Artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 1998/78 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker, som ændret ved forordning nr. 1714/88, og artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2670/81 om gennemførelsesbestemmelser for produktion ud over kvoterne inden for sukkersektoren, som ændret ved forordning nr. 3892/88, læst samlet, skal fortolkes således, at der for så vidt angår en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en fabrikant ved udførsel ønsker at ombytte en mængde C-sukker fremstillet uden for kvoten med en tilsvarende mængde kvotesukker, der er produceret af en anden fabrikant, skal tages hensyn til betingelserne i denne sidstnævnte bestemmelse inden for rammerne af refusion af lageromkostninger. Disse betingelser omfatter bl.a. kravet om, at ombytningssukkeret er blevet produceret af en fabrikant, der er etableret på samme medlemsstats område.

På trods af den eventuelle tvetydighed af ordlyden af artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2670/81 i den oprindelige tyske version, fremgår det imidlertid udtrykkeligt af bestemmelsens ordlyd i de øvrige officielle sprogversioner, at EU-lovgiver som en betingelse for ombytning ved udførsel af C-sukker har bestemt, at ombytningssukkeret skal være produceret af en anden fabrikant på samme medlemsstats område. Denne betingelse fremgår endvidere klart af ordlyden af den tyske version af forordningen, som fandt anvendelse ratione temporis på tidspunktet for hovedsagens faktiske omstændigheder.

Med hensyn til gyldigheden af artikel 2, stk. 2, afsnit, i forordning nr. 2670/81 i forhold til 34 TEUF og 35 TEUF gælder, at selv om det antages, at betingelsen om, at ombytningssukkeret skal være produceret af en fabrikant, der er etableret i samme medlemsstat, udgør en restriktion, er den imidlertid begrundet, eftersom den er en nødvendig følgevirkning af den kvotaordning, der er indført med forordning nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker, som ændret ved forordning nr. 1069/89.

Som det fremgår af 3., 10. og 14. betragtning til forordning nr. 1785/81, udgør kvotaordningen en af de foranstaltninger i den fælles markedsordning for sukker, som har som endeligt formål at stabilisere EU-markedet og følgelig sikre de fornødne garantier med hensyn til beskæftigelsen og levestandarden for EU’s fabrikanter. Inden for disse rammer garanterer produktionskvoterne fabrikanterne fællesskabspriser og afsætning af deres produkter.

Med henblik herpå har EU-lovgiver fastsat en fordeling blandt medlemsstaterne af sukkerproduktionen i Unionen. Det tilkommer således hver medlemsstat at fordele de basismængder, som er blevet tildelt den, blandt de fabrikanter, der er etableret på dens område, med henblik på regulering af sukkerproduktionen i medlemsstaten.

En sådan ombytning ved udførsel af C-sukker mellem fabrikanter, der er etableret i forskellige medlemsstater, som indgår i de særskilte nationale kvoter, er af en karakter, der kan forstyrre strukturerne i ordningen for produktionskvoter, eftersom den ville svare til en overførsel af kvoter fra den fabrikant af sukker, der leverer ombytningssukkeret, til den fabrikant, der foretager ombytningen. Det følger bl.a. heraf, at de kvoter, der indehaves af disse fabrikanter, ikke længere ville falde sammen med dem, der oprindeligt blev tildelt dem af deres respektive medlemsstater i overensstemmelse med deres basismængder.

(jf. præmis 35, 38-41 og 43, samt domskonkl. 1)