DA Den Europæiske Unions Tidende C 114/24

Appel iværksat den 8. februar 2013 af Groupement des cartes bancaires (CB) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 29. november 2012 i sag T-491/07, CB mod Kommissionen

(Sag C-67/13 P)

2013/C 114/38

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Groupement des cartes bancaires (CB) (ved avocat F. Pradelles og abogado J. Ruiz Calzado)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, BNP Paribas, BPCE, tidligere Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCEP), og Société générale

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Rettens dom af 29. november 2012 i sag T-491/07, CB mod Kommissionen, ophæves.

— Sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse, medmindre Domstolen finder, at sagen er tilstrækkeligt oplyst til, at Kommissionens beslutning K(2007) 5060 endelig af 17. oktober 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 (EF) sag COMP/D1/38.606 — Groupement des cartes bancaires — »CB«) kan annulleres.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder appellantens omkostninger ved Domstolen og ved Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten anført tre anbringender.

For det første gør appellanten gældende, at Retten har begået retlige fejl ved anvendelsen af begrebet konkurrencebegrænsende formål.

Retten begik retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101, stk. 1, TEUF vedrørende indholdet af de af Groupement des cartes bancaires »CB« (herefter »Groupement«) trufne foranstaltninger. Mere præcist foretog Retten bl.a. en fejlagtig fortolkning af retspraksis om begrebet praksis med konkurrencebegrænsende formål, idet den fandt, at de ovennævnte foranstaltninger havde konkurrencebegrænsende formål, selv om de ikke i sig selv på nogen måde var tilstrækkeligt skadelige for konkurrencen. Derudover begik Retten andre retlige fejl ved at tage »tilblivelseshistorien« for vedtagelsen af foranstaltningerne i betragtning. Retten foretog således en fejlagtig fortolkning af retspraksis om begrebet vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder, som udtryk for Groupements intention, og gengav de forelagte beviser urigtigt ved at tillægge Groupement en konkurrencebegrænsende intention ved vedtagelsen af de omhandlede foranstaltninger.

Retten begik ligeledes retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101, stk. 1, TEUF vedrørende formålene med Groupements foranstaltninger. Mere præcist foretog Retten en fejlagtig fortolkning af retspraksis, idet den fandt, at bekæmpelse af parasitisk adfærd, som er det legitime formål, som de af Groupement vedtagne foranstaltninger er rettet mod, og som anderkendes af Retten, først kan tages i betragtning ved anvendelsen af artikel 101, stk. 3, TEUF og ikke ved artikel 101, stk. 1, TEUF.

Retten begik derudover retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101, stk. 1, TEUF vedrørende den relevante sammenhæng for Groupements foranstaltninger. Mere præcist foretog Retten en fejlagtig fortolkning af retspraksis om hensyntagen til den retlige sammenhæng, idet den misfortolkede sin forpligtelse til at tage hensyn til fastslåede erfaringer. Retten fortolkede bl.a. Domstolens dom af 20. november 2008, sag C-209/07, Beef Industry Development og Barry Brothers, fejlagtigt, idet den søgte at anvende den dom på den foreliggende sag, selv om de to situationer er grundlæggende forskellige. Derudover begik Retten flere retlige fejl ved at tage den økonomiske sammenhæng og markedets to-sidede funktionsmåde i betragtning i denne sag. Retten undlod endelig at tage retspraksis vedrørende karakteren og rækkevidden af dens prøvelse af komplekse økonomiske vurderinger i betragtning, idet den afstod fra at foretage den minimumsprøvelse, som påhviler den.

For det andet gør appellanten gældende, at Retten begik retlige fejl ved anvendelsen af begrebet konkurrencebegrænsende virkning. Retten begik retlige fejl ved dens undersøgelse af virkningen af Groupements foranstaltninger. Ved at afstå fra at besvare appellantens anbringender vedrørende foranstaltningernes angiveligt konkurrencebegrænsende virkninger tilsidesatte Retten sin begrundelsespligt.

For det tredje har Retten tilsidesat proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet ved ikke at annullere det i artikel 2, stk. 2, i Kommissionens beslutning K(2007) 5060 endelig indeholdte påbud. Retten tilsidesatte proportionalitetsprincippet ved at opretholde det af Kommissionen pålagte påbud, selv om dette ikke alene ikke var nødvendigt for at bringe overtrædelsen til ophør, men ligeledes var uforholdsmæssigt i forhold til det efterstræbte formål. Derudover tilsidesatte Retten retssikkerhedsprincippet ved ikke at annullere det nævnte påbud, selv om dette er formuleret i generelle og tvetydige vendinger, og ved derved at efterlade Groupement i usikkerhed med hensyn til hvilke foranstaltninger, Groupement kan træffe til bekæmpelse af parasitisk adfærd og til beskyttelse af »CB«-systemet.