DOMSTOLENS DOM AF 20 APRIL 1983. - SCHUTZVERBAND GEGEN UNWESEN IN DER WIRTSCHAFT MOD WEINVERTRIEBS - GMBH. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF LANDGERICHT MUENCHEN. - FORANSTALTNINGER MED TILSVARENDE VIRKNING - VERMOUTH. - SAG 59/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 01217

spansk specialudgave side 00313



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Frie varebevaegelser _ kvantitative restriktioner _ foranstaltninger med tilsvarende virkning _ forbud mod at indfoere vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end det minimum , der er fastsat i lovgivningen i udfoerselsmedlemsstaten _ betingelse , der ikke stilles for afsaetning af indenlandsk fremstillet vermouth _ ulovligt

( EOEF-traktaten , art . 30 )

2 . Frie varebevaegelser _ kvantitative restriktioner _ foranstaltninger med tilsvarende virkning _ afsaetning af produkter _ forskelle i de nationale lovgivninger _ hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet _ lovligheden heraf _ betingelser

( EOEF-traktaten , art . 30 )

Sammendrag

1 . En national bestemmelse , der forbyder indfoersel af vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end det minimum , der er fastsat i udfoerselsmedlemsstaten for afsaetning paa hjemmemarkedet _ skoent et saadant minimum ikke er fastsat for afsaetning af vermouth fremstillet i indfoerselsmedlemsstaten _ hindrer _ idet den i realiteten kun fastsaetter et mini mumsalkoholindhold for importeret vermouth _ afsaetningen af et produkt , der lovligt er fremstillet i udfoerselsmedlemsstaten , naar den ikke fastsaetter nogen betingelse om et minimumsindhold af alkohol for saa vidt angaar afsaetningen af tilsvarende indenlandske produkter . En saadan bestemmelse har derfor karakter af forskelsbehandling , for saa vidt som den kun omhandler importerede produkter .

Den omstaendighed at den paagaeldende lovgivning henviser til reglerne for produktionen i udfoerselsmedlemsstaten , beroerer ikke denne konklusion , eftersom forskelsbehandlingen kun kan konstateres i forbindelse med lovgivningen i den stat , hvor afsaetningen sker , dvs . indfoerselsmedlemsstaten .

2 . Selv om hindringer for de frie varebevaegelser , der skyldes forskelle i nationale bestemmelser om afsaetning af produkter , isaer kan vaere begrundet i hensynet til beskyttelse af forbrugerne , udelukker en national lovgivnings karakter af forskelsbehandling dog anvendelsen af dette kriterium , idet dette kun vedroerer bestemmelser i lovgivningerne , der indeholder ensartede regler for afsaetning af indenlandske og importerede produkter .

Dommens præmisser

1 Ved kendelse af 20 . januar 1982 , indgaaet til Domstolen den 11 . februar 1982 , har Landgericht Muenchen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 30 ff . for at kunne afgoere , om en bestemmelse i den tyske lovgivning om afsaetning i Forbundsrepublikken Tyskland af udenlandsk fremstillede drikkevarer med et indhold af vin ( § 32 , stk . 1 , i vinloven ( Weingesetz ) af 14 . 7 . 1981 , BGBl . 1971 , nr . 63 , s . 893 ) er forenelig med faellesskabsretten .

2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Schutzverband gegen Unwesen in der Wirtschaft _ herefter benaevnt Schutzverband _ sagsoegeren i hovedsagen , og Weinvertriebs-GmbH , om et forbud mod afsaetning af en italiensk vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end 16 % vol ., i Forbundsrepublikken Tyskland .

3 I henhold til italiensk lov ( § 7 i lovdekret nr . 3 af 11 . 1 . 1956 , GURI nr . 14 af 18 . 1 . 1956 , nu lov nr . 108 af 16 . 3 . 1956 ) skal alkoholindholdet i vermouth , der bringes i handelen i Italien , vaere mindst 16 % vol .; der kan dog meddeles dispensation til fremstilling af vermouth med et lavere alkoholindhold end 16 % vol . i Italien , saafremt den er bestemt til eksport , og saafremt lovgivningen i bestemmelseslandet er overholdt .

4 Den tyske vinlov opstiller ikke nogen minimumsgraense for alkoholindholdet i vermouth ; derimod bestemmer lovens § 32 , stk . 1 , foelgende :

»Udenlandsk fremstillede drikkevarer med et indhold af vin ( udenlandske drikkevarer indeholdende vin ) maa kun indfoeres , hvis hele varens fremstilling er foretaget i den paagaeldende stat efter de dér gaeldende regler , og varen kan bringes i omsaetning i den paagaeldende stat med henblik paa konsum i den skikkelse , hvori den foreligger ; . . . «

5 Da det ifoelge denne bestemmelse var forbudt at indfoere italiensk vermouth , hvis alkoholindhold var lavere end 16 % vol ., til Forbundsrepublikken Tyskland , fandt den nationale ret , at det var af betydning at faa oplyst , om et saadant forbud udgjorde en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , jfr . EOEF-traktatens artikel 30 ; retten har foelgelig udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal :

»1 . Er fortolkningen af en lovbestemmelse i medlemsstat A _ hvorefter en i medlemsstat B fremstillet vermouth som foelge af en ringe afgivelse fra et i reglerne i medlemsstat B fastsat minimumsindhold af alkohol ikke kan omsaettes i medlemsstat A _ forenelig med EOEF-traktatens artikel 30 , hvis der i medlemsstat A ikke er fastsat et minimumsindhold af alkohol for indenlandsk vermouth , saaledes at den paagaeldende vermouth , saafremt den havde vaeret fremstillet i medlemsstat A , uden videre havde kunnet omsaettes i denne medlemsstat?

Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende :

2 . Er den paagaeldende lovbestemmelse forenelig med EOEF-traktatens artikel 30 ff ., hvis de nationale regler i medlemsstat B bestemmer , at vermouth i medlemsstat B ikke behoever at opfylde denne medlemsstats nationale regler om minimumsindholdet af alkohol , saafremt den paagaeldende vermouth er fremstillet med henblik paa eksport til medlemsstat A?«

6 Ved det foerste spoergsmaal har den nationale ret anmodet om fortolkningsbidrag , der skal goere det muligt at afgoere , om et forbud mod at indfoere vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end det minimum , der er fastsat i udfoerselsmedlemsstaten for afsaetning paa hjemmemarkedet _ skoent et saadant minimum ikke er fastsat for afsaetning af vermouth fremstillet i indfoerselsmedlemsstaten _ henhoerer under kategorien kvantitative indfoerselsrestriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning , jfr . EOEF-traktatens artikel 30 .

7 Det fremgaar af retsforhandlingerne _ hvilket ikke er blevet bestridt af sagsoegeren i hovedsagen _ at en bestemmelse i indfoerselsstaten , der i realiteten kun fastsaetter et minimumsalkoholindhold for importeret vermouth , hindrer afsaetningen af et produkt , der lovligt er fremstillet i udfoerselsmedlemsstaten , naar den ikke fastsaetter nogen betingelse om et minimumsindhold af alkohol for saa vidt angaar afsaetningen af tilsvarende indenlandske produkter .

8 En saadan bestemmelse har derfor karakter af forskelsbehandling , for saa vidt som den kun omhandler importerede produkter .

9 Den omstaendighed , at den paagaeldende lovgivning henviser til reglerne for produktionen i udfoerselsmedlemsstaten , beroerer ikke denne konklusion , eftersom forskelsbehandlingen kun kan konstateres i forbindelse med lovgivningen i den stat , hvor afsaetningen sker , dvs . indfoerselsmedlemsstaten .

10 Schutzverband har imidlertid gjort gaeldende , at denne lovgivning er begrundet , fordi de tyske forbrugere _ isaer alle dem , der rejser til Italien hvert aar _ antager , at italiensk vermouth , der forhandles i Forbundsrepublikken Tyskland , er identisk med den vermouth , der saelges i Italien , og at de derfor bliver vildledt af en italiensk vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end alkoholindholdet i den vermouth af samme maerke , de har drukket i Italien .

11 Selv om Domstolen ganske vist gentagne gange siden dommen af 20 . februar 1979 ( Rewe , sag 120/78 , Sml . 1979 , s . 649 ) har fastslaaet , at hindringer for de frie varebevaegelser , der skyldes forskelle i nationale bestemmelser , isaer kan vaere begrundet i hensynet til beskyttelse af forbrugerne , udelukker de omhandlede bestemmelsers karakter af forskelsbehandling dog anvendelsen af dette kriterium , idet dette kun vedroerer bestemmelser i lovgivningerne , der indeholder ensartede regler for afsaetning af indenlandske og importerede produkter . Foelgelig kan hensynet til beskyttelse af forbrugerne ikke i denne sag anerkendes som begrundelse i forbindelse med artikel 30 , naar der ikke er sikret den indenlandske produktion samme beskyttelse .

12 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares med , at et forbud mod at indfoere vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end det minimum , der er fastsat i udfoerselsmedlemsstaten med henblik paa afsaetning paa dennes hjemmemarked , maa anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , der er forbudt i medfoer af traktatens artikel 30 , naar et saadant minimum ikke er fastsat med henblik paa afsaetning af vermouth , der er fremstillet i indfoerselsmedlemsstaten .

13 Herefter er det ikke noedvendigt at besvare det andet spoergsmaal .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

14 De udgifter , der er afholdt af Den franske Republiks og Den italienske Republiks regeringer samt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN

vedroerende de spoergsmaal , som er forelagt den af Landgericht Muenchen ved kendelse af 20 . januar 1982 , for ret :

Et forbud mod at indfoere vermouth , hvis alkoholindhold er lavere end det minimum , der er fastsat i udfoerselsmedlemsstaten med henblik paa afsaetning paa dennes hjemmemarked , maa anses for en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , der er forbudt i medfoer af traktatens artikel 30 , naar et saadant minimum ikke er fastsat med henblik paa afsaetning af vermouth , der er fremstillet i indfoerselsmedlemsstaten .