Forslag til afgørelse fra generaladvokat Cosmas fremsat den 25. juni 1998. - Abruzzi Gas SpA (Agas) mod Amministrazione Tributaria di Milano. - Anmodning om præjudiciel afgørelse: Commissione tributaria provinciale di Milano - Italien. - Direktiv 69/335/EØF - Kapitaltilførselsafgift - Fusion - Fusion ved allerede helejede datterselskabers inkorporering i moderselskabet. - Sag C-152/97.



Samling af Afgørelser 1998 side I-06553



Generaladvokatens forslag til afgørelse

I - Indledende bemaerkninger

1 I denne sag har Commissione tributaria provinciale di Milano anmodet Domstolen om at fortolke bestemmelserne i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter (1).

2 Med de forelagte spoergsmaal oenskes det i det vaesentlige afgjort, i hvilket omfang en fusion i form af inkorporering af et selskab i et andet selskab, som i forvejen ejer 100% af kapitalen i det overtagne selskab, falder ind under anvendelsesomraadet for dette direktiv, og hvilke foelger dette har for anvendelsen af den nationale lovgivning - i det foreliggende tilfaelde italiensk lovgivning - der bestemmer, at der i dette tilfaelde skal opkraeves en registreringsafgift.

II - Retlig baggrund

A - Faellesskabsbestemmelser

3 Ifoelge artikel 1 i direktiv 69/335 »opkraever [medlemsstaterne] en i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2-9 harmoniseret afgift paa kapitaltilfoersel til kapitalselskaber, der i det foelgende betegnes som kapitaltilfoerselsafgift«.

4 I artikel 3 i direktiv 69/335 opregnes de kapitalselskaber, som direktivets bestemmelser finder anvendelse paa. Blandt disse er aktieselskaber (società per azioni) og anpartsselskaber (società a responsabilità limitata) efter italiensk ret.

5 I artikel 4, artikel 8, som aendret ved Raadets direktiv 85/303/EOEF af 10. juni 1985 om aendring af direktiv 69/335 (2), og i artikel 9 opregnes med forbehold af bestemmelserne i artikel 7 de dispositioner, der er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften, samt visse dispositioner, som medlemsstaterne kan fritage fra denne afgift (3).

6 Saerlig hedder det i artikel 4, stk. 1, litra c) og d), at foelgende dispositioner er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften:

»c) udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art

d) udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art, for hvilke der ikke indroemmes selskabsrettigheder, der repraesenterer nogen andel i kapitalen eller i selskabsformuen, men saadanne rettigheder, som indroemmes deltagere, som f.eks. stemmeret, ret til andel i overskuddet eller til likvidationsprovenu«.

7 Ifoelge artikel 4, stk. 2, litra c) (4), kan bl.a. »udvidelse af selskabsformuen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art, for hvilke der ikke indroemmes selskabsrettigheder, der repraesenterer nogen andel i kapitalen eller i selskabsformuen, men saadanne rettigheder, som indroemmes deltagere, som f.eks. stemmeret, ret til andel i overskuddet eller likvidationsprovenu«, undergives kapitaltilfoerselsafgift.

8 Ved artikel 5 (5) fastsaettes det beloeb, der danner grundlaget for beregningen af afgiften, og som i almindelighed svarer til den faktiske eller nominelle vaerdi af de indskudte aktiver, alt efter tilfaeldet.

9 Yderligere fastsattes oprindelig i artikel 7 i direktiv 69/335 et minimum og et maksimum for den sats, hvortil medlemsstaterne frit kunne fastsaette de afgifter, der skulle gaelde paa deres omraade, samt obligatorisk eller fakultativ anvendelse af nedsatte satser efter den afgiftspligtige dispositions beskaffenhed.

10 Konkret bestemte artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 69/335 oprindelig for saa vidt angik kapitaltilfoersler som omhandlet ovenfor, at kapitaltilfoerselsafgiftens sats kunne ligge mellem 1 og 2%. Denne sats blev senere nedsat til 1% pr. 1. januar 1976 (6).

11 Endelig bestemmes det nu i artikel 7, som aendret ved artikel 1, stk. 2, i direktiv 85/303, at:

»1. Medlemsstaterne indroemmer fritagelse for kapitaltilfoerselsafgift for andre end de i artikel 9 omhandlede dispositioner, som den 1. juli 1984 var fritaget for afgift eller paalagt en afgift paa 0,50% eller derunder.

Fritagelsen er undergivet de betingelser, der paa naevnte dato gjaldt for fritagelsen eller i givet fald for paalaeggelsen af en afgift paa 0,50% eller derunder.

...

2. Medlemsstaterne kan for alle andre dispositioner end de i stk. 1 naevnte enten indroemme fritagelse for kapitaltilfoerselsafgift eller anvende denne afgift med en enhedssats paa hoejst 1%.

3. ...«

12 Som jeg allerede har understreget i mit forslag til afgoerelse i sagen Bautiaa og Société française maritime (7), forudsaetter den saerlige bestemmelse i artikel 7, stk. 1, litra b), i den nu gaeldende affattelse som foelge af aendringen ved direktiv 85/303, den tidligere affattelse af denne bestemmelse, dvs. saaledes som den var, mens direktiv 69/335 endnu var gaeldende, saerlig med hensyn til de betingelser, som gjaldt for afgiftsfritagelsen.

13 Konkret hed det i artikel 7, stk. 1, i direktiv 69/335 vedroerende kapitaltilfoerselsafgiften:

»1. Indtil de bestemmelser traeder i kraft, der udstedes af Raadet i henhold til stk. 2:

a) ...

b) nedsaettes denne sats med 50% eller mere, naar et eller flere kapitalselskaber indskyder deres samlede selskabsformue eller en eller flere dele af deres virksomhed i et eller flere kapitalselskaber, der er under stiftelse eller allerede bestaar.

Nedsaettelse er afhaengig af:

- at der alene ydes selskabsandele for indskuddene, idet medlemsstaterne kan udstraekke nedsaettelsen til tilfaelde, i hvilke der for indskuddene ydes selskabsandele og en kontant betaling, der ikke udgoer over 10% af deres paalydende vaerdi

- at selskaber, der deltager i dispositionen, har deres saede for den virkelige ledelse eller deres vedtaegtsmaessige hjemsted inden for en medlemsstats omraade

c) ...« (min fremhaevelse).

14 Ifoelge den sidste betragtning til direktiv 69/335 skal der ske ophaevelse af andre afgifter med samme kendetegn som afgiften paa kapitaltilfoersler eller stempelafgiften paa vaerdipapirer, hvis opretholdelse kan stride mod de maal, der forfoelges med direktivet. De afgifter, som forbydes opkraevet, er opregnet i artikel 10 og 11 i direktiv 69/335.

15 Artikel 10 i direktiv 69/335 er affattet saaledes:

»Bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften opkraever medlemsstaterne af selskaber, personsammenslutninger eller juridiske personer med erhvervsformaal ingen andre skatter eller afgifter af nogen art paa:

a) de i artikel 4 naevnte dispositioner

...«

16 Bestemmelserne i artikel 12, stk. 1, i direktiv 69/335 opregner udtoemmende de skatter og afgifter, der uanset bestemmelserne i artikel 10 og 11 kan opkraeves af kapitalselskaber ud over kapitaltilfoerselsafgiften, naar disse selskaber foretager de dispositioner, der er omhandlet i disse to artikler (8).

17 Konkret omtaler direktivets artikel 12 bl.a. i stk. 1, litra c), »ejerskifteafgifter paa indskud af enhver art i et selskab, en personsammenslutning eller en juridisk person med erhvervsformaal, hvis der for overdragelsen af disse indskud ydes andre vaerdier end selskabsandele«.

18 Endelig skulle medlemsstaterne i medfoer af artikel 13 senest den 1. januar 1972 saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.

B - Nationale bestemmelser

19 Som det fremgaar af den til den nationale domstol indgivne staevning, der er vedlagt forelaeggelseskendelsen, bestemmes det i artikel 7 i bemyndigelsesloven om afgiftsreformen (lov nr. 825 af 9.10.1971 om »bemyndigelse til en afgiftsreform«), hvorved direktiv 69/335 gennemfoertes i italiensk ret, at »bestemmelserne vedroerende registreringsafgifterne ... skal reformeres og tilpasses EF-Ministerraadets direktiv af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter«.

20 Ifoelge artikel 4 i tarifbestemmelserne (bilag A) i det tidligere gaeldende dekret nr. 634/72 fra republikkens praesident om registreringsafgifter fandt de for kapitalforhoejelser fastsatte satser, som blev nedsat til halvdelen, anvendelse paa kapitalforhoejelser ved fusionsdispositioner, idet der sondredes efter beskaffenheden af de forskellige aktiver.

21 I lov nr. 904 af 16. december 1977 havde den italienske lovgiver, stadig med henblik paa tilpasning af italiensk lovgivning til direktiv 69/335, fastsat en »enhedssats paa 1% af nettovaerdien af de i fusionen deltagende selskaber efter opgoerelsen af deres formue i henhold til artikel 2502 i codice civile«.

22 Paa det tidspunkt, hvor de i denne sag omhandlede begivenheder fandt sted, var de nationale bestemmelser indeholdt i dekret nr. 131 fra republikkens praesident af 26. april 1986 (herefter »dekret nr. 131/86«), hvorved bestemmelserne om registreringsafgiften blev omdannet til lov (9).

