RETTEN FOR EU-PERSONALESAGERS KENDELSE

(Tredje Afdeling)

8. maj 2013

Sag F-87/12

Geoffroy Alsteens

mod

Europa-Kommissionen

»Personalesag – midlertidigt ansat – forlængelse af kontrakt – delvis annullation – omgørelse«

Angående: Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF, der finder anvendelse på Euratom-traktaten i henhold til denne traktats artikel 106A, hvorunder Geoffroy Alsteens i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af »[Europa-]Kommissionens afgørelse af 18. november 2011, for så vidt som denne begrænser varigheden af forlængelsen af [hans] kontrakt som midlertidigt ansat til den 31. marts 2012«.

Udfald: Sagen afvises. Geoffrey Alsteens bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

Sammendrag

1. Tjenestemandssag – midlertidigt ansatte – anbringender – søgsmål rettet mod en afgørelse om forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt – anbringende udledt af det stiltiende afslag på at omklassificere kontrakten til en tidsubegrænset kontrakt – formaliteten

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1; ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, art. 8 og 46)

2. Tjenestemandssag – genstand – delvis annullation – kontrakt som midlertidigt ansat – karakter, som ikke kan adskilles fra bestemmelsen vedrørende ansættelsesforholdets varighed – afvisning

(Tjenestemandsvedtægten, art. 91)

1. Det er tilladt for en midlertidigt ansat at nedlægge påstand om annullation af hans kontrakt for Unionens retsinstanser, inden for de fastsatte frister og efter den forudgående administrative klageprocedure, bl.a. hvis han er af den opfattelse, at kvalifikationen af denne kontrakt er forkert. Det fremgår nemlig af vedtægtens artikel 91, stk. 1, der finder anvendelse på midlertidigt ansatte i henhold til artikel 46 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, at retssager vedrørende EU-personalesager er retssager, der tager stilling til lovligheden. I denne forbindelse påhviler det Unionens retsinstanser at fastslå, at en anfægtet afgørelse er ulovlig, og at denne skal annulleres.

Dette gælder således en afgørelse om forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt, for så vidt som den gengiver den pågældende institutions afslag på at tilbyde den berørte en tidsubegrænset kontrakt som midlertidigt ansat eller i det mindste for en længere varighed end den, der er tildelt, og med hensyn til hvilken denne, ved bl.a. at basere sig på artikel 8 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, gør gældende, at han kunne have fået en mere fordelagtig kontrakt.

(jf. præmis 10-12)

Henvisning til:

Domstolen: 9. juli 1987, sag 329/05, Castagnoli mod Kommissionen, præmis 10-12; 23. marts 1988, sag 289/87, Giubilini mod Kommissionen, præmis 8-12

Retten i Første Instans: 6. juli 2001, sag T-375/00, Dubigh og Zaur-Gora mod Kommissionen, præmis 24

Personaleretten: 13. juni 2012, sag F-105/11, Davids mod Kommissionen, præmis 56

2. En EU-retsakt kan kun annulleres delvist, hvis de elementer, der påstås annulleret, kan udskilles fra den øvrige del af retsakten. Dette krav er ikke opfyldt, når en delvis annullation af en akt bevirker, at aktens materielle indhold ændres.

I denne forbindelse er varigheden af en kontrakt som midlertidigt ansat netop et element, der ikke kan adskilles fra selve kontrakten, idet det bestemmer kvalifikationen af kontrakten og fastsætter den periode, i hvilken de kontraherende parter er bundet af gensidige forpligtelser. En annullation af en del af institutionens afgørelse vedrørende en midlertidigt ansats ansættelsesperiode ville herefter ændre kvalifikationen af kontrakten og således selve det materielle indhold af denne afgørelse. En sådan annullationspåstand tilsigter således reelt en ændring af sidstnævnte og bør følgelig afvises.

(jf. præmis 14-16)

Henvisning til:

Domstolen: 6. december 2012, sag C-441/11 P, Kommissionen mod Verhuizingen Coppens, præmis 38; 31. marts 1998, forenede sager C-68/94 og C-30/95, Frankrig m.fl. mod Kommissionen, præmis 256-258; 24. maj 2005, sag C-244/03, Frankrig mod Parlamentet og Rådet, præmis 12-14

Retten i Første Instans: 10. marts 1992, forenede sager T-68/89, T-77/89 og T-78/89, SIV m.fl. mod Kommissionen, præmis 320