Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1 Annullationssoegsmaal - frister - begyndelsestidspunktet - tidspunktet for kendskab til retsakten - subsidiaert - offentliggoerelsestidspunktet

(EKSF-traktaten, art. 33, stk. 3)

2 EKSF - stoette til jern- og staalindustrien - Kommissionens godkendelse - generelle og individuelle beslutninger - vedtagelse af individuelle beslutninger om godkendelse af stoette ikke omfattet af stoette, der godkendes ved en generel beslutning - kompetence

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c), og art. 95; generel beslutning nr. 3855/91]

3 EKSF - stoette til jern- og staalindustrien - Kommissionens godkendelse - betingelser - afvejning mellem traktatens maalsaetninger - Kommissionens skoensbefoejelse - judiciel kontrol - graenser

[EKSF-traktaten, art. 3, art. 4, litra c), og art. 95]

4 EKSF - stoette til jern- og staalindustrien - tildeling af en ikke paa forhaand meddelt stoette - Kommissionens senere beslutning om stoettens forenelighed med faellesmarkedet - lovlighed - soegsmaal ved de nationale retsinstanser

[EKSF-traktaten, art. 4, litra c), og art. 95]

5 Faellesskabsret - principper - ligebehandling - forskelsbehandling - begreb

6 Institutionernes retsakter - valg af hjemmel - kriterier - EKSF-traktatens artikel 95 - raekkevidde

(EKSF-traktaten, art. 95; EF-traktaten, art. 235 (nu art. 308 EF))

7 Faellesskabsret - principper - beskyttelse af den berettigede forventning - graenser - en forudseende og paapasselig erhvervsdrivende

8 EKSF - stoette til jern- og staalindustrien - Kommissionens godkendelse - betingelser - overholdelse af proportionalitetsprincippet - Kommissionens forpligtelse til at paalaegge kapacitetsnedskaeringer - ingen - hensyntagen til hensyn af politisk, oekonomisk eller social art

(EKSF-traktaten, art. 5 og art. 95, stk. 1)

9 Institutionernes retsakter - begrundelse - pligt - raekkevidde - EKSF-beslutning

(EKSF-traktaten, art. 5 og 15 samt art. 33, stk. 2)

Sammendrag

1 Saafremt en retsakt hverken er offentliggjort eller meddelt, skal den, som er bekendt med, at retsakten beroerer ham, selv inden for en rimelig frist begaere retsaktens fuldstaendige ordlyd meddelt. Bortset fra denne begraensning loeber soegsmaalsfristen foerst fra det tidspunkt, hvor den beroerte tredjemand erhverver et saa noejagtigt kendskab til retsaktens indhold og begrundelse, at han kan goere brug af sin soegsmaalsret.

Kriteriet om den dato, paa hvilken sagsoegeren har faaet kendskab til retsakten, som udgangspunkt for soegsmaalsfristen, er dog subsidiaert i forhold til kriterierne om retsaktens offentliggoerelse eller meddelelse.

2 Den femte faellesskabskodeks om stoette til jern- og staalindustrien er kun et udtoemmende og bindende regelsaet for saa vidt angaar de former for stoette, som er opregnet deri, og som i kodeksen anses for forenelige med EKSF-traktaten. Paa dette omraade indfoerer den almindeligt gaeldende ordning, som har til formaal at sikre, at enhver stoette, som er omfattet af de i kodeksen fastlagte fritagne kategorier, underlaegges ensartede vilkaar som led i en og samme procedure. Kommissionen er derfor bundet af denne ordning, naar den skal vurdere, om stoette, der er omfattet af kodeksen, er forenelig med traktaten. Kommissionen kan foelgelig godkende en saadan stoette ved en individuel beslutning, naar der er tale om stoette, som strider mod de ved kodeksen indfoerte generelle regler.

Hvad derimod angaar stoette, der ikke er omfattet af de former for stoette, som i henhold til kodeksen er undtaget fra forbuddet, kan saadanne former for stoette vaere genstand for en individuel fritagelse fra forbuddet, hvis Kommissionen som led i sine skoensmaessige befoejelser i henhold til den naevnte traktats artikel 95 finder, at der er tale om stoette, som er noedvendig for at virkeliggoere maalsaetningerne med traktaten. Stoettekodeksen kan ikke have til formaal at forbyde stoette, der ikke er omfattet af nogle af de kategorier, som udtoemmende opregnes i den.

