ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Eftersom en institution beslutter at afslå en begæring om aktindsigt i et dokument, bør den i princippet give en forklaring på spørgsmålet om, hvordan aktindsigt i dokumentet konkret og faktisk kunne være til skade for den interesse, som er beskyttet ved en undtagelse i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, som institutionen har påberåbt sig. Endvidere bør risikoen for en sådan skade med rimelighed kunne forventes og ikke kun være hypotetisk. Det forhold alene, at et dokument vedrører en interesse, der er beskyttet ved en undtagelse, kan ikke begrunde, at undtagelsen bringes i anvendelse.

Den pågældende institution kan dog basere sin beslutning på generelle formodninger, der gælder for visse kategorier af dokumenter, da sådanne generelle betragtninger må antages også at have gyldighed for begæringer om aktindsigt i dokumenter af tilsvarende karakter.

For at en generel formodning gyldigt kan gøres gældende over for den person, som har begæret aktindsigt på grundlag af forordning nr. 1049/2001, er det for det første nødvendigt, at de ønskede dokumenter tilhører den samme kategori af dokumenter eller er af samme karakter. Kriteriet er et kvalitativt i lige så høj grad som et kvantitativt kriterium, nemlig det forhold, at de ønskede dokumenter vedrører den samme proces, og ikke kun et kvantitativt kriterium, dvs. det større eller mindre omfang af dokumenter, der er omfattet af sagsøgerens begæringer om aktindsigt.

For det andet er anvendelsen af generelle formodninger i det væsentlige er begrundet i et absolut krav om at sikre, at de pågældende procedurer fungerer korrekt, og garantere, at deres formål ikke undergraves. Anerkendelse af en generel formodning kan således være baseret på, at aktindsigten i visse procedurer er uforenelig med disse procedurers vellykkede gennemførelse og risikoen for, at de undergraves, under forudsætning af at de generelle formodninger gør det muligt at bevare integriteten af forløbet af proceduren ved at begrænse en indblanding fra tredjepart. Anvendelsen af særlige regler fastsat ved en retsakt om en proces for en EU-institution, af hensyn til hvilken de ønskede dokumenter er udarbejdet, er et af kriterierne for at begrunde anerkendelsen af en generel formodning.

(jf. præmis 59, 63, 66, 67 og 75)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — fastlæggelse af den relevante kundekreds [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22 og 23)
5.

EF-varemærker — klagesag — klage over en afgørelse fra Harmoniseringskontorets indsigelsesafdeling — appelkammerets prøvelse — rækkevidde — faktiske omstændigheder og beviser til støtte for indsigelsen, som ikke er fremlagt inden for den fastsatte frist — hensyntagen — appelkammerets skønsbeføjelse — intet andet fastsat (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 76, stk. 2) (jf. præmis 48)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 15-18 og 39)
1)

Afgørelsen truffet den 16. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 837/2013-1) annulleres for så vidt angår afslaget på registrering af det ansøgte varemærke for »konserverede, frosne, tørrede og kogte frugter og grøntsager; mælkeprodukter«.
Rettens dom (Syvende Afdeling) af 15. oktober 2015 –

Promarc Technics mod KHIM – PIS (del af dør)

(Sag T-251/14)

»EF-design — ugyldighedssag — registreret EF-design, der gengiver en del af dør — tidligere internationalt design udgøres af et amerikansk patent — ugyldighedsgrund — manglende individuel karakter — andet helhedsindtryk foreligger ikke — bevis for offentliggørelse af det tidligere design — fagkredsene inden for den pågældende sektor — informeret bruger — designerens grad af frihed — artikel 6, artikel 7, stk. 1, og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002«

1. Retspleje — stævning — formkrav — kort fremstilling af søgsmålsgrundene [Rettens procesreglement (1991), art. 44, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 14 og 15)

2. EF-design — ugyldighedsgrunde — manglende individuel karakter — design, der ikke giver den informerede bruger et anderledes helhedsindtryk end det, det tidligere design giver — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 6/2002, 14. betragtning og art. 6, stk. 1, litra b), og stk. 2] (jf. præmis 38-40)

3. EF-design — ugyldighedsgrunde — manglende individuel karakter — design, der ikke giver den informerede bruger et anderledes helhedsindtryk end det, det tidligere design giver — informeret bruger — begreb [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 6, stk. 1, litra b), og art. 25, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 42 og 43)

