Forslag til afgørelse fra generaladvokat Lenz fremsat den 1. december 1987. - LEVANTINA AGRICOLA INDUSTRIAL SA (LAISA) OG CPC ESPANA SA MOD RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER. - ANNULLATIONSSOEGSMAAL VEDROERENDE EN RAEKKE BESTEMMELSER I BILAG I TIL AKTEN VEDROERENDE VILKAARENE FOR KONGERIGET SPANIENS OG REPUBLIKKEN PORTUGALS TILTRAEDELSE, HVORVED FORORDNING NR. 1785/81 ER AENDRET - FASTSAETTELSE AF PRODUKTIONSKVOTER FOR ISOGLUKOSE. - FORENEDE SAGER 31 OG 35/86.



Samling af Afgørelser 1988 side 02285



Generaladvokatens forslag til afgørelse

++++

Hoeje Domstol .

A - Faktiske omstaendigheder

1 . I de to forenede sager, som jeg tager stilling til i dag, er spoergsmaalet i foerste raekke, om De Europaeiske Faellesskabers Domstol er kompetent til at paakende soegsmaal anlagt til proevelse af raadsforordninger, der foreligger i en form, som er tilvejebragt via akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af Traktaterne .

2 . Da staevingen blev udtaget, var de to sagsoegere og intervenienten eneproducenter af isoglucose i Spanien . Firmaerne mener sig diskrimineret saavel i forhold til EF' s oevrige isoglucoseproducenter som i forhold til de spanske sukkerproducenter . Soegsmaalet tager derfor i foerste raekke sigte paa ophaevelse af de bestemmelser, hvorved deres produktionskvoter blev fastlagt, ligesom sagsoegerne kraever tildeling af rimelige kvoter; subsidiaert kraever de erstatning for det tab, der angiveligt er paafoert dem .

3 . Sagsoegte, Raadet for De Europaeiske Faellesskaber, samt Kommissionen og Sammenslutningen af Spanske Sukkerproducenter, der er indtraadt i sagen til stoette for Raadet, er af den opfattelse, at der ikke foreligger en retsakt, som kan anfaegtes paa grundlag af EOEF-Traktatens artikel 173 . De anfaegtede regler er ikke retsakter vedtaget af en EF-institution; de er vedtaget af de tidligere og nye medlemsstater i faellesskab . Som bestanddel af et bilag til tiltraedelsesakten, som er en folkeretlig traktat, maa de betegnes som regler i primaer og ikke i afledt ret .

4 . Endvidere finder disse procesdeltagere, at der med de anfaegtede regler foreligger en generel retsfastsaettelse og ikke individuelle beslutninger, der beroerer sagsoegerne umiddelbart og individuelt .

5 . Raadet har derfor fremsat begaering om, at der foerst tages stilling til formaliteten, og at sagerne afvises fra paakendelse .

6 . Foelgelig har sagsoegerne nedlagt paastand om, at sagsoegtes formalitetsindsigelse ikke tages til foelge, og at sagerne fremmes til paakendelse i realiteten .

7 . Ifoelge sagsoegerne maa det antages at foelge af tiltraedelsesaktens artikel 8, at ogsaa de ved tiltraedelsesakten aendrede bestemmelser i den faelles markedsordning for sukker fremdeles er bestemmelser i afledt ret, som bl.a er undergivet hovedreglen om domstolskontrol . I disse bestemmelser ligger de individuelle beslutninger, der beroerer sagsoegerne, da de tre spanske isoglucoseproducenter kvantitativt udgjorde en ganske bestemt kreds af erhvervsdrivende .

8 . Da tiltraedelsesakten - navnlig dens bestemmelser om aendring af den afledte ret - ifoelge sagsoegerne boer anses for en retsakt fra Raadet, boer ogsaa erstatningssagen efter EOEF-Traktatens artikel 215 fremmes til paakendelse .

9 . Ved afgoerelse af 26 . marts 1987 har Domstolen tiltraadt sagsoegtes begaering om, at der foerst tages stilling til formaliteten, saaledes at droeftelserne under den mundtlige forhandling foerst tager sigte paa dette spoergsmaal .

