ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

Det er i denne henseende tilstrækkeligt at bemærkes, at den klage, der blev indgivet over undersøgerens afgørelse, kun tilsigtede, at dennes afslag på at registrere det ansøgte varemærke for visse varer, og at undersøgerens undladelse af at rejse indsigelse vedrørende de andre varer, der var angivet i ansøgningen om registrering, derfor ikke var en del af tvisten for appelkammeret, således som appelkammeret har forklaret i den anfægtede afgørelses punkt 9. Følgelig havde nævnte appelkammer ingen grund til hverken at tage stilling til de omstændigheder, der kunne begrunde, hvorfor undersøgeren ikke havde gjort indsigelse vedrørende visse varer, eller hvorledes de varer, for hvilke undersøgeren ikke havde gjort indsigelse, var forskellige fra dem, for hvilke undersøgeren havde afslået registrering.
112

For så vidt angår sagsøgerens ønske om at blive ledsaget af hendes advokat ved høringen i det særlige rådgivende udvalg for »akkrediterede parlamentariske assistenter« har Parlamentet gjort gældende, at sagsøgerens rolle under den administrative undersøgelsesprocedure er at give sin version af de faktiske omstændigheder med henblik på at give dette udvalg mulighed for at fastslå, om disse faktiske omstændigheder udgør psykisk chikane, og ikke at iværksætte en anklage mod den påståede chikanør. Det er i virkeligheden den akkrediterede parlamentariske assistent, som indtager en stilling som anklager for det særlige rådgivende udvalg for »akkrediterede parlamentariske assistenter«, og omvendt parlamentsmedlemmet som skal forsvare sig. Da det påståede offer for psykisk chikane har mere begrænsede processuelle rettigheder end den anklagede person, var det ikke begrundet, at sagsøgeren anmodede om at blive bistået af sin advokat under afhøringen ved det særlige rådgivende udvalg for »akkrediterede parlamentariske assistenter«. I denne henseende er den omstændighed, at de interne regler for »akkrediterede parlamentariske assistenter« om mobning først blev ændret den 6. juli 2015 for så vidt angår den omstændighed, at det påståede offer skulle høres alene, ikke relevant, dels fordi denne ændring blot var en kodificering af den tidligere praksis, dels fordi en tjenestemand eller anden ansat i henhold til den retspraksis, der følger af dom af 16. december 1976, Perinciolo mod Rådet (124/75, EU:C:1976:186, præmis 35-37), kun er berettiget til at blive bistået af en advokat under en administrativ procedure, hvis den relevante lovgivning udtrykkeligt foreskriver det. Hvad angår Parlamentets juridiske konsulents tilstedeværelse under afhøringen af sagsøgeren har denne ikke haft nogen konsekvenser, idet konsulenten kun havde status som observatør. Derudover var konsulentens tilstedeværelse begrundet med henblik på at sikre, at den administrative undersøgelse blev gennemført i overensstemmelse med vedtægten. Denne tilstedeværelse havde derimod ikke til hensigt at forsvare X’ interesser imod sagsøgerens interesser, idet proceduren ved det særlige rådgivende udvalg for »akkrediterede parlamentariske assistenter« under alle omstændigheder ikke havde karakter af en tvist.
5.

Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Egypten – afgørelse om indefrysning af midler – vedtagelse eller opretholdelse på grundlag af en retssag, som et tredjelands myndigheder har iværksat på området for uretmæssig tilegnelse af statens midler – betingelser – national afgørelse truffet under overholdelse af retten til forsvar og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse – den kompetente EU-myndigheds forpligtelse til i tilfælde af anfægtelse at godtgøre grundlaget for den begrundelse, der foreholdes de berørte personer eller enheder – forpligtelsen til at kontrollere, at de nævnte rettigheder er blevet overholdt, påhviler Rådet – tilsidesættelse (Rådets afgørelse 2011/172/FUSP, som ændret ved afgørelse (FUSP) 2018/466, (FUSP) 2019/468 og (FUSP) 2020/418; Rådets forordning nr. 270/2011 samt gennemførelsesforordning 2018/465, 2019/459 og 2020/416) (jf. præmis 121-131, 135, 136, 148, 151, 161, 165, 168, 169 og 177)
1.

