DOMSTOLENS DOM (FOERSTE AFDELING) AF 30 JUNI 1983. - BERNHARD SCHLOH MOD RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - TJENESTEMAEND - UDNAEVNELSE TIL A 2. - SAG 85/82.



Samling af Afgørelser 1983 side 02105



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . Tjenestemaend _ soegsmaal _ soegsmaalskompetence _ anbringende om retlige mangler ved et stillingsopslag ; manglerne ikke til skade for sagsoegeren _ afvisning

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 91 )

2 . Tjenestemaend _ ansaettelse _ saerlig ansaettelsesprocedure _ sondring mellem interne ansoegere og ansoegere fra andre institutioner _ ingen sondring _ ansaettelseskriterier

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 27 og art . 29 , stk . 2 )

3 . Tjenestemaend _ ansaettelse _ kriterier _ geografisk ligevaegt _ tjenestens interesse _ ansoegernes personlige kvalifikationer _ afstemning af forskellige kriterier

( Tjenestemandsvedtaegten , art . 7 og 27 )

Sammendrag

1 . Selv om institutionernes forpligtelse til at foelge bestemmelserne om ansaettelse af tjenestemaend afspejler en almen interesse , har en tjenestemand dog ikke kompetence til at handle i lovens eller institutionernes interesse og kan ikke til stoette for et annullationssoegsmaal vedroerende en udnaevnelse goere andre end sine egne indsigelser gaeldende .

Et af en tjenestemand i den sagsoegte institution fremsat anbringende om , at en ledig stilling ikke er blevet meddelt personalet i andre faellesskabsinstitutioner end den sagsoegte institution , maa foelgelig afvises , da denne undladelse ikke er til skade for sagsoegeren .

2.Et stillingsopslag med hjemmel i vedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , regulerer hele ansaettelsesproceduren uden at skelne mellem interne ansoegere og ansoegere fra andre institutioner .

Denne procedure staar aaben for et stort antal ansoegere og forudsaetter en forudgaaende sammenligning af de forskellige ansoegere ud fra betingelserne i stillingsopslaget og principperne i vedtaegtens artikel 27 .

3.Sammenholdt med vedtaegtens artikel 7 fastslaar artikel 27 med hensyn til ansaettelse , forfremmelse og placering af tjenestemaend , at alle faellesskabsinstitutioner dels skal tage hensyn til tjenestens interesser , og ikke til statsborgerskab , dels skal sikre en udvaelgelse paa et saa bredt geografisk grundlag som muligt blandt statsborgere i Faellesskabernes medlemsstater .

Institutionen afstemmer disse krav indbyrdes , naar den i tilfaelde , hvor de forskellige ansoegeres kvalifikationsbe viser stort set maa ligestilles , anvender statsborgerskabet som udslaggivende faktor for at opretholde eller genskabe en geografisk ligevaegt . I alle andre tilfaelde maa behovet for at boede paa en geografisk uligevaegt imidlertid vige for tjenestens krav og vurderingen af ansoegernes personlige kvalifikationer .

Ansaettelsesmyndigheden kan saaledes retmaessigt lade statsborgerskabet vaere udslaggivende , dog paa betingelse af , at den i forvejen og paa grundlag af en sammenlignende proevelse har fastslaaet , at ansoegernes kvalifikationer i alt vaesentligt er de samme .

Dommens præmisser

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 10 . marts 1982 , har tjenestemand i loenklasse A 3 ved Raadet for De europaeiske Faellesskaber , Bernhard Schloh , anlagt sag med paastand om annullation : a ) af det afslag paa hans ansoegning om stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A , direktorat III ), som han modtog den 31 . juli 1981 , b ) af afgoerelsen af 11 . september 1981 om udnaevnelse af J . J . Kasel til den naevnte stilling , og c ) af afslaget paa hans klage af 12 . oktober 1981 , som han modtog ved skrivelser af 18 . december 1981 og 15 . februar 1982 .

2 Raadets tjenestemaend blev underrettet om den paagaeldende ledige stilling , der var nyoprettet , ved meddelelse nr . 83/81 F af 17 . juni 1981 fra generaldirektoeren for administrationen . Meddelelsen blev senere aendret ved to »corrigenda« , nemlig henholdsvis meddelelse nr . 86/81 F af 2 . juli 1981 , der udvidede adgangen til at indgive ansoegninger til ansatte i loenklasse A 3 , og meddelelse nr . 94/81 F af 6 . juli 1981 , der udsatte ansoegningsfristen fra den 8 . til den 22 . juli 1981 .