10 . I mit forslag til afgoerelse skal jeg gaa naermere ind paa parternes og intervenienternes soegsmaalsgrunde, indsigelser og oevrige argumenter . I oevrigt skal jeg henvise til retsmoederapportens indhold .

B - Stillingtagen

I - Annullationssoegsmaalet

11 . Det kan faktisk forekomme temmelig dristigt af sagsoegerne at ville goere gaeldende, at der i en generel retsfastsaettelse, som fremgaar af en efter formen folkeretlig traktat indgaaet af EOEF' s medlemsstater, nemlig som bilag til en tiltraedelsesakt, i virkeligheden ligger en individuel beslutning i afledt ret, der kan anfaegtes efter EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, som en retsakt vedtaget af en EF-institution .

12 . For at kunne bedoemme denne opfattelse maa der foerst tages stilling til den retlige karakter af det naevnte bilag I til tiltraedelsesakten, hvorefter det maa afgoeres, om den naevnte bestemmelse i bilag I kan antages at hidroere fra en institution efter betydningen i EOEF-Traktatens artikel 173; endelig skal det materielt vurderes, om der med den anfaegtede bestemmelse, nemlig artikel 24 i forordning nr . 1785/81 ( 1 ) som affattet ved tiltraedelsesaktens artikel 26 ( 2 ), jfr . dennes bilag I, afsnit XIV, litra c ), nr . 2, faktisk foreligger en individuel beslutning i forhold til sagsoegerne .

a ) Den naevnte bestemmelses retlige karakter

13 . Et af de vaesentlige punkter i droeftelserne for Domstolen var, om der med den omstridte aendring i markedsordningen for sukker foreligger en af medlemsstaterne fastsat primaerret, eller om der er tale om afledt ret . Raadet var af den opfattelse, at der med den naevnte aendring af markedsordningen for sukker forelaa en af medlemsstaterne foretaget retsfastsaettelse inden for rammerne af en tiltraedelsesakt, hvorfor der maa antages at foreligge en retsregel paa samme niveau som de grundlaeggende Traktater . En saadan retsregel kan ifoelge Raadet ikke undergives Domstolens legalitetskontrol, da Domstolen alene er kompetent til at efterproeve de retsakter, som vedtages af de i EOEF-Traktatens artikel 173 naevnte EF-institutioner, hvorimod den ikke kan tage stilling til medlemsstaternes aktivitet paa grundlag af EOEF-Traktatens artikel 237 .

14 . Ved bedoemmelsen af den retlige karakter af bilag I til tiltraedelsesakten maa der foerst henvises til EOEF-Traktatens artikel 237, stk . 2 . Heri siges det, at optagelsesvilkaar og noedvendige traktattilpasninger fastlaegges ved aftale mellem medlemsstaterne og den ansoegende stat . Naar der altsaa tales om de noedvendige tilpasninger af Traktaten, som skyldes optagelse af en ny medlemsstat, maa det fastslaas, at der hermed intet siges om tilpasning af den ret, som er fastsat af EF-institutionerne .

15 . Ved optagelsesvilkaar efter betydning i EOEF-Traktatens artikel 237, stk . 2, maa man forstaa de tidsmaessigt begraensede fravigelser af EOEF-Traktaten ( 3 ), og det samme maa vel ogsaa gaelde dels de forpligtelser, som de nye medlemsstater har ifoelge tiltraedelsesaktens artikler 3 og 4 til at tiltraede visse afgoerelser, aftaler, overenskomster og traktater, dels de nye medlemsstaters pligt til at tildele Den Europaeiske Investeringsbank deres kapitalandel ( protokol nr . 1 til tiltraedelsesakten ).

