ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres Europa-Parlamentets endelige afgørelse af 8. april 2022 med referencen A(2021)10718C, for så vidt som Parlamentet derved fandt, at det med henvisning til artikel 4, stk. 1, litra b), og/eller artikel 4, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (1) kunne begrunde helt og/eller delvist at afslå aktindsigt i de dokumenter, som sagsøgerne havde anmodet om i deres genfremsatte begæring af 28. februar 2022.
—

Det gøres gældende, at såfremt Retten måtte finde, at den anfægtede afgørelse (og Kommissionens gennemførelsesforordning) er baseret på en korrekt læsning af artikel 17 i forordningen for plantebeskyttelsesmidler, kan denne retlige bestemmelse i medfør af artikel 277 TEUF ikke finde anvendelse i nærværende sag, idet bestemmelsen vil være i strid med forsigtighedsprincippet, artikel 9 TEUF, 11 TEUF, 168 TEUF og 191 TEUF samt chartrets artikel 35 og 37. Artikel 17 kan følgelig ikke udgøre et passende retsgrundlag for den anfægtede afgørelse, og denne skal derfor annulleres.
5.

Femte anbringende: Anvendelse af IPS (Institutional Protection Scheme)-indikatorer er i strid med delegeret forordning (EU) 2015/63 (1), som skal fortolkes i lyset af trinhøjere retsregler I henhold til den delegerede forordnings artikel 7, stk. 4, andet afsnit, skulle sagsøgte have taget hensyn til den omstændighed, at sagsøgeren hovedsageligt rådede over derivater af hensyn til sikrings- og risikostyringsformål. Ved anvendelsen af IPS-indikatoren er betydningen af sagsøgerens medlemskab af institutsikringsordningen Sparkassen-Finanzgruppe ikke blevet taget i betragtning. I henhold til den delegerede forordnings artikel 6, stk. 5, andet afsnit, skulle sagsøgte også have taget hensyn til den ringe sandsynlighed for, at der indledes afvikling af det pågældende institut, og den deraf følgende ringe sandsynlighed for, at der gøres brug af afviklingsfinansieringsordningen, samt til proportionalitetsprincippet.
—

Det fastslås, at der foreligger tilsidesættelse af artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet myndighederne har indledt to sideløbende straffe- og civilretlige sager mod sagsøgeren vedrørende de samme faktiske omstændigheder på grundlag af vedkommendes personoplysninger, selv om sagsøgeren allerede er blevet frikendt ved en pakistansk domstol for de samme faktiske omstændigheder.
—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 11. april 2022 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2022 (SRB/ES/2022/18), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
2.

Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 14, stk. 3, i forordning (EU) 2018/1725 ved ikke at give sagsøgeren meddelelse om de personoplysninger, der vedrører ham, inden for den fastsatte frist på tre måneder, og ved at forlænge denne frist, selv om Europa-Kommissionen ikke var berettiget til at forlænge den. Europa-Kommissionens manglende besvarelse af en anmodning om adgang til personoplysninger inden for den frist, der er fastsat i artikel 14, stk. 3, i forordning (EU) 2018/1725, udgør en afgørelse om afslag på en sådan adgang. Disse frister, som er fastsat i samfundets interesse, kan ikke ændres af parterne. I henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning (EU) 2018/1725, som specifikt udtrykker princippet om domstolsbeskyttelse, kan ethvert afslag på en anmodning om adgang til personoplysninger, der er fremsat over for institutionen, gøres til genstand for en domstolsprøvelse.
1.

For det første har ERCEA for at bestride de omkostninger, som er anmeldt af internationale forskere, som uberettigede, støttet sig på argumenter, der er uden grundlag og ikke er godtgjort. ERCEA’s krav på 184 224,21 EUR vedrørende omkostninger til personale og rejser, indirekte omkostninger og pålæggelse af betaling af et fast beløb er således ugrundet. Desuden ses det af de beviser, som Aristotelio Panepistimio Thessalonikis har fremlagt, at omkostningerne er støtteberettigede.
—

Sagen hjemvises til EUIPO, således at EUIPO ændrer denne afgørelse materielt, og EU-varemærke nr. 18 113 140 registreres for alle de pågældende varer og tjenesteydelser, uden at de uomtvistede varer og tjenesteydelser berøres.
—

