DOMSTOLENS DOM AF 1 MARTS 1983. - KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER MOD DEN ITALIENSKE REPUBLIK. - TRAKTATBRUD - UNDLADELSE AF AT EFTERKOMME RAADETS FOERSTE DIREKTIV OM SAMORDNINGEN AF LOVGIVNINGEN TIL AT OPTAGE OG UDOEVE VIRKSOMHED SOM KREDITINSTITUT. - SAG 300/81.



Samling af Afgørelser 1983 side 00449



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

Institutionernes retsakter _ direktiver _ medlemsstaternes gennemfoerelse _ betingelser

( EOEF-traktaten , art . 189 , stk . 3 ; Raadets direktiv 77/80 )

Sammendrag

Ved direktiv 77/780 skal der ske en indsnaevring af de skoensmaessige befoejelser , som visse tilsynsmyndigheder raader over ved meddelelse af tilladelse til kreditinstitutter . Det har afgoerende betydning , at de enkelte medlemsstater gennemfoerer direktivet paa en saadan maade , at der for de af direktivet omhandlede tilfaelde tilvejebringes fuldstaendig klarhed og sikkerhed med hensyn til retsstillingen . En administrativ praksis , der lader sig aendre efter forvaltningens skoen , og som ikke i passende omfang kommer til offentlighedens kundskab , kan ikke anses for tilstraekkelig til at kunne udgoere en gyldig opfyldelse af den forpligtelse , der i henhold til traktatens artikel 189 , stk . 3 , paahviler de medlemsstater , som direktivet er rettet til .

Dommens præmisser

1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 30 . november 1981 har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om , at det statueres , at Den italienske Republik har undladt at opfylde de forpligtelser , der paahviler den i henhold til EOEF-traktaten , idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de bestemmelser , der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 77/780 af 12 . december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut ( EFT L 322 , s . 30 ).

2 En afgoerelse med hensyn til denne paastand forudsaetter en redegoerelse for direktivets tilblivelseshistorie og for de relevante tildragelser forud for anlaeggelsen af den foreliggende traktatbrudsag .

3 Raadets direktiv 77/780 udgoer foerste etape i en harmonisering af de grundlaeggende regler for bankvirksomhed og kontrol med saadan virksomhed . Ved denne harmonisering skal der gradvist indfoeres etableringsfrihed for kreditinstitutter og fri bevaegelighed for tjenesteydelser inden for bankvirksomhed . Med henblik herpaa opstilles i direktivet en raekke minimumsbetingelser for meddelelse af tilladelse til kreditinstitutter , som alle medlemsstater skal kraeve opfyldt . Med det formaal at lette adgangen til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut skal der ved direktivet ske en begraensning af de skoensbefoejelser , som visse tilsynsmyndigheder raader over ved deres afgoerelse af , om et kreditinstitut kan tillades .

4 Ifoelge direktivets artikel 14 , stk . 1 , skulle medlemsstaterne traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden 24 maaneder fra dets meddelelse , det vil i det foreliggende tilfaelde sige den 15 . december 1979 . Naevnte bestemmelse har i Italien affoedt et lovforslag , der var fremsat i kamrene paa det tidspunkt , hvor Kommissionen anlagde sag , og forslaget indeholder en bemyndigelse til regeringen til at udstede regler til gennemfoerelse af direktivet .

5 Den italienske regering har i svarskriftet fremhaevet , at de gaeldende nationale regler og direktivets hovedbestemmelser efter en sammenlignende undersoegelse foerer til resultater , der i alt vaesentligt er identiske , og at man ikke maa undervurdere denne situation . Det er dens opfattelse , at de myndigheder , der foerer tilsyn med kreditinstitutter , i deres praktiske virksomhed handler i overensstemmelse med faellesskabsreglerne , saaledes at de nationale regler , de anvender , harmonerer med direktivets bestemmelser .

6 Det maa imidlertid naevnes , at denne indsigelse fra den italienske regering foerst er fremkommet under retssagen , mens det under hele proceduren forud for sagsanlaegget kun blev gjort gaeldende , at en lov , der indeholdt en bemyndigelse for regeringen til at udstede de noedvendige regler med henblik paa gennemfoerelsen af de omhandlede direktiv , var under forberedelse .

7 Det maa fastslaas , at den omtalte fremgangsmaade ikke stemmer overens med artikel 14 , stk . 1 , i direktiv 77/780 , hvorefter medlemsstaterne har pligt til straks at underrette Kommissionen om de foranstaltninger , de har truffet for at efterkomme direktivet .

8 Ifoelge Kommissionens paastand skal det imidlertid alene statueres , at Den italienske Republik har undladt at opfylde de forpligtelser , der paahviler den i henhold til traktaten , »idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de bestemmelser , der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 77/780/EOEF« ; paastanden vedroerer altsaa ikke pligten til at give underretning ifoelge direktivets artikel 14 . En stillingtagen til den italienske regerings indsigelse maa altsaa foelge denne begraensning .

9 Det lader sig herved konstatere , at det principielle krav om tilladelse til kreditinstitutter baade i gaeldende italiensk lovgivning og i direktivet tillaegges betydning . Den italienske regering har imidