Unionens retsinstanser har kompetence til at træffe afgørelse i en tvist mellem EU-Satellitcentret (Satcen) og en tidligere kontraktansat, hvorunder sidstnævnte har nedlagt påstand om annullation af flere afgørelser truffet over for den pågældende, herunder bl.a. afgørelser om suspension, om indledning af en disciplinærsag og om at fjerne den pågældende fra tjenesten, tillige med påstand om erstatning. Denne kompetence følger henholdsvis af artikel 263 TEUF for så vidt angår efterprøvelsen af de nævnte retsakters lovlighed og af artikel 268 TEUF, sammenholdt med artikel 340, stk. 2, TEUF, for så vidt angår tvister om ansvar uden for kontraktforhold, og idet der herved tages hensyn til artikel 19, stk. 1, TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Den omstændighed, at de anfægtede afgørelser blev truffet i forbindelse med aktiviteterne i et organ, som agerer inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), kan ikke i sig selv indebære, at Unionens retsinstanser ikke har kompetence til at træffe afgørelse i sagen. Artikel 24, stk. 1, andet afsnit, sidste punktum, TEU og artikel 275, stk. 1, TEUF indfører i denne forbindelse en undtagelse fra reglen om den generelle kompetence, som artikel 19 tildeler Den Europæiske Unions Domstol, for at sikre overholdelsen af lov og ret ved fortolkningen af traktaterne, og de skal følgelig fortolkes indskrænkende. Selv om chartrets artikel 47 ikke kan skabe en kompetence for Den Europæiske Unions Domstol, når en sådan kompetence er udelukket i medfør af traktaterne, indebærer princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse imidlertid også, at udelukkelsen af Domstolens kompetence på FUSP-området skal fortolkes indskrænkende. Afgørelserne om suspension, om indledning af disciplinær forfølgning og om fjernelse fra tjenesten udgør desuden rene personaleforvaltningsakter, som med hensyn til deres begrundelser og formål såvel som den sammenhæng, hvori de blev vedtaget, hverken havde til formål at bidrage til udformningen, fastlæggelsen eller gennemførelsen af FUSP som omhandlet i artikel 24, stk. 2, TEU eller nærmere bestemt at opfylde Satcens opgaver, som henhører under FUSP. I denne forbindelse er der i kapitel VII i vedtægten for de ansatte i Satcen og i bilag IX hertil fastsat en disciplinærordning, som svarer til den, der er fastsat i afsnit VI i tjenestemandsvedtægten og i bilag IX hertil.

Det må derfor fastslås, at den foreliggende tvist er beslægtet med tvister mellem et af Unionens organer, kontorer eller agenturer, der ikke henhører under FUSP, og en af dets tjenestemænd eller øvrige ansatte, som kan forelægges Unionens retsinstanser i henhold til artikel 270 TEUF. Det kan imidlertid ikke antages, at denne undtagelse fra Den Europæiske Unions Domstols kompetence på FUSP-området udstrækker sig til at udelukke, at Unionens retsinstanser har kompetence til at prøve lovligheden af anfægtede retsakter, som hidrører fra et EU-organ, selv om Unionens retsinstanser har kompetence til at prøve lovligheden af retsakter, som er identiske med hensyn til deres indhold, de formål, som de forfølger, proceduren for deres vedtagelse og den sammenhæng, hvori de blev vedtaget, når sådanne retsakter vedrører en EU-institution eller et EU-organ, ‑kontor eller ‑agentur, hvis opgave ligger uden for FUSP. Enhver anden fortolkning ville indebære, at ansatte ved EU-organer, der henhører under FUSP, udelukkedes fra den retsbeskyttelsesordning, der gælder for EU-ansatte, hvilket ville være i strid med ligebehandlingsprincippet.

(jf. præmis 83-85, 91, 93, 95-97 og 99)