Jeg kan nu undersøge, om bestemmelsen i stykke 4 kan bevirke, at en afgift af den her omhandlede art undtages det i stk. 1 og 2 indeholdte forbud mod efter overgangsperiodens udløb at vedtage eller at opretholde foranstaltninger, som strider mod fællesmarkedets grundlæggende regler og principper, som f.eks. forbudet mod at pålægge varer afgifter for overskridelse af Fællesskabets indre grænser og forbudet mod forskelsbehandling på grund af nationalitet.

Denne bestemmelse indeholder formelt slet ikke de karakteristiske træk for Fællesskabets beskyttelsesklausuler, som angår usædvanlige eller midlertidige forholdsregler (netop fordi de er undtagelser fra fællesmarkedets grundlæggende regler og principper), og som normalt foreskriver en forudgående — eller i det mindste en efterfølgende — kontrol i form af en tilladelse fra Fællesskabets udøvende myndighed for at holde undtagelserne inden for de grænser, som er strengt nødvendige for at opnå det lovligt tilsigtede mål.

Da der i det foreliggende tilfælde ikke er nogen grænser, ville det, hvis man skulle tillægge stykke 4 virkninger som en undtagelsesbestemmelse, medføre, at enhver medlemsstat med hensyn til de monopoler som vedrører landbrugsvirksomhed, praktisk taget ville have frihed til i det uendelige at opretholde en situation, som strider mod forskriften i stykke 1; men dette er hverken foreneligt med den virkning, som traktatens forfattere ved at fastsætte en ufravigelig og bestemt frist, ønskede at give denne regel, eller med den afgørende betydning, som i traktatens ordning må tillægges forbudet mod forskelsbehandling på grund af nationalitet og den fuldstændige gennemførelse af bestemmelserne om de frie varebevægelser.

En sådan konsekvens ville gå ud over bestemmelsens funktion, som er at afbøde virkningerne af alt for voldsomme forandringer af forholdene på tidspunktet ved traktatens ikrafttræden.

Den logiske konsekvens af en anden fortolkning end den, jeg har anbefalet, måtte være, at man tillod, at en tilstand, som strider imod de grundlæggende bestemmelser opretholdes: netop en stats undladelse af at handle i overensstemmelse med den forpligtelse, som artikel 37 pålagde den, dvs. netop den omstændighed, at den ikke i overgangsperioden har tilpasset sit monopol til de nævnte bestemmelser i overensstemmelse med kravene i stykke 4, ville også begrunde vedtagelsen af nye undtagelsesforanstaltninger.

Jeg kan ikke godtage denne konsekvens, når, som vi har set det, bestemmelsens indhold ikke forpligter hertil, og den utvivlsomt vanskeligt kan forenes med Fællesskabets system. Jeg mener, at stykke 4 må anses for et direktiv til de ovenfor nævnte myndigheder, som har til formål at fastlægge de kriterier, som disse skal lade sig lede af ved gennemførelsen af de øvrige forskrifter i artikel 37. Ud fra denne opfattelse skal de garantier for de pågældende producenters beskæftigelse og levestandard, som den pågældende bestemmelse henviser til, tilstræbes og gennemføres ved ordninger og regler, som er forenelige med grundprincipperne i de to første stykker i artikel 37, og især med det absolutte forbud mod forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere og med kravet om at undgå enhver foranstaltning, som kan begrænse rækkevidden af de artikler, der angår afskaffelse af told og kvantitative restriktioner. Lad mig hertil bemærke, at artikel 37, stk. 2 ikke indeholder nogen sondring, som kan give bestemmelserne om forbudet mod kvantitative restriktioner forrang frem for de bestemmelser, som angår afskaffelse af told.

Hverken bestemmelsens ordlyd eller baggrund synes altså at kunne begrunde en restriktiv fortolkning af forbudene i artikel 37, hvorefter disse begrænses til kun at gælde for kvantitative restriktioner og i henhold til stykke 4 altså ikke for told og foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for landbrugssektoren.

Jeg ville også mene, at selv om artikel 37 under overgangsperioden har kunnet hjemle undtagelser fra forbudet mod kvantitative restriktioner, var det i intet tilfælde meningen, at den skulle påvirke anvendeligheden af de almindelige bestemmelser om forbudet mod og den gradvise afskaffelse af told og afgifter med tilsvarende virkning. Vedtagelsen af en sådan foranstaltning kan derfor ikke, ikke engang for landbrugsprodukter, begrundes i, at den er knyttet til et statsligt monopols virksomhed.