4. EF-design — ugyldighedsgrunde — manglende individuel karakter — design, der ikke giver den informerede bruger et anderledes helhedsindtryk end det, det tidligere design giver — bedømmelseskriterier — designerens frihed [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 6, stk. 2, og art. 25, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 51 og 52)

5. EF-design — ugyldighedsgrunde — manglende individuel karakter — design, der ikke giver den informerede bruger et anderledes helhedsindtryk end det, det tidligere design giver — gengivelse af en del af døre [Rådets forordning nr. 6/2002, art. 6, stk. 1, litra b), og art. 25, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 55-58)

Angående

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. januar 2014 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1464/2012-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Petrycki i Sorys sp.j. (PIS) og Promarc Technics s.c. Tomasz Pokrywa, Rafał Natorski.

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
6.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — fastlæggelse af den relevante kundekreds — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 68)
3.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — fastlæggelse af den relevante kundekreds — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26)
5.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres — udelukkende hensyntagen til de EU-retlige bestemmelser — forudgående registrering af varemærket i visse medlemsstater eller i tredjelande — afgørelser, der ikke binder Unionens retsinstanser (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 36)
5.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker uden fornødent særpræg — varemærke, der er sammensat af flere bestanddele — den kompetente myndigheds mulighed for at foretage en undersøgelse af hver af varemærkets bestanddele — hensyntagen til den relevante kundekreds’ helhedsindtryk af sammensætningen nødvendig [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 37)
3.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 42-45)
2.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 22)
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 16. december 2015 – Sverige mod Kommissionen

(Sag T-521/14)

»Forordning (EF) nr. 528/2012 — biocidholdige produkter — passivitetssøgsmål — undladelse af at vedtage delegerede retsakter vedrørende specifikke videnskabelige kriterier til bestemmelse af hormonforstyrrende — Kommissionens undladelse af at vedtage delegerede retsakter — pligt til at handle«

1. Passivitetssøgsmål — passivitet — begreb — undladelse af at handle — retsakt, som ikke giver medhold — udelukkelse (art. 265 TEUF) (jf. præmis 32, 33 og 75)

2. Passivitetssøgsmål — stillingtagen som omhandlet i artikel 265, stk. 2, TEUF inden anlæggelsen af søgsmålet — begreb — skrivelse, der bekræfter vurderingen af de spørgsmål, der er rejst i opfordringen til at handle — udelukkelse (art. 265, stk. 2, TEUF) (jf. præmis 38, 40, 42-44 og 46)

3. Passivitetssøgsmål — medlemsstater eller institutioner — undladelser, der kan være genstand for søgsmål — undladelse af at vedtage delegerede retsakter vedrørende specifikke videnskabelige kriterier til bestemmelse af hormonforstyrrende egenskaber — formaliteten (art. 265 TEUF; Europa-Parlamentet og Rådets forordning nr. 528/2012, art. 5, stk. 3, første afsnit) (jf. præmis 50, 53, 57, 58 og 70)

Sagens genstand

Påstand om at det fastslås, at Kommissionen ulovligt har undladt at vedtage delegerede retsakter vedrørende videnskabelige kriterier til bestemmelse af hormonforstyrrende egenskaber.

Konklusion

1) Europa-Kommissionen har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 5, stk. 3, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter, idet den har undladt at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår specifikke videnskabelige kriterier til bestemmelse af hormonforstyrrende egenskaber.

2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Kongeriget Sveriges omkostninger.
5.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — bedømmelse af, om et tegn er egnet til at kunne registreres — udelukkende hensyntagen til de unionsretlige bestemmelser — forudgående registrering af varemærket i visse medlemsstater eller i tredjelande — afgørelser, der ikke binder Unionens retsinstanser (Rådets forordning nr. 207/2009) (jf. præmis 36)
5.

EF-varemærker — klagesag — klage over en afgørelse fra Harmoniseringskontorets indsigelsesafdeling — appelkammerets prøvelse — rækkevidde — faktiske omstændigheder og beviser til støtte for indsigelsen, som ikke er fremlagt inden for den fastsatte frist — hensyntagen — appelkammerets skønsbeføjelse (Rådets forordning nr. 207/2009, art. 42, stk. 2, og 76, stk. 2) (jf. præmis 69 og 70)
3.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, der udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan betegne en vares eller en tjenesteydelses egenskaber — vurdering af, om et tegn er beskrivende — kriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 19 og 23)
2.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — vurdering af risikoen for forveksling — kundekredsens opmærksomhedsniveau [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. litra 1, b)] (jf. præmis 17 og 23-25)
1.

Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde — restriktive foranstaltninger over for Iran — indefrysning af midler, der tilhører personer, enheder eller organer, som medvirker til eller støtter den nukleare spredning — afgørelse truffet under omstændigheder, som er den pågældende bekendt, og som gør det muligt for vedkommende at forstå, hvilke konsekvenser den trufne foranstaltning har for denne — kortfattet begrundelse tilladt (art. 296 TEUF; Rådets afgørelse 2010/413/FUSP og 2012/635/FUSP; Rådets forordning nr. 267/2012 og nr. 945/2012) (jf. præmis 29-34 og 38)
4.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 25 og 26)
1)

Artikel 1 i Rådets afgørelse 2014/222/FUSP af 16. april 2014 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og artikel 1 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 397/2014 af 16. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran annulleres, for så vidt som de vedrører North Drilling Co.
Det følger af artikel 118s, stk. 1, i forordning nr. 491/2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1234/2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (»fusionsmarkedsordningen«), at de beskyttede vinbetegnelser i overensstemmelse med navnlig artikel 51 og 54 i forordning nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin beskyttes automatisk i henhold til den sidstnævnte forordning, og at Kommissionen opfører dem i det i forordning nr. 491/2009’s artikel 118n omhandlede register, dvs. i E-Bacchus-databasen. Det følger af denne automatiske beskyttelse af vinbetegnelser, der allerede er beskyttet i henhold til forordning nr. 1493/1999, at registreringen i E-Bacchus-databasen ikke er obligatorisk, for at de nævnte vinbetegnelser er beskyttet i Unionen, idet denne registrering blot er en følge af den automatiske overførsel af en allerede eksisterende beskyttelse fra en lovgivningsordning til en anden og ikke en betingelse for denne beskyttelse.

Imidlertid indebar denne »automatiske« beskyttelse ikke nødvendigvis – selv om den hvilede direkte på den relevante nationale lovgivning – at Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i medfør af forordning nr. 491/2009 var forpligtet til at overholde bestemmelserne i den nævnte lovgivning eller de betingelser for beskyttelse, der var fastsat ved denne. Formuleringerne »beskyttede oprindelsesbetegnelser« og »beskyttede geografiske betegnelser«, der fremgår af artikel 118m, stk. 1 og 2, i forordning nr. 491/2009, udgør nemlig blot en gentagelse af de formuleringer, der er anvendt i samme forordnings artikel 118n, der begrænser sig til at henvise til de oprindelsesbetegnelser og de geografiske betegnelser, der er opregnet i E-Bacchus-databasen, herunder dem, der hidrører fra national lovgivning, uden dog at fastsætte, at de betingelser for beskyttelse, der er blevet indført ved de relevante regler i den nævnte lovgivning, skal anvendes.

I overensstemmelse med ånden og ordningen i den enkelte lovgivningsmæssige ramme for den fælles landbrugspolitik (første betragtning til forordning nr. 491/2009) er de præcise betingelser og omfanget af denne beskyttelse for så vidt angår anvendelsesområdet for forordning nr. 491/2009 derimod blevet fastsat udelukkende i samme forordnings artikel 118m, stk. 1 og 2. Denne artikel regulerer ensartet og udtømmende både tilladelsen og grænserne og forbuddet mod kommerciel anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er beskyttede ved EU-retten, således at appelkammeret ikke har anledning til at anvende de betingelser for beskyttelse, der særligt er opstillet i de relevante regler i den nationale lovgivning, som lå til grund for registreringen af oprindelsesbetegnelserne og de geografiske betegnelser i E-Bacchus-databasen.

(jf. præmis 37, 38 og 41)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — ordmærkerne Nordschleife og Management by Nordschleife [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 19-21, 48, 76 og 77)
11.

Landbrug — EUGFL — afslutning af regnskaber — periode, der kan være genstand for en finansiel korrektion — periode forud for tidspunktet for den skriftlige meddelelse af resultaterne af kontrollen — lovlig — betingelser — den berørte medlemsstats mulighed for at afhjælpe de konstaterede uregelmæssigheder — Kommissionens ret til at tage hensyn til perioder vedrørende afsluttede høstår, der ikke er omfattet af kontrollen, og som ikke kan være genstand for berigtigelse — foreligger ikke (Kommissionens forordning nr. 1663/95, art. 8, og nr. 885/2006, art. 11) (jf. præmis 166, 168 og 169)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 15-18 og 42)
1.

