Forslag til afgørelse fra generaladvokat Mischo fremsat den 27. januar 1988. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND. - VIN - GRAENSEVAERDI FOR FORHOEJELSE AF ALKOHOLINDHOLDET. - SAG 74/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 02139



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

1 . Denne sag, som Kommissionen har anlagt mod Forbundsrepublikken Tyskland som foelge af den bestemmelse, der ved lov af 27 . august 1982 blev indsat i §6, stk . 2, i den tyske vinlov, rejser ikke vaesentlige problemer med hensyn til den afgoerelse, der boer traeffes . Jeg kan derfor straks fremsaette mit forslag til afgoerelse, idet jeg fuldt ud kan tilslutte mig, hvad Kommissionen har gjort gaeldende .

2 . I svarskriftet og i dag under den mundtlige forhandling har Forbundsrepublikken Tyskland i oevrigt meddelt, at den ikke bestred og aldrig tidligere har bestridt, at der er grundlag for Kommissionens klagepunkt .

3 . Sagsoegte har dog herudover anfoert, at de faellesskabsretlige bestemmelser vedroerende forhoejelse af alkoholindholdet i vin i praksis haandhaeves strengt, saaledes at der ikke i Forbundsrepublikken Tyskland bestaar nogen retsusikkerhed .

4 . Jeg kan dog ikke foelge sagsoegte paa dette punkt . Saa laenge der ikke er en overensstemmelse mellem ordlyden af den paagaeldende lov og den administrative praksis, der foelges, kan dette, i hvert fald hos en del af vinavlerne, skabe en usikkerhed med hensyn til, hvad der er tilladt, og hvad der ikke er det . Den artikel i et fagtidsskrift, som Kommissionens befuldmaegtigede citerede foer, bekraefter dette . Endvidere fremgaar det af Domstolens praksis, jfr . navnlig dommen af 4 . april 1974 ( Kommissionen mod Den Franske Republik, sag 167/73, Sml . s . 359, praemis 47 ), dommen af 25 . oktober 1979 ( Kommissionen mod Den Italienske Republik, sag 159/78, Sml . s . 3247, praemis 22 ) og dommen af 15 . oktober 1986 ( Kommissionen mod Den Italienske Republik, sag 168/85, Sml . s . 2945, praemis 11 ), at :

" En opretholdelse uden aendring af en bestemmelse (( i en medlemsstats lovgivning )), som strider mod en traktatbestemmelse, ogsaa selv om sidstnaevnte bestemmelse gaelder umiddelbart i medlemsstaternes retsorden, skaber en tvetydig situation, idet der herved for de paagaeldende retsundergivne opretholdes en usikkerhed med hensyn til deres muligheder for at paaberaabe sig faellesskabsretten, og at en opretholdelse som naevnt derfor udgoer en overtraedelse fra naevnte medlemsstats side af de forpligtelser, der paahviler den i medfoer af Traktaten ."

Dette maa saa meget mere gaelde, naar der er tale om i en medlemstats nationale lovgivning at indfoere en ny bestemmelse, som strider mod faellesskabsretten .

5 . I praemis 13 i den naevnte dom af 15 . oktober 1986 henviste Domstolen endvidere til sin faste praksis, hvorefter :

" En simpel administrativ praksis, der efter sin art kan aendres efter forvaltningens forgodtbefindende, og som ikke er bragt til offentlighedens kundskab paa passende maade, ikke kan anses for at udgoere en gyldig (( opfyldelse )) af Traktatens (( forpligtelser ))."

6 . Endelig er jeg enig med Kommissionen i den opfattelse, at det er uhyre tvivlsomt, om de tyske domstole med den nuvaerende affattelse af §6, stk . 2, i vinloven vil kunne bringe denne lovs straffebestemmelser i anvendelse, saafremt man retsforfoelger enkeltpersoner i anledning af en forhoejelse af alkoholindholdet, der overstiger den "normale graense" paa 3,5% vol .

Sammenfatning

7 . Jeg kan paa denne baggrund kun foreslaa, at der gives Kommissionen medhold i sagen, saaledes at det statueres, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i den faelles markedsordning for vin, jfr . navnlig artikel 32 i Raadets forordning nr . 337/79, som i mellemtiden er blevet til artikel 18 i forordning nr . 822/87, samt EOEF-Traktatens artikler 5 og 189, idet der i den tyske vinlov er indsat en bestemmelse, hvorefter der for vindyrkningsomraaderne "Mosel-Saar-Ruwer", "Mittelrhein" og "Ahr" gaelder en oeverste graense for forhoejelse af alkoholindholdet paa 4,5% vol . for bestemte vinstoksorter og bestemte vindyrkningsarealer .

8 . Sagsoegte boer herefter doemmes til at betale sagens omkostninger .

(*) Oversat fra fransk .