DA Den Europæiske Unions Tidende C 194/16

Appel iværksat den 8. maj 2012 af Land Burgenland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 28. februar 2012 i de forenede sager T-268/08 og T-281/08, Land Burgenland og Republikken Østrig mod Europa-Kommissionen

(Sag C-214/12 P)

2012/C 194/25

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Land Burgenland (ved Rechtsanwälte U. Soltész og P. Melcher, bistået af Rechtsanwalt von A. Egger)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Republikken Østrig

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Rettens dom af 28. februar 2012 i de forenede sager T-268/08 og T-281/08 ophæves.

— Domstolen træffer selv endelig afgørelse og annullerer Kommissionens beslutning 2008/719/EF af 30. april 2008 om Østrigs statsstøtte C 56/06 (ex NN 77/06) til privatiseringen af Bank Burgenland (EUT L 239, s. 32) og pålægger Europa-Kommissionen at bære sagens omkostninger ved Domstolen og ved Retten.

— Subsidiært til påstand nr. 2 hjemvises sagen til Retten til afgørelse i overensstemmelse med den retlige bedømmelse i Domstolens dom, og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten anfægter med denne appel dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 28. februar 2012 i forenede sager T-268/08 og T-281/08, hvorved Retten ikke gav appellanten medhold i det søgsmål, hvormed appellanten anfægtede Europa-Kommissionens beslutning 2008/729/EF af 30. april 2008 om Østrigs statsstøtte til privatisering af Bank Burgenland.

Appellanten har fremført fire anbringender:

1) Rettens tilsidesættelse af retten til at blive hørt, idet den undlod at bedømme en væsentlig del af det ottende anbringende

Appellanten anfægtede med det ikke bedømte anbringende, at Kommissionen i den anfægtede beslutning udelukkende tog hensyn til den med de yderligere obligationslån på 380 millioner EUR forbundne fordel, og dermed lod den fordel, der ville have været forbundet med obligationslånene på 320 millioner EUR, og som ville have medført, at ethvert støtteelement ved salget af Bank Burgenland til Grazer Wechselseitige Versicherung ville have været bortfaldet, ude af betragtning.

Dette anbringende blev ikke bedømt af Retten, selvom appellanten endnu engang udtrykkeligt henviste Retten til dette anbringende i bemærkningerne til retsmøderapporten, da anbringendet endnu ikke var omhandlet i retsmøderapporten.

2) Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1 TEUF, ved at fastslå, at Kommissionen ikke begik retlige fejl ved at undlade at tage de for Land Burgenland med opfyldelsesgarantien forbundne risici i betragtning ved bedømmelsen af buddene

Retten støttede sig i den henseende fejlagtigt på retspraksis, som enten ikke finder anvendelse på den foreliggende sag, eller for så vidt den i det mindste i princippet er anvendelig, står i modsætning til Rettens overvejelser.

Retten har derudover ikke taget hensyn til anden retspraksis, som er i modstrid med dens overvejelser.

Retten har endelig fejlagtigt bedømt de med opfyldelsesgarantien forbundne risici til ikke at kunne tages i betragtning, selvom opfyldelsesgarantien udgør en eksisterende og dermed lovlig støtte.

3) Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1 TEUF, ved at fastslå, at Kommissionen ikke begik retlige fejl ved at støtte sig på konsortiets bud ved bestemmelsen af Bank Burgenlands markedsværdi

Retten begik en retlig fejl ved ikke at anse Kommissionens valg og anvendelse af metoden til bestemmelse af Bank Burgenlands markedsværdi for at være et åbenbart urigtigt skøn.

Retten har derudover i strid med Kommissionens entydige konklusion fundet, at udbudsproceduren for salget af Bank Burgenland var betingelsesfrit og har uden prøvelse støttet sig til Kommissionens fejlagtige konklusion om, at de mangelfulde betingelser ikke påvirkede buddenes størrelse.

Derudover har Retten fundet, at det ikke var mangelfuldt, at Kommissionen lagde vægt på konsortiets bud på trods af, at det tydeligt var for højt, selvom afgørelsen af, at det var for højt, afgørende beroede på, at opfyldelsesgarantien ikke finder anvendelse, og at de med opfyldelsesgarantien forbundne risici ikke bør tages i betragtning.

4) Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1 TEUF, ved at fastslå, at Kommissionen ikke begik retlige fejl ved at konkludere, at hverken udfaldet af undersøgelsen eller sagsbehandlingstiden ved Finanzmarktaufsichtsbehörde (herefter »FMA«) kunne begrunde salget af Bank Burgenland til Grazer Wechselseitige Versicherung

Retten har anset Kommissionens konklusion om, at der ikke forelå nogen indikationer for, at FMA ville have underkendt konsortiets erhvervelse, for mangelfri, men er derved fejlagtigt gået ud fra, at de af appellanten fremførte oplysninger ikke var relevante for godkendelsesproceduren ved FMA, og at de ikke var blevet taget i betragtning af FMA.

Retten har derudover ved sin konklusion om, at der ikke forelå nogen indikationer for, at sagsbehandlingstiden ved FMA kunne bringe privatiseringen af Bank Burgenland i betydelig fare, set bort fra de af appellanten forelagte konkrete bevisligheder.

Retten har endeligt anvendt en fejlagtig målestok for prøvelse og kontrol.