16 . Herefter kan det vel udelukkes, at ogsaa aendringerne i den afledte ret indgaar i disse optagelsesvilkaar . Det stoettes saa meget desto mere af den antagelse, at man ved optagelsesvilkaar maa forstaa ordninger, hvis indhold ikke kan anfaegtes ved EF-institutionerne, men alene af alle kontraherende parter ved fremgangsmaaden for traktataendringer efter EOEF-Traktatens artikel 236 .

17 . Hvis altsaa den afledte ret ikke aendres af de efter EOEF-Traktaten kompetente EF-institutioner, men derimod af de tidligere og nye medlemsstater selv, sker det saaledes inden for retligt set uklare rammer, som EOEF-Traktatens artikel 237 ikke entydigt tager hoejde for . Det kan dog antages, at staterne, som er kompetente til at tilpasse selve EOEF-Traktaten paa den maade, som tiltraedelsen kraever, ogsaa maa kunne udforme den afledte ret paa den maade, som er paakraevet for at tilgodese de behov, Faellesskabet har med sin nye sammensaetning .

18 . Selv om tiltraedelsesaktens artikel 27 viser, at det ikke var uomgaengelig noedvendigt, at det var medlemsstaterne og ikke de saedvanligvis kompetente EF-institutioner, som foretog aendringerne i den afledte ret, vil jeg dog ikke anfaegte lovligheden af tiltraedelsesaktens artikel 26, set i forbindelse med aktens bilag I, hvorved bemaerkes, at ingen af de i sagen implicerede har fremsat indsigelser i den henseende . Af praktiske grunde kan det have vaeret paakraevet at gaa frem ad den vej . Men der skal ikke vaere tvivl om foelgende : EOEF-Traktatens artikel 237 foreskriver i hvert fald ikke entydigt, at aendringerne i den afledte ret skal foretages ved traktat mellem medlemsstaterne og ansoegerstaterne . Dette er tvaertimod et aabent spoergsmaal ifoelge EOEF-Traktatens artikel 237 .

19 . Selv om de beskrevne aendringer maatte antages at indgaa i Faellesskabets primaerret, havde man dermed endnu ikke sagt noget om, hvorvidt alle bestemmelserne i primaerretten virkelig befandt sig paa samme trin i den EF-retlige regelrangfoelge . Da tiltraedelsestraktaterne, naar alt kommer til alt, er aftaler, der giver nye stater adgang til medlemskredsen i det allerede bestaaende faellesskab, kunne det taenkes, at saadanne traktater kun skulle indeholde de noedvendige tekniske tilpasninger af den bestaaende EF-ret, uden at Faellesskabets karakter aendres vaesentligt . En saadan aendring maatte vel ske efter fremgangsmaaden i EOEF-Traktatens artikel 236 . Det kan derfor ikke udelukkes, at medlemsstaterne endda muligvis kom til at vedtage traktatstridig primaerret, som saa maatte proeves judicielt, hvilket da ikke kun skulle ske via den fortolkning, som Domstolen stedse foretager i sager efter EOEF-Traktatens artikel 177 ( 4 ), men ogsaa under et direkte soegsmaal, uanset om dette i det vaesentlige stoettes paa EOEF-Traktatens artikel 164 .

20 . Jeg vil nu se paa tiltraedelsesakten . Ifoelge artikel 6 kan bestemmelserne i akten kun, medmindre den bestemmer andet, suspenderes, aendres eller ophaeves efter de fremgangsmaader, der er fastsat i de oprindelige Traktater, som muliggoer en revision af disse Traktater, her altsaa ved konsekvent anvendelse af fremgangsmaaden i EOEF-Traktatens artikel 236 . Fravigelser som forudset i artikel 6 findes i tiltraedelsesaktens artikler 7 og 8 . Heri bestemmes, at de af EF-institutionerne vedtagne retsakter, som de ved tiltraedelsesakten fastsatte overgangsbestemmelser vedroerer, bevarer deres juridiske status; isaer skal fremgangsmaaderne for aendring af disse retsakter fortsat finde anvendelse ( artikel 7 ). Derimod gaelder det, at de bestemmelser i tiltraedelsesakten, der har til formaal eller som virkning at ophaeve eller aendre, bortset fra overgangsforanstaltninger, retsakter vedtaget af EF-institutionerne, faar samme juridiske status som de saaledes ophaevede eller aendrede bestemmelser og er undergivet samme regler som disse ( artikel 8 ).

