ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel anbringender fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder afvisning Domstolens prøvelse af bevisbedømmelsen udelukket, medmindre beviserne er gengivet forkert

(Art. 225, stk. 1, EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51)

2. Økonomisk og social samhørighed strukturindgreb fællesskabsfinansiering af nationale aktioner fastlæggelse af støtteberettigede udgifter Kommissionens skøn

(Rådets forordning nr. 4253/88, art. 15, stk. 1, første og andet afsnit)

3. Institutionernes retsakter tilbagekaldelse ulovlige retsakter betingelser overholdelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

Sammendrag

1. Ifølge artikel 225, stk. 1, EF og artikel 51 i EF-statutten for Domstolen kan en appel kun støttes på anbringender, hvorefter der er sket en tilsidesættelse af retsregler. Domstolen har ikke kompetence til at fastslå de faktiske omstændigheder og principielt heller ikke kompetence til at undersøge de beviser, som Retten har lagt til grund til støtte for de faktiske omstændigheder. Det tilkommer alene Retten at bedømme den værdi, der skal tillægges de bevismidler, som er fremlagt for den. Denne bedømmelse udgør ikke et retligt spørgsmål, der som sådan er underlagt Domstolens prøvelse, medmindre de pågældende bevismidler er gengivet forkert.

( jf. præmis 59 )

2. Det fremgår klart af artikel 15, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2052/88 for så vidt angår såvel samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes som samordningen af disse med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, at den tillægger Kommissionen en skønsbeføjelse. Desuden udgør denne bestemmelse en undtagelse fra hovedreglen i forordningens artikel 15, stk. 2, første afsnit, hvorefter udgifter ikke kan betragtes som støtteberettigede, hvis de er påløbet inden den dato, på hvilken Kommissionen modtager den pågældende ansøgning. Den indskrænkende fortolkning, der bør anlægges af en sådan undtagelsesbestemmelse, er til hinder for, at udtrykket »kan« i artikel 15, stk. 2, andet afsnit, forstås videre end, at der tillægges Kommissionen en beføjelse på dette punkt.

( jf. præmis 68 )

3. Administrationen kan med tilbagevirkende gyldighed tilbagekalde en begunstigende forvaltningsakt, som er ulovlig, forudsat at såvel retssikkerhedsprincippet som princippet om beskyttelse af den berettigede forventning overholdes. Når der består en adgang hertil, selv om forvaltningsaktens adressat ikke har bidraget til dennes ulovlighed, må der så meget desto mere bestå en adgang dertil, når forvaltningsaktens ulovlighed skyldes adressatens egne handlinger.

( jf. præmis 90 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fri udveksling af tjenesteydelser restriktioner forpligtelse for virksomheder, der udfører en tjenesteydelse, til at betale den mindsteløn, som er fastsat ved en gældende kollektiv overenskomst i værtsmedlemsstaten lovlighed betingelser de nationale myndigheders eller domstoles vurdering lovgivers erklærede formål betydning

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF) og art. 60 (nu art. 50 EF))

2. Fri udveksling af tjenesteydelser restriktioner ret til ved indgåelse af en kollektiv firmaoverenskomst at betale en lavere løn end den mindsteløn, som er fastsat i en kollektiv overenskomst, der er erklæret for almindeligt gældende ret forbeholdt indenlandske arbejdsgivere ulovligt

(EF-traktaten, art. 59 (efter ændring nu art. 49 EF))

Sammendrag

1. Fællesskabsretten er principielt ikke til hinder for, at en medlemsstat pålægger en virksomhed, der er etableret i en anden medlemsstat, og som præsterer en tjenesteydelse på den første medlemsstats område, at betale sine arbejdstagere den mindsteløn, der er fastsat i denne stats nationale bestemmelser.

Ved afgørelsen af, om en værtsmedlemsstats anvendelse af nationale bestemmelser om mindsteløn på tjenesteydere med hjemsted i en anden medlemsstat er forenelig med traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og artikel 60 (nu artikel 50 EF), påhviler det myndighederne, og i påkommende tilfælde de nationale domstole, at efterprøve, om disse bestemmelser objektivt set fremmer beskyttelsen af udstationerede arbejdstagere. I den forbindelse er lovgivers erklærede hensigt ikke afgørende, men kan dog udgøre et holdepunkt for det med bestemmelserne forfulgte formål.

