Nøgleord

Sammendrag



Nøgleord

1. Statsstøtte – begreb – erstatning ydet som godtgørelse for ekspropriation af aktiver – ikke omfattet

(Art. 87, stk. 1, EF)

2. EU-retten – principper – ret til forsvar – anvendelse på administrative procedurer iværksat af Kommissionen – undersøgelse af støtteprojekter – rækkevidde

(Art. 88, stk. 2, EF)

3. Statsstøtte – kommissionsbeslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende en statslig foranstaltning – procedurens formål og rækkevidde

(Art. 88, stk. 2, EF)

Sammendrag

1. Indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved er beslægtet med et tilskud, udgør statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand, som f.eks. levering af varer eller tjenesteydelser på særligt gunstige betingelser. Erstatning, som de nationale myndigheder i givet fald måtte blive tilpligtet at betale til private for tab, de har påført dem, er derimod i retlig henseende afgørende forskellig og udgør ikke støtte som omhandlet i artikel 87 EF og 88 EF.

Derimod skal en foranstaltning, som udgøres af en forlængelse af en foranstaltning, der tildeler en virksomhed en favørsats, som finder anvendelse på leveringen af elektricitet, og dette som en godtgørelse for en ekspropriation i forbindelse med nationaliseringen af elsektoren, betragtes som statsstøtte, når denne favørtakst er blevet ydet som godtgørelse for en klart fastsat periode uden mulighed for forlængelse. En foranstaltning, der alene er det ene af de gunstige tarifvilkår, hvis forlængelse har til formål »at muliggøre udviklingen og omstruktureringen af de pågældende virksomheder«, kan i øvrigt ikke betragtes som en lovlig fortsættelse af den godtgørelse, som virksomheden er omfattet af efter nationaliseringen.

(jf. præmis 49, 52, 55, 63, 65, 75 og 77)

2. På området for kontrol med statsstøtte kræver princippet om retten til forsvar, at den pågældende medlemsstat får mulighed for i overensstemmelse med artikel 88, stk. 2, EF effektivt at gøre sine synspunkter gældende vedrørende de bemærkninger, der er fremsat af de berørte tredjeparter, og som Kommissionen agter at støtte sin beslutning på, og at Kommissionen ikke kan lægge disse bemærkninger til grund i sin beslutning vedrørende medlemsstaten, såfremt denne ikke har haft mulighed for at kommentere dem. For at en sådan tilsidesættelse af retten til forsvar kan medføre annullation, skal proceduren imidlertid kunne have ført til et andet resultat, hvis retten til forsvar ikke var blevet tilsidesat.

(jf. præmis 115)

3. Den formelle undersøgelsesprocedure har til formål at gøre det muligt for berørte parter at blive hørt og for Kommissionen at opnå fuldstændige oplysninger om alle sagens momenter, inden den træffer beslutning. Den formelle undersøgelsesprocedure kan ikke have en anden rækkevidde, navnlig ikke den, at der før vedtagelsen af den endelige beslutning træffes endelig afgørelse vedrørende visse af sagens forhold. Det fremgår i øvrigt ikke af nogen bestemmelser om statsstøtte eller af retspraksis, at Kommissionen er forpligtet til at høre modtageren af statsstøtte vedrørende sin vurdering af den pågældende foranstaltning, eller at Kommissionen er forpligtet til at informere den pågældende medlemsstat – og dermed heller ikke støttemodtageren – om sit standpunkt, før den vedtager sin beslutning, når de berørte parter og medlemsstaten har haft mulighed for at tage stilling.

(jf. præmis 122 og 123)