ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Forenede sager C-182/03 R og C-217/03 R

Kongeriget Belgien og Forum 187 ABSL

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen af en beslutning — eksisterende statsstøtte — skatteordning for koordinationscentre, som er hjemmehørende i Belgien — overgangsforanstaltninger«

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 26. juni 2003 I-6890

Sammendrag af kendelse

Annullationssøgsmål – endelig beslutning fra Kommissionen vedrørende statsstøtte – søgsmål anlagt af en sammenslutning, der har til opgave at varetage virksomheders kollektive interesser – selvstændig retlig interesse i søgsmålet med henblik på at forsvare sin stilling som forhandlingsorgan – formaliteten

Fællesskabets retsinstanser kan udsætte gennemførelsen og foreskrive foreløbige forholdsregler, såfremt det er godtgjort, at de umiddelbart er berettigede af faktiske og retlige grunde (fumus boni juris), og såfremt der foreligger uopsættelighed, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen. Fællesskabets retsinstanser foretager ligeledes i givet fald en afvejning af de foreliggende interesser. (jf. præmis 97)

Spørgsmålet om hovedsagens formalitet bør principielt ikke behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, idet hovedsagens udfald herved kan foregribes. Såfremt det imidlertid er gjort gældende, at hovedsagen åbenbart må afvises, tilkommer det Domstolen at godtgøre, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning med en vis sandsynlighed kan fremmes til realitetspåkendelse. (jf. præmis 98)

Såfremt varetagelsen af en gruppe borgeres generelle og kollektive interesser ikke giver tilstrækkeligt grundlag for at antage et annullationssøgsmål, der er anlagt af en sammenslutning, til realitetsbehandling, kan en sammenslutning, der har til opgave at varetage virksomheders kollektive interesser, ikke desto mindre anlægge et sådant søgsmål mod en endelig beslutning fra Kommissionen vedrørende statsstøtte, såfremt den kan påberåbe sig en selvstændig retlig interesse i søgsmålet, bl.a. fordi dens stilling som forhandlingsorgan er berørt af den retsakt, som påstås annulleret. (jf. præmis 101)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – selskaber – direktiv 68/151 – årsregnskaber

(Rådets direktiv 68/151, art. 6)

Sammendrag

Kravet om passende sanktioner i tilfælde af manglende offentliggørelse af årsregnskaber, som følger af artikel 6 i første direktiv 68/151 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, kan ikke påberåbes af en medlemsstats myndigheder over for den tiltalte under en straffesag med henblik på at få efterprøvet, om strafferetlige bestemmelser, der er gunstigere for den tiltale, og som er trådt i kraft efter tidspunktet for overtrædelsen, er forenelige med dette krav, idet denne kontrol kan have til følge, at den mildere straffeordning, som er fastsat i disse bestemmelser, ikke finder anvendelse. Et direktiv kan nemlig ikke i sig selv og uafhængigt af en national lov, som er vedtaget af en medlemsstat til gennemførelse af direktivet, danne grundlag for at fastslå eller skærpe et strafansvar for den tiltalte.

(jf. præmis 29, 30, 36 og 45 samt domskonkl.)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Fælles toldtarif – toldpositioner – fortolkning – brug af tariferingsudtalelser fra Verdenstoldorganisationen – grænser

2. Fælles toldtarif – toldpositioner – nikotinplastre – produkt til terapeutisk eller profylaktisk brug – tarifering i position 3004 i den kombinerede nomenklatur vedrørende lægemidler

3. Fælles toldtarif – tarifering af varer – urigtig bindende tariferingsoplysning – forpligtelse for de nationale domstole til at foranledige, at nævnte oplysning annulleres, og at der meddeles en oplysning, der er i overensstemmelse med fællesskabsretten – rækkevidde

(Art. 10 EF; Rådets forordning nr. 2913/92, art. 12, stk. 5)

Sammendrag

1. Hvad angår tariferingen af et givet produkt i det af fællesskabslovgiver fastsatte kombinerede nomenklatur har en tariferingsudtalelse fra Verdenstoldorganisationen vedrørende tariferingen af dette produkt i organisationens harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem ikke bindende retsvirkning og udgør kun et indicium, der bidrager til fortolkningen af rækkevidden af de forskellige toldpositioner i det kombinerede nomenklatur. Såfremt en sådan tariferingsudtalelse strider mod ordlyden af positionen i det kombinerede nomenklatur, skal den derfor tilsidesættes.