23 Artikel 1 i dekret nr. 131/86, der havde overskriften »Genstand for registreringsafgiften«, var affattet saaledes:

»1. Registreringsafgiften finder i overensstemmelse med angivelserne i den som bilag til naervaerende bekendtgoerelse knyttede tarif anvendelse paa akter omfattet af obligatorisk registrering samt akter, der frivilligt er anmeldt til registrering.«

24 I medfoer af artikel 2 i dekret nr. 131/86, der havde overskriften »Akter, der skal registreres«, omfattede registreringspligten i overensstemmelse med de foelgende artikler bl.a. [i litra a)] de i tarifbestemmelserne angivne akter, hvis de var underskrevet paa statens omraade (i Italien).

25 Blandt de dokumenter, for hvilke der skulle betales registreringsafgift, figurerede i artikel 4 i de til dekret nr. 131/86 knyttede tarifbestemmelser (foerste afdeling, der havde overskriften »Dokumenter, der skal registreres inden en bestemt frist«), bl.a.:

»I. Akter vedroerende selskaber af en hvilken som helst type og med et hvilket som helst formaal ...:

...

b) fusioner af selskaber, spaltninger af selskaber og lignende dispositioner, der foretages af andre organisationer end selskaber: 1%.

...«

26 Den afgiftssats, der var fastsat i artikel 4, litra b), i de tarifbestemmelser (foerste del), der var indeholdt i dekret nr. 131/86, og som var gaeldende paa tidspunktet for registreringen af den i sagen omhandlede akt, var saaledes identisk med den, der var indeholdt i den tidligere gaeldende lov nr. 904/77.

27 Lovgiver praeciserede imidlertid i den forklarende note IV til artikel 4 i tarifbestemmelserne (foerste del) i dekret nr. 131/86, at »hvis det selskab, til fordel for hvilket indskuddet foretages, eller det selskab, som bliver resultatet af fusionen eller inkorporeringen ... har sit hjemsted eller saede for sin egentlige ledelse i en anden EF-medlemsstat«, anvendes en fast sats.

28 Grundlaget for den paagaeldende afgift er, saerlig for dispositioner vedroerende fusion af selskaber, fastsat i artikel 50, stk. 4, i dekret nr. 131/86, hvorefter:

»Afgiftsgrundlaget ved fusion af selskaber af enhver art udgoeres af summen af de i artikel 2502 i codice civile naevnte formuestatusbeloeb, de fusionerede selskabers kapital og reserver, eller saafremt fusionen sker ved inkorporering, de inkorporerede selskabers kapital og reserver« (10).

III - Faktiske omstaendigheder

29 Abruzzi Gas Agas SpA (herefter »Agas«) er et italiensk aktieselskab (»società per azioni«), der isaer driver virksomhed med produktion og distribution af metangas.

30 Agas var ejer af hele selskabskapitalen i aktieselskabet Briangas SpA (herefter »Briangas«) og anpartsselskabet Italgasdotti Serio Srl (herefter »Italgasdotti«).

31 Under den mundtlige forhandling har Kommissionen fremhaevet, at Agas var moderselskabet og Briangas og Italgasdotti datterselskaber af dette.

32 Paa generalforsamlingerne i disse tre selskaber besluttedes det at fusionere dem, og at Agas skulle inkorporere Briangas og Italgasdotti.

33 Under den mundtlige forhandling har den italienske regering fremhaevet, at Agas paa et stadium forud for fusionen havde erhvervet henholdsvis samtlige aktier og samtlige anparter i Briangas og Italgasdotti, uden at der skete nogen styrkelse af selskabets oekonomiske potentiale, eftersom dets balance viser en udgift, der svarede til erhvervelsessummen. Som den italienske regering har forklaret, erhvervede Agas saaledes henholdsvis aktierne og anparterne i Briangas og Italgasdotti mod betaling af de tilsvarende beloeb og inkorporerede dem herefter.

34 Fusionsakten blev undertegnet den 20. december 1994 og registreret den 28. december 1994 ved Ufficio del Registro Atti Pubblici (det offentlige registreringskontor) i Milano (herefter »Ufficio del Registro«).

35 Fusionen medfoerte ikke nogen forhoejelse af Agas' selskabskapital, men annullation af dets aktier og anparter i Briangas og Italgasdotti, som i forvejen tilhoerte Agas.

36 Ved fusionen tilfoerte Briangas og Italgasdotti Agas en nettoselskabsformue paa henholdsvis 1 439 682 051 ITL og 22 105 502 520 ITL.

37 Ufficio del Registro, til hvilket fusionsakten blev indleveret til registrering, opkraevede et beloeb paa 236 052 000 ITL i registreringsafgift efter en sats paa 1% af de fusionerede selskabers nettoformue, som denne var opgjort med henblik paa fusionen.

38 Den 11. juli 1996 fremsatte Agas over for Ufficio del Registro krav om tilbagebetaling af den betalte registreringsafgift med tillaeg af renter. Konkret fandt selskabet, at den nationale bestemmelse (11), paa grundlag af hvilken denne afgift var blevet opkraevet, stred mod artikel 4 og 7 i direktiv 69/335 med senere aendringer, om afgiftslempelser for visse indskud, bl.a. - ifoelge Agas - fusioner ved inkorporering, der medfoerer, at registreringsafgiften beregnes efter den faste sats (12).

39 Da Ufficio del Registro ikke svarede, anlagde Agas, der betragtede kravet som afvist, den 13. november 1996 sag ved Commissione tributaria provinciale di Milano.

IV - Det praejudicielle spoergsmaal

40 Commissione tributaria provinciale di Milano har fundet det noedvendigt at soege problemet om fortolkningen af de faellesskabsbestemmelser, der finder anvendelse, naermere belyst med henblik paa afgoerelsen af tvisten og har derfor udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:

»Omfatter bestemmelserne om ensartet opkraevning af indirekte afgifter paa kapitaltilfoersler i selskaber i Unionen ogsaa fusionstilfaelde, hvor et selskab inkorporeres i et andet selskab, som i forvejen ejede 100% af dets kapital?«

V - Besvarelsen af det praejudicielle spoergsmaal

41 Foerst og fremmest skal jeg goere opmaerksom paa, at den nationale ret i sin lakoniske forelaeggelseskendelse ikke angiver, hvilke faellesskabsbestemmelser den oensker fortolket af Domstolen. Af omstaendighederne i sagen og de retlige momenter, der omtales, kan man dog udlede, at spoergsmaalet i det vaesentlige vedroerer fortolkningen af artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 85/303.

42 Herefter bemaerker jeg, at baade Agas og Briangas er italienske aktieselskaber (società per azioni). Italgasdotti er et anpartsselskab (società a responsabilità limitata). Disse tre selskaber falder saaledes ind under det personelle anvendelsesomraade for direktiv 69/335.

43 Med henblik paa undersoegelsen af det spoergsmaal, der er forelagt af den nationale ret om, hvorvidt bestemmelserne i direktiv 69/335 med senere aendringer finder anvendelse paa fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, som i forvejen ejer 100% af kapitalen i det foerste, og foelgelig hvorvidt en national regulering, i det foreliggende tilfaelde den italienske, er forenelig med direktivets bestemmelser, finder jeg at burde benytte foelgende analysemetode (13). Jeg skal foerst undersoege, om en disposition som den i hovedsagen omhandlede, og som resulterede i opkraevningen af registreringsafgiften, falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, og kvalificere denne disposition i forhold til direktivet (A). Hvis jeg finder, at en disposition som den i hovedsagen omhandlede falder ind under direktivets anvendelsesomraade, saaledes som dette naermere er fastlagt i artikel 4, vil jeg herefter undersoege, hvorvidt den paagaeldende disposition opfyldte faellesskabsrettens betingelser for anvendelse af den gunstige ordning, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i direktiv 69/335 med senere aendringer (B). Endelig skal jeg undersoege, hvorvidt den i den anfaegtede italienske bestemmelse fastsatte afgiftssats er forenelig med direktiv 69/335 med senere aendringer (C).

A - Spoergsmaalet om, hvorvidt fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, der i forvejen ejer hele kapitalen i det foerste, falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335

44 Ifoelge den italienske regering kan inkorporering af en virksomhed, der er 100% kontrolleret af en anden virksomhed, ikke give anledning til afgiftsfritagelse i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 med senere aendringer, fordi denne overfoersel ikke alene vederlaegges med selskabsandele. I slutningen af sin gennemgang har den italienske regering dog bemaerket, at tilfaelde, hvor der som i den foreliggende sag, ikke sker kapitalforhoejelse, ikke falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, fordi dette har til formaal at harmonisere kapitaltilfoerselsafgifter.

45 Derimod haevder Kommissionen, at en saadan inkorporering ved fusion henhoerer under artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335, og at den i oevrigt skal vaere fritaget for kapitaltilfoerselsafgift som foreskrevet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 med senere aendringer, selv om fusionen ikke alene vederlaegges ved tildeling af selskabsandele til aktionaererne i de inkorporerede selskaber.