3 Ifoelge Raadet oplysninger under sagen blev de paagaeldende meddelelser fremsendt til administrationscheferne for de andre faellesskabsinstitutioner , men uden anmodning om at bringe dem til tjenestemaendenes kundskab . Under alle omstaendigheder maa det anses for godtgjort , at en formel udsendelse af meddelelse om overflytning mellem institutioner ikke har fundet sted i sagen .

4 Sagsoegeren , 16 andre tjenestemaend ved Raadet i loenklasse A 3 _ herunder en luxembourgsk tjenestemand ved navn Feipel _ samt J . J . Kasel , der var midlertidigt ansat i loenklasse A 3 ved Kommissionen , indgav ansoegning inden for den fastsatte frist . En ansoegning blev indgivet efter fristens udloeb af en anden tjenestemand ved Raadet . Raadets generalsekretaer forkastede som ansaettelsesmyndighed alle ansoegningerne fra Raadets tjenestemaend ved skrivelser af 31 . juli 1981 .

5 Skrivelserne til de ikke-luxembourgske ansoegere var enslydende og indeholdt foelgende begrundelse af afslagene :

» . . . Ved stillingens besaettelse er det saaledes noedvendigt at tage hensyn til ikke alene de for denne ledende stilling noedvendige fagkundskaber og erhvervserfaringer , men ogsaa opretholdelsen af den geografiske balance« .

I skrivelsen til den luxembourgske tjenestemand , Feipel , indeholdt afslaget derimod foelgende begrundelse :

» . . . Ved besaettelsen af denne stilling er der taget hensyn til dels en passende geografisk balance , dels de saerlige kundskaber og erhvervserfaringer , som denne lederstilling kraever . Ud fra Deres baggrund er det min vurdering , at Deres saerlige kundskaber og erfaringer ikke svarer til den naevnte lederstillings krav« .

6 Ansoegeren Feipel havde vedlagt sin ansoegning en »forklarende note« , hvori han bebrejdede Raadet , at det havde forbeholdt den nyoprettede stilling for en luxembourgsk tjenestemand , hvis navn allerede var kendt . Indsigelsen havde foelgende ordlyd :

»Ligesom mine oevrige A3-kolleger indsender jeg hermed ansoegning uden at goere mig nogen forhaabninger og alene med det formaal , at man ikke senere skal kunne haevde , at man paa grund af manglende ansoegere fra generalsekretariatet har vaeret tvunget til at tage en person udefra .

Jeg , saavel som alle mine A3-kolleger , er fuldt ud bekendt med , at den ved meddelelsen opslaaede »ledige« stilling vil blive besat med en luxembourgsk tjenestemand , som bliver »indplantet« udefra . Man kender den paagaeldendes navn , curriculum vitae og nuvaerende stilling . Jeg vil ikke fremsaette bemaerkninger om hans alder eller kvalifikationer i almindelighed , men dog anfoere en enkelt ting , nemlig at han aldrig i loebet af sin korte karriere har beskaeftiget sig med budgetproblemer!«

7 Tre dage foer afsendelsen af afslaget paa ansoegningerne fra tjenestemaendene , indeholdt Agence Europe ' s nyhedsbulletin for den 27 . - 28 . juli foelgende oplysning :

» . . . Vicekabinetchef J . J . Kasel vil i oevrigt forlade Kommissionens tjeneste i september for at tiltraede en stilling som direktoer i Raadets sekretariat« .

8 Ved afgoerelse nr . 817/81 af 11 . september 1981 , truffet i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , udnaevnte ansaettelsesmyndigheden til den ledige stilling den 35-aarige luxembourgske statsborger J . J . Kasel , som siden den 6 . januar 1981 havde vaeret ansat ved Kommissionen som midlertidigt ansat i loenklasse A 3 og med stilling som vicekabinetschef hos Kommissionens praesident . Det er under den mundtlige forhandling oplyst , at Kasel den 13 . juli 1981 havde indgivet en ansoegning , der var dateret den 9 . juli . Ansoegningen havde form af en skrivelse , som var stilet direkte til generalsekretaeren .