( jf. præmis 21 og 30 samt domskonkl. 1 )

2. Den omstændighed, at en indenlandsk arbejdsgiver ved indgåelse af en kollektiv firmaoverenskomst kan betale en lavere løn end den mindsteløn, som er fastsat i en kollektiv overenskomst, der er erklæret for almindeligt gældende, mens en arbejdsgiver med hjemsted i en anden medlemsstat ikke har mulighed herfor, skaber forskelsbehandling og udgør en uberettiget begrænsning af retten til fri udveksling af tjenesteydelser.

( jf. præmis 34 og 35 samt domskonkl. 2 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Transport - søtransport - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - national lovgivning, der kun pålægger søgående skibe med en længde på 41 m eller derover en afgift - lovligt - betingelser

(EF-traktaten, art. 56 og 59 (efter ændring nu artikel 46 EF og 49 EF); Rådets forordning nr. 4055/86)

Sammendrag

$$For så vidt angår situationer, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 4055/86 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande, er forordningen, sammenholdt med traktatens artikel 56 og 59 (efter ændring nu artikel 46 EF og 49 EF), ikke til hinder for en i national lovgivning fastsat sejladsvejledningsordning, der pålægger søgående skibe med en længde på 41 m eller derover, der obligatorisk skal deltage i ordningen, en afgift, mens andre skibe, som f.eks. kanal- og flodskibe, er fritaget for afgiften, idet der er en reel sammenhæng mellem afgiftens størrelse og omkostningerne ved denne tjenesteydelse, som disse søgående skibe drager fordel af.

( jf. præmis 44 og domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie kapitalbevægelser - restriktioner - hindringer, der er et resultat af privilegier, som medlemsstaterne har bevaret med hensyn til administrationen af privatiserede virksomheder - berettigelse - ejendomsretlige ordninger - foreligger ikke

(Art. 56 EF og 295 EF)

2. Frie kapitalbevægelser - restriktioner - nationale bestemmelser, der til fordel for staten indfører en særlig aktie i et selskab - krav om forudgående godkendelse af enhver overskridelse af visse tærskler for selskabsandele og ret til indsigelser mod beslutninger om afståelse af eller overdragelse til sikkerhed af selskabets kapital - ulovligt - berettigelse ud fra hensynet til den offentlige sikkerhed - foreligger ikke

[Art. 56 EF og art. 58, stk. 1, litra b), EF]

Sammendrag

1. Medlemsstaterne kan ud fra visse betænkeligheder være berettiget til at bevare en vis indflydelse i virksomheder, der oprindeligt var offentlige og derefter er blevet privatiseret, når disse virksomheder præsterer tjenesteydelser på områder, der er af almen eller strategisk interesse. Disse betænkeligheder kan imidlertid ikke give medlemsstaterne adgang til at påberåbe sig deres ejendomsretlige ordninger, der er omhandlet i artikel 295, EF som begrundelse for hindringer af traktatens friheder, såsom de frie kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne, når disse hindringer er et resultat af privilegier, der er forbundet med medlemsstaternes aktionærstatus i en privatiseret virksomhed. Denne artikel fører nemlig ikke til, at eksisterende ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke er omfattet af traktatens grundlæggende principper.

( jf. præmis 43 og 44 )

2. En medlemsstat, der opretholder nationale bestemmelser, som indfører en særlig aktie til fordel for denne stat i et olieselskab, hvortil der er knyttet følgende rettigheder:

- statens forudgående godkendelse af enhver overskridelse af visse tærskler for selskabsandele eller stemmerettigheder

- ret til indsigelse mod beslutninger om afståelse af eller overdragelse til sikkerhed af aktiemajoriteten i flere af det pågældende selskabs datterselskaber,

tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF.

Sådanne regler udgør nemlig en restriktion for kapitalbevægelser i ovennævnte bestemmelses forstand, og for hvilken der ikke foreligger nogen berettigelse. Selv om målet, der er at garantere forsyningssikkerheden med olieprodukter i en krisesituation, udgør hensyn til den offentlige sikkerhed, som kan berettige en hindring for de frie kapitalbevægelser i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra b), EF, går en sådan regel ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål, da den fastsatte ordning ikke indeholder objektive og præcise kriterier.

