DA Den Europæiske Unions Tidende C 260/18

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 18. juli 2013 — Metro Cash & Carry Danmark ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark)

(Sag C-315/12) (1)

(Punktafgift - direktiv 92/12/EØF - artikel 7-9 - direktiv 2008/118/EF - artikel 32-34 - omsætning inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer - forordning (EØF) nr. 3649/92 - artikel 1 og 4 - forenklet ledsagedokument - eksemplar 1 - »cash & carry«-virksomhed - varer, der er overgået til forbrug i en medlemsstat og oplægges til erhvervsmæssige formål i en anden medlemsstat, eller varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug og selv transporterer - spiritus - ikke pligt for leverandøren til at foretage en prøvelse)

2013/C 260/30

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Højesteret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Metro Cash & Carry Danmark ApS

Sagsøgt: Skatteministeriet

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Højesteret — fortolkning af artikel 7, stk. 4, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1), af artikel 34, stk. 1, i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (EFT L 9, s. 12) samt af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3649/92 af 17. december 1992 om et forenklet ledsagedokument med henblik på omsætning inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer der er overgået til forbrug i afgangsmedlemsstaten (EFT L 369, s. 17) — punktafgift — varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug — spørgsmålet, om en virksomhed i en medlemsstat er forpligtet til at sikre sig modtagelse af eksemplar l af det forenklede ledsagedokument i forbindelse med salg af spiritus i sine forretninger i nævnte medlemsstat til statsborgere i andre medlemsstater, der foretager deres indkøb mod forevisning af et kort til forretningen, som er udstedt til virksomheder i andre medlemsstater, når ihændehaveren af kortet får de alkoholholdige drikkevarer udleveret på stedet og selv forestår transporten til den medlemsstat, hvor den pågældende er hjemmehørende

Konklusion

1) Artikel 7-9 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 92/108/EØF af 14. december 1992, samt artikel 1 og 4 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3649/92 af 17. december 1992 om et forenklet ledsagedokument med henblik på omsætning inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer, der er overgået til forbrug i afgangsmedlemsstaten, skal fortolkes således, at de ikke pålægger en erhvervsdrivende som den i hovedsagen omhandlede at foretage en prøvelse af, om købere fra andre medlemsstater har til hensigt at indføre punktafgiftspligtige varer til en anden medlemsstat, og om en sådan indførsel i givet fald sker til private eller erhvervsmæssige formål.

2) Artikel 32-34 i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF skal fortolkes således, at de ikke medfører væsentlige ændringer af artikel 7-9 i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 92/108, der begrunder, at det første spørgsmål under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende skal besvares anderledes.

3) Artikel 8 i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 92/108, skal fortolkes således, at den kan omfatte indkøb af punktafgiftspligtige varer under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, når privatpersoner anskaffer disse varer til eget brug og selv transporterer dem, hvilket det tilkommer de kompetente nationale myndigheder at efterprøve i det enkelte konkrete tilfælde.

(1) EUT C 258 af 25.8.2012.