Det fastslås, at sagen i det hele kan antages til realitetsbehandling og er begrundet, og det fastslås, at samtlige de under sagen fremsatte anbringender er begrundede.
—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den indebærer en bekræftelse af, at indsigelsen forkastes, og pålægger indsigeren/klageren at betale de omkostninger, der er forbundet med sagens behandling for indsigelsesafdelingen og for appelkammeret.
—

Den anfægtede afgørelse omgøres således, at annullationsafdelingens afgørelse nr. 47 561 C af 12. november 2021 annulleres og begæringen om, at EU-varemærke nr. 16 448 524 erklæres ugyldigt, afslås.
—

Afgørelsen af 13. maj 2022, meddelt den 16. maj 2022, hvorved sagsøgte foretog modregning mellem sagsøgerens krav mod sagsøgte for de omkostninger, som Kommissionen blev pålagt at betale ved domme af 21. december 2021, HB mod Kommissionen (T-795/19, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:917), og HB mod Kommissionen (T-796/19, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:918), og den fordring, som Kommissionen hævder at have mod sagsøgeren i henhold til afgørelsen om tilbagesøgning af 15. oktober 2019 på 1 197 055,86 EUR (kontrakt CARDS/2008/166-429) (hovedstol), annulleres.
—

Det Europæiske Forvaltningsorgan for Forskning (REA) tilpligtes at ophæve suspensionen af tilskudsaftale 874904-TTD.EU — European Quality Wines: Taste The Difference (Europæiske kvalitetsvine: smag forskellen).
—

Den Europæiske Union (ved Europa-Kommissionen) tilpligtes i henhold til artikel 268 TEUF og 340 TEUF at betale: — økonomisk kompensation svarende til morarenter af et beløb på 10 080 000 EUR til ECB’s rentesats for refinansieringstransaktioner pr. den 1. marts 2017 (dvs. 0,0 procentpoint), forhøjet med en sats på 3,5 procentpoint pr. år, for perioden fra den 21. juni 2017 til den 14. juli 2022, hvilket fører til et beløb på 1 758 488,24 EUR, eller subsidiært til en rentesats eller et beløb, som Retten finder passende, og — renters rente af det morarentebeløb, der er omhandlet i det foregående punkt, for perioden fra den 15. juli 2022 (eller subsidiært fra den dato, som Retten finder passende) og indtil datoen for Europa-Kommissionens faktiske betaling af det beløb, som kræves i dette foregående punkt, til ECB’s rentesats for refinansieringstransaktioner, forhøjet med en rentesats på 3,5 procentpoint pr. år eller subsidiært til en rentesats eller et beløb, som Retten finder passende.
1.

Det første anbringende om, at betingelserne i artikel 116 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF (1) for at suspendere markedsføringstilladelsen for lægemidler, der indeholder hydroxyethylstivelse, ikke er opfyldt. Følgelig kan Kommissionen ikke træffe en afgørelse, der kræver, at medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af denne afgørelse skal suspendere de pågældende markedsføringstilladelser.
—

Det fastslås, at Den Europæiske Centralban (ECB), ved formanden Christine Lagarde er ifaldet et ansvar uden for kontraktforhold af følgende årsager: a) CB har forvoldt et værditab for de af Vincenzo D’Agostino ejede værdipapirer benævnt SI FTSE.COPERP, hvorved der er opstået et tab svarende til den samlede værdi af det investerede beløb, dvs. 450 596,28 EUR, for så vidt som Christine Lagarde i sin egenskab af formand for ECB den 12. marts 2020, ved at udtale den berømte sætning »det ikke er ECB’s opgave at begrænse spændet«, forårsagede et betydeligt fald i værdipapirernes værdi på alle verdens børser og på 16,92 % på børsen i Milano (Italien), som er opgjort til en procentsats, der ikke tidligere er set i denne institutions og andre af verdens børsers historie, idet hun ved en pressekonference meddelte hele verden, at ECB ikke længere understøttede værdien af værdipapirer udstedt af kriseramte lande, og idet hun herved meddelte et fuldstændigt retningsskifte af den monetære politik, som ECB havde vedtaget, da Mario Draghi, hvis mandat udløb i november 2019, var formand b) CB har ved denne adfærd og ovennævnte voldsomme fald i kursindekset på børsen i Milano forvoldt reduktionen af sagsøgerens formue. c) agsøgeren måtte som følge af den væsentlige og betydelige reduktion af værdien af sin formue — for så vidt angår denne reduktion af formuen og i sin egenskab af kautionist for selskabet Dafin Srl for den kreditlinje, som Banca Fideuram SpA havde ydet dette selskab — afholde den anvendte andel af denne kreditlinje ved at skaffe de nødvendige midler ved på begrænset tid at afhænde andre af sine værdipapirer, hvorved han led et tab på 2 534 422,16 EUR i 2020 og på yderligere 336 517,30 EUR fra den 1. januar 2021 til den 15. april 2021, og dermed et samlet tab på 2 870 939,30 EUR d) CB har forvoldt en økonomisk skade som følge af tabt fortjeneste på 1 013 074,00 EUR e) CB har følgelig forvoldt et formuetab på i alt 4 334 609,28 EUR.
3.

Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og de grundlæggende rettigheder for så vidt angår vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren og det uberettigede indgreb i sagsøgerens grundlæggende rettigheder, der er sikret ved chartret om grundlæggende rettigheder.
8.

Ottende anbringende om ulovlighed af direktiv 2014/59/EU og forordning (EU) nr. 806/2014 som bemyndigelsesgrundlag for delegeret forordning (EU) 2015/63 og for gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 og dermed for den anfægtede afgørelse Subsidiært gøres det gældende, at de bestemmelser i direktiv 2014/59/EU og forordning (EU) nr. 806/2014, som foreskriver, at den bidragsordning, der er gennemført ved delegeret forordning (EU) 2015/63, er bindende, og som giver sagsøgte en for vid skønsmargin, er ulovlige. I det omfang disse bestemmelser ikke kan fortolkes i overensstemmelse med primærretten, er de i strid med princippet om begrundelsespligt for retsakter, med retssikkerhedsprincippet og med traktaterne (navnlig artikel 1, stk. 2, TEU, artikel 15 TEUF, 296 TEUF og 298 TEUF) og chartret (navnlig chartrets artikel 16, 17, 41, 42 og 47).
—

EUIPO og den anden part i sagen for EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret, EUIPO tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger i nærværende sag.
—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/878 af 3. juni 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1), og Rådets afgørelse (FUSP) 2022/883 af 3. juni 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2), annulleres i det hele, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
4.

Det fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til en retfærdig sagsbehandling og af princippet om ligestilling af parterne, henset til Kommissionens forsinkelse med henblik på ændringen af elementer i den retlige ordning for ZFM og den korte frist for sagsøgeren til at udøve sin ret til forsvar.
—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 11. april 2022 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2022 (SRB/ES/2022/18), herunder bilagene hertil, annulleres, og under alle omstændigheder i det omfang, afgørelsen vedrører sagsøgeren.
—

I henhold til artikel 263 TEUF annulleres såvel Rådets afgørelse (FUSP) 2022/883 af 3. juni 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (1), som Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/878 af 3. juni 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (2), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
Sag anlagt den 2. august 2022 — Group of processors and producers of sheepmilk and goatmilk mod EUIPO — Kolios (HALLOUMAKI)

(Sag T-481/22)

(2022/C 368/47)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Group of processors and producers of sheepmilk and goatmilk (Nicosia, Cypern) (ved Barrister at Law S. Malynicz og advokat C. Milbradt)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Kolios AE Elliniki Viomichania Galaktos (Kilkis, Grækenland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Kolios AE Elliniki Viomichania Galaktos

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket HALLOUMAKI — registreringsansøgning nr. 18 126 405

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. maj 2022 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1941/2021-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO (og intervenienten, såfremt denne er procesdeltager) tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af indsigeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten og ved appelkammeret.

Anbringende
Sag anlagt den 22. juli 2022 — EIB mod Syrien

(Sag T-455/22)

(2022/C 359/104)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Investeringsbank (ved advokaterne D. Arts og E. Paredis samt T. Gilliams, R. Stuart og F. de Borja Oxangoiti Briones, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Syriske Arabiske Republik

Sagsøgeren påstande

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes af betale alle beløb, der skyldes i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Water Supply Sweida Region Loan Agreement nr. 80212 (herefter »Loan Agreement«) siden den 25. august 2017, og som omfatter: — 652 218,70 EUR, som er det beløb, der skyldes i EIB pr. den 30. juni 2022, og som udgør hovedstolen på 559 287,10 EUR, 38 925,60 EUR i renter og 54 006,00 EUR i kontraktbestemte morarenter (påløbet fra forfaldsdatoen til den 30.6.2022). — Yderligere kontraktbestemte morarenter, som påløber med en årlig sats på 3,5 % (350 basispoint), til betaling sker.