46 Jeg skal foerst erindre om, at Domstolen i dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime (praemis 31) paa dette punkt har udtalt, at »det fremgaar ... af direktivets artikel 1, sammenholdt med artikel 4, at en afgift, der opkraeves ved tilfoersel af midler til kapitalselskaber, er en 'kapitaltilfoerselsafgift' i direktivets forstand, naar den bringes i anvendelse paa de i direktivet omhandlede dispositioner«. Dernaest har Domstolen (i praemis 32) praeciseret, at »de dispositioner, der er undergivet eller som medlemsstaterne kan undergive den harmoniserede kapitaltilfoerselsafgift, i direktivets artikel 4 er defineret objektivt og ensartet for alle medlemsstaterne, og at der ikke er henvist til eventuelle saerlige forhold i forbindelse med de enkelte nationale retssystemer eller opbygningen af de nationale afgiftsordninger«.

47 Det er foelgelig noedvendigt herefter at undersoege, om man, hvor der som i det foreliggende tilfaelde er tale om fusion ved inkorporering, kan anvende artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som bestemmer, at udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften.

48 Hvad angaar problemet om anvendelsen af direktiv 69/335 paa fusion af selskaber, har Domstolen i sagen Bautiaa og Société française maritime udtalt, at selv om fusioner (14) af selskaber ikke udtrykkeligt er naevnt blandt de »dispositioner, der er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften«, der er opregnet i artikel 4, falder de dog ind under anvendelsesomraadet for denne artikel i direktivet. Konkret har Domstolen udtrykt sig i foelgende vendinger (praemis 34): »Saadanne dispositioner udgoer dispositioner med henblik paa udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved indskud af enhver art, som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335, nemlig i den saerlige udformning, der omtales i artikel 7, stk. 1, litra b), hvor et eller flere kapitalselskaber indskyder deres samlede selskabsformue i et eller flere kapitalselskaber, der er under stiftelse eller allerede bestaar«.

49 I sagen Bautiaa og Société française maritime (15) anvendte Domstolen udtrykket »fusion« i bred betydning under medtagelse af de forskellige former for fusion baade i tilfaelde, hvor kapitaludvidelsen foregaar »ved indskud af enhver art« som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335, og hvor et aktieselskab indskyder hele sin formue i et andet aktieselskab, hvor indskuddet er undergivet den saerlige fritagelsesordning, der er omhandlet i direktivets artikel 7, stk. 1.

50 I praemis 36 i dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime har Domstolen ligeledes udtalt foelgende: »For det foerste er det saaledes aabenbart, at udtrykket 'fusion' i den nationale bestemmelse betegner en disposition, hvorved der tilfoeres kapital i form af, at kapitalen i et selskab, det saakaldt 'overtagende' selskab, udvides ved, at alle aktiver fra et andet selskab, det saakaldt 'overtagne' selskab indskydes; for det andet er formaalet med kapitaltilfoerslen at styrke et allerede bestaaende selskab, det overtagende selskab, hvis kapital udvides gennem det indskud, det overtagne selskabs aktionaerer foretager. Med hensyn til dette sidste punkt fremhaevede Domstolen saaledes i dom af 5. februar 1991 (sag C-15/89, Deltakabel, Sml. I, s. 241, praemis 14), at det afgoerende kriterium for, om en disposition, hvorved der tilfoeres kapital, kan undergives kapitaltilfoerselsafgift, er styrkelsen af den oekonomiske kapacitet i det selskab, dispositionen er foretaget til fordel for«.

51 Desuden udtalte Domstolen i samme dom (praemis 37), at (det heraf fulgte, at) »i de to hovedsager har den omdannelse af reserver, det overtagne selskab maatte have foretaget, kun vaeret et led i den disposition, hvorved der tilfoertes kapital, og som med henblik paa anvendelsen af direktivet foerst fandt konkret udtryk paa det tidspunkt, hvor kapitalen blev udvidet ved, at det overtagne selskabs aktiver blev indskudt i det overtagende selskab. Det er saaledes foerst, naar de to selskaber er endeligt sammensluttet, at betingelsen med hensyn til, at selskabets kapacitet er blevet styrket, er opfyldt, og at det er berettiget at opkraeve kapitaltilfoerselsafgift efter den sats, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335« (mine fremhaevelser).

52 Endvidere kom Domstolen i praemis 38 til foelgende konklusion: »Dispositioner som dem, der omtvistes i hovedsagerne, er saaledes omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, og de skal herefter bedoemmes i relation til direktivets artikel 4, stk. 1, litra c) (udvidelse af kapitalen ved indskud af enhver art), med de heraf foelgende virkninger med hensyn til afgiftssatsen i henhold til artikel 7, stk. 1, som aendret ved direktiv 85/303.«

53 Foelgelig fremgaar det for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 4 af Domstolens faste praksis (16), at »det afgoerende kriterium for, om en disposition, hvorved der tilfoeres kapital, kan undergives kapitaltilfoerselsafgift, er styrkelsen af den oekonomiske kapacitet i det selskab, dispositionen er foretaget til fordel for« (mine fremhaevelser).

54 I den foreliggende sag, hvor der er tale om fusion ved inkorporering (17), maa det undersoeges, om der er sket en kapitaltilfoersel og en udvidelse af kapitalen i Agas, og om det overtagende selskabs oekonomiske kapacitet er blevet styrket.

55 Jeg konstaterer indledningsvis, at Agas i fusionsoejeblikket allerede var ejer af hele selskabskapitalen i Briangas og Italgasdotti, og at aktionaererne i de overtagne selskaber ikke modtog selskabsandele som vederlag, men at kapitalandelene (aktierne og anparterne) i det overtagende selskab blev annulleret. Denne erhvervelse af kontrollerende kapitalandele foer fusionen og gennem erhvervelse af aktier og anparter medfoerte - som anfoert af den italienske regering under retsmoedet - ikke, at de to overtagne selskaber, der ifoelge Kommissionen var datterselskaber af det overtagende selskab, ophoerte med at eksistere som juridiske personer. Dette ophoer var resultatet af fusionen (18).

56 Det kan naturligvis ikke bestrides, at den fusion, der fandt sted ved Agas' inkorporering af Briangas og Italgasdotti, ikke medfoerte nogen udvidelse af selskabskapitalen i foerstnaevnte, saaledes som det kraeves i artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335 (19).

57 Man maa dog ikke glemme, at indskuddet i Agas af Briangas' og Italgasdotti's nettoselskabsformuer (20), selv om det ikke var ledsaget af en kapitaludvidelse i det overtagende selskab, dog foerte til en »foroegelse af dets formue«, og at det i hvert fald bidrog til en styrkelse af Agas' oekonomiske kapacitet, da denne form for fusion »maa ... anses for at vaere egnet til at foroege selskabsandelenes vaerdi« som foelge af indskuddet af de overtagne selskabers aktiver (21).

58 Naermere bestemt forholder det sig saaledes, at selv om Agas var ejer af samtlige aktier i de to overtagne selskaber, var selskabet ikke juridisk ejer af deres aktiver og mere generelt deres formue, saaledes som Kommissionen har haevdet under retsmoedet. Det var foerst efter fusionen, at det erhvervede fuld ret over de to selskabers formuer (22), og at dets oekonomiske kapacitet utvivlsomt blev styrket som foelge heraf.

59 Naturligvis viser en gennemgang af retspraksis, at styrkelsen af et selskabs oekonomiske kapacitet er et vaesentligt element, som skal vaere til stede, for at bestemmelserne i direktiv 69/335 kan anvendes. Men Domstolen har dog paa grundlag af en bestemmelse i dette direktiv (23) udtalt, at visse dispositioner var undergivet kapitaltilfoerselsafgift, selv om de ikke medfoerte nogen udvidelse af selskabskapitalen. Denne indstilling fremgaar af dom af 28. marts 1990, Siegen (24), af Deltakabel-dommen (25), af dom af 5. februar 1991, Trave Schiffahrtsgesellschaft (26), og af Frederiksen-dommen (27).

60 Af de oplysninger om de faktiske omstaendigheder, som parterne har givet Domstolen, og hvis rigtighed det naturligvis tilkommer den nationale ret at bedoemme, fremgaar det ikke, at den fusion ved inkorporering, som skete i december 1994, betegner afslutningen paa en kapitaludvidelsesproces i Agas, der tidligere var gennemfoert efter erhvervelsen af samtlige aktier og anparter i Briangas og Italgasdotti, »[hvorfor] de to dispositioner kan ... vurderes under ét paa den maade, at der er tale om en og samme disposition, der er blevet gennemfoert i to etaper«, og derfor falder ind under direktivets anvendelsesomraade (28).

61 Det maa herved erindres, at den italienske regering under retsmoedet har praeciseret, at Agas paa et tidligere stadium af fusionen havde erhvervet samtlige aktier og anparter i henholdsvis Briangas og Italgasdotti, og at selskabets balance viste en udgift, der svarede til erhvervelsessummen. Agas havde saaledes ved betaling af de tilsvarende beloeb erhvervet aktierne og anparterne i Briangas og Italgasdotti, hvilke selskaber det herefter overtog.

62 Det foelger derfor af disse oplysninger, at den betingelse, hvorefter der skal vaere sket en udvidelse af Agas' aktiekapital ved indskud af enhver art, en betingelse, der fremgaar af artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335, og hvis gennemfoerelse medfoerer, at dispositionen bliver undergivet kapitaltilfoerselsafgift, ikke var opfyldt hverken paa et stadium foer eller samtidig med denne inkorporering ved fusion.