Tjenestemandssager – søgsmål til prøvelse af afslag på deltagelse i en udvælgelsesprøve – mulighed for at påberåbe sig uregelmæssigheder i forbindelse med afviklingen eller de nærmere regler for tilrettelæggelsen af udvælgelsesprøven – betingelser (Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91) (jf. præmis 38)
2.

Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – retsakter, der tilsigter at skabe retsvirkninger – begreb – kommissionsafgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte, vedtaget efter annullation af en første afgørelse, hvorved det fastslås, at en støtte er uforenelig med det indre marked – annulleret afgørelse, hvorved den formelle undersøgelsesprocedure ikke er afsluttet for så vidt angår alle de elementer, der blev fremført i den oprindeligt indgivne klage – omfattet (Art. 108, stk. 3, TEUF og art. 263 TEUF) (jf. præmis 44-55)
34

Det skal i denne henseende bemærkes, at i overensstemmelse med fast retspraksis har EUIPO en pligt til at udøve sine beføjelser i overensstemmelse med EU-rettens generelle principper. Selv om EUIPO under hensyntagen til ligebehandlingsprincippet og princippet om god forvaltningsskik skal tage hensyn til allerede trufne afgørelser vedrørende lignende ansøgninger og særligt overveje, hvorvidt der i den foreliggende situation skal træffes samme afgørelse, skal anvendelsen af disse principper imidlertid forliges med legalitetsprincippet. Under alle omstændigheder skal undersøgelsen af enhver ansøgning om registrering af hensyn til retssikkerheden og netop kravet om god forvaltningsskik være streng og fuldstændig for at undgå, at der sker uretmæssige registreringer eller annullationer af varemærker. Denne undersøgelse skal således foretages i hvert enkelt konkret tilfælde. Registreringen af et tegn som varemærke afhænger nemlig af specifikke kriterier, der finder anvendelse inden for den foreliggende sags faktiske omstændigheder, hvorved det kontrolleres, at varemærket ikke er omfattet af en registreringshindring (jf. i denne retning dom af 10.3.2011, Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM, C-51/10 P, EU:C:2011:139, præmis 73-77, og kendelse af 26.5.2016, Hewlett Packard Development Company mod EUIPO, C-77/16 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2016:373, præmis 4).
15

Appelkammeret præciserede, at sagsøgeren i det nævnte dokument af 16. februar 2018 havde begrænset sig til at henvise til bilaget, der indeholdt anmodningen om begrænsning af fortegnelsen over de varer og tjenesteydelser, for hvilke der var blevet ansøgt om registrering af det pågældende varemærke, for at forklare, at denne anmodning om begrænsning vedrørte alle de varer og tjenesteydelser, hvis registrering var blevet afslået af undersøgeren, og som udgjorde sagens eneste genstand, og at sagsøgeren af denne grund havde besluttet at anmode om, at det blev fastslået, at det var ufornødent at træffe afgørelse i sagen. På grundlag af disse betragtninger fandt appelkammeret, at dette dokument ikke indeholdt noget element, der begrundede en annullation af undersøgerens afgørelse, og at klagen følgelig skulle afvises. Idet der ikke var blevet indgivet nogen gyldig begrundelse for klagen inden udløbet af fristen på fire måneder efter forkyndelsen af undersøgerens afgørelse, konstaterede appelkammeret som konsekvens heraf, at denne afgørelse var blevet endelig.
79

Siden begyndelsen af den administrative procedure har sagsøgeren således gjort gældende, at ordningen med datashops på en overbevisende måde blev forelagt ham som regelmæssig og valid, at han var i god tro, at han aldrig deltog bevidst i den omtvistede ordning, at han tidlige havde advaret, og slutteligt, at han uden skyld blev involveret i sagen. Det er på grund af denne overbevisning, understøttet af de begunstigende franske retsafgørelser, at han bad Kommissionen om at betale hans udgifter til forsvar i den nationale straffesag samt ikke-økonomisk skade som følge af følelsen af uretfærdighed forbundet med manglende beskyttelse fra Kommissionens side på trods af, at han havde handlet som whistleblower i Eurostat-sagen. Dette er også grunden til, at han anmodede om at få indsat et notat i sagsmappen med anerkendelse af hans rolle som whistleblower med henblik på at rehabilitere hans professionelle ære.
57