21 . Da der med den aendring af markedsordningen for sukker, som blev foretaget ved tiltraedelsesaktens artikel 26, jfr . bilag I, afsnit XIV, litra c ), nr . 2, forelaa en varig ( 5 ) aendring, maa der paa grundlag af tiltraedelsesaktens artikel 8 foretages en bedoemmelse af den paagaeldende aendrings juridiske status .

22 . Ved min undersoegelse af tiltraedelsesaktens artikel 8 kan jeg ikke tilslutte mig den opfattelse, der er gjort gaeldende af det sagsoegte Raad og den paa Raadets side intervenerende Kommission, og hvorefter artikel 8 er en procedureregel og intet andet . Herimod taler bestemmelsens klare ordlyd, som for det foerste taler om den juridiske status af tiltraedelsesaktens aendringsbestemmelser og for det andet om de regler, som skal anvendes paa dem . De anvendelige regler kan skam godt vaere procedureregler, men det forekommer mig umuligt ikke at tillaegge udsagnet om disse bestemmelsers juridiske status et materielt indhold . Desuden kan jeg ikke, selv hvis man vil tillaegge passussen om de anvendelige regler en rent proceduremaessig karakter, tilslutte mig Raadets restriktive opfattelse, hvorefter der herved kun er tale om regler, som regulerer senere aendringer af den afledte ret som tilpasset ved tiltraedelsesakten . Opfattelsen kunne foere til, at man saa ogsaa kom til at lade procedurereglerne omfatte reglerne om domstolskontrollen .

23 . Selv om det rent logisk ikke kan udelukkes, at der i et regelsaet som f.eks . en landbrugsmarkedsordning kan findes enkelte bestemmelser med en trinhoejere juridisk status ( 6 ), taler dog systematikken i tiltraedelsesaktens artikler 6-9 mod en saadan fortolkning .

24 . Det ville have staaet de kontraherende parter frit for at bestemme, at den principielle ordning ifoelge tiltraedelsesaktens artikel 6 - hvorefter akten kun kan aendres efter bestemmelserne om traktataendringer - skulle udvides til ogsaa at gaelde de forskrifter, som aendrer retsakterne i afledt ret . Men det gjorde medlemsstaterne netop ikke, tvaertimod fastsatte de i artikel 7 og artikel 8 de naevnte undtagelser fra denne grundsaetning . Selv om der udmaerket kan vaere tillagt aendringerne i den afledte ret betydelig vaegt i loebet af tiltraedelsesforhandlingerne, kan det ikke antages, at aendringerne i afledt ret kan henregnes til "tiltraedelsesvilkaarene" ( taget i bred forstand ), hvilke kun kan aendres via den omstaendelige fremgangsmaade for aendringer af Traktaterne - det vil, som Domstolen har udtalt, sige aendringer af Faellesskabets "forfatning" ( 7 ), altsaa enstemmigt og med godkendelse af de nationale parlamenter .

25 . Da saaledes hverken EOEF-Traktatens artikel 237 eller indholdet af akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af Traktaterne tvinger til den antagelse, at alle bestemmelserne i denne akt er primaerretlige regler, og da det tvaertimod forholder sig saaledes, at tiltraedelsesaktens ordlyd taler mod en saadan antagelse, maa resultatet blive, at artikel 24 i markedsordningen for sukker i hvert fald formelt maa opfattes som en regel i afledt ret, hvilket altsaa ogsaa gaelder den udformning, artiklen fik ved tiltraedelsesakten .

b ) Spoergsmaalet, om der foreligger en retsakt vedtaget af en EF-institution

26 . Derpaa maa det nu undersoeges, om domstolsproevelse af den saaledes aendrede bestemmelse i markedsordningen for sukker er udelukket af den grund, at det formelt ikke var Raadet, der handlede i sin egenskab af EF-institution som naevnt i EOEF-Traktatens artikel 173, men kollegiet af gamle og nye medlemsstater, som bestemte .