9 Efter Kasel ' s udnaevnelse og efter at have modtaget afslag paa deres ansoegninger indgav sagsoegeren og elleve andre tjenestemaend den 15 . oktober 1981 individuelle klager i medfoer af vedtaegtens artikel 90 , stk . 2 . Sagsoegeren gjorde i sin klage navnlig gaeldende , at udnaevnelsen af Kasel kun var et udslag af politisk »kompensations«-aftaler , der skulle vaere indgaaet under Raadets 655 . samling den 15 . og 16 . september 1980 i forbindelse med den luxembourgske generalsekretaers tilbagetraeden . Klagerne blev afvist ved enslydende afgoerelser truffet af ansaettelsesmyndigheden den 18 . december 1981 . Afgoerelserne havde foelgende ordlyd :

»Deres klage af 15 . oktober 1981 har vaeret genstand for min fulde opmaerksomhed . Efter grundig , fornyet overvejelse ser jeg mig ikke i stand til at aendre min tidligere afgoerelse , der er truffet under udoevelse af den vide skoensfrihed og betydelige handlefrihed , der tilkommer ansaettelsemyndigheden . Den anvendte fremgangsmaade er i oevrigt i overensstemmelse med den , der i de fleste tilfaelde er blevet fulgt af Raadet ved udnaevnelser til loenklasserne A 1 og A 2« .

10 Disse skrivelser fremkaldte ifoelge sagsoegeren staerke protester , navnlig for saa vidt angaar sidste saetning , der ikke var i overensstemmelse med kendsgerningerne , eftersom besaettelse af A2-stillinger gennem forfremmelse eller intern ansaettelse var hovedreglen ved Raadets generalsekretariat . Dette var baggrunden for , at der den 5 . februar 1982 fandt en droeftelse sted mellem ansaettelsesmyndigheden og de paagaeldende tjenestemaend . Den 15 . februar sendte generalsekretaeren de paagaeldende tjenestemaend en skrivelse , der bl.a . indeholdt foelgende udtalelser :

» . . . jeg kan meddele Dem , at den sidste saetning i min skrivelse kun var en kommentar til afgoerelsen i den foerste saetning og foelgelig ikke et egentligt led i denne afgoerelse . Den kan saaledes anses som uskrevet .

Jeg kan forsikre Dem om , at jeg for fremtiden , jfr . min redegoerelse af 5 . februar , i min embedsperiode som generalserketaer ikke har til hensigt at fravige de procedurer , der skal foelges ved udnaevelse af tjenestemaend til loenklasse A 2« .

11 For saa vidt angaar gennemfoerelsen af ansaettelsesproceduren paa grundlag af stillingsopslaget , skal det bemaerkes , at Raadet ved skrivelse af 31 . januar 1983 paa Domstolens anmodning har fremlagt akterne vedroerende ansoegerne bilagt en skrivelse fra generalsekretaeren af samme dato med foelgende ordlyd :

»The candidatures of the 17 internal candidates who had applied within the fixed time-limit were examined at a meeting on 15 July 1981 in which participated _ besides me _ the Director-General for Administration , the Director responsible for staff matters and the Head of the Private Office .

A similar examination of an internal candidate who had applied after the fixed time-limit took place on 24 July 1981 .

On the basis of the above-mentioned comparative examinations , I decided that none of the candidates should be appointed .

After this date no further candidature for the post in question was received .

My decision was communicated in writing to the Director-General for Administration on 24 July 1981.«

12 Dette er baggrunden for den af Bernard Schloh anlagte sag , hvorunder han til stoette for sin paastand har paaberaabt sig foelgende anbringender :

1 ) Da Raadet ikke har givet meddelelse om den ledige stilling til personalet ved de andre faellesskabsinstitutioner , forligger der en tilse ; desaettelse af vedtaegtens artikel 29 , stk . 1 , litra c ), og artikel 4 , stk . 3 .

2)Raadet har tillige tilsidesat vedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , ved at have udnaevnt en person , som ikke tilhoerte faellesskabsinstitutionerne , og som heller ikke var i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer til den ledige stilling , eller i hvert fald var mindre kvalificeret end de »interne« ansoegere .

3)Desuden har Raadet tilsidesat vedtaegtens artikel 27 , idet den paagaeldende stilling blev forbeholdt en statsborger fra en bestemt medlemsstat ; ansaettelsesmyndigheden har ligeledes gjort sig skyldig i magtfordrejning ved at have forbeholdt stillingen for en bestemt person , allerede inden ansaettelsesproceduren var indledt .

4)Raadet har endelig tilsidesat vedtaegtens artikel 25 , stk . 2 , idet afslaget paa sagsoegerens klage ikke er tilstraekkeligt begrundet .

Foerste anbringendes admittering

13 Raadet har rejst afvisningsindsigelse vedroerende det foerste anbringende , idet det har gjort gaeldende , at sagsoegeren savner retlig interesse i at goere gaeldende , at den ledige stilling ikke er blevet meddelt personalet i andre faellesskabsinstitutioner end Raadet , da denne undladelse ikke er til skade for sagsoegeren .

