ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.

Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen handlede i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning (EU) 2015/1589 (2) og i strid med princippet om god forvaltningsskik i henhold til artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder. Kommissionen undlod i sin åbningsafgørelse særligt at gøre opmærksom på, at den havde betænkeligheder i forhold til »75%-fritagelsen« i henhold til section 3711D i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 for at undgå de praktiske vanskeligheder med at foretage en analyse af nøglepersonfunktioner med hensyn til koncernintern lånevirksomhed, såsom at give interesserede parter behørig mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil. Kommissionen opfordrede ikke under sin undersøgelse interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i denne forbindelse, og den valgte i den anfægtede afgørelse at se bort fra sådanne bemærkninger, som i denne forbindelse rent faktisk var blevet afgivet af interesserede parter. Følgelig er den anfægtede afgørelse ugyldig.
1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF ved at finde, at den påståede støtteforanstaltning giver en selektiv fordel a) til de selskaber, der gør brug af 75 %-fritagelsen for fritagelsesberettigede låneforhold med lav risiko, fordi Kommissionen: — fejlagtigt konkluderede, at UK Controlled Foreign Companies (CFC) regime (de britiske regler om kontrollerede udenlandske selskaber) udgjorde referencesystemet, begik en retlig fejl ved at konkludere, at 75 %-fritagelsen udgør en undtagelse til referenceskattesystemet som følge af, at (i) konklusionen om, at der forelå en undtagelse, fejlagtigt er støttet på lovgivningsteknikken. (ii) kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er det væsentligste kriterium for Det Forenede Kongeriges CFC-ordning (iii) fritagelsesberettigede og ikkefritagelsesberettigede låneforhold ikke omfattes af samme retlige og faktiske situation, og at Kommissionen under alle omstændigheder begik en retlig fejl ved analogt at anvende eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1) — begik en faktisk og retlig fejl ved at konkludere, at 75 %-fritagelsen ikke er begrundet i skattesystemets generelle karakter eller opbygning på samme måde som Group Financing Exemption (skattefritagelse for koncernintern finansiering), der finder anvendelse på ikkehandelsrelaterede finansieringsindtægter, som falder inden for section 371EC i Taxation (Internation and Other Provisions) Act 2010 (2010-skatteloven (internationale og andre bestemmelser) (kapitalinvesteringer fra Det Forenede Kongerige) b) til de virksomheder, der gør brug af en »matched interest« eller undtagelserne vedrørende fritagelsesberettigede ressourcer, fordi Kommissionen — drog en fejlagtig konklusion om, at UK CFC Rules (Det Forenede Kongeriges CFC-regler) udgjorde referencesystemet og begik en retlig fejl ved at fastslå, at undtagelserne vedrørende »matched interest« eller fritagelsesberettigede ressourcer udgør en undtagelse til referenceskattesystemet eftersom: (i) konklusionen om, at der forelå en undtagelse, er fejlagtigt baseret på lovgivningsteknikken, og kriteriet om nøglepersonfunktioner ikke er det væsentligste kriterium for Det Forenede Kongeriges CFC-ordning (ii) skatteydere, der er omfattet af undtagelserne vedrørende »matched interest« og fritagelsesberettigede ressourcer, ikke befinder sig i samme retlige og faktiske situation som skatteydere, der ikke er omfattet — begik en faktisk og retlig fejl ved at fastslå, at undtagelserne vedrørende »matched interest« og fritagelsesberettigede ressourcer ikke er begrundet i skattesystemets karakter eller opbygning.
—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at Kommissionen urigtigt vurderede de forhold, som blev fremført til støtte for tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, for så vidt som den konkluderede, at det var usandsynligt, at PLP-programmet (»Patent Licensing Program«) og krydslicensaftalerne indgået mellem Philips, Osram og Zumtobel udgør en aftale eller en samordnet praksis i denne bestemmelses forstand, at Kommissionen uden at kontrollere den ensidige karakter af adfærden (som dog følgelig udgør en anerkendelse af en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF), og at undlade at tage hensyn til den omstændighed, at en ensidigt affattet aftale som den omhandlede netop ligeledes kan skjule en ulovlig aftale. Hertil kommer, at det ikke tilkom de sagsøgende sammenslutninger at påvise en faktisk skade for markedet for leverandører, idet det er tilstrækkeligt, at de sagsøgende sammenslutninger har fremført forhold, på baggrund af hvilke Kommissionen kunne og burde have foretaget yderligere undersøgelser.
1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 2, stk. 1, 9 og 10, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 (2) (herefter »grundforordningen«) og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at foretage en urigtig fastlæggelse af eksportprisen og normalværdien, og at den tilsidesatte grundforordningens artikel 2, stk. 3-5, ved at støtte dens almindelige fastsættelse af handelsled på tilpassede produktionsomkostninger.
—

