ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/18

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. december 2013 — Actavis Group PTC EHF og Actavis UK Ltd mod Sanofi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-443/12) (1)

(Humanmedicinske lægemidler - supplerende beskyttelsescertifikat - forordning (EF) nr. 469/2009 - artikel 3 - betingelser for udstedelse af dette certifikat - successiv markedsføring af to lægemidler, der helt eller delvist indeholder den samme aktive ingrediens - sammensætning af aktive ingredienser, hvoraf den ene allerede er blevet markedsført i form af et lægemiddel med en enkelt aktiv ingrediens - mulighed for at opnå flere certifikater på grundlag af et og samme patent og to tilladelser til markedsføring)

2014/C 52/30

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Actavis Group PTC EHF og Actavis UK Ltd

Sagsøgt: Sanofi

Procesdeltager: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af artikel 3, litra a) og c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1) — betingelser for opnåelse af et supplerende beskyttelsescertifikat — begrebet »produktet er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« — kriterier — mulighed for at udstede et certifikat for hvert lægemiddel, når patentet dækker flere lægemidler

Konklusion

Under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, hvor en patentindehaver på grundlag af et patent, der beskytter en nyskabende aktiv ingrediens, og en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel, der indeholder denne ingrediens som eneste aktive ingrediens, allerede for denne aktive ingrediens har opnået et supplerende beskyttelsescertifikat, som gør det muligt for denne patentindehaver at gøre indsigelse mod anvendelse af den nævnte aktive ingrediens, alene eller i sammensætning med andre aktive ingredienser, skal artikel 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler fortolkes således, at den er til hinder for, at indehaveren af dette patent og på grundlag heraf, men med en senere tildelt tilladelse til markedsføring af et andet lægemiddel, der indeholder den nævnte aktive ingrediens i sammensætning med en anden aktiv ingrediens, der ikke som sådan er beskyttet af det nævnte patent, opnår et andet supplerende beskyttelsescertifikat, der omfatter denne sammensætning af aktive ingredienser.

(1) EUT C 389 af 15.12.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/16

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. december 2013 — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation mod Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-362/12) (1)

(Effektiv domstolsbeskyttelse - effektivitetsprincippet - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld - retsmidler - national lovgivning - forkortelse af forældelsesfristen for de retsmidler, der finder anvendelse, uden varsel og med tilbagevirkende kraft)

2014/C 52/26

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

Sagsøgt: Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court of the United Kingdom — fortolkning af artikel 49 TEUF og 63 TEUF — nationale skatter, der er i strid med fællesskabsretten — tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld — to alternative søgsmålsgrunde, der på samme tid i henhold til national ret står åben for skattepligtige personer med henblik på at kræve tilbagebetaling af skyldige beløb, og hvoraf den ene har en længere søgsmålsfrist end den anden — national lovgivning, hvorved den længste frist uden varsel forkortes med tilbagevirkende kraft– forenelighed med effektivitetsprincippet, retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede forventning

Konklusion

1) I en situation, hvor de skattepligtige ifølge national ret kan vælge mellem to mulige retsmidler med henblik på tilbagebetaling af skat, der er opkrævet i strid med EU-retten, og det ene af disse har en længere forældelsesfrist, er effektivitetsprincippet, retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning til hinder for en national lovgivning, som uden varsel og med tilbagevirkende kraft forkorter denne forældelsesfrist.

2) Den omstændighed, at muligheden for at anvende det retsmiddel, der har en længere forældelsesfrist, på det tidspunkt, hvor den skattepligtige anlagde sag, først for nylig var blevet anerkendt af en lavere ret og først senere blev endeligt bekræftet af den højeste domstolsmyndighed, har ikke betydning for svaret på det første spørgsmål.