( jf. præmis 42, 47 og 53 samt domskonkl. 1 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Frie kapitalbevægelser - restriktioner - hindringer, der er et resultat af privilegier, som medlemsstaterne har bevaret med hensyn til administrationen af privatiserede virksomheder - berettigelse - ejendomsretlige ordninger - foreligger ikke

(EF-traktaten, art. 222 (nu art. 295 EF))

2. Frie kapitalbevægelser - restriktioner - nationale bestemmelser, der til fordel for staten indfører en særlig aktie i et selskab - ret til indsigelser mod enhver afståelse, overdragelse til sikkerhed eller ændret anvendelse af visse strategiske aktiver og over for visse bestyrelsesbeslutninger - berettigelse - forsyningssikkerhed med energi i en krisesituation

[EF-traktaten, art. 73 B og art. 73 D, stk. 1, litra b) [nu art. 56 EF og art. 58, stk. 1, litra b)]]

Sammendrag

1. Medlemsstaterne kan ud fra visse betænkeligheder være berettiget til at bevare en vis indflydelse i virksomheder, der oprindeligt var offentlige og derefter er blevet privatiseret, når disse virksomheder præsterer tjenesteydelser på områder, der er af almen eller strategisk interesse. Disse betænkeligheder kan imidlertid ikke give medlemsstaterne adgang til at påberåbe sig deres ejendomsretlige ordninger, der er omhandlet i traktatens artikel 222 (nu artikel 295 EF), som begrundelse for hindringer af traktatens friheder, når disse hindringer er et resultat af privilegier, der er forbundet med medlemsstaternes aktionærstatus i en privatiseret virksomhed. Denne artikel fører nemlig ikke til, at eksisterende ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke er omfattet af traktatens grundlæggende principper.

( jf. præmis 43 og 44 )

2. En medlemsstat tilsidesætter ikke de forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktatens artikel 73 B (nu artikel 56 EF), når den opretholder nationale bestemmelser, som indfører en særlig aktie til fordel for denne stat i to gastransport- og -distributionsselskaber, og som dels fastsætter en ret til indsigelser for denne medlemsstat mod enhver afståelse, overdragelse til sikkerhed eller ændret anvendelse af visse strategiske aktiver, og dels fastsætter en ret til indsigelser for medlemsstaten over for visse bestyrelsesbeslutninger, som den finder i strid med retningslinjerne for landets energipolitik.

Selv om det rigtigt, at de restriktioner, som følger af de anfægtede bestemmelser, er omfattet af anvendelsesområdet for de frie kapitalbevægelser, er disse bestemmelser begrundede i målet om at garantere forsyningssikkerheden med energi i en krisesituation, hvilket mål udgør et hensyn til den offentlige sikkerhed, der i medfør af traktatens artikel 73 D, stk. 1, litra b) [nu artikel 58, stk. 1, litra b), EF], kan berettige en hindring for de frie kapitalbevægelser, for så vidt den ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

( jf. præmis 40, 46, 48, 55 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Landbrug - tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 83/417 - regler om markedsføring inden for Fællesskabet af visse laktoproteiner (kaseiner og kaseinater) til konsum - absolut lovmæssigt forbud - foreligger ikke

(Rådets direktiv 83/417, art. 2)

2. Fællesskabsret - principper - fortolkning - opfattelse af, at fællesskabsretten udgør en enhed

3. Landbrug - fælles markedsordning - mælk og mejeriprodukter - støtte til forarbejdning af skummetmælk til kasein og kaseinater - begrebet færdigprodukt - spildpulver af færdigproduktet - ikke omfattet

(Kommissionens forordning nr. 2921/90, art. 1, stk. 1 og 3)

Sammendrag

1. Det fremgår af artikel 2, første led, i direktiv 83/417 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende visse laktoproteiner (kaseiner og kaseinater) til konsum, at disse laktoproteiner kun kan bringes i handelen inden for Fællesskabet, såfremt de svarer til de definitioner og regler, der er fastsat i direktivet og i bilagene til direktivet. I samme artikel bestemmes det imidlertid i andet led, at medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger til, at produkter, som ikke opfylder de kriterier, der er fastsat i bilagene, betegnes og mærkes på en sådan måde, at de ikke vildleder køberen med hensyn til deres art, kvalitet og anvendelse. Det fremgår således af selve ordlyden af artikel 2 i direktiv 83/417, at denne bestemmelse ikke opstiller et absolut lovmæssigt forbud mod at markedsføre kaseiner og kaseinater, som ikke opfylder kravene i henhold til direktivet, inden for Fællesskabet, men kun opstiller bestemte kriterier og angiver en alternativ løsning for det tilfælde, at kriterierne ikke er opfyldt.