14 Indsigelsen maa anses for berettiget . Selv om institutionernes forpligtelse til at foelge ansaettelsesbestemmelserne afspejler en almen interesse , saaledes som sagsoegeren har gjort gaeldende , har han dog ikke kompetence til at handle i lovens eller institutionernes interesse og kan ikke til stoette for et annullationssoegsmaal vedroerende en udnaevnelse goere andre end sine egne indsigelser gaeldende . Anbringendet maa foelgelig afvises .

De oevrige anbringender

15 Sagsoegerens andet anbringende gaar ud paa , at en anvendelse af undtagelsesproceduren i vedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , ved udnaevnelser til loenklasse A 2 og A 1 indebaerer , at naar en person , som ikke tilhoerer faellesskabsinstitutionerne , udnaevnes efter en anden procedure end udvaelgelsesproeve , skal vedkommende mindst have kvalifikationer svarende til allerede ansatte tjenestemaend , der kan forfremmes til den paagaeldende stilling . Raadet haevdes ikke at have fulgt disse regler , da den ansatte person kom »udefra« , da han ikke havde tjenestemandsstatus , og da han ikke var i besiddelse af de kraevede kvalifikationer , saaledes som disse var fastsat i stillingsopslaget og stiltiende anerkendt af ansaettelsesmyndigheden i de skriftlige afslag til de »interne« ansoegere . J . J . Kasel ' s manglende kvalifikationer haevdes at fremgaa af hans curriculum vitae , som Raadets administration har offentliggjort .

16 Sagsoegrens tredje anbringende er snaevert forbundet med det andet anbringende og gaar for det foerste ud paa , at der foreligger tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 27 , navnlig sidste stykke , derved at ansaettelsesmyndigheden paa forhaand har forbeholdt den ledige stilling for en statsborger fra en bestemt medlemsstat , nemlig Luxembourg . Det skulle vaere med henblik paa den »kompensation« , som var blevet lovet storhertugdoemmets repraesentant under Raadets samling den 15 . og 16 . september 1980 , at den nyoprettede stilling blev forbeholdt J . J . Kasel . Selv om det er rigtigt _ anfoerer sagsoegeren _ at det foelger af vedtaegtens artikel 27 , stk . 1 , at der ved ansaettelsen af tjenestemaend i videst muligt omfang ogsaa skal sikres en geografisk ligevaegt mellem medlemsstaternes statsborgere , og at oensket om en »kompensation« til Luxembourg for tabet af en direktoerpost i Raadets sekretariat paa sin vis kunne vaere berettiget , bestemmes det dog i artikel 27 , stk . 3 , at ingen stilling kan forbeholdes borgere fra en bestemt medlemsstat . I den foreliggende sag har ansaettelsesmyndigheden forbeholdt den nyoprettede stilling for en luxembourgsk statsborger , endog foer ansaettelsesproceduren vedroerende stillingen var indledt . Sagsoegeren har dernaest vedroerende artikel 27 , stk . 1 , gjort gaeldende , at den geografiske faktor efter Domstolens faste praksis kun kan goere udslaget i tilfaelde , hvor ansoegerne klart er lige velkvalificerede . Dette var ikke tilfaeldet i den foreliggende sag , da J . J . Kasel var mindre kvalificeret end de »interne« ansoegere , hvortil kom , at ansaettelsesproceduren var blevet ivaerksat i henhold til vedtaegtens artikel 29 , stk . 1 , saaledes at J . J . Kasel ikke kunne vaere ansoeger paa dette stadium , da han ikke var tjenestemand .

17 Sagsoegeren har for det andet gjort gaeldende , at ansaettelsesmyndigheden ikke alene forbeholdt den ledige stilling for en luxembourgsk statsborger , men at stillingen , allerede inden ansaettelsesproceduren var ivaerksat , var tiltaenkt en bestemt person , nemlig J . J . Kasel , uden at dennes evner og kvalifikationer var blevet bedoemt . Ansaettelsesmyndigheden haevdes herved at have gjort sig skyldig i magtfordrejning . Til stoette herfor har sagsoegeren opstillet en raekke indicier , som han finder er baade samstemmende og relevante , og som han mener beviser den paastaaede retsstridighed .

