ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende – Fællesskabets retsforskrifter – materielt anvendelsesområde – ydelser, som er omfattet af og udelukket fra anvendelsesområdet

(Rådets forordning nr. 1408/71)

2. Unionsborgerskab – ret til fri bevægelighed og frit ophold på medlemsstaternes område – sociale fordele

(Art. 18 EF)

Sammendrag

1. En ydelse kan anses for en social sikringsydelse, såfremt den tildeles de berettigede uden nogen individuel og skønsmæssig bedømmelse af personlige behov, men efter lovbestemte kriterier og forudsat, at den vedrører én af de risici, der udtrykkeligt er anført i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71.

En ydelse, der udbetales til arbejdsløse over 50 år, som ikke tildeles skønsmæssigt, som skal dække risikoen for ufrivilligt tab af beskæftigelse i tilfælde, hvor modtageren bevarer sin arbejdsevne, og for hvem der gælder de samme betingelser som for andre arbejdstagere, der ansøger om en arbejdsløshedsydelse, må anses for en ydelse ved arbejdsløshed, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71, selv om modtageren på grund af en national foranstaltning er fritaget for at lade sig registrere som arbejdssøgende.

(jf. præmis 22, 29 og 34)

2. Den ret til fri bevægelighed og ophold, som tilkommer enhver unionsborger i medfør af artikel 18 EF, er ikke til hinder for at gøre bevarelse af retten til en arbejdsløshedsydelse for en arbejdsløs over 50 år, som er fritaget for forpligtelsen til at godtgøre, at han står til rådighed for arbejdsmarkedet, betinget af et bopælskrav. Ganske vist udgør en sådan foranstaltning en hindring for de friheder, som ifølge artikel 18 EF tilkommer enhver unionsborger, men den er begrundet i hensynet til kontrollen med de arbejdsløses erhvervs- og familiemæssige situation. Kravet herom giver nemlig de nationale inspektionstjenester mulighed for at efterprøve, om situationen for de personer, som oppebærer arbejdsløshedsydelser, har gennemgået nogen ændringer af betydning for den udbetalte ydelse. Hermed er kravet begrundet i objektive almene hensyn, som er uafhængige af de berørte personers nationalitet. Anvendelsen af mindre indgribende foranstaltninger, såsom fremlæggelsen af dokumenter eller attester, ville berøve kontrollen dens uventede karakter og dermed gøre den mindre effektiv. En sådan foranstaltning er således egnet til at sikre opfyldelsen af det tilstræbte formål og går ikke videre, end hvad der er nødvendigt hertil.

(jf. præmis 39, 41-43, 45-48 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikationssektoren – ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser – direktiv 97/13

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikationssektoren – ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser – direktiv 97/13

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13, art. 11)

Sammendrag

1. Direktiv 97/13 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester finder principielt ikke blot anvendelse på offentlige telenet og offentlige teletjenester, men ligeledes på private telenet, der ikke har været åbnet for offentligheden, og som er forbeholdt en sluttet kreds af brugere, samt de tjenester, der udbydes på disse private net.

(jf. præmis 28)

2. Artikel 11 i direktiv 97/13 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter indehaveren af en individuel tilladelse til at udbyde et offentligt telenet, for hvilket han har betalt et bidrag som det i den nævnte artikel omhandlede, pålægges at betale et supplerende bidrag for privat brug af det nævnte net, der er beregnet efter kriterier, der ikke svarer til dem, der er fastsat i nævnte artikel.

Medlemsstaterne kan nemlig ikke opkræve andre afgifter eller gebyrer i forbindelse med godkendelsesproceduren end dem, der er fastsat i direktiv 97/13.

(jf. præmis 35 og 38 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Medlemsstater – forpligtelser – manglende overholdelse – begrundelse med henvisning til den interne retsorden – ulovlig

(Art. 226 EF)

2. Traktatbrudssøgsmål – dom, hvorved Domstolen fastslog, at der forelå et traktatbrud – tilsidesættelse af forpligtelsen til at opfylde dommen

(Art. 228, stk. 2, EF)

Sammendrag

1. En medlemsstat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden, såsom bestemmelser om ansættelsesforhold, der er baseret på kollektive forhandlinger, til støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten, ikke overholdes.

