RETTENS DOM (Femte Afdeling)

11. juli 1996

Sag T-170/95

Paolo Carrer

mod

De Europæiske Fællesskabers Domstol

»Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — udvælgelseskomite — udvælgelseskomiteens afgørelse om, at en ansøger ikke har bestået den mundtlige prøve — ligebehandlingsprincippet — tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve — udvælgelseskomiteens skøn«

Fuldstændig gengivelse på italiensk II-1071

Angående:

Påstand om annullation af den mundtlige prøve i den interne udvælgelsesprøve på grundlag af prøver nr. CJ 51/93 samt påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelser på grundlag af den reserveliste, der var udfærdiget af udvælgelseskomiteen i nævnte udvælgelsesprøve samt endelig påstand om annullation af klageudvalgets afvisning af 15. juni 1995 af sagsøgerens klage.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Domstolen, fik adgang til at deltage i den interne udvælgelsesprøve på grundlag afprøver nr. CJ 51/93. Han valgte italiensk til den første, den anden og den tredje skriftlige prøve og fransk til den fjerde skriftlige prøve. Han valgte italiensk som første sprog til den mundtlige prøve.

Ved skrivelse af 19. december 1994 fik sagsøgeren meddelelse om, at han ikke var optaget på reservelisten. Ved note af 17. januar 1995 anmodede han om at få tilstillet sine resultater fra samtlige prøver i udvælgelsesprøven. Han fik ved en skrivelse af 20. januar 1995 meddelelse om de karakterer, han havde fået i hver enkelt prøve. Heraf fremgik det, at han ikke havde opnået et tilstrækkeligt antal points ved den mundtlige prøve. Sagsøgeren indgav ved note af 14. marts 1995 klage i anledning af udvælgelseskomiteens beslutning om ikke at optage ham på den reserveliste, der blev udfærdiget efter prøverne. Denne klage blev afvist den 15 juni 1995.

Realiteten

Anbringendet om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

Retten fastslog, at to af udvælgelseskomiteens tre medlemmer havde gode italienskkundskaber. I øvrigt har sagsøgeren ikke, selv om seks af de tolv ansøgere, der blev optaget på reservelisten, herunder to, hvis modersmål var italiensk, valgte italiensk til den mundtlige prøve, gjort gældende, at disse mundtlige prøver gav anledning til forbehold fra de pågældende ansøgeres side. Sagsøgeren har således alene draget sagsøgtes udtalelser i tvivl uden på mindste måde at føre beviser for omstændigheder, på grundlag af hvilke det kan fastslås, at der foreligger en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet (præmis 26-29).

Anbringendet om tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve

Udvælgelseskomiteen har inden for rammerne af de betingelser og krav der stilles i meddelelsen om udvælgelsesprøve, et vidt skøn med hensyn t.l det detaljerede indhold af de opgaver, der stilles under denne udvælgelsesprøve. Det tilkommer kun Fællesskabets retsinstanser at efterprøve lovligheden af en prøve i det omfang det er nødvendigt for at sikre, at ansøgerne behandles lige, og at det valg mellem ansøgere der træffes, er objektivt. Fællesskabets retsinstanser har lige sa lidt adgang til at efterprøve det detaljerede indhold af en prøve, medmindre dette gar tid over den ramme, der er angivet i meddelelsen om udvælgelsesprøve, eller det ikke er i overensstemmelse med formålene med udvælgelsesprøven (præmis 37).

Henvisning til: Domstolen. 8. marts 1988. forenede sager 64/86, 71/86.72/86. 73/86 og 78/86 Sergio m fl. mod Kommissionen. Smi. s. 1399. præmis 22; Domstolen, 24. marts 1988 sag 228/86 Goossensm.fi. mod Kommissionen.Smi. s. 1819, præmis 14; Retten 16. oktober 1990. sag T-132/89, Gallone mod Rådet, Sml. 11. s. 549. præmis 27; Retten, 27. juni 1991. sag T-156/89. Valverde Mordi mod Domstolen, Sml. II. s. 407, præmis 121.

