DOMSTOLENS DOM (FEMTE AFDELING) AF 1. JUNI 1995. - F. D. TEIRLINCK MOD MINISTER VAN VERKEER EN WATERSTAAT. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE: COLLEGE VAN BEROEP VOOR HET BEDRIJFSLEVEN - NEDERLANDENE. - STRUKTUREL SANERING AF INDLANDSSKIBSFARTEN - OPHUGNINGSPRAEMIER - DISPONIBLE OEKONOMISKE MIDLER - OPHUGNINGSFONDE - ADSKILTE AFDELINGER - BUDGET. - SAG C-414/93.



Samling af Afgørelser 1995 side I-01339



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

++++

1. Transport ° indlandsskibsfart ° strukturel sanering ° ophugningspraemier ° tildeling inden for rammerne af de oekonomiske midler, der er afsat til den paagaeldende fartoejstype

(Raadets forordning nr. 1101/89, art. 3, stk. 3, og art. 5, stk. 1; Kommissionens forordning nr. 1102/89, art. 1, stk. 2, og art. 8)

2. Transport ° indlandsskibsfart ° strukturel sanering ° ophugningspraemier ° ansoegninger om praemie ° stiltiende imoedekommelse udelukket for ansoegninger, der overstiger et maksimum fastsat i faellesskabslovgivningen

(Kommissionens forordning nr. 1102/89, art. 6, stk. 4)

Sammendrag

1. Artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1101/89 om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten kan ikke fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, som fondene i de paagaeldende medlemsstater har til raadighed, er tilstraekkelige. Bestemmelsen kan heller ikke fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, der er til raadighed i den faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, jf. forordningens artikel 3, stk. 3, i alt er tilstraekkelige.

Efter den ordning, der er indfoert ved denne forordning, kan ophugningspraemier vedroerende en fartoejstype eller -kategori kun imoedekommes af fondsmyndighederne inden for rammerne af det budget, som Kommissionen har fastsat med henblik paa at naa maalet for tonnagenedsaettelsen for hver fartoejstype og -kategori.

Artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i forordning nr. 1102/89 om visse gennemfoerelsesforanstaltninger til forordning nr. 1101/89 skal derfor fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie til en skubbebaad skal afslaas, naar de oekonomiske midler, der er noedvendige for at imoedekomme den, overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade anfoerte budget paa 5 mio. ECU, og det er uden betydning, at de i bestemmelsen anfoerte andre budgetter for toerlastfartoejer og/eller tankskibe ikke er opbrugt, efter at alle ansoegninger om ophugningspraemie for disse to typer fartoejer er imoedekommet.

Disse bestemmelser i forordning nr. 1102/89 er ikke uforenelige med artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 1101/89. Naar der nemlig i denne sidstnaevnte bestemmelse foreskrives to adskilte afdelinger, en for tankskibe og en anden, der er faelles for toerlastfartoejer og skubbebaade, er det alene af hensyn til den oekonomiske solidaritet mellem ophugningsfondene, og dette medfoerer paa ingen maade, at de noedvendige budgetmaessige raadighedsbeloeb til ydelse af ophugningspraemier ikke kan fastsaettes for hver af de tre fartoejstyper for sig.

2. Under hensyn til formaalene med forordning nr. 1101/89 om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten og forordning nr. 1102/89 om visse gennemfoerelsesforanstaltninger til den foerstnaevnte forordning skal artikel 6, stk. 4, i forordning nr. 1102/89 fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie paa over 70% af de for hver fartoejstype og -kategori fastsatte satser ikke skal anses for imoedekommet, saafremt fondsmyndighederne ikke inden den 1. september 1990 skriftligt har underrettet ansoegeren om, hvorvidt ansoegningen er imoedekommet eller afslaaet.

Dommens præmisser

1 Ved dom af 13. august 1993, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 6. oktober s.aa., har College van Beroep voor het Bedrijfsleven i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt seks praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1101/89 af 27. april 1989 om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten (EFT L 116, s. 25, herefter benaevnt "raadsforordningen"), fortolkningen og gyldigheden af artikel 1, stk. 2, og artikel 8 samt fortolkningen af artikel 6, stk. 4, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1102/89 af 27. april 1989 om visse gennemfoerelsesforanstaltninger til forordning nr. 1101/89 (EFT L 116, s. 30, herefter benaevnt "kommissionsforordningen") og endelig gyldigheden af Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990 til Kongeriget Nederlandene om de ansoegninger om ophugningspraemie, som fondene kan imoedekomme.

