ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 7/9

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 10. november 2022 — ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S og Danske Fragtmænd A/S mod Europa-Kommissionen

(Sag C-442/21 P) (1)

(Appel - statsstøtte - postsektoren - kompensation for opfyldelse af befordringspligten - beregning - »net avoided cost«-metoden - hensyntagen til de immaterielle fordele, der kan tilskrives den befordringspligtige ydelse - anvendelse af midler indrømmet i medfør af kompensationen - garanti, der dækker omkostninger til afskedigelse af en bestemt kategori af ansatte til tilfælde af den befordringspligtiges konkurs - regnskabsmæssig fordeling af de omkostninger, som er fælles for de aktiviteter, der indgår i den befordringspligtige ydelse, og de aktiviteter, der ikke er omfattet heraf - afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked)

(2023/C 7/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S og Danske Fragtmænd A/S (ved advokat L. Sandberg-Mørch)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Blanck, J. Carpi Badía og L. Nicolae, som befuldmægtigede), Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S og Kongeriget Danmark (først ved V. Pasternak Jørgensen og M. Søndahl Wolff, som befuldmægtigede, bistået af advokat R. Holdgaard, og derefter ved M. Søndahl Wolff, som befuldmægtiget, bistået af advokat R. Holdgaard)

Intervenient til støtte for Europa-Kommissionen: Post Danmark (ved advokat O. Koktvedgaard)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S og Danske Fragtmænd A/S bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Kongeriget Danmark og Post Danmark bærer hver deres egne omkostninger.

(1) EUT C 382 af 20.9.2021.
—

En fysisk person, som ejer en lejlighed i et boligkompleks, skal anses for at være en »forbruger« i dette direktivs forstand, når denne person indgår en kontrakt med en administrator med henblik på administration og vedligeholdelse af kompleksets fællesarealer, i det omfang den pågældende ikke anvender denne lejlighed til formål, der udelukkende henhører under den pågældendes erhverv. Den omstændighed, at en del af de ydelser, der leveres af denne administrator, følger af behovet for at overholde særlige krav på området for sikkerhed og fysisk planlægning, kan ikke undtage den nævnte kontrakt fra det nævnte direktivs anvendelsesområde.
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 27. oktober 2022 — Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH mod Verband Sozialer Wettbewerb eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-418/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fødevaresikkerhed - fødevarer - forordning (EU) nr. 609/2013 - artikel 2, stk. 2, litra g) - delegeret forordning (EU) 2016/128 - fødevare til særlige medicinske formål - andre særlige ernæringsmæssige behov - fødevare, der generelt er til gavn for patienten - afgrænsning i forhold til lægemidler)

(2022/C 472/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

Sagsøgt: Verband Sozialer Wettbewerb eV

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra g), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 609/2013 af 12. juni 2013 om fødevarer bestemt til spædbørn og småbørn, fødevarer til særlige medicinske formål og kosterstatning til vægtkontrol og om ophævelse af Rådets direktiv 92/52/EØF, Kommissionens direktiv 96/8/EF, 1999/21/EF, 2006/125/EF og 2006/141/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/39/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 41/2009 og (EF) nr. 953/2009 og navnlig begrebet »andre [særlige] ernæringsmæssige behov«

skal fortolkes således, at

et produkt udgør en fødevare til særlige medicinske formål, hvis der på grund af en sygdom foreligger et forhøjet eller specifikt ernæringsmæssigt behov, som skal dækkes ved hjælp af fødevaren, således at det ikke er tilstrækkeligt for at kvalificere et produkt som en fødevare til særlige medicinske formål, at patienten generelt har gavn af indtagelsen af denne fødevare, fordi stoffer, der er indeholdt heri, modvirker forstyrrelsen eller lindrer dennes symptomer.

(1) EUT C 471 af 22.11.2021.
2)

Artikel 7, stk. 2 og 3, i direktiv 2011/7 skal fortolkes således, at: den ikke er til hinder for en praksis, hvorefter kreditor i tilfælde af betalingsforsinkelser på under en måned ikke opkræver morarenter ved forsinket betaling eller kompensation for inddrivelsesomkostninger mod betaling af hovedstolen for de forfaldne tilgodehavender, forudsat at kreditor ved denne handlemåde frit har indvilget i at give afkald på de skyldige beløb i forbindelse med disse renter og denne kompensation.
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 27. oktober 2022 — Soda-Club (CO2) SA og SodaStream International BV mod MySoda Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland)