63 Som det fremgaar af artikel 4, stk. 1, litra c), sammenholdt med litra d), i direktiv 69/335, skal der for indskud, der medfoerer udvidelse af selskabskapitalen, ydes selskabsrettigheder, hvilket klart ikke er sket i det foreliggende tilfaelde (29).

64 Hvis man finder, at Briangas' og Italgasdotti's indskud af aktiver har foroeget Agas' selskabsformue (30), er det ikke muligt at anvende artikel 4, stk. 1, litra d), i direktiv 69/335 i det her omhandlede tilfaelde, idet denne bestemmelse udtrykkeligt kraever, at der for apportindskud skal ydes rettigheder af samme art, som indroemmes selskabsdeltagerne (og ikke med selskabsrettigheder, der repraesenterer nogen andel i kapitalen eller selskabsformuen), hvilket dog helt klart ikke er sket i det foreliggende tilfaelde.

65 Det er heller ikke muligt at anvende artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335, idet den udvidelse af selskabsformuen, der er omhandlet i denne bestemmelse, principielt ikke er undergivet kapitaltilfoerselsafgiften, men dog kan vaere det, dersom den var undergivet satsen paa 1% den 1. juli 1984, mens det i denne bestemmelse forudsaettes dels, at indskuddet foretages af en person, der allerede er deltager i selskabet, dels at der erlaegges en modydelse for indskuddet.

66 Efter min opfattelse kan man ikke af det foregaaende udlede, at artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335 i overensstemmelse med dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime automatisk finder anvendelse paa enhver fusion eller ethvert indskud af aktiver, der foretages af et selskab i et andet selskab i forbindelse med en fusion. For at der kan vaere tale om en fusion, der er undergivet sidstnaevnte bestemmelse, kraeves det bl.a., at der sker en udvidelse af selskabskapitalen, og at der for kapitalindskuddet ydes dokumenter, der giver andele i selskabskapitalen.

67 Som foelge heraf og under hensyn til de oplysninger om de faktiske omstaendigheder, som den italienske regering naermere har redegjort for under retsmoedet, naar jeg til den konklusion, at bestemmelserne i direktiv 69/335 ikke finder anvendelse i tilfaelde af fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, der i forvejen ejer 100% af selskabskapitalen i det foerste. Som foelge heraf forbyder bestemmelserne ikke en registreringsafgift som den italienske i et saadant tilfaelde.

B - Anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 85/303

68 Subsidiaert og alene for fuldstaendighedens skyld skal jeg herefter undersoege, hvorvidt det er muligt at anvende bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 85/303, paa fusioner ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, der i forvejen ejer hele selskabskapitalen i det foerste.

a) Ikke-anvendelse af bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra b), i tilfaelde af fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, der i forvejen ejer hele selskabskapitalen i det foerste

69 Det saerlige traek ved denne sag (31) er, at der i det foreliggende tilfaelde er tale om selskaber (Briangas og Italgasdotti), der fusioneres ved inkorporering i et andet selskab (Agas), som i forvejen ejer 100% af deres selskabskapital.

70 Den italienske regering har anfoert, at faellesskabslovgivningen og saerlig direktiv 69/335, ikke er til hinder for anvendelsen af en national lovbestemmelse, der foreskriver betaling af afgift i et saadant tilfaelde. Naermere bestemt gaar regeringen ud fra, at fusionen ikke har bevirket nogen udvidelse af Agas' selskabskapital, og goer gaeldende, at artikel 7 i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 85/303, ikke finder anvendelse, fordi en vaesentlig betingelse ikke er opfyldt, nemlig betingelsen om, at der for dette indskud skal ydes selskabsandele. Det er saaledes med rette, at den proportionale afgift ifoelge den nationale lovgivning er blevet opkraevet.

71 Det er klart, at den nationale rets tvivl og den italienske regerings indsigelser foelger af artikel 7, stk. 1, andet led, i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 85/303, der bestemmer, at »fritagelsen er undergivet de betingelser, der paa naevnte dato gjaldt for fritagelsen eller i givet fald for paalaeggelsen af en afgift paa 0,50% eller derunder«, hvilket vil sige, at denne fritagelse er undergivet disse betingelser. Jeg erindrer om, at den foerstnaevnte af disse betingelser er den, der er indeholdt i artikel 7, stk. 1, litra b), foerste led, i direktiv 69/335, der kraever, »at der alene ydes selskabsandele for indskuddene« (min fremhaevelse).

72 I det foreliggende tilfaelde blev der imidlertid ikke ydet selskabsandele ved Agas' inkorporering af Briangas og Italgasdotti, idet fusionen ikke medfoerte nogen udvidelse af det overtagende selskabs selskabskapital, men alene annullation af de aktier og selskabsandele i de overtagne selskaber, der allerede var opfoert som aktiver i Agas' balance.

73 De saerlige traek ved hele den fremgangsmaade, der fulgtes af Agas, har bevirket, at den nationale ret har forelagt Domstolen spoergsmaalet om, hvorvidt den i artikel 7, stk. 1, i direktivet naevnte fritagelse fra kapitaltilfoerselsafgift ligeledes gaelder tilfaelde, hvor der paa grund af det overtagende selskabs absolutte kontrol over de overtagne selskaber hverken har fundet udstedelse af aktier eller oejensynlig tildeling af kapitalandele i det overtagende selskab sted (32).

74 Ifoelge fast retspraksis (33) har direktiv 69/335, saaledes som det fremgaar af praeamblen, til formaal at fremme de frie kapitalbevaegelser, der betragtes som vaesentlige for tilvejebringelsen af en oekonomisk union med egenskaber som et internt marked. Gennemfoerelsen af et saadant formaal forudsaetter med hensyn til paalaeggelsen af kapitaltilfoerselsafgifter, at de indirekte skatter, som indtil da gjaldt i medlemsstaterne, afskaffes, og at der i stedet indfoeres en afgift, som kun opkraeves én gang inden for det faelles marked og paa samme niveau i alle medlemsstaterne.

75 Direktiv 69/335 omhandler saaledes opkraevning af en kapitaltilfoerselsafgift, der efter direktivets sjette og syvende betragtning skal harmoniseres inden for Faellesskabet, ikke blot i henseende til satserne, men ogsaa til strukturen (34), for ikke at forstyrre de frie kapitalbevaegelser. Denne kapitaltilfoerselsafgift er reguleret ved bestemmelserne i direktivets artikel 2 til 9.

76 Det fremgaar af bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, i direktiv 69/335, at satsen for kapitaltilfoerselsafgiften nedsaettes med 50% eller derunder, naar et eller flere kapitalselskaber indskyder deres samlede selskabsformue eller en eller flere dele af deres virksomhed i et eller flere kapitalselskaber, der er under stiftelse eller allerede bestaar. Det fremgaar ligeledes af samme bestemmelse, at nedsaettelsen af afgiftssatsen eller, ifoelge den aendring, der er sket ved direktiv 85/303, fritagelsen for kapitaltilfoerselsafgiften forudsaetter, at der er tale om indskud, der alene sker mod ydelse af selskabsandele, idet medlemsstaterne kan udstraekke nedsaettelsen (eller fritagelsen) til tilfaelde, i hvilke der for indskuddene ydes selskabsandele tillige med et kontant indskud, der ikke udgoer over 10% af andelenes paalydende vaerdi.

77 I artikel 7, stk. 1, litra a), fastsaettes saaledes satsen for kapitaltilfoerselsafgiften, og i artikel 7, stk. 1, litra b), bestemmes det udtrykkeligt, hvornaar denne sats undtagelsesvis nedsaettes, eller hvornaar visse dispositioner ifoelge den aendring, der indfoertes ved direktiv 85/303, i visse noeje afgraensede tilfaelde, som jeg har naevnt ovenfor, er fritaget for kapitaltilfoerselsafgift. Det er netop, fordi der er tale om en undtagelse, at bestemmelsen skal fortolkes strengt (35).

78 Af ovennaevnte bestemmelser sammenholdt indbyrdes fremgaar, at lovgiver i Faellesskabet ikke har villet undergive erhvervelse af et kapitalselskab af et andet selskab og saaledes tilfaelde, hvor indskuddet vederlaegges med selskabskapitalandele i forbindelse med en kontant indbetaling paa mere end 10% af deres paalydende vaerdi, denne mere gunstige undtagelsesordning.

79 Af de samme bestemmelser foelger det efter min opfattelse saa meget desto mere, at Faellesskabets lovgiver ikke har villet undergive tilfaelde, hvor der overhovedet ikke udstedes kapitalandele som modydelse for indskud, denne mere gunstige undtagelsesordning, fordi det overtagende selskab paa tidspunktet for inkorporering ved fusion, ejer samtlige aktier og kapitalandele i de overtagne selskaber, som det har erhvervet ved opkoeb paa et stadium forud for fusionen. Anvendelsen af denne ordning i saadanne tilfaelde ville stride mod formaalet med denne bestemmelse, der er at fremme de frie kapitalbevaegelser ved at lette dannelse og udvikling af sammenslutninger mellem selskaber.

80 Den italienske regering har anfoert, at artikel 12, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335 udtrykkeligt tillader opkraevning af denne afgift som en undtagelse fra direktivets artikel 10 og 11.

81 Uanset bestemmelserne i artikel 10 og 11 tillader den endnu mere specifikke bestemmelse i artikel 12, stk. 1, litra c), i direktiv 69/335 medlemsstaterne ud over kapitaltilfoerselsafgift at opkraeve ejerskifteafdrag paa indskud af enhver art i et selskab, hvis der for overdragelsen af disse indskud ydes andre vaerdier end selskabsandele.

