ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/51

Sag anlagt den 13. september 2010 — ara mod KHIM — Allrounder (Gengivelse af en sportssko med bogstavet A på siden)

(Sag T-397/10)

()

2010/C 301/82

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: ara AG (Langenfeld, Tyskland) (ved Rechtsanwalt M. Gail)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Allrounder SARL (Sarrebourg, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 23. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1543/2009-1) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Allrounder SARL

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, der gengiver en sportssko med bogstavet »A« på siden, for varer i klasse 16, 18 og 25

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ara AG

Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: det nationale ordmærke »A« for varer i klasse 9, 18 og 25

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet.

Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen.

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 81 i forordning (EF) nr. 207/2009 (1) da appelkammeret fejlagtigt er gået ud fra, at den sagsgang, som sagsøgerens repræsentanter har skildret, ikke kan bevise, at den efter omstændigheder fornødne omhu er blevet iagttaget, og derfor ikke har taget begæringen om genindsættelse i fristen for at fremlægge en begrundelse for klagen til følge.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/55

Sag anlagt den 15. september 2010 — Emesa-Trefilería og Industrias Galyca mod Kommissionen

(Sag T-406/10)

()

2010/C 301/87

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Emesa-Trefilería, SA (Arteixo, Spanien) og Industrias Galyca, SA (Vitoria, Spanien) (ved lawyers A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Den anfægtede beslutning annulleres for så vidt den angår sagsøgerne.

— Subsidiært ophæves eller nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgerne.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — forspændingsstål, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder har overtrådt artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 ved at deltage i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i sektoren for forspændingsstål på europæisk og/eller nationalt/regionalt niveau. Herudover har sagsøgerne nedlagt påstand om ophævelse eller nedsættelse af den pålagte bøde.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort tre søgsmålsgrunde gældende.

Sagsøgerne har for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat den grundlæggende ret til en upartisk domstol, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (»EMRK«) og artikel 47 i charteret om grundlæggende rettigheder, for så vidt bøden blev pålagt af en administrativ myndighed, der på samme tid har beføjelser til at efterforske og pålægge straf.

For det andet har sagsøgerne anført, at Kommissionen med urette har afslået at give sagsøgerne en nedsættelse af deres bøder i henhold til Kommissionens meddelelse fra 2002 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (1), henset til, at beslutningen i udstrakt grad støtter ret på bevismateriale, der er modtaget fra Emesa.

Endelig har sagsøgerne hævdet, at Kommissionen uretmæssigt har afslået at tilstå sagsøgerne en bødenedsættelse i henhold til punkt 23 i meddelelsen fra 2002 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager, desuagtet Emesa har fremlagt afgørende beviser vedrørende varigheden og grovheden af overtrædelsen.

(1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager, EFT 2002 C 45, s. 3.
Sag anlagt den 9. august 2010 — Cosepuri mod EFSA

(Sag T-339/10)

()

(2010/C 288/90)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Bologna, Italien) (ved avvocato F. Fiorenza)

Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA)

Sagsøgerens påstande

— Udbudsproceduren annulleres, for så vidt som den foreskriver en bedømmelse af de økonomiske tilbud uden offentlig adgang.

— Afgørelsen om at tildele kontrakten til selskabet ANME og alle efterfølgende afgørelser annulleres.

— EFSA tilpligtes at betale erstatning til Cosepuri.

— EFSA tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ved udbudsbekendtgørelse af 1. marts 2010, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 13. marts 2010, offentliggjorde Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) et udbud efter en offentlig udbudsprocedure vedrørende shuttle-kørsel i Italien og i Europa for en periode på 48 måneder til en anslået værdi af 4 000 000 EUR, og hvorved tildelingskriteriet om det økonomisk mest fordelagtige tilbud på grundlag af kriterierne i udbudsbetingelserne blev fastlagt. Det sagsøgende selskab afgav også et tilbud, men kontrakten blev tildelt et andet selskab.

Sagsøgeren har med dette søgsmål anfægtet denne afgørelse.

Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at der foreligger tilsidesættelse af artikel 89 i forordning (EF) nr. 1605/2002 (1) og tilsidesættelse af principperne om god forvaltningsskik, gennemsigtighed, offentliggørelse samt af retten til aktindsigt som følge af den manglende offentlighed ved proceduren i forbindelse med åbningen af de tekniske tilbud og ved tildelingen af point for det økonomiske tilbud. Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at den tilbudte pris ikke kan anses for at være en fortrolig oplysning.

Sagsøgeren har med det andet anbringende gjort gældende, at der foreligger tilsidesættelse af artikel 100 i forordning (EF) nr. 1605/2002, tilsidesættelse af forordning (EF) nr. 1049/2001 (2), tilsidesættelse af forpligtelsen til at begrunde afgørelser, gennemsigtighedsprincippet og retten til aktindsigt, idet adgangen til akterne blev begrænset efter tildelingen begrundet i oplysningernes fortrolige karakter vedrørende det økonomiske tilbud samt offentlige dokumenter eksempelvis vedrørende godkendelser af personbiler. Sagsøgeren har herved gjort gældende, at den manglende angivelse af ordremodtagerens tilbudte pris medfører, at akterne ikke er begrundet.

Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der foreligger tilsidesættelse af artikel 100 i Rådets forordning (EF) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002, tilsidesættelse af udbudsbetingelserne samt en åbenbar begrundelsesmangel som følge af de fejl, som bedømmelsesudvalget begik ved vurderingen af de økonomiske tilbud.

(1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
Desuden anfører sagsøgeren, at Kommissionen har undladt at anvende og/eller tilsidesat artikel 102 TEUF, hvorfor Kommissionens vurdering i beslutning K(2010) 3204 af foranstaltningens indvirkning på konkurrencen er ugyldig, og at nævnte beslutning derfor er ulovlig og uforenelig med artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, da det i forhold til artikel 102 TEUF relevante misbrug består i: a) at der med hensyn til den eksisterende infrastruktur fandt en ulovlig sammenbundtning sted af mørk fiber [ubestykket lyslederkapacitet] med aktiv elektronik; b) at konkurrerende bydende ikke fik adgang til lyslederkapacitet og/eller kabelkanaler; c) misbrug i form af avancepres [margin squeeze] ved at bundte lyslederkapacitet sammen med aktiv elektronik til produktkonstruktion, hvilket ikke gjorde det muligt for sagsøgeren eller andre konkurrenter at konkurrere om udbuddet.
—

Den Europæiske Unions ansvar uden for kontrakt fastslås, og det pålægges Domstolen at erstatte sagsøgeren det samlede tab, denne har lidt som følge af den anfægtede afgørelse, og at udpege en sagkyndig til vurdering af tabets omfang
Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionens anvendelse med tilbagevirkende kraft af retningslinjerne for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a) i forordning nr. 1/2003 (2), var ulovlig, for så vidt som den pålagde Ideal Standard Italia s.r.l. og Ideal Standard GmbH en sanktion for de oplysninger, som de fremsatte som en ansøger af favorabel behandling med berettigede forventninger i god tro om, at Kommissionen ikke drastisk ville ændre de gældende bøderammer til skade for sagsøgerne.
C 288/57

Sag anlagt den 25. august 2010 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen

(Sag T-359/10)

()

(2010/C 288/105)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Ecologistas en Acción-CODA (ved abogado J. Ramos Segarra)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Europa-Kommissionens generalsekretariats afgørelse af 30. juni 2010 om afslag på aktindsigt i de dokumenter, som var omfattet af sagsøgerens anmodning inden for rammerne af proceduren GESTDEM 2010/957 annulleres, og det fastslås, at sagsøgeren har ret til at modtage de oplysninger, som den har anmodet om, nemlig dem, der er indeholdt i: — Skrivelse af 7. januar 2010 fra Servicio de Asesoramiento Urbanistíco del »Ajuntament de Valencia« (Valencia Kommunes byplansmyndighed). — Meddelelse af 17. januar 2010 fra de spanske myndigheder om situationen for sagen EU-PILOT 724/09/2ENVI — Skrivelse af 21. januar 2010 fra »Generalitat Valenciana«, Dirección General de Gestión del Medio Natural (regionalregeringen i Valencia, Miljøstyrelsen).