(Sag C-197/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - varemærkeret - forordning (EU) 2017/1001 - artikel 15, stk. 2 - direktiv (EU) 2015/2436 - artikel 15, stk. 2 - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til et EU-varemærke - kulsyrecylindere - varer bragt i omsætning i en medlemsstat af varemærkeindehaveren - forhandlers aktiviteter, der består i at fylde og ometikettere cylindere - indsigelse rejst af varemærkeindehaveren - rimelig grund til at modsætte sig fortsat markedsføring af varer, der er forsynet med varemærket)

(2022/C 472/14)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Soda-Club (CO2) SA og SodaStream International BV

Sagsøgt: MySoda Oy

Konklusion

Artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker og artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2436 af 16. december 2015 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker

skal fortolkes således, at

indehaveren af et varemærke, der i en medlemsstat har markedsført varer forsynet med dette varemærke, hvilke varer er bestemt til at blive genbrugt og genpåfyldt adskillige gange, ikke har ret til i medfør af disse bestemmelser at modsætte sig fortsat markedsføring af disse varer i denne medlemsstat af en forhandler, som har genpåfyldt disse varer og erstattet etiketten med det oprindelige mærke med en anden etiket, samtidig med, at det oprindelige mærke forbliver synligt på varerne, medmindre denne nye mærkning hos forbrugerne skaber det fejlagtige indtryk, at der består en økonomisk forbindelse mellem forhandleren og indehaveren af mærket. Denne risiko for forveksling skal bedømmes efter en helhedsvurdering under hensyntagen til angivelserne på varen og dens nye mærkning samt i forhold til salgspraksis i den pågældende sektor og forbrugernes kendskab til denne praksis.

(1) EUT C 242 af 21.6.2021.
4)

Artikel 17, stk. 2, i forordning 2016/679 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en national tilsynsmyndighed pålægger en udbyder af offentligt tilgængelige telefonnummerfortegnelser og nummeroplysningstjenester, som en abonnent hos en telefontjenesteoperatør har anmodet om ikke længere at offentliggøre de personoplysninger, der vedrører den pågældende, at træffe »rimelige foranstaltninger« i denne bestemmelses forstand med henblik på at underrette udbydere af søgemaskiner om denne anmodning om sletning af oplysninger.
2)

Artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning 2016/679 skal fortolkes således, at princippet om »opbevaringsbegrænsning«, der er fastsat i denne bestemmelse, er til hinder for, at den dataansvarlige opbevarer personoplysninger i en database, der er oprettet med henblik på at foretage test og korrigere fejl, i en længere periode end den, der er nødvendig for at udføre disse test og korrigere disse fejl, når disse oplysninger er indsamlet forinden til andre formål.
2)

Artikel 6, stk. 2, i direktiv 2004/81 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at en afgørelse om overførsel af en tredjelandsstatsborger, der er truffet i henhold til forordning nr. 604/2013, fuldbyrdes i den betænkningstid, der er garanteret i denne artikel 6, stk. 1, men ikke er til hinder for vedtagelsen af hverken en sådan afgørelse eller indledende foranstaltninger til fuldbyrdelse af denne afgørelse, forudsat at disse indledende foranstaltninger ikke fratager en sådan betænkningstid dens effektive virkning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
1)

Artikel 10, stk. 2, artikel 19, stk. 1, og artikel 28, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (rammedirektiv) skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en ordregivende myndighed inden for rammerne af en udbudsprocedure vedrørende leveringen af reservedele til busser, der er bestemt til offentlig tjeneste, kan acceptere et tilbud, hvori foreslås komponenter, som henhører under en type komponenter, der er omhandlet i de retsakter, der fremgår af bilag IV til direktiv 2007/46, uden at tilbuddet er ledsaget af en attest for godkendelse af denne type komponenter, og uden at der er fremlagt oplysninger om, hvorvidt der faktisk foreligger en sådan godkendelse, for så vidt som disse retsakter foreskriver en sådan godkendelse.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. oktober 2022 — BT mod Laudamotion GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-111/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - Montrealkonventionen - artikel 17, stk. 1 - luftfartsselskabers erstatningsansvar i tilfælde af en passagers død eller tilskadekomst - begrebet »tilskadekomst« - posttraumatisk stresssyndrom, som en passager har pådraget sig som følge af en nødevakuering af et luftfartøj)