82 Som Domstolen har udtalt, opstilles der »i artikel 12, stk. 1, i direktiv 69/335 ... en udtoemmende liste over de skatter og afgifter, bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften, som uanset artikel 10 eller 11 kan paalaegges kapitalselskaber, i forbindelse med de i sidstnaevnte bestemmelser omhandlede dispositioner« (36). Foelgelig tillader artikel 12 opkraevning af afgifter, der principielt er forbudt, dvs. principielt henhoerer under anvendelsesomraadet for artikel 10 og 11.

83 Da den anfaegtede registreringsafgift ikke falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335 (37), strider denne beskatning ikke mod direktivet. Der er saaledes ikke grund til at behandle spoergsmaalet om, hvorvidt denne afgift henhoerer under anvendelsesomraadet for artikel 12 (38).

84 Alene med henblik paa at goere denne analyse fuldkommen, skal jeg herefter undersoege, om det kan godtgoeres, at der findes fortolkningselementer, der som haevdet af Kommissionen goer det muligt at udstraekke den i bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra b), omhandlede fritagelse til at omfatte denne sag.

b) Raadets direktiv 78/855/EOEF og direktiv 90/434/EOEF

85 I mit forslag til afgoerelse i sagen Bautiaa og Société française maritime gjorde jeg opmaerksom paa (39), at de forelaeggende retter ved beskrivelsen af de afgiftsbelagte dispositioner anvender udtryk (»dispositioner i forbindelse med fusioner«), som ikke genfindes i direktiv 69/335, men at jeg ikke fandt, at dette havde nogen betydning. Hvad der var af betydning i ovennaevnte sag, var nemlig, at de omtvistede dispositioner havde de samme vaesentlige kendetegn som de dispositioner, der er omhandlet i direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), i dets oprindelige affattelse.

86 I de direktiver, der er udstedt efter direktiv 69/335, og som vedroerer problemer i forbindelse med fusioner af selskaber, benyttes med henblik paa definition af sidstnaevnte udtryk begreber (indskud af hele selskab A's formue i selskab B mod ydelse af selskabsandele i selskab B til deltagerne i selskab A), der ogsaa er indeholdt i ovennaevnte bestemmelse i direktiv 69/335.

87 Konkret har lovgiver senere grebet ind ved to lejligheder med henblik paa regulering af spoergsmaal om fusioner af selskaber. Der er tale om Raadets direktiv 78/855/EOEF af 9. oktober 1978 med hjemmel i traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om fusioner af aktieselskaber (40) og Raadets direktiv 90/434/EOEF af 23. juli 1990 om en faelles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilfoersel af aktiver og ombytning af aktier vedroerende selskaber i forskellige medlemsstater (41).

88 Paa grundlag af en fortolkning af bestemmelserne i disse to direktiver har Kommissionen konkluderet, at Faellesskabets lovgiver har undladt at medtage fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, som i forvejen ejer 100% af dets kapital, blandt tilfaeldene af fritagelse for kapitaltilfoerselsafgift, fordi dette faenomen ikke forekom tilstraekkelig hyppigt paa det tidspunkt, hvor direktiv 69/335 blev udstedt.

89 Desuden er Kommissionen af den opfattelse, at den i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 fastsatte betingelse, hvorefter »[nedsaettelse er afhaengig af], at der alene ydes selskabsandele for indskuddene«, ikke finder anvendelse i tilfaelde af fusion ved inkorporering af et selskab, hvis kapital i forvejen ejedes 100% af det overtagende selskab. I modsat fald, haevder Kommissionen, ville man naa til absurde resultater fra et logisk og retligt synspunkt, dersom man i dette tilfaelde kraevede, at der alene maatte ydes vederlag i form af selskabsandele til eneaktionaeren i det overtagne selskab, der selv er det overtagende selskab. Kommissionen har konkluderet, at eftersom denne ydelse er objektivt umulig, er denne bestemmelse ikke til hinder for anvendelse af fritagelsen fra den harmoniserede kapitaltilfoerselsafgift i et tilfaelde som det foreliggende.

90 Jeg skal foerst og fremmest goere opmaerksom paa, at direktiv 78/855, der fastsaetter de regler, som gaelder for fusioner af selskaber, i kapitel IV indeholder saerlige bestemmelser vedroerende »et selskabs overtagelse af et andet, i hvilket det foerste ejer 90% eller mere af aktierne«, der efter min opfattelse ogsaa omfatter det tilfaelde, hvori det overtagende selskab ejer 100% af de overtagne selskabers kapital.

91 Naermere bestemt er artikel 24 i direktiv 78/855 affattet saaledes:

»Medlemsstaterne fastsaetter for de selskaber, der henhoerer under deres lovgivning, bestemmelser om den fremgangsmaade, hvorved et eller flere selskaber oploeses uden likvidation og overdrager deres aktiver og passiver som helhed til et andet selskab, der ejer alle deres aktier samt oevrige vaerdipapirer, der giver stemmeret paa generalforsamlingen. Bestemmelserne i kapitel II finder anvendelse paa denne fremgangsmaade med undtagelse af artikel 5, stk. 2, litra b), c) og d), artikel 9 og 10, artikel 11, stk. 1, litra d) og e), artikel 19, stk. 1, litra b), samt artikel 20 og 21.«

92 For saa vidt angaar Agas, Briangas og Italgasdotti kan hverken artikel 5, stk. 2, litra b), c) og d), eller artikel 19, stk. 1, litra b), teoretisk anvendes (42).

93 Saerlig hedder det i artikel 5, stk. 1 og stk. 2, litra b), c) og d), i direktiv 78/855:

»1. De fusionerende selskabers administrations- eller ledelsesorganer udarbejder en skriftlig fusionsplan.

2. Fusionsplanen skal i det mindste indeholde foelgende oplysninger:

a) ...

b) aktiernes ombytningsforhold og i givet fald de kontante udligningsbeloebs stoerrelse

c) de naermere regler for udlevering af aktiebrevene i det overtagende selskab

d) det tidspunkt, fra hvilket disse aktier giver ret til andel i udbyttet samt ethvert saerligt forhold, der beroerer denne ret

...«

94 Yderligere hedder det i artikel 19, stk. 1, litra b), i direktiv 78/855:

»1. Fusionen har ipso jure foelgende retsvirkninger, som indtraeder samtidigt:

a) ...

b) aktionaererne i det overtagne selskab bliver aktionaerer i det overtagende selskab

...«

95 Det fremgaar af de anfoerte bestemmelser i direktiv 78/855, at naar det overtagende selskab er eneaktionaer i det eller de overtagne selskab(er), er det pr. definition ikke muligt at tildele aktionaererne i det foerstnaevnte aktier i det eller de sidstnaevnte. Da en saadan tildeling har til formaal at give en modydelse til aktionaererne i det overtagne selskab for de aktiver, de har indskudt i det overtagende selskab, ville det vaere absurd, hvis sidstnaevnte tildelte sig selv en ydelse for det indskud, der er foretaget af et selskab, hvori det ejer 100% af selskabskapitalen, og som er kommet det selv (det overtagende selskab) til gode.

96 I oevrigt er jeg ikke teoretisk imod Kommissionens synspunkt, hvorefter en undersoegelse af faellesskabslovgivningen (baade direktiv 69/335 og direktiv 78/855) goer det muligt at konkludere, at grunden til, at der ikke findes udtrykkelige lovbestemmelser, der regulerer det tilfaelde, hvori et selskabs fusion med et andet selskab, som ejer 100% af dets kapital, kan vaere, at dette faenomen ikke forekom tilstraekkelig hyppigt i praksis til at kunne begrunde et udtrykkeligt indgreb fra lovgiver og indsaettelse af et saerligt kapitel i direktiv 78/855. Det er klart, at kapitel IV i direktiv 78/855 som angivet i overskriften indeholder bestemmelser om et selskabs overtagelse af et andet, i hvilket det overtagende selskab i forvejen ejer 100% af aktierne (43), og bestemmelser vedroerende overtagelse af selskaber, hvori det overtagende selskab ikke ejer hele kapitalen (44).

97 I direktiv 90/434 goeres overtagelse af et selskab, der kontrolleres 100% af et andet selskab, til genstand for en saerlig behandling. Dette er vaesentligt, fordi direktiv 90/434 vedroerer beskatningsordningen ved (bl.a.) fusioner og ifoelge artikel 4, stk. 1, har til hovedformaal at undgaa skat paa kapitalvinding beregnet som forskellen mellem den indre vaerdi af de overfoerte aktiver og passiver og disses skattemaessige vaerdi.

98 En bestemmelse, der efter min opfattelse fortjener saerlig opmaerksomhed, er artikel 2, litra a), der indeholder definitionerne af de tre former for fusion af selskaber, paa hvilke direktiv 90/334 finder anvendelse. Den foerste og den tredje form, der er af saerlig interesse, fordi de handler om fusion ved overtagelse (45), defineres saaledes:

»I dette direktiv forstaas ved:

a) fusion: den transaktion, hvorved

- et eller flere selskaber som foelge af og samtidig med deres oploesning uden likvidation overfoerer deres samlede aktiver og passiver til et andet, eksisterende selskab ved, at de tildeler deres selskabsdeltagere aktier eller anparter i det andet selskab og eventuelt en kontant udligningssum paa hoejst 10% af disse vaerdipapirers paalydende vaerdi, eller, naar der ikke eksisterer en paalydende vaerdi, deres bogfoerte vaerdi

- ...