( jf. præmis 27-29 )

2. Artikel 2 i direktiv 83/417 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende visse laktoproteiner (kaseiner og kaseinater) til konsum kan ikke danne grundlag for et lovmæssigt forbud, som på grund af en opfattelse af, at fællesskabsretten udgør en enhed, har betydning med hensyn til den fælles regulering af landbrugsmarkederne.

( jf. præmis 30 )

3. Det følger af selve ordlyden af artikel 1, stk. 1 og 3, i forordning nr. 2921/90 om ydelse af støtte til skummetmælk med henblik på fremstilling af kasein og kaseinater, at støtten ydes til fremstilling af et færdigprodukt af bestemte råvarer, der er tilberedt på én og samme dag. Det må være klart, at en tilberedning gennem nogle dage og en fornyet behandling af spildpulver af det allerede fremstillede produkt ikke svarer til denne definition, da der i så fald ikke er tale om en produktion på grundlag af råvarer.

Denne fortolkning støttes af den måde, hvorpå støttebeløbet er beregnet, idet der herved allerede er medregnet en vis spildprocent, og det vil ikke være i overensstemmelse hermed at yde støtte på ny til genbehandling af spildpulver.

( jf. præmis 41 og 42 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en ret i en medlemsstat i artikel 234 EF's forstand - begreb - appelkammer ved en Finanzlandesdirektion i Østrig - ikke omfattet

(Art. 234 EF)

Sammendrag

$$For at bedømme, om det organ, der forelægger en sag, er en ret efter betydningen i artikel 234 EF - et spørgsmål, som alene skal afgøres på grundlag af fællesskabsretten - skal en hel række forhold tages i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, og om det er uafhængigt. Et appelkammer ved en Finanzlandesdirektion (skatteforvaltningen i anden instans) i Østrig, der har kompetence til at træffe afgørelser i klager over skatteforvaltningens afgørelser, opfylder ikke betingelsen om uafhængighed.

Udtrykket ret i den forstand, hvori det anvendes i artikel 234 EF, kan nemlig kun forstås som en myndighed, der er udenforstående i forhold til den myndighed, som har truffet den anfægtede afgørelse, hvilket ikke er tilfældet for en myndighed som appelkammeret, idet der er en organisatorisk og funktionel forbindelse mellem appelkammeret og den Finanzlandesdirektion, som har truffet de afgørelser, der anfægtes ved det.

( jf. præmis 34-38 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - kapitaltilførselsafgifter - et personselskabs omdannelse til et kapitalselskab - opkrævning af kapitaltilførselsafgift foruden opkrævning af en afgift af indskud i personselskabet - lovligt

(Rådets direktiv 69/335)

Sammendrag

$$Bestemmelserne i direktiv 69/335 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at der opkræves kapitaltilførselsafgift ved et personselskabs omdannelse til et kapitalselskab i samme direktivs forstand, når alle de indskud, der inden direktivets ikrafttrædelse er erlagt for erhvervelse af anparter i personselskabet, allerede har givet anledning til opkrævning af en afgift, uanset om denne har de samme kendetegn som kapitaltilførselsafgiften i direktivets artikel 10's forstand. Forbuddet i sidstnævnte bestemmelse kan ikke finde anvendelse på en afgift eller en skat, der - uanset dens kendetegn - rammer indskud i selskaber, der ikke er kapitalselskaber i direktivets forstand.

( jf. præmis 28 og 32 samt domskonkl. )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Institutionernes retsakter - direktiver - medlemsstaternes gennemførelse - nødvendigheden af en fuldstændig gennemførelse - liste i bilag til direktivet gengivet i sin helhed i forarbejderne til loven, der sikrer gennemførelsen - lovlighed

(Rådets direktiv 93/13, art. 3, stk. 3)

Sammendrag

$$Hver af de medlemsstater, et direktiv er rettet til, er forpligtet til inden for sin nationale retsorden at træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre direktivet fuld virkning i overensstemmelse med dets formål. Det kræves, at retsstillingen i henhold til de nationale gennemførelsesbestemmelser skal være tilstrækkelig præcis og klar, og at de berettigede skal sættes i stand til at få fuldt kendskab til deres rettigheder og til i givet fald at påberåbe sig dem ved de nationale domstole.

