ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. marts 2021 — Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial mod Skatteverket (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta förvaltningsdomstolen — Sverige)

(Sag C-812/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 9 - afgiftspligtig person - begreb - artikel 11 - momsgruppe - et selskabs hovedetablering og en filial til selskabet beliggende i to forskellige medlemsstater - hovedetablering, der indgår i en momsgruppe, som ikke omfatter filialen - hovedetablering, der leverer tjenesteydelser til filialen, og som allokerer omkostningerne til disse tjenesteydelser til filialen)

(2021/C 182/21)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta förvaltningsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

Sagsøgt: Skatteverket

Konklusion

Artikel 9, stk. 1, og artikel 11 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at for så vidt angår merværdiafgift (moms) skal et selskabs hovedetablering, der er beliggende i en medlemsstat, og som indgår i en momsgruppe oprettet på grundlag af nævnte artikel 11, og dette selskabs filial, der er etableret i en anden medlemsstat, anses for særskilte afgiftspligtige personer, når denne hovedetablering leverer tjenesteydelser til den nævnte filial og allokerer omkostningerne hertil til filialen.

(1) EUT C 19 af 20.1.20.
2)

Artikel 9, stk. 1, litra c), i direktiv 2009/147 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, som ved fravigelse af dette direktivs artikel 8 tillader en fangstmetode, der medfører bifangster, når disse, selv om de er af ringe omfang og forekommer i en begrænset periode, kan påføre de arter, som fanges uden at være mål for metoden, mere end ubetydelig skade.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 10. marts 2021 — Samohýl group a.s. mod Generální ředitelství cel (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Ostravě — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-941/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - toldposition 3004 og 3808 - fortolkning - forordning (EF) nr. 455/2007 - Spot On-opløsning til katte mod lopper og tæger - terapeutisk eller profylaktisk virkning)

(2021/C 182/24)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Ostravě

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Samohýl group a.s.

Sagsøgt: Generální ředitelství cel

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1101/2014 af 16. oktober 2014, skal fortolkes således, at et produkt, som består af en opløsning, der er beregnet til katte, og som skal påføres lokalt på huden (Spot On) ved hjælp af en pipette (0,5 ml), og som indeholder det aktive stof fipronil (50 mg pr. pipette) samt hjælpestoffer såsom butylhydroxyanisol E320, butylhydroxytoluen E321, benzylalkohol og diethylenglykol-monethylether, henhører under denne nomenklaturs pos. 3808 som »insektbekæmpelsesmiddel«, med forbehold af den forelæggende rets bedømmelse af samtlige de faktiske omstændigheder, som den råder over.

(1) EUT C 68 af 2.3.2020.
C 182/9

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. marts 2021 — European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) mod Europa-Kommissionen

(Sag C-572/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - henstilling 2003/361/EF - Europa-Kommissionens valideringspanels afgørelse vedrørende kvalificering som mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (SMV’er) - afgørelse 2012/838/EU, Euratom - bilaget - punkt 1.2.6 og 1.2.7 - anmodning om undersøgelse - forordning (EF) nr. 58/2003 - artikel 22 - ingen administrativ klage - sammenhængen mellem anmodningen om undersøgelse og den administrative klage - afslag på status som SMV trods den formelle opfyldelse af kriterierne i henstilling 2003/361 - retssikkerhed - berettiget forventning - ulemper, som SMV’er sædvanligvis er stillet over for - foreligger ikke)

(2021/C 182/12)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (ved avocats M. Wellinger og K. T’Syen)

Den anden part: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og A. Kyratsou, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula og J. Očková, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

3) Den Tjekkiske Republik bærer sine egne omkostninger.

(1) EUT C 312 af 16.9.2019.
1)

En national lovgivning, der fastsætter samtidig anvendelse under én og samme procedure for kollektiv afskedigelse af to forskellige beskyttelsesordninger for arbejdstagere med tidsubegrænset ansættelse i tilfælde af kollektiv afskedigelse, som foretages i strid med de kriterier, der skal lægges til grund ved fastlæggelsen af, hvilke arbejdstagere der skal være genstand for denne procedure, er ikke omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser og kan derfor ikke undersøges med hensyn til de grundlæggende rettigheder, der sikres ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, herunder garantierne i chartrets artikel 20 og 30.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. marts 2021 — VG Bild-Kunst mod Stiftung Preußischer Kulturbesitz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-392/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet - direktiv 2001/29/EF - artikel 3, stk. 1 - begrebet »overføring til almenheden« - indsættelse på en tredjemands websted af et ophavsretligt beskyttet værk ved hjælp af framing - værk, som med tilladelse fra indehaveren af ophavsrettigheden er frit tilgængeligt på licenstagerens websted - vilkår i licensaftalen, der kræver, at licenstageren træffer effektive tekniske foranstaltninger mod framing - lovlighed - grundlæggende rettigheder - artikel 11 og artikel 17, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2021/C 182/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VG Bild-Kunst

Sagsøgt: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at den omstændighed, at der på en tredjemands internetside ved hjælp af framing indsættes ophavsretligt beskyttede værker, som med tilladelse fra indehaveren af ophavsretten er stillet frit til rådighed for almenheden på et andet websted, udgør overføring til almenheden i denne bestemmelses forstand, når værket indsættes på en sådan måde, at de beskyttelsesforanstaltninger mod framing, som denne indehaver har iværksat eller foranlediget iværksat, omgås.