18 Raadet har paa sin side for det foerste gjort gaeldende , at J . J . Kasel paa ingen maade savnede de for stillingen noedvendige kvalifikationer , men tvaertimod i kraft af sine akademiske grader og erfaringer indvundet i tidligere ansaettelser ville vaere saerlig egnet til at beklaede den . Raadet har desuden gjort gaeldende , at J . J . Kasel paa udnaevnelsestidspunktet i flere maaneder havde vaeret midlertidigt ansat ved Kommissionen i loenklasse A 3 og foelgelig ikke kunne anses som en ansoeger »udefra« i forhold til faellesskabsinstitutionerne .

19 Raadet har for det andet gjort gaeldende , at en udnaevnelse til loenklasse A 2 paa grundlag af vedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , som sket i sagen , ikke kraever saerlige faglige kvalifikationer , men »evne til at lede , foretage syntese og holde kontakt paa meget hoejt niveau« . Raadet har yderligere paaberaabt sig den vide skoensfrihed , som ansaettelsesmyndigheden raader over med hensyn til tjenestens krav og ansoegeres kvalifikationer og evner , navnlig ved ansaettelse af tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 .

20 For saa vidt angaar den paaberaabte overtraedelse af vedtaegtens artikel 27 , stk . 3 , har Raadet gjort gaeldende , at luxembourgske statsborgere paa udnaevnelses tidspunktet ikke var tilstraekkeligt repraesenteret i kategori A ved Raadet , og at det saaledes ikke kan haevdes at have optraadt partisk derved , at beslutningen om at udnaevne J . J . Kasel tog hensyn til afgoerelser truffet af Raadet den 15 . og 16 . september 1980 under dets 655 . samling . Raadet har i denne forbindelse henvist til Domstolens praksis vedroerende den afgoerende rolle , som nationaliteten kan spille for at sikre en geografisk balance i en situation med lige velegnede ansoegere . Raadet har gentaget , at Kasel besad alle fornoedne kvalifikationer , og har endelig gjort gaeldende , at det alene tilkommer ansaettelsesmyndigheden at vurdere , hvorvidt ansoegerne er lige egnede . Raadet har til stoette herfor gjort gaeldende , at de naevnte skriftlige afslag til de ansoegende tjenestemaend fra institutionen ikke blot henviste til den geografiske balance , men ligeledes til ansoegernes kundskaber og erhvervserfaringer , samt til , at hensynet til det foerstnaevnte element var sekundaert . Endelig har Raadet anfoert , at afslaget paa ansoegningen fra en luxembourgsk A 3-tjenestemand ved Raadet viser , at sagsoegerens standpunkt er grundloest . Det faktiske forhold var , ifoelge Raadet , at alle »interne« ansoegere fik afslag paa deres ansoegning paa grund af deres utilstraekkelige kvalifikationer .

21 For saa vidt angaar anbringendet om magtfordrejning , har Raadet efter en detaljeret gennemgang af de af sagsoegeren paaberaabte indicier gjort gaeldende , at de hverken er relevante eller tilstraekkelige , og har i oevrigt paaberaabt sig den vide skoensbefoejelse , som er tillagt ansaettelsesmyndigheden paa dette omraade .

22 Inden der tages stilling til den af parterne fremfoerte argumentation , skal det foerst fastslaas , hvorledes den af Raadt i sagen anvendte ansaettelsesprocedure med henblik paa besaettelse af den ledige stilling som direktoer for budgettet og vedtaegten ( loenklasse A 2 ), retligt skal bedoemmes .

23 I vedtaegtens artikel 29 , stk . 1 , bestemmes det , at ansaettelsesmyndigheden ved besaettelse af ledige stillinger i en institution foerst skal undersoege : a ) mulighederne for forfremmelse og forflyttelse inden for institutionen , b ) mulighederne for gennemfoerelse af udvaelgelsesproever inden for institutionen , og c ) ansoegninger om overflyttelse , indgivet af tjenestemaend i andre af de tre Faellesskabers institutioner , og derpaa gennemfoere en udvaelgelsesprocedure baseret enten paa kvalifikationsbeviser , paa proever , eller paa baade kvalifikationsbeviser og proever . I artiklens andet stykke bestemmes det , at en anden fremgangsmaade end udvaelgelsesprocedure kan tages i anvendelse af ansaettelsesmyndigheden ved ansaettelse af tjenestemaend i loenklasserne A 1 og A 2 , samt i saerlige tilfaelde ved ansaettelse i stillinger , der kraever specielle kvalifikationer .

