RETTENS DOM (Anden Afdeling)

6. november 1997

Sag T-101/96

Maria Elisabeth Wolf

mod

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

»Tjenestemænd — almindelig udvælgelsesprøve — afslag på adgang til prøverne — krav om erhvervserfaring«

Fuldstændig gengivelse på fransk II-949

Angående:

Påstande om annulation af den af udvælgelseskomiteen for udvælgelsesprøve KOM/A/955 trufne afgørelse om ikke at give sagsøgeren adgang til prøven og om godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, hun mener at have lidt som følge af denne afgørelse.

Udfald:

Frifindelse.

Resumé af dom

Den 4. oktober 1995 offentliggjorde Kommissionen meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve KOM/A/955 med henblik på ansættelse af østrigske ekspeditionssekretærer (A5/A4) (EFT C 259 A, s. 9, kun tysk version).

I meddelelsens punkt III.B.3 opstilles det som betingelse for adgang til prøven, at ansøgeren har tolv års erhvervserfaring. Det anføres:

»Erhvervserfaring

Ansøgere skal godtgøre at have mindst tolv års erhvervserfaring efter afslutningen af den universitetsuddannelse, som giver adgang til nærværende udvælgelsesprøve, i en stilling, som svarer til uddannelsen. Heraf skal mindst seks år være relevant for de stillinger, nærværende udvælgelsesprøve giver adgang til.

Der skal i ansøgningen redegøres detaljeret for erhvervserfaringen.«

Den 16. november 1995 indgav sagsøgeren ansøgning om adgang til udvælgelsesprøven.

I ansøgningsskemaets punkt 8, »Bildungsweg« (uddannelse), anførte hun »Magister der Naturwissenschaften (Lehramt Biologie)«, eksamen bestået den 21. oktober 1982 ved Universitetet i Wien, og »Dr.phil. Hauptfach: Zoologie, Nebenfach Botanik«, doktorgrad erhvervet den 28. april 1987, ligeledes ved Universitetet i Wien, efter studier fra oktober 1982 til april 1987.

Sagsøgeren vedlagde som bilag til ansøgningsskemaet af 16. november 1995 dokumentation for hver af de fem beskæftigelsesperioder, der var anført under »Berufserfahrung« (erhvervserfaring). Med hensyn til sagsøgerens ansættelse ved Østrigs Statistiske Kontor (ÖSTAT) fremlagde hun bl.a. sin ansættelseskontrakt, der var dateret den 26. juni 1991, og et tillæg til kontrakten, dateret den 12. januar 1993. Som »Vorriickungsstichtag« (dato for beregning af lønanciennitet) var først angivet den 14. september 1982 og senere den 26. februar 1980.

Sagsøgeren fremlagde endvidere som bilag til ansøgningen et på engelsk affattet curriculum vitae med fire bilag. De studier, der førte frem til doktorgraden, var medtaget i bilaget med »Education« og ikke bilaget med »Employment«.

Den 6. december 1995 fremlagde sagsøgeren en yderligere formular på engelsk med det allerede fremlagte curriculum vitae. Under overskriften »Educational Background« anførte hun bl.a. »October 1982: Degree ’Magister der Naturwissenschaften’ from the University of Vienna. April 1987: ’Dr. philosophiae’ from the University of Vienna«. Under overskriften »Professional Background« anførte sagsøgeren de samme beskæftigelsesperioder, som hun havde angivet i ansøgningsskemaets punkt 10, »Berufserfahrung«.

Ved skrivelse af 15. februar 1996 meddelte chefen for enhed 7, »Ansættelser«, i Direktorat A, »Personale«, i Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration (GD IX) (enhed IX.A.7) sagsøgeren, at udvælgelseskomiteen ikke havde givet hende adgang til prøven. På den formular, som var vedlagt skrivelsen, og som indeholdt en liste over de forskellige begrundelser for afslag, var der sat kryds ud for den begrundelse, at ansøgeren ikke havde fremlagt dokumentation for sin erhvervserfaring inden for fristen, der var fastsat til den 8. december 1995.

Ved skrivelse af 4. marts 1996 anmodede sagsøgeren chefen for enhed IX.A.7 om at vurdere hendes ansøgning på ny.