- et selskab som foelge af og samtidig med sin oploesning uden likvidation overfoerer sine samlede aktiver og passiver til det selskab, som sidder inde med samtlige aktier eller anparter i dets kapital.«

99 I det foreliggende tilfaelde bemaerker jeg, at der er en klar lighed mellem paa den ene side bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra b), andet afsnit, foerste led, i direktiv 69/335 og paa den anden side bestemmelsen i artikel 2, litra a), foerste led, i direktiv 90/434.

100 I begge tilfaelde har Faellesskabets lovgiver bestemt, at overfoersel af samtlige aktiver i det overtagne selskab som modydelse til aktionaererne i dette skal medfoere udstedelse af aktier eller anparter i det overtagende selskab og eventuelt betaling af en kontant udligningssum paa hoejst 10% af disse vaerdipapirers paalydende vaerdi. Denne bestemmelse finder dog alene anvendelse i tilfaelde af, at det overtagende selskab ikke ejer samtlige aktier eller anparter i det overtagne selskabs kapital.

101 I tilfaelde af, at det overtagende selskab ejer samtlige aktier eller anparter i det overtagne selskab, giver direktiv 90/434 en saerlig definition, der afviger fra den foerstnaevnte paa et grundlaeggende punkt, saaledes som Kommissionen med rette har understreget. Blandt de forhold, der indgaar i denne form for fusion, mangler tildeling af aktier i det overtagende selskab til aktionaererne i det overtagne selskab. Dette bekraefter udtrykkeligt en konklusion, som man kun indirekte kan drage af artikel 24 i direktiv 78/855, nemlig at fusion gennem inkorporering af et selskab, hvis kapital ejes 100% af det overtagende selskab, ikke giver anledning til nogen tildeling af aktier eller anparter i det overtagne selskab til eneaktionaeren, nemlig det overtagende selskab selv.

102 Jeg er dog af den opfattelse, at den konklusion, jeg er naaet til vedroerende bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 i dets oprindelige affattelse, nemlig at fortolkningen af denne bestemmelse ikke boer modificeres, selv om man betragter den paa baggrund af bestemmelserne og definitionerne (vedroerende dispositionen fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab) i de to yngre og mere detaljerede direktiver 78/855 og 90/434. Jeg mener ikke, at det er tilstraekkeligt til at modificere den konklusion, jeg er naaet til i den foreliggende sag, at benytte denne metode, der bestaar i at fortolke retlige begreber, der er indeholdt i en bestemmelse, paa baggrund af en anden bestemmelse, og saerlig til et direktiv (69/335) at overfoere begreber fra et andet direktiv (90/434) (46).

103 Da direktiv 78/855 og navnlig direktiv 90/434 har et saerligt anvendelsesomraade, fremgaar det efter min opfattelse af ovenstaaende analyse, at der ikke findes nogen egnede fortolkningselementer, der kan goere det muligt at anvende den udtrykkelige bestemmelse i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, som maa fortolkes snaevert, ogsaa i tilfaelde af inkorporering af et selskab i et andet, der i forvejen ejer 100% af kapitalen i det foerste selskab, eftersom de betingelser, som gaelder for fritagelse fra kapitaltilfoerselsafgiften ifoelge bestemmelserne i dette direktiv, som aendret ved direktiv 85/303, ikke er opfyldt i sidstnaevnte tilfaelde.

104 Kommissionen har anfoert, at afgiftsfritagelsen i artikel 7, stk. 1, boer udstraekkes til at omfatte det foreliggende tilfaelde, eftersom denne udstraekkelse er i overensstemmelse med det formaal, der bestaar i at lette virksomhedsomlaegning og saerlig gruppering inden for samme virksomhed af forskellige enheder, der udoever samme eller indbyrdes supplerende former for aktivitet.

105 For saa vidt angaar de grunde, der begrunder fritagelse fra den i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 omhandlede afgift, vil jeg erindre om, at Domstolen faktisk har udtalt (47), at »det fremgaar af praeamblerne til de naevnte direktiver (48), at undtagelsesbestemmelserne skal hindre, at overfoersel af aktiver mellem selskaber vanskeliggoeres som foelge af afgiftsmaessige hindringer, idet formaalet er at lette virksomhedsgrupperinger, saerlig sammenlaegning af forskellige enheder inden for en virksomhed, som udoever samme eller supplerende aktiviteter«.

106 Paa baggrund af ovenstaaende analyse og Domstolens ovennaevnte praksis finder jeg imidlertid, at for at inkorporering af to selskaber i et tredje, der som indskud modtager samtlige aktiver i de overtagne selskaber (49), kan fritages fra afgift i medfoer af artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, maa alle de i denne bestemmelse naevnte betingelser vaere opfyldt, hvilket som naevnt ikke er tilfaeldet i den foreliggende sag. Af denne grund kan man ikke tilslutte sig de argumenter, som Kommissionen har fremfoert i modsat retning.

107 Paa baggrund af ovenstaaende betragtninger maa jeg komme til den konklusion, at selv om Domstolen finder, at fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, der i forvejen ejer 100% af dets kapital, falder ind under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335, og saerlig artikel 4, stk. 1, litra c), kan denne disposition ikke fritages fra kapitaltilfoerselsafgiften, fordi betingelserne ifoelge dette direktivs artikel 7, stk. 1, litra b), ikke er opfyldt. En anden loesning ville aabne doeren for eventuelle fordrejninger af direktivets formaal, idet dette kun ville henfoere visse tilfaelde af indskud under den gunstigere ordning i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, dersom de i dette naevnte betingelser er opfyldt.

C - Spoergsmaalet om, hvorvidt den italienske sats for den registreringsafgift, der opkraeves i tilfaelde af fusion, er forenelig med artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 med senere aendringer

108 Jeg er allerede naaet til den konklusion, at fusion ved inkorporering af et selskab i et andet selskab, som i forvejen ejer 100% af dets kapital, ikke henhoerer under anvendelsesomraadet for direktiv 69/335. Alene for at afslutte analysen i det foregaaende vil jeg dog herefter fastsaette den stoerrelse, dvs. den sats, som registreringsafgiften paa en fusionsakt vedroerende selskaber kan naa op paa. Jeg vil saaledes undersoege foreneligheden af den anfaegtede italienske bestemmelse for saa vidt angaar satsen for den opkraevede afgift med artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 med senere aendringer (50).

109 Som Kommissionen med rette har anfoert (punkt 12 i dens skriftlige indlaeg), er der en naer analogi mellem den italienske registreringsafgift paa 1% og den franske registreringsafgift paa 1,20% (51), der var genstand for sagen Bautiaa og Société française maritime.

110 Konkret fastslog Domstolen i praemis 42 i dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime foelgende: »Med virkning fra den 1. januar 1986 har det vaeret uforeneligt med direktivet fortsat at opkraeve en saadan afgift, idet artikel 7, stk. 1, blev aendret ved direktiv 85/303. I henhold hertil er det aabenbart, at dispositioner, hvorved et selskabs kapital udvides ved indskud af et andet selskabs samlede aktiver, skal vaere fritaget for afgift«. Domstolen tilfoejede (i praemis 43), at »bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, i direktiv 69/335, som aendret ved direktiv 73/80, der fandt anvendelse med virkning fra den 1. januar 1976, og derefter ved direktiv 85/303, der har fundet anvendelse med virkning fra den 1. januar 1986, er til hinder for at anvende en national lovgivning, hvorefter der fortsat opkraeves en registreringsafgift paa 1,20% af apportindskud i form af andre vaerdier end fast ejendom i forbindelse med en fusion«.

111 Dersom Domstolen finder anledning til at tage stilling til spoergsmaalet om, hvorvidt den ordning med fritagelse for enhver form for kapitaltilfoerselsafgift, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, med senere aendringer, finder anvendelse paa fusioner af selskaber, skal jeg udtale, at svaret kun kan blive bekraeftende med alle de foelger, dette faar for den anfaegtede italienske registreringsafgift (52).

VI - Forslag til afgoerelse

112 Under henvisning til ovenstaaende analyse foreslaar jeg Domstolen at besvare det af Commissione tributaria provinciale di Milano forelagte praejudicielle spoergsmaal som foelger:

»Artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter, som aendret ved Raadets direktiv 85/303/EOEF af 10. juni 1985, er ikke til hinder for opkraevning af en registreringsafgift ved inkorporering af selskaber i et andet selskab, der i forvejen ejer hele kapitalen i de inkorporerede selskaber.«

(1) - EFT 1969 II, s. 405.

(2) - EFT L 156, s. 23.

(3) - I artikel 5 og 6 i direktiv 69/335 fastlaegges afgiftsgrundlaget.

(4) - Ved ovennaevnte direktiv 85/303 er det indledende punktum i stk. 2 blevet erstattet af foelgende: »2. Foelgende dispositioner kan, for saa vidt de den 1.7.1984 var paalagt 1%-satsen, fortsat paalaegges kapitaltilfoerselsafgift:«

(5) - Som aendret ved Raadets direktiv 74/553/EOEF af 7.11.1974 om aendring af artikel 5, stk. 2, i direktiv 69/335 (EFT L 303, s. 9).