2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem F.D. Teirlinck og Minister van Verkeer en Waterstaat (ministeren for trafik og offentlige arbejder, herefter benaevnt "ministeren") vedroerende afslaget paa sagsoegerens ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad, som var begrundet med, at de budgetmaessige raadighedsbeloeb i afdelingen for denne type fartoejer ikke var tilstraekkelige til at imoedekomme ansoegningen.

3 Formaalet med raadsforordningen er at gennemfoere en vaesentlig reduktion af den strukturelle overkapacitet inden for indlandsskibsfarten. Med henblik herpaa indfoeres der en ordning med ophugningsforanstaltninger, der samordnes paa faellesskabsplan, og som ifoelge forordningens artikel 2 finder anvendelse saavel paa fragtskibe som skubbebaade.

4 Ifoelge forordningens artikel 3, stk. 1, opretter hver af de medlemsstater, hvis sejlbare vandveje er forbundet med en anden medlemsstats sejlbare vandveje, og hvis flaadetonnage overstiger 100 000 tons, en ophugningsfond.

5 Ifoelge artikel 4, stk. 1, indbetaler ejeren for hvert af de fartoejer, der er omfattet af forordningen, et bidrag til en af disse fonde.

6 Ifoelge artikel 5, stk. 1, vil enhver ejer, som lader et fartoej ophugge, inden for graenserne af de til raadighed staaende oekonomiske midler modtage en ophugningspraemie paa de i artikel 6 omhandlede betingelser.

7 Ifoelge artikel 6, stk. 1, fastsaetter Kommissionen "saerskilt for toerlastfartoejer, for tankskibe og for skubbebaade

° satserne for de aarlige bidrag, der skal indbetales til fonden for hvert fartoej

° satserne for ophugningspraemierne

° det tidsrum, hvori der under ophugningsforanstaltningens gyldighedsperiode kan udbetales ophugningspraemier, og betingelserne for modtagelse af disse praemier

° udnyttelseskoefficienterne for de forskellige typer og kategorier af flodmateriel ...".

Ifoelge artikel 6, stk. 4, fastsaettes bidragene "paa et niveau, der goer det muligt for fondene at faa tilstraekkelige oekonomiske midler til, at de effektivt kan bidrage til at mindske den strukturelle uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel i indlandsskibsfarten, under hensyn til dennes vanskelige oekonomiske situation". Ifoelge stk. 5 fastsaetter Kommissionen det ophugningstidsrum, i hvilket der kan opnaas praemier, samt betingelserne for tildeling af disse praemier alt efter, hvilke maal der oenskes naaet, og afhaengigt af fartoejstyper og -kategorier samt under hensyn til fondenes oekonomiske muligheder.

8 Endelig fastsaettes det i raadsforordningens artikel 7, at de beroerte medlemsstater forhaandsfinansierer fondene i form af laan, saaledes at det straks bliver muligt at indlede en samordnet ophugningsforanstaltning. Ifoelge forordningens artikel 3, stk. 3, skal hver fond bestaa af to adskilte afdelinger, én for toerlastfartoejer og skubbebaade og én for tankskibe. Det bestemmes i artikel 5, stk. 2, at der skabes oekonomisk solidaritet mellem fondene for saa vidt angaar de adskilte afdelinger, der er naevnt i artikel 3, stk. 3, og at denne solidaritet ivaerksaettes ved tilbagebetalingen af de laan uden renter, der er naevnt i artikel 7, for at sikre, at tilbagebetalingsfristen for disse laan er den samme for alle fondene. Ifoelge artikel 6, stk. 6, fastsaetter Kommissionen de naermere bestemmelser for den i artikel 5, stk. 2, omhandlede oekonomiske solidaritet mellem fondene.

9 Kommissionsforordningen fastsaetter visse gennemfoerelsesforanstaltninger til raadsforordningens artikel 6. Dens artikel 1 er affattet saaledes:

"1. I denne forordning fastsaettes bl.a. de aarlige bidrag, ophugningspraemierne og betingelserne for tildeling af disse for de i artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 1101/89 omhandlede fartoejer under hensyn til noedvendigheden af at nedsaette flaadernes kapacitet med 10%, for saa vidt angaar fartoejer med toerlast og skubbebaade, og med 15%, for saa vidt angaar tankskibe.