24 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at ansaettelsesproceduren i den foreliggende sag i sin foerste fase , nemlig forfremmelse af tjenestemaend inden for institutionen , var stoettet paa artikel 29 , stk . 1 , litra a ), og i sin anden fase , nemlig ansaettelse uden udvaelgelsesproeve , var stoettet paa samme artikels stk . 2 . Raadet har derimod gjort gaeldende , at den anvendte procedure som stoettet paa vedtaegtens artikel 29 , stk . 2 , fraveg proceduren i henhold til artiklens foerste stykke , idet Raadet i forbindelse med den paagaeldende stilling ville inddrage ansoegere fra de oevrige institutioner .

25 Ved bedoemmelsen af den af ansaettelsesmyndigheden anvendte procedure for besaettelsen af den paagaeldende stilling , maa der tages hensyn til stillingsopslaget af 18 . juni 1981 . Dette opslag , hvis gyldighed ikke bestrides af sagsoegeren , og som alle ansoegere har henvist til i deres ansoegninger , udgoer den retsakt , som med hjemmel i vedtaegens artikel 29 , stk . 2 , regulerer hele den paagaeldende ansaettelsesprocedure uden at skelne mellem interne ansoegere og ansoegere fra andre institutioner . Denne procedure staar aaben for et stort antal ansoegere og forudsaetter en forudgaaende sammenligning af de forskellige ansoegere ud fra betingelserne i stillingsopslaget og principperne i vedtaegtens artikel 27 .

26 Sammenholdt med artikel 7 fastslaar artikel 27 med hensyn til ansaettelse , forfremmelse og placering af tjenestemaend , at alle faellesskabsinstitutioner dels skal tage hensyn til tjenestens interesser , og ikke til statsborgerskab , dels skal sikre en udvaelgelse paa et saa bredt geografisk grundlag som muligt blandt statsborgere i Faellesskabernes medlemsstater . Institutionen afstemmer disse krav indbyrdes , jfr . herved navnlig Domstolens dom af 6 . maj 1969 ( sag 17/68 , Reinarz , Sml . 1969 , s . 24 ), naar den i tilfaelde , hvor de forskellige ansoegeres kvalifikationsbeviser stort set maa ligestilles , anvender statsborgerskabet som udslaggivende faktor for at opretholde eller genskabe en geogra fisk ligevaegt . I alle andre tilfaelde maa behovet for at boede paa en geografisk uligevaegt imidlertid vige for tjenestens krav og vurderingen af ansoegernes personlige kvalifikationer . I den foreliggende sag kunne ansaettelsesmyndigheden saaledes retmaessigt lade statsborgerskabet vaere udslaggivende , dog paa betingelse af , at den i forvejen og paa grundlag af en sammenlignende proevelse havde fastslaaet , at ansoegernes kvalifikationer i alt vaesentligt var de samme .

27 Med henblik paa at faa konstateret , om denne betingelse er opfyldt , har Domstolen anmodet Raadet om at fremlaegge akterne vedroerende den sammenlignende proevelse af ansoegernes faglige kvalifikationer . Raadet her hertil svaret , at saadanne akter ikke findes , hvorpaa Domstolen har anmodet Raadet om at meddele tidspunktet for den sammenlignende proevelse af ansoegerne og alle andre forhold , som kan tjene til oplysning af de omstaendigheder , under hvilke ansaettelsesproceduren er blevet afviklet . Raadet har den 31 . januar 1983 fremsendt sine svar og de udbedte dokumenter , herunder den ovenfor omtalte skrivelse af 31 . januar 1983 fra Raadets generalsekretaer .

28 Paa baggrund af det anfoerte skal der foerst tages stilling til anbringendet vedroerende tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 27 , stk . 3 , hvorefter ingen stilling maa forbeholdes for statsborgere fra en bestemt medlemsstat .

29 Blandt de omstaendigheder , som er af betydning for bedoemmelsen af dette anbringende , er i foerste raekke forbindelsen mellem Raadets afgoerelse af 15 . og 16 . september 1980 og udnaevnelsen af J . J . Kasel til den paagaeldende stilling .