For det første fremgår det af uddraget af bloggen for »medie«-gruppen under Department for International Development (ministeriet for international udvikling) af 4. december 2017, at det pågældende udvalgte selskab i december 2016 blev foreholdt, at det havde forfalsket buddene for IDC og benyttet ulovligt fremskaffet dokumenter fra ministeriet for international udvikling. Det præciseres i dette uddrag, at det pågældende udvalgte selskab fra denne dato frivilligt udtrådte af de procedurer for tildeling af offentlige kontrakter, som blev gennemført af ministeriet for international udvikling. For det andet redegøres der i de ministerielle svar af 13. september og 13. december 2017 henholdsvis for, at ministeriet for international udvikling ikke siden marts 2017 havde tildelt det pågældende udvalgte selskab nogen offentlig kontrakt, og at Kontoret for Udenrigs- og Commonwealth-anliggender ikke havde tildelt det nogen offentlige kontrakter i 2017.
7

Hvad for det andet angår det ansøgte varemærkes beskrivende karakter bemærkede appelkammeret indledningsvis, at tegnet vita er den bestemte form og flertalsformen af ordet »vit«, som betyder »hvid« på svensk. Appelkammeret fastslog dernæst, at det ikke var afgørende for anvendelsen af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning 2017/1001 at vide, om farven hvid var almindelig på sådanne varer, men at det var tilstrækkeligt, at nævnte varer kunne findes i hvid, og at tegnet kunne være beskrivende for disse. Efter at have understreget, at farven hvid – uden at være den mest almindelige – i det mindste var ganske sædvanlig på »elektroniske og ikke-elektroniske gryder« [dvs.: elektriske og ikke-elektriske] og også på andre husholdningsredskaber, fandt appelkammeret, at dette viste, at en gennemsnitsforbruger forbandt de omhandlede varer med farven hvid og derfor ville kunne anse det ansøgte varemærke for beskrivende. Appelkammeret påpegede desuden, at nogle køkkenredskaber og husholdningsapparater ofte blev kaldt »hvidevarer« på engelsk (»white goods«) og på svensk (»vitvaror«). Under henvisning til et uddrag fra hjemmesiden, som var tilgængelig på internetadressen http://www.vitvara.n.nu/vad-ar-vitvaror, udledte appelkammeret heraf, at visse af de omhandlede varer, såsom elektriske foodprocessorer eller elektriske trykkogere, kollektivt kunne betragtes som »hvidevarer«. Appelkammeret præciserede, at selv om dette ikke ville være muligt, fordi det først og fremmest er store husholdningsapparater, såsom vaskemaskiner og opvaskemaskiner, der betragtes som »hvidevarer«, viser dette alligevel klart, at farven hvid i almindelighed forbindes med husholdningsredskaber. Endelig fastslog appelkammeret, at det ansøgte varemærke var rent beskrivende.
27

Appelkammeret fandt i den anfægtede afgørelses punkt 17-22, at det i bilag B til ugyldighedsbegæringen fremlagte dokument var originalen af et salgskatalog, og at spørgsmålet om, hvorvidt forsiden af dette katalog rent faktisk sad fast om resten af siderne i samme katalog, var uden relevans for bedømmelsen af de faktiske omstændigheder. Appelkammeret anførte, at der på s. 2 i dette katalog befandt sig det design, der blev anvendt til sammenligningen – som afbildet i præmis 4 ovenfor – og at det i det nævnte katalogs lederartikel, der befandt sig på s. 1 og således på samme side som illustrationen, blev forklaret, at det omhandlede katalog var »udkommet rettidigt til fagmessen Automechanika 2010«. Heraf udledte appelkammeret, at det nævnte katalog var blevet udgivet i 2010, idet det præciserede, at det ikke var nødvendigt at fastslå en præcis dato for udgivelsen, eftersom der blev ansøgt om registrering af det anfægtede design i november 2013. Det anførte desuden, at lederartiklen henviste til, at det »nye, moderniserede websted www.easyfix.at [var] online«, og at dette forklarede uoverensstemmelsen mellem det på forsiden anvendte domænenavn og domænenavnet på s. 2. I øvrigt tilføjede appelkammeret, at det heller ikke var i tvivl om, at det i bilag C til ugyldighedsbegæringen fremlagte dokument – dvs. den delvise kopi af et katalog – stammede fra 2011, at den skematiske gengivelse i bilag E til ugyldighedsbegæringen vedrørende brugsmodellen var blevet offentliggjort i februar 2012 i det tyske patenttidende og således gjort offentligt tilgængeligt senest på dette tidspunkt, at de i præmis 4 ovenfor gengivne informationstavler til køretøjer alle henhørte under det samme design, og at illustrationerne i bilag A-D til den nævnte ugyldighedsbegæring alle indeholdt det samme datablad fra en BMW 520i Touring. Appelkammeret konkluderede, at de i bilag A-E til ugyldighedsbegæringen fremlagte dokumenter var tilstrækkelige til at føre bevis for, at det påberåbte tidligere design var blevet offentliggjort som omhandlet i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 6/2002.
60

