DOMSTOLENS KENDELSE

15. oktober 1986 ( *1 )

I sag 299/85

Tokyo Juki Industrial Co. Ltd, Tokyo, Japan, ved advokat Pierre van Ommeslaghe, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Jacques Loesch, 8, rue Zithe,

sagsøger,

mod

Rådet for De europæiske Fællesskaber, ved direktør i den juridiske tjeneste Hans-Jürgen Lambers og juridisk konsulent Erik Stein som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Jörg Käser, direktør for Den europæiske Investeringsbanks juridiske tjeneste, 100, boulevard Konrad-Adenauer, Kirchberg,

og

Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, ved juridisk konsulent John Temple Lang som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georges Kremlis, den juridiske tjeneste, Jean Monnet-bygningen, Kirchberg,

sagsøgte,

angående annullation af Rådets forordning (EØF) nr. 1698/85 af 19. juni 1985 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan,

har

DOMSTOLEN

sammensat af præsidenten Mackenzie Stuart, afdelingsformændene Y. Galmot, C. Kakouris, T. F. O'Higgins og F. Schockweiler, dommerne G. Bosco, T. Koopmans, O. Due, U. Everling, K. Bahlmann, R. Joliét, J. C. Moitinho de Almeida og G. C. Rodriguez Iglesias,

generaladvokat: Sir Gordon Slynn

justitssekretær: P. Heim

afsagt følgende

KENDELSE Sagsfremstilling

Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 4. oktober 1985, har Tokyo Juki Industrial Co. Ltd anlagt sag mod Rådet og Kommissionen for De europæiske Fællesskaber med påstand om annulation af Rådets forordning nr. 1698/85 af 19. juni 1985 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan.

Ved særskilt dokument, indgivet til Domstolens justitskontor den 23. oktober 1985, har Kommissionen fremsat en formalitetsindsigelse i medfør af procesreglementets artikel 91, stk. 1, og har nedlagt påstand om, at sagen afvises, for så vidt som den er rettet mod Kommissionen. Til støtte for sin påstand har den henvist til den kendelse, Domstolen afsagde den 8. maj 1985 i sag 256/84, Koyo Seiko Co. Ltd mod Rådet og Kommissionen for De europæiske Fællesskaber.

I et indlæg, indgivet til Domstolens justitskontor den 2. december 1985, har sagsøgeren taget til genmæle mod Kommissionens indsigelse og har gjort gældende, at Rådet har handlet på forslag af Kommissionen og har udstedt den anfægtede forordning på grundlag af resultaterne af en undersøgelse, Kommissionen havde

gennemført.

Sagsøgeren har tilføjet, at hvis Kommissionen betragtes som sagsøgt, kan man undgå visse processuelle ulemper.

Den 20. januar 1986 udstedte Rådet forordning nr. 113/86 (EFT L 17, s. 2), hvori den med tilbagevirkende gyldighed ophævede forordning nr. 1698/85, for så vidt angår Tokyo Juki.

Selskabet har imidlertid endnu ikke hævet sagen.

Grunde

I medfør af procesreglementets artikel 91, stk. 3, forhandles der mundtligt om den rejste indsigelse, medmindre Domstolen bestemmer andet. Domstolen anser den foreliggende sag for tilstrækkeligt oplyst og finder derfor ikke anledning til at indlede mundtlig forhandling.

De påstande, der er nedlagt i sagen, vedrører udtrykkeligt og udelukkende Rådets forordning nr. 1698/85 af 19. juni 1985.

Det bemærkes endvidere, at Kommissionen spiller en væsentlig rolle i Rådets beslutningsproces. Det fremgår af bestemmelserne i Rådets forordning nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europæiske økonomiske Fællesskab (EFT L 201, s. 1), på grundlag af hvilken den omtvistede forordning er udstedt, at det påhviler Kommissionen at gennemføre undersøgelser og på grundlag af disse træffe bestemmelse om afslutning af proceduren eller om fortsættelse af denne, idet den anvender midlertidige foranstaltninger og foreslår Rådet at træffe endelige foranstaltninger. Det tilkommer imidlertid Rådet at træffe afgørelsen, og dette kan undlade at træffe en afgørelse, hvis det er uenig med Kommissionen, eller træffe en afgørelse på grundlag af sidstnævntes forslag.

Sagen må derfor afvises, for så vidt som den er rettet mod Kommissionen.

Af disse grunde bestemmer DOMSTOLEN

1) Sagen afvises, for så vidt som den er rettet mod Kommissionen.

2) Sagsøgeren betaler omkostningerne i forbindelse med den formalitetsindsigelse, der er fremsat af Kommissionen i medfør af procesreglementets artikel 91.

Således bestemt i Luxembourg den 15. oktober 1986. P. Heim Justitssekretær A. J. Mackenzie Stuart Præsident

( *1 ) – Processprog: Engelsk.