Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fællesskabsret - principper - ret til kontradiktion - overholdelse under administrative procedurer

2. Konkurrence - administrativ procedure - meddelelse af klagepunkter - nødvendigt indhold

(Rådets forordning nr. 17, art. 19, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 99/63, art. 4)

3. Konkurrence - administrativ procedure - tavshedspligt - oplysninger sluppet ud i strid med fortrolighedspligten - ingen betydning for lovligheden af beslutningen

(EF-traktaten, art. 214; Rådets forordning nr. 17, art. 20, stk. 2)

4. Konkurrence - karteller - deltagelse under tvang - holdepunkter - klage over kartellet

(Rådets forordning nr. 17, art. 3)

5. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - beslutning om anvendelse af konkurrencereglerne - beslutning rettet til flere adressater - udpegelse af den enhed, der bør pålægges ansvaret for en overtrædelse

(EF-traktaten, art. 190)

6. Konkurrence - fællesskabsregler - overtrædelser - ansvar herfor - selskaber, der deltager i en overtrædelse - selskaberne overtaget af en koncern, der deltager i samme overtrædelse

7. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsernes grovhed og varighed - forhold, der indgår i bedømmelsen - mulighed for at forhøje bødeniveauet for at forstærke bødernes afskrækkende virkning

(Rådets forordning nr. 17, art. 15, stk. 2)

8. Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - rækkevidde - beslutning, hvorved der pålægges flere virksomheder bøder for en overtrædelse af konkurrencereglerne

(EF-traktaten, art. 190; Rådets forordning nr. 17, art. 15)

9. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - overtrædelsernes grovhed - formildende omstændigheder - anden adfærd end den, der blev aftalt inden for kartellet - bedømmelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

10. Konkurrence - bøder - størrelse - fastsættelse - kriterier - virksomhedens adfærd under den administrative procedure - bødenedsættelser til virksomheder, der ikke udtrykkeligt har anerkendt rigtigheden af de faktiske forhold, Kommissionen har lagt til grund, ulovlige - ikke muligt for en virksomhed at påberåbe sig ligebehandlingsprincippet med henblik på at opnå en ulovlig nedsættelse

(Rådets forordning nr. 17, art. 15)

Sammendrag

1. Det er et grundlæggende princip i fællesskabsretten, at der skal indrømmes ret til kontradiktion i enhver procedure, som kan føre til, at der pålægges sanktioner, navnlig bøder eller tvangsbøder, og dette princip skal også overholdes, når der er tale om en procedure af administrativ karakter.

2. Meddelelsen af klagepunkter, som skal give virksomhederne alle de oplysninger, der er nødvendige, for at de kan forsvare sig effektivt, før Kommissionen vedtager en endelig beslutning, skal være formuleret i vendinger, der, selv om de er kortfattede, er tilstrækkelig klare til, at de berørte reelt kan forstå, hvilken adfærd Kommissionen lægger dem til last.

3. Selv om det antages, at Kommissionens tjenestegrene er ansvarlige for, at der i strid med reglerne om fortrolighed er sluppet oplysninger ud om en procedure om anvendelse af konkurrencereglerne og det stadium, proceduren befinder sig på, samt om indholdet af den beslutning, der skal træffes efter denne procedure, har dette under alle omstændigheder ikke betydning for beslutningens lovlighed, når det ikke er godtgjort, at beslutningen ikke ville være blevet vedtaget, eller at den ville have fået et andet indhold, hvis oplysningerne ikke var sluppet ud, eller at Kommissionen ved vedtagelsen af beslutningen har støttet sig på hensyn, der ikke er angivet i den.

4. Såfremt en virksomhed gør gældende, at den er blevet tvunget af virksomheder, der har deltaget i et kartel, til at medvirke heri, kan det udgøre et holdepunkt for, at der er blevet udøvet ulovlig pression, at der er blevet klaget over konkurrencebegrænsende handlinger til de kompetente myndigheder og indgivet en klage til Kommissionen i medfør af artikel 3 i forordning nr. 17.

5. Begrundelsen for en beslutning, der indeholder et klagepunkt, skal gøre det muligt for Retten at udøve sin legalitetskontrol samt indeholde de oplysninger, der er nødvendige, for at den berørte kan vide, om beslutningen hviler på fornødent grundlag. Spørgsmålet om, hvorvidt begrundelsen er tilstrækkelig, skal vurderes i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde og den interesse, som retsaktens adressater kan have i begrundelsen. Det følger af ovennævnte krav, at en tilstrækkelig begrundelse klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som den fællesskabsmyndighed, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund.

Når en beslutning om anvendelse af traktatens artikel 85 eller 86 er rettet til flere adressater og rejser spørgsmål om, hvem der bærer ansvaret for overtrædelsen, skal den indeholde en tilstrækkelig begrundelse i forhold til hver af adressaterne, navnlig i forhold til de af dem, som i henhold til beslutningen skal bære byrden for overtrædelsen.

6. Såfremt en virksomhed overtager kontrollen over bestemte selskaber, og det er ubestridt, at disse selskaber på tidspunktet for overtagelsen deltog i en overtrædelse, som den overtagende virksomhed også medvirkede i gennem visse af sine datterselskaber, kan Kommissionen lade den overtagende virksomhed ifalde ansvar for de overtagne selskabers adfærd såvel for tiden før som efter overtagelsen.

7. Størrelsen af bøden for en overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler fastsættes ud fra overtrædelsens grovhed og varighed. Overtrædelsernes grovhed skal fastslås på grundlag af en lang række forhold, herunder bl.a. sagens særlige omstændigheder, dens sammenhæng og bødernes afskrækkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtømmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning.