(jf. præmis 25 og 26)

2. Inden for rammerne af et søgsmål fra Kommissionen, hvormed det tilsigtes fastslået, at den pågældende medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228 EF, idet den ikke har truffet alle foranstaltninger for at opfylde en traktatbrudsdom, må det fastslås, om det påtalte traktatbrud har varet ved indtil Domstolens undersøgelse af de faktiske omstændigheder.

Herved påhviler det Kommissionen at forsyne Domstolen med de nødvendige elementer for at bedømme, i hvilket omfang en medlemsstat har opfyldt en dom, hvorved det fastslås, at der foreligger traktatbrud. Da de af Kommissionen fremlagte oplysninger endvidere er tilstrækkelige til at vise, at traktatbruddet har varet ved, påhviler det den pågældende medlemsstat at fremføre en vægtig og detaljeret kritik af de fremlagte oplysninger og deres konsekvenser.

(jf. præmis 33, 41 og 47 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – skattelovgivning

(EF-traktatens art. 52 (efter ændring nu art. 43 EF))

Sammendrag

EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) er til hinder for en national lovgivning, der ikke tillægger en begrænset skattepligtig mulighed for i sin skattepligtige indkomst at fradrage udgifter til skatterådgivning som særlige udgifter ved udarbejdelse af selvangivelse på samme måde som en ubegrænset skattepligtig.

Udgifterne til skatterådgivning har således direkte sammenhæng med den indkomst, der beskattes i denne medlemsstat, hvilket betyder, at de belaster samtlige skattepligtige på samme måde, uanset om de er hjemmehørende eller ej.

(jf. præmis 22 og 26 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fælles toldtarif – toldpositioner – sterile hvide flager af polydimethylsiloxan

Sammendrag

Bilag I til forordning nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning nr. 2388/2000, skal fortolkes således, at et produkt som polydimethylsiloxan, bestående af sterile, hvide flager, der er udviklet specielt, og som udelukkende skal anvendes til implantering i legemet til behandling af en lidelse, og som pakkes i poser med en vægt på et kilo ved frembydelse for toldvæsenet, skal anses for et apparat eller en artikel, der er beregnet til implantering i legemet, og som skal tariferes i pos. 9021 i den kombinerede nomenklatur. Da et sådant produkts formål ikke er at erstatte et organ, men at gøre det muligt for en defekt muskel at producere bindevæv, skal det tariferes i underposition 9021 90 90 i den kombinerede nomenklatur.

(jf. præmis 57 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikationssektoren – forsyningspligt og brugernes rettigheder – direktiv 2002/22

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22, art. 30, stk. 2)

2. Tilnærmelse af lovgivningerne – telekommunikationssektoren – rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester – direktiv 2002/21

(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22, art. 4)

Sammendrag

1. Samtrafikprisen i forbindelse med udbud af nummerportabilitet, som omhandlet i artikel 30, stk. 2, i direktiv 2002/22 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester, omfatter omkostninger, der vedrører trafik til de porterede numre, såvel som de etableringsomkostninger, som mobiltelefonoperatørerne har måttet afholde for at efterkomme anmodninger om nummerportering.

Den pågældende bestemmelse er ikke til hinder for vedtagelsen af en national foranstaltning, som fastsætter en bestemt metode til omkostningsberegningen, og som på forhånd og ved hjælp af en abstrakt omkostningsmodel fastsætter de maksimumspriser, som giveroperatøren kan kræve af modtageroperatøren til dækning af etableringsomkostninger, når priserne fastsættes i forhold til omkostningerne på en sådan måde, at forbrugerne ikke bliver afskrækket fra at gøre brug af faciliteten med portabilitet.

(jf. præmis 30 og 37 samt domskonkl. 1 og 2)

2. Artikel 4 i direktiv 2002/21 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester skal fortolkes således, at den instans, der er udpeget til at påkende klager over de nationale tilsynsmyndigheders afgørelser, skal råde over samtlige oplysninger, der er nødvendige for at kunne afgøre, om klagen er velbegrundet, herunder også i givet fald fortrolige oplysninger, som de pågældende myndigheder har taget i betragtning ved vedtagelsen af den afgørelse, der er genstand for klagen. Det påhviler imidlertid klageinstansen at sikre en fortrolig behandling af de pågældende oplysninger, samtidig med at kravene til en effektiv retsbeskyttelse overholdes, og sagens parters ret til kontradiktion sikres.