(jf. præmis 28)

2. Det kombinerede nomenklatur skal fortolkes således, at nikotinplastre, som har en præcis terapeutisk eller profylaktisk virkning, navnlig på visse funktioner i det menneskelige immunsystem, og som er indpakket særskilt i laminatposer, og er emballeret med henblik på salg i pakker svarende til en uges forbrug og vedlagt en brugsanvisning, skal tariferes som »lægemidler« under position 3004.

(jf. præmis 36, 39 og 48 samt domskonkl. 1)

3. Såfremt en kompetent myndighed har meddelt en urigtig bindende tariferingsoplysning, er en national domstol i henhold til artikel 10 EF forpligtet til – inden for rammerne af sin kompetence – at træffe alle nødvendige foranstaltninger, med henblik på at denne oplysning annulleres, og at en ny bindende tariferingsoplysning, der er i overensstemmelse med fællesskabsretten, meddeles.

Under hensyntagen til ækvivalens- og effektivitetsprincippet henhører retsvirkningerne af de afgørelser, som den nationale domstol har truffet efter anke, i denne forbindelse under national ret.

I denne henseende er artikel 12, stk. 5, i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks ikke til hinder for, at en national domstol annullerer toldmyndighedernes afgørelse, som – samtidig med at den var forenelig med en tariferingsudtalelse fra Verdenstoldorganisationen – var i strid med den af fællesskabslovgiver fastsatte kombinerede nomenklatur, og fastslår, at en vare skal tariferes anderledes end det i tariferingsudtalelsen bestemte.

(jf. præmis 57 og domskonkl. 2)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Appel – anbringender – præmisser i en dom i strid med fællesskabsretten – konklusion baseret på andre retlige grunde – afvisning

2. Passivitetssøgsmål – opfordring til institutionen – opfordring til at handle – ved selve stævningen – ikke omfattet

(Art. 232, stk. 2, EF)

3. Fællesskabsret – principper – ret til effektiv domstolsprøvelse – tilsidesættelse af fællesskabsretten af en medlemsstats nationale myndigheder – sag anlagt ved Fællesskabets retsinstanser af Kommissionen eller af en anden medlemsstat og sag anlagt ved de kompetente nationale retsinstanser af enhver fysisk eller juridisk person – ingen tilsidesættelse af den effektive domstolsprøvelse

Sammendrag

1. Rettens tilsidesættelse af fællesskabsretten medfører ikke annullation af den appellerede kendelse, eftersom konklusionen heri er berettiget af andre grunde.

(jf. præmis 12)

2. Artikel 232, stk. 2, gør behandlingen af et passivitetssøgsmål betinget af, at den pågældende sagsøgte institution har været opfordret til at handle. Da det er en betingelse for, at sagen kan fremmes til realitetsbehandling, kan det ikke antages, at stævningen indgivet til Retten kan kvalificeres som en opfordring i henhold til denne bestemmelse.

(jf. præmis 16)

3. Efter tilrettelæggelsen af retsmidler, som foreskrevet ved traktaten, kan de nationale myndigheders tilsidesættelse af fællesskabsretten, herunder en tilsidesættelse af artikel 234, stk. 3, EF, indbringes af Kommissionen eller en anden medlemsstat for Fællesskabets retsinstanser eller af enhver fysisk eller juridisk person for de kompetente nationale retsinstanser. I sidstnævnte tilfælde må disse sikre beskyttelsen af fællesskabsbestemmelserne, og der er således ikke sket tilsidesættelse af den effektive domstolsbeskyttelse.

(jf. præmis 28)
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Socialpolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – direktiv 2001/23 – artikel 3, stk. 1, og artikel 1, stk. 1, litra c) – virkning i retsforholdet mellem stat og borger – privatretligt anpartsselskab, hvis eneste deltager er et offentligretligt socialhjælpsforbund – enheder, over for hvilke der støttes ret på de nævnte artikler

[Rådets direktiv 2001/23, art. 1, stk. 1, litra c), første punktum, og art. 3, stk. 1]

2. Socialpolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – overførsel af virksomheder – varetagelse af arbejdstagernes rettigheder – direktiv 2001/23 – artikel 3, stk. 1, og artikel 1, stk. 1, litra c) – mulighed for at gøre de nævnte artikler gældende over for en borger – udelukket – ikke muligt for et statsligt organ, som overdrager sin bedrift, at pålægge arbejdstageren at fortsætte arbejdsforholdet hos en erhverver

[Rådets direktiv 2001/23, art. 1, stk. 1, litra c), og art. 3, stk. 1]

Sammendrag

1. Et privatretligt anpartsselskab, hvis eneste deltager er et offentligretligt socialhjælpsforbund, hører til de enheder, over for hvilke der kan støttes ret på artikel 3, stk. 1, og artikel 1, stk. 1, litra c), første punktum, i direktiv 2001/23 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller dele af virksomheder eller bedrifter, idet begge bestemmelser opfylder betingelserne for at være umiddelbart anvendelige.

