A.

De to sager, hvori jeg i dag fremsætter forslag til afgørelse, drejer sig om fortolkningen af pos. 99.05 i den fælles toldtarif, der omfatter »zoologiske, botaniske, mineralogiske, anatomiske, historiske, arkæologiske, palæontologiske, etnografiske og numismatiske samlinger og samlerobjekter«. Selv om Domstolen ikke formelt har forenet de to sager, blev de procederet under samme retsmøde. Mit forslag til afgørelse er af samme grund fælles for de to sager. 1. I sag 200/84 (Erika Daiber mod Hauptzollamt Reutlingen) er hovedsagens faktiske omstændigheder følgende: I maj 1980 indførte sagsøgeren fra De forenede Stater en brugt personmotorvogn af mærket Daimler-Benz, type 300 SL-Coupé, konstruktionsår 1955, til Forbundsrepublikken Tyskland. Hun ansøgte om klarering af vognen til fri omsætning som historisk samlerobjekt under pos. 99.05 i den fælles toldtarif (FTT). Toldstedet imødekom ansøgningen og tariferede den indførte motorvogn under pos. 99.05 i FTT. Som følge af en ændring i forvaltningens opfattelse kom toldstedet imidlertid senere til den slutning, at den indførte personmotorvogn ikke var et historisk samlerobjekt, men en motorvogn til personbefordring henhørende under pos. 87.02 A I b) i FTT. Ifølge toldstedet besad motorvogne, der var blevet fremstillet seriemæssigt fra 1950 — uden hensyn til et eventuelt ringe produktionsstyktal og tekniske konstruktionsændringer — på grund af det senere produktionstidspunkt principielt ikke »historisk« værdi som nævnt i pos. 99.05 i FTT. Det var herved uden betydning, at sådanne køretøjer erhverves og udstilles af museer som eksempler på motorvognskonstruktionens tekniske udvikling. Ved ændringsafgørelse af 4. november 1981 ændrede toldstedet derfor den oprindelige afgørelse af 14. maj 1980 og rejste over for sagsøgeren krav om efterbetaling af told, der på grundlag af en sats på 10,9% og en toldværdi på 65000 DM udgjorde 6388,60 DM. Efter at sagsøgeren havde påklaget ændringsafgørelsen, blev denne stadfæstet ved afgørelse af 27. oktober 1982. Sagsøgeren indbragte klageafgørelsen for Finanzgericht Baden-Württemberg — afdeling Freiburg — der ved kendelse af 25. juli 1984 forelagde De europæiske Fællesskabers Domstol følgende to spørgsmål til præjudiciel afgørelse: »Hvorledes skal begreberne ’samlerobjekter’ og ’[af] historisk og etnografisk [værdi]’ ( 1 ) i pos. 99.05 i den fælles toldtarif fortolkes: 1) Kan en genstand kun anses som ’samlerobjekt’, når den er særlig sjælden og altså udgør en raritet, eller er det tilstrækkeligt, at genstanden er egnet til at blive optaget i en efter videnskabelige principper opbygget samling, navnlig et offentligt museum (museumsegnethed)? 2) Skal et originalt samlerobjekt kun anses som ’[af] historisk eller etnografisk [værdi]’, hvis det repræsenterer et afsnit af den almindelige, historiske udvikling hos et eller flere folk og i denne forstand har repræsentativ værdi, eller er det tilstrækkeligt, at objektet alene er egnet til at bidrage til historieopfattelsen på et specielt område af historien (f.eks. automobilkonstruktionen) ?« Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at den nationale ret nærmest er af den opfattelse, at den indførte personmotorvogn skal tariferes under pos. 99.05 i FTT. Efter rettens opfattelse er besvarelsen af det præjudicielle spørgsmål imidlertid ikke utvivlsom, og retten har herved anført, at der ikke findes nærmere fællesskabsbestemmelser vedrørende kapitel 99 i FTT, og at det i Toldsamarbejdsrådets Forklarende Bemærkninger (TSR-nomenklaturen) med hensyn til samlerobjekter og antikviteter blot anføres, at disse ofte er »værker eller genstande, hvoraf der kun findes ét eksemplar«; om samlerobjekter anføres det, at de »ofte« er af ringe materialeværdi, men alligevel har interesse som følge af deres sjældenhed, deres