(jf. præmis 43 og domskonkl. 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – tilladelse til en plan eller et projekt på en beskyttet lokalitet

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3)

2. Miljø – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – direktiv 92/43 – særlige bevaringsområder

(Rådets direktiv 92/43, art. 6, stk. 3 og 4)

Sammendrag

1. Artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter indfører en fremgangsmåde, der ved en forudgående kontrol skal sikre, at en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for en given lokalitets forvaltning, men kan påvirke lokaliteten væsentligt, kun tillades, for så vidt som den/det ikke skader lokalitetens integritet. Denne tilladelse gives derfor kun til en plan eller et projekt som det omhandlede på betingelse af, at de kompetente nationale myndigheder på tidspunktet, da de giver tilladelsen, har opnået vished for, at planen eller projektet ikke har skadelige virkninger for den omhandlede lokalitets integritet. Den omstændighed, at projektet efter gennemførelsen ikke har haft sådanne virkninger, er uden relevans for denne vurdering. Det er nemlig på det tidspunkt, da der træffes afgørelse om tilladelse til gennemførelse af projektet, at der ud fra et videnskabeligt synspunkt ikke må foreligge nogen rimelig tvivl i forhold til skadevirkninger for det omhandlede områdes integritet.

(jf. præmis 19, 20 og 24)

2. Artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, der under visse betingelser gør det muligt at gennemføre en plan eller et projekt, som inden for rammerne af den i samme direktivs artikel 6, stk. 3, første punktum, fastsatte procedure vurderes negativt, må fortolkes strengt, eftersom bestemmelsen er en fravigelse fra de i artikel 6, stk. 3, andet punktum, nævnte kriterier for at meddele tilladelse. Gennemførelsen af en plan eller et projekt i henhold til direktivets artikel 6, stk. 4, er således navnlig underlagt den betingelse, at det er bevist, at der ikke var alternative løsninger.

Heraf følger, at en medlemsstat har tilsidesat artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43, når den gennemfører et projekt, skønt vurderingen af indvirkningen på miljøet er negativ, og ikke beviser, at der ikke forelå nogen alternativ løsning for projektet.

(jf. præmis 35, 36 og 40)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – punktafgifter – direktiv 92/12

(Rådets direktiv 92/12)

2. Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning

(Art. 28 EF og 30 EF)

Sammendrag

1. Direktiv 92/12 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som tilsigter at fastlægge den told- og afgiftsordning, der gælder for disse produkter, har ikke til formål særligt at regulere beskyttelsen af de hensyn af almen interesse, der er omhandlet i artikel 30 EF, hvorfor medlemsstaterne under overholdelse af traktaten bevarer deres kompetence til at træffe de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af disse hensyn.

(jf. præmis 15)

2. Artikel 28 EF og 30 EF ikke er til hinder for en ordning, hvorefter der kræves en forudgående tilladelse til indførsel af ikke denatureret ethanol med et alkoholindhold på over 80 volumenprocent, medmindre det af de retlige og faktiske omstændigheder, der kendetegner situationen i den pågældende medlemsstat, fremgår, at hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed og sikkerhed mod de skadelige virkninger af alkohol kan varetages ved foranstaltninger, der i mindre grad påvirker samhandelen inden for Fællesskabet.

(jf. præmis 40 og domskonkl. 1)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie kapitalbevægelser – restriktioner

(Art. 56, stk. 1,EF)

Sammendrag

En medlemsstat tilsidesætter de forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 56, stk. 1, EF, ved at eje særlige aktier i selskaber, som giver denne særlige rettigheder med hensyn til forudgående godkendelse af bestemte, meget væsentlige driftsmæssige beslutninger, som træffes af de omhandlede selskabers organer, vedrørende selskabernes aktiviteter og struktur, og som ikke er begrænset til tilfælde, hvor denne stats indgriben er nødvendig for at varetage tvingende almene hensyn.

Indførelsen af de nævnte særlige aktier i de pågældende selskabers vedtægter, som sker ved beslutninger, truffet af den omhandlede stat, skal nemlig kvalificeres som statslige foranstaltninger.

De nævnte særlige aktier kan desuden afholde investorer fra andre medlemsstater fra at investere i disse selskabers kapital.

Ved at lade beslutninger af en sådan vigtighed være underkastet den pågældende medlemsstats forudgående godkendelse og ved således at begrænse muligheden for, at de øvrige aktionærer effektivt kan deltage i driften af disse selskaber, kan disse særlige aktier nemlig have en negativ indflydelse på de direkte investeringer.