Annullationssøgsmål — søgsmålsinteresse — bedømmelse på tidspunktet for sagens anlæg — søgsmål anlagt til prøvelse af en retsakt om indførelse af restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren — ophævelse af den anfægtede retsakt under retssagen — erklæring om, at det er ufornødent at træffe afgørelse — ulovlighed — sagsøgerens interesse i at opnå anerkendelse af den anfægtede retsakts ulovlighed består fortsat (art. 263, TEUF, Rådets afgørelse 2014/119/FUSP, som ændret ved afgørelse 2014/216/FUSP og 2015/364/FUSP, Rådets forordning nr. 208/2014, som ændret ved forordning nr. 381/2014 og 2015/357) (jf. præmis 25-30)
1.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 19 og 20)
4.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — bedømmelseskriterier [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 49-51 og 101)
Hvad angår et søgsmål med påstand om annullation af retsakter fra Rådet, hvorved sagsøgerens navn blev opført på listen over personer, der var omfattet af de restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine, kan den omstændighed, at disse retsakter ikke længere er i kraft på tidspunktet for retsafgørelsen, idet de er blevet ændret for så vidt angår sagsøgeren, ikke sidestilles med Rettens eventuelle annullation af de oprindeligt vedtagne retsakter, idet den pågældende ændring ikke er en anerkendelse af de omhandlede retsakters ugyldighed. Sagsøgeren bevarer følgelig en søgsmålsinteresse, som udspringer af den omstændighed, at anerkendelsen af ulovligheden af de anfægtede retsakter kan lægges til grund for en efterfølgende sag med påstand om erstatning for skade lidt som følge af disse retsakter i den periode, hvor disse fandt anvendelse.

Under et annullationssøgsmål skal sagsøgerens søgsmålsinteresse bestå indtil retsafgørelsen, idet det i modsat fald findes ufornødent at træffe afgørelse, hvilket forudsætter, at søgsmålet med sit resultat kan bibringe parten en fordel.

Selv om Rådet har en vid skønsbeføjelse for så vidt angår de generelle kriterier, der skal tages i betragtning med henblik på vedtagelsen af restriktive foranstaltninger, indebærer den effektive domstolsprøvelse, som er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, at Unionens retsinstanser i forbindelse med prøvelsen af, om begrundelsen for afgørelsen om at opføre eller fastholde en bestemt persons navn på en liste over personer, der er genstand for restriktive foranstaltninger, er lovlig, skal sikre sig, at denne afgørelse, hvis rækkevidde er individuel for denne person, er baseret på et tilstrækkeligt solidt faktisk grundlag. Dette indebærer en efterprøvelse af de faktiske omstændigheder, der indgår i begrundelsen for nævnte afgørelse, og domstolsprøvelsen skal således ikke begrænses til en vurdering af, om den anførte begrundelse er sandsynlig i abstrakt forstand, men skal indebære en stillingtagen til, om der er belæg for disse grunde, eller i det mindste én af dem, som i sig selv anses for at kunne begrunde nævnte afgørelse på en tilstrækkelig præcis og konkret måde.

I denne forbindelse forholder det sig således, at for at opføre navnet på en person på listen over personer, der er genstand for de restriktive foranstaltninger, med den begrundelse, at han er identificeret som værende ansvarlig for underslæb med statslige midler, skal Rådet råde over et solidt faktuelt grundlag, nemlig oplysninger vedrørende de faktiske omstændigheder eller den særlige adfærd, som denne person blev foreholdt.

Det er i øvrigt EU’s kompetente myndighed, som i tilfælde, hvor den begrundelse, der foreholdes den berørte person, bestrides, skal godtgøre, at den er velbegrundet, og ikke sidstnævnte, der skal føre bevis for, at begrundelsen ikke er velbegrundet.

(jf. præmis 43, 54 og 56)
2.

EF-varemærker — definition og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art — risiko for forveksling med det ældre varemærke — hensyntagen til de objektive vilkår for markedsføring [Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 1, litra b)] (jf. præmis 26)