laenge der ikke er indfoert en saadan ordning, til hinder for, at en medlemsstat anvender sin mervaerdiafgiftsordning paa indfoerte varer paa en maade, der strider mod forbuddet mod ulovlig afgiftsmaessig forskelsbehandling.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Socialpolitik - Den Europaeiske Socialfond - tilskud til en erhvervsuddannelsesforanstaltning - beslutning om nedsaettelse af et oprindeligt bevilget tilskud - den paagaeldende medlemsstats mulighed for at fremkomme med sine bemaerkninger, foer der traeffes en beslutning - vaesentlig formforskrift - tilsidesaettelse - ulovligt

(Raadets forordning nr. 2950/83, art. 6, stk. 1)

Sammendrag

I forbindelse med bevilling af tilskud fra Den Europaeiske Socialfond til foranstaltninger vedroerende erhvervsuddannelse og erhvervsvejledning, der gennemfoeres i en medlemsstat, er den paagaeldende medlemsstat fondens eneste kontaktled, og medlemsstaten paatager sig et ansvar, idet den attesterer den faktiske og regnskabsmaessige rigtighed af de oplysninger, der fremgaar af de af tilskudsmodtagerne indsendte udbetalingsanmodninger, og kan vaere forpligtet til at garantere en forsvarlig gennemfoerelse af de foranstaltninger, der ydes tilskud til. Da den paagaeldende medlemsstat har en central placering og paatager sig et betydeligt ansvar ved indgivelsen af ansoegninger om og kontrollen med tilskud til uddannelsesforanstaltninger, er dens mulighed for i henhold til artikel 6, stk. 1, i fororordning nr. 2950/83 at fremkomme med sine bemaerkninger, foer der traeffes en beslutning om nedsaettelse af det oprindeligt bevilgede tilskud, en vaesentlig formforskrift, hvis tilsidesaettelse medfoerer, at den anfaegtede beslutning er ugyldig.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Fri bevaegelighed for personer - etableringsfrihed - advokater - adgang til erhvervet - medlemsstaternes forpligtelse til at undersoege overensstemmelsen mellem de eksamensbeviser og kvalifikationer, der kraeves i national ret, og dem, der er erhvervet i oprindelsesmedlemsstaten - krav om begrundet afgoerelse, der skal kunne indbringes for domstolene

(EOEF-Traktaten, art. 52)

Sammendrag

Traktatens artikel 52 skal fortolkes saaledes, at naar der til en medlemsstats myndigheder indgives ansoegning om beskikkelse som advokat af en statsborger i Faellesskabet, der allerede er beskikket som advokat i sin hjemstat og i vaertslandet virker som juridisk raadgiver, skal de undersoege, i hvilket omfang de kundskaber og kvalifikationer, der fremgaar af det eksamensbevis, som vedkommende har erhvervet i sit hjemland, svarer til kravene i vaertslandets lovgivning. Denne undersoegelse skal foretages paa en maade, der er i overensstemmelse med kravene i faellesskabsretten med hensyn til den effektive beskyttelse af de grundrettigheder, som ved Traktaten er tillagt statsborgerne i Faellesskabet. Heraf foelger, at enhver afgoerelse skal kunne indbringes for domstolene med henblik paa proevelse af dens lovlighed efter faellesskabsretten, og at vedkommende skal kunne faa kendskab til afgoerelsens begrundelse.

Saafremt der kun er delvis overensstemmelse mellem disse eksamensbeviser, kan de paagaeldende nationale myndigheder kraeve, at vedkommende godtgoer, at han har erhvervet de manglende kundskaber og kvalifikationer. Det tilkommer i denne forbindelse naevnte myndigheder at vurdere, om de kundskaber, der er erhvervet i vaertslandet - enten ved studier eller ved praktisk erfaring - er tilstraekkelige til at dokumentere, at vedkommende har de manglende kundskaber.

