Parter i hovedsagen
Sagsøger: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie
Sagsøgt: R.N.G. Eind
Sagens genstand
Anmodning om præjudiciel afgørelse —Nederlandse Raad van
State—fortolkning af artikel 10 i Rådets forordning (EØF)
nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevæ-gelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968, s. 467) og Rådetsdirektiv 90/364/EØF af 28. juni 1990 om opholdsret
(EFT L 1800, s. 26) —fortolkning af artikel 18 EF —
opholdsret for et familiemedlem, der er statsborger i et tredje-land—spørgsmålet, om der består en sådan ret, når arbejdsta-
geren ikke har reelt og faktisk arbejde —arbejdstagerens tilbage-
venden til sin hjemstat —ingen opholdsret i denne stat for
familiemedlemmet
Konklusion
1)I en situation, hvor en fællesskabsarbejdstager vender tilbage til den
medlemsstat, hvori han er statsborger, pålægger fællesskabsrettenikke myndighederne i denne stat at give en tredjelandsstatsborger,som er familiemedlem til denne arbejdstager, en ret til indrejse og
ophold, alene af den grund, at den pågældende tredjelandsstats-
borger i den værtsmedlemsstat, hvor arbejdstageren havde lønnetbeskæftigelse, havde en gyldig opholdstilladelse, der var udstedt ihenhold til artikel 10 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden forFællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF)
nr. 2434/92 af 27. juli 1992.
2)En tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem til en arbejdstager,
der vender tilbage til den medlemsstat, hvori han er statsborger,efter at have udført lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat,har i medfør af artikel 10, stk. 1, litra a), i forordningnr. 1612/68, som ændret ved forordning nr. 2434/92 af 27. juli1992, hvilken bestemmelse finder analog anvendelse, ret til ophold
i den medlemsstat, hvori arbejdstageren er statsborger, selv om
denne sidstnævnte ikke udfører reelt og faktisk arbejde dér. Denomstændighed, at en tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem tilen fællesskabsstatsborger, ikke før den pågældende tog ophold i denværtsmedlemsstat, hvor arbejdstageren havde lønnet beskæftigelse,havde opholdsret i medfør af national ret i den medlemsstat, hvor
arbejdstageren er statsborger, er irrelevant for bedømmelsen af
denne statsborgers ret til at opholde sig i denne sidstnævnte stat.
(1) EUT C 296 af 26.11.2005.Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. december 2007 —
Laval un Partneri Ltd mod Svenska Byggnadsarbetareför-bundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avd. 1,Byggettan, Svenska Elektrikerförbundet (anmodning om
præjudiciel afgørelse fra Arbetsdomstolen —Sverige)
(Sag C-341/05) (
1)
(Fri udveksling af tjenesteydelser —direktiv 96/71/EF —
udstationering af arbejdstagere på byggeområdet —national
lovgivning, der fastsætter arbejds- og ansættelsesvilkårene påde områder, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, første afsnit,litra a)-g), bortset fra mindsteløn —kollektiv overenskomst
på byggeområdet, hvis bestemmelser fastsætter mere favorable
vilkår eller vedrører andre områder — fagforeningernes
mulighed for ved hjælp af kollektive kampskridt at forsøge attvinge virksomheder, der har hjemsted i andre medlemsstater,til at forhandle fra sag til sag for at fastsætte lønniveauet forarbejdstagerne og til at tiltræde den kollektive overenskomst
på byggeområdet)
(2008/C 51/15)
Processprog: svensk
Den forelæggende ret
Arbetsdomstolen
Parter i hovedsagen
Sagsøger: Laval un Partneri Ltd
Sagsøgt: Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnad-
sarbetareförbundets avd. 1, Byggettan, Svenska Elektrikerför-
bundet
Sagens genstand
Anmodning om præjudiciel afgørelse —Arbetsdomstolen —
fortolkning af artikel 12 EF og 49 EF samt af artikel 3, stk. 1,
artikel 3, stk. 7, artikel 3, stk. 8, artikel 3, stk. 10, og artikel 4, i
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. decem-ber 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveks-ling af tjenesteydelser (EFT L 18, s. 1) —kollektive aktioner over
for et byggefirma, som har udstationeret arbejdstagere i enanden medlemsstat end firmaets hjemstat, og som ikke har
underskrevet en kollektiv overenskomst i den stat, hvortil der er
sket udstationering23.2.2008 C 51/9 Den Europæiske Unions Tidende DA
Konklusion
1)Artikel 49 EF og artikel 3 i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv
96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdsta-gere som led i udveksling af tjenesteydelser skal fortolkes således, atde er til hinder for, at en fagforening i en medlemsstat, hvor
arbejds- og ansættelsesvilkårene på de områder, der er nævnt i
direktivets artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra a)-g), er fastsat ilovgivningen, bortset fra bestemmelser om mindsteløn, gennemkollektive kampskridt i form af en blokade af byggepladser, som deter tilfældet i hovedsagen, forsøger at få en tjenesteyder, der harhjemsted i en anden medlemsstat, til at indlede forhandlinger om
lønniveauet til de udstationerede arbejdstagere samt at tiltræde en
kollektiv overenskomst, hvis bestemmelser på visse af de nævnteområder fastsætter mere fordelagtige betingelser end dem, der følgeraf den relevante lovgivning, mens andre vedrører områder, der ikkeer nævnt i direktivets artikel 3.