(2022/C 472/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BT

Sagsøgt: Laudamotion GmbH

Konklusion

Artikel 17, stk. 1, i konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring, indgået i Montreal den 28. maj 1999, undertegnet af Det Europæiske Fællesskab den 9. december 1999 og godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 2001/539/EF af 5. april 2001,

skal fortolkes således, at

psykisk skade, der er påført en passager som følge af en »ulykke« i denne bestemmelses forstand, og som ikke er forbundet med en »tilskadekomst« som omhandlet i den pågældende bestemmelse, skal erstattes på samme måde som en sådan tilskadekomst, for så vidt som den skadelidte passager påviser, at der foreligger en skade på den pågældendes psykiske integritet, som har en sådan alvorlighed eller intensitet, at den påvirker vedkommendes generelle helbredstilstand, og at denne skade ikke vil fortage sig uden lægebehandling.

(1) EUT C 228 af 14.6.2021.
2)

Artikel 6, stk. 1, litra e), og artikel 58 i forordning 2016/679 skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for, at de kompetente myndigheder i en medlemsstat vedtager en almengyldig forvaltningsakt, der begrænser, eller i givet fald forbyder, videooptagelse ved registreringen af valgresultaterne i valglokalerne i forbindelse med valg i den berørte medlemsstat.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 20. oktober 2022 — Allianz Benelux SA mod État belge, SPF Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Bruxelles — Belgien)

(Sag C-295/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber i forskellige medlemsstater - direktiv 90/435/EØF - artikel 4, stk. 1 - fritagelse hos et moderselskab af udbytte udloddet af dets datterselskab - fremførsel af overskydende endeligt beskattet indkomst til efterfølgende skatteår - et andet selskabs overtagelse af et selskab, der råder over overskydende endeligt beskattet indkomst - national lovgivning, der begrænser overførslen af disse overskud til det overtagende selskab)

(2022/C 472/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Allianz Benelux SA

Sagsøgt: État belge, SPF Finances

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater

skal fortolkes således, at

denne bestemmelse ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter udbytte, som et selskab modtager, medregnes i dette selskabs beskatningsgrundlag, før det fratrækkes med 95 % af udbyttebeløbet, og hvorefter det tillades, at dette fradrag i givet fald fremføres til efterfølgende skatteår, men som imidlertid i tilfælde af, at dette selskab overtages ved en fusion, begrænser overførslen af fremførslen af dette fradrag til det overtagende selskab forholdsmæssigt til den del, som det overtagne selskabs nettoskatteaktiver udgør i den samlede værdi af det overtagende og det overtagne selskabs nettoskatteaktiver.

(1) EUT C 289 af 19.7.2021.
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 27. oktober 2022 — Climate Corporation Emissions Trading GmbH mod Finanzamt Österreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzgericht — Østrig)

(Sag C-641/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 44 - afgiftsmæssigt tilknytningssted - overdragelse af drivhusgasemissionskvoter - modtager involveret i momssvig inden for rammerne af en leverandørkæde - afgiftspligtig person, som havde eller burde have haft kendskab til denne svig)

(2022/C 472/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Climate Corporation Emissions Trading GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Österreich

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2008/8/EU af 12. februar 2008,

skal fortolkes således, at

de er til hinder for, at myndighederne i en medlemsstat hvad angår en levering af ydelser fra en afgiftspligtig person etableret i denne medlemsstat til en afgiftspligtig person etableret i en anden medlemsstat fastslår, at leveringsstedet, som i henhold til artikel 44 i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2008/8, er beliggende i denne anden medlemsstat, ikke desto mindre skal anses for at være beliggende i den førstnævnte medlemsstat, når den pågældende tjenesteyder vidste eller burde have vidst, at vedkommende ved den nævnte levering medvirkede til merværdiafgiftssvig begået af modtageren af samme levering inden for rammerne af en leverandørkæde.

(1) EUT C 51 af 31.1.2020.
2)

Artikel 61, stk. 1, i forordning nr. 2018/858 skal fortolkes således, at den forpligtelse, som denne bestemmelse pålægger bilfabrikanter til at give ubegrænset, standardiseret og ikkediskriminerende adgang til reparations- og vedligeholdelsesoplysninger om motorkøretøjer som defineret i denne forordnings artikel 3, nr. 48), omfatter en pligt til at gøre det muligt for tekniske forlag at behandle og anvende disse oplysninger for at udføre den opgave, der er forbundet med deres virksomhed, i forsyningskæden på eftermarkedet, uden at disse forlag skal opfylde andre betingelser end dem, der er fastsat i denne forordning.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. november 2022 — Tilman SA mod Unilever Supply Chain Company AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)