Ved skrivelse af 26. marts 1996 meddelte chefen for enhed IX.A.7 sagsøgeren, at udvælgelseskomiteen havde besluttet at fastholde sin afgørelse om ikke at give hende adgang til prøven, idet hun ikke havde den krævede erhvervserfaring på tolv år.

Den 28. marts 1996, hvor sagsøgeren endnu ikke havde modtaget skrivelsen af 26. marts 1996, skrev hun til chefen for enhed IX.A.7 og anmodede om adgang til prøven. Sagsøgeren anførte med hensyn til de studier, der førte frem til doktorgraden, bl.a., at hendes disputats omhandlede en vurdering af fuglebestande ved hjælp af metoder, som anvendes inden for Fællesskabets fiskeripolitik, og at ÖSTAT havde anerkendt denne studietid som erhvervserfaring, i første omgang med halvdelen af perioden og efterfølgende med hele studietiden, således som det fremgår af tillægget til ansættelseskontrakten af 12. januar 1993.

Ved skrivelse af 1. april 1996 meddelte sagsøgeren i besvarelse af skrivelsen af 26. marts 1996 fra chefen for enhed IX.A.7, at hendes erhvervserfaring efter erhvervelse af doktorgraden skulle regnes fra den 12. juli 1987 og ikke fra februar 1988. Hun henviste til, at de studier, som førte frem til doktorgraden, måtte anerkendes som en del af hendes »erhvervserfaring«, og anmodede atter om en ny vurdering af ansøgningen.

Ved skrivelse af 31. maj 1996 meddelte chefen for enhed IX.A.7 sagsøgeren, at udvælgelseskomiteen havde vurderet hendes sag på ny og besluttet at fastholde den oprindelige afgørelse.

Formaliteten for så vidt angår det forhold, at sagen vedrører udvælgelseskomiteens afgørelse af 31. maj 1996

Det fremgår af Kommissionens skrivelse af 31. maj 1996, at der faktisk er foretaget en ny vurdering efter modtagelsen af sagsøgerens skrivelser af 28. marts og 1. april 1996, og at udvælgelseskomiteens afgørelse, der blev meddelt i skrivelsen af 31. maj 1996, derfor ikke kunne anses for at være af rent bekræftende art (præmis 30).

Henvisning til: Retten, 3. marts 1994, sag T-82/92, Cortes Jimenez m.fl. mod Kommissionen, Smi. Pers. II, s. 237, præmis 14-17.

Endvidere udtalte Retten, at hvis en bekræftet afgørelse ikke er blevet endelig, har den pågældende adgang til at anfægte såvel den bekræftede eller den bekræftende afgørelse som begge disse afgørelser under ét. I nærværende tilfælde var fristen for anlæggelse af søgsmål til prøvelse af afgørelsen af 26. marts 1996, som blev meddelt sagsøgeren på et tidspunkt efter den 28. marts 1996, ikke udløbet, da sagen blev anlagt (den 27.6.1996), og sagsøgeren kunne derfor anfægte såvel afgørelsen af 26. marts som afgørelsen af 31. maj 1996 (præmis 31).

Henvisning til: Retten, 27. oktober 1994, sag T-64/92, Chavanne de Dalmassy m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 723, præmis 25.

Herefter blev påstanden om afvisning af sagen, for så vidt sagsøgeren anfægtede afgørelsen af 31. maj 1996, forkastet.

Realiteten

Sagsøgeren fremførte to grupper af anbringender. For det første anførte hun til støtte for påstanden om tilkendelse af en symbolsk godtgørelse på 1 ECU i det væsentlige, at udvælgelseskomiteen i den første afgørelse af 15. februar 1996 havde begået en fejl ved at afslå hendes ansøgning med den begrundelse, at der ikke var dokumentation for hendes erhvervserfaring, mens komitéen senere fastholdt den oprindelige afgørelse, men på et andet grundlag, nemlig at hun ikke havde tolv års erhvervserfaring. For det andet gjorde sagsøgeren i det væsentlige gældende, at udvælgelseskomiteen anlagde et åbenbart fejlskøn, da den ikke anså de studier, der førte frem til doktorgraden, for »erhvervserfaring«. I replikken gjorde sagsøgeren endvidere gældende, at dette fejlskøn ligeledes måtte anses for en tjenstlig fejl, således at hun havde ret til en symbolsk godtgørelse på 1 ECU. Retten undersøgte først den anden gruppe af anbringender (præmis 33 og 34).