27 . Det er blevet fastslaaet, at det ikke var de i EOEF-Traktaten naevnte organer, in casu Raadet, men medlemsstaterne, der tilpassede den afledte ret via tiltraedelsesaktens artikel 26; det er ogsaa blevet fastslaaet, at tilpasningerne af institutionernes retsakter via tiltraedelsesakten har samme juridiske status som de aendrede bestemmelser; endelig er det ogsaa blevet fastslaaet, at tilpasningerne er undergivet de samme regler som de aendrede bestemmelser . Heraf maa foelge, at de ved tiltraedelsesakten aendrede retsakter stedse maa tilregnes den EF-institution, som udstedte den oprindelige retsakt . Det kunne ganske vist ogsaa taenkes, at man ved en lignende retstilstand banede vej for en retsbeskyttelse, hvorefter den paagaeldende erhvervsdrivende kunne anlaegge sag mod samtlige EF-stater . Det ville imidlertid vaere endnu mere tvivlsomt, om en saadan sag ville kunne admitteres efter EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, i betragtning af, at sager anlagt af private mod medlemsstater ikke er blevet indfoert som en mulighed i EOEF-Traktatens retsbeskyttelsessystem . Naar man nu imidlertid har tilladt, at medlemsstaterne er traadt i stedet for de EF-institutioner, som er kompetente til at fastsaette den afledte ret, maa man ogsaa drage de hertil svarende konsekvenser for retsbeskyttelsen, som i et retsfaellesskab som Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab er ganske omfattende, hvorved jeg igen skal henvise til dommen af 23 . april 1986 i sag 294/83, foernaevnt .

28 . Et foreloebigt resultat af mine undersoegelser er altsaa, at sagsoegerne ikke kan afskaeres fra annullationssoegsmaal paa grund af, at de soeger en proevelse af retsakter, som konkret er blevet udformet af medlemsstaterne ved tiltraedelsesakten .

c ) Spoergsmaalet, om sagsoegerne er beroert

29 . Det skal imidlertid ogsaa afklares, om de oevrige formalitetsbetingelser i EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, er opfyldt . Da sagsoegerne anfaegter artikel 24 i markedsordningen for sukker, kan deres soegsmaal til proevelse af denne forordningsregel kun fremmes til paakendelse i realiteten, saafremt de er umiddelbart og individuelt beroert af den paagaeldende artikel, saaledes at bestemmelsen maa opfattes som en individuel beslutning rettet til sagsoegerne .

30 . De i Domstolens praksis opstillede betingelser for at antage, at sagsoegere, der vil opnaa en proevelse af generelle retsakter, er umiddelbart og individuelt beroert, er karakteriseret af en varierende strenghed ( 8 ). Men her kan der naeppe vaere tvivl om, at sagsoegerne er individuelt beroert . Ganske vist naevnes sagsoegerne ikke udtrykkeligt i den omstridte bestemmelse; det staar imidlertid fast, at sagsoegerne udgoer to af de tre producenter i Spanien, som fremstiller isoglucose . Naar nu artikel 24 i markedsordningesn for sukker bestemmer, at medlemsstaterne tildeler hver virksomhed, som fremstillede isoglucose i Spanien i 1985, en kvote paa grundlag af produktionen i 1983 og samtidig fastsaetter de spanske basismaengder, bliver det klart, at de spanske isoglucoseproducenters kvoter umiddelbart fremgaar af artikel 24 i markedsordningen for sukker, uden at medlemsstaten Spanien behoever at gribe ind . Denne konstatering bekraeftes af en af sagsoegerne beskrevet praksis i en raekke medlemsstater, som paa deres side tidligere ikke selv havde fastsat isoglucosekvoterne, da disse efter deres opfattelse umiddelbart fremgik af markedsordningen for sukker .