Det er uden betydning i den forbindelse, at et forbunds anparter, i henhold til en overdragelsesaftale, der kun er betinget af samtykke fra dette forbund, skal overgå til et anpartsselskab, hvis eneste deltager er et privat selskab, idet et sådant forehavende som sådan ikke vil ændre det første selskabs retlige karakter.

(jf. præmis 28-30 og domskonkl. 1)

2. Et statsligt organ, som overdrager sin bedrift kan ikke påberåbe sig artikel 3, stk. 1, og artikel 1, stk. 1, litra c), i direktiv 2001/23 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller dele af virksomheder eller bedrifter over for en arbejdstager med henblik på at pålægge denne at fortsætte arbejdsforholdet hos en erhverver. Et direktiv kan nemlig ikke i sig selv skabe forpligtelser for borgerne, og en direktivbestemmelse kan derfor ikke som sådan påberåbes over for disse.

(jf. præmis 32, 33 og 35 samt domskonkl. 2)
Sag C-192/03 P

Alcon Inc.

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

»Appel – EF-varemærker – forordning (EF) nr. 40/94 – ugyldighed af EF-varemærket – artikel 51 i forordning nr. 40/94 – absolut registreringshindring – artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 40/94 – fornødent særpræg opnået ved brug – artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94 – ordet »BSS««

Sammendrag af kendelse

EF-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – absolutte ugyldighedsgrunde – registrering i strid med artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 40/94 – den relevante dato for undersøgelsen af, om der er tale om en almindelig betegnelse – hensyntagen til omstændigheder, der vedrører tiden efter datoen for indgivelse af registreringsansøgningen – lovlig

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra d), og art. 51, stk. 1, litra a)]

Selv om datoen for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke er den relevante dato for undersøgelsen af den absolutte ugyldighedsgrund, som er omfattet af artikel 7, stk. 1, litra d), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94, og som skyldes varemærkets karakter af en almindelig betegnelse, kan der tages hensyn til oplysninger, der – selv om de vedrører tiden efter ansøgningsdatoen – giver mulighed for at drage konklusioner om situationen, sådan som den forelå på netop denne dato, uden at der derved er tale om en selvmodsigende begrundelse eller retlig fejl.

(jf. præmis 40 og 41)
Sag C-268/03

Jean-Claude De Baeck

mod

Belgische Staat

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen)

»Artikel 104, stk. 3, i procesreglementet – skattelovgivning – beskatning af fysiske personers indkomst – overdragelse af en væsentlig andel af kapitalen i et indenlandsk selskab – betingelser for beskatning af den realiserede avance«

Sammendrag af kendelse

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – skattelovgivning – indkomstbeskatning – skattefritagelse for realiseret avance i forbindelse med overdragelse mod vederlag af aktier eller andele i selskaber forbeholdt selskaber med hjemsted i beskatningsmedlemsstaten – ulovlig – restriktion for de frie kapitalbevægelser, når erhververen ikke får tilstrækkelig indflydelse på selskabet

(Art. 43 EF, 48 EF og 56 EF)

Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning, hvorefter avance realiseret i forbindelse med en overdragelse mod vederlag, der ikke sker i forbindelse med udøvelse af erhvervsvirksomhed, og som angår aktier eller andele i selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, beskattes, når overdragelsen sker til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, der har hjemsted i en anden medlemsstat, når en sådan avance, under de samme omstændigheder, ikke beskattes, når overdragelse sker til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner med hjemsted i den pågældende medlemsstat, under forudsætning af, at den andel, der overdrages, giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift.

Artikel 56 EF er til hinder for en sådan national bestemmelse, når den andel, der overdrages, ikke giver erhververen en sådan indflydelse.

(jf. præmis 28 samt domskonkl. 1 og 2)
Sag C-196/03 P





Arnaldo Lucaccioni

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber





«Appel – tjenestemænd – søgsmål – formaliteten»

Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 19. marts 2004.