(1) EUT C 270 af 12.8.2019.
1)

Artikel 1, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, litra c), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at der kan udstedes en europæisk arrestordre på grundlag af en retsafgørelse truffet i den udstedende medlemsstat, hvorved det bestemmes, at der i denne medlemsstat skal ske fuldbyrdelse af en straf, der er idømt af en ret i et tredjeland, når den pågældende dom i henhold til en bilateral aftale mellem disse stater er blevet anerkendt ved en afgørelse truffet af en ret i den udstedende medlemsstat. Udstedelsen af den europæiske arrestordre er imidlertid underlagt dels den betingelse, at den eftersøgte person er blevet idømt en frihedsstraf af en varighed på mindst fire måneder, dels den betingelse, at de grundlæggende rettigheder, og navnlig de forpligtelser, der følger af artikel 47 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, er blevet iagttaget under den procedure, som i tredjelandet førte til afsigelsen af den dom, der efterfølgende er blevet anerkendt i den udstedende medlemsstat.
C 182/10

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. marts 2021 — X mod Kuoni Travel Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-578/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 90/314/EØF - artikel 5, stk. 2, tredje led - pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure - kontrakt om en pakkerejse indgået mellem en rejsearrangør og en forbruger - rejsearrangørens ansvar for, at de forpligtelser, der følger af kontrakten, opfyldes af andre tjenesteydere - skader, der skyldes handlinger foretaget af en ansat hos en tjenesteyder - ansvarsfritagelse - begivenhed, som rejsearrangøren eller tjenesteyderen ikke kunne forudse eller foregribe - begrebet »tjenesteyder«)

(2021/C 182/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X

Sagsøgt: Kuoni Travel Ltd

Procesdeltager: ABTA Ltd

Konklusion

Artikel 5, stk. 2, tredje led, i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, idet denne bestemmelse fastsætter en ansvarsfritagelsesgrund for en arrangør af en pakkerejse med hensyn til den korrekte opfyldelse af de forpligtelser, der følger af en kontrakt om en sådan rejse, som er indgået mellem denne arrangør og en forbruger og er reguleret ved dette direktiv, skal fortolkes således, at i tilfælde af en manglende eller mangelfuld opfyldelse af disse forpligtelser, der skyldes handlinger foretaget af en ansat hos en tjenesteyder, som opfylder denne kontrakt:

— kan denne ansatte ikke anses for at være en tjenesteyder i relation til anvendelsen af denne bestemmelse, og

— arrangøren kan ikke i medfør af den nævnte bestemmelse fritages for sit ansvar for en sådan manglende eller mangelfuld opfyldelse.

(1) EUT C 328 af 30.9.2019.
—

den, henset til formålet om at sikre en god retspleje, ikke i sig selv er til hinder for, at en advokat, som leverer tjenesteydelser i form af repræsentation af sin klient, pålægges at handle i forbindelse med en advokat, som har møderet for den ret, der skal behandle sagen, og som i givet fald er ansvarlig over for denne ret, inden for rammerne af en ordning, som pålægger advokater fagetiske og processuelle forpligtelser, såsom pligten til for den ret, der behandler sagen, at fremlægge ethvert retligt, lovgivningsmæssigt eller i retspraksis indeholdt aspekt, for at sagen gennemføres korrekt, hvilket en retsundergiven er fritaget for, hvis denne beslutter selv at give møde
Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. marts 2021 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mod Wellcome Trust Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-459/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - harmonisering af afgiftslovgivningerne - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 43 og 44 - leveringsstedet for tjenesteydelser til en afgiftspligtig person, der handler i denne egenskab - leveringsstedet for investeringsforvaltningsydelser modtaget af en velgørende organisation til brug for en ikke-økonomisk erhvervsmæssig virksomhed fra leverandører, der er etableret uden for EU)

(2021/C 182/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Sagsøgt: Wellcome Trust Ltd

Konklusion

Artikel 44 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2008/8/EF af 12. februar 2008, skal fortolkes således, at i det tilfælde, hvor en afgiftspligtig person, der udøver en ikke-økonomisk erhvervsmæssig virksomhed, erhverver ydelser til brug for denne ikke-økonomiske virksomhed, da skal disse ydelser anses for at være leveret til denne afgiftspligtige person, »der handler i denne egenskab«, i denne bestemmelses forstand.