Den omstændighed alene, at et medlem af udvælgelseskomiteen oplæser spørgsmål der er forberedt i forvejen, kan ikke anses for at udgøre en tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve. Tværtimod er den omstændighed at der er udarbejdet skriftlige spørgsmål til den mundtlige prøve, egnet til at sikre ligebehandling af ansøgerne, der på denne måde kommer til at besvare spørgsmål af samme vanskelighedsgrad. Endvidere kan det ikke på nogen måde af denne praksis udledes at medlemmerne af udvælgelseskomiteen havde utilstrækkelige italienskkundskaber. Og den omstændighed, at udvælgelseskomiteen hverken stillede yderligere spørgsmål til sagsøgeren eller indledte en dybtgående meningsudveksling med ham hindrede den ikke i at vurdere ansøgernes kundskaber i overensstemmelse med selve formålet ifølge meddelelsen om udvælgelsesprøven. Og nævnte omstændighed udgør heller ikke et bevis for, at medlemmerne af udvælgelseskomitéen besad utilstrækkelige italienskkundskaber (præmis 39 og 40).

Anbringendet om åbenbart urigtigt skøn

De afgørelser, der træffes af en udvælgelseskomite ved skønnet over ansøgernes kundskaber og egnethed, har en sammenlignende karakter. Disse afgørelser og de afgørelser, hvorved udvælgelseskomiteen fastslår, at en ansøger ikke har bestået en prøve, er udtryk for en værdidom vedrørende ansøgerens præstation under prøven og henhører under komitéens vide skønsbeføjelser. Disse afgørelser kan ikke efterprøves af Fællesskabets retsinstanser, medmindre der har været tale om en åbenbar tilsidesættelse af de for udvælgelseskomiteens arbejde gældende bestemmelser (præmis 49).

Henvisning til: Domstolen, 9. oktober 1974, forenede sager 112/73, 144/73 og 145/73, Campograndem.fi. mod Kommissionen, Sml. s. 957, præmis 53; Retten, 15. juli 1993 forenede sager T-17/90, T-28/91 og T-17/92, Cámara Alloisio m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 841 præmis 90; Retten, 1. december 1994, sag T-46/93, Michaël-Chiou mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 929, præmis 48; Retten, 14. juli 1995, sag T-291/94, Pimley-Smith mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 637, præmis 63.

Udvælgelseskomiteen har i det foreliggende tilfælde ved vurderingen af ansøgernes faglige kvalifikationer og deres egnethed og motivering udelukkende og selvstændigt måttet lægge ansøgernes præstationer til grund i overensstemmelse med bestemmelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven. De udtalelser og vurderinger, sagsøgeren har fået i sin bedømmelse, og den omstændighed, at sagsøgeren har været i tjeneste ved Domstolens Justitskontor, udgør ikke et uigendriveligt bevis for, at sagsøgeren besidder ganske bestemte faglige kvalifikationer, ligesom det heller ikke dermed kan lægges til grand, at han har givet tilfredsstillende svar under den mundtlige prøve. Desuden vedrører bedømmelsen de opgaver, sagsøgeren har udført som tjenestemand i lønklasse C, og de kan ikke på nogen måde antages at bekræfte tilstedeværelsen af de kvalifikationer, der kræves for at blive ansat som tjenestemand i lønklasse B. Endelig giver heller ikke den påståede lighed mellem den tredje skriftlige prøve og den del af den mundtlige prøve, der vedrørte de faglige kundskaber eller den omstændighed, at førstnævnte prøve blev bestået, grundlag for at antage, at sagsøgeren har klaret sig fint under den mundtlige prøve (præmis 50, 51 og 52).

Henvisning iii: Michael-Chioumod Kommissionen, ast. præmis 50; Retten. 15. februar 1996. sag T-125/95, Belhanbel mod Kommissionen. Sml. Pers. II. s. 115. præmis 33.

Konklusion:

De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.