31 . Dette resultat rokkes ikke af, at medlemsstaterne ifoelge artikel 25 i markedsordningen for sukker paa visse betingelser kan overfoere kvoter fra én virksomhed til andre, ligesom de ifoelge artikel 25 kan nedsaette kvoter . Muligheden for overfoersler eller nedsaettelser forudsaetter teoretisk, at der dog paa et tidspunkt er blevet fastsat nogle kvoter; men det skete ved forordningens artikel 24 . Senere overfoersel eller nedsaettelse af kvoter kan ikke aendre noget ved den oprindelige fastsaettelse af dem; derfor er det uden betydning, at den spanske regering den 23 . juni 1986 fastsatte de tre spanske isoglucoseproducenters produktionskvoter under paaberaabelse af artiklerne 24 og 25 i markedsordningen for sukker, hvorved kvoterne naesten kom til at ligne dem, som rent matematisk fremgaar af markedsordningens artikel 24 . I oevrigt er kvotefastsaettelsen blevet anfaegtet for de nationale domstole, saaledes at der endnu ikke kan siges noget om, hvorvidt de vil staa ved magt .

32 . Jeg mener derfor, at paastandene om annullation af markedsordningens artikel 24 i den form, der fremgaar af tiltraedelsesakten, kan fremmes til paakendelse i realiteten .

d ) Paastanden om kvotefastsaettelse

33 . Samme resultat kan jeg imidlertid ikke naa til med hensyn til paastandene om, at det sagsoegte Raad tilpligtes at fastsaette kvoter uden forskelsbehandling . Under sager efter EOEF-Traktatens artikel 173 proever Domstolen lovligheden af institutionernes retsakter . De forholdsregler, der skal traeffes paa grundlag af en af Domstolen afsagt dom, paahviler ifoelge EOEF-Traktatens artikel 176 den institution, hvis retsakt er blevet tilsidesat som ugyldig . Det vil her ligge uden for Domstolens kompetence at give konkrete paalaeg ( 9 ).

34 . De af sagsoegerne nedlagte paastande om, at sagsoegte boer doemmes til at fastsaette kvoter uden forskelsbehandling, kan altsaa ikke admitteres .

II - Erstatningspaastanden efter EOEF-Traktatens artikel 215

35 . Jeg kan kort goere op med formalitetsspoergsmaalet vedroerende de erstatningskrav, der er fremsat efter EOEF-Traktatens artikel 215, stk . 2 . Den vaesentlige indsigelse mod, at disse krav tages under paakendelse, var, at der ikke foreligger en retsakt fra en EF-institution, men en retsakt fra medlemsstaternes side .

36 . Da det imidlertid paa grundlag af tiltraedelsesaktens artikel 8 blev antaget, at markedsordningen for sukker ogsaa i den form, den havde faaet ved tiltraedelsesakten, maa henfoeres til det sagsoegte Raad, er det naerliggende at lade Faellesskabet haefte for Raadets "fiktive" retsakt . Kun saafremt man ikke vil antage, at der foreligger en fiktiv retsakt fra Raadets side, maa det afgoeres, om Faellesskabet dog ikke maa baere ansvaret for den retsakt, som "institutionen" i "faellesskab handlende medlemsstater" har udstedt . Naar alt kommer til alt, kan Faellesskabets ansvar ikke afhaenge af, hvilken institution der tilfaeldigvis handlede for Faellesskabet; de forpligtelser, der stiftes paa grund af retsstridig adfaerd fra institutionernes side, paahviler nemlig ikke dem, men Faellesskabet som juridisk person . Da det forhold, at medlemsstaterne optraeder paa Faellesskabets vegne, ikke er ganske ukendt - der kan her blot henvises til eksemplet med foranstaltninger, som findes i de forskellige tiltraedelsesakter, eller til fremgangsmaaden til udnaevnelse af medlemmer af EF-institutionerne - maa det vel antages, at Faellesskabet ogsaa baerer ansvaret for saadanne "institutioner", som ikke udtrykkeligt er udpeget som EF-institutioner i EOEF-Traktatens femte del .