(1) EUT C 280 af 19.8.2019.
1)

Artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at levering af ydelser til fordel for umyndiggjorte voksne personer, som har til formål at beskytte de pågældende i forbindelse med dagligdags anliggender, hvis udførelse er betroet tjenesteyderen af en judiciel myndighed i henhold til loven, og hvor tjenesteyderens vederlag fastsættes af samme myndighed på grundlag af et fast beløb eller på grundlag af en konkret vurdering i den enkelte sag, navnlig på grundlag af den umyndiggjortes økonomiske situation — idet dette vederlag i øvrigt betales af staten i tilfælde af, at den umyndiggjorte er værdigt trængende — udgør økonomisk virksomhed som omhandlet i denne bestemmelse, når leveringen af disse ydelser foretages mod vederlag, når tjenesteyderen opnår indtægter af en vis varig karakter, og når størrelsen af den samlede godtgørelse for denne virksomhed fastsættes efter kriterier, der har til formål at sikre, at tjenesteyderens driftsomkostninger dækkes.
1)

Bestemmelserne i artikel 8, stk. 2-4, i Rådets rammeafgørelse 2008/909/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraffe eller frihedsberøvende foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, sammenholdt med bestemmelserne i artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 19 heri, skal fortolkes således, at de tillader, at der afsiges en samlet dom, som ikke alene omfatter en eller flere tidligere domme afsagt mod den pågældende i den medlemsstat, hvor denne samlede dom afsiges, men ligeledes en eller flere domme afsagt mod denne i en anden medlemsstat, og som i medfør af denne rammeafgørelse fuldbyrdes i førstnævnte medlemsstat. En sådan samlet dom kan imidlertid ikke føre til en tilpasning af varigheden eller arten af disse domme, som overskrider de strenge begrænsninger, der er fastsat i denne rammeafgørelses artikel 8, stk. 2-4, til en tilsidesættelse af den forpligtelse, der er pålagt ved rammeafgørelsens artikel 17, stk. 2, til at fratrække hele den del af frihedsberøvelsen, som allerede i givet fald er afsonet af den domfældte i udstedelsesstaten, i den samlede varighed af den frihedsberøvelse, der skal afsones, eller til en fornyet prøvelse af de domme afsagt mod den pågældende i en anden medlemsstat i strid med nævnte rammeafgørelses artikel 19, stk. 2.
Domstolens dom (Niende Afdeling) af 15. april 2021 — Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o. og Petruzalek kft mod Europa-Kommissionen

(Sag C-694/19 P) (1)

(Appel - konkurrence - karteller - markedet for fødevareemballage til detailhandelen - tilregnelse af den ulovlige adfærd - betingelser for at indrømme bødefritagelse - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - afsætningens værdi - bødeloftet - den administrative procedures varighed - rimelig frist - betalingsevne)

(2021/C 217/10)

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o. og Petruzalek kft (ved avvocatessa F. Moretti)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (først ved P. Rossi, T. Vecchi, derefter ved P. Rossi, G. Conte og C. Sjödin, som befuldmægtigede)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o. og Petruzalek kft bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger

(1) EUT C 372 af 4.11.2019.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. april 2021 — Diskrimineringsombudsmannen mod Braathens Regional Aviation AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen — Sverige)

(Sag C-30/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse - direktiv 2000/43/EF - artikel 7 - klageadgang - artikel 15 - sanktioner - søgsmål om erstatning på grund af forskelsbehandling - sagsøgtes tiltrædelse af erstatningspåstanden uden anerkendelse af den hævdede forskelsbehandling - forbindelse mellem den udbetalte erstatning og den hævdede forskelsbehandling - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til effektiv domstolsbeskyttelse - nationale processuelle regler, som er til hinder for, at den ret, ved hvilken et søgsmål er anlagt, tager stilling til, om den hævdede forskelsbehandling har fundet sted, trods sagsøgerens udtrykkelige påstand herom)

(2021/C 217/03)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta domstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Diskrimineringsombudsmannen

Sagsøgt: Braathens Regional Aviation AB

Konklusion

Artikel 7 og 15 i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der forhindrer en ret, ved hvilken der er anlagt et erstatningssøgsmål, som støttes på, at der er udøvet en ved dette direktiv forbudt forskelsbehandling, i at undersøge en påstand, der har til formål at få fastslået, at forskelsbehandlingen har fundet sted, når sagsøgte har accepteret at betale den krævede erstatning uden imidlertid at anerkende, at vedkommende har udøvet den nævnte forskelsbehandling. Det påhviler den nationale ret, for hvilken der er indbragt en tvist mellem private, under en sag, der henhører under dens kompetence, at sikre den retsbeskyttelse, der for borgerne følger af artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, idet den om nødvendigt skal undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i den nationale lovgivning.