2. For at naa dette maal anses et samlet budget paa 130,5 mio. ECU for noedvendigt, heraf 81,2 mio. ECU til fartoejer med toerlast, 44,3 mio. ECU til tankskibe og 5,0 mio. ECU til skubbebaade."

10 I artikel 3, stk. 1, i kommissionsforordningen fastsaettes satserne for de aarlige bidrag til ophugningsfondene for de tre beroerte fartoejstyper hver for sig, dvs. fartoejer med toerlast, tankskibe og skubbebaade. Paa samme maade fastsaettes i forordningens artikel 5, stk. 1, for de tre fartoejstyper hver for sig satserne for de ophugningspraemier, der kan ansoeges om, og det bestemmes, at praemiernes samlede beloeb kan variere mellem 70 og 100% af disse satser.

11 I henhold til kommissionsforordningens artikel 6, stk. 2, skal den, der ansoeger om en ophugningspraemie, angive i ansoegningen, hvilken procentdel han oensker at modtage som ophugningspraemie for sit fartoej. Denne procentdel, benaevnt "praemieprocentsatsen", kan variere mellem 70 og 100% af den anvendelige sats.

12 Endvidere bestemmes det i artikel 6, stk. 3, foerste afsnit, at de forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugningspraemier, der beloeber sig til 70% af de i artikel 5 anfoerte satser, imoedekommes af fonden inden for rammerne af de budgetmaessige raadighedsbeloeb for de forskellige poster, jf. artikel 1, stk. 2. Saafremt ansoegningen er paa over 70% af de naevnte satser, underretter fondsmyndighederne inden den 1. september 1990 skriftligt ansoegerne om, hvorvidt ansoegningen er imoedekommet eller afslaaet.

13 Hvis de beloeb, som er noedvendige for at imoedekomme de forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger, ligger under de budgetmaessige raadighedsbeloeb for de forskellige poster, jf. artikel 1, stk. 2, imoedekommes i henhold til artikel 8, stk. 4, alle ansoegninger om ophugningspraemier efter de praemieprocentsatser, der er ansoegt om. Hvis derimod de oekonomiske midler, som er noedvendige for at imoedekomme de forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugning, overstiger de budgetmaessige raadighedsbeloeb for de forskellige poster, fremgaar det af artikel 8, stk. 1, at "den praemieprocentsats, som er angivet i ansoegningen af fartoejets ejer, [tjener] som udvaelgelseskriterium, saaledes at ansoegninger med henblik paa de laveste procentdele tages i betragtning i foerste raekke". Med henblik herpaa skal Kommissionen ifoelge stk. 2 i samarbejde med myndighederne for de forskellige fonde opstille tre "faelleslister" over ansoegninger ° hvorved en lavere sats gaar forud for en hoejere ° der er indgivet forskriftsmaessigt for de tre typer fartoejer. Ifoelge stk. 3 tildeler "de forskellige fonde ... ophugningspraemierne i overensstemmelse med denne liste inden for rammerne af de budgetmaessige raadighedsbeloeb for de forskellige poster, jf. artikel 1, stk. 2 ...".

14 F.D. Teirlinck ejer en skubbebaad, der er registreret under navnet "Tonny". Den 27. april 1990 ansoegte han i henhold til artikel 5, stk. 1, i raadsforordningen om en ophugningspraemie for dette fartoej. I ansoegningen anmodede han om 97% af den hoejeste sats, der er anfoert i artikel 5 i kommissionsforordningen. Samme dag indgav han tillige en ansoegning om en ophugningspraemie for sit toerlastfartoej "Neptunus III".

15 Ministeren imoedekom den 2. juli 1990 ansoegningen vedroerende fartoejet Neptunus III, men afviste den 19. september 1990, dvs. efter udloebet af fristen i artikel 6, stk. 4, i kommissionsforordningen, ansoegningen vedroerende fartoejet Tonny med den begrundelse, at de midler, der var til raadighed i afdelingen for skubbebaade, ikke var tilstraekkelige til at imoedekomme den. I afgoerelsen blev der henvist til Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990 til de nederlandske myndigheder.