(6) - Artikel 1, stk. 2, i Raadets direktiv 73/80/EOEF af 9.4.1973 om fastsaettelse af faelles satser for kapitaltilfoerselsafgiften (EFT L 103, s. 15).

(7) - Punkt 31 i forslag til afgoerelse i forbindelse med dom af 13.2.1996, forenede sager C-197/94 og C-252/94, Sml. I, s. 505.

(8) - Jf. herom dom af 11.6.1996, sag C-2/94, Denkavit Internationaal m.fl., Sml. I, s. 2827, praemis 21, og af 2.2.1988, sag 36/86, Dansk Sparinvest, Sml. s. 409, praemis 9.

(9) - Godkendelse af bekendtgoerelsen om bestemmelserne om registreringsafgiften (Supplemento ordinario alla Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana (GURI) nr. 99 af 30.4.1986).

(10) - Ovennaevnte artikel 50, stk. 4, i dekret nr. 131/86 blev ophaevet ved lovdekret (»decreto-legge«) nr. 323 af 20.6.1996 (GURI nr. 143 af 20.6.1996), der blev omdannet til lov ved lov nr. 425 af 8.8.1996 (GURI nr. 191 af 16.8.1996) [jf. artikel 5, litra b), i lovdekretet]. Artikel 4, litra c), i samme lovdekret, erstattede med virkning fra den 20.6.1996 den tidligere proportionale afgift paa 1% med en fast afgift paa 250 000 ITL. Det er i oevrigt af denne grund, at tvisterne vedroerende den opkraevede afgift i anledning af fusion, kun vedroerer akter, der som i det foreliggende tilfaelde ligger forud for denne dato. Det er interessant at laese betragtningerne i forarbejderne til lovdekret nr. 323/96, som Kommissionen har citeret i sine skriftlige indlaeg. Betaenkningen vedroerende dette lovdekret er offentliggjort i Atti parlamentari - Senato della Repubblica - XIII legislatura, nr. 757, s. 10 og 11. »Direktiv 335 af 1969, som aendret ved direktiv 303 af 1985, bestemmer som bekendt for saa vidt angaar stk. 5, litra b) og c), at den proportionale afgift ikke er anvendelig paa indskud, der efter italiensk ret har form af registreringsafgifter paa selskabsakter, der vedroerer overdragelse fra et eller flere selskaber af deres samlede formue i bestaaende selskaber eller selskaber under stiftelse, hvilket skyldes, at man tillige vil undgaa anvendelse af afgiften paa indskud, hvoraf der allerede er betalt afstaaelsesafgift i anledning af dispositioner, der efter italiensk ret har form af fusioner, spaltninger eller indskud af virksomheder, der alene medfoerer en koncerndannelse eller en reorganisering af produktionsselskaber med henblik paa at rationalisere disses struktur (dvs. 'flerledsbeskatning'). Den Europaeiske Unions medlemsstater har tilpasset sig disse faellesskabsregler, og dette gaelder saerlig Frankrig, der for nylig har indfoert en fast afgift paa 1 220 FRF i stedet for den proportionale afgift paa 1,20% (EF-Domstolen havde nemlig fundet denne afgift stridende mod EF-direktiverne i sin dom af 13.2.1996 i de forenede sager C-197/94 og C-252/94). Derimod har Italien endnu ikke gennemfoert disse direktiver, eftersom den proportionale afgift paa 1% endnu finder anvendelse paa disse dispositioner. Herved beroeves landets retsorden et instrument, der er af grundlaeggende betydning for rationaliseringen af produktionsstrukturerne, og dette er i strid med faellesskabsreglerne, der som foelge af deres praeceptive karakter anses for umiddelbart anvendelige i medlemsstaterne, og som saadanne har gjort det muligt for afgiftskommissionerne at anse afgiftsfritagelsen for gaeldende, selv om den ikke var gennemfoert i italiensk ret. Ovennaevnte bestemmelser i stk. 5, litra b) og c), har til formaal at afhjaelpe disse mangler, idet de bestemmer, at den proportionale afgift paa akter, der er indgaaet efter ikrafttraedelsen af dette dekret, skal erstattes af den faste afgift.«

(11) - Artikel 4, litra b), i de til dekret nr. 131/86 (foerste del) knyttede tarifbestemmelser.

(12) - Som Den Italienske Republik har forklaret i sine skriftlige indlaeg, kraevede Agas tilbagebetaling af et beloeb paa 220 863 000 ITL, svarende til forskellen mellem den betalte afgift (221 013 000 ITL) og den faste afgift paa 250 000 ITL, der skulle have vaeret betalt. Det er helt klart, at der er tale om en fejl, naar Den Italienske Republik har talt om en fast afgift paa 150 000 ITL, mens det i dekret nr. 323/86 fra republikkens praesident angives, at denne afgift andrager 250 000 ITL.

(13) - Vedroerende den analysemetode, der skal foelges, kan jeg henholde mig til Domstolens bemaerkninger i dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime (anfoert i fodnote 7, praemis 31).

(14) - I forelaeggelseskendelsen benyttes udtrykket »fusion«.

(15) - Praemis 34, jf. tillige dom af 11.12.1997, sag C-8/96, Locamion, Sml. I, s. 7055, praemis 20. Jeg erindrer om, at det inkorporerede selskab (SNMTP) i sagen Bautiaa og Société française maritime ved fusionen havde indskudt samtlige sine aktiver i det inkorporerende selskab (Bautiaa) mod tildeling af 142 nye aktier i Bautiaa.

(16) - Jf. f.eks. dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime, anfoert i fodnote 7, praemis 36, og dom af 15.7.1982, sag 270/81, Felicitas Rickmers-Linie, Sml. s. 2771, praemis 16, samt foelgende senere afsagte domme: Dansk Sparinvest, anfoert i fodnote 8, praemis 13 og 14, og den ovennaevnte dom i sagen Deltakabel, praemis 14.

(17) - Ifoelge fransk teori og retspraksis har fusionen tre kendetegn, nemlig at: a) den medfoerer samlet overdragelse til det overtagende selskab af det overtagne selskabs formue, dvs. saavel dets aktiver som dets passiver; b) den indebaerer oploesning af mindst et af de selskaber, der er omfattet af denne proces; c) den kendetegnes ved tildeling af nye selskabsandele (eller aktier), der tjener som vederlag for de indskud, der er foretaget, jf. f.eks. J.-P. Bertrel og M. Jeantin: Acquisitions et fusions des sociétés commerciales, Paris, Litec, 2. udg., 1991, s. 331 til 341, punkt 776-797.

(18) - Jf. f.eks. J. Hémard, F. Terré og P. Mabilat, Sociétés commerciales, bind 3, Paris, Dalloz, 1978, punkt 780, s. 596.

(19) - Jf. dommen i Locamion-sagen, anfoert i fodnote 15, praemis 21.

(20) - Jeg erindrer om, at dette indskud androg ca. 23,6 mia. ITL.

(21) - Jf. dom af 26.9.1996, sag C-287/94, Frederiksen, Sml. I, s. 4581, praemis 13.

(22) - For eksempel har Kommissionen under retsmoedet naevnt de to overtagne selskabers grunde, bygninger, installationer, varelagre, patenter, fordringer og bankkonti.

(23) - Dette var tilladt i medfoer af ovennaevnte artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335.

(24) - Sag C-38/88, Sml. I, s. 1447, praemis 13. I denne sag udtalte Domstolen bl.a., at naar et selskab har lidt tab, og en af dets deltagere paatager sig at overtage disse tab, leverer han en ydelse, der foroeger selskabets formue i medfoer af artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335.

(25) - Anfoert i fodnote 16. I dommen udtalte Domstolen, at naar et moderselskab frigoer et datterselskab for et passiv ved helt eller delvis at give afkald paa en fordring mod dette datterselskab, er det ifoelge artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335 tilladt at opkraeve en kapitaltilfoerselsafgift.

(26) - I denne dom (sag C-249/89, Sml. I, s. 257) udtalte Domstolen, at artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335 tillader medlemsstaterne at undergive et rentefrit laan, ydet til et dybt forgaeldet kapitalselskab af en af dets deltagere, kapitaltilfoerselsafgift paa grundlag af indskuddets vaerdi, nemlig det beloeb, der spares i renter, og som opgoeres af den nationale ret.

(27) - Anfoert i fodnote 21. I denne dom udtalte Domstolen, at naar et datterselskab modtager et rentefrit laan fra moderselskabet, finder artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/335 anvendelse paa de sparede renter.

(28) - Det modsatte resultat af det, Domstolen kom til i Locamion-sagen (anfoert i fodnote 15, praemis 23).

(29) - Jf. punkt 36 i mit forslag til afgoerelse i Locamion-sagen (anfoert i fodnote 15) samt punkt 22 og fodnote 16 i mit forslag til afgoerelse i sagen Bautiaa og Société française maritime (anfoert i fodnote 7).

(30) - Jeg erindrer om, at selskabsformuen som et oekonomisk begreb, der er forskelligt fra selskabskapitalen, undergaar forandringer, der eventuelt, men ikke noedvendigvis, kan foere til en udvidelse af selskabskapitalen, jf. f.eks. G. Vuillermet: »Droit des sociétés commerciales«, 3. udg. ved G. Hureau, i samlingen Sciences économiques commerciales, bind 1, Paris, Dunod, 1969, s. 35, 36 og 37.