De nævnte særlige aktier kan ligeledes have en hæmmende virkning på porteføljeinvesteringer. Den pågældende medlemsstats eventuelle nægtelse af at godkende en vigtig beslutning, som af de omhandlede selskabers organer er betegnet som værende i selskabernes interesse, kan nemlig påvirke (børs-)værdien af selskabets aktier og følgelig interessen for at investere i sådanne aktier.

(jf. præmis 19, 22-24, 26, 27 og 44 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – udstationering af arbejdstagere, der er statsborgere i tredjelande, og som foretages af en virksomhed i en anden medlemsstat

(Art. 49 EF)

2. Fri udveksling af tjenesteydelser – restriktioner – udstationering af arbejdstagere, der er statsborgere i tredjelande, og som foretages af en virksomhed i en anden medlemsstat

(Art. 49 EF)

Sammendrag

1. En medlemsstat, der betinger udstationeringen af arbejdstagere fra tredjelande af en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat af, at der opnås den »bekræftelse af udstationering inden for EU«, hvis udstedelse for det første kræver, at de pågældende arbejdstagere har været ansat i mindst et år ved den pågældende virksomhed eller er knyttet hertil ved en tidsubegrænset ansættelseskontrakt, og for det andet kræver bevis for opfyldelsen af de nationale ansættelses- og lønvilkår, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF.

Da udstedelse af denne bekræftelse er nødvendig for at foretage en udstationering, og denne først udstedes, efter at de kompetente nationale myndigheder har kontrolleret, at disse krav er opfyldt, har udstedelsen af bekræftelsen karakter af en tilladelsesprocedure. En national ordning, hvorefter en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat kun må levere tjenesteydelser i det pågældende land, hvis den har opnået en tilladelse hertil fra en administrativ myndighed, er imidlertid en restriktion for denne frihed som omhandlet i artikel 49 EF.

(jf. præmis 40, 41 og 68 samt domskonkl. 1)

2. En medlemsstat, der foreskriver et undtagelsesfrit automatisk afslag på indrejse- og opholdstilladelse, der ikke gør det muligt at lovliggøre situationen for tredjelandsstatsborgere, der er lovligt udstationeret af en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat, når arbejdstagerne er indrejst i det nationale område uden visum, tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF.

(jf. præmis 68 og domskonkl. 1)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv

(Rådets direktiv 77/388, art. 15, nr. 4, litra a), og art. 15, nr. 5)

2. Fiskale bestemmelser – harmonisering af lovgivningerne – omsætningsafgifter – det fælles merværdiafgiftssystem – fritagelser i henhold til sjette direktiv

(Rådets direktiv 77/388, art. 15, nr. 8)

3. Fællesskabsret – principper – beskyttelse af den berettigede forventning

Sammendrag

1. Artikel 15, nr. 4, litra a), i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, som artikel 15, nr. 5 – som ændret ved direktiv 92/111 – henviser til, finder ikke kun anvendelse på fartøjer, der anvendes til sejlads i rum sø, og som mod betaling udfører passagerbefordring, men også på fartøjer, der benyttes til sejlads i rum sø i forbindelse med handels-, industri- eller fiskerivirksomhed.

Selv om visse sprogversioner af sjette direktivs artikel 15, nr. 4, litra a), således åbner mulighed for divergerende fortolkninger, taler direktivets opbygning og formål imidlertid for at anvende kriteriet om anvendelse til sejlads i rum sø på alle de i bestemmelsen anførte fartøjer. Hvis denne bestemmelse skulle forstås således, at den ikke kun omhandler fartøjer, som anvendes til sejlads i rum sø, ville artikel 15, nr. 4, litra b), som indeholder en tilsvarende fritagelse for fartøjer, der benyttes til kystfiskeri, være overflødig.

(jf. præmis 14, 16 og domskonkl. 1)

2. Artikel 15, nr. 8, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter skal fortolkes således, at afgiftsfritagelsen i denne bestemmelse omfatter tjenesteydelser, der leveres direkte til rederiet for at dække et umiddelbart behov på søgående fartøjer.

Afgiftsfritagelsen i henhold til artikel 15, nr. 8, kan ikke udvides til at omfatte levering af goder i et forudgående handelsled, idet der således ikke sikres en sammenhængende anvendelse af hele sjette direktiv.