2)Artikel 49 EF og 50 EF er til hinder for, at det forbud, der i en
medlemsstat gælder for fagforeningerne mod at iværksætte kollektive
kampskridt, der har til formål at ophæve en, mellem andre parterindgået, kollektiv overenskomst, betinges af, at kampskridteneiværksættes i anledning af arbejds- og ansættelsesvilkår, som dennationale lov finder direkte anvendelse på.
(1) EUT C 281 af 12.11.2005.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. december2007—Doris Habelt (sag C-396/05), Martha Möser (sag
C-419/05) og Peter Wachter (sag C-450/05) mod DeutscheRentenversicherung Bund (anmodning om præjudicielafgørelse fra Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht
Berlin-Brandenburg (Tyskland))
(Forenede sager C-396/05, C-419/05 og C-450/05) (
1)
(Social sikring —forordning (EØF) nr. 1408/71 —bilag III
og VI—fri bevægelighed for personer —artikel 18 EF, 39 EF
og 42 EF —ydelser ved alderdom —bidragsperioder tilbage-
lagt uden for Forbundsrepublikken Tysklands område —
manglende mulighed for eksport)
(2008/C 51/16)
Processprog: tysk
Den forelæggende ret
Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg
Parter i hovedsagen
Sagsøgere: Doris Habelt (sag C-396/05), Martha Möser (sag
C-419/05) og Peter Wachter (sag C-450/05)
Sagsøgt: Deutsche Rentenversicherung BundSagens genstand
Anmodning om præjudiciel afgørelse —Sozialgericht Berlin —
fortolkning af EF-traktatens artikel 42 —gyldigheden af bilag VI.
C. Tyskland, punkt 1, til forordning (EØF) nr. 1408/71 af
14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger påarbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familie-medlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret ogajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december
1996 (EFT L 28, s. 1) —afslag på udbetaling af tysk alderspen-
sion for beskæftigelsesperioder tilbagelagt mellem 1939 og1945 i Sudetenland, meddelt en tysk statsborger, der har flyttetsin bopæl til Belgien
Konklusion
1)Bestemmelserne i bilag VI, afsnit C, der har overskriften »Tyskland«,
nr. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv-stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytterinden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, er uforenelige med
den frie bevægelighed for personer, og navnlig med artikel 42 EF,for så vidt som bestemmelserne giver adgang til, under omstændig-heder som de i hovedsagen foreliggende, med henblik på overførselaf alderspension, at underlægge hensyntagen til bidragsperioder, derer tilbagelagt mellem 1937 og 1945 på de dele af området, hvor
Det Tredje Riges sociale sikringslovgivning fandt anvendelse, men
som befinder sig uden for Forbundsrepublikken Tysklands område,en betingelse om, at modtageren har bopæl i denne medlemsstat.
2)Bestemmelserne i bilag III, afsnit A, nr. 35, der har overskriften
»Tyskland-Østrig«, litra e), og bilag III, afsnit B, nr. 35, der haroverskriften »Tyskland-Østrig«, til forordning nr. 1408/71, medsenere ændringer, er uforenelige med artikel 39 EF og 42 EF, forså vidt som disse bestemmelser giver adgang til, under omstændig-heder som de i hovedsagen omhandlede, hvor den berettigede har
bopæl i Østrig, med henblik på overførsel af alderspension, at
underlægge hensyntagen til bidragsperioder tilbagelagt i Rumænienmellem 1953 og 1970 i henhold til lov om pensionsrettighederoptjent ved bidrag i udlandet (Fremdrentengesetz) en betingelse om,at modtageren har bopæl på Forbundsrepublikken Tysklandsområde.
3)Bestemmelserne i bilag VI, afsnit C, der har overskriften »Tyskland«,
nr. 1, til forordning nr. 1408/71, med senere ændringer, eruforenelige med den frie bevægelighed for personer og navnlig med
artikel 42 EF, for så vidt som disse bestemmelser giver adgang til,
under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, medhenblik på overførsel af alderspension, at underlægge hensyntagentil bidragsperioder tilbagelagt i Rumænien mellem 1953 og 1970i henhold til lov om pensionsrettigheder optjent ved bidrag iudlandet en betingelse om, at modtageren har bopæl på Forbunds-
republikken Tysklands område.
(1) EUT C 22 af 28.1.2006 og
EUT C 74 af 25.3.2006.23.2.2008 C 51/10 Den Europæiske Unions Tidende DA