gruppering, eller den måde de præsenteres på. I henhold til de nationale tyske bestemmelser skal som samlerobjekter i pos. 99.05's forstand kun anses »rariteter«, »unika«, og stykker af »anerkendt, repræsentativ værdi«, og således ikke genstande der blot er museumsegnede. Sådanne nationale administrative forskrifter må imidlertid efter rettens opfattelse vige for bestemmelsen i pos. 99.05 i FTT, såfremt denne dækker et videre område. Med hensyn til det andet præjudicielle spørgsmål har Finanzgericht Baden-Württemberg ligeledes henvist til de forklarende bemærkninger til TSR-nomenklaturen, hvorefter genstande, der som historiske eller etnografiske samlerobjekter henhører under pos. 99.05 i FTT, bl.a. omfatter følgende: »genstande, der kan tjene til studium af nutids-eller fortidsfolkeslags virksomhed, sæder og skikke, f.eks. mumier, sarkofager, våben, genstande med tilknytning til religion, beklædningssgenstande mv, genstande anvendt af primitive folkeslag og genstande, der har tilhørt berømtheder«. De forklarende bemærkninger åbner således mulighed for, at der også knyttes historisk værdi til sådanne genstande, som er relevante for specielle områder af historien, som f.eks. automobilkonstruktion. 2. I den hovedsag, der ligger til grund for sag 252/84 (Collector Guns GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Koblenz), ansøgte sagsøgeren om, at pistoler og pistolhylstre, der var indført fra USA, ligeledes måtte blive klareret til fri omsætning i henhold til pos. 99.05 i FTT som historiske samlerobjekter. Toldstedet anså imidlertid ikke varerne for samlerobjekter og tariferede dem under den fælles toldtarifs pos. 93.02 og pos. 42.02 som våben, henholdsvis varer af læder, og opkrævede 441,30 DM i told. Efter uden held at have gennemført en administrativ klagesag indbragte sagsøgeren sagen for Finanzgericht Rheinland-Pfalz, der ved kendelse af 10. oktober 1984 har forelagt Domstolen følgende spørgsmål til præjudiciel afgørelse : »Hvilke karakteristika skal en genstand (konkret: pistoler og pistolhylstre) i hvert fald have, for at den kan henføres til den fælles toldtarifs pos. 99.05 som ’historisk samlerobjekt’?« Også i denne sag har Finanzgericht henvist til de tidligere nævnte forklarende bemærkninger, som efter rettens opfattelse imidlertid er for vage til at give grundlag for afgørelsen i den konkrete retstvist. Efter rettens opfattelse giver de forklarende bemærkninger således ingen fyldestgørende oplysninger om de betingelser, der i hvert fald skal være opfyldt, for at en vare kan tariferes som historisk samlerobjekt. Retten finder, at det på dette grundlag henstår som usikkert, om objekter, der blot kan betragtes som museumsstykker, falder uden for pos. 99.05 i FTT. 3. a) Sagsøgeren i sag 200/84 har — ligesom Finanzgericht Baden-Württemberg i anmodningen om præjudiciel afgørelse — særskilt drøftet de to begreber »samlerobjekter« og »[af] historisk [værdi]«. Efter sagsøgerens opfattelse skal samlerobjekter forstås som alle genstande, der ikke når som helst kan erhverves eller fremstilles på ny. Der er tale om genstande, der ikke anvendes, forbruges eller benyttes i overensstemmelse med deres formål, men derimod er bestemt til varigt at indgå som udstillingsgenstande i en samling af genstande af samme eller lignende art. Ifølge sagsøgeren har samlerobjekter dernæst altid haft højere værdi end tilsvarende genstande, der ikke er beregnet til at indgå i en samling. En genstand bliver ikke et samlerobjekt ved at være særlig sjælden, dvs. være en raritet; det afgørende er alene, at en ting, der er særlig eftertragtet, bliver relativt sjælden og dermed et samlerobjekt, hvis værdi følgelig er større end materialeværdien. Når ordet »samlerobjekt« forstås på denne måde, vil en sådan genstand i alle tilfælde kunne betragtes