Kommissionen kan ved fastlæggelsen af det generelle bødeniveau tage hensyn til, at åbenbare overtrædelser af Fællesskabets konkurrenceregler fortsat er relativt hyppige, hvorfor den har adgang til at forhøje bødeniveauet for at forstærke deres forebyggende virkning. Den omstændighed, at Kommissionen tidligere har pålagt bøder af en bestemt størrelsesorden i tilfælde af visse typer overtrædelser, kan ikke berøve den muligheden for at forhøje dette niveau inden for de i forordning nr. 17 angivne rammer, hvis det er nødvendigt for at gennemføre Fællesskabets konkurrencepolitik.

Desuden kan Kommissionen ved vurderingen af overtrædelsens grovhed tage hensyn til de forholdsregler, de berørte virksomheder har truffet med henblik på at skjule det ulovlige samarbejde.

Endelig kan Kommissionen ved fastsættelsen af det generelle bødeniveau tage hensyn til, at en overtrædelse af traktatens artikel 85, stk. 1, har været langvarig og åbenbar, uanset den advarsel, der må antages at ligge i Kommissionens hidtidige beslutningspraksis.

8. Pligten til at begrunde en individuel beslutning har til formål at gøre det muligt for Fællesskabets retsinstanser at efterprøve beslutningens lovlighed og at give den berørte de oplysninger, ved hjælp af hvilke det kan fastslås, om der er grundlag for beslutningen, eller om der foreligger en sådan fejl, at den kan anfægtes. Omfanget af begrundelsespligten afhænger af arten af den pågældende retsakt og den sammenhæng, hvori den er vedtaget.

Omfanget af begrundelsespligten skal, for så vidt angår en beslutning, hvorved flere virksomheder pålægges bøder for en overtrædelse af de fællesskabsretlige konkurrenceregler, afgøres under hensyn til, at overtrædelsernes grovhed skal fastslås på grundlag af en lang række forhold, herunder bl.a. sagens særlige omstændigheder, dens sammenhæng og bødernes afskrækkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtømmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning.

Ved udmålingen af de enkelte bøder har Kommissionen et vist skøn, og det kan derfor ikke antages, at den er forpligtet til at anvende en bestemt matematisk formel.

Endelig skal begrundelsen for en beslutning findes i selve beslutningens tekst, og efterfølgende forklaringer fra Kommissionen kan ikke tillægges betydning, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.

Når Kommissionen i en beslutning konstaterer, at konkurrencereglerne er blevet overtrådt, og pålægger de virksomheder, der har medvirket, bøder, skal den, hvis den ved bødefastsættelsen konsekvent har taget hensyn til visse grundlæggende omstændigheder, anføre disse i selve beslutningens tekst, således at beslutningens adressater har mulighed for at efterprøve, om bødeniveauet er korrekt, og vurdere, om der eventuelt skulle foreligge forskelsbehandling.

9. Det forhold, at en virksomhed, der bevisligt har deltaget i en samordning af priser med sine konkurrenter, ikke har udvist en adfærd på markedet, der svarer til den, der blev aftalt med konkurrenterne, skal ikke nødvendigvis tages i betragtning som formildende omstændighed ved bødeudmålingen. En virksomhed, der på trods af samordningen med sine konkurrenter følger en mere eller mindre uafhængig politik på markedet, søger eventuelt at udnytte kartellet til sin fordel.

10. Ved udmålingen af bøden for en overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler er en bødenedsættelse som følge af samarbejde under den administrative procedure kun berettiget, såfremt den pågældende virksomheds adfærd har bevirket, at Kommissionens vanskeligheder i forbindelse med at konstatere en overtrædelse og med i givet fald at bringe denne til ophør mindskes.

En virksomhed, der udtrykkeligt erklærer, at den ikke bestrider de faktiske forhold, som Kommissionen lægger vægt på over for den, kan antages at have bidraget til at lette Kommissionens opgave med hensyn til konstatering og bekæmpelse af overtrædelser af Fællesskabets konkurrenceregler. I beslutninger, hvori Kommissionen konstaterer en overtrædelse af disse regler, har Kommissionen adgang til at betragte en sådan adfærd som udtryk for en vedgåelse af de faktiske forhold og dermed som et bevis for rigtigheden af de anførte påstande. En sådan adfærd kan følgelig begrunde en nedsættelse af bøden.

Forholdet er et andet, når en virksomhed i sit svar på meddelelsen af klagepunkter bestrider de væsentligste af de faktiske forhold, som Kommissionen har lagt vægt på heri, undlader at svare eller blot erklærer, at man ikke ønsker at tage stilling til de pågældende faktiske forhold. Med en sådan holdning under den administrative procedure bidrager virksomheden ikke til at lette Kommissionens opgave.

Eftersom bødenedsættelser kun kan betragtes som lovlige, i det omfang de pågældende virksomheder udtrykkeligt har erklæret, at de ikke bestred de faktiske forhold, kan en virksomhed, der ikke har udvist en sådan adfærd, ikke gøre krav på en bødenedsættelse som følge af samarbejde under den administrative procedure, for selv om det antages, at Kommissionen havde anvendt et ulovligt kriterium i relation til virksomheder, der heller ikke havde fremsat en sådan udtrykkelig erklæring, må overholdelse af ligebehandlingsprincippet ses i sammenhæng med overholdelsen af legalitetsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan påberåbe sig en ulovlighed, der er begået til fordel for andre.

Et samarbejde ved undersøgelsen, som ikke går ud over de forpligtelser, der påhviler virksomhederne i henhold til artikel 11, stk. 4 og 5, i forordning nr. 17, kan ikke begrunde en bødenedsættelse.