Ansættelsesmyndigheden begik en fejl ved at beregne de pensionsrettigheder, der kan overføres, alene på grundlag af det beløb, der blev oplyst af den nationale administration i den foreløbige afgørelse, mens det faktisk overførte beløb ikke blot var et resultat af revurderingen af kapitalen mellem datoen for anmodningen om overførsel og datoen for den faktiske overførsel.
2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at der blev begået en række retlige og faktiske fejl ved Kommissionens konklusion om, at der var et uopsætteligt behov for de foreløbige foranstaltninger for at imødegå en risiko for alvorlig og uoprettelig skade på konkurrencen på et hvilket som helst af de relevante omhandlede markeder, hvilket skyldtes (a) Kommissionens indførelse af et ukendt uopsættelighedsbegreb, som alene er begrundet i langsommeligheden i Kommissionens egen sagsbehandling, hvilket modsiger, at foranstaltningerne har en i sig selv ekstraordinær karakter, (b) fraværet af specifikke faktorer, der taler for et uopsætteligt behov for at skride til handling, idet Kommissionen har begrænset sig til at henvise til en række uspecifikke påstande, og (c) at Kommissionen ikke har påvist nogen som helst sandsynlig skade på konkurrencen på nogen af de relevante markeder.
C 61/54

Sag anlagt den 20. december 2019 – Tetra mod EUIPO – Neusta next (Wave)

(Sag T-869/19)

(2020/C 61/69)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Tetra GmbH (Melle, Tyskland) (ved Rechtsanwältin E. Kessler)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Neusta next GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Tetra GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket Wave – registreringsansøgning nr. 12 324 042

Sagen for EUIPO: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. oktober 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2440/2018-2)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse og ugyldighedserklæringen vedrørende EU-varemærke nr. 12 324 042 annulleres.

— EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
Sag anlagt den 17. december 2019 – AI m.fl. mod ECDC

(Sag T-864/19)

(2020/C 61/67)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: AI, HV, HW og HY (ved advokaterne L. Levi og A. Champetier)

Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC)

Sagsøgernes påstande

— Annullation af ECDC’s afgørelse af 11. februar 2019 om afslag på deres ansøgning om erstatning af 11. oktober 2018.

— Om fornødent annullation af afgørelsen af 10. september 2019 om afslag på deres klage af 10. maj 2019.

— Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, sagsøgerne angiveligt har lidt.

— Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for sagsøgernes søgsmål har disse, efter at have redegjort for deres individuelle faktuelle situationer, gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl, at de har lidt et tab og at der er årsagsforbindelse mellem fejlen og tabet.
—

Annullation af meddelelsen om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18, offentliggjort den 11. oktober 2018, (1) og, i dens helhed, af den deraf følgende foreløbige liste over tjenestemænd udvalgt til at deltage i førnævnte udvælgelsesprøve og/eller påstand om, at den erklæres ulovlig og at den ikke finder anvendelse over for sagsøgeren i henhold til artikel 277 TEUF.
C 54/54

Sag anlagt den 4. december 2019 – Palírna U Zeleného stromu mod EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)

(Sag T-829/19)

(2020/C 54/60)

Stævningen er affattet på tjekkisk

Parter

Sagsøger: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat T. Chleboun)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Schweiz)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger om det omtvistede varemærke: Palírna U Zeleného stromu a.s.

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket BLEND 42 VODKA – ansøgning nr. 12 945 879

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. september 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2531/2018-2)

Påstande

— Procedurerne vedrørende sagerne til prøvelse af EUIPO’s afgørelser af 5. september 2019 forenes i sagerne R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 og R 2533/2018-2.