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle de sagsomkostninger, der er forbundet med nærværende søgsmål i henhold til artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende.

Det gøres inden for rammerne af dette ene anbringende gældende, at Den Syriske Arabiske Republik har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser i henhold til artikel 3.01 og 4.01 i Loan Agreement til at betale afdragene i henhold til Loan Agreement, når de er forfaldet siden den 25. august 2017, og til at betale morarenter af hvert af de forfaldne og ikke betalte afdrag forhøjet med den årlige rentesats herfor i henhold til artikel 3.02 i Loan Agreement. Følgelig er Den Syriske Arabiske Republik kontraktligt forpligtet til at betale alle skyldige beløb i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement.
Sag anlagt den 22. juli 2022 — EIB mod Syrien

(Sag T-469/22)

(2022/C 359/111)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Investeringsbank (ved advokaterne D. Arts og E. Paredis samt T. Gilliams, R. Stuart og F. de Borja Oxangoiti Briones, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Syriske Arabiske Republik

Sagsøgerens påstande

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle beløb, der på grundlag af Den Europæiske Unions indtrædelsesret skyldes Unionen i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Electricity Distribution Project Loan Agreement, nr. 20948 (herefter »Loan Agreement«) siden den 9. august 2017, og som omfatter: — 28 777 508,71 EUR, som er det beløb, der skyldes Den Europæiske Union pr. den 30. juni 2022, og som udgør hovedstolen på 27 388 963,40 EUR, 116 091,27 EUR i renter og 1 272 454,04 EUR i kontraktbestemte morarenter (påløbet fra forfaldsdatoen til den 30.6.2022). — Yderligere kontraktbestemte morarenter, som påløber med en årlig sats svarende til den højeste (i enhver relevant periode) på i) den relevante interbanksats, plus 2 % (200 basispoint), eller ii) den rentesats, der skal betales i henhold til artikel 3.01, plus 0,25 % (25 basispoint), til betaling sker

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle de sagsomkostninger, der er forbundet med nærværende søgsmål i henhold til procesreglementes artikel 134, stk. 1.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende.

Det gøres inden for rammerne af dette ene anbringende gældende, at Den Syriske Arabiske Republik har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser i henhold til artikel 3.01 og 4.01 i Loan Agreement til at betale afdragene i henhold til Loan Agreement, når de er forfaldet siden den 9. august 2017, og til at betale morarenter af hvert af de forfaldne og ikkebetalte afdrag forhøjet med den årlige rentesats herfor i henhold til artikel 3.02 i Loan Agreement. Følgelig er Den Syriske Arabiske Republik kontraktligt forpligtet til i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement at betale Den Europæiske Union alle skyldige beløb (i medfør af EIB’s påstande).
Sag anlagt den 22. juli 2022 — EIB mod Syrien

(Sag T-467/22)

(2022/C 359/109)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Investeringsbank (ved advokaterne D. Arts og E. Paredis, samt T. Gilliams, R. Stuart og F. de Borja Oxangoiti Briones, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Syriske Arabiske Republik

Sagsøgerens påstande

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes af betale alle beløb, der skyldes i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement nr. 80211 (herefter »Loan Agreement«) siden den 25. august 2017, og som omfatter: — 1 959 745,31 EUR, som er det beløb, der skyldes i EIB pr. den 30. juni 2022, og som udgør hovedstolen på 1 680 510,04 EUR, 116 961,48 EUR i renter og 162 273,79 EUR i kontraktbestemte morarenter (påløbet fra forfaldsdatoen til den 30.6.2022). — Yderligere kontraktbestemte morarenter, som påløber med en årlig sats på 3,5 % (350 basispoint), til betaling sker.

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle de sagsomkostninger, der er forbundet med nærværende søgsmål i henhold til artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende.

