En medlemsstat, hvis myndigheder har ydet støtte i modstrid med de i artikel 88 EF fastsatte procedureregler, kan påberåbe sig den støttemodtagende virksomheds berettigede forventning med henblik på for Unionens retsinstanser at anfægte gyldigheden af en kommissionsafgørelse, der pålægger denne medlemsstat at tilbagesøge støtten, men ikke med henblik på at unddrage sig sin forpligtelse til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre denne afgørelse. Henset imidlertid til anmeldelsespligtens grundlæggende rolle med henblik på at tillade effektiviteten af Kommissionens kontrol med statsstøtte, som er ufravigelig, kan der i princippet ikke hos støttemodtagerne bestå en berettiget forventning om, at den støtte, de har modtaget, er lovlig, medmindre den er blevet ydet under iagttagelse af den i artikel 88 EF fastlagte procedure, og en påpasselig erhvervsdrivende må normalt være i stand til at forvisse sig om, at denne procedure er blevet fulgt.

Under disse betingelser kan der på grund af den tid, der går, før Kommissionen træffer beslutning om, at en støtte er ulovlig, og at den skal ophæves og tilbagesøges af medlemsstaten, under visse omstændigheder hos modtagerne af den nævnte støtte opstå en berettiget forventning, som er til hinder for, at Kommissionen pålægger medlemsstaten at kræve støtten tilbagebetalt. Under hensyn til de krav, der følger af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, er en sådan uklar retsstilling, som skabes af ordlyden af Rådets bemyndigelsesbeslutninger, som vedtages på forslag af Kommissionen, om at give en medlemsstat tilladelse til at indføre yderligere fritagelser eller lempelser af punktafgift i medfør af direktiv 92/81 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier, kun til hinder for tilbagesøgning af den støtte, der på grundlag af den omtvistede fritagelse blev ydet indtil offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Til gengæld burde støttemodtageren fra denne offentliggørelse vide, at hvis den omtvistede fritagelse udgør statsstøtte, skal den godkendes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 88 EF. Heraf følger, at offentliggørelsen af beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure faktisk bringer den berettigede forventning, som støttemodtageren tidligere kunne have haft om en sådan foranstaltnings lovlighed, til ophør. Det er således alene denne offentliggørelse, der kan fjerne enhver uklarhed omkring ordlyden af Rådets bemyndigelsesbeslutninger om, at de pågældende foranstaltninger skal godkendes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 88 EF, såfremt de udgør statsstøtte.

Hvad endelig angår de ekstraordinære omstændigheder, der hos en virksomhed, der har modtaget ulovlig støtte, retmæssigt kunne have skabt en berettiget forventning om denne støttes lovlighed, er enhver tilsyneladende passivitet hos Kommissionen uden betydning, når en støtteordning ikke er blevet anmeldt til den. En sådan løsning gælder også i et tilfælde, hvor en støtteordning er blevet gennemført, uden at den forhåndsmeddelelse om gennemførelse, der var opstillet krav om i dom af 11. december 1973, Lorenz, 120/73, overholdes, og følgelig uden at den i artikel 88 EF fastsatte procedure følges fuldt ud.

(jf. præmis 43, 45, 54-56, 81 og 84)