Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – fastlægges og stilles til rådighed af medlemsstaterne

[Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 17, stk. 1 og 2; Rådets afgørelse 2000/597, art. 2, stk. 1, litra a) og b), og art. 8, stk. 1]

2. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – fastlægges og stilles til rådighed af medlemsstaterne

(Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 17, stk. 2)

3. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – fastlægges og stilles til rådighed af medlemsstaterne

(Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 17, stk. 2; Rådets afgørelse 2000/597, art. 2 og art. 8)

4. De Europæiske Fællesskabers egne indtægter – fastlægges og stilles til rådighed af medlemsstaterne

[Rådets forordning nr. 1150/2000, art. 6, stk. 3, litra a) og b), og art. 17, stk. 2]

Sammendrag

1. Unionens egne indtægter som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i afgørelse 2000/597 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter opkræves som det fremgår af artikel 8, stk. 1, i denne afgørelse af medlemsstaterne, som er forpligtet til at overdrage disse indtægter til Kommissionen. I medfør af artikel 17, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter har medlemsstaterne pligt til at træffe alle nødvendige foranstaltninger, for at de beløb, som svarer til de i henhold til samme forordnings artikel 2 fastlagte fordringer, stilles til Kommissionens rådighed. Medlemsstaterne er alene fritaget for denne pligt, såfremt inddrivelse ikke var mulig på grund af force majeure, eller hvis det viser sig, at det definitivt er umuligt at foretage inddrivelsen af grunde, som ikke kan tilskrives dem.

Ethvert statsorgans adfærd kan i princippet tilskrives staten. Et organ omfatter enhver person eller enhed, som har denne status i henhold til den interne ret i den pågældende stat. Den omstændighed, at en sådan person eller et sådant organ med beføjelse til at udøve statslig enekompetence og handle i denne egenskab ved sin adfærd krænker loven, gør sig skyldig i magtmisbrug eller omgår instrukser fra højere instanser, ændrer ikke denne antagelse.

(jf. præmis 34, 35 og 39)

2. Begrebet force majeure som omhandlet i artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter betegner de usædvanlige og uforudselige omstændigheder, som den, der påberåber sig dem, ikke har nogen indflydelse på, og som han ikke har mulighed for at afværge, heller ikke selv om han udviser den størst mulige påpasselighed Et af begrebskriterierne for force majeure er, at der indtræffer en begivenhed, som den, der påberåber sig force majeure, ikke har nogen indflydelse på, hvilket vil sige et forhold indtruffet uden for den pågældendes handlingssfære.

De toldembedsmænds adfærd, som i embeds medfør meddeler ulovlige tilladelser, kan ikke anses for at være en adfærd, som den forvaltning, de er en del af, ikke har nogen indflydelse på. Desuden er det ikke blevet godtgjort, at konsekvenserne af denne adfærd, der kan tilregnes medlemsstaten, ikke kunne have været undgået på trods af, at medlemsstaten havde udvist påpasselighed. Følgelig kan denne medlemsstat ikke støtte ret på force majeure med henblik på at blive fritaget for forpligtelsen til at stille Unionens egne indtægter til rådighed for Kommissionen.

(jf. præmis 42, 46, 47 og 49)

3. Selv om en fejl begået af toldmyndighederne i en medlemsstat har bevirket, at Unionens egne indtægter ikke bliver inddrevet, kan en sådan fejl ikke rejse tvivl om, at den pågældende medlemsstat har pligt til at betale de konstaterede fordringer samt morarenter.

Under disse betingelser har en medlemsstat, som undlader at fastslå en fordring fra Unionen på egne indtægter og at stille det tilsvarende beløb til rådighed for Kommissionen, uden at betingelserne i artikel 17, stk. 2, i forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter er opfyldt, tilsidesat sine forpligtelser i medfør af EU-retten og navnlig artikel 2 og 8 i afgørelse 2000/597 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter.

(jf. præmis 50 og 51)

4. Medlemsstaternes mulighed for at blive fritaget for deres forpligtelse til at overdrage Kommissionen beløb svarende til fastlagte fordringer kræver ikke blot, at de betingelser, der er nævnt i artikel 17, stk. 2, i den ændrede forordning nr. 1150/2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter overholdes, men også, at de nævnte fordringer regelmæssigt er blevet opført i B-regnskabet.

Forordningens artikel 6, stk. 1, bestemmer nemlig, at medlemsstaternes finansforvaltning eller det af hver medlemsstat udpegede organ skal føre et regnskab over egne indtægter. I medfør af artikel 6, stk. 3, litra a) og b), skal medlemsstaterne i A-regnskabet opføre de i henhold til denne forordnings artikel 2 konstaterede fordringer senest den første arbejdsdag efter den 19. i den anden måned efter den måned, i hvilken fordringen blev konstateret, dog kan de i B-regnskabet inden for samme frist opføre de fordringer, der er konstateret, men »endnu ikke er […] [inddrevet]«, og for hvilke der ikke er stillet sikkerhed, samt »fordringer, der er konstateret og dækket af garantier, [men som] anfægtes og forventes at blive ændret som følge af de opståede uoverensstemmelser«.

Opførelsen af egne indtægter i B-regnskabet er således udtryk for en undtagelsessituation, der er kendetegnet ved, at det er muligt for medlemsstaterne enten i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i forordning nr. 1150/2000 ikke at overdrage Kommissionen disse fordringer, efter at de er blevet konstateret, fordi de endnu ikke er indgået, eller på grundlag af denne forordnings artikel 17, stk. 2, at være fritaget for at overdrage de nævnte fordringer, hvis de viser sig uinddrivelige på grund af force majeure eller af andre grunde, som ikke kan tilskrives dem.

Under disse omstændigheder er det for at kunne påberåbe sig en sådan undtagelsessituation nødvendigt, at medlemsstaterne under overholdelse af EU-retten har opført de fastlagte fordringer i B-regnskabet.

(jf. præmis 65, 66, 68 og 69)