(1) EUT C 103 af 18.3.2019.
1)

Artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 626/2008/EF af 30. juni 2008 om udvælgelse af og udstedelse af tilladelser til systemer, som leverer mobile satellittjenester (mobile satellite services, MSS), sammenholdt med denne beslutnings artikel 8, stk. 1 og 3, skal fortolkes således, at et mobilt satellitsystem med hensyn til dataoverførselskapaciteten ikke hovedsageligt skal være støttet på den satellitbaserede komponent til dette system, og at de supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer kan installeres, således at de dækker hele Den Europæiske Unions område, fordi denne komponent ikke gør det muligt noget sted på dette område at sikre kommunikation i den »nødvendige kvalitet« som omhandlet i den nævnte beslutnings artikel 2, stk. 2, litra b), hvorved forstås det kvalitetsniveau, der er nødvendigt for, at operatøren af dette system kan levere den udbudte tjeneste, forudsat at konkurrencevilkårene ikke fordrejes, og at den nævnte satellitbaserede komponent har et reelt og konkret anvendelsesformål, således at en sådan komponent skal være nødvendig for nævnte mobile satellitsystems funktion, medmindre de supplerende jordbaserede komponenter fungerer selvstændigt i tilfælde af et svigt i den satellitbaserede komponent, hvilket ikke må overstige 18 måneder.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. april 2021 — AB mod Olympiako Athlitiko Kentro Athinon — Spyros Louis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Areios Pagos — Grækenland)

(Sag C-511/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - anbringelse af arbejdstagere i en arbejdskraftreserve indtil opsigelsen af deres ansættelseskontrakt - lønnedsættelse og nedsættelse eller tab af opsigelsesgodtgørelse - ordning, der finder anvendelse på arbejdstagere i den offentlige sektor, som snart kan fratræde med fuld pension - nedbringelse af lønudgifterne i den offentlige sektor - artikel 6, stk. 1 - lovligt socialpolitisk formål - økonomisk krisesituation)

(2021/C 217/07)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Areios Pagos

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AB

Sagsøgt: Olympiako Athlitiko Kentro Athinon — Spyros Louis

Konklusion

Artikel 2 og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter arbejdstagere i den offentlige sektor, som inden for en bestemt periode opfylder betingelserne for at oppebære fuld pension, anbringes under en ordning for en arbejdskraftreserve indtil opsigelsen af deres ansættelseskontrakt, hvilket medfører en nedsættelse af deres løn og tab af et eventuelt avancement samt bevirker, at den opsigelsesgodtgørelse, de kunne have fået udbetalt, når deres ansættelsesforhold ophørte, nedsættes eller bortfalder, når denne lovgivning forfølger et legitimt beskæftigelsespolitisk formål, og midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige.

(1) EUT C 319 af 23.9.2019.
3)

Artikel 7, nr. 1), i forordning nr. 1215/2012 skal for det første fortolkes således, at en sag om inddrivelse af en afgift, som følger af en aftale vedrørende parkering på en af de afgrænsede parkeringspladser beliggende på offentlig vej, der tilrettelægges og forvaltes af et selskab, som er bemyndiget hertil, er omfattet af »sager om kontraktforhold« i denne bestemmelses forstand, og for det andet, at denne aftale udgør en aftale om levering af tjenesteydelser som omhandlet i denne forordnings artikel 7, nr. 1), litra b), andet led.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 25. marts 2021 — Deutsche Telekom AG mod Europa-Kommissionen og Slovanet, a.s.

(Sag C-152/19 P) (1)

(Appel - konkurrence - artikel 102 TEUF - misbrug af dominerende stilling - det slovakiske marked for bredbåndsinternettjenester - reguleringsmæssig forpligtelse til at indrømme adgang til abonnentledningerne for de operatører, der har en stærk position - den etablerede operatørs betingelser for andre operatørers ubundtede adgang til abonnentledningerne - adgangens absolutte nødvendighed - tilregnelse til et moderselskab af et datterselskabs adfærd - ret til forsvar)

(2021/C 206/09)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Telekom AG (ved Rechtsanwälte D. Schroeder og K. Apel)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Kellerbauer, M. Farley, L. Malferrari, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede) og Slovanet, a.s. (ved advokát P. Tisaj)

Konklusion

1) Appellen forkastes.

2) Deutsche Telekom AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

(1) EUT C 164 af 13.5.2019.