Den anden gruppe af anbringender, der bla. går ud på, at udvælgelseskomiteen i de afgørelser, som blev meddelt ved skrivelserne af 26. marts og 31. maj 1996, anlagde et åbenbart fejlskøn

Det fremgår af punkt III.B.3, IV.C.l og X.l i meddelelsen om udvælgelsesprøve KOM/A/955, at sagsøgeren i ansøgningen skulle angive karakteren og varigheden af de beskæftigelsesperioder, der efter hendes opfattelse gjorde, at hun opfyldte betingelsen om tolv års erhvervserfaring, jf. punkt III.B.3 i meddelelsen om udvælgelsesprøve, og vedlægge fotokopier af den relevante dokumentation (præmis 57).

Retten udtalte, at det ikke påhviler en udvælgelseskomite, der skal vurdere ufuldstændige eller tvetydige bilag, at kontakte den pågældende for at afklare udeladelser og tvetydigheder. Det påhviler derfor så meget mindre en udvælgelseskomite, som får forelagt en ansøgning og et curriculum vitae, hvori der er en præcis opregning af de beskæftigelsesperioder, som sagsøgeren ønsker anerkendt som erhvervserfaring med henblik på adgang til udvælgelsesprøven, at undersøge, om sagsøgeren kunne have påberåbt sig andre beskæftigelsesperioder, og anmode vedkommende om at fremlægge dokumentation herfor (præmis 64).

Henvisning til: Retten, 21. maj 1992, sag T-54/91, Almeida Antunes mod Parlamentet, Smi. II, s. 1739, præmis 36; Retten, 16. april 1997, sag T-80/96, Fernandes Leite Mateus mod Rådet, Smi. Pers. II, s. 259, præmis 30.

Selv om det antages, at udvælgelseskomiteen var berettiget til på ny at vurdere sagsøgerens ansøgning på grundlag af en anmodning, som i strid med punkt III.B.3, IV.C.l og X.l i meddelelsen om udvælgelsesprøve ikke indgik i ansøgningen, har en udvælgelseskomite i forbindelse med en udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver et vidt skøn ved vurderingen af ansøgernes eksamensbeviser og erhvervserfaring, og Retten skal alene prøve, om komitéens afgørelse er truffet på grundlag af en åbenbar vildfarelse (præmis 68).

Henvisning til: Retten, 13. december 1990, sag T-l 15/89, Gonzalez Holguera mod Parlamentet, Sml. II, s. 831, præmis 54.

Udvælgelseskomiteen havde ikke anlagt et åbenbart fejlskøn, da den ikke anså sagsøgerens studier i perioden fra 1982 til 1987, som førte frem til doktorgraden, og som blev gennemført i direkte forlængelse af afslutningen af magisterstudiet ved samme universitet, for »erhvervserfaring«. Udarbejdelsen af en disputats må i princippet anses for et rent akademisk arbejde (præmis 70).

Den omstændighed, at sagsøgeren i forbindelse med udarbejdelsen af disputatsen kunne opnå eller udbygge sine kundskaber vedrørende statistik, som er nævnt i meddelelsen om udvælgelsesprøve, viser ikke i sig selv, at en sådan erfaring må anses for at være erhvervserfaring som omhandlet i meddelelsen. Et rent akademisk arbejde giver ikke den pågældende den samme erfaring som den, man opnår i forbindelse med et ansættelsesforhold, uanset om beskæftigelsen er lønnet eller ej, eller i forbindelse med selvstændig virksomhed (præmis 71).

Med hensyn til, at Kommissionen og andre fællesskabsinstitutioner skulle følge en praksis, hvorefter supplerende uddannelse efter den eksamen, som giver adgang til udvælgelsesprøven, sidestilles med erhvervserfaring, havde sagsøgeren ikke godtgjort, at der findes en sådan praksis i forbindelse med udvælgelsesprøver, hvor dette ikke er udtrykkeligt bestemt. Endvidere kan en ansøger til en udvælgelsesprøve, som ikke har fået adgang hertil, ikke med føje påberåbe sig adgangsbetingelserne i forbindelse med andre udvælgelsesprøver afholdt på andre betingelser og til andre formål (præmis 73).