(31) - I forhold til sagen Bautiaa og Société française maritime (anfoert i fodnote 7), som Domstolen allerede har behandlet.

(32) - I dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime (anfoert i fodnote 7) omtales artikel 7, stk. 1, litra b), andet led, i direktiv 69/335 ikke, idet dette ikke var fornoedent for afgoerelsen af den for den nationale ret verserende sag. Jeg erindrer om, at det overtagne selskab (SNMTP) i sagen Bautiaa og Société française maritime havde indskudt samtlige sine aktiver i det overtagende selskab (Bautiaa) som foelge af fusionen, hvilket indskud havde medfoert tildeling af 142 nye aktier i Bautiaa, hver med en paalydende vaerdi af 142 FRF. Der var saaledes ydet vederlag for indskuddet i form af tildeling af selskabsandele.

(33) - Jf. saerlig dommen i sagen Denkavit Internationaal m.fl. (anfoert i fodnote 8, praemis 16 ff.), dom af 20.4.1993, forenede sager C-71/91 og C-178/91, Ponente Carni og Cispadana Costruzioni, Sml. I, s. 1915, praemis 19 ff., og af 27.6.1979, sag 161/78, Conradsen, Sml. s. 2221, praemis 11.

(34) - Jf. f.eks. dommene i sagerne Denkavit Internationaal m.fl. (anfoert i fodnote 8, praemis 17), Ponente Carni og Cispadana Costruzioni (anfoert i fodnote 33, praemis 20), og Conradsen (anfoert i fodnote 33, praemis 11).

(35) - Noedvendigheden af en streng fortolkning af bestemmelser, der er undtagelser fra en almindelig regel, fremgaar ogsaa af Domstolens praksis i sager angaaende fortolkning af bestemmelser vedroerende afgifter og fritagelse af visse dispositioner. F.eks. bestemmes det i Raadets sjette direktiv 77/388/EOEF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), at visse former for virksomhed, der er opregnet udtoemmende, undtagelsesvis er fritaget fra omsaetningsafgift (artikel 13). Da der er tale om en undtagelse fra en almindelig regel, fortolkes den strengt, da, som Domstolen i oevrigt har udtalt (dom af 15.6.1989, sag 348/87, Stichting Uitvoering Financiële Acties, Sml. s. 1737, praemis 13 og 14), enhver fortolkning, der udstrakte anvendelsesomraadet for artikel 13, punkt A, ville vaere uforenelig med denne bestemmelses maal. Som Domstolen ligeledes har praeciseret (jf. dom af 11.7.1985, sag 107/84, Kommissionen mod Tyskland, Sml. s. 2655, praemis 17, og dommen i ovennaevnte sag Stichting Uitvoering Financiële Acties, praemis 12), fritager »sjette direktivs artikel 13 ikke ... alle former for virksomhed af almen interesse, men alene saadanne, der noeje er opregnet og beskrevet paa detaljeret maade«. Domstolen har afvist en udvidende fortolkning af de i direktivet fastsatte undtagelser i tilfaelde af, at der ikke var paavist fortolkningselementer, der muliggjorde en udvidelse af en undtagelse, der var fastsat i de paagaeldende bestemmelser, saerlig artikel 13 (jf. ovennaevnte dom i sagen Kommissionen mod Tyskland, praemis 20, og punkt 16 i generaladvokat Darmon's forslag til afgoerelse i forbindelse med dom af 15.12.1993, sag C-63/92, Lubbock Fine, Sml. I, s. 6665).

(36) - Dommene i sagerne Denkavit Internationaal m.fl., anfoert i fodnote 8, praemis 21, og Dansk Sparinvest, praemis 9.

(37) - Den falder foelgelig uden for anvendelsesomraadet for artikel 1, artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 10, og den har ingen forbindelse med formaalet med artikel 11, der forbyder beskatning af aktier, selskabsandele, laan eller andre vaerdipapirer af lignende art.

(38) - Jeg var naaet til en lignende konklusion i mit forslag til afgoerelse (punkt 63 og 64) i sagen Locamion (anfoert i fodnote 15), der vedroerte spoergsmaalet om, hvorvidt artikel 10 i direktiv 69/335 forboed opkraevning af en afgift som f.eks. den regionale afgift ved udstedelse af registreringsbeviser for koeretoejer ifoelge fransk ret. Domstolen udtalte herefter (i praemis 36), at det var ufornoedent at tage stilling til spoergsmaalet om, hvorvidt afgiften faldt ind under anvendelsesomraadet for artikel 12.

(39) - Jf. fodnote 16 i forslaget.

(40) - EFT L 295, s. 36.

(41) - EFT L 225, s. 1.

(42) - Ej heller de oevrige bestemmelser, der er naevnt i artikel 24, kan anvendes, idet de angaar den ombytning af aktier, der foregaar i tilfaelde af fusion, eller regulerer spoergsmaal vedroerende det privatretlige ansvar for bestemte personer, der deltager i fusionen, og foelgelig forudsaetter, at det overtagende selskab ikke i fusionsoejeblikket ejer hele selskabskapitalen i det overtagne selskab. Saerlig vedroerer artikel 9 i direktiv 78/855 udarbejdelse af en udfoerlig skriftlig beretning vedroerende fusionsplanen og navnlig aktiernes ombytningsforhold. Artikel 10 vedroerer undersoegelse af fusionsplanerne ved en eller flere uafhaengige sagkyndige og naevner bl.a. disses kompetenceomraade, den beretning, de skal udarbejde, og hvorvidt ombytningsforholdet er rimeligt og sagligt begrundet. Artikel 11, stk. 1, litra d), vedroerer de i artikel 9 naevnte beretninger, mens litra e) vedroerer de i artikel 10 naevnte beretninger fra de sagkyndige. I artikel 20 hedder det: »I medlemsstaternes lovgivning skal der i det mindste fastsaettes regler for det privatretlige ansvar, som paahviler medlemmerne af det overtagne selskabs administrations- eller ledelsesorganer i forhold til selskabets aktionaerer paa grund af uforsvarlig adfaerd udvist af medlemmerne af de naevnte organer i forbindelse med fusionens forberedelse og gennemfoerelse«. Endelig hedder det i artikel 21: »I medlemsstaternes lovgivninger skal der i det mindste fastsaettes regler for det privatretlige ansvar, som de sagkyndige, der i henhold til artikel 10, stk. 1, skal afgive beretning for det overtagne selskab, har over for det overtagne selskabs aktionaerer paa grund af uforsvarlig adfaerd udvist af de sagkyndige under udfoerelsen af deres hverv«.

(43) - Artikel 24, 25 og 26 i direktiv 78/855. Artikel 24 vedroerer dispositioner, hvorved et eller flere selskaber oploeses uden likvidation og overdrager deres aktiver og passiver som helhed til et andet selskab, der ejer alle deres aktier samt oevrige vaerdipapirer, der giver stemmeret paa generalforsamlingen.

(44) - Artikel 27, 28 og 29 i direktiv 78/855. Artikel 27 vedroerer fusion, der sker ved, at et eller flere selskaber overtages af et andet selskab, som ejer mindst 90%, men ikke alle de naevnte selskabers aktier eller andre vaerdipapirer, der giver stemmeret paa generalforsamlingen.

(45) - Den anden form vedroerer tilfaelde, hvor to eller flere selskaber som foelge af og samtidig med deres oploesning uden likvidation overfoerer deres samlede aktiver og passiver til et selskab, som de opretter.

(46) - Dommen af 13.12.1991, sag C-164/90, Muwi Bouwgroep, Sml. I, s. 6049, vedroerte definitionen af en »gren af en virksomhed« (»part of a business«), der af et selskab var indskudt i et andet selskab inden for rammerne af artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335. Generaladvokat Jacobs fortolkede (i punkt 16 og 17 i sit forslag til afgoerelse) dette begreb i direktiv 69/335 paa baggrund af definitionen i artikel 2, litra a), i direktiv 90/434. Domstolen besvarede dette spoergsmaal uden udtrykkeligt at henvise til bestemmelsen i direktiv 90/434, idet den betragtede den paagaeldende bestemmelse i den sammenhaeng, hvori den indgik (dommens praemis 20, jf. ligeledes praemis 21 og 22).

(47) - Jf. dom af 13.10.1992, sag C-50/91, Commerz-Credit-Bank, Sml. I, s. 5225, praemis 11.

(48) - Der er tale om direktiv 69/335 med senere aendringer ifoelge direktiv 73/80 og direktiv 85/303.

(49) - Uafhaengigt af, om denne disposition bestaar i »sammenlaegning af forskellige enheder inden for en virksomhed, som udoever samme eller supplerende aktiviteter«.

(50) - Jf. dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime, praemis 40.

FORSLAG TIL AFGOERELSE FORTSAETTES UNDER DOKNUM: 697C0152.1

(51) - Denne afgift var fastsat ved artikel 816 i den franske code général des impôts.

(52) - Det er desuden betegnende, at den italienske regering efter dommen i sagen Bautiaa og Société française maritime ved artikel 4, litra b), i dekret nr. 332/96 fra republikkens praesident har aendret den oversigt, der er indeholdt i bilaget til dekret nr. 131/86 fra republikkens praesident, og erstattet den proportionale registreringsafgift med en fast afgift paa 250 000 ITL.