Med hensyn til klagepunktet om, at appelkammeret ikke har taget illustrationen i brugtbilstilbuddet i betragtning, skal det bemærkes, at det er afgørende, at EUIPO’s instanser råder over en afbildning af det tidligere design, der gør det muligt at fastlægge udseendet af det produkt, som designet indgår i, og præcist og med sikkerhed at identificere det tidligere design for i henhold til artikel 5-7 i forordning nr. 6/2002 at kunne foretage en vurdering af, om det anfægtede design er nyt og har individuel karakter, og den sammenligning, som indgår i denne vurdering, af de omhandlede design. For at undersøge, om det omtvistede design faktisk savner nyhed eller individuel karakter, er det nemlig nødvendigt at have adgang til et præcist og bestemt tidligere design (dom af 21.9.2017, Easy Sanitary Solutions og EUIPO mod Group Nivelles, C-361/15 P og C-405/15 P, EU:C:2017:720, præmis 64).
80

Hvad dernæst angår den retlige fejl, som appelkammeret skulle have begået ved at stille »væsentligt højere krav« for at anerkende, at det omtvistede design havde individuel karakter, bemærkes, at selv såfremt den betingelse om, at designet skal være nyt, som er opstillet i artikel 5 i forordning nr. 6/2002, og betingelsen om individuel karakter i henhold til samme forordnings artikel 6 i en vis udstrækning kan overlappe hinanden, som sagsøgeren med rette gjorde gældende i retsmødet, må disse to betingelser på det retlige plan imidlertid ikke sammenblandes, eftersom overholdelsen af disse sidstnævnte gælder for to særskilte ugyldighedsgrunde, som følgelig modsvarer kriterier, som er retligt forskellige.
113

Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at appelkammeret ikke tog hensyn til andre omstændigheder, som ville kunne forklare selskabets adfærd og bevise dets gode tro. Sagsøgeren har i denne forbindelse for det første gjort gældende, at det ikke kan foreholdes selskabet, at det har misbrugt intervenientens varemærkes omdømme, eftersom varemærket ikke har noget omdømme, fordi de af de omtvistede tegn beskyttede varer er forskellige, og fordi de to anfægtede varemærker har været genstand for en omfattende og vedholdende brug. Sagsøgeren har for det andet hævdet, at der ikke er fremlagt noget bevis for, at registreringen af de anfægtede varemærker, som er et logisk skridt i selskabets forretningsstrategi, havde til formål at forhindre tredjemand i at få adgang til markedet. Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at det ikke er bevist, at der tidligere har bestået et forhold til intervenienten, og at de anfægtede varemærker udgør en selvstændig skabelse.
103

Denne konklusion understøttes af Domstolens praksis, hvorefter det ikke kan anerkendes, at ethvert efternavn, der udgør et ældre varemærke, med rette vil kunne anvendes til at rejse indsigelse mod registrering af et varemærke sammensat af et fornavn og dette efternavn (jf. i denne retning dom af24.6.2010, Becker mod Harman International Industries, C-51/09 P, EU:C:2010:368, præmis 39). Der findes således ingen automatik, som gør det muligt at konkludere, at der foreligger en risiko for forveksling, når et ældre varemærke, som består af et efternavn, gentages i et andet varemærke med tilføjelse af et fornavn. Denne betragtning gælder ligeledes, når det ældre varemærke består af bl.a. et fornavn, og det tegn, som ansøges registreret, består af en kombination af dette fornavn og et efternavn (dom af 3.6.2015, Giovanni Cosmetics mod KHIM – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI), T-559/13, EU:T:2015:353, præmis 125 (ikke trykt i Sml.)).
86

