Sag C-582/11 P-DEP

Schwaaner Fischwaren GmbH

mod

Rügen Fisch AG

»Fastsættelse af sagsomkostninger«

Sammendrag – Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 14. november 2013

I henhold til artikel 144, litra b), i Domstolens procesreglement, som i medfør af samme reglements artikel 184, stk. 1, finder anvendelse i en appelsag, omfatter udgifter, der kan kræves erstattet, »nødvendige udgifter, som parterne har afholdt med henblik på sagens behandling, især rejse- og opholdsudgifter og vederlag til befuldmægtigede, rådgivere eller advokater«. De udgifter, der kan kræves erstattet, er begrænset dels til de udgifter, der er afholdt med henblik på sagens behandling for Retten, dels til de udgifter, som var nødvendige i denne forbindelse. (jf. præmis 16 og 17)

Såfremt den af Retten trufne afgørelse – herunder afgørelsen om sagsomkostningerne – ikke ophæves, tilkommer det Retten at træffe afgørelse om de beløb, der kan erstattes inden for rammerne af retsforhandlingerne ved Retten i den sag, der gav anledning til den appellerede dom. For så vidt angår de sagsomkostninger i denne sag, som intervenienten ønsker at få fastsat, selv om disse omkostninger eventuelt kan gøres til genstand for en særskilt begæring, indgivet til Retten på de betingelser, der er fastsat i procesreglementets artikel 87-92, og med forbehold af dette procesreglements artikel 85, kan sådanne omkostninger dog ikke gøres til genstand for en begæring ved Domstolen. (jf. præmis 19 og 20)

Ved fastsættelsen af de udgifter, der kan kræves erstattet, tager Domstolen hensyn til alle omstændigheder i sagen frem til det tidspunkt, hvor den afsiger kendelse om fastsættelse af sagsomkostninger, herunder de nødvendige omkostninger, der er forbundet med sagen om fastsættelse af sagsomkostninger. Unionens retsinstanser er ikke kompetente til at fastsætte de beløb, som parterne skal udrede i honorarer til deres egne advokater, hvorimod de kan fastsætte den del af disse beløb, der kan søges godtgjort hos den part, som idømmes sagens omkostninger. I mangel af EU-retlige bestemmelser om fastsættelse af tariffer eller nødvendig arbejdstid er Domstolen frit stillet ved dens vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter EU-retten og dens sværhedsgrad samt de befuldmægtigedes eller advokaternes arbejdsbyrde med sagen og parternes økonomiske interesse i sagen. Ved fastsættelsen af de omkostninger, der kan kræves erstattet, skal der således tages hensyn til det samlede antal arbejdstimer, som svarer til de præsterede ydelser og betragtes som objektivt nødvendige med henblik på sagens behandling, uafhængigt af det antal advokater, som det nævnte arbejde kunne fordeles mellem. I denne forbindelse er denne procedure inden for rammerne af en appelsag for det første begrænset til retsspørgsmål og har ikke til formål at fastlægge de faktiske omstændigheder. Hvad for det andet angår de økonomiske interesser, som står på spil, har en appellant, henset til varemærkers erhvervsmæssige betydning, under appellen utvivlsomt en interesse i, at den appellerede dom, hvorved Retten har frifundet sagsøgte i et søgsmål til prøvelse af en anfægtet afgørelse, der bliver truffet af appelkammeret ved Harmoniseringskontoret (Varemærker og Design), hvorved en påstand om delvis ugyldighed blev taget til følge, stadfæstes. (jf. præmis 22, 25, 27 og 28)