DA Den Europæiske Unions Tidende C 127/13

Appel iværksat den 25. februar 2015 af Banco Privado Português, SA — under likvidation, og Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — under likvidation, til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. december 2015 i sag T-487/11, Banco Privado Português og Massa Insolvente do Banco Privado Português mod Kommissionen

(Sag C-93/15 P)

(2015/C 127/19)

Processprog: portugisisk

Parter

Appellanter: Banco Privado Português, SA — under likvidation, og Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — under likvidation (ved advogados C. Fernández Vicién, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, M. Ferreira Santos og R. Leandro Vasconcelos)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

Appellanterne har nedlagt påstand om, at Domstolen antager sagen til realitetsbehandling og bestemmer, idet den finder appellen begrundet, følgende:

— Den appellerede dom ophæves og erstattes ned en dom, hvorved Kommissionens afgørelse annulleres i sit hele (1).

— Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den fastslog, at statsstøtten er uløseligt forbundet med den ulovlige og uforenelige garanti i perioden fra den 5. december 2008 til den 5. juni 2009.

— Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den i medfør af artikel 2-4 heri pålagde tilbagesøgning af den angivelige støtte.

— Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den pålagde tilbagesøgning for perioden fra den 5. december 2008 til den 5. juni 2009.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har fremsat seks appelanbringender.

1. Første anbringende: Retten forsøgte at supplere den manglende begrundelse for Kommissionens afgørelse ved at anføre sin egen begrundelse og begik en retlig fejl ved undersøgelsen af de af Kommissionen anførte grunde og ved at finde dem tilstrækkelige.

2. Andet anbringende: Retten foretog en urigtig fortolkning af artikel 107, stk. 1, TEUF og en fejlagtig subsumering af de faktiske omstændigheder ved at finde, at BPP var givet en fordel, hvorved garantien blev omdannet til en støtte, der var uforenelig med det indre marked.

3. Tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at finde, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn og ikke havde begået en retlig fejl ved ikke at have taget hensyn til, at kravene for den i artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF fastsatte undtagelse var opfyldt.

4. Fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at opretholde afgørelsen om tilbagesøgning, idet den opretholdt pålægget om tilbagesøgning af en angivelig støtte, der ikke var forenelig med det indre marked, eftersom BPP ikke opnåede nogen fordel, og idet Retten fandt, at den anfægtede afgørelse ikke pålagde tilbagesøgning af støtten af processuelle årsager, og den begik en retlig fejl ved at finde, at Kommissionen ved beregningen af støttens størrelse havde overholdt de i dennes retningslinjer fastsatte principper.

5. Femte anbringende: Retten tilsidesatte retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den opretholdt den anfægtede afgørelse, for så vidt som denne pålagde tilbagesøgning af den angivelige støtte.

6. Sjette anbringende: Retten tog ikke hensyn til, at Kommissionen havde tilsidesat BPP’s ret til ligebehandling, for så vidt som denne sag blev undergivet en anderledes behandling end tilsvarende sager.

(1) Kommissionens afgørelse 2011/346/EU af 20.7.2010 om statsstøtte C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) iværksat af Portugal i form af en statsgaranti til fordel for Banco Privado Português, S.A. (EUT L 159, s. 95).