(jf. præmis 24 og 25 samt domskonkl. 2)

3. Inden for rammerne af det fælles merværdiafgiftssystem er de nationale afgiftsmyndigheder forpligtet til at overholde princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om den afgiftspligtige, i et tilfælde, hvor en national afgiftsmyndigheds afgørelse har tilladt denne ikke at vælte moms over på sin medkontrahent, med rimelighed kunne formode, at den omhandlede beslutning blev truffet af en kompetent myndighed.

(jf. præmis 26, 36 og domskonkl. 3)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Frie varebevægelser – kvantitative restriktioner – foranstaltninger med tilsvarende virkning

(Art. 28 EF)

Sammendrag

Artikel 28 EF er til hinder for nationale bestemmelser, der for afsætning af brødprodukter ifølge »bake-off«-proceduren (hurtig optøning fulgt af genopvarmning eller bagning i salgsstederne af produkter, som helt eller delvis er forbagt og dybfrosset) stiller samme krav som for den komplette fremgangsmåde til fremstilling og afsætning af brød og traditionelle brødprodukter.

(jf. præmis 28 og domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug – fælles markedsordning – mælk og mejeriprodukter – tillægsafgift på mælk

(Kommissionens forordning nr. 536/93, art. 7)

2. Landbrug – fælles markedsordning – mælk og mejeriprodukter – tillægsafgift på mælk

(Kommissionens forordning nr. 536/93, art. 7)

Sammendrag

1. Artikel 7, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 536/93 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og mejeriprodukter skal fortolkes således, at den giver en medlemsstat mulighed for i det fornødne omfang at indføre en ordning, som pålægger mejeriproducenter med hjemsted på dens område supplerende regnskabsforpligtelser, der er videregående end dem, som følger af bestemmelsen i denne artikels stk. 1, litra f). Medlemsstatens forvaltning af bemyndigelsen skal være i overensstemmelse med de almindelige fællesskabsretlige principper.

(jf. præmis 42 og domskonkl. 1)

2. Inden for rammerne af ordningen for tillægsafgift på mælk, der er fastsat i forordning nr. 3950/92 og nr. 536/93, er fællesskabsretten ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorved det pålægges mælkeproducenter at gøre optegnelser om produktion af smørmængder og brugen heraf, selv når smørret er blevet destrueret eller forarbejdet til foder, når en effektiv kontrol med nøjagtigheden af de af producenterne førte regnskaber for direkte salg alene på grundlag af fællesskabsretsforskrifterne viser sig vanskelig i den berørte medlemsstat.

(jf. præmis 49 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed

(Art. 43 EF og 48 EF)

2. Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – skattelovgivning

(Art. 43 EF og 48 EF)

Sammendrag

1. Den omstændighed i sig selv, at et hjemmehørende selskab opretter en sekundær etablering, såsom et datterselskab, i en anden medlemsstat, kan ikke danne grundlag for en generel formodning for, at der er tale om skattesvig, og tjene som en begrundelse for en foranstaltning, som krænker en grundlæggende frihed, som er sikret ved traktaten. En national foranstaltning, der begrænser etableringsfriheden, kan derimod være begrundet i hensynet til bekæmpelse af misbrug, når den specifikt sigter på rent kunstige arrangementer, der ikke bygger på nogen økonomisk realitet, og hvis formål er at omgå den pågældende medlemsstats lovgivning og navnlig at undgå den normalt skyldige skat af overskud, der optjenes ved virksomhed, der udføres på det nationale område.

(jf. præmis 50, 51 og 55)

2. Artikel 43 EF og 48 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for, at der i beskatningsgrundlaget for et hjemmehørende selskab, der er etableret i en medlemsstat, medregnes overskud, der er optjent af et kontrolleret udenlandsk selskab i en anden medlemsstat, når disse overskud dér beskattes på et lavere niveau end det, der finder anvendelse i den første stat, medmindre en sådan medregning kun angår rent kunstige arrangementer, der har til formål at undgå den normalt skyldige nationale skat. Anvendelsen af en sådan skattemæssig foranstaltning skal derfor undlades, når det på grundlag af objektive omstændigheder, som kan efterprøves af tredjemand, fremgår, at det kontrollerede udenlandske selskab, uanset at der foreligger skattemæssige bevæggrunde, reelt er etableret i værtsmedlemsstaten og dér faktisk udøver økonomisk virksomhed.

(jf. præmis 75 og domskonkl.)