ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Med det tredje anbringende gøres gældende, at ved at yde producentorganisationer støtte, som dækker industrielle aktiviteter, der udføres for frugt og grøntsager, der skal forarbejdes, og som også udføres af private virksomheder, tilsidesætter Kommissionens forordning nr. 543/2011 proportionalitetsprincippet, for så vidt som den går videre end nødvendigt med henblik på at nå et hypotetisk mål med den fælles landbrugspolitik vedrørende vertikal integration af producentorganisationer.
1)

Første anbringende vedrører den omstændighed, at Personaleretten begik en retlig fejl ved at lægge til grund, at indstævnte havde retlig interesse i en annullation af afslaget på hendes ansøgning. Kommissionen har i denne forbindelse gjort gældende: — første led: at der foreligger en tilsidesættelse af EU-retten som følge af manglende hensyntagen til Rettens dom af 9. december 2010 i sag T-526/08 P, Kommissionen mod Strack, for så vidt som Personaleretten anerkendte, at indstævnte havde retlig interesse i fortsat at opnå en annullation af afslaget på hendes ansøgning til den omtvistede stilling, skønt hun ikke havde nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om udnævnelse (af en anden ansøger), uagtet at disse to afgørelser er uadskillelige — andet led: at der foreligger en fejlagtig retlig kvalifikation af de faktiske omstændigheder, idet det anerkendes, at indstævnte har en retlig interesse efter en abstrakt gennemgang, uden at alle indicier konkret blev gennemgået — tredje led: at der er tale om en fejlagtig afvisning af at tage hensyn til visse oplysninger i de lægelige akter, der viser, at indstævnte ikke havde søgsmålsinteresse i denne sag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 319/22

Sag anlagt den 11. august 2011 — Luna International mod KHIM — Asteris (Al bustan)

(Sag T-454/11)

2011/C 319/48

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Luna International Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister S. Malynicz)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Asteris Industrial and Commercial Company SA (Athen, Grækenland)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 20. maj 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1358/2008-2) annulleres.

— Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket »Al bustan«, for varer i klasse 29, 30, 31 og 32 — EF-varemærkeregistrering nr. 3540846

Indehaver af EF-varemærket: Luna International Ltd

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Asteris Industrial and Commercial Company SA

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Den part, der har indgivet begæringen om ugyldighed, har støttet denne på artikel 51, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, og har fremlagt den ældre græske varemærkeregistrering nr. 137497 af figurmærket »AL BUSTAN« for varer i klasse 29 til støtte herfor

Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret ugyldigt for en del af de omtvistede varer

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, artikel 57, stk. 2 og artikel 57, stk. 3, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt konkluderede, at indehaveren af det ældre nationale varemærke havde dokumenteret, at der fem år forud for indgivelsen af begæringen om ugyldighed var blevet gjort reel brug af det ældre mærke i den medlemsstat, hvori det var registreret og for de varer, for hvilke det var registreret, eller at der forelå rimelig grund til, at brug ikke havde fundet sted. Derudover drog appelkammeret utilladelige slutninger på grundlag af materiale med ringe (eller uden) bevismæssig værdi.
1)

Første anbringende om Kommissionens åbenlyse manglende beføjelse til at vedtage en afgørelse, der efterfølgende og tillige med tilbagevirkende kraft godkender Wendels aftale om at overtage Editis aktiver i 2004. Sagsøgeren har gjort gældende: — ved denne handlemåde, uden at afhjælpe den af Retten konstaterede ulovlighed vedrørende den manglede uafhængighed hos den, som var befuldmægtiget til at overvåge afhændelsen, har Kommissionen tilsidesat artikel 266 TEUF — ved at fastsætte den anfægtede afgørelses ikrafttrædelsesdato til den 30. juli 2004, har Kommissionen tilsidesat princippet om ikke-tilbagevirkende kraft i strid med Domstolens praksis, som på to betingelser kun undtagelsesvis tillader tilbagevirkende kraft, nemlig at det er nødvendigt for en afgørende offentlig interesse, og at de interesserede parters berettigede forventninger respekteres. Sagsøgeren har gjort gældende, at disse to betingelser ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde.
1)

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen fejlagtigt anvendte artikel 36, stk. 9, i det tredje gasdirektiv (1) i stedet for artikel 22, stk. 4, i det andet gasdirektiv (2). Kommissionen vedtog følgelig fejlagtigt den anfægtede afgørelse i form af en bindende afgørelse i stedet for en uformel anmodning. Da Kommissionen endvidere anvendte tidsfristen i artikel 36, stk. 9, i det tredje gasdirektiv, vedtog den desuden den anfægtede afgørelse for sent, da den oprindelige frist i henhold til det andet gasdirektiv kun kunne forlænges med yderligere en måned. Den anfægtede afgørelse har dermed ingen retsvirkninger.
—

Afgørelsen vedrørende erhvervelser uden for Den Europæiske Union blev opretholdt indtil nærmere afklaring, idet det i den første afgørelse vedrørende erhvervelser inden for Den Europæiske Union udtrykkeligt var anført, at der uden for Fællesskabet kunne være juridiske hindringer for grænseoverskridende virksomhedssammenslutninger, hvilket kunne bringe disse transaktioner i en retlig eller faktisk situation, der var forskellig fra transaktioner inden for Fællesskabet. Derfor skabte den første afgørelse hos visse virksomheder en berettiget forventning til de spanske retsforskrifter, så meget desto mere da man vidste, at det i langt størstedelen af de pågældende staters retsorden faktisk er umuligt at gennemføre grænseoverskridende virksomhedssammenslutninger uden for Den Europæiske Union.
—

Kommissionen pålægges at fremlægge det spørgeskema, som den har fremsendt til tredjemænd under den første og anden fase af dens undersøgelse vedrørende Western Digital Corporations planlagte overtagelse af Viviti Technologies Ltd. og Seagates påtænkte erhvervelse af Samsung Electronics Co. Ltd.s harddiskdrevsvirksomhed.
1)

Første anbringende vedrører Europa-Kommissionens manglende kompetence til at bemyndige ECHA til at pålægge en administrativ afgift samt ECHA’s manglende kompetence til i sit Styrelsesråd at vedtage afgørelse MB/29/2010 af 12. november 2010 (»on the classification of charges for which services are levied«). — Sagsøgeren har herom anført, at Kommissionen ved i artikel 13, stk. 4, i forordningen om gebyrer og afgifter at fastsætte, at ECHA ud over registreringsafgiften, der er den eneste afgift, som ECHA kan kræve i henhold til bestemmelserne om agenturets oprettelse, kan kræve en anden administrativ afgift, har overtrådt sidstnævnte bestemmelser, samt at artikel 114 TEUF i denne henseende ikke udgør tilstrækkeligt hjemmelsgrundlag for Kommissionens eller ECHA’s kompetence.
1)

Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet det forhold, som Kommissionen anser for at være statens undladelse af at påbegynde inddrivelse af de til staten skyldige beløb, i henhold til denne bestemmelse hverken udgør ny statsstøtte i henhold til artikel 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1), eller en ændring af eksisterende statsstøtte. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at statens samlede risiko ikke er forøget, og selv om dette skulle være tilfældet, udgør dette ligeledes ikke et grundlag for at kvalificere de pågældende forhold som ny statsstøtte.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/41

Appel iværksat den 29. september 2011 af Sandro Gozi til prøvelse af Personalerettens dom af 20. juli 2011 i sag F-116/10, Gozi mod Kommissionen

(Sag T-519/11 P)

2011/C 347/73

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Sandro Gozi (Rom, Italien) (ved advokaterne G. Passalacqua og G. Calcerano)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

Appellanten har nedlagt følgende påstande:

— Den afgørelse, der blev truffet den 6. august 2010 af Generaldirektoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed — Direktorat D prot. HR.D.2/MB/dh Ares (2010) — Y96 985 annulleres.

— Det fastslås, at Sandro Gozi har ret til godtgørelse af de sagsomkostninger, som han har afholdt i forbindelse med en retssag i Italien, og følgelig tilpligtes Kommissionen at betale et beløb på 24 480 000 EUR til dækning af omkostninger, gebyrer, honorarer og salærer.

