ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Idet artikel 230 EF og 232 EF blot er udtryk for et og samme retsmiddel, følger det heraf, at såfremt et annullationssøgsmål — som er anlagt af en aktuel eller potentiel konkurrent til modtagerne af en statsstøtte, med henblik på at beskytte de processuelle rettigheder, der tilkommer ham som interesseret part ifølge artikel 88, stk. 2, EF, og er rettet mod en beslutning om forenelighed, der er truffet af Kommissionen, uden at indlede den formelle undersøgelsesprocedure — antages til realitetsbehandling, skal et søgsmål anlagt af denne konkurrent med påstand om, at Retten fastslår, at Kommissionen har udvist passivitet ved ikke at træffe en beslutning efter artikel 88, stk. 3, som følge af hans klage, antages til realitetsbehandling, uden at det er nødvendigt — for at sagsøgeren kan anses for en interesseret part — at bevise, at der foreligger et konkurrenceforhold mellem ham og hvert af de sygehuse, som modtager den påtalte støtte, og uden at realitetsbehandlingen af et sådant passivitetssøgsmål kan blive påvirket af antallet af modtagere af den påståede ulovlige støtte, for så vidt som støtten rent faktisk blev udbetalt, og ikke udgør en generel støtteordning.

(jf. præmis 45, 48, 50, 55 og 56)
I en retsakts begrundelse skal der ikke redegøres udførligt for alle relevante faktiske og retlige forhold, eftersom begrundelsen skal vurderes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område. Selv om Kommissionen er forpligtet til tilstrækkeligt uddybende at give den interesserede meddelelse om grundene til, at de i klagen nævnte faktiske og retlige omstændigheder ikke har været tilstrækkelige til, at det kan anses for godtgjort, at der foreligger en sådan støtte, er den følgelig ikke forpligtet til at tage stilling til forhold, der er åbenbart uvedkommende, uden betydning eller klart af underordnet relevans. Kommissionens beslutning om afvisning af en klage over en national foranstaltning om ligestilling af de afgifter, operatørerne skylder for tildeling af licenser til Universal Mobile Telecommunications System (UMTS), er derfor tilstrækkelig begrundet, eftersom den, da et af disse, kumulative elementer, der i medfør af artikel 87, stk. 1, EF udgør begrebet statsstøtte, nemlig tildeling af en fordel til støttemodtageren, ikke forelå, ikke var forpligtet til at begrunde sin afvisning af sagsøgernes klage i forhold til andre elementer, der kendetegnede dette begreb, og da den pågældende foranstaltning gennemfører et fællesskabsdirektiv og særligt overholdelsen af det i direktivet fastsatte princip om forbud mod forskelsbehandling.

Kommissionen kan kun træffe en beslutning om ikke at fremsætte indsigelser mod en støtte under den foreløbige undersøgelsesfase som fastsat i artikel 88, stk. 3, EF uden at indlede den formelle procedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF, såfremt det er muligt for Kommissionen ved afslutningen af denne foreløbige undersøgelse uden at støde på alvorlige vanskeligheder at danne sig en opfattelse af, om den pågældende støtte er forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen kan således ved afslutningen af den foreløbige undersøgelsesfase lovligt vedtage en beslutning om, at der ikke foreligger statsstøtte, når der ikke er tildelt visse operatører en selektiv fordel ved en national foranstaltning om nedsættelse af de afgifter, disse skyldte for licenserne til Universal Mobile Telecommunications System (UMTS), med henblik på at sidestille tildelingsbetingelserne for alle de tildelte licenser, eftersom det forhold, at de havde fået tildelt deres licenser tidligere, som følge af forsinkelsen i iværksættelsen af UMTS-nettet ikke havde skadet den operatør, der fik tildelt en licens senere ved et supplerende udbud, og eftersom det tab af statsmidler, der følger heraf, under hensyn til licensernes økonomiske værdi vedrører en usikker fordring, som staten uundgåeligt må give afkald på som følge af de særlige kendetegn ved de fællesskabsretlige bestemmelser om telekommunikation, hvorom der i direktiv 97/13 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester er fastsat et princip om ligebehandling af operatørerne, hvilket medfører, at de pålagte afgifter skal være økonomisk lige.

(jf. præmis 89-91, 111, 116, 122, 124, 152, 153 og 156)
Det følger af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, at en risiko for forveksling mellem to identiske eller lignende varemærker kun kan lægges til grund inden for rammerne af bestemthedsprincippet, dvs. når de omhandlede varer eller tjenesteydelser i henhold til den relevante kundekreds’ opfattelse er af samme eller lignende art, og dette uanset hvilken grad af fornødent særpræg, det ældre varemærke har som følge af det kendskab, den berørte kundekreds kan have hertil.

