Som et led i mit sammendrag af de faktiske omstændigheder forekommer det mig hensigtsmæssigt på ny at gennemgå de forskellige faser i »Mace-vicius-sagen«. Sagsøgeren, som er uddannet bibliotekar og er italiensk statsborger, blev ansat af Parlamentet den 1. december 1967 som ekspeditionssekretær i lønklasse A 5. Hun har siden dette tidspunkt varetaget arbejdsopgaver vedrørende bibliotekets ledelse og administration. Den 1. januar 1973 blev hun forfremmet til lønklasse A 4.

Den reorganisering, som gennemførtes i Parlamentets generalsekretariat efter Storbritanniens, Danmarks og Irlands tiltræden, medførte en væsentlig omlægning af generaldirektoratet for »Dokumentation og Information«. Det blev opdelt i to generaldirektorater, et for »Information og Public Relations«, og et for »Forskning og Dokumentation«. Taylor, som er britisk statsborger, og som siden den 1. marts 1974 har haft det direkte ansvar for biblioteket, blev i 1972 udnævnt som leder af dette sidstnævnte generaldirektorat. På samme tid — i 1973 — blev også biblioteket opdelt i to afdelinger: den første, »katalog og administration«, senere ændret til »bibliotekets katalog og organisation«, ledet af sagsøgeren, den anden vedrørende »henvisninger og officielle dokumenter«, senere omdøbt til »referencer, oplysninger og dokumentation«.

Som et led i forberedelserne til reorganisering af biblioteket havde generaldirektør Taylor foreslået at udskifte det indtil da anvendte analytiske klassificeringssystem med decimalsystemet. I sidste instans valgte han et blandet system, idet han bevarede den analytiske klassificering for de eksisterende samlinger, samtidig med at han anvendte decimalsystemet for nyanskaffelser samt for værker af særlig interesse.

Sagsøgeren gav lige fra starten udtryk for modstand mod denne ændring, og hun opretholdt denne modstand, selv efter at Parlamentets bureau den 23. september 1974 havde bemyndiget Taylor til at iværksætte reorganiseringen. Den 7. november 1974 blev der nedsat en ad hoc-arbejdsgruppe under forsæde af Reid, som også var engelsk statsborger, og som den 25. februar 1974 var blevet antaget af Parlamentet som midlertidigt ansat i lønklasse A 5. Under første sag, som Macevičius anlagde ved Domstolen, anfægtede hun denne udnævnelse. Ved dom, afsagt af anden afdeling den 20. maj 1976, sag 66/75 (Sml. 1976, s. 593), blev sagsøgte [Europa-Parlamentet] frifundet. Domstolen udtalte nemlig, at Parlamentet ved at udnævne Reid havde udøvet sine beføjelser vedrørende den interne organisation, og at der ikke herved var sket en så væsentlig forringelse af sagsøgerens arbejdsopgaver, at der ikke længere var overensstemmelse mellem på den ene side de arbejdsopgaver, som var betroet hende, og på den anden side hendes lønklasse og stilling.

De interne forhold i generaldirektoratet bliev imidlertid mere og mere spændte. Macevičius anlagde for anden gang sag ved Domstolen, hvorunder hun anfægtede sin egen bedømmelsesrapport for perioden 1973-1974, da den efter hendes opfattelse indeholdt urigtige vurderinger. Ved dom af 12. maj 1977, sag 31/76 (Sml. 1977, s. 883) frifandt Domstolens første afdeling sagsøgte [Europa-Parlamentet], idet Domstolen ikke fandt grundlag for de af sagsøgeren fremsatte anbringender.

Der er, som det tydeligt vil fremgå af det følgende, en nær sammenhæng mellem Macevičius' tredje søgsmål og genstanden for nærværende retssag. De vedrører nemlig begge sagsøgerens og Reid's karriereforløb. I en række forberedende dokumenter vedrørende Parlamentets budget og struktur havde generalsekretariatet og budgetudvalget i løbet af årene 1978 og 1979 planlagt at opnormere A 5/4-stillingerne til A 3-stillinger for cheferne for tjenestegrenene »bibliotekets katalog og administration« og »referencer, oplysninger og dokumentation«. Ved skrivelse af 5. september 1979 vedrørende godkendelsen af budgettet for 1980 foreslog Taylor imidlertid under henvisning til de ved Parlamentets resolution af 10. maj 1979 fastsatte budgetindskrænkninger, at der for finansåret 1980 alene foretoges opnormering til lønklasse A 3 af stillingen som chef for tjenestegrenen »referencer, oplysninger og dokumentation«. Dette forslag blev godkendt af generalsekretæren og af budgetudvalget. Meddelelse nr. 2677 om ledig stilling som kontorchef blev følgelig offentliggjort den 14. juli 1980, hvorved det blev bekræftet, at stillingen som chef for afdelingen »referencer, oplysninger og dokumentation« var blevet opnormeret på organisationsplanen for 1980.

Macevičius indbragte for tredje gang en sag for Domstolen, hvorunder hun anfægteden den forventede indstilling af Reid til forfremmelse til lønklasse A 3. Ved kendelse af 18. november 1980, sag 141/80, afviste tredje afdeling sagen, for så vidt den var rettet mod en akt (forslag fra samt afgørelser truffet af en institutions kompetente instanser vedrørende udarbejdelsen af budgettet), som ikke indeholdt et klagepunkt i forhold til sagsøgeren (Sml. 1980, s. 3509).

Hermed er vi fremme ved nærværende sag. Fem ansøgere indgav ansøgning til den i meddelelse nr. 2677 indeholdte stilling. Efter at have gennemgået ansøgningerne udnævnte ansættelsesmyndigheden ved afgørelse af 24. oktober 1980, offentliggjort den 25. november s.å., Reid i lønklasse A 3 som chef for Parlamentets afdeling »referencer, oplysninger og dokumentation«.

Da sagsøgeren ikke modtog svar på sin administrative klage, anlagde hun i henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 90, stk. 2, nærværende sag.