(Sag C-358/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - Lugano II-konventionen - værnetingsklausul - formkrav - klausul indeholdt i de almindelige forretningsbetingelser - almindelige forretningsbetingelser, der kan tilgås og printes via et hypertekstlink angivet i en skriftligt indgået aftale - parternes samtykke)

(2023/C 24/13)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tilman SA

Sagsøgt: Unilever Supply Chain Company AG

Konklusion

Artikel 23, stk. 1 og 2, i konventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, der blev undertegnet den 30. oktober 2007, og hvis indgåelse blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2009/430/EF af 27. november 2008,

skal fortolkes således, at

en værnetingsklausul er gyldigt indgået, når den er indeholdt i de almindelige forretningsbetingelser, hvortil der henvises i den skriftligt indgåede aftale ved angivelse af et hypertekstlink til et websted, der giver mulighed for at få kendskab til de nævnte almindelige forretningsbetingelser, downloade og udskrive dem, uden at den part, over for hvem denne klausul gøres gældende, er blevet opfordret til at acceptere disse almindelige forretningsbetingelser ved afkrydsning af et felt på det pågældende websted.

(1) EUT C 338 af 23.8.2021.
1)

Del III i bilag I i Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/51/EF af 21. maj 2008, og artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2403 af 15. december 2015 om fælles retningslinjer for deaktiveringsstandarder og deaktiveringsteknikker med henblik på at sikre, at deaktiverede skydevåben er gjort definitivt ubrugelige, skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for, at en privatretlig juridisk person, såsom et erhvervsdrivende selskab, er omfattet af begrebet »kontrollerende enhed« som omhandlet i denne bestemmelses stk. 1, når denne juridiske person er opført på den liste, som Europa-Kommissionen har offentliggjort i henhold til denne gennemførelsesforordnings artikel 3, stk. 3.
2)

Artikel 167 og 168 i direktiv 2006/112/EF, som ændret ved direktiv 2010/45/EU, sammenholdt med princippet om forbud mod svig, skal fortolkes således, at den anden erhverver af en vare, som på et tidspunkt forud for erhvervelsen har været genstand for en svigagtig transaktion, der alene vedrører en del af den moms, som staten har ret til at opkræve, skal nægtes ret til fradrag af hele den indgående moms, når den pågældende erhverver vidste eller burde have vidst, at erhvervelsen var led i svig.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. november 2022 — Kommissionen mod Republikken Polen

(Sag C-166/21) (1)

(Traktatbrud - punktafgifter for alkohol og alkoholholdige drikkevarer - direktiv 92/83/EØF - fritagelse for harmoniseret punktafgift - ethanol, der anvendes til fremstilling af lægemidler - artikel 27, stk. 1, litra d) - fritagelse betinget af, at alkoholen henføres under en afgiftssuspensionsordning - ikke muligt at opnå tilbagebetaling af erlagte punktafgifter - proportionalitetsprincippet)

(2023/C 24/08)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (først ved C. Perrin og M. Siekierzyńska, derefter ved C. Perrin og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Polen (ved B. Majczyna og A. Kramarczyk-Szaładzińska, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved O. Serdula, M. Smolek og J. Vláčil, som befuldmægtigede)

Konklusion

1. Republikken Polen frifindes.

2. Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Polen afholdte omkostninger.

3. Den Tjekkiske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 148 af 26.4.2021.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — VT mod Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-304/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 30 år for ansættelse som politikommissær - berettigelse)

(2023/C 15/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VT

Sagsøgt: Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en maksimal aldersgrænse på 30 år for deltagelse i en udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af politikommissærer, for så vidt som de opgaver, der faktisk udføres af disse politikommissærer, ikke kræver særlige fysiske færdigheder, eller hvis det — såfremt sådanne fysiske færdigheder kræves — viser sig, at en sådan lovgivning forfølger et legitimt mål, men pålægger et uforholdsmæssigt krav, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 297 af 26.7.2021.
—

ikke-forurenet udgravningsmateriale, der i henhold til national ret er klassificeret i den højeste affaldsklasse, skal kvalificeres som »affald«, selv om indehaveren hverken agter eller er forpligtet til at skille sig af med det, og det pågældende materiale opfylder betingelserne for at kunne kvalificeres som »biprodukt« i dette direktivs artikel 5, stk. 1, og