Ved vurderingen af ligheden mellem de omhandlede varer eller tjenesteydelser i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker skal der tages hensyn til alle de relevante faktorer, der kendetegner forbindelsen mellem disse varer eller tjenesteydelser, idet disse faktorer navnlig omfatter deres art, anvendelsesformål og benyttelse, samt om de konkurrerer med eller supplerer hinanden.

Parfumerivarer kan ikke i sig selv anses for at være varer, der er af lignende art som de lædervarer, der henhører under klasse 18 i Nice-arrangementet, og som de beklædningsgenstande, der henhører under klasse 25 i det nævnte arrangement. De er således åbenbart forskellige fra lædervarer og beklædningsgenstande, såvel når henses til deres art som til deres anvendelsesformål eller benyttelse. Desuden er der ingen oplysninger, der giver anledning til at antage, at disse varer konkurrerer med eller funktionelt supplerer hinanden.

Det kan ikke udelukkes, at der navnlig inden for sektoren for modevarer og varer til personlig pleje ud over en funktionel komplettering kan opstå en komplettering af æstetisk karakter i den relevante kundekreds’ bevidsthed mellem varer, hvis art, anvendelsesformål og benyttelse er forskellige.

Imidlertid er en sådan æstetisk komplettering, der skal bestå i et reelt æstetisk behov i den forstand, at den ene vare er uundværlig eller væsentlig for brugen af den anden, og at forbrugerne finder det sædvanligt eller normalt at bruge disse varer sammen, ikke tilstrækkeligt til at konkludere, at der er lighed mellem dem i henhold til artikel 8, stk.1, litra b), i forordning nr. 40/94. Hertil kræves yderligere, at forbrugerne anser det for almindeligt, at disse varer bliver markedsført under det samme varemærke, hvilket normalt forudsætter, at en stor del af de respektive fabrikanter eller distributører af disse varer er de samme.

Den omstændighed, at offentligheden er vant til, at varer fra modebranchen markedsføres under parfumevaremærker, gør det ikke muligt at fastslå, at der er en æstetisk komplementærforbindelse mellem parfumevarer på den ene side og lædervarer og beklædningsgenstande på den anden side, i den forstand, at den ene gruppe varer ville være uundværlige eller væsentlige for brugen af den anden, og at forbrugerne ville finde det sædvanligt eller normalt at bruge disse varer sammen.

(jf. præmis 29, 31, 32 og 35-38)
2.

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 5) (jf. præmis 57-59)
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde (art. 253 EF) (jf. præmis 43-50)

2. Økonomisk og social samhørighed – strukturelle interventioner – fællesskabsfinansiering – beslutning om afslutning af et finansielt tilskud (Rådets forordning nr. 4253/88, som ændret ved forordning nr. 2082/93, art. 25, stk. 5) (jf. præmis 61-74)

Sagens genstand

Angående

Principalt, påstand om annullation af en afgørelse, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 16. december 2003 vedrørende afslutning af EFRU-støtteprogram nr. 98.05.26.001, annullation af Kommissionens beslutninger om at nedsætte støtten, om at afbryde støtteudbetalingen og om at kræve det resterende støttebeløb tilbagebetalt, samt annullation af punkt 6.2 i Kommissionens beslutning SEK(1999) 1316 af 9. september 1999 om retningslinjer vedrørende finansiel afslutning af strukturfondenes operationelle interventioner (1994-1999), subsidiært påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren har lidt, samt en påstand om gennemførelse af den overenskomst, der den 13. september 1999 blev indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen.

Afgørelse

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Nuova Gela Sviluppo betaler sagens omkostninger.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 70-74)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 204)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af seks afgørelser truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 og R 32/2002-2) vedrørende indsigelsessager mellem Budĕjovický Budvar, národní podnik og Anheuser-Busch, Inc.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>1

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i de forenede sager T-53/04 – T-56/04, T-58/04 og T-59/04.

2) Budĕjovický Budvar, národní podnik betaler sagsomkostningerne.
Nøgleord

Sagens genstand

Afgørelse



Nøgleord

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 68-72)

2. EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et ikke-registreret varemærke eller af et andet erhvervsmæssigt anvendt tegn (Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 4) (jf. præmis 197)

Sagens genstand

Angående

Påstand om annullation af fem afgørelser truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 107/2003-2, R 111/2003-2, R 114/2003-2, R 115/2003-2 og R 122/2003-2) vedrørende indsigelsessager mellem Budĕjovický Budvar, národní podnik og Anheuser-Busch, Inc.