Det gøres inden for rammerne af dette ene anbringende gældende, at Den Syriske Arabiske Republik har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser i henhold til artikel 3.01 og 4.01 i Loan Agreement til at betale afdragene i henhold til Loan Agreement, når de er forfaldet siden den 25. august 2017, og til at betale morarenter af hvert af de forfaldne og ikke betalte afdrag forhøjet med den årlige rentesats herfor i henhold til artikel 3.02 i Loan Agreement. Følgelig er Den Syriske Arabiske Republik kontraktligt forpligtet til at betale alle skyldige beløb i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement.
Sag anlagt den 22. juli 2022 — EIB mod Syrien

(Sag T-465/22)

(2022/C 359/107)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Investeringsbank (ved advokaterne D. Arts og E. Paredis samt T. Gilliams, R. Stuart og F. de Borja Oxangoiti Briones, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Syriske Arabiske Republik

Sagsøgerens påstande

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes af betale alle beløb, der skyldes i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Aleppo — Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement (herefter »Loan Agreement«) siden den 25. august 2017, og som omfatter: — 233 051,96 EUR som er det beløb, der skyldes i EIB pr. den 30. juni 2022, og som udgør hovedstolen på 200 900,30 EUR, 2 014,25 EUR i renter og 30 137,41 EUR i kontraktbestemte morarenter (påløbet fra forfaldsdatoen til den 30.6.2022) — Yderligere kontraktbestemte morarenter, som påløber med en årlig sats på 3,5 % (350 basispoint), til betaling sker.

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle de sagsomkostninger, der er forbundet med nærværende søgsmål i henhold til procesreglementets artikel 134, stk. 1.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende.

Det gøres inden for rammerne af dette ene anbringende gældende, at Den Syriske Arabiske Republik har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser i henhold til artikel 3.01 og 4.01 i Loan Agreement til at betale afdragene i henhold til Loan Agreement, når de er forfaldet siden den 25. august 2017, og til at betale morarenter af hvert af de forfaldne og ikkebetalte afdrag forhøjet med den årlige rentesats herfor i henhold til artikel 3.02 i Loan Agreement. Følgelig er Den Syriske Arabiske Republik kontraktligt forpligtet til at betale alle skyldige beløb i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement.
Sag anlagt den 22. juli 2022 — EIB mod Syrien

(Sag T-456/22)

(2022/C 359/105)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Den Europæiske Investeringsbank (ved advokaterne D. Arts og E. Paredis samt T. Gilliams, R. Stuart og F. de Borja Oxangoiti Briones, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Syriske Arabiske Republik

Sagsøgerens påstande

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle beløb, der på grundlag af Den Europæiske Unions indtrædelsesret skyldes Unionen i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Port of Tartous Loan Agreement nr. 22057 (herefter »Loan Agreement«) siden den 9. august 2017, og som omfatter: — 18 440 034,97 EUR, som er det beløb, der skyldes Den Europæiske Union pr. den 30. juni 2022, og som udgør hovedstolen på 13 942 526,00 EUR, 2 589 128,20 EUR i renter og 1 908 380,77 EUR i kontraktbestemte morarenter (påløbet fra forfaldsdatoen til den 30.6.2022). — Yderligere kontraktbestemte morarenter, som påløber med en årlig sats svarende til den højeste (for enhver successiv periode på en måned) på i) enhver sats, der svarer til EURIBOR satsen plus 2 % (200 basispoint), eller ii) den rentesats, der skal betales i henhold til artikel 3.01, plus 0,25 % (25 basispoint), til betaling sker

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle beløb, der skyldes i [Den Europæiske Investeringsbank (EIB)] i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement siden den 9. august 2017, og som omfatter 5 405,54 EUR i kontraktbestemte morarenter, som skyldes i EIB siden den 30. juni 2022 (påløbet siden forfaldsdatoen til den 14.6.2022 (som er datoen for Den Europæiske Unions betaling af det afdrag for hovedstol og renter i henhold til 2000 Guarantee)).

— Den Syriske Arabiske Republik tilpligtes at betale alle de sagsomkostninger, der er forbundet med nærværende søgsmål i henhold til procesreglementets artikel 134, stk. 1.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende.

Det gøres inden for rammerne af dette ene anbringende gældende, at Den Syriske Arabiske Republik har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser i henhold til artikel 3.01 og 4.01 i Loan Agreement til at betale afdragene i henhold til Loan Agreement, når de er forfaldet siden den 9. august 2017, og til at betale morarenter af hvert af de forfaldne og ikkebetalte afdrag forhøjet med den årlige rentesats herfor i henhold til artikel 3.02 i Loan Agreement. Følgelig er Den Syriske Arabiske Republik kontraktligt forpligtet til i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement at betale Den Europæiske Union alle skyldige beløb (i medfør af EIB’s påstande) og at betale det skyldige beløb til EIB som kontraktbestemte morarenter i henhold til artikel 3.01, 3.02 og 4.01 i Loan Agreement.