(1) EUT C 311 af 13.10.2012.
2)

Artikel 110 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en afgift såsom afgiften på personbiler og motorcykler (»belasting personenauto’s en motorrijwielen«), der var i kraft i 2010, hvis og for så vidt som størrelsen af dette afgiftsbeløb, der pålægges indførte brugte køretøjer i forbindelse med deres indregistrering i Nederlandene, overstiger det laveste residuelle afgiftsbeløb, som indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret i denne medlemsstat.
2)

Artikel 5, nr. 1), litra b), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at den kompetenceregel, der er fastsat i nævnte bestemmelses andet led, finder anvendelse på tvister om aftaler om levering af tjenesteydelser i et tilfælde, hvor en sagsøger, der er etableret i en medlemsstat, over for en sagsøgt, der er etableret i en anden medlemsstat, under et søgsmål har gjort rettigheder gældende i medfør af en koncessionskontrakt, hvilket kræver, at den kontrakt, som binder parterne, indeholder særlige bestemmelser vedrørende koncessionshaverens distribution af de varer, som koncessionsgiveren har solgt. Det påhviler den nationale ret at efterprøve, om dette er tilfældet i den sag, der er indbragt for den.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/11

Domstolens dom (Første Afdeling) af 12. december 2013 — straffesag mod Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (sag C-241/12) og Belgian Shell NV (sag C-242/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank te Rotterdam — Nederlandene)

(Forenede sager C-241/12 og C-242/12) (1)

(Miljø - affald - begreb - direktiv 2006/12/EF - overførsler af affald - orientering af de kompetente nationale myndigheder - forordning (EØF) nr. 259/93 - foreliggelsen af en handling, en hensigt eller en forpligtelse til at skille sig af med et stof eller en genstand)

2014/C 52/16

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank te Rotterdam

Parter i hovedsagen

Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (sag C-241/12) og Belgian Shell NV (sag C-242/12)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank te Rotterdam — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30, s. 1) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (EUT L 190, s. 1) — begrebet »affald« — overførsel af Ultra Light Sulphur Diesel (ULSD) med skib fra Nederlandene til Belgien — ULSD ved et uheld på tidspunktet for indladningen på skibet opblandet med Methyl Tertiary Butyl Ether (MTBE) — produkt, der ikke længere opfylder de specifikationer, der er aftalt mellem køberen og sælgeren — køber, der fik kendskab til denne omstændighed ved leveringen i Belgien — diesel taget tilbage af sælger og overført til Nederlandene — købspris refunderet til køber — sælger, der har til hensigt at bringe dieselen på markedet igen (eventuelt) efter opblanding med et andet produkt — spørgsmålet, om produktet er omfattet af begrebet affald

Konklusion

Artikel 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2557/2001 af 28. december 2001, skal fortolkes således, at et parti dieselolie, som ved et uheld er blevet blandet med et andet stof, i en situation som den i hovedsagerne omhandlede ikke henhører under begrebet »affald« som omhandlet i denne bestemmelse, forudsat at indehaveren heraf reelt har til hensigt at bringe dette parti, som er blevet blandet med et andet produkt, tilbage på markedet, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

(1) EUT C 243 af 11.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/12

Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. december 2013 — Telefónica SA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-274/12 P) (1)

(Appel - annullationssøgsmål - artikel 263, stk. 4, TEUF - søgsmålsret - søgsmålskompetence - fysiske eller juridiske personer - retsakt, der berører dem individuelt - regelfastsættende retsakt, som ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger - beslutning, der erklærer en statsstøtteordning uforenelig med fællesmarkedet - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)

2014/C 52/19

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Telefónica SA (ved abogados J. Ruiz Calzado og J. Domínguez Pérez samt Rechtsanwalt M. Núnez Müller)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Němečková og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 21. marts 2012 i sag T-228/10, Telefónica mod Kommissionen, hvorved Retten afviste en påstand om annullation af artikel 1, stk. 1, i Kommissionens beslutning 2011/5/EF af 28. oktober 2009 om skattemæssig afskrivning af finansiel goodwill i forbindelse med erhvervelse af kapitalandele i udenlandske virksomheder — C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) — som Spanien har gennemført (EUT 2011 L 7, s. 48)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Telefónica SA betaler sagens omkostninger.