Oplysninger vedrørende sagen:

>lt>2

Afgørelse

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i de forenede sager T-60/04 – T-64/04.

2) Budĕjovický Budvar, národní podnik betaler sagsomkostningerne.
Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Det Europæiske Fællesskab – regler om sprog

(Rådets forordning nr. 1, art. 3)

2. Det Europæiske Fællesskab – regler om sprog

(Rådets forordning nr. 1, art. 3)

3. Fiskeri – bevarelse af havets ressourcer – EF’s flådepolitik

(Rådets forordning nr. 2371/2002, art. 12 og 13)

Sammendrag

1. Tilsidesættelse af forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område i forbindelse med vedtagelsen af en retsakt, udgør en proceduremæssig uregelmæssighed, som imidlertid kun kan medføre, at den vedtagne retsakt annulleres, såfremt proceduren kunne have ført til et andet resultat, hvis den ikke havde foreligget.

(jf. præmis 35)

2. De dokumenter, som vedrører et punkt på forvaltningskomitéens dagsorden, skal fremsendes til hver medlemsstat på disses officielle sprog, som det er bestemt i artikel 3 i forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område.

Denne forpligtelse gælder imidlertid ikke for ændringsforslag til et dokument, som tidligere er fremsendt forskriftsmæssigt til komitéens medlemmer, og som fremsættes på et møde i komitéen, såfremt nævnte komités forretningsorden ikke indeholder bestemmelser, som fastsætter en forpligtelse til at forelægge sådanne forslag skriftligt på alle de officielle sprog. Det er muligt mundtligt at forelægge ændringer på et af komitéens møder, selv hvor der er tale om indholdsmæssige ændringer til et forslag, der er optaget på dagsordenen for mødet. Hvis Kommissionen var forpligtet til at forelægge ændringsforslag skriftligt og på alle officielle sprog, ville det i praksis være umuligt at foretage indholdsmæssige ændringer af et forslag på et møde.

(jf. præmis 40 og 41)

3. Udtrykket »fra den 1. januar 2003« i artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 2371/2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne henviser både til tilgang til fiskerflåden og til de udtagninger, der skal udligne tilgangen, således at det kun er de udtagninger, der er foretaget efter denne dato, som kan tages i betragtning. Den tilgangs- og afgangsordning, der blev indført ved forordning nr. 2371/2002, indebærer, at en medlemsstats fiskerflådekapacitet ikke kan overstige niveauet pr. 1. januar 2003. De referenceniveauer, som er fastsat i henhold til artikel 12 i forordning nr. 2371/2002, har kun reel betydning for de medlemsstater, som lå på et højere niveau den 1. januar 2003, og bliver overflødige, når alle medlemsstaterne efterkommer dem.

(jf. præmis 67-77)
Rettens dom (Første Afdeling) af 23. oktober 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen mod KHIM (Caipi)

(sag T-405/04)

»EF-varemærker — ansøgning om Caipi som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende tegn — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares kendetegn [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32-40)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. august 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 912/2002-2) vedrørende ansøgning om registrering af ordmærket Caipi som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG EF-varemærket, der søges registreret: Ordmærket Caipi for varer i klasse 33 — ansøgning nr. 2655667 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering Appelkammerets afgørelse: Klagen afslås

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Første Afdeling) af 23. oktober 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen mod KHIM (Caipi)

(sag T-405/04)

»EF-varemærker — ansøgning om Caipi som EF-ordmærke — absolut registreringshindring — beskrivende tegn — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares kendetegn [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra c)] (jf. præmis 32-40)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. august 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 912/2002-2) vedrørende ansøgning om registrering af ordmærket Caipi som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG EF-varemærket, der søges registreret: Ordmærket Caipi for varer i klasse 33 — ansøgning nr. 2655667 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering Appelkammerets afgørelse: Klagen afslås

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 20. september 2007 — Imagination Technologies mod KHIM (PURE DIGITAL)

(sag T-461/04)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket PURE DIGITAL — absolutte registreringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 — fornødent særpræg opnået ved brug — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — varemærker uden særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 36, 37 og 54)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. september 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 108/2004-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PURE DIGITAL som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Imagination Technologies Ltd Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket PURE DIGITAL for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38 — ansøgning nr. 2 396 075 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

2) Imagination Technologies Ltd betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 20. september 2007 — Imagination Technologies mod KHIM (PURE DIGITAL)

(sag T-461/04)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket PURE DIGITAL — absolutte registreringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 — fornødent særpræg opnået ved brug — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94«

EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — absolutte registreringshindringer — varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der kan tjene til at betegne en vares egenskaber — varemærker uden særpræg [Rådets forordning nr. 40/94, art. 7, stk. 1, litra b) og c)] (jf. præmis 36, 37 og 54)

Angående

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. september 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 108/2004-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PURE DIGITAL som EF-varemærke.