16 Det fremgaar af denne skrivelse, at repraesentanter for de beroerte stater og ophugningsfonde havde afholdt et moede den 15. juni s.aa. for at gennemgaa listerne over de ansoegninger om ophugningspraemier, som de forskellige nationale fonde havde modtaget.

17 Paa grundlag af disse lister blev det for saa vidt angaar toerlastfartoejer og tankskibe konstateret, at det noedvendige beloeb til imoedekommelse af alle forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugningspraemier var lavere end de budgetmaessige raadighedsbeloeb i afdelingerne for disse fartoejskategorier. I overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i kommissionsforordningen blev alle forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugningspraemie derfor tiltraadt med den ansoegte praemieprocentsats.

18 For skubbebaadene fremgik det derimod, at det samlede beloeb for de ansoegte ophugningspraemier var hoejere end det budgetmaessige raadighedsbeloeb, der var fastsat for denne kategori. Prioriteringsproceduren i artikel 8, stk. 1, 2 og 3, i kommissionsforordningen blev derfor anvendt. Kommissionen opstillede i samarbejde med fondsmyndighederne listen over forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger, som derefter blev vedlagt skrivelse nr. 56765 som bilag. Under hensyn til de begraensede budgetmaessige raadighedsbeloeb blev der truffet den afgoerelse, at kun ansoegningerne om en praemieprocentsats paa 70% af den anvendelige sats kunne imoedekommes. Ansoegningen vedroerende "Tonny", der angav en praemieprocentsats paa 97%, blev saaledes afslaaet.

19 Teirlinck har anlagt sag ved College van Beroep voor het Bedrijfsleven til proevelse af ministerens afslag af 19. september 1990 paa en ansoegning om en ophugningspraemie for skubbebaaden "Tonny".

20 I hovedsagen har Teirlinck indledningsvis anfoert, at hans ansoegning om ophugningspraemie med urette er blevet afslaaet med den begrundelse, at de budgetmaessige raadighedsbeloeb i afdelingen for skubbebaade, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i kommissionsforordningen, var utilstraekkelige. Han goer i den sammenhaeng gaeldende, at den ansoegte ophugningspraemie burde vaere imoedekommet med midler fra den faelles afdeling, der er oprettet for toerlastfartoejer og skubbebaade ved artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen, og hvis samlede raadighedsbeloeb var tilstraekkelige hertil. Denne loesning er efter Teirlinck' s opfattelse saa meget desto mere paakraevet, som "Tonny" og "Neptunus III" udelukkende blev anvendt sammen til toerlasttransport.

21 Teirlinck har dernaest anfoert, at kommissionsforordningens artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i det omfang, der herved oprettes en saerskilt afdeling for skubbebaade, er i strid med raadsforordningens artikel 3, stk. 3, og at foerstnaevnte forordning derfor boer kendes ugyldig.

22 Endelig har han anfoert, at ministerens afslag paa ansoegningen er ugyldigt, da afgoerelsen herom er truffet den 19. september 1990 og saaledes er i strid med artikel 6, stk. 4, i kommissionsforordningen.

23 College van Beroep voor het Bedrijfsleven har fundet, at tvisten rejser spoergsmaal om fortolkningen eller om gyldigheden af visse bestemmelser i Raadets og i Kommissionens forordning, samt om gyldigheden af visse bestemmelser i Kommissionens forordning og af Kommissionens afgoerelse, der er indeholdt i skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990, hvorfor den har besluttet at udsaette sagen og anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:

"1) Skal artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1101/89 fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessig indgivet ansoegning om ophugningspraemie vedroerende et fartoej til indlandsskibsfart, som forordningen finder anvendelse paa, ikke maa afslaas, saa laenge de samlede til raadighed staaende oekonomiske midler til de samordnede ophugningsforanstaltninger endnu ikke er opbrugt?

2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende, skal da artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 1101/89 fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessig indgivet ansoegning om ophugningspraemie vedroerende en skubbebaad ikke maa afslaas, saa laenge de samlede oekonomiske midler, som fondene disponerer over til den faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, jf. artikel 3, stk. 3, i forordningen, ikke er opbrugt?