37 . Det er altsaa min opfattelse, at de kun subsidiaert fremsatte erstatningspaastande ogsaa kan paakendes i realiteten .

38 . Paa baggrund af Domstolens nyere praksis er det egentlig slet ikke overraskende, at jeg hermed kan foreslaa, at sagerne fremmes til paakendelse i realiteten . Herved maa det nemlig fremhaeves - og jeg kan her henvise til Domstolens dom af 23 . april 1986 i sag 294/83 - at Domstolen udtalte foelgende : "... Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab er et retsfaellesskab, idet baade dets medlemsstater og dets institutioner er undergivet kontrol med, at deres retsakter er forenelige med Faellesskabets forfatning, som er Traktaten" ( 7 ). Selv om bemaerkningen i det konkrete tilfaelde blev fremsat om en retsakt fra Parlamentet, opfatter jeg den som en generelt formuleret karakteristik af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs retsfaellesskab og dets retsbeskyttelsessystem . Derfor boer denne tanke ogsaa virkeliggoeres i en situation, i hvilke medlemsstaterne har handlet i stedet for de egentligt kompetente EF-institutioner .

C - Sammenfatning

Mit forslag til afgoerelse vedroerende de af sagsoegte fremsatte formalitetsindsigelser maa derfor lyde :

"1 ) Annullationssoegsmaalene og de subsidiaert rejste erstatningssoegsmaal fremmes til paakendelse i realiteten .

2 ) Paastandene om, at sagsoegte boer doemmes til at fastsaette produktionskvoter uden forskelsbehandling, afvises fra paakendelse .

3 ) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes ."

(*) Oversat fra tysk .

( 1 ) EFT 1981 L 177, s . 4 .

( 2 ) EFT 1986 L 302, s . 23 .

( 3 ) Jfr . herved Kommissionens udtalelser i sag 93/78 - dom af 22 . november 1978 i sag 93/78 - Lothar Mattheus mod Doego Fruchtimport und Tiefkoehlkost eG, Sml . s . 2203, paa s . 2208 .

( 4 ) Vedroerende fortolkningen af en tiltraedelsestraktat kan der henvises til Domstolens dom af 29 . maj 1974 i sag 185/73, Hauptzollamt Bielefeld mod H . C . Koenig oHG, Sml . s . 607, paa s . 615 f .

( 5 ) Den tidsmaessige begraensning af den paagaeldende ordning til at gaelde maanederne marts-juli 1986 fulgte af tiltraedelsesaktens artikel 394, som udsatte anvendelsen af EF-bestemmelserne om produktion og handel med landbrugsprodukter indtil den 1 . marts 1986, og af artikel 23 i markedsordningen for sukker, hvorefter markedsordningens artikler 24-32 kun skulle gaelde til udgangen af produktionsaaret 1985/1986 .

( 6 ) Saaledes kan man i oestrigsk ret finde enkeltbestemmelser i ordinaer lov, der har grundlovskraft; noget saadant kan imidlertid kun opnaas via udtrykkelig hjemmel i overensstemmelse med artikel 44 i den oestrigske forbundsforfatning af 1920 .

( 7 ) Jfr . dom af 23 . april 1986 i sag 294/83, Parti Ecologiste "Les Verts" mod Europa-Parlamentet, Sml . s . 1339, praemis 23 .

( 8 ) Jfr . dommene af 14 . december 1962 i de forenede sager 16 og 17/62, Confédération nationale de producteurs de fruits et légumes mod Raadet, Sml . 1954-1964, s . 359; dom af 5 . maj 1977 i sag 101/76, Koninklijke Scholten Honig NV mod Raadet og Kommissionen, Sml . s . 797; dom af 4 . juli 1983 i sag 231/82, Spijker Kwasten BV mod Kommissionen, Sml . s . 2559 .

( 9 ) Jfr . herom senest dommen af 17 . november 1987 i de forenede sager 142 og 156/84, British American Tobacco Company Ltd m.fl . mod Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, Sml . s . 4487, praemis 13 .

( 7 )