Sag C-39/02

Mærsk Olie & Gas A/S

mod

Firma M. de Haan en W. de Boer

(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Højesteret)

»Bruxelles-konventionen – procedure om oprettelse af en fond til begrænsning af ansvar i forbindelse med brugen af et skib – erstatningssøgsmål – artikel 21 – litispendens – samme parter – den ret, ved hvilken sagen først er anlagt – samme grundlag og samme genstand – foreligger ikke – artikel 25 – begrebet retsafgørelse – artikel 27, nr. 2 – nægtelse af anerkendelse«

Sammendrag af dom

1. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser – litispendens – samme grundlag og samme genstand – begreb – begæring indgivet til en ret i en kontraherende stat af en reder om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond og et erstatningssøgsmål anlagt ved en ret i en anden kontraherende stat af den potentielle skadelidte mod rederen – ikke omfattet

(Bruxelles-konventionen af 27. september 1968, art. 21)

2. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser – anerkendelse og fuldbyrdelse – begrebet »retsafgørelse« – beslutning om oprettelse af en fond til begrænsning af ansvar opstået som følge af anvendelsen af et fartøj – omfattet

(Bruxelles-konventionen af 27. september 1968, art. 25)

3. Konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser – anerkendelse og fuldbyrdelse – grunde til nægtelse – ikke forskriftsmæssig forkyndelse eller meddelelse i god tid til den udeblevne sagsøgte af de indledende processkrifter i sagen – beslutning om oprettelse af en fond til begrænsning af ansvar opstået som følge af anvendelsen af et fartøj – behov for forkyndelse af det indledende processkrift i sagen, selv når der er iværksat appel med påstand om, at retten i domsstaten ikke havde den fornødne kompetence – beslutning, der udgør en retsakt svarende til det indledende processkrift i sagen – anerkendelse – betingelse – kontrol foretaget af retten i fuldbyrdelsesstaten

(Bruxelles-konventionen af 27. september 1968, art. 27, nr. 2)

1. En begæring indgivet til en ret i en kontraherende stat af en reder om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond i overensstemmelse med den internationale konvention af 10. oktober 1957 om begrænsning af rederes ansvar, hvori det angives, hvem der er den potentielle skadelidte, på den ene side, og et erstatningssøgsmål anlagt ved en ret i en anden kontraherende stat af denne skadelidte mod rederne på den anden side, har hverken samme genstand eller samme grundlag og skaber således ikke et tilfælde af litispendens i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 21 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse.

(jf. præmis 35, 37 og 42 samt domskonkl. 1)

2. En beslutning fra en ret i en kontraherende stat om at oprette en ansvarsbegrænsningsfond som omhandlet i den internationale konvention af 10. oktober 1957 om begrænsning af rederes ansvar er en retsafgørelse som omhandlet i artikel 25 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse.

For det første forstås ifølge denne bestemmelses ordlyd ved begrebet »retsafgørelse« enhver afgørelse truffet af en ret i en kontraherende stat, uanset hvorledes den betegnes. For det andet er denne bestemmelse ikke begrænset til afgørelser, der afslutter behandlingen i en instans, men omfatter også retternes foreløbige afgørelser. Den omstændighed, at en sådan beslutning træffes efter en ikke-kontradiktorisk procedure, er uden betydning i denne forbindelse, fordi den – selv om den afsiges efter et første ikke-kontradiktorisk trin i proceduren – kan gøres til genstand for kontradiktorisk behandling forud for, at den søges anerkendt og begæres fuldbyrdet i medfør af konventionen af 27. september 1968.

(jf. præmis 44, 46, 50 og 52 samt domskonkl. 2)

3. For at beslutningen fra en ret i en kontraherende stat om at oprette en ansvarsbegrænsningsfond som omhandlet i den internationale konvention af 10. oktober 1957 om begrænsning af rederes ansvar kan anerkendes i henhold til konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, skal det indledende processkrift i sagen om oprettelse af en sådan fond være forkyndt eller meddelt forskriftsmæssigt og i god tid for kreditor, selv når denne har appelleret denne beslutning med påstand om, at den ret, der har truffet beslutningen, savner kompetence.

Når nævnte beslutning under hensyn til enkelthederne ved de nationale bestemmelser, der finder anvendelse, må anses for at svare til det indledende processkrift i sagen, kan den ikke – selv om der ikke er sket forudgående forkyndelse for kreditor – nægtes anerkendt i en anden kontraherende stat i medfør af artikel 27, nr. 2, i konventionen af 27. september 1968, såfremt beslutningen selv er blevet forkyndt eller meddelt forskriftsmæssigt og i god tid for sagsøgte.

Det tilkommer retten i fuldbyrdelsesstaten at tage stilling til, om forkyndelsen af det indledende processkrift i sagen ved anbefalet skrivelse i forbindelse med en procedure med henblik på oprettelse af en sådan fond, som er forskriftsmæssig i henhold til lovgivningen i domsstaten og konventionen af 15. november 1965 om forkyndelse i udlandet af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål, var forskriftsmæssig og blev foretaget i så god tid, at sagsøgte har kunnet varetage sine interesser under sagen.

(jf. præmis 58-62 og domskonkl. 3)