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den sagsøgende forening har anlagt sag til prøvelse af afslaget på dens anmodning om aktindsigt i bestemte dokumenter, som Spanien har fremlagt inden for rammerne af undersøgelserne vedrørende sagen EU-PILOT 724/09/2ENVI, der har til formål at udføre Plan Especial de Protección y de reforma Interior (PEPRI) (den særlige beskyttelses- og reformplan) for Cabanyal-kvarteret i Valencia, der blev vedtaget af byrådet i Valencia og regionalregeringen i Valencia.

Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse er truffet i strid med artikel 3,4 og 6 i forordning (EF) nr. 1367/2006 (1).

Det bemærkes i denne forbindelse, at der i modsætning til det af Kommissionen hævdede ikke findes interne retslige procedurer, der klart er forbundet med den procedure, der er indledt af Kommissionen. De retslige procedurer, som Kommissionen har henvist til, vedrører overtrædelser af interne regler, der intet har med miljøbeskyttelse at gøre, og som ikke vedrører anvendelsen af vurderinger af indvirkningen på miljøet.

Sagsøgeren er ligeledes af den opfattelse, at offentliggørelsen af de ønskede oplysninger under alle omstændigheder ikke kan have en negativ indvirkning på den beskyttelse af miljøet, som disse oplysninger vedrører.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
—

Afgørelse truffet den 17. juni 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 892/2010-2) annulleres, for så vidt som den afslår varemærkeansøgning nr. 004114864 for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35, 36, 37, 38 og 42.
1)

Allerførst udløb af forældelsesfristen for pålæggelse af sanktioner. Det anføres i denne forbindelse, at forældelsesfristen for pålæggelse af sanktioner i forbindelse med samordnet praksis er fem år efter det sidste foretagne undersøgelsesskridt, og at siden slutdatoen for kartellet den 19. september 2002 og fremsendelsen af klagepunktsmeddelelsen den 30. september 2008 er forældelsen ikke blevet afbrudt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/55

Sag anlagt den 8. september 2010 — Roca Sanitario mod Kommissionen

(Sag T-408/10)

()

2010/C 301/88

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Spanien) (ved abogados J. Folguera Crespo og M. Merola)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1, 2 og 4 i Europa-Kommissionens beslutning af 23. juni 2010 kendes delvist ugyldige for så vidt angår Roca Sanitario.

— Subsidiært: Den bøde, der er pålagt Roca Sanitario, nedsættes i henhold til stævningen efter Rettens skøn, henset de anførte grunde eller andre grunde, som Retten har mulighed for at vurdere.

— Subsidiært — og i tilfælde af, at Retten afsiger dom i de øvrige sager, som anlagt af Roca France eller Laufen Austria om en nedsættelse af den pålagte bøde ifølge Kommissionens beslutning af 23. juni 2010 for overtrædelser, begået af disse virksomheder med hvilke Roca Sanitario hæfter solidarisk — kendes Roca Sanitario berettiget til en tilsvarende nedsættelse af bøden, som den hæfter solidarisk for.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale Roca Sanitarios omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den beslutning, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-364/10, Duravit m.fl. imod Kommissionen, og sag T-368/10, Rubinetteria Cisal mod Kommissionen.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til dem, der påberåbes i ovennævnte sager.

Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn på tidspunktet for fastsættelsen af selskabets solidariske hæftelse for de påståede overtrædelser, begået af Roca France og Laufen Austria, der langt overstiger maksimumsbeløbet for den bøde, som kan pålægges i medfør af artikel 23, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002, om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 og 82 i EF-traktaten (1).

Det gøres ligeledes gældende, at den anfægtede beslutning uden begrundelse savner fremlæggelse af fyldigt bevis, som bestrider formodningen om udøvelse af sagsøgerens afgørende indflydelse på Roca France og Laufen Austria med henblik på ansvarsfordeling og bødeberegning.

Ifølge sagsøgeren går den anfægtede beslutning imod retten til forsvar, idet der lægges ansvar for sagsøgeren til grund, der hviler på faktiske forhold og subjektive skøn, som ikke figurerede i klagepunktsmeddelelsen, og med hensyn til hvilke der ikke blev givet lejlighed til at tage stilling.