Sammendrag af kendelse

1. Appel – anbringender – fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder – formalitetsmangel – Domstolens prøvelse af bevisbedømmelsen – udelukket bortset fra tilfælde af urigtig gengivelse

(art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 58)

2. Appel – anbringender – anbringender og argumenter, som blot gentager det for Retten påberåbte – formaliteten – afvisning

[EF-statutten for Domstolen, art. 58; Domstolens procesreglement, art. 112, stk. 1, litra c)]

1.

Det fremgår af artikel 225 EF og artikel 58 i Domstolens statut, at appel er begrænset til retsspørgsmål, og at det derfor alene er Retten, der har kompetence til at fastlægge sagens faktiske omstændigheder, bortset fra tilfælde, hvor den faktiske urigtighed af Rettens konstateringer fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, og til at tage stilling til disse faktiske omstændigheder. Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder udgør ikke et retsspørgsmål, der er undergivet Domstolens prøvelsesret, medmindre der er tale om en urigtig gengivelse af de for Retten fremlagte beviser.

(jf. præmis 36)

2.

Det fremgår af artikel 58 i Domstolens statut og artikel 112, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement, at et appelskrift præcist skal angive, hvilke elementer der er anfægtet i den dom, som påstås ophævet, samt de retlige argumenter, der særligt støtter denne påstand.

Dette krav er ikke opfyldt, når appelskriftet blot gentager de anbringender og argumenter, der allerede er blevet fremført for Retten, herunder dem, som var baseret på omstændigheder, som Retten udtrykkeligt havde forkastet. En sådan appel har i realiteten kun det formål at opnå, at de i stævningen for Retten fremsatte påstande pådømmes endnu engang, hvilket ligger uden for Domstolens kompetence.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Retspleje – intervention – berørte personer – søgsmål vedrørende annullation af en afgørelse fra Kommissionen om luftfartsselskabers behandling og overførsel af PNR-oplysninger – den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse – formaliteten – betingelser

[Art. 286, stk.2, EF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 45/2001, art. 47, stk. 1, litra i)]

Sammendrag

Artikel 47, stk. 1, litra i), i forordning nr. 45/2001 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger indrømmer den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse ret til at intervenere i sager for De Europæiske Fællesskabers Domstol, inden for grænserne af den opgave, der er overdraget ham.

I henhold til artikel 41, stk. 2, i forordning nr. 45/2001 er denne opgave af rådgivende karakter og omfatter alle spørgsmål vedrørende behandling af personoplysninger i en fællesskabsinstitution eller et fællesskabsorgan samt udførelse af de i forordningens artikel 46 omhandlede hverv og udøvelse af de i forordningens artikel 47 omhandlede beføjelser.

Den europæiske tilsynsførende kan derfor intervenere i en sag, som vedrører en afgørelse fra Kommissionen om behandling af luftfartsselskabers behandling af personoplysninger, eftersom søgsmålet vedrører et forhold, der henhører under hans opgave.

(jf. præmis 14-18)
Sag C-492/04

Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH

mod

Finanzamt Emmendingen

anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Baden-Württemberg

»Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit — frie kapitalbevægelser — etableringsfrihed — fiskale bestemmelser — selskabsskat — lånekontrakt mellem selskaber — låntagerselskab etableret i en medlemsstat — långiverselskab er selskabsdeltager og etableret i et tredjeland — definition af »betydelig andel af selskabets kapital« — betaling af renter af lånet — betegnelse — maskerede udbetalinger af udbytte«

Domstolens kendelse (Fjerde Afdeling) af 10. maj 2007 I-3777

Sammendrag af kendelse

Fri bevægelighed for personer – etableringsfrihed – traktatbestemmelser – anvendelsesområde

(Art. 43 EF og 56 EF)

En national foranstaltning, hvorefter lånerenter, som betales af et hjemmehørende kapitalselskab til en ikke-hjemmehørende selskabsdeltager, som besidder en betydelig andel af kapitalen i dette selskab, under visse betingelser skal betragtes som maskerede udbetalinger af udbytte, der beskattes hos det hjemmehørende selskab, der er låntager, påvirker overvejende udøvelsen af etableringsfriheden i henhold til artikel 43 EF ff.

Under antagelse af, at en sådan foranstaltning har restriktive virkninger for kapitalens frie bevægelighed, er sådanne virkninger en uundgåelig konsekvens af en eventuel hindring for etableringsfriheden og berettiger ikke en undersøgelse af den pågældende foranstaltning i lyset af artikel 56 EF til 58 EF.

