Sag C-429/07

Inspecteur van de Belastingdienst

mod

X BV

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof te Amsterdam)

»Konkurrencepolitik — artikel 81 EF og 82 EF — artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 — skriftlige indlæg fra Kommissionen — national tvist om skattefradrag af en bøde pålagt ved en kommissionsbeslutning«

Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Mengozzi fremsat den 5. marts 2009 I ‐ 4836

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. juni 2009 I ‐ 4854

Sammendrag af dom

Konkurrence – fællesskabsregler – anvendelse – samarbejde mellem Kommissionen og de nationale retter – Kommissionens intervention i en sag, der verserer for en national ret

(Art. 81 EF, 82 EF og 83 EF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 15, stk. 3)

Artikel 15 i forordning nr. 1/2003 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, der har overskriften »Samarbejde med de nationale domstole«, etablerer et system til gensidig udveksling af oplysninger mellem Kommissionen og de nationale retter, og det er herved fastsat, at Kommissionen og medlemsstaternes konkurrencemyndigheder under nærmere fastlagte omstændigheder kan intervenere i sager, der verserer for de nationale retter.

En ordlydsfortolkning af artikel 15, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1/2003 fører til, at det må lægges til grund, at Kommissionens mulighed for på eget initiativ at indgive skriftlige indlæg for medlemsstaternes retter, er underlagt den ene betingelse, at den sammenhængende anvendelse af artikel 81 EF eller 82 EF kræver det. Denne betingelse kan være opfyldt selv i tilfælde, hvor den berørte procedure ikke vedrører spørgsmål om anvendelsen af artikel 81 EF eller 82 EF.

Artikel 81 EF — 83 EF skal forstås således, at de udgør en del af en samling af bestemmelser, der har til formål at forbyde og pålægge sanktioner for konkurrencebegrænsende praksis, idet formålet med artikel 83 EF er at sikre, at kontrollen med karteller og med misbrug af dominerende stilling er virkningsfuld. Adskillelse af princippet om forbud mod konkurrencebegrænsende praksis og de for manglende overholdelse heraf fastsatte sanktioner ville medføre, at den indsats, som udøves af de myndigheder, der har til opgave at kontrollere, at dette forbud overholdes, og pålægge sanktioner for sådan praksis, ikke ville være virkningsfuld. Bestemmelserne i artikel 81 EF og 82 EF ville således være virkningsløse, hvis de ikke var ledsaget af tvangsforanstaltninger som fastsat i artikel 83, stk. 2, litra a), EF. Der er en tæt forbindelse mellem bøderne og anvendelsen af artikel 81 EF og 82 EF. Den effektive virkning af de sanktioner, der pålægges af de nationale konkurrencemyndigheder eller af Fællesskabets konkurrencemyndigheder på grundlag af artikel 83, stk. 2, litra a), EF, udgør således en betingelse for den sammenhængende anvendelse af artikel 81 EF og 82 EF.

Den afgørelse, som en ret i en medlemsstat skal træffe i en sag, der vedrører spørgsmålet, om en bøde eller en del af denne, som Kommissionen har pålagt på grund af overtrædelse af artikel 81 EF eller 82 EF, kan skade virkningen af sanktionerne på området for konkurrencebegrænsende praksis som omhandlet i artikel 83, stk. 2, litra a), EF, og indebærer således en risiko for, at den sammenhængende anvendelse af artikel 81 EF og 82 EF bringes i fare.

Artikel 15, stk. 3, første afsnit, tredje punktum, i forordning nr. 1/2003 skal fortolkes således, at den giver Kommissionen beføjelse til på eget initiativ at indgive skriftlige indlæg for en ret i en medlemsstat i en sag, der vedrører spørgsmålet, om en bøde eller en del af denne, som Kommissionen har pålagt på grund af overtrædelse af artikel 81 EF eller 82 EF, kan fradrages i den skattepligtige indkomst.

(jf. præmis 24, 30, 33, 34, 36-38 og 40 samt domskonkl.)