Artikel 9, stk. 5, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1262/2001 af 27. juni 2001 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1260/2001 vedrørende interventionsorganernes opkøb og salg af sukker, som bestemmer, at såfremt sukkeret er oplagret i lejede lagre, kan omkostningerne til oplagringen af sukkeret forhøjes med indtil 35%, fastsætter hverken metoden for eller omfanget af de kontroller, som det påhviler medlemsstaterne at foretage, inden de anvender forhøjelsen, der er fastsat i denne bestemmelse. Artikel 8 i forordning nr. 1258/1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, der er affattet som artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, pålægger dog medlemsstaterne en forpligtelse til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de af de europæiske landbrugsfonde finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført, og på behørig måde for at forhindre og forfølge uregelmæssigheder og for at gennemføre tilbagebetaling af beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelser, selv om den konkrete EU-retsakt ikke udtrykkeligt foreskriver vedtagelse af denne eller hin kontrolforanstaltning. Det følger heraf, at medlemsstaterne er forpligtede til at indføre et system med administrativ kontrol og kontrol på stedet, der gør det muligt at sikre en korrekt overholdelse af de materielle og formelle betingelser for ydelsen af de pågældende præmier. Såfremt der ikke eksisterer et sådant kontrolsystem, eller såfremt det af en medlemsstat indførte system udviser sådanne mangler, at der består en tvivl med hensyn til opfyldelsen af disse betingelser, er Kommissionen berettiget til ikke at anerkende bestemte udgifter, som vedkommende medlemsstat har afholdt.

Det følger implicit, men nødvendigvis af ordlyden af 9, stk. 5, andet afsnit, i forordning nr. 1262/2001, at interventionsorganet skal anvende en lavere forhøjelse, såfremt de udgifter, som modtageren rent faktisk har afholdt i forbindelse med lejen af lagrene, er lavere end dette loft på 35%. En sådan kontrol med lovligheden og regelmæssigheden af de omkostninger, som fondene pålægges, kan alene foretages som led i individuelle kontroller på grundlag af dokumentation fremlagt af oplagshaveren vedrørende dels de omstændigheder, der gjorde det nødvendigt for denne at benytte et eksternt lager, dels de yderligere omkostninger, som benyttelsen af et eksternt lager medførte. Effektiviteten af kontrollen med henblik på at efterprøve, om de reelle omkostninger, som modtageren har afholdt til leje af lagrene, rent faktisk svarer til forhøjelsen på 35%, gøres nemlig væsentligt vanskeligere, eller ligefrem umulig, i tilfælde, hvor denne forhøjelse anvendes alene på grundlag af generelle oplysninger vedrørende situationen på det pågældende marked, såsom tabeller over priser anvendt på markedet for lignende produkter eller indikationer vedrørende manglen på passende lagre.

Det følger heraf, at artikel 9, stk. 5, andet afsnit, i forordning nr. 1262/2001 skal fortolkes således, at den kræver, at medlemsstaterne opretter en kontrolordning, der giver mulighed for i hvert enkelt tilfælde at kontrollere, at omkostningerne ved at lagre sukker i lejede lagre er reelle, således at alene de omkostninger, som modtagerne behørigt har godtgjort, og som disse rent faktisk har afholdt, pålægges fondene.

(jf. præmis 52-54, 57 og 58)