Denne sidste betingelse er særlig væsentlig, såfremt det pågældende direktiv tilsigter at give rettigheder til statsborgere fra andre medlemsstater, som det er tilfældet med direktiv 93/13 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler. Hvad angår det i direktivets artikel 3, stk. 3, omhandlede bilag, indeholder det pågældende bilag efter bestemmelsens ordlyd en vejledende og ikke-udtømmende liste over de kontraktvilkår, der kan betegnes som urimelige. Det er ubestridt, at et kontraktvilkår, der er opført på listen, ikke nødvendigvis skal anses for urimeligt, og omvendt, at et kontraktvilkår, der ikke er opført på listen, alligevel kan betegnes som urimeligt. For så vidt som listen i bilaget til direktivet ikke begrænser det skøn, som de nationale myndigheder har med hensyn til afgørelsen af, om et kontraktvilkår er urimeligt, har den ikke til formål at tilkende forbrugerne rettigheder ud over dem, der følger af direktivets artikel 3-7. Listen ændrer ikke det resultat, som tilsigtes med direktivet og som sådant pålægges medlemsstaterne.

Heraf følger, at direktivets fulde virkning kan sikres ved retsregler, der er tilstrækkeligt præcise og klare, uden at listen i bilaget til direktivet skal være en integrerende del af gennemførelsesbestemmelserne til direktivet. For så vidt som listen i bilaget til direktivet har en vejledende og oplysende værdi, er den en informationskilde, såvel for de nationale myndigheder, der skal anvende gennemførelsesbestemmelserne, som for de borgere, der berøres af de nævnte foranstaltninger. Medlemsstaterne skal derfor med henblik på at opnå det med direktivet tilsigtede resultat vælge en sådan form og sådanne midler ved gennemførelsen, at der gives tilstrækkelig garanti for, at offentligheden kan få kendskab hertil.

( jf. præmis 15, 18 og 20-22 )
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Miljø - affald - direktiv 75/442, ændret ved direktiv 91/156 - forpligtelse til »hurtigst muligt« at udarbejde en eller flere affaldshåndteringsplaner - rækkevidde

(Rådets direktiv 75/442, art. 7, stk. 1, og direktiv 91/156, art. 2, stk. 1, første afsnit)

2. Medlemsstater - forpligtelser - gennemførelse af direktiver - traktatbrud - begrundelse, at der er fastsat mål, der går videre end dem, der er fastsat i direktivet - ulovlig

(Art. 226 EF)

Sammendrag

1. Den i artikel 7, stk. 1, i direktiv 75/442 om affald fastsatte forpligtelse til at udarbejde affaldshåndteringsplaner indebærer, at der skal opnås et resultat, som ikke kan opfyldes ved foranstaltninger, der forbereder eller omhandler udarbejdelsen af planer eller foranstaltninger, der fastsætter den retlige ramme med henblik på at nå dette mål.

Anvendelsen af udtrykket »hurtigst muligt« i den nævnte bestemmelse er en angivelse, hvorefter fristen i artikel 2, stk. 1, første afsnit, i direktiv 91/156 om ændring af direktiv 75/442 for gennemførelsen af selve direktivet ikke vedrører forpligtelsen til at udarbejde affaldshåndteringsplaner. Såfremt dette var tilfældet, ville bestemmelsen nemlig være indholdsløs. Det følger heraf, at udtrykket »hurtigst muligt« skal fortolkes således, at der heri principielt ligger, at de kompetente myndigheder har en rimelig frist til at opfylde denne særlige forpligtelse. Det er en selvstændig frist i forhold til den frist, der er fastsat for gennemførelsen af ovennævnte direktiv.

( jf. præmis 39 og 41 )

2. Det forhold, at en medlemsstat angiver at have sat sig nogle mål, der går videre end dem, der er fastsat i direktivet, kan ikke medføre, at medlemsstaten fritages for forpligtelsen til i det mindste at efterkomme alle krav i det pågældende direktiv inden for de fastsatte frister.

( jf. præmis 48 )