6

Retten opsummerede tvistens baggrund som følger i den appellerede kendelses præmisser: »1 Sagsøgeren, Claudio Necci, gjorde tjeneste i Europa-Kommissionen […] som kontraktansat fra den 1. juli 2009 til den 30. juni 2011. 2 Den 27. oktober 2010 ansøgte sagsøgeren om overførsel af de pensionsrettigheder […], som han havde erhvervet i den periode, hvor han havde gjort tjeneste i den italienske administration, til Den Europæiske Unions institutioners pensionsordning (herefter »EU-pensionsordningen«) i henhold til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten[, som ændret ved forordning nr. 723/2004]. 3 Den 1. juli 2011 forlod sagsøgeren Kommissionen og gik på pension i en alder af 64 år. 4 Ved afgørelse af 18. juli 2011 fastsatte Kommissionen sagsøgerens pensionsrettigheder. Den afsluttede ligeledes sagsøgerens tilslutning til [den fælles sygeforsikringsordning] med henvisning til [ansættelsesvilkårenes] artikel 95, hvorefter opretholdelsen af den fælles sygeforsikringsordning for en kontraktansat, der er forblevet i Unionens tjeneste indtil pensionsalderen, er betinget af en ansættelsesperiode på mere end tre år som kontraktansat. Afgørelsen af 18. juli 2011 er ikke blevet anfægtet. 5 Den 12. februar 2014 meddelte den italienske pensionskasse Kommissionen, at den kapital, der repræsenterede sagsøgerens pensionsrettigheder på datoen for ansøgningen [om overførsel af pensionsrettighederne], var på 383570,92 EUR. 6 Ved e-mail af 18. marts 2014 fremsendte Kommissionens tjenestegrene en informationsskrivelse til sagsøgeren vedrørende den foreløbige beregning af hans pensionsgivende tjenesteår og anmodede ham om afgøre, om han ønskede sine pensionsrettigheder overført. I dette dokument, der henviste til ansættelsesvilkårenes artikel 95, blev det bemærket, at kravet om tre års faktisk tjeneste ved EU-institutionerne skulle opfyldes, for at sagsøgeren var dækket mod sygdomsrisici ved disse institutioner, og sagsøgerens opmærksomhed blev henledt på de konsekvenser, som [overførslen af hans pensionsrettigheder] kunne have. 7 Den 11. april 2014 sendte sagsøgeren en e-mail til Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO), hvori han anmodede om en forlængelse af fristen til at træffe afgørelse om [overførslen af hans pensionsrettigheder]. Han tilføjede: »Jeg er klar over, at jeg mister sygeforsikringen i Italien, og at jeg ikke vil være dækket af Kommissionens fælles sygeforsikringsordning. Jeg vil gerne anmode om flere oplysninger om privat dækning.« Fristen blev forlænget til den 5. maj 2014. 8 Den 6. maj 2014 accepterede sagsøgeren det foreløbige forslag om [overførsel af hans pensionsrettigheder], hvilket bevirkede, at han blev tildelt supplerende pensionsgivende tjenesteår, der skulle tages hensyn til i EU-pensionsordningen, nærmere bestemt 16 år, 9 måneder og 17 dage. […] 11 Den 14. august 2017 overførte den italienske pensionskasse 387768,73 EUR til EU-pensionsordningen i medfør af sagsøgerens pensionsrettigheder. 12 Den 19. september 2017 vedtog Kommissionen en første afgørelse om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som resulterede i, at sagsøgeren blev indrømmet en yderligere bidragsperiode på 14 år og 9 dage i EU-pensionsordning. Efter en klage indgivet af sagsøgeren den 18. december 2017, som blev imødekommet den 14. marts 2018, blev denne godtgørelse forhøjet til 16 år, 9 måneder og 17 dage. 13 Den 18. december 2017 indgav sagsøgeren, efter at hans pensionsrettigheder var blevet overført, en ansøgning til PMO om tilslutning til den fælles sygeforsikringsordning. 14 Denne ansøgning blev stiltiende afvist den 18. april 2018 [(dette stiltiende afslag udgør den omtvistede afgørelse)] i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1[, som ændret ved forordning nr. 1080/2010]. 15 Den 18. juli 2018 klagede sagsøgeren over [den omtvistede afgørelse] i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2[, som ændret ved forordning nr. 1080/2010]. 16 Sagsøgerens klage blev afvist ved afgørelse af 19. november 2018. Denne afgørelse var baseret på den omstændighed, at klagen skulle afvises med den begrundelse, at den burde have været indgivet til prøvelse af afgørelsen af 18. juli 2011 om fastsættelse af sagsøgerens pensionsrettigheder, hvori det var anført, at han ikke var tilsluttet den fælles sygeforsikringsordning.«