3) Skal artikel 1, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1102/89, sammenholdt med artikel 8 i samme forordning, fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessig indgivet ansoegning om ophugningspraemie vedroerende en skubbebaad skal afslaas, saafremt de oekonomiske midler, der er noedvendige for at imoedekomme ansoegningen, overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade i de beroerte medlemsstater anfoerte budget paa 5 mio. ECU, selv om det i bestemmelsen anfoerte budget for toerlastfartoejer og/eller det anfoerte beloeb for tankskibe ikke er opbrugt, efter at alle ophugningsansoegningerne i disse to kategorier er imoedekommet?

4) Saafremt det andet og det tredje spoergsmaal besvares bekraeftende, er de ovenfor naevnte bestemmelser i forordning (EOEF) nr. 1102/89 da forenelige med faellesskabsretten, navnlig med artikel 3, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 1101/89, hvorefter hver fond skal bestaa af to adskilte afdelinger?

5) Skal Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990, der er underskrevet af generaldirektoeren for transport og rettet til Kongeriget Nederlandene, anses som en lovlig forvaltningsakt?

6) Skal en ansoegning om en ophugningspraemie anses for imoedekommet, saafremt fristen i artikel 6, stk. 4, i kommissionsforordningen overskrides?"

Det foerste og det andet spoergsmaal

24 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om artikel 5, stk. 1, i raadsforordningen skal fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, som fondene i de paagaeldende medlemsstater i alt har til raadighed, er tilstraekkelige. Saafremt dette spoergsmaal besvares benaegtende, oensker den forelaeggende ret oplyst, om samme artikel 5, stk. 1, skal fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, der er til raadighed i den faelles afdeling for skubbebaade og toerlastfartoejer, jf. forordningens artikel 3, stk. 3, er tilstraekkelige.

25 For at besvare disse spoergsmaal er det noedvendigt at gennemgaa den ordning, der er indfoert ved raadsforordningen til gennemfoerelse af en strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten.

26 Som det fremgaar af forordningens sjette betragtning, viser den strukturelle overkapacitet af tonnage i de flaader, som anvendes paa de paagaeldende medlemsstaters sejlbare vandveje, sig i alle sektorer af markedet for transport ad sejlbare vandveje. Paa dette grundlag udtales det, at de foranstaltninger, der skal traeffes for at gennemfoere en vaesentlig reduktion af denne overkapacitet af tonnage, derfor maa vaere af generel art og omfatte alle fragtfartoejer og skubbebaade. Raadet har i tredje betragtning fremhaevet, at det i denne sammenhaeng er noedvendigt at ivaerksaette en ophugningsforanstaltning, der samordnes paa faellesskabsplan.

27 Formaalet med raadsforordningen er saaledes at gennemfoere en sanering af markedet ved hjaelp af en afbalanceret plan for reduktion af antallet af alle typer og kategorier af fartoejer.

28 Ifoelge artikel 5, stk. 1, i raadsforordningen modtager en ejer af et fartoej, som skrotter fartoejets skrog fuldstaendig (lastfartoej eller skubbebaad), fra den fond, som fartoejet henhoerer under, en ophugningspraemie inden for rammerne af de til raadighed staaende oekonomiske midler og paa de i artikel 6 fastsatte betingelser.

29 I henhold til artikel 6, stk. 1, fastsaetter Kommissionen saerskilt for de tre kategorier af fartoejer, som udgoer indlandsflaaderne, nemlig toerlastfartoejer, tankskibe og skubbebaade, satserne for de aarlige bidrag, der skal indbetales til fonden for hvert fartoej, samt satserne for ophugningspraemierne. Artikel 6, stk. 4, andet afsnit, bestemmer dernaest, at betaling af bidragene ikke kan opkraeves i mere end ti aar.

30 Det fremgaar af disse forskellige bestemmelser, at Kommissionen inden for den ordning, Raadet har fastsat, paa forhaand skal fastsaette stoerrelsen af de oekonomiske midler, der skal sikre eller i det mindste medvirke til en effektiv nedsaettelse af tonnageoverskuddet. Dette forudsaetter, at Kommissionen forud saetter sig et maal, som skal naas for saa vidt angaar nedsaettelsen af overskudsflaaderne. I henhold til artikel 6, stk. 5, skal Kommissionen saaledes fastsaette en raekke maal i forbindelse med tonnagenedsaettelsen. Selv om det teoretisk er muligt at opstille saadanne maal paa forskellig maade, er det dog i overensstemmelse med ordningens aand, at disse maal fastsaettes som en tonnagemaengde, der fastsaettes forud for hver fartoejstype og -kategori. Der skal derfor med henblik paa gennemfoerelsen af hvert af disse maal fastsaettes et passende budget, naturligvis inden for rammerne af de samlede oekonomiske midler, der er afsat til sanering af det i sagen omhandlede marked, og som ophugningsfondene har til raadighed.