(1) (EFT L 1, s. 1)
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/57

Sag anlagt den 8. september 2010 — Laufen Austria mod Kommissionen

(Sag T-411/10)

()

2010/C 301/91

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Østrig) (ved abogada E. Navarro Varona)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Artikel 1 og 2 i Europa-Kommissionens beslutning af 23. juni 2010 kendes delvist ugyldige for så vidt angår bøden, der pålægges Laufen Austria (såvel individuelt betragtet som i solidarisk form med Roca Sanitario) for den påståede overtrædelse af artikel 101 TEUF, hvorfor

— den bøde, der er pålagt Laufen Austria såvel individuelt betragtet som i solidarisk form med Roca Sanitario, nedsættes som påstået i stævningen, henset til sagsøgerens anbringender, der påkendes efter Rettens skøn vedrørende de anførte grunde eller andre grunde, som Retten har mulighed for at vurdere.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale Laufen Austrias omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den beslutning, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-408/10, Roca Sanitario imod Kommissionen.

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i ovennævnte sag.

Sagsøgeren anfører her ganske særlig, at den pågældende beslutning er behæftet med et åbenbart fejlskøn ved at fastslå, at sagsøgeren ikke opererede på egen hånd på markedet, og ved at tilegne Roca Sanitario den udviste adfærd.

Herved og subsidiært ses der at være tale om en tilsidesættelse dels af artikel 23, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 og 82 i EF-traktaten, dels af principperne om individuelt ansvar for overtrædelser og om proportionalitet, henset til størrelsen af den sagsøgeren individuelt pålagte bøde for den angivelige overtrædelse forud for Roca Sanitarios overtagelse af sagsøgeren. Nævnte beløb overstiger 10 % af Rocas omsætning i regnskabsåret forud for vedtagelsen af den anfægtede beslutning og er blevet beregnet på ukorrekt vis.
—

Der foreligger en tilsidesættelse af begrebet rimelig frist, og sagens akter er urigtigt gengivet, idet Personaleretten under gennemgangen af de faktiske omstændigheder henviste til en lægeundersøgelse, som aldrig havde fundet sted for dernæst at fastslå, at fristerne for behandlingen af appellantens sag ikke var urimelige.
For det første har Kommissionen undladt at vurdere eller undersøge den økonomiske sammenhæng og har derfor ikke kunnet føre tilstrækkeligt bevis for de angivelige overtrædelsers konkurrencebegrænsende formål. Kommissionen var ikke retligt beføjet til at antage (eller konkludere), at drøftelser i) mellem ikke-konkurrenter og ii) om en ikke-økonomisk pris, som ingen markedsdeltager betaler, havde et konkurrencebegrænsende formål.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 301/40

Sag anlagt den 7. september 2010 — Masco m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-378/10)

()

2010/C 301/65

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Masco Corp. (Taylor, De Forenede Stater), Hansgrohe AG (Schiltach, Tyskland), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach, Tyskland), Hansgrohe Handelsgesellschaft m.b.H. (Wiener Neudorf, Østrig), Hansgrohe SA/NV (Anderlecht, Belgien), Hansgrohe B.V. (Westknollendam, Nederlandene), Hansgrohe SARL (Antony, Frankrig), Hansgrohe Srl (Villanova d’Asti, Italien), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Tyskland), Hüppe Gesellschaft m.b.H. (Laxenburg, Østrig), Hüppe Belgium SA/NV (Zaventem, Belgien) og Hüppe B.V. (Alblasserdam, Nederlandene) (ved lawyer D. Schroeder og solicitor J. Temple Lang)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sag COMP/39.092 — Badeværelsesarmaturer og -komponenter, annulleres, for så vidt som det deri bliver fastslået, at sagsøgerne har deltaget i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i »sektoren for badeværelsesarmaturer og -komponenter«.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har ved deres søgsmål nedlagt påstand om annullation af artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sagen COMP/39.092 — Badeværelsesarmaturer og -komponenter, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder havde tilsidesat artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at deltage i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i »sektoren for badeværelsesarmaturer og -komponenter«, som dækker områderne Tyskland, Østrig, Italien, Frankrig, Belgien og Nederlandene.

Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort et anbringende gældende.

Sagsøgerne bestrider Kommissionens retlige kvalifikation af adfærden som en enkelt, kompleks overtrædelse, der dækker tre forskellige produktgrupper, nemlig armaturer, lukkede brusekabiner og keramiske sanitetsprodukter, i stedet for at påpege tre forskellige overtrædelser.

Sagsøgerne producerer ikke keramiske sanitetsprodukter. Sagsøgerne har anført, at ved konstateringen af, at de har deltaget i en enkelt, kompleks overtrædelse på tværs af tre produktgrupper, inklusive keramiske sanitetsprodukter, har Kommissionen foretaget et urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder og begået retlige fejl. Kommissionens konstatering af en enkelt, kompleks overtrædelse i beslutningen er ikke på linje med tidligere Kommissionssager (eller domstolenes praksis). Derfor har Kommissionen tilsidesat princippet om gennemsigtighed, retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet. I særdeleshed støtter de kendsgerninger og beviser, der er indeholdt i beslutningen, ikke Kommissionens konklusioner om, at der foreligger en enkelt, kompleks overtrædelse, der dækker tre forskellige produktgrupper.
Sagsøgerne anfører i denne henseende, at Kommissionen har foretaget forskelsbehandling på to områder. Den har for det første forbudt Grækenland, Frankrig og Spanien yderligere fiskerivirksomhed (2) før udgangen af fangstperioden, selv om Grækenland havde opbrugt sin kvote i langt mindre omfang end Spanien. Selv om Kommissionen havde meddelt alle tre EU-medlemsstater, at fiskerivirksomheden ville blive indstillet, offentliggjorde den for det andet to forskellige bindende forordninger om indstilling af virksomheden, en for Grækenland og Frankrig og en anden for Spanien, der reelt tillod den spanske flåde at fortsætte fiskeriet indtil udgangen af fangstperioden. Sagsøgerne hævder, at der ikke dem bekendt foreligger nogen objektive grunde, der begrunder en sådan forskelsbehandling.
—

Afgørelsen om, at sagsøgeren skal betale de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret, annulleres, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
—

Der er sket en tilsidesættelse af artikel 45 TEUF, i det omfang forpligtelsen, der for nuværende er indskrevet i FLF’s reglement, til på det officielle holdkort at påføre syv spillere, der har fået deres første spillerlicens i Luxembourg, samt forbuddet mod på samme holdkort at påføre mere end fire transferspillere fra indeværende sæson indebærer en direkte forskelsbehandling, der hindrer en statsborger fra en medlemsstat i at udøve en erhvervsmæssig beskæftigelse på Luxembourgs område. Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at i det omfang, FLF’s reglement ikke indebærer en direkte forskelsbehandling, men en indirekte, er de af FLF påberåbte mål — nemlig at FLF har det sociale mål at fremme fodbold som en amatørsport — ubegrundede og kan derfor ikke anses som legitime mål. Begrænsningerne er således uforholdsmæssige i forhold til det påberåbte mål.
—

Beslutningen vedrører såvel snoet stålwire (7 tråde) som flettet stålwire (2-3 tråde). Sagsøgeren har påpeget, at flettet tovværk aldrig har været genstand for et kartel i Italien-klubben. Omsætningen ved salget af dette produkt bør derfor ikke medregnes ved fastsættelsen af bøden.
—

Kommissionen har groft tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den har anvendt strengere kriterier over for Redaelli, og ikke indrømmet nogen bødefritagelse, hvilket derimod er indrømmet over for andre virksomheder, hvis anmodninger medførte en meget begrænset og betydelig mindre »merværdi«, end den sagsøger bidrog med. Kommissionen har derved ligeledes tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den har tilsidesat sagsøgers berettigede forventning om, at dennes anmodning ville blive behandlet efter de kriterier, der var udviklet i Kommissionens praksis på tidspunktet for anmodningen, og som fremgår af meddelelsen af 2002.