Henvisning til: Cortes Jimenez m.fl. mod Kommissionen, a.st., præmis 44.

Hvad endelig angår sagsøgerens argument om, at de østrigske myndigheder havde sidestillet de studier, der førte frem til doktorgraden, med erhvervserfaring i forbindelse med fastsættelsen af hendes lønanciennitet i overensstemmelse med Vertragsbedienstetengesetz 1948 (lov om kontraktansatte), bemærkede Retten, at begrebet erhvervserfaring må fortolkes udelukkende på grundlag af formålet med den pågældende udvælgelsesprøve, idet en fortolkning på grundlag af retsreglerne i de enkelte ansøgeres hjemstat uvægerligt ville medføre forskelsbehandling (præmis 74).

Henvisning til: Retten, 22. maj 1990, sag T-50/89, Sparr mod Kommissionen, Sml. II, s. 207, præmis 18.

Retten udtalte, at udvælgelseskomiteen i afgørelsen af 31. maj 1996 hverken havde anlagt et åbenbart fejlskøn, tilsidesat meddelelsen om udvælgelsesprøve eller vejledningen til ansøgere eller tilsidesat god forvaltningsskik, da den ikke anså sagsøgerens studier i perioden fra oktober 1982 til april 1987, hvor hun udarbejdede sin doktordisputats, for erhvervserfaring. Endvidere havde udvælgelseskomiteen i afgørelsen angivet en tilstrækkelig begrundelse, idet den oplyste, at den for alle ansøgere kun havde taget hensyn til den faktiske erhvervserfaring, og at den ikke havde taget hensyn til supplerende studier eller »post-graduat«-studier (præmis 81 og 82).

Den første gruppe af anbringender, der bla. støttes på en tilsidesættelse af begrundelsespligten og på, at udvælgelseskomiteen i den afgørelse, der blev meddelt ved skrivelsen af 15. februar 1996, anlagde et åbenbart fejlskøn

En tjenestemand kan frit vælge mellem at anfægte en afgørelse, som indeholder et klagepunkt mod ham, ved et annullationssøgsmål eller ved et erstatningssøgsmål eller vælge begge søgsmålsformer samtidigt. Med hensyn til en afgørelse fra en udvælgelseskomite, hvorved en ansøger får afslag på adgang til prøven, kan vedkommende enten indgive en klage inden for den i vedtægtens artikel 90, stk. 2, fastsatte frist eller anlægge sag direkte ved Retten inden for den i vedtægtens artikel 91, stk. 3, fastsatte frist (præmis 92).

Henvisning til: Domstolen, 8. november 1988, sagerne 264/88 og 264/88 R, Valle Fernandez mod Kommissionen. Sml. s. 6341, præmis 11, 12 og 13; Retten, 28. maj 1997, sag T-59/96, Búrban mod Parlamentet, Sml. Pers. II, s. 331, præmis 25.

I nærværende sag havde sagsøgeren ikke indgivet en klage over afgørelsen af 15. februar 1996. Afgørelsen blev meddelt den 4. marts 1996, og sagen, der blev anlagt den 27. juni 1996, var således anlagt efter udløbet af tremånedersfristen i vedtægtens artikel 91, stk. 3 (præmis 93).

Den første grappe af sagsøgerens anbringender vedrørende afgørelsen af 15. februar 1996 måtte således afvises (præmis 94).

Under alle omstændigheder blev den fejl, der var indeholdt i afgørelsen af 15. februar 1996, idet det anførtes, at sagsøgeren ikke havde fremlagt dokumentation for erhvervserfaring, rettet i den efterfølgende afgørelse af 26. marts 1996, der blev truffet på grundlag af sagsøgerens anmodning af 4. marts 1996 (præmis 95).

Sagsøgeren fandtes derfor under ingen omstændigheder at have lidt en ikke-økonomisk skade, som kunne berettige tilkendelse af en godtgørelse, heller ikke en symbolsk godtgørelse (præmis 96).

Konklusion:

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.