PERSONALERETTENS DOM

(Anden Afdeling)

15. april 2010

Sag F-4/09

Jorge de Britto Patricio-Dias

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag — tjenestemænd — placering — omplacering — tjenestens interesse — overensstemmelse mellem lønklasse og stilling — ret til forsvar — begrundelse «

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 236 EF og 152 EA, hvorved Jorge de Britto Patricio-Dias har nedlagt påstand om for det første annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 11. april 2008 om at omplacere ham til enheden B.3 »Logistik, innovation og samordning« i Generaldirektoratet »Energi og Transport« ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber samt for det andet annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 21. oktober 2008 om afslag på hans klage.

Udfald: Europa-Kommissionen frifindes. Sagsøgeren tilpligtes at betale alle sagens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd — tjenestegrenenes organisation — personalets placering — omplacering — administrationens skønsbeføjelse — grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 7, stk. 1)

2. Tjenestemænd — tjenestegrenenes organisation — personalets placering — omplacering i tjenestens interesse — begrundelsespligt — foreligger ikke

3. Tjenestemænd — afgørelse, der indeholder et klagepunkt — begrundelsespligt — rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 25)

1. Selv om begrebet »omplacering« ikke er anvendt i vedtægten, er en afgørelse om omplacering på samme måde som en afgørelse om forflyttelse omfattet af reglerne i vedtægtens artikel 7, stk. 1, med hensyn til beskyttelsen af den berørte tjenestemands rettigheder og berettigede interesser.

Institutionerne råder i denne henseende over et vidt skøn ved tilrettelæggelsen af deres tjenestegrene under hensyn til de opgaver, de er tildelt, og ved placeringen af deres ansatte med henblik på opfyldelse af disse opgaver, dog på betingelse af dels, at placeringen sker i tjenestens interesse, dels at den overholder princippet om overensstemmelse mellem lønklasse og stilling, og den berørtes opfattelse er i denne henseende ikke relevant.

Henset til omfanget af institutionernes skøn ved vurderingen af tjenestens interesse bør Personalerettens kontrol vedrørende overholdelsen af betingelsen om tjenestens interesse begrænse sig til spørgsmålet om, hvorvidt ansættelsesmyndigheden har holdt sig inden for rimelige grænser og ikke har benyttet sine skønsbeføjelser på en klart fejlagtig måde.

Selv om administrationen kun kan være interesseret i at placere tjenestemændene i overensstemmelse med deres særlige kvalifikationer og deres personlige ønsker, kan det i dog ikke af denne grund anerkendes, at en tjenestemand besidder en ret til at bevare bestemte opgaver.

(jf. præmis 35-38 og 55)

Henvisning til:

Domstolen: 22. oktober 1981, sag 218/80, Kruse mod Kommissionen, Sml. s. 2417, præmis 7; 23. marts 1988, sag 19/87, Hecq mod Kommissionen, Sml. s. 1681, præmis 6

Retten: 28. oktober 2004, sag T-76/03, Meister mod KHIM, Sml. Pers. I-A, s. 325, og II, s. 1477, præmis 64; 7. februar 2007, sag T-339/03, Clotuche mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-2, s. 29, og II-A-2, s. 179, præmis 35 og 47; 7. februar 2007, forenede sager T-118/04 og T-134/04, Caló mod Kommissionen, Sml. Pers. I A 2, s. 37, og II-A-2, s. 253, præmis 99

Personaleretten: 8. maj 2008, sag F-119/06, Kerstens mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A-1, s. 147, og II-A-1, s. 787, præmis 84 og 98, der er genstand for appel ved Den Europæiske Unions Ret, sag T-266/08 P

2. Når en foranstaltning vedrørende rent intern organisation, der er truffet i tjenestens interesse, hverken skader sagsøgerens tjenesteretlige stilling eller tilsidesætter princippet om overensstemmelse mellem lønklasse og stilling, har administrationen ikke pligt til at begrunde foranstaltningen.

(jf. præmis 61)

Henvisning til:

Retten: Clotuche mod Kommissionen, præmis 153 og 195; Caló mod Kommissionen, præmis 126 og 142

3. En afgørelse er tilstrækkeligt begrundet, når den er truffet i en sammenhæng, som den pågældende tjenestemand er bekendt med, og som gør det muligt for ham at forstå rækkevidden af den foranstaltning, der er truffet vedrørende ham. Dette er tilfældet, når de omstændigheder, hvorunder den pågældende akt er blevet truffet, samt de tjenstlige meddelelser og andre meddelelser, som ledsager denne, gør det muligt at få kendskab til de væsentligste elementer, som har styret administrationen i dens afgørelse.

(jf. præmis 62)

Henvisning til:

Retten: 29. september 2005, sag T-218/02, Napoli Buzzanca mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 267, og I, s. 1221, præmis 65