30 Denne forbindelse stoetter sig paa forhandlingerne i Raadet under dettes 655 . samling i forbindelse med udnaevnelsen af en dansker til ny generalsekretaer for Raadet , efter at den fungerende generalsekretaer , der var luxembourger , var blevet pensioneret . Det fremgaar af forhandlingsprotokollen , at Raadet efter at have konstateret , at den nye generalsekretaers nationalitet ikke maatte vaere til skade for den luxembourgske repraesentation i Raadets generalsekre tariat , anerkendte , at udnaevnelsen af den nye generalsekretaer medfoerte en yderligere regional uligevaegt i fordelingen af hoejere tjenestemandsstillinger i Raadets generalsekretariat , som med fornoeden hensyntagen til kvalifikationer »i videst muligt omfang snarest boer udlignes« . Sammenfaldet mellem en raekke omstaendigheder , saasom oprettelsen af en ny A2-stilling , udnaevnelsesmyndighedens bestraebelser for at besaette stillingen saa hurtigt som muligt og den af Raadet selv erkendte forbindelse mellem de beslutninger , der blev truffet under dets 655 . samling , og udnaevnelsen af J . J . Kasel , udgoer et indicium , der skal tages i betragtning ved vurderingen af sagsoegerens anbringende .

31 Et andet indicium for betydningen af den rolle , som Raadets beslutning har spillet ved udnaevnelsen af J . J . Kasel , fremgaar af generalsekretaerens skrivelse af 31 . juli 1981 , hvorved ansoegeren Feipel fik afslag paa sin ansoegning . Denne skrivelse indeholdt intet svar paa det bestemte klagepunkt , som var indeholdt i den skrivelse , der var vedlagt Feipel ' s ansoegning , nemlig at Raadet havde paataget sig en forpligtelse til at besaette den A2-stilling , der var opslaaet ledig , »ved indplantning udefra af en luxembourgsk tjenestemand« , hvis navn , curriculum vitae og nuvaerende stilling var kendt .

32 Sagsoegeren har i sin til Raadets generalsekretaer indgivne klage af 15 . oktober 1981 , der er vedlagt sagen , udtalt , at Luxembourgs udenrigsminister under den 655 . samling i Raadet stillede krav om og fik godkendt , at det skulle vaere en luxembourgsk tjenestemand i loenklasse A 2 , og klart tilkendegav , at der ikke kunne vaere tale om forfremmelse af en luxembourgsk tjenestemand i loenklasse A 3 , der allerede gjorde tjeneste ved Raadets generalsekretariat , men at der blev hentet en luxembourger udefra ( den saakaldte »indplantningsmetode« ). Sagsoegeren mente sig derfor berettiget til at antage , at regeringen for den paagaeldende medlemsstat og ansaettelsesmyndigheden paa forhaand var enedes om at udnaevne en bestemt person til en given stilling , allerede inden ansaettelsesmyndigheden havde ivaerksat ansaettelsesproceduren , der foelgelig maatte anses som ulovlig . Klagen blev afvist af ansaettelsesmyndigheden , uden at denne tog stilling til det udtrykkelige klagepunkt , at den nyoprettede A2-stilling var blevet forbeholdt en statsborger fra en bestemt stat .

33 Indicierne for den saerlige rolle , som J . J . Kasel ' s ansoegning har spillet , bekraeftes af uregelmaessighederne i forbindelse med den af generalsekretaeren fulgte ansaettelsesprocedure , saaledes som denne er beskrevet i generalsekretaerens ovennaevnte skrivelse af 31 . januar 1983 .

34 Det fremgaar af denne skrivelse , at ansoegningerne fra de sytten interne ansoegere , som havde indgivet ansoegning inden for den i stillingsopslaget fastsatte frist , blev gennemgaaet paa et moede , som fandt sted den 15 . juli 1981 , og i hvilket der _ foruden generalsekretaeren _ deltog generaldirektoeren for administrationen , personaledirektoeren og kabinetschefen . Endvidere hedder det , at en tilsvarende gennemgang blev foretaget den 24 . juli 1981 af ansoegningen fra den interne ansoeger ( dvs . ansoegningen fra Sacchettini ), der havde indgivet sin ansoegning efter fristens udloeb , og at generalsekretaeren paa grundlag af de naevnte sammenlignende undersoegelser besluttede , at ingen af disse ansoegere skulle udnaevnes til stillingen . Den 24 . juli 1981 gennemgik generalsekretaeren J . J . Kasel ' s ansoegning og samme dato meddelte han skriftligt generaldirektoeren for administrationen sin beslutning om at vaelge sidstnaevnte ansoeger til den paagaeldende stilling .