(1) EUT C 227 af 28.7.2012.
2)

Artikel 71 i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at den er til hinder for en fortolkning af artikel 31, stk. 2, i konventionen om fragtaftaler ved international godsbefordring ad landevej, undertegnet i Genève den 19. maj 1956, som ændret ved protokollen undertegnet i Genève den 5. juli 1978, hvorefter et negativt anerkendelsessøgsmål eller en negativ anerkendelsesdom, der er anlagt eller afsagt i en medlemsstat, ikke anses for at have samme genstand og hvile på samme grundlag som et regressøgsmål vedrørende samme tab mellem samme parter eller personer, der er indtrådt i deres rettigheder i en anden medlemsstat.
2)

Virksomheder såsom United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd og Southern Water Services Ltd, der udfører offentlige tjenesteydelser i relation til miljøet, må anses for at være underlagt kontrol af et organ eller en person som omhandlet i artikel 2, nr. 2), litra a) eller b), i direktiv 2003/4, således, at de skal kvalificeres som »offentlige myndigheder« i henhold til dette direktivs artikel 2, nr. 2), litra c), hvis disse virksomheder ikke reelt selvstændigt bestemmer den måde, hvorpå de udfører disse tjenesteydelser, eftersom en offentlig myndighed, der er omfattet af dette direktivs artikel 2, nr. 2), litra a) eller b), kan øve afgørende indflydelse på de nævnte virksomheders handlinger på området for miljø.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/17

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. december 2013 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA mod Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugal)

(Sag C-425/12) (1)

(Fremgangsmåderne for indgåelse af offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 93/38/EØF - manglende gennemførelse i national ret - medlemsstatens mulighed for at gøre dette direktiv gældende over for et organ, der har koncession på levering af en offentlig ydelse, når denne retsakt ikke er gennemført i national ret)

2014/C 52/28

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

Sagsøgt: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — fortolkning af artikel 2, stk. 1, litra b), artikel 4, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 199, s. 84), som ændret ved Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998 (EFT L 101, s. 1) — direkte virkning — spørgsmålet, om det er muligt for en medlemsstat at påberåbe sig nævnte direktiv over for et organ, der har koncession på levering af offentlige ydelser, når retsakten ikke er gennemført i national ret

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, artikel 14, stk. 1, litra c), nr. i), og artikel 15 i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998, skal fortolkes således, at de ikke kan gøres gældende over for en privat virksomhed alene med den begrundelse, at denne virksomhed er eneste koncessionshaver til levering af en offentlig offentlige tjenesteydelse og dermed er omfattet af dette direktivs personelle anvendelsesområde, når direktivet endnu ikke er blevet gennemført i denne medlemsstats nationale ret.

En sådan virksomhed, der ved en akt udstedt af en offentlig myndighed har fået til opgave at levere en offentlige tjenesteydelse under den offentlige myndigheds tilsyn, og som med henblik herpå har fået tillagt særlige beføjelser ud over dem, som følger af de regler, der finder anvendelse i forholdet mellem borgerne, er forpligtet til at overholde bestemmelserne i direktiv 93/38, som ændret ved direktiv 98/4, og en medlemsstats myndigheder kan derfor gøre disse bestemmelser gældende over for virksomheden.

(1) EUT C 389 af 15.12.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/13

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. december 2013 — Trento Sviluppo srl og Centrale Adriatica Soc coop mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-281/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - virksomhedernes urimelige handelspraksis over for forbrugerne - direktiv 2005/29/EF - artikel 6, stk. 1 - begrebet »vildledende handling« - spørgsmålet om betingelserne opregnet i den omhandlede bestemmelse har kumulativ karakter)

2014/C 52/21

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Trento Sviluppo srl og Centrale Adriatica Soc coop

Sagsøgt: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af artikel 6, stk. 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149, s. 22) — begrebet »vildledende handling« — spørgsmålet, om de i den omhandlede bestemmelse opregnede betingelser er kumulative

Konklusion

En handelspraksis skal betegnes som »vildledende« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«), når denne praksis for det første indeholder urigtige oplysninger eller kan vildlede en gennemsnitsforbruger og for det andet kan foranledige forbrugeren til at træffe en transaktionsbeslutning, som han ellers ikke ville have truffet. Dette direktivs artikel 2, litra k), skal fortolkes således, at begrebet »transaktionsbeslutning« omfatter enhver beslutning med direkte tilknytning til beslutningen om at købe eller om ikke at købe et produkt.