Det samme gør sig for det tredje gældende hvad angår fakturaerne vedrørende den reklame, som er gjort til fordel for sagsøgeren under samme udsendelse. Selv om disse fakturaer bl.a. nævner en »udsendelse af reklamebannere« og en »udsendelse af reklamefilmen »Technopol« på 15/30 sekunder«, indeholder de ingen oplysning om disse udsendelsers indhold. Selv om det er korrekt, at den kontrakt, der blev indgået mellem sagsøgeren og den polske TV-kanal i 2008, indeholder nærmere oplysninger om indholdet af den reklame, der angiveligt er gjort til fordel for sagsøgeren i udsendelsen »Śmiechu Warte«, idet det heraf bl.a. fremgår, hvilken tekst der skulle citeres under denne udsendelse – videokameraerne er finansieret af Technopol i Częstochowa, udgiveren af krydsordene 100, 200, 300, 500 og 1000 panoramicznych – skal det imidlertid for det første bemærkes, at denne tekst ikke vedrører et af de tegn, der er søgt registreret, nemlig 400 PANORAMICZNYCH, og for det andet, at det af artikel 4, stk. 6, i denne kontrakt fremgår, at den alene blev indgået for perioden fra den 3. marts til den 31. oktober 2008. For så vidt som sagsøgeren har anført, at den reklamefilm, hvori den ovenfor nævnte tekst indgår, ifølge kontraktens artikel 2, stk. 2, vil blive sendt 52 gange i løbet af syv måneder inden for kontraktens gyldighedsperiode, og for så vidt som sagsøgeren på baggrund heraf har gjort gældende, at »henset til, at dette kriterium har fundet anvendelse i ti år, kan det heraf konkluders, at filmen rent faktisk er blevet vist tusinde gange«, skal det fastslås, at i mangel af andre kontrakter vedrørende andre perioder er sagsøgerens argument på ingen måde underbygget.
46

Domstolen har ligeledes fastslået, at Rådet i begrundelsen for at vedtage eller opretholde restriktive foranstaltninger over for en person eller en enhed i det mindste er forpligtet til kortfattet at redegøre for grundene til, at det er af den opfattelse, at den afgørelse fra et tredjeland, som det agter at støtte sig på, er blevet truffet under overholdelse af retten til forsvar og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse. For at opfylde sin begrundelsespligt påhviler det således Rådet i den afgørelse, hvorved der pålægges restriktive foranstaltninger, at angive, at det har kontrolleret, at den afgørelse fra tredjelandet, hvorpå det har støttet disse foranstaltninger, er blevet vedtaget under overholdelse af disse rettigheder (jf. i denne retning dom af 19.12.2018, Azarov mod Rådet, C-530/17 P, EU:C:2018:1031, præmis 29 og 30 og den deri nævnte retspraksis).
3

Ved afgørelse af 23. marts 2016 (herefter »afgørelsen af 23. marts 2016«) pålagde Kommissionens ansættelsesmyndighed sagsøgeren en sanktion i form af indplacering på et lavere løntrin, fordi han for det første uberettiget havde opnået en sygefraværsdag den 18. juni 2013, hvor han havde deltaget i en politisk aktivitet, og for det andet den 6. februar 2014 havde offentliggjort en »polemisk« artikel om EU på sin personlige internetside uden på forhånd at have underrettet ansættelsesmyndigheden herom, for det tredje mellem den 11. april og den 1. maj 2014 var fremkommet med udtalelser til journalister af en karakter, som risikerede at skade Kommissionens rygte, for det fjerde havde undladt at informere ansættelsesmyndigheden om, at han den 30. marts 2014, hvor han havde tjenestefrihed af personlige årsager, var blevet valgt til offentlige hverv, og for det femte havde udøvet eksterne aktiviteter mellem den 25. februar og den 15. april 2014 uden forinden at have anmodet ansættelsesmyndigheden om tilladelse hertil.
214