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende
3.

Sagsøgeren har med hensyn til erstatningskravet gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl, at sagsøgeren har lidt et tab og at der er årsagsforbindelse mellem fejlen og tabet.
2.

Andet anbringende om anlæggelse af et urigtigt skøn og tilsidesættelse af EIB’s Code of Conduct and Dignity at Work Policy, for så vidt som i) de angivelige chikanørers adfærd over for sagsøgeren tog form af mundtlige og skriftlige handlinger, var upassende, fandt sted over tid og blev gentaget, og var nedværdigende, ii) panelet ved at undlade at karakterisere de omtvistede handlinger som psykisk chikane, både hver især og samlet, anlagde et urigtigt skøn vedrørende de faktiske omstændigheder og tilsidesatte Staff Code of Conduct and Dignity at Work Policy og iii) EIB’s formand ved at godkende panelets rapport med urette fandt, at sagsøgeren ikke var blevet chikaneret.
—

EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret ikke tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
—

EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO ikke tilpligtes at betale disse.
—

Modregningerne i perioden fra august 2015 til april 2016 er uden virkning i henhold til tysk insolvensret. Med hensyn til et delbeløb på 274 248,27 EUR følger det af § 95, stk. 1, tredje punktum, i den tyske lov om insolvens (herefter »InsO«), at modregningerne i sagsøgerens krav er uden virkning. For så vidt som modregningerne vedrører det resterende beløb på 1 144 394,33 EUR, følger det af dom af 25. september 2018, GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG mod Kommissionen (T-10/16, EU:T:2018:600), at modregning anses for at være uden virkning i henhold til InsO’s § 96, stk. 1, nr. 3), sammenholdt med § 133, stk. 1 (tidligere udgave).
—

Den anfægtede afgørelse omgøres indholdsmæssigt, for så vidt som sagsøgeren skal opfordres til at fremlægge bevis for reel brug eller opfordres til at indgå forlig med Melfino S.A. i forbindelse med sameksistens.
7.

Syvende anbringende om, at det er åbenbart, at der i afgørelsen ikke er godtgjort et hensigtsmæssigt referenceniveau for omkostninger.
Sag anlagt den 7. november 2019 – Ungureanu mod Kommissionen

(Sag T-753/19)

(2020/C 68/51)

Processprog: rumænsk

Parter

Sagsøger: Simeda Ungureanu (Cluj Napoca, Rumænien) (ved advokat R. Chiriță)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Det fastslås, at Europa-Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at sikre sig, at medlemsstaterne overholder Den Europæiske Unions traktater og menneskerettighederne, således som de er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 40 000 EUR i erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab.

— Kommissionen tilpligtes fremover at afhjælpe de eksisterende undladelser.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at betingelserne for, at Europa-Kommissionen ifalder ansvar for at have undladt at pålægge den rumænske stat at overholde sine forpligtelser i henhold til Den Europæiske Unions traktater og borgernes ret til liv, er opfyldt, for så vidt som den ikke har vedtaget bestemmelser, som sikrer retten til at modtage lægehjælp for personer, der befinder sig i en særlig vanskelig situation, og for hvem anvendelsen af lægemidler til terapeutiske indikationer, som ikke er omfattet af produktresuméet, er vigtig (off-label-lægemidler).
1.

Med det første anbringende gøres gældende, at der ikke foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, at der er sket urigtig anvendelse og fortolkning af betingelserne for, at statsstøtte er uforenelig med det indre marked, en faktisk fejl, manglende begrundelse af den anfægtede afgørelse, og at Kommissionen tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
4.