35 Det skal bemaerkes , at den skildrede fremgangsmaade udelukker , at der er sket en sammenlignende proevelse af de forskellige lovligt indgivne ansoegninger . Saaledes har generalsekretaeren selv udtalt , at hans beslutning om at afvise de interne ansoegninger blev truffet paa grundlag af »sammenlignende undersoegelser« , som udelukkende vedroerte tjenestemaendene ved Raadet . Navnlig vedroerer de i skrivelsen naevnte to »sammenlignende undersoegelser« for den foerstes vedkommende ( den 15 . 7 . 1981 ) de ansoegninger , der var indgivet inden for den i stillingsopslaget fastsatte frist , og for den andens vedkommende ( den 24 . 7 . 1981 ) ansoegningen fra Sacchettini , som ligeledes var tjenestemand ved Raadet , men som havde indgivet sin ansoegning for sent . Da ansaettelsesmyndigheden imidlertid ifoelge stillingsopslaget og reglerne for udvaelgelsesproever er forpligtet til ikke at tage hensyn til ansoegninger , der indgives efter fristens udloeb , kunne proevelsen af Sacchettini ' s ansoegning ikke have nogen virkning _ hvilket heller ikke var tilfaeldet _ i forhold til den allerede den 15 . juli 1981 foretagne undersoegelse af de rettidigt indgivne interne ansoegninger . Heraf foelger , at det eneste grundlag , som beslutningen om at afvise de interne ansoegninger stoettes paa , er den proevelse , der blev foretaget inden udloebet af ansoegningsfristen , nemlig den 15 . juli 1981 , af generalsekretaeren i overvaerelse af generaldirektoeren for administrationen , personaledirektoeren og kabinetschefen . Da J . J . Kasel ' s ansoegning blev efterproevet individuelt den 24 . juli 1981 foelger heraf , at der ikke er sket en sammenlignende proevelse af alle ansoegere til den paagaeldende stilling .

36 Endelig bemaerkes det , at den ovenfor beskrevne ansaettelsesprocedure ikke svarer til den , som er omtalt i begrundelsen i skrivelsen af 31 . juli 1981 , hvormed der blev givet afslag paa sagsoegerens ansoegning . Da begrundelsen for afslaget navnlig stoettedes paa den geografiske ligevaegt , implicerer dette , at ansaettelsesmyndigheden har anset de interne ansoegere for stort set at vaere lige saa kvalificerede som den valgte , eksterne ansoeger . Imidlertid har dette ikke kunnet fastslaas af generalsekretaeren , da der i sagen ikke er sket en sammenlignende proevelse af samtlige ansoegninger . Generalsekretaerens henvisning til den geografiske ligevaegt i sit afslag paa sagsoegerens ansoegning er saaledes et yderligere forhold , der godtgoer berettigelsen af det her efterproevede anbringende .

37 Paa grundlag af det foregaaende maa det herefter konstateres , at den rolle , som J . J . Kasel ' s ansoegning har spillet paa grund af hans luxembourgske nationalitet , overskrider graenserne for den lovlige anvendelse af den geografiske ligevaegt som kriterium i medfoer af vedtaegtens artikel 27 , og at den paagaeldende nyoprettede stilling i virkeligheden blev forbeholdt en statsborger fra en bestemt medlemsstat for at imoedekomme de krav om kompensation som »snarest« skulle ydes denne stat ifoelge Raadets afgoerelser af 15 . og 16 . september 1981 , hvori kravet om hensyntagen til de fornoedne kvalifikationer i oevrigt ogsaa naevnes .

38 Det maa herefter fastslaas , at Raadets ansaettelsesmyndighed ved at forbeholde stillingen for en statsborger fra en bestemt medlemsstat har tilsidesat vedtaegtens artikel 27 , stk . 3 .

39 Det findes herefter ufornoedent at tage stilling til de oevrige anbringender , hvormed sagsoegeren har anfaegtet de paaklagede beslutninger .

40 Den af Raadets generalsekretaer trufne afgoerelse om at udnaevne J . J . Kasel i stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A , direktorat III ), som meddelt den 11 . september 1981 , boer saaledes annulleres . Generalsekretaerens afgoerelse om at afvise sagsoegerens ansoegning og hans klage af 12 . oktober 1981 , som meddeltes ham henholdsvis den 31 . juli og 18 . december 1981 , maa foelgelig ogsaa annulleres .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

41 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at baere sagens omkostninger . Da Raadet har tabt sagen , tilpligtes det at betale sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN ( foerste afdeling )

1 . Den af Raadets generalsekretaer trufne afgoerelse om at udnaevne J . J . Kasel i stillingen som direktoer for budgettet og vedtaegten ( GD A , direktorat III ), som meddelt vedkommende den 11 . september 1981 , annulleres .

2 . Generalsekretaerens afgoerelser om at afvise sagsoegerens ansoegning og hans klage , som meddeltes ham henholdsvis den 31 . juli og den 18 . december 1981 , annulleres .

3 . Raadet betaler sagens omkostninger .