Det skal i denne henseende bemærkes, at det er for på EU-plan at gennemføre De Forenede Nationers Sikkerhedsråds resolution 1373 (2001) (jf. præmis 1 ovenfor), der »[r]eaffirm[s] the need to combat by all means, in accordance with the Charter of the United Nations, [signed in San Francisco on 26 June 1945,] threats to international peace and security caused by terrorist acts« og »[r]ecogniz[es] the need for States to complement international cooperation by taking additional measures to prevent and suppress, in their territories through all lawful means, the financing and preparation of any acts of terrorism«, at Rådet har vedtaget fælles holdning 2001/931 (jf. femte til syvende betragtning til denne fælles holdning) og derefter, i overensstemmelse med denne fælles holdning, forordning nr. 2580/2001 (jf. tredje, femte og sjette betragtning til forordningen) (dom af 16.10.2014, LTTE mod Rådet, T-208/11 og T-508/11, EU:T:2014:885, præmis 59).
50

For det fjerde skal det bemærkes, at både det tegn, der er ansøgt registreret, og det påberåbte ældre varemærke overordnet set fremtræder i en cirkulær form. For det første er det ubestridt, at det første indeholder en stor blå cirkel, der er omgivet af en tynd sølvfarvet cirkulær linje, selv om appelkammeret undlod at tage denne sidstnævnte bestanddel i betragtning. For det andet undlod det nævnte kammer at tage den omstændighed, at det nævnte varemærke omfatter en indvendig cirkulær form, der er omsluttet af de sølvfarvede konturer af symbolet for det mandlige køn, eller i det mindste af to halvcirkler, der er anbragt over og under det blå rektangel, hvori ordet »volvo« er skrevet, i betragtning. I øvrigt er symbolet på det mandlige køn (), der indgår i dette varemærke, sammensat af en cirkulært bestanddel og en pil. Selv hvis det lægges til grund, således som EUIPO har gjort, at den relevante kundekreds straks genkender det nævnte symbol, betyder dette dog ikke, i modsætning til hvad nævnte kammer har anført i den anfægtede afgørelses punkt 37, at denne kundekreds ikke vil opfatte, at symbolet for det mandlige køn bl.a. er sammensat af en klart synlig cirkulær bestanddel, og dette så meget desto mere, da pilen, der er fastgjort hertil, er af en størrelse, der er meget mindre end selve den cirkulære bestanddel. Det var således med urette, at appelkammeret i nævnte punkt lagde til grund, at det pågældende varemærke »ikke [indeholder] en cirkel«.
89

Hvad herefter angår sagsøgerens argument om dels, at forseglingsmodulets egenskaber, som ikke er gengivet i det anfægtede varemærke, dvs. skillelinjen og den rektangulære tredimensionale form, kan indgå i konkurrerende varer med et andet design, dels at der findes andre tætningsløsninger på markedet, for hvilke denne særlige tekniske løsning end ikke er nødvendig, må det bemærkes, at betingelsen om nødvendighed i henhold til retspraksis vedrørende artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning 2017/1001 ikke betyder, at den omhandlede form skal være den eneste, som gør det muligt at opnå det omhandlede tekniske resultat. Det er korrekt, at det tekniske resultat, som sagsøgeren har gjort gældende, i visse tilfælde kan opnås ved hjælp af forskellige løsninger. I modsætning til, hvad sagsøgeren har hævdet, har denne omstændighed imidlertid ikke i sig selv til følge, at den pågældende forms registrering som varemærke ikke påvirker de øvrige erhvervsdrivendes mulighed for at anvende den tekniske løsning, som formen inkorporerer. I denne forbindelse bemærkes, at registrering som varemærke af formen på varer, som udelukkende er funktionel, desuden kan give varemærkeindehaveren adgang til at forbyde andre virksomheder at anvende den samme form, men også at anvende lignende former. Et betydeligt antal alternative former ville således risikere at blive ubrugbare for den pågældende indehavers konkurrenter (jf. dom af 31.1.2018, Novartis mod EUIPO – SK Chemicals (Gengivelse af et transdermalt plaster), T-44/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2018:48, præmis 56 og den deri nævnte retspraksis).