Fjerde anbringende om, at invaliditetsudvalget var ulovligt sammensat og at de trufne konklusioner ikke var korrekte. Sagsøgeren har gjort gældende, at læge [fortroligt] chikanerede ham og er af den opfattelse, at det derfor er utænkeligt, at denne skulle varetage undersøgelsen af sagsøgerens helbredstilstand. Den omstændighed, at et medlem af invaliditetsudvalget ikke er upartisk, udgør en ulovlighed, som gør afgørelsen om at tilkende sagsøgeren invalidepension ugyldig.
—

Den Europæiske Revisionsret tilpligtes at betale ham et beløb på 8 000 EUR for det lidte ikke-økonomiske tab.
—

Delvis annullation af den anfægtede afgørelse, hvorved appelkammerets første afgørelse blev annulleret, for så vidt som indsigelse nr. B002522988 mod sagsøgerens varemærkeansøgning i Albéa Services’ navn blev afslået for alle varerne i klasse 3, 8 og 21 og for en del af varerne i klasse 16 og 20.
6.

Med det sjette anbringende gøres det gældende, at Kommissionen handlede ultra vires og tilsidesatte REACH-forordningens artikel 41 og bilag XI til REACH-forordningen, idet den ikke gav sagsøgerne mulighed for at afhjælpe den hævdede manglende overholdelse af REACH-kravene ved at forelægge en tilpasning af kravene til forsøg og ikke af selve de krævede forsøg.
—

Følgelig tilpligtes Den Europæiske Investeringsbank af førnævnte grunde at betale sagsøgeren et beløb på 143 915,70 EUR for det ikke-økonomiske tab og et beløb på 1 726 988,40 EUR for det økonomiske tab eller ethvert andet, endog større, beløb, som fastsættes efter ret og billighed eller efter ekspertvurdering af Retten med tillæg af morarenter fra dette sagsanlæg og indtil betaling sker.
—

Som et eksisterende projekt af fælles interesse i udviklingsfasen udgør den blotte fjernelse af AQUIND Interconnector fra EU-listen, uden at der foretages en nøje sammenligning af sammenlignelige projekter, og uden at sagsøgerne gives mulighed for at afhjælpe eventuelle problemer, en uforholdsmæssighed.
Sag anlagt den 30. december 2019 – Folschette m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-884/19)

(2020/C 61/74)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Marc Folschette (Leudelange, Luxembourg), Tetyana Grygorenko (Leudelange) og Professional Business Solutions SA (Leudelange) (ved advokat N. Bauer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

— Søgsmålet antages til realitetsbehandling.

— Sagsøgerne gives medhold.

— Det fastslås, at Europa-Kommissionen ifalder ansvar uden for kontraktforhold.

— Af ovenstående grunde tilpligtes Kommissionen at betale: — Marc Folschette et samlet beløb på 219 210 EUR (tohundredefireogtyvetusindeogfemogtyve euro og femoghalvfems cent) — Tetyana Grygorenko et samlet beløb på 75 000 EUR (femoghalvfjerstusinde euro) — Aktieselskabet Professional Business Solutions SA et samlet beløb på 500 000 EUR (femhundredetusinde euro)

— med tillæg af lovbestemte renter fra den 11. januar 2017, hvor Cour d’appel (appeldomstol, Luxembourg) afsagde dom om frifindelse, subsidiært fra indgivelsen af nærværende stævning, og indtil betaling sker.

— Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

— Sagsøgerne forbeholder sig ret til at nedlægge nye påstande og gøre yderligere anbringender gældende.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende vedrørende en tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en EU-retlig retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder. Sagsøgerne har kritiseret Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), der er en tjeneste under Europa-Kommissionen, for på bevidst og tilstrækkeligt kvalificeret vis at have tilsidesat flere EU-retlige regler ved en grov og åbenbar tilsidesættelse af grænserne for Kommissionens skønsbeføjelse. OLAF har således ikke opfyldt sin forpligtelse til at respektere uskyldsformodningen, eller sin retlige forpligtelse til at fremskaffe såvel belastende som diskulperende oplysninger og til at henlægge efterforskningen, såfremt denne ikke fører til afsløringen af belastende oplysninger. Disse tilsidesættelser udgør den direkte årsag til det direkte og reelle tab, som sagsøgerne har lidt, og som disse sidstnævnte søger erstattet i henhold til artikel 340 TEUF og 268 TEUF.
a)