(1) EUT C 235 af 4.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/12

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. december 2013 — Frédéric Hay mod Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)

(Sag C-267/12) (1)

(Direktiv 2000/78/EF - ligebehandling - kollektiv arbejdsaftale, der forbeholder en fordel på området for løn- og arbejdsvilkår for personer, der indgår ægteskab - udelukkelse af partnere, der indgår en civil socialpagt - forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering)

2014/C 52/18

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Frédéric Hay

Sagsøgt: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 2, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — lovligheden af en kollektiv arbejdsaftale, der forbeholder en fordel på området for løn- og arbejdsvilkår for medarbejdere, der indgår ægteskab, og udelukker partnere, der indgår en civil socialpagt, fra at være omfattet af denne fordel — forskelsbehandling baseret på seksuel orientering — mulighed for at begrunde den indirekte forskelsbehandling i et legitimt, nødvendigt og hensigtsmæssigt hensyn

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse i en kollektiv overenskomst som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en lønmodtager, der har indgået en civil socialpagt med en person af samme køn, er udelukket fra at opnå fordele, såsom særlig ferie og et løntillæg, der tildeles lønmodtagere ved deres indgåelse af ægteskab, når den pågældende medlemsstats nationale lovgivning ikke tillader, at personer af samme køn gifter sig, for så vidt som lønmodtageren, henset til genstanden og betingelserne for tildeling af disse fordele, befinder sig i en situation, der sammenlignelig med situationen for en arbejdstager, der gifter sig.

(1) EUT C 250 af 18.8.2012.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 52/11

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. december 2013 — Association Vent De Colère ! Fédération nationale m.fl. mod Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement og Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-262/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - begrebet »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler« - elektricitet, der hidrører fra vindenergi - forpligtelse til køb til en højere pris end markedsprisen - fuld kompensation - bidrag, som skal betales af de endelige elforbrugere)

2014/C 52/17

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Association Vent De Colère! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret og Didier Jocteur Monrozier

Sagsøgte: Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement og Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

Procesdeltager: Syndicat des énergies renouvelables

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 87 EF, nu artikel 107 TEUF — begrebet statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler — forpligtelse til at købe elektricitet udvundet i anlæg, der anvender vindenergi, til en højere pris end markedsprisen — fuld kompensation for meromkostningerne — ændring af finansieringsmåden for denne kompensation — bidrag påhvilende de endelige elforbrugere

Konklusion

Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at en mekanisme for fuld kompensation af de meromkostninger, som er blevet pålagt virksomheder på grund af en forpligtelse til at købe elektricitet, der hidrører fra vindenergi, til en højere pris end markedsprisen, og som finansieres af alle de endelige elforbrugere på det nationale område, såsom den, der følger af lov nr. 2000-108 af 10. februar 2000 om modernisering og udvikling af den offentlige elektricitetstjeneste, som ændret ved lov nr. 2006-1537 af 7. december 2006 om energisektoren, udgør støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.

(1) EUT C 243 af 11.8.2012.
3)

Selv om nævnte rammeaftale ikke er til hinder for, at medlemsstaterne indfører en gunstigere behandling end den, som den fastsætter for personer med tidsbegrænset ansættelse, skal denne rammeaftales § 4, stk. 1, fortolkes således, at den ikke kræver, at den erstatning, som tilkendes i tilfælde af en ulovlig tidsbegrænsning af en ansættelseskontrakt, behandles på samme måde som den erstatning, der betales i tilfælde af en ulovlig opsigelse af en tidsubegrænset ansættelseskontrakt.
1)

Artikel 12, 15, 16, 18, 19 og 42 i Rådets andet direktiv 77/91/EØF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel [48, stk. 2, EF] nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, som ændret ved Rådets direktiv 92/101/EØF af 23. november 1992 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national ordning, som inden for rammerne af gennemførelsen af — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF af 15. december 2004 om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked, og om ændring af direktiv 2001/34/EF — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug), dels fastsætter et aktieselskabs ansvar som udsteder over for en erhverver af aktier i dette selskab på grund af krænkelse af informationsforpligtelser i henhold til de sidstnævnte direktiver, dels på grund af dette ansvar fastsætter en pligt for det pågældende selskab til at godtgøre erhververen et beløb svarende til købsprisen for aktierne og til at tage dem tilbage.