som et museumsstykke. Begrebet »[af] historisk [værdi]« skal efter sagsøgerens opfattelse forstås således, at det afgørende er, hvorvidt en genstand er egnet til at bidrage til historieopfattelsen på et specielt område af historien, som f.eks. automobilkonstruktion. Det kræves ikke, at den pågældende genstand repræsenterer et afsnit af den almindelige, historiske udvikling hos et eller flere folk. Når man betragter de mange forskellige former, hvorunder menneskelig virksomhed ytrer sig, kan man ikke hævde, at den historiske værdi af en genstand afhænger af dens betydning for menneskehedens hele udviklingshistorie, dvs. dens almindelige, historiske betydning. Forstås historiebegrebet så snævert, får det et så lille område, at det bliver uden betydning. Sagsøgeren har dernæst redegjort for de omstændigheder, der efter sagsøgerens opfattelse viser, at den indførte automobil er et »teknisk unikum«. Jeg skal ikke her nærmere referere denne — sikkert meget interessante — redegørelse, eftersom Domstolens opgave under nærværende sag alene er at fortolke pos. 99.05 i FTT. Med spørgsmålet, om den indførte automobil omfattes af pos. 99.05 i FTT, ønskes det fastslået, hvilken fortolkning der skal lægges til grund ved anvendelsen af bestemmelsen; det tilkommer den nationale ret at anvende bestemmelsen på den konkrete sag. Som konklusion foreslår sagsøgeren i sag 200/84, at det af Finanzgericht Baden-Württemberg forelagte spørgsmål besvares således: »1) En genstands særlige sjældenhed, dvs. dens egenskab af raritet, er ikke afgørende for, om den kan betragtes som et samlerobjekt; det afgørende kriterium er derimod, at genstanden ikke skal anvendes, forbruges eller udnyttes i overensstemmelse med sit formål, men derimod er bestemt til som samlerobjekt varigt at indgå som udstillingsgenstand i en samling af genstande af samme eller lignende art, dvs. at den er egnet til at indgå i en efter videnskabelige principper opbygget samling, navnlig i et offentligt museum. 2) Et samlerobjekt har historisk eller etnografisk værdi, såfremt det er egnet til at bidrage til historieopfattelsen på et specielt område, f.eks. automobilkonstruktion; det kræves ikke, at genstanden repræsenterer et afsnit af den almindelige, historiske udvikling hos et eller flere folk. For en teknisk genstand er den teknikhistoriske værdi eneafgørende, hvorved det er uden betydning, at den er seriefremstillet eller fortsat er bevaret i et vist antal eksemplarer.« b) Sagsøgeren i sag 252/84, Collector Guns GmbH & Co. KG, har anført, at begrebet »historie« ikke alene omfatter krigshistorie og politisk historie. I dag omfatter historieforskningen alle sider af menneskelig virksomhed. Begrebet historie omfatter navnlig de historiske underdiscipliner som kulturhistorie, industrihistorie, fremstillingsteknikkens udviklingshistorie og teknikkens historie i almindelighed. Det er efter sagsøgerens opfattelse for snævert, såfremt man ved historiske samlerobjekter alene forstår sådanne, der har direkte tilknytning til en bestemt historisk begivenhed eller til en bestemt historisk person. Som konklusion foreslår sagsøgeren i sag 252/84, at det af Finanzgericht Rheinland-Pfalz forelagte spørgsmål besvares som følger: »Pistoler og pistolhylstre henhører under pos. 99.05 som historiske samlerobjekter, såfremt der er tale om genstande 1) der ikke længere seriefremstilles, 2) der er originaleksemplarer fremstillet på daværende tidspunkt, ikke reproduktioner 3) der i dag kun findes i et begrænset antal eksemplarer, som kun under særlige omstændigheder kan fremskaffes gennem specialhandelen, hvorved indkøbsprisen normalt væsentligt vil overstige materiale-og brugsværdien, 4) der er repræsentative for den historiske, kulturhistoriske, industrihistoriske, tekniske, herunder produktionstekniske, udvikling i videste forstand, og samtidig er kilder til viden herom; endelig omfatter bestemmelsen genstande 5) der — selv om de ikke opfylder betingelserne i punkt 1) — 4) — er unika, der har direkte tilknytning til en bestemt historisk begivenhed eller til en bestemt historisk person.