3 EKSF-traktatens artikel 4, litra c), forbyder principielt statsstoette, saafremt denne form for stoette kan undergrave virkeliggoerelsen af de afgoerende maalsaetninger med Faellesskabet, som disse er fastlagt i traktaten, herunder navnlig maalsaetninger om indfoerelse af en ordning med fri konkurrence.

Denne bestemmelse kan dog ikke vaere til hinder for, at Kommissionen undtagelsesvis paa grundlag af traktatens artikel 95, stk. 1 og 2, for at tage hoejde for situationer, der ikke har vaeret forudsete, godkender stoette, som medlemsstaterne paataenker at yde, og som er forenelig med traktatens maalsaetninger. Kommissionen er befoejet til at traeffe bestemmelser om enhver foranstaltning, der er noedvendig for at virkeliggoere maalsaetningerne med traktaten, og dermed til efter den i traktaten fastlagte procedure, at godkende stoette, som den finder er noedvendig for at virkeliggoere disse maalsaetninger. Dette krav er navnlig opfyldt, naar jern- og staalindustrien er udsat for en ganske usaedvanlig kritisk situation. I denne situation maa der tages hensyn til den snaevre forbindelse, der inden for rammerne af EKSF-traktatens gennemfoerelse bestaar i krisetider mellem tildeling af stoette til jern- og staalindustrien og den strukturomlaegningsindsats, der paahviler den industri. Det henhoerer under Kommissionen som led i denne gennemfoerelse skoensmaessigt at vurdere, om den stoette, der tiltaenkes ydet som bidrag til strukturomlaegningerne, er forenelige med traktatens grundlaeggende principper. Paa dette omraade skal Domstolen saaledes alene efterproeve, om Kommissionen har overskredet graenserne for sit skoen som foelge af en urigtig opfattelse af de faktiske forhold eller en aabenbart urigtig bedoemmelse af disse eller som foelge af magtfordrejning eller procedurefordrejning.

Naar henses til de i traktaten fastlagte forskelligartede maalsaetninger, er det Kommissionens rolle at paase, at der hele tiden foretages en rimelig afvejning mellem hensynene til disse forskellige maalsaetninger med henblik paa at tilgodese til faelles interesse. Naar Kommissionen paaviser eventuelle modsaetninger mellem de forskellige individuelt forfulgte formaal, skal den give det ene eller det andet maal i traktatens artikel 3 den forrang, som i betragtning af de oekonomiske omstaendigheder, som ligger til grund for dens beslutninger, forekommer den noedvendig.

Naar en virksomhed saaledes privatiseres med henblik paa at sikre dens levedygtighed, og der i rimeligt omfang nedlaegges arbejdspladser, bidrager dette til at virkeliggoere maalsaetningerne med traktaten, naar henses til jern- og staalindustriens saarbarhed og til, at en fortsat eller ligefrem forvaerret krise ville have kunnet skabe en meget alvorlig og vedvarende forstyrrelse i den paagaeldende medlemsstats oekonomi.

4 Manglende underretning af statsstoette paa EKSF-omraadet er ikke tilstraekkelig til at fritage eller endog forhindre Kommissionen i at traeffe foranstaltninger paa grundlag af traktatens artikel 95 og, i givet fald, erklaere stoetten forenelig med faellesmarkedet.

Naar Kommissionen har fundet, at stoetten til omstrukturering af en staalvirksomhed var noedvendig for, at det faelles marked kunne fungere efter hensigten, og at den ikke medfoerer en uacceptabel konkurrencefordrejning, kan manglende underretning ikke paavirke den anfaegtede beslutnings gyldighed, hverken for saa vidt angaar beslutningen som helhed eller for saa vidt angaar den stoette, som ikke var blevet meddelt.

Desuden er Kommissionens stillingtagen ikke til hinder for, at retsundergivne, der er beroert af den forskudsvise udbetaling af stoetten, kan anlaegge sag ved de nationale domstole for at udvirke, at foranstaltningerne til gennemfoerelse af den ulovlige stoette kendes retsstridig, eller for at opnaa erstatning for tab, som de maatte have lidt, ogsaa selv om stoetten efterfoelgende er blevet erklaeret forenelig med faellesmarkedet.

5 Kommissionen kan kun antages at have gjort sig skyldig i forskelsbehandling, saafremt den har behandlet sammenlignelige forhold forskelligt og dermed stillet visse erhvervsdrivende daarligt i forhold til andre, uden at denne forskellige behandling er tilstraekkelig begrundet i objektive forskelle af vis vaegt.