Anbringender vedrørende korrektionen som følge af 'undersøgelse AA/2016/012, AA/2016/003 og AA/2016/015 IT vedrørende arealstøtte: 1. Første anbringende om en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 (1) hvad angår den definition af »permanente græsarealer«, der er vedtaget på nationalt plan i medfør af ministerielt dekret nr. 18/11/2014. 2. Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 52, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (2) og tilsidesættelse af artikel 12, stk. 2 og 6, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 af 11. marts 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, finansiel forvaltning, regnskabsafslutning, sikkerhedsstillelse og brug af euroen (3) vedrørende anvendelsen af en fast sats, selv om den faktiske risiko for Unionens budget kunne beregnes. 3. Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF og af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder vedrørende anvendelsen af et almindeligt vilkår om »en uforholdsmæssig stor indsats« som begrundelse for den faste korrektion.
5.

Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 9 [stk. 1, litra a)] i protokol nr. 7 vedrørende privilegier og immuniteter, chartrets artikel 39, stk. 1 og 2, artikel 3 i protokol nr. 1 til EMRK, artikel 6 i Europa-Parlamentets forretningsorden og artikel 13, stk. 3, i den europæiske valgakt af 1976, idet der efter spansk lovgivning kræves forudgående anmodning om ophævelse af immunitet for at retsforfølge valgte medlemmer, således at Tribunal Supremos praksis i modsat retning er contra legem og fastsat ad hoc og ad hominem, uden fortilfælde, hvilket Tribunal Supremo selv har anerkendt. The confirmation that the payment has been completed
—

EUIPO’s annullationsafdelings afgørelse af 22. februar 2019 (ugyldighedssag nr. 15 428 C) annulleres, for så vidt som EU-varemærke nr. 6 206 718 herved blev erklæret ugyldigt for følgende varer: — klasse 5: teststrimler til medicinske formål — klasse 9: apparater til måling af kropstemperatur og -funktioner — klasse 10: kirurgiske, medicinske, odontologiske og veterinære instrumenter og apparater, særlig apparater til smertebehandling, elektroder til elektriske behandlingsapparater, ortopædiske artikler, særlig ortopædiske sko og skoindlæg, fodledsbandager, kropsbandager; ortopædiske strømper; insulinpenne; fodruller, massageapparater; apparater til strålebehandling, særlig varme- og lysterapi, — i det omfang indehaveren af varemærket (sagsøgeren) blev tilpligtet at betale sagsomkostninger.
—

Annullationsanbringender vedrørende den pålagte disciplinærsanktion. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at der er begået procedurefejl, at der er sket tilsidesættelse af artikel 22 i bilag IX til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, at der foreligger magtfordrejning, at den hemmelige karakter af OLAF’s rapport ikke er overholdt for så vidt angår de punkter i undersøgelsen, der er henlagt, at beskyldninger, som imidlertid er henlagt, er blevet opretholdt, og at der er sket tilsidesættelse af uskyldsformodningen. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 10 i bilag IX til vedtægten, at der er sket tilsidesættelse af retten til forsvar, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn vedrørende de kriterier, der er fastsat i artikel 10 i bilag IX til vedtægten, og at der ikke foreligger nogen begrundelse.
—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne forbundet med sagens behandling for annullationsafdelingen, appelkamrene og Retten med et beløb, der specificeres senere.
—

EUIPO og, såfremt Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG beslutter at intervenere i sagen, Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
C 68/70

Sag anlagt den 20. januar 2020 – Monster Energy mod EUIPO – Nanjing aisiyou Clothing (figur i form af en klo-lignende ridse)

(Sag T-35/20)

(2020/C 68/78)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Monster Energy Company (Corona, Californien, De Forenede Stater) (ved solicitor P. Brownlow)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Nanjing aisiyou Clothing Co. Ltd (Nanjing City, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Nanjing aisiyou Clothing Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket, der gengiver en figur i form af en klo-lignende ridse – registreringsansøgning nr. 17 634 478

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. november 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1104/2019-5)

Påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Indsigelsesafdelingens afgørelse af 21. marts 2019 vedrørende indsigelse nr. B 3050458 annulleres.

— Det varemærke, hvorimod der er rejst indsigelse nægtes registreret for alle varer og tjenesteydelser, dvs. alle de af ansøgningen omfattede varer og tjenesteydelser.

— EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringender

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

— Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001