« c) Kommissionen har i sag 200/84 anført, at udgangspunktet for enhver drøftelse af fortolkningen af pos. 99.05 i FTT må være følgende: alle genstande, der søges tariferet som historiske samlerobjekter, henhører — henset til deres sammensætning, objektive egenskaber eller funktion — »i sig selv« under de andre toldpositioner, der finder anvendelse, når genstandene anvendes på den »normale«, »gængse« eller »almindelige« måde. Det følger således af ønsket om klarhed og toldbestemmelsernes opbygning, at en tarifering i henhold til pos. 99.05 i FTT kun kommer på tale, såfremt de pågældende genstande indføres, ikke som de genstande de egentlig er efter deres sammensætning, objektive egenskaber eller anvendelsesformål, men derimod netop som samlerobjekter. Dette vil herefter være tilfældet, når de ikke benyttes eller forbruges i overensstemmelse med deres formål, men derimod er bestemt til som samlerobjekter varigt at indgå som udstillingsgenstande i en samling af genstande af samme eller lignende art. Der kan efter Kommissionens opfattelse ikke gives et almengyldigt svar på spørgsmålet om, hvilke egenskaber der adskiller et samlerobjekt fra en genstand, der på grundlag af sin brugseller nytteværdi henføres under en af de øvrige positioner. Objektive forhold såsom alder, sjældenhed eller oprindelse, kan pege stærkt i retning af, at der er tale om et samlerobjekt, men i sidste ende bliver subjektive momenter dog eneafgørende: det er alene på grundlag af den samlerværdi, der tillægges en genstand, at den kan opnå karakter af samlerobjekt; og denne værdi beror alene på interessen blandt samlere. Blandt de mange genstande, en samlerinteresse kan rette sig imod, hjemler pos. 99.05 i FTT alene toldfrihed for zoologiske, botaniske, mineralogiske, anatomiske, historiske, arkæologiske, palæontologiske, etnografiske og numismatiske samlerobjekter. Der hjemles navnlig ingen toldfrihed for tekniske, fysiske og kemiske samlerobjekter, der følgelig kun kan opnå toldfrihed, såfremt de har historisk værdi eller kan betragtes som antikviteter omfattet af pos. 99.06 i FTT. Som eksempler på genstande, der kan tillægges historisk værdi, har Kommissionen i denne forbindelse nævnt følgende grupper: for det første genstande, der har umiddelbar historisk kildeværdi, såsom historisk relevante dokumenter, optegnelser, breve og lignende; for det andet genstande med tilknytning til historiske personer, som f.eks. disses personlige brugsgenstande eller genstande, der vidner om deres personlige interesser eller på anden måde er karakteristiske; for det tredje genstande, der i et historisk perspektiv ses som repræsentative udtryk for faser i den historiske, navnlig kulturhistoriske udvikling, herunder for datidens opfattelser og anskuelser. Kommissionen har i denne forbindelse anført, at tekniske genstande såsom biler vil kunne henføres til den tredje gruppe, dersom den teknikhistoriske interesse, disse genstande efter omstændighederne allerede fra et tidligt tidspunkt kan fremkalde, med tiden har udviklet sig til en almindelig historisk, og især kulturhistorisk interesse. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at seriefremstillede tekniske genstande ikke kan opnå historisk interesse, sålænge de endnu findes i adskillige eksemplarer. Af disse grunde foreslår Kommissionen, at de af Finanzgericht Baden-Württemberg forelagte spørgsmål besvares således: »1) Det forhold, at en genstand er sjælden eller egnet til at indgå i en efter videnskabelige principper opbygget samling (museumsstykke), kan utvivlsomt tale stærkt for, at genstanden må betragtes som et historisk eller etnografisk samlerobjekt i henhold til den fælles toldtarifs pos. 99.05; en genstand, der har disse egenskaber, skal dog ikke allerede af denne grund nødvendigvis og i alle tilfælde betragtes som et samlerobjekt. Det afgørende for, om en genstand er et historisk eller etnografisk samlerobjekt, er derimod, om der efter den almindeligt herskende opfattelse knytter sig en sådan historisk eller etnografisk interesse til genstanden, at den herved får en almindelig historisk eller etnografisk værdi. 2) En teknisk genstand, der seriefremstilles, f.eks. en automobil, kan kun betragtes som et historisk samlerobjekt henhørende under den fælles toldtarifs pos. 99.05, såfremt den teknikhistoriske interesse, der knytter sig til genstanden, har udviklet sig til en almindelig historisk interesse. En seriefremstillet genstand kan ikke under nogen omstændigheder betragtes som et historisk samlerobjekt, så længe genstanden endnu er bevaret i flere hundrede ens eksemplarer eller næsten en tredjedel af den totale serie.« d) Med hensyn til sag 252/84 har Kommissionen anført, at det følger af den fælles toldtarifs opbygning og indhold, at håndskydevåben efter deres beskaffenhed henhører under pos. 93.02 (revolvere og pistoler). Denne position finder anvendelse, uanset om de pågældende pistoler fortsat kan bruges, ligesom det er uden betydning, hvem de konkret indføres af eller i hvilket øjemed. Pos. 99.05 i FIT er ifølge Kommissionen ikke en almindelig opsamlingsbestemmelse for brugte våben eller ting af personlig affektionsværdi i bred almindelighed, men forudsætter yderligere betingelser opfyldt. Dersom det pågældende våben er indført af en specialforhandler, taler dette ganske vist for at anse det for et samlerobjekt; men det er ikke tilstrækkeligt til at individualisere den pågældende genstand i en sådan grad, at den adskiller sig fra enhver anden genstand af samme art. Dette gælder navnlig for så vidt angår begrebet »museumsegnethed«, dvs. at en genstand kan optages i en samling opbygget efter videnskabelige kriterier, navnlig i et offentligt museum. Afgørende for at pos. 99.05 finder anvendelse, er derimod det forhold, at denne bestemte pistol kan gøre krav på en individuel, historisk interesse, og derfor ikke kan erstattes af et andet eksemplar af samme art. Dette kriterium vil være opfyldt for de eksemplarer, der har nær sammenhæng med bestemte historiske begivenheder, personer eller steder, som f.eks. et våben, der er blevet anvendt i forbindelse med et bestemt attentat, eller et våben, der har tilhørt en historisk person. For så vidt angår massefremstillede pistoler, er det i så henseende ikke tilstrækkeligt, at de er typiske repræsentanter for et tidsrum eller et mærke, for så vidt som de desuagtet er anonyme og kan erstattes af andre. Kommissionen har anført, at det fremgår af forordning nr. 918/83 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import-og eksportafgifter ( 2 ), at varer, der indføres med henblik på at blive indlemmet i et offentligt museums samlinger, er toldfri. Denne bestemmelse ville savne mening, dersom en genstand kunne kræves indført toldfrit under pos. 99.05 i FTT, blot fordi den på grundlag af det konkret angivne importformål måtte anses for »museums-egnet«. Kommissionen foreslår herefter, at det af Finanzgericht Rheinland-Pfalz forelagte spørgsmål besvares således : »Pistoler og pistolhylstre kan alene tariferes under den fælles toldtarifs pos. 99.05 som ’historiske samlerobjekter’, såfremt det enkelte eksemplar efter sine objektive egenskaber har en påviselig tilknytning til bestemte historiske begivenheder eller personer, således at genstanden i så henseende ikke kan erstattes af et andet eksemplar af samme art.«