Oplysninger vedrørende sagen

Ansøger om EF-varemærket: Imagination Technologies Ltd Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket PURE DIGITAL for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38 — ansøgning nr. 2 396 075 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Konklusion

1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
Sag T-363/04

Koipe Corporación, SL

mod

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked

(Varemærker og Design) (KHIM)

»EF-varemærker — ansøgning om EF-figurmærket »La Española« — indsigelse rejst af indehaveren af de nationale figurmærker og EF-figurmærket »Carbonell« — afvisning af indsigelsen — dominerende bestanddele — lighed — risiko for forveksling — beføjelse til at omgøre en afgørelse«

Rettens dom (Første Afdeling) af 12. september 2007 II - 3357

Sammendrag af dom

EF-varemærker – definition på og erhvervelse af et EF-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art

[Rådets forordning nr. 40/94, art. 8, stk. 1, litra b)]

For den spanske gennemsnitsforbruger er der risiko for forveksling mellem figurmærket La Española, der er søgt registreret som EF-varemærke for »Spiselige olier og fedtstoffer« i klasse 29 i Nice-arrangementet, og figurmærket Carbonell, der tidligere er registreret i Spanien for »ren olivenolie« og »olivenolie«.

De omtvistede varemærkers lighed såvel angående farverne som tegningen har således større betydning end små forskelle, som alene fremgår efter en indgående og udtømmende undersøgelse. Endvidere er der et — om end svagt — begrebsmæssigt bånd mellem de omtvistede varemærker, der er forbundet med de beskyttede varers art og oprindelse. De to omhandlede varemærkers samlede fælles bestanddele fremkalder et visuelt helhedsindtryk af stor lighed, idet varemærket La Española med stor præcision gentager det væsentlige i det budskab og det visuelle indtryk, der formidles af varemærket Carbonell: kvinden i den traditionelle beklædning, siddende på en særlig måde i nærheden af en olivengren med en olivenlund i baggrunden, alt sammen med en næsten identisk disponering af områderne, farverne, stederne, hvor betegnelserne er skrevet, og måden, hvorpå disse er udført. Risikoen for forveksling bliver ikke mindre som følge af de forskellige ordbestanddele, eftersom det ansøgte varemærkes ordbestanddel har en meget svag grad af særpræg, idet den henviser til varens geografiske oprindelse.

(jf. præmis 100-103 og 105)
Rettens dom (Anden Afdeling) af 12. september 2007 — Finland mod Kommissionen

(sag T-230/04)

»EUGFL — Garantisektionen — kontrolordning vedrørende arealstøtte i visse regioner — udgifter, som er udelukket fra fællesskabsfinansiering«

1. Landbrug — EUGFL — regnskabsafslutning (jf. præmis 52, 159-161 og 186-191)

2. Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde (art. 253 EF) (jf. præmis 184)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/136/EF af 4. februar 2004 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 40, s. 31), for så vidt som den på grund af en utilstrækkelig kontrolordning udelukker visse udgifter afholdt af Republikken Finland i forbindelse med arealstøtte i visse regioner.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.

2) Republikken Finland betaler sagens omkostninger.

Rettens dom (Anden Afdeling) af 12. september 2007 — Finland mod Kommissionen

(sag T-230/04)

»EUGFL — Garantisektionen — kontrolordning vedrørende arealstøtte i visse regioner — udgifter, som er udelukket fra fællesskabsfinansiering«

1. Landbrug — EUGFL — regnskabsafslutning (jf. præmis 52, 159-161 og 186-191)

2. Institutionernes retsakter — begrundelse — forpligtelse — rækkevidde (art. 253 EF) (jf. præmis 184)

Angående

Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/136/EF af 4. februar 2004 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 40, s. 31), for så vidt som den på grund af en utilstrækkelig kontrolordning udelukker visse udgifter afholdt af Republikken Finland i forbindelse med arealstøtte i visse regioner.

Konklusion

1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.