31 Det foelger heraf, at ophugningspraemier vedroerende en fartoejstype eller en fartoejskategori kun kan imoedekommes af fondsmyndighederne inden for rammerne af det budget, som Kommissionen har fastsat med henblik paa at naa maalet for tonnagenedsaettelsen for hver fartoejstype og -kategori.

32 F.D. Teirlinck' s opfattelse, hvorefter en praemieansoegning fra ejeren af en skubbebaad skal imoedekommes, naar de oekonomiske midler i den faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, der er oprettet ved raadsforordningens artikel 3, stk. 3, tilsammen er tilstraekkelige, selv om det af Kommissionen afsatte budgetmaessige raadighedsbeloeb for skubbebaade er opbrugt, maa saaledes afvises, da der ellers er fare for, at de af Kommissionen fastsatte maal for en samordnet og afbalanceret tonnagenedsaettelse ikke opfyldes.

33 Det skal i denne sammenhaeng tilfoejes, at formaalet med artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen ikke er at fastlaegge graenserne for de disponible midler til finansiering af ophugningspraemierne, men at gennemfoere den oekonomiske solidaritet mellem de nationale fonde for de to adskilte afdelinger, der omhandles i bestemmelsen, den ene for toerlastfartoejer og skubbebaade, den anden for tankskibe.

34 Denne oekonomiske solidaritet viser sig i henhold til artikel 5, stk. 2, i raadsforordningen i forbindelse med tilbagebetalingen af de laan uden renter, som de paagaeldende medlemsstater yder den fond, der oprettes paa deres omraade, saaledes at det bliver muligt straks at ivaerksaette en samordnet ophugningsforanstaltning, og den skal sikre, at tilbagebetalingsfristen for laanene er den samme for alle fondene.

35 Grunden til, at der i artikel 3, stk. 3, foreskrives adskilte afdelinger for toerlastfartoejer og for tankskibe, er ° som det fremgaar af raadsforordningens ottende betragtning ° at transportmarkedet for toerlast oekonomisk set er forskelligt fra transportmarkedet for flydende laster. Kommissionen har i oevrigt forklaret, at skubbebaadene er blevet henfoert til afdelingen for toerlastfartoejer, fordi de hovedsaglig anvendes til at skubbe toerlastpramme, og fordi de er for faa til at kunne baere en selvstaendig finansiel ordning.

36 Paa dette grundlag maa det foerste og det andet praejudicielle spoergsmaal besvares med, at artikel 5, stk. 1, i raadsforordningen ikke kan fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, som fondene i de paagaeldende medlemsstater i alt har til raadighed, er tilstraekkelige. Bestemmelsen kan heller ikke fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, der er til raadighed i den faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, jf. forordningens artikel 3, stk. 3, er tilstraekkelige under ét.

Det tredje spoergsmaal

37 Med det tredje spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i alt vaesentligt oplyst, om artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i kommissionsforordningen skal fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad skal afslaas, naar de oekonomiske midler, der er noedvendige for at imoedekomme den, overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade anfoerte budget paa 5 mio. ECU, selv om de i bestemmelsen anfoerte andre budgetter for toerlastfartoejer og/eller tankskibe ikke er opbrugt, efter at alle ansoegninger om ophugningspraemie for disse to typer fartoejer er imoedekommet.

38 Det fremgaar af artikel 1 i kommissionsforordningen, at for at nedsaette flaadernes kapacitet med 10%, for saa vidt angaar fartoejer med toerlast og skubbebaade, og med 15%, for saa vidt angaar tankskibe, er et samlet budget paa 130,5 mio. ECU blevet anset for noedvendigt, heraf 81,2 mio. ECU til fartoejer med toerlast, 44,3 mio. ECU til tankskibe, og 5,0 mio. ECU til skubbebaade.