Hvis der efter vaertslandets regler kraeves en praktisk uddannelse eller erhvervspraktik, tilkommer det ligeledes disse myndigheder at vurdere, om en erhvervserfaring, der er erhvervet enten i oprindelsesmedlemsstaten eller i vaertslandet, helt eller delvis kan anses for tilstraekkelig til at opfylde dette krav.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Socialpolitik - ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring - fastsaettelse af ydelser ved arbejdsloeshed og ved invaliditet under hensyntagen til familiemaessige byrder og forsoergelsesberettigede personers indkomst - lovligt - betingelser

(Raadets direktiv 79/7, art. 4, stk. 1)

Sammendrag

Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EOEF skal fortolkes saaledes, at en ordning, hvorefter ydelser ved arbejdsloeshed og invaliditet fastsaettes saavel under hensyntagen til, om ydelsesmodtageren har forsoergerpligt over for visse personer, som til disses eventuelle indkomst, er i overensstemmelse med direktivbestemmelsen, saafremt det med ordningen tilsigtes at sikre den enkelte familie en vis minimumsindkomst i stedet for den normale indkomst, og der kun ydes dem, der bor sammen med en aegtefaelle eller boern, der ikke har indkomster, tillaeg, der ikke overstiger et beloeb svarende til de byrder, disse personers tilstedevaerelse maa antages at medfoere.

En saadan ordning opfylder et lovligt socialpolitisk formaal, og gennemfoeres ved passende midler, som er noedvendige med henblik herpaa, og er derfor begrundet i hensyn, der er forskelsbehandling paa grundlag af koen uvedkommende.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

Landbrug - faelles markedsordning - eksportlicenser med forudfastsaettelse - eksportoer, der ikke kan overholde sine forpligtelser paa grund af en strejke uden for virksomheden, som paavirker raavareforsyningen - ansoegning om forlaengelse - vanskeligt at vurdere risici som foelge af et strejkevarsel afgivet forud for indgivelsen af ansoegningen om licens - force majeure-tilfaelde - foreligger ikke

(Kommissionens forordning nr. 3183/80, art. 36 og 37)

Sammendrag

Artikel 36 og 37 i forordning nr. 3183/80 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsaettelsesattester for landbrugsvarer skal fortolkes saaledes, at der ikke foreligger force majeure, naar raavareforsyningen til en virksomhed, der har faaet en forudfastsaettelsesattest, standser paa grund af en lovlig strejke i en anden virksomhed, hvis strejken paa tidspunktet for virksomhedens ansoegning om attesten var varslet til ivaerksaettelse i attestens gyldighedsperiode, men der bestod muligheder for, at strejken ikke ville udbryde eller ikke ville faa virkning for virksomheden.

Selv om begrebet force majeure i relation til ovennaevnte artikler ikke er begraenset til absolut umulighed, indebaerer det dog et krav om, at undladelse af den paagaeldende handling skyldes usaedvanlige og uforudseelige omstaendigheder, som den, der paaberaaber sig dem, ikke har nogen indflydelse paa, og hvis virkninger ikke kunne vaere undgaaet trods al udvist agtpaagivenhed.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - andre afgifter end moms paa forbruget af forarbejdet tobak - artikel 5 i direktiv 72/464 - raekkevidde - de offentlige myndigheders fastsaettelse af priser i strid med Traktatens artikel 30 - ulovligt

(EOEF-Traktaten, art. 30; Raadets direktiv 72/464)

2. Frie varebevaegelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - prisordninger - minimumsdetailpriser for forarbejdet tobak paalagt ved fiskale foranstaltninger uden hensyntagen til importoerernes kostpriser - ulovligt

(EOEF-Traktaten, art. 30)

Sammendrag

1. Artikel 5, stk. 1, i direktiv 72/464 bestemmer, at fabrikanter og importoerer frit fastsaetter de maksimale detailpriser for hver enkelt af deres varer, og at dette ikke kan hindre anvendelsen af nationale lovgivninger om kontrol med prisniveauet eller overholdelse af fastsatte priser. Dette indebaerer imidlertid ikke, at medlemsstaterne har kompetence til at fastsaette priserne for forarbejdet tobak paa en saadan maade, at reglen om, at priserne frit kan fastsaettes af fabrikanten eller importoeren, herved tilsidesaettes. Dels kan udtrykket "kontrol med prisniveauet" ikke sigte til andet end nationale lovgivninger af generel karakter, som har til formaal at bekaempe prisstigninger, dels maa udtrykket "overholdelse af fastsatte priser" forstaas som angivelse af en pris, som - naar den foerst er blevet fastsat af fabrikanten eller importoeren og godkendt af det offentlige - er paalagt som bindende maksimalpris og som saadan skal overholdes af alle led i forhandlerkaeden frem til salget til forbrugeren.

