Dels følger det af en formålsfortolkning af bestemmelserne i direktiv 2004/38, at det, selv om det er korrekt, at dette direktiv tilsigter at lette og styrke udøvelsen af den grundlæggende og personlige ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, som er tillagt alle unionsborgere direkte, ikke desto mindre forholder sig således, at direktivet fastlægger betingelserne for udøvelse af denne ret.

I denne henseende fremgår det dels af en ordlydsfortolkning af dette direktiv, at det kun fastsætter en afledt opholdsret for tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, når unionsborgeren har udøvet sin ret til fri bevægelighed ved at bosætte sig i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor den pågældende er statsborger.

Artikel 21, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at i en situation, hvor en unionsborger har opbygget eller konsolideret et familieliv med en tredjelandsstatsborger under et reelt ophold i henhold til og under overholdelse af betingelserne i artikel 7, stk. 1 og 2, eller artikel 16, stk. 1 og 2, i direktiv 2004/38 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, i en anden medlemsstat end den, hvor den pågældende er statsborger, finder dette direktivs bestemmelser analog anvendelse, når den nævnte unionsborger, sammen med det pågældende familiemedlem, vender tilbage til sin oprindelsesmedlemsstat. Betingelserne for at indrømme tredjelandsstatsborgeren, som er familiemedlem til unionsborgeren, en afledt opholdsret i unionsborgerens oprindelsesmedlemsstat bør derfor principielt ikke være strengere end dem, som er fastsat i det nævnte direktiv for at indrømme en tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem til en unionsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed ved at bosætte sig i en anden medlemsstat end den, hvor den pågældende er statsborger, en afledt opholdsret.

At der ved en unionsborgers tilbagevenden til den medlemsstat, hvor den pågældende er statsborger, indrømmes en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til unionsborgeren, og som denne sidstnævnte udelukkende i sin egenskab af unionsborger, på grundlag af og under overholdelse af EU-retten, har opholdt sig sammen med i værtsmedlemsstaten, en afledt opholdsret, tjener således dels til at fjerne en hindring for udrejse fra oprindelsesmedlemsstaten ved at garantere, at unionsborgeren i denne sidstnævnte medlemsstat kan fortsætte det familieliv, som denne har opbygget eller konsolideret i værtsmedlemsstaten.

Dels er det hvad angår betingelserne for, at der ved en sådan unionsborgers tilbagevenden indrømmes en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til unionsborgeren, en afledt opholdsret, begrundet, at direktiv 2004/38, selv om det ikke dækker et sådant tilfælde af tilbagevenden, anvendes analogt, eftersom det såvel i en situation, hvor en unionsborger vender tilbage til sin oprindelsesmedlemsstat efter at have udøvet sin ret til fri bevægelighed, som i en situation, hvor en unionsborger blot har opholdt sig i en anden medlemsstat end den, hvor den pågældende er statsborger, er unionsborgeren, der er referenceperson for tildeling af en afledt opholdsret til en sådan tredjelandsstatsborger.

I denne sammenhæng opstår der kun en hindring for unionsborgerens udrejse fra den medlemsstat, hvor den pågældende er statsborger, som følge af, at den pågældendes familiemedlemmer ved dennes tilbagevenden til sin oprindelsesmedlemsstat nægtes en afledt opholdsret, når unionsborgerens ophold i værtsmedlemsstaten reelt har kunnet sætte den pågældende i stand til at opbygge eller konsolidere et familieliv i denne medlemsstat. Det er dermed kun et reelt ophold i værtsmedlemsstaten i henhold til og under overholdelse af betingelserne i direktivets artikel 7, stk. 1, der principielt vidner om, at unionsborgeren flytter til og dermed reelt tager ophold i den sidstnævnte medlemsstat, og er af en sådan karakter, at det egner sig til at opbygge eller konsolidere et familieliv i denne medlemsstat, og som således ved unionsborgerens tilbagevenden til den medlemsstat, hvor den pågældende er statsborger, giver den tredjelandsstatsborger, med hvem unionsborgeren har haft et familieliv i værtsmedlemsstaten, en afledt opholdsret på grundlag af artikel 21, stk. 1, TEUF

(jf. præmis 49, 50-53, 56 og 61 samt domskonkl.)