39 Der er i overensstemmelse hermed oprettet adskilte afdelinger for fartoejer med toerlast, for tankskibe og for skubbebaade. I hver afdeling er der afsat et vist beloeb til udbetaling af ophugningspraemier til den type fartoejer, som afdelingen omfatter. Da disse beloeb er bestemt til at finansiere ophugningspraemier, som skal betales for at reducere overkapaciteten med den fastsatte procentdel, kan afdelingens budgetmaessige raadighedsmidler, der specifikt er afsat til en bestemt type fartoejer, ikke anvendes til finansiering af ophugningspraemier til en anden fartoejstype. Dette bekraeftes af forordningens artikel 8.

40 Det tredje praejudicielle spoergsmaal maa derfor besvares med, at artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i kommissionsforordningen skal fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie til en skubbebaad skal afslaas, naar de oekonomiske midler, der er noedvendige for at imoedekomme den, overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade anfoerte budget paa 5 mio. ECU, og det er herved uden betydning, at de i bestemmelsen anfoerte andre budgetter for toerlastfartoejer og/eller tankskibe ikke er opbrugt, efter at alle ansoegninger om ophugningspraemie for disse to typer fartoejer er imoedekommet.

Det fjerde spoergsmaal

41 Med det fjerde spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i alt vaesentligt oplyst, om kommissionsforordningen er ugyldig, fordi dens artikel 1, stk. 2, og artikel 8 er i strid med artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen.

42 Som allerede anfoert ovenfor foreskriver sidstnaevnte bestemmelse, at der oprettes en faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, og i henhold til artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i kommissionsforordningen skal en ophugningspraemie til en skubbebaad afslaas, naar de noedvendige oekonomiske midler til at imoedekomme den overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade anfoerte budget paa 5 mio. ECU, selv om de fastsatte budgetmaessige raadighedsbeloeb for afdelingen for toerlastfartoejer er tilstraekkelige hertil, efter at alle forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugningspraemie for denne fartoejskategori er imoedekommet.

43 Efter den forelaeggende rets opfattelse foreskriver artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i kommissionsforordningen saaledes en mere specifik og snaever anvendelse af de budgetmaessige raadighedsbeloeb end den, der fremgaar af artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen.

44 Med henblik paa dette spoergsmaal er det allerede anfoert ovenfor, at artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen indeholder to adskilte afdelinger alene af hensyn til den oekonomiske solidaritet mellem fondene, og at bestemmelsen ikke vedroerer spoergsmaalet om de budgetmaessige raadighedsbeloeb, der er noedvendige for at yde ophugningspraemier. De i artikel 1, stk. 2, i kommissionsforordningen anfoerte budgetter, som er fastsat for hver type fartoej for sig under hensyn til de maal, der skal naas for de forskellige typer fartoejer, jf. artikel 6, stk. 5, i raadsforordningen, udgoer nemlig de "til raadighed staaende oekonomiske midler", der er tale om i artikel 5, stk. 1, i samme forordning.

45 Artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i kommissionsforordningen er saaledes ikke uforenelige med artikel 3, stk. 3, i raadsforordningen.

46 Det fjerde spoergsmaal maa derfor besvares med, at gennemgangen af de rejste spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning.

Det femte spoergsmaal

47 Med det femte spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990 til den nederlandske regering, paa grundlag af hvilken ministeren afslog Teirlinck' s ansoegning om ophugningspraemie til "Tonny", er en lovlig forvaltningsakt.

48 Det fremgaar af skrivelsen, at Kommissionen blot har anvendt den i artikel 8, stk. 1, 2 og 3, i kommissionsforordningen fastsatte procedure. Da disse bestemmelser er gyldige, og da Kommissionen efter det foreliggende ikke ved gennemfoerelsen heraf eller ved fortolkningen af de relevante materielle bestemmelser har begaaet fejl, kan der ikke rejses tvivl om gyldigheden af Kommissionens skrivelse.

49 Det femte spoergsmaal maa saaledes besvares med, at gennemgangen af de rejste spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den forvaltningsakt, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990 til den nederlandske regering.

Det sjette spoergsmaal

50 Med det sjette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om artikel 6, stk. 4, i kommissionsforordningen skal fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie paa over 70% af de i artikel 5 fastsatte satser for hver fartoejstype og -kategori skal anses for imoedekommet, saafremt fondsmyndighederne ikke inden den 1. september 1990 skriftligt har underrettet ansoegeren om, hvorvidt ansoegningen er imoedekommet eller afslaaet.