Heller ikke direktivets artikel 5, stk. 2, der bemyndiger medlemsstaterne til at fastsaette en tabel over detailpriser for hver gruppe forarbejdet tobak, har til formaal eller til virkning at tillade medlemsstaterne at paalaegge de erhvervsdrivende en minimumsdetailpris paa vilkaar, der er i strid med Traktatens artikel 30. Formaalet med denne bestemmelse i direktivet er udelukkende at lette opkraevningen af punktafgifter paa tobaksvarer.

2. Det forhold, at en medlemsstat paalaegger en virksomhed, der importerer forarbejdet tobak, minimumsdetailpriser ved at naegte at forsyne virksomheden med stempelmaerker med angivelse af salgspriser, der er lavere end de i den nationale tabel fastsatte, uden at tage hensyn til virksomhedens kostpriser og dennes mulighed for at lade den herved opstaaede konkurrencefordel slaa igennem i detailprisen for virksomhedens varer, er en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner og som saadan i strid med Traktatens artikel 30.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

++++

1. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - afgiftsfritagelse ved midlertidig indfoersel af transportmidler - saedvanlig opholdssted efter direktiv 83/182 - begreb - kriterier for fastlaeggelse

(Raadets direktiv 83/182, art. 7, stk. 1)

2. Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - afgiftsfritagelse ved midlertidig indfoersel af transportmidler - medlemsstaternes samarbejdsforpligtelse ifoelge direktiv 83/182 - raekkevidde - privates adgang til at paaberaabe sig bestemmelsen herom - ingen

(Raadets direktiv 83/182, art. 10, stk. 2)

Sammendrag

1. Det saedvanlige opholdssted, jf. artikel 7, stk. 1, i Raadets direktiv 83/182/EOEF om afgiftsfritagelse inden for Faellesskabet ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler, er det varige midtpunkt for en persons interesser, og dette sted skal bestemmes ved hjaelp af alle de kriterier, der er indeholdt i denne bestemmelse, og under hensyn til samtlige relevante faktiske omstaendigheder. En statsborger i medlemsstat B, der er flyttet til medlemsstat A, hvor han har fundet arbejde og bolig, og som fra et bestemt tidspunkt og gennem mere end et aar har tilbragt naesten alle naetter og weekends hos en veninde i medlemsstat B, dog under bibeholdelse af sit arbejde og sin bolig i medlemsstat A, kan saaledes ikke alene paa dette grundlag anses for at have overflyttet sit saedvanlige opholdssted til medlemsstat B.

2. I henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 83/182 om afgiftsfritagelse inden for Faellesskabet ved midlertidig indfoersel af visse transportmidler skal medlemsstaternes kompetente myndigheder efter faelles aftale traeffe de fornoedne afgoerelser, naar den praktiske gennemfoerelse af direktivet giver anledning til vanskeligheder, idet disse afgoerelser skal goere det muligt for medlemsstaterne at overvinde de fremtidige vanskeligheder, der maatte opstaa i konkrete sager. Denne bestemmelse forpligter imidlertid ikke medlemsstaterne til at traeffe forudgaaende aftale i hver enkelt sag, hvor gennemfoerelsen af direktivet giver anledning til vanskeligheder.

For saa vidt som den omhandlede bestemmelse kun paalaegger medlemsstaterne en forpligtelse til at samarbejde, saafremt gennemfoerelsen af direktivet giver anledning til vanskeligheder, og saaledes overlader medlemsstaterne et vidt skoen, kan den ikke paaberaabes af private ved de nationale domstole.