Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Praejudicielle spoergsmaal - forelaeggelse for Domstolen - national ret i traktatens artikel 177's forstand - begreb - Landerhvervenes Ankenaevn

(EF-traktaten, art. 177)

2 Landbrug - faelles landbrugspolitik - strukturreform - forbedring af strukturernes effektivitet - ordning for ugunstigt stillede landbrugsomraader - udligningsgodtgoerelse for varige naturbetingede ulemper - ydelse ikke undergivet en betingelse om bopael paa landbrugsbedriften - national ordning, som foreskriver en supplerende betingelse om bopael og, i mangel af overholdelse af denne, betingelser vedroerende udoevelse af virksomhed - tilsidesaettelse af ligebehandlingsprincippet eller retssikkerhedsprincippet - foreligger ikke

(Raadets forordning nr. 2328/91, art. 17 og 18; Raadets direktiv 75/268, art. 1)

Sammendrag

1 Ved vurderingen af, om et organ er en ret i traktatens artikel 177's forstand, hvilket spoergsmaal udelukkende henhoerer under faellesskabsretten, skal der tages hensyn til en flerhed af elementer, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, traeffer afgoerelse paa grundlag af retsregler, samt om det er uafhaengigt. Disse kriterier opfyldes af det finske Landerhvervenes Ankenaevn, som er oprettet ved lov og sammensat af medlemmer, der udnaevnes af offentlige myndigheder og nyder samme uafsaettelighed som dommere, i henhold til en lov har kompetence paa omraadet for stoette til landerhverv, traeffer en retslig afgoerelse under overholdelse af gaeldende regler og retsplejeforskrifter, og hvis afgoerelser under visse betingelser kan indbringes til proevelse for Finlands hoejeste forvaltningsdomstol.

2 Artikel 17 og 18 i forordning nr. 2328/91 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet og artikel 1 i direktiv 75/268 om landbrug i bjergomraader i visse ugunstigt stillede omraader er ikke til hinder for at tildele udligningsgodtgoerelse for varige naturbetingede ulemper til en landbruger, naar denne ikke bor varigt paa sin bedrift. En landbruger opfylder det vaesentlige maal i EF-bestemmelserne, nemlig stoette af fortsaettelsen af landbrugsvirksomhed i ugunstigt stillede omraader, naar han opretholder driften paa sin landbrugsbedrift, og det befolkningspolitiske maal, hvis virkeliggoerelse fortsaettelsen af landbrugsvirksomhed ganske vist tilsigter at bidrage til, kan derimod ikke i sig selv indebaere en forpligtelse til at have varig bopael.

Artikel 18, stk. 3, i ovennaevnte forordning bemyndiger imidlertid udtrykkeligt medlemsstaterne til at fastsaette supplerende eller indskraenkende betingelser for ydelse af udligningsgodtgoerelse. Under hensyn til denne skoensmulighed er hverken ligebehandlingsprincippet eller retssikkerhedsprincippet til hinder for, at det kraeves af den landbruger, som ansoeger om udligningsgodtgoerelse, og som bor uden for bedriften i mere end 12 km's vejafstand fra bedriftens oekonomiske centrum, at han selv varetager dennes drift og erhverver mindst 50% af sin indkomst fra landbrugsvirksomhed eller hermed ligestillet virksomhed, og at der desuden skal godtgoeres at foreligge saerlige grunde.