Anbringender og væsentligste argumenter

Denne appel er iværksat til prøvelse af den afgørelse, hvorved Kommissionen afslog at godtgøre sagsøgeren et beløb på 24 480 EUR, som han har afholdt i form af sagsomkostninger i forbindelse med en retssag i Italien.

Til støtte for appellen har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende vedrørende den omstændighed, at den dom, der er genstand for denne appel, synes at være behæftet med en retlig fejl og på flere punkter er behæftet med en klart selvmodsigende begrundelse, idet den er i strid med formålet og ordlyden af artikel 24 i vedtægten og ligeledes er i strid med den retspraksis, som dommen selv henviser til, samt med den redegørelse for de faktiske omstændigheder, der er præsenteret for Kommissionen.
—

Ydermere pålægges Publikationskontoret at betale sagsøgeren 20 000 EUR i erstatning for den fortabte mulighed og for krænkelse af sagsøgerens omdømme og troværdighed, og
4)

Det fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse proportionalitetsprincippet som følge af manglende afvejning af de påberåbte undtagelser over for den offentlige interesse, for så vidt som det er i offentlighedens interesse at muliggøre, at offentligheden kan efterprøve, hvorledes Kommissionen gennemfører revisionsprocedurerne, og at give kontrahenterne oplysninger om de procedurer, der skal iværksættes med henblik på at opfylde de formelle krav.
—

Den anfægtede retsakt pålægger enten de jure eller de facto et etableringskrav for centrale modparters clearingsystemer (CCP’er), der ønsker at foretage clearings- eller afviklingstransaktioner i euro, og hvis daglige handler overstiger en vis volumen. Den anfægtede retsakt tilsidesætter alle eller visse af artiklerne 48, 56 og/eller 63 TEUF, idet: a) CCP’er, der er etableret i medlemsstater uden for euro-området, såsom Det Forenede Kongerige, vil blive forpligtet til at flytte deres administrations- og kontrolcentre til medlemsstater, der indgår i eurosystemet. De vil endvidere skulle etableres som nye juridiske personer, der anerkendes i en anden medlemsstats nationale ret, b) hvis disse CCP’er ikke flytter som krævet, vil de blive udelukket fra adgang til de finansielle markeder i medlemsstaterne inden for eurosystemet, enten på samme vilkår som de CCP’er, der er etableret i disse medlemsstater, eller fuldstændigt, c) sådanne ikke-hjemmehørende CCP’er vil ikke være berettiget til at anvende de faciliteter, der tilbydes af ECB eller af de nationale centralbanker (NCB’er) i eurosystemet, enten på samme vilkår eller slet ikke, d) disse CCP’ers mulighed for at tilbyde clearings- eller afviklingstjenesteydelser i euro til kunder i EU vil følgelig begrænses eller endog helt udelukkes.
—

Annullation af gennemførelsesafgørelse 2011/488/FUSP af 1. august 2011 om gennemførelse af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, for så vidt som den vedrører Mohammad Makhlouf (kaldet Mohammad).
2)

Andet anbringende, som er opdelt i fire led, vedrører faktiske og retlige fejl, idet Kommissionen har fastslået, at der forelå en underforstået, ubegrænset statsgaranti til Institut Français du Pétrole. Sagsøgeren har gjort gældende, at: — der kan ikke ved en gennemgang af fransk ret udledes et princip om statsgaranti for gæld i Institut Français du Pétrole — den omstændighed, at de almenretlige procedurer på området for betalingsstandsning og konkurs ikke finder anvendelse på Institut Français du Pétrole, indebærer ikke, at en sådan virksomheds kreditorer befinder sig i en gunstigere position end kreditorerne i en virksomhed, der er underkastet handelsretten — de mekanismer, der kan udløse statens ansvar, kan ikke sidestilles med en ubegrænset garantimekanisme — en eventuel opretholdelse af en række fordringer i forbindelse med public service-forpligtelserne for Institut Français du Pétrole har ingen sammenhæng med virksomhedens status.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 340/25

Sag anlagt den 9. september 2011 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-478/11)

2011/C 340/53

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter og J. Rossi, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I stævningen har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 4376 endelig af 29. juni 2011 vedrørende statsstøtte nr. NN 10/2010 om de foranstaltninger, der er iværksat af interprofession nationale porcine (herefter »INAPORC«), og som finansieres gennem frivillige bidrag, der er gjort obligatoriske, som INAPORC pålægger de medlemmer, den repræsenterer. Kommissionen fandt, at disse bidrag udgør statsstøtteforanstaltninger, der er forenelige med det indre marked.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende om tilsidesættelse af statsstøttebegrebet i artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen fandt, at de af INAPORC iværksatte foranstaltninger via indtægterne fra CVO kan tilregnes staten og er finansieret af statsmidler.

Sagsøgeren har gjort gældende, at de af INAPORC iværksatte foranstaltninger via indtægterne fra CVO opfylder de betingelser, som Domstolen har fastsat i dommen af 15. juli 2004, Pearle m.fl. (sag C-345/02, Sml. I, s. 7139), for at de obligatoriske bidrag, som opkræves af et organ, der repræsenterer virksomheder inden for en bestemt erhvervssektor, ikke anses for statsmidler, der finansierer foranstaltninger, der kan tilregnes staten, for så vidt:

— de af INAPORC iværksatte foranstaltninger fastsættes af et professionelt korps, der repræsenterer virksomheder i den pågældende landbrugssektor, og ikke udgør instrumenter til gennemførelse af statens politik.

— de af INAPORC iværksatte foranstaltninger finansieres gennem midler fra virksomhederne i denne sektor.

— finansieringsbestemmelserne og procentsatsen/mængden af bidrag fastsættes inden for INAPORC uden statslig indgriben.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 340/30

Sag anlagt den 26. september 2011 — Sanofi Pasteur MSD mod KHIM — Mundipharma (gengivelse af krydsende segl)

(Sag T-502/11)

2011/C 340/59

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Sanofi Pasteur MSD SNC (Lyon, Frankrig) (ved advokaterne T. de Haan og P. Péters)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mundipharma AG (Basel, Schweiz)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 22. juli 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1904/2010-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Mundipharma AG

Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, der gengiver krydsende segl, for varer i klasse 5 — EF-varemærkeansøgning nr. 5164561

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sanofi Pasteur MSD SNC

De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Fransk varemærkeregistrering nr. 94500834 af et figurmærke, der gengiver sammenflettede bånd, for varer i klasse 5, international varemærkeregistrering nr. 620636 af et figurmærke, der gengiver sammenflettede bånd, for varer i klasse 5, international varemærkeregistrering nr. 627401 af et figurmærke, der gengiver sammenflettede bånd, for varer i klasse 5

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen i sin helhed

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 76 og artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette fandt, at de ældre varemærkers høje grad af særpræg ikke længere blev gjort gældende under sagen for appelkammeret, og ikke foretog en korrekt vurdering af risikoen for forveksling.
5)

Med det femte anbringende søges en nedsættelse af bødeniveauet med den begrundelse, at Kommissionen uberettiget og urimeligt undlod at tage hensyn til formildende omstændigheder: a) manglende anerkendelse af de kompenserende foranstaltninger, som sagsøgeren har udført, i form af omfattende investeringer med henblik på at forbedre bredbåndsinfrastrukturen i Polen til fordel for konkurrenter og forbrugere b) manglende anerkendelse af, at overtrædelsen blev bragt frivilligt til ophør c) manglende anerkendelse af sagsøgerens bindende tilbud.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 340/31

Sag anlagt den 26. september 2011 — Frankrig mod Kommissionen

(Sag T-511/11)

2011/C 340/62

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter og J. Rossi, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

— Den anfægtede afgørelse annulleres

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I stævningen har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse nr. K(2011) 4973 endelig af 13. juli 2011 vedrørende statsstøtte nr. 46/2003 om bidrag til fordel for Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev). Kommissionen fandt, at de frivillige bidrag, der er gjort obligatoriske, som Interbev har pålagt, udgør statsstøtte, der er forenelig med det indre marked.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort to anbringende gældende. Det første er i det væsentlige det samme som eller ligner det anbringende, der blev fremsat i sag T-478/11, Frankrig mod Kommissionen.

Det andet anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af dens forpligtelse til at iagttage en rimelig frist ved gennemførelsen af den administrative procedure.
—

Det pålægges Harmoniseringskontoret at fremlægge bevis for, at der foreligger et velkendt varemærke, således som sagsøgeren henviste til under klagesag nr. R 2454/2010-2 og som det anføres i stævningens punkt 39.
—

Kommissionen foretog en ukorrekt subsumering af de faktiske omstændigheder og tog især ikke højde for, at BPP ikke var i drift, og at formålet med garantien udelukkende var at tilvejebringe den nødvendige finansiering for at kunne imødegå bestemte gældsansvarsposter, der lå forud for ydelsen af garantien. Garantien har ikke givet BPP nogen fordel, den har ikke berørt handelen mellem medlemsstaterne, den har ikke fordrejet konkurrencen eller frembragt disse virkninger, hvorfor den ikke kan anses for at være uforenelig med det indre marked.
1)

Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen fejlagtigt pålagde sagsøgerne og selskaberne i Elementis-koncernen solidarisk ansvar og anvendte begrebet om solidarisk ansvar forkert, da den konstaterede, at sagsøgerne var ansvarlige for den andel af bøden, der var pålagt de selskaber, der tilhørte Elementis-koncernen.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 331/27

Sag anlagt den 16. september 2011 — Missir Mamachi di Lusingano m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-494/11)

2011/C 331/53

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgien), Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin (Bruxelles, Belgien), Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Shangai, Kina), Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano (Bruxelles, Belgien) og (boet efter) Alessandro Missir Mamachi di Lusignano (Rabat, Marokko) (ved advokaterne F. Di Gianni, R. Antonimi og G. Coppo)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

Sagsøgerne har nedlagt påstand om, at:

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgerne har lidt som følge af mordet på Alessandro Missir Mamachi di Lusignano og dennes ægtefælle Ariane Lagasse de Locht

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale de renter og morarenter, der er forfaldet i mellemtiden.

— Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Med den første påstand har sagsøgerne nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, der med urette er lidt af sagsøgerne som følge af mordet på Alessandro Missir Mamachi di Lusignano, der på daværende tidspunkt var tjenestemand i Kommissionen, og på dennes ægtefælle Ariane Lagasse de Locht. Sagsøgerne har herved påberåbt sig Unionens ansvar uden for kontraktforhold, idet Kommissionen på ansvarspådragende vis undlod at sikre sig, at den lejlighed, der var stillet til rådighed for den myrdede tjenestemand og dennes hustru, var udstyret med de passende og effektive sikkerhedsforanstaltninger, der var egnet til at garantere deres sikkerhed. Til støtte for deres søgsmål har sagsøgerne henvist til deres påstande i Personalerettens dom af 12. maj 2011, i sag F-50/09.

Subsidiært gør sagsøgerne, henset til de ekstraordinære omstændigheder i denne sag, gældende, at Kommissionen er ansvarlig for den skade, der er forvoldt ved lovlige handlinger.
—

Kommissionen tilpligtes under varsel om Rettens annullation af Kommissionens fremtidige afgørelse særligt til at tilbagelevere samtlige dokumentkopier, som er blevet udfærdiget under kontrolundersøgelserne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 355/24

Sag anlagt den 4. oktober 2011 — Maxima Grupė mod KHIM — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)

(Sag T-523/11)

2011/C 355/44

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Maxima Grupė, UAB (Vilnius, Litauen) (ved advokaterne R. Žabolienė og E. Saukalas)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Bodegas Maximo, SL (Oyón, Spanien)

Sagsøgerens påstande

— Afgørelse truffet den 2. august 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1584/2010-4) annulleres.

— Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Ansøger om EF-varemærket: Maxima Grupė, UAB

Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »MAXIMA PREMIUM«, for varer i klasse 3, 5, 16, 29, 30, 31, 32 og 33 — EF-varemærkeansøgning nr. 6981443

Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Bodegas Maximo, SL

Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 6642284 af ordmærket »MAXIMO«, for varer i klasse 33

Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen for alle de anfægtede varer

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fastslog, at der var risiko for forveksling uden at tage hensyn til alle relevante aspekter i nærværende sag, herunder at »MAXIMO/MAXIMA« i sig selv har en svag grad af særpræg, lighed mellem tegnene og den omstændighed, at den relevante kundekreds er meget opmærksom og velinformeret.