51 Den omstaendighed, at de nationale myndigheder, der administrerer fondene, ikke har svaret inden for den fastsatte frist i kommissionsforordningens artikel 6, stk. 4, indebaerer ikke automatisk, at ansoegningen er imoedekommet.

52 Den modsatte loesning ville modarbejde formaalene med Raadets og Kommissionens forordninger. Der er nemlig, som anfoert af den nederlandske regering, fare for, at de under disse omstaendigheder tildelte ophugningspraemier overstiger de budgetmaessige raadighedsbeloeb i de paagaeldende fonde. En saadan loesning vil ydermere vaere i modstrid med andre bestemmelser i kommissionsforordningen, hvorefter ophugningspraemier kun kan udbetales inden for rammerne af de budgetmaessige raadighedsbeloeb.

53 Det skal i oevrigt fremhaeves, at kommissionsforordningens artikel 6, stk. 3, udtrykkeligt bestemmer, at forskriftsmaessigt indgivne ansoegninger om ophugningspraemier, der beloeber sig til 70% af de i artikel 5, stk. 1 og 2, anfoerte satser, skal anses for imoedekommet af fonden inden for rammerne af de budgetmaessige raadighedsbeloeb for de forskellige poster, jf. artikel 1, stk. 2, og at fondsmyndighederne i denne situation over for ansoegerne skal bekraefte inden to maaneder efter modtagelsen af ansoegningen, at denne er imoedekommet.

54 De relevante faellesskabsforskrifter indeholder imidlertid ikke en saadan ordning med automatisk imoedekommelse af ansoegninger om ophugningspraemier, der beloeber sig til mere end 70% af de i artikel 5 i kommissionsforordningen fastsatte satser.

55 Forordningen indeholder saaledes to adskilte ordninger, afhaengig af om procentsatsen i ophugningsansoegningerne er paa 70% af de i artikel 5 anfoerte satser eller over.

56 Det sjette praejudicielle spoergsmaal maa derfor besvares med, at artikel 6, stk. 4, i kommissionsforordningen skal fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie paa over 70% af de for hver fartoejstype og -kategori fastsatte satser ikke skal anses for imoedekommet, saafremt fondsmyndighederne ikke inden den 1. september 1990 skriftligt har underrettet ansoegeren om, hvorvidt ansoegningen er imoedekommet eller afslaaet.

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

57 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

kender

DOMSTOLEN (Femte Afdeling)

vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af College van Beroep voor het Bedrijfsleven ved dom af 13. august 1993, for ret:

1) Artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1101/89 af 27. april 1989 om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten kan ikke fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, som fondene i de paagaeldende medlemsstater har til raadighed, er tilstraekkelige. Bestemmelsen kan heller ikke fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie for en skubbebaad skal imoedekommes, naar de samlede oekonomiske midler, der er til raadighed i den faelles afdeling for toerlastfartoejer og skubbebaade, jf. forordningens artikel 3, stk. 3, i alt er tilstraekkelige.

2) Artikel 1, stk. 2, og artikel 8 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1102/89 af 27. april 1989 om visse gennemfoerelsesforanstaltninger til Raadets forordning (EOEF) nr. 1101/89 skal fortolkes saaledes, at en forskriftsmaessigt indgivet ansoegning om ophugningspraemie til en skubbebaad skal afslaas, naar de oekonomiske midler, der er noedvendige for at imoedekomme den, overstiger det i artikel 1, stk. 2, for skubbebaade anfoerte budget paa 5 mio. ECU, og det er herved uden betydning, at de i bestemmelsen anfoerte andre budgetter for toerlastfartoejer og/eller tankskibe ikke er opbrugt, efter at alle ansoegninger om ophugningspraemie for disse to typer fartoejer er imoedekommet.

3) Gennemgangen af de rejste spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning.

4) Gennemgangen af de rejste spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens skrivelse nr. 56765 af 29. juni 1990 til den nederlandske regering.

5) Artikel 6, stk. 4, i Kommissionens forordning skal fortolkes saaledes, at en ansoegning om ophugningspraemie paa over 70% af de for hver fartoejstype og -kategori fastsatte satser ikke skal anses for imoedekommet, saafremt fondsmyndighederne ikke inden den 1. september 1990 skriftligt har underrettet ansoegeren om, hvorvidt ansoegningen er imoedekommet eller afslaaet.