6 En institutions valg af hjemmel for en retsakt kan ikke foretages alene paa grundlag af dens egen opfattelse med hensyn til det formaal, der soeges tilgodeset, men skal foretages paa grundlag af objektive forhold, som Domstolen kan efterproeve. Saadanne forhold omfatter bl.a. retsaktens formaal og indhold.

Anvendelsen af en bestemmelse, der udgoer en »sidste udvej«, saasom traktatens artikel 95, der svarer til EF-traktatens artikel 235 EF (nu artikel 308 EF), som hjemmel for en retsakt, er kun berettiget, hvis ingen anden bestemmelse giver faellesskabsinstitutionerne den fornoedne kompetence til at udstede den paagaeldende retsakt.

7 Selv om princippet om beskyttelse af den berettigede forventning hoerer til et af Faellesskabets grundlaeggende principper, kan de erhvervsdrivende dog ikke have nogen berettiget forventning om opretholdelse af en bestaaende situation, som Faellesskabet kan aendre ved beslutninger truffet inden for rammerne af deres skoen. Det er en aabenbar forudsaetning for, at det faelles marked for jern- og staalprodukter kan fungere efter hensigten, at der foretages en konstant tilpasning i forhold til aendringerne i den oekonomiske situation, og de erhvervsdrivende kan ikke paaberaabe sig en velerhvervet ret i form af, at der skulle bestaa et krav paa opretholdelse af den retstilstand, der har vaeret gaeldende paa et bestemt tidspunkt. Naar en »forudseende og paapasselig erhvervsdrivende« kan forudse, at der vil kunne blive truffet saerlige faellesskabsforanstaltninger for at tage hoejde for aabenbare krisesituationer, kan der ikke stoettes ret paa princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

8 I henhold til traktatens artikel 95, stk. 1, skal de beslutninger, som Kommissionen traeffer for at tage hoejde for tilfaelde, som ikke omhandles i traktaten, vaere i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 5, hvorefter Kommissionen skal varetage sine opgaver ved »begraensede indgreb«. Denne bestemmelse maa fortolkes som en knaesaetning af proportionalitetsprincippet.

Med hensyn til statsstoette forudsaetter proportionalitetsprincippet ikke, at der er et bestemt kvantitativt forhold mellem stoettebeloebene og de kapacitetsnedskaeringer, der skal foretages. Det foelger heller ikke af dette princip, at kapacitetsnedskaeringer er den eneste modydelse, der kan kraeves for godkendelse af stoette, og den eneste, som er fyldestgoerende. Naar Kommissionen finder, at kapacitetsnedskaering ikke er mulig, eller en saadan i relation til de fulgte maal ikke er den bedste loesning, kan den altid fastsaette andre modydelser, saasom produktions- og salgsbegraensninger, saafremt disse bidrager til at minimere stoettens indvirkning paa konkurrencen. Kommissionens vurdering kan ikke efterproeves alene paa grundlag af oekonomiske kriterier. Kommissionen kan retmaessigt tilgodese en lang raekke forskellige hensyn af politisk, oekonomisk eller social art som led i udoevelsen af sine skoensmaessige befoejelser i henhold til traktatens artikel 95.

9 En begrundelse skal tilpasses karakteren af den paagaeldende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, saaledes at de beroerte parter kan faa kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og saaledes at Faellesskabets retsinstanser kan udoeve deres proevelsesret. Det kraeves dog ikke, at begrundelsen angiver alle forskellige relevante faktiske og retlige momenter. En begrundelse skal ikke blot vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes i forhold til den sammenhaeng, hvori den indgaar, samt under hensyn til de retsregler, som gaelder paa det paagaeldende omraade. Endvidere skal begrundelsen for en retsakt vurderes bl.a. paa grundlag af den interesse, som adressaterne eller andre af akten beroerte personer, jf. EKSF-traktatens artikel 33, stk. 2, har i at modtage yderligere oplysninger. Klagepunktet om utilstraekkelig begrundelse er desuden saa meget mindre begrundet, naar henses til, at den paagaeldende virksomhed ved selskabets repraesentant i Det Raadgivende Udvalg i vid udstraekning var inddraget i den procedure, der gik forud for vedtagelsen af beslutningen, og selskabet var vidende om, hvilke faktiske og retlige grunde der foranledigede Kommissionen til at afgoere, at stoetten var forenelig med faellesmarkedet.