Artikel 43 EF ff. kan ikke påberåbes i en situation, hvor et selskab hjemmehørende i et tredjeland har en kapitalandel, der giver det en afgørende indflydelse på beslutningerne og aktiviteterne i et selskab i en medlemsstat. Traktatens kapitel om etableringsfriheden indeholder ingen bestemmelser, som udvider anvendelsesområdet for traktatens bestemmelser til at omfatte statsborgere i et tredjeland med hjemsted uden for Den Europæiske Union, idet formålet med dette kapitel er at sikre etableringsfriheden for medlemsstaternes borgere.

(jf. præmis 25, 27 og 28 samt domskonkl.)
OPLYSNINGER OMDEIKKEOFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER
Domstolens kendelse (FjerdeAfdeling) af2.maj2006—Schmitz
(sagC-291/04)
»Procesreglementets artikel104,stk.3,førsteafsnit—fribevægelighed forpersoner
ogtjenesteydelser —arbejdstagere —motorkøretøj —stillettilrådighed for
arbejdstageren afarbejdsgiveren —motorkøretøj indregistreret iudlandet —
arbejdsgiver etableretienandenmedlemsstat«
Fribevægelighed forpersoner —etableringsfrihed —begrænsninger (art.43EF)(jf.
præmis15-20ogdomskonkl.)
Angående
Anmodning ompræjudiciel afgørelse —Tribunal depolicedeNeufchâteau —
fortolkning afartikel10EF,39EF,43EFog49EF—national bestemmelse, hvorefter
detkræves,atetmotorkøretøj kunmåbenyttes afenperson,dererbosiddende i
medlemsstaten, såfremtdeterindregistreret idenpågældende medlemsstat, uanset
atkøretøjet stillestilrådighed forpersonen afdennesarbejdsgiver, someretableret i
enandenmedlemsstat —arbejdstager, derertilknyttet arbejdsgiveren veden
ansættelseskontrakt, ogsomsamtidig eraktionær, bestyrelsesmedlem ellerdaglig
lederellervaretager entilsvarende funktion
Konklusion
Artikel43EFertilhinderfornationale bestemmelser ienmedlemsstat, såsomdem,
dereromtvistet ihovedsagen, hvorefter enselvstændig erhvervsdrivende, derer
bosiddende idennemedlemsstat, pålægges dératindregistrere enfirmabil, derer
stillettilrådighed afdetselskab,hvorihaneransat,ogsomeretableret ienanden
medlemsstat, nårfirmabilen hverken erbestemttilfortrinsvis variganvendelse iden
førstnævnte medlemsstat ellerfaktiskanvendes pådennemåde.
I-59*
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Statsstøtte

–

kommissionsbeslutning om en støttes uforenelighed med fællesmarkedet

–

national foranstaltning om tilbagebetaling af støtten (art. 87 EF; Rådets forordning nr. 659/1999, art. 14) (jf. præmis 38 og domskonkl. 2)

Sagens genstand

Angående

Anmodning om præjudiciel afgørelse – Commissione tributaria provinciale di Pordenone – gyldighed af Kommissionens beslutning 2002/581/EF af 11. december 2001 om den statsstøtte, Italien har iværksat til fordel for banker (meddelt under nummer K(2001) 3955) (EFT L 184, s. 27).

Afgørelse

Konklusion

1) Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens beslutning 2002/581/EF af 11. december 2001 om den statsstøtte, Italien har iværksat til fordel for banker.

2) Artikel 87 EF og følgende, artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt retssikkerheds- og proportionalitetsprincippet udgør ikke hindringer for en national foranstaltning, hvorved der anordnes tilbagebetaling af en støtte, til gennemførelse af en kommissionsbeslutning, hvorved denne støtte er blevet kvalificeret som uforenelig med fællesmarkedet, når der ved gennemgangen af beslutningen for så vidt angår de samme bestemmelser og almindelige principper ikke er fremkommet noget, der kan rejse tvivl om beslutningens gyldighed.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

Fri udveksling af tjenesteydelser – begrænsninger

(Art. 49 EF – 55 EF)

Sammendrag

Artikel 49 EF – 55 EF er ikke til hinder for en national lovgivning i en medlemsstat, hvorefter en person, der har bopæl og som arbejder i denne medlemsstat, forbydes på denne stats område at anvende et køretøj, som vedkommende har lejet af et leasingselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, når dette køretøj ikke er indregistreret i førstnævnte stat, og det er bestemt til fortrinsvis varig anvendelse i denne førstnævnte medlemsstat eller faktisk anvendes på denne måde.

(jf. præmis 16 og domskonkl.)