RETTENS DOM (Fjerde Afdeling)

25. marts 1999

Sag T-76/98

Claudine Hamptaux

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd forfremmelse sammenlignende bedømmelse af fortjenester«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-303

Angående:

Påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse B2 i forbindelse med forfremmelserne for 1997, dels om at pålægge Kommissionen at betale en erstatning på 833000 BEF.

Udfald:

Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse B2 i forbindelse med forfremmelserne for 1997 annulleres. Kommissionen frifindes for erstatningspåstanden. Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Sammendrag

Afgørelser, der fastlægger fordelingen af de beføjelser, der tilkommer ansættelsesmyndigheden, er bestemmelser om institutionens interne organisation. Det er hverken i traktaten eller i vedtægten, heller ikke i artikel 2, bestemt, at en offentliggørelse af sådanne afgørelser er en forudsætning for, at disse kan træde i kraft, og dermed at der kan gøres indsigelser imod dem. Desuden kan en uddelegering eller fravigelse fra kriterierne for fordeling af de beføjelser, der tilkommer ansættelsesmyndigheden, kun bevirke ugyldighed af en retsakt, der er udfærdiget af administrationen, når der er fare for, at retsakten gør indgreb i de garantier, der er indrømmet tjenestemændene i henhold til vedtægten eller i henhold til principperne for god ledelse inden for personaleadministration. (jf. præmis 22, 23 og 24) Henvisning til: Domstolen, 30. maj 1973, sag 46/72, De Greef mod Kommissionen, Sml. s. 543, præmis 18 og 21 ; Domstolen, 30. maj 1973, sag 49/72, Drescigmod Kommissionen, Sml. s. 565, præmis 10 og 13; Retten, 15. september 1998, sag T-23/96, de Persio mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 1413, præmis 110, 111 og 112.

Ved vurderingen af, hvilke af kandidaternes fortjenester der skal tages i betragtning, når der træffes afgørelse om forfremmelse i henhold til vedtægtens artikel 45, har ansættelsesmyndigheden et vidt skøn, og fællesskabsretternes kontrol på dette område bør være begrænset til spørgsmålet om, hvorvidt administrationen på baggrund af den fulgte fremgangsmåde og de forhold, den kan have lagt til grund for vurderingen, kan antages at have holdt sig inden for grænser, som ikke kan anfægtes, og ikke har anvendt sine beføjelser åbenbart fejlagtigt. Den pågældende retsinstans kan derfor ikke sætte sin bedømmelse af kandidaternes kvalifikationer og fortjenester i stedet for ansættelsesmyndighedens. (jf. præmis 36) Henvisning til: Retten, 30. januar 1992, sag T-25/90, Schönherr mod ØSU, Sml. II, s. 63, præmis 20; Retten, 25. februar 1992, sag T-II/91, Schloh mod Rådet, Sml. II, s. 203, præmis 51; Retten, 6. juni 1996, sag T-262/94, Baiwirmod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 739, præmis 65.

Det fremgår af vedtægtens artikel 45, stk. 1, første afsnit, at enhver tjenestemand, der kan komme i betragtning ved forfremmelse, dvs. har en minimumsanciennitet i sin lønklasse, har krav på, at ansættelsesmyndigheden foretager en sammenlignende undersøgelse af hans fortjenester og de afgivne udtalelser om ham. Det følger heraf, at ansættelsesmyndigheden tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 45, stk. 1, til at foretage en sammenlignende bedømmelse af samtlige tjenestemænd, der kan forfremmes, såfremt tjenestemænd, der i det foregående år var indskrevet på den af ansættelsesmyndigheden udarbejdede liste over de mest fortjenstfulde tjenestemænd, men ikke blev forfremmet, automatisk figurerer på listen og automatisk forfremmes næste år, hvis de ikke har mistet deres fortjeneste. (jf. præmis 41 og 44) Henvisning til: Retten, 11. juni 1998, T-167/97, Skrikas mod Parlamentet, Sml. Pers. II, s. 857, præmis 37.