Hvad angår de erhvervsdrivende kan disse ikke have nogen berettiget forventning om opretholdelse af en bestående situation, som Fællesskabets institutioner kan ændre ved beslutninger truffet inden for rammerne af deres skøn. Med hensyn til Fællesskabets konkurrenceregler kræver disses effektive gennemførelse, at Kommissionen til hver en tid har mulighed for at tilpasse bødeniveauet efter konkurrencepolitikkens krav. Det følger heraf, at den omstændighed, at Kommissionen tidligere har pålagt bøder af en bestemt størrelsesorden i tilfælde af visse typer af overtrædelser, ikke kan berøve den muligheden for at forhøje dette niveau inden for de i forordning nr. 17 angivne grænser.

Kommissionen ikke kan fravige regler, den har pålagt sig selv. Særligt når Kommissionen vedtager retningslinjer, som under overholdelse af traktaten skal præcisere de kriterier, den agter at anvende ved udøvelsen af sin beføjelse til at vurdere en overtrædelses grovhed, indebærer dette en selvpålagt begrænsning af denne beføjelse, idet det påhviler den at overholde de retningsgivende bestemmelser, som den har pålagt sig selv.

De faktorer, der skal tages hensyn til ved bedømmelsen af grovheden af en overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler, kan f.eks. være antallet og værdien af de varer, som overtrædelsen omfatter, virksomhedens størrelse og dens økonomiske betydning og dermed den indflydelse, den har kunnet udøve på markedet. Følgelig er det på den ene side lovligt ved fastsættelsen af bøden at tage hensyn dels til virksomhedens samlede omsætning, som giver et om end omtrentligt og ufuldstændigt indtryk af dens størrelse og økonomi, dels til den del af omsætningen, som vedrører de varer, som er genstand for overtrædelsen, og som altså kan indicere omfanget af overtrædelsen. På den anden side fremgår det heraf, at der ikke skal tillægges et enkelt af disse momenter uforholdsmæssig betydning i forhold til de andre skønsfaktorer, og et passende bødebeløb kan følgelig ikke fastsættes på grundlag af en enkel beregning med udgangspunkt i den samlede omsætning.

Ved fastsættelsen af størrelsen af de bøder, der pålægges for tilsidesættelse af Fællesskabets konkurrenceregler, indebærer analysen af den reelle mulighed for, at de virksomheder, der blev pålagt en sanktion, anretter betydelig skade på et bestemt marked, en vurdering af disse virksomheders reelle betydning på det berørte marked, dvs. deres indflydelse herpå. I den forbindelse er en virksomheds markedsandele på det berørte marked relevante, hvorimod virksomhedens samlede omsætning er irrelevant.

Ved fastsættelsen af størrelsen af de bøder, der pålægges for tilsidesættelse af Fællesskabets konkurrenceregler, består vurderingen af den specifikke vægt, dvs. de faktiske konsekvenser af overtrædelsen begået af hyer enkelt virksomhed, som Kommissionen i medfør af retningslinjerne fremover skal foretage med hensyn til beregningen af de bøder, der pålægges i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSFtraktaten, når den finder, at grundbeløbene bør varieres, fordi det drejer sig om en overtrædelse begået af flere virksomheder (kartel), hvor der er tale om betydelige størrelsesforskelle, i at fastslå omfanget af overtrædelsen begået af hver virksomhed, og ikke i at fastslå virksomhedens størrelsesmæssige og økonomiske betydning. I den forbindelse kan den del af omsætningen, som hidrører fra salget af de varer, som er genstand for overtrædelsen, indikere omfanget af overtrædelsen på det omhandlede marked. Navnlig er omsætningen af de produkter, som har været genstand for en restriktiv praksis, et objektivt kriterium, som giver et rimeligt indtryk af denne praksis' skadelige virkning for den normale konkurrence.

Princippet non bis in idem, som også er knæsat i artikel 4 i tillægsprotokol nr. 7 til den europæiske menneskerettighedskonvention, udgør et grundlæggende princip i fællesskabsretten, som domstolene skal sikre bliver overholdt. På området for Fællesskabets konkurrenceret forbyder dette princip, at en virksomhed domfældes eller atter forfølges af Kommissionen for en konkurrencebegrænsende adfærd, for hvilken den allerede er blevet pålagt en sanktion, eller med hensyn til hvilken den er blevet erklæret ansvarsfri ved en tidligere afgørelse fra Kommissionen, der ikke længere kan anfægtes.

Der kan derimod ske kumulation af sanktioner — dels en fællesskabssanktion, dels en national sanktion — såfremt der findes to sideløbende procedurer, der tjener forskellige formål. Dette følger af det særlige system for kompetencefordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på det kartelretlige område. Et almindeligt billighedshensyn kræver imidlertid, at Kommissionen ved udmålingen af bøden skal tage hensyn til sanktioner, som allerede måtte være pålagt den samme virksomhed for det samme forhold, når der er tale om sanktioner for overtrædelse af en medlemsstats kartelregler, og overtrædelsen således elsket på Fællesskabets område.

Eftersom denne mulighed for kumulation af sanktioner er retfærdiggjort derved, at de nationale og fællesskabsretlige procedurer forfølger forskellige mål, kan princippet non bis in idem så meget desto mindre finde anvendelse i det tilfælde, hvor Kommissionen har besluttet at pålægge en virksomhed en bøde for dennes deltagelse i et kartel, som allerede er blevet pålagt en sanktion af myndighederne eller domstolene i en tredjestat, idet de af Kommissionen på den ene side og af myndighederne eller domstolene i en tredjestat på den anden side indledte procedurer og pålagte bøder åbenbart ikke forfulgte de samme formål. Desuden eksisterer der på nuværende tidspunkt ikke noget folkeretligt princip, som forbyder myndighederne eller domstolene i forskellige stater at retsforfølge og dømme en person på grund af de samme faktiske forhold.

Når Kommissionen ud fra et krav om billighed i øvrigt er forpligtet til ved fastsættelsen af en bødes størrelse at tage hensyn til sanktioner, der allerede er pålagt den samme virksomhed for overtrædelser af en medlemsstats kartelregler, overtrædelser, som følgelig er begået på Fællesskabets område, skyldes dette de særlige omstændigheder, som på den ene side følger af den snævre indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes nationale markeder og fællesmarkedet, og på den anden side af det særlige system med kompetencefordeling mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på området for karteller inden for samme område, nemlig fællesmarkedet. Denne begrundelse gælder imidlertid ikke i det tilfælde, hvor de første beslutninger blev vedtaget over for en virksomhed af en tredjestats myndigheder eller domstole for tilsidesættelse af disses konkurrenceregler, og Kommissionen er ved fastsættelsen af størrelsen af den bøde, som pålægges nævnte virksomhed for tilsidesættelse af Fællesskabets konkurrenceregler, ikke forpligtet til at tage hensyn til ovennævnte beslutninger.

(jf. præmis 96-98, 100 og 101, 103, 110 og 111)