DA Den Europæiske Unions Tidende C 211/18

Appel iværksat den 24. maj 2011 af Areva til prøvelse af Rettens dom (Anden Afdeling) afsagt den 3. marts 2011 i de forenede sager T-117/07 og T-121/07, Areva m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-247/11 P)

2011/C 211/36

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Areva SA (ved Rechtsanwältin A. Schild)

Den anden part i appelsagen: Alstom og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

— Den appellerede dom ophæves.

— Såfremt Domstolen skønner, at sagen er moden til endelig påkendelse: — Principalt; annullation af følgende artikler i den anfægtede beslutning: — artikel 1, litra c). — artikel 2, litra c). — Subsidiært; appellantens bøde nedsættes væsentligt. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder appellantens omkostninger for Retten.

— Såfremt Domstolen skønner, at sagen ikke er moden til endelig påkendelse, hjemvises sagen til en afdeling ved Retten i Første Instans i en anderledes sammensætning og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremført fire anbringender til støtte for appellen.

Det første anbringende vedrører Rettens tilsidesættelse af reglerne om begrundelse og retten til forsvar i forbindelse med vurderingen af Areva SA's faktiske udøvelse af bestemmende indflydelse på Areva T&D og Areva T&D AG i perioden mellem den 9. januar og den 11. maj 2004. I denne henseende har appellanten bemærket, at Retten har tilsidesat artikel 36 og 53 i protokol nr. 3 vedrørende statutten for Den Europæiske Unions Domstol (Rettens forpligtelse til at begrunde sin egen dom), for så vidt som den i den appellerede doms præmis 150 har sat sine egne argumenter i stedet for Kommissionens argumenter ved efterfølgende at tilføje grunde til den anfægtede beslutning, der ikke er anført heri. Appellanten har også gjort gældende, at Retten har tilsidesat begrundelsespligten i det omfang dens argumenter ikke gør det muligt at forstå begrundelsen for, at den ikke har fulgt appellantens argumentation. Endelig har appellanten bemærket, at Retten har tilsidesat Areva SA's ret til forsvar ved at pålægge selskabet at føre et umuligt bevis (probatio diabolica) i forbindelse med påvisningen af, at moderselskabet ikke har udøvet bestemmende indflydelse på sine datterselskaber, og ved at afvise at lade selskabet udtale sig om de nye argumenter, som Retten har suppleret den anfægtede beslutning med.

Det andet anbringende vedrører en retlig fejl i anvendelsen af reglerne om solidarisk betaling af bøder, hvilket medfører en tilsidesættelse af principperne om retssikkerhed og om individuelle straffe. Appellanten har gjort gældende, at Retten ved at pålægge bøder, der får den virkning, at der skabes en »faktisk« solidaritet mellem to selskaber, som aldrig har været en del af samme økonomiske enhed, har tilsidesat de ovennævnte principper.

Det tredje anbringende vedrører Rettens fejlagtige fortolkning af reglerne om den retsstridige delegation af Kommissionens beføjelser, Rettens begrundelsesfejl og tilsidesættelsen af princippet om individuelle straffe og sanktioner for manglende klar fordeling af ansvaret mellem meddebitorer i forbindelse med en solidarisk hæftelse. Areva SA har i denne forbindelse dels gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, idet den har baseret sig på en fortolkning af Kommissionens beslutning, der er i modstrid med denne beslutnings formål, for at finde en »løsning«, der uden at være holdbar i retlig henseende gør det muligt for den at afvise appellantens argumenter vedrørende delegation af Kommissionens beføjelser. Dels har appellanten gjort gældende, at Rettens løsning tilsidesætter de generelle principper om retssikkerhed og individuelle straffe.

Det fjerde og sidste anbringende vedrører en retlig fejl i anvendelsen af principperne om proportionalitet og ligebehandling med hensyn til den bøde, som Areva SA blev pålagt solidarisk. Appellanten har anført, at Retten ved ikke at gøre brug af sin fulde prøvelsesret og ved at bekræfte en fordeling af bøderne, der ikke tager hensyn til varigheden af den begåede overtrædelse, har tilsidesat de nævnte principper.