RETTENS DOM (Femte Afdeling)

21. september 2004

Sag T-325/02

Michel Soubies

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd – genansættelse af en tjenestemand i lønklasse A3 som konsulent (personlig udnævnelse) – omstrukturering af Generalsekretariatet – sammenhæng mellem lønklasse og stilling«

Fuldstændig gengivelse på fransk II - 0000

Angående: Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 26. november 2001 om at genansætte sagsøgeren som konsulent (personlig udnævnelse) i lønklasse A3 ved den administrative enhed »Institutionelle Spørgsmål« i »Forward Studies Unit« (»Analyse- og Prognosegruppen«) i Generalsekretariatet.

Udfald: Frifindelse. Hver part bærer sine egne omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemænd – søgsmål – anbringender – utilstrækkelig begrundelse – afgørelse ex officio

2. Tjenestemænd – organisering af tjenestegrenene – personalets indplacering – administrationens skøn – rækkevidde – domstolsprøvelse – grænser

(Tjenestemandsvedtægten, art. 7)

3. Tjenestemænd – omstrukturering af tjenestegrenene – genansættelse – overholdelse af stillingernes ækvivalens – rækkevidde

(Tjenestemandsvedtægten, art. 7, stk. 1)

1. Fællesskabets retsinstanser skal af egen drift undersøge, om en institution har opfyldt pligten til at begrunde den anfægtede afgørelse. Denne undersøgelse kan foretages på et hvilket som helst stadium af retssagen, idet en sagsøger ikke kan fortabe retten til at fremsætte dette anbringende, blot fordi det ikke er fremsat i klagen.

(jf. præmis 30)

Henvisning til: Retten, 14. juli 1994, sag T-534/93, Grynberg og Hall mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 183, og II, s. 595, præmis 59.

2. Institutionerne har et vidt skøn ved organiseringen af deres tjenestegrene, alt efter de opgaver, som er overdraget dem, og – under hensyntagen til disse opgaver – ved placeringen af det personale, som de har til rådighed, dog på den betingelse, at denne placering sker med respekt af overensstemmelsen mellem stilling og lønklasse. Når henses til institutionernes skøn ved vurderingen af tjenestens interesse, må Rettens kontrol derfor begrænses til spørgsmålet om, hvorvidt ansættelsesmyndigheden har overskredet grænserne for dette skøn og ikke har udøvet dette på klart fejlagtig måde.

(jf. præmis 50)

Henvisning til: Retten, 6. marts 2001, sag T-100/00, Campoli mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 71, og II, s. 347, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis; Retten, 16. april 2002, sag T-51/01, Fronia mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 43, og II, s. 187, præmis 40.

3. Reglen om, at lønklasse og stilling skal svare til hinanden, indebærer i tilfælde af en ændring af tjenestemandens arbejdsområder ikke en sammenligning mellem hans nuværende og tidligere arbejdsområder, men mellem hans nuværende arbejdsområder og den lønklasse, han hierarkisk er indplaceret i.

Desuden udgør en foranstaltning til omstrukturering af tjenestegrenene, der blot giver anledning til en ændring eller endog en formindskelse af en eller anden art af tjenestemandens arbejdsopgaver, ikke en tilsidesættelse af reglen om, at lønklasse og stilling skal svare til hinanden; det gør den kun, når tjenestemandens nye opgaver i det hele ligger klart under de opgaver, der svarer til hans lønklasse og stilling, når henses til beskaffenheden, betydningen og omfanget af disse opgaver.

(jf. præmis 55 og 56)

Henvisning til: Domstolen, 23. marts 1988, sag 19/87, Hecq mod Kommissionen, Sml. s. 1681, præmis 7; Retten, 10. juli 1992, forenede sager T-59/91 og T-79/91, Eppe mod Kommissionen, Sml. II, s. 2061, præmis 49; Retten, 28. maj 1998, forenede sager T-78/96 og T-170/96, W mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 239, og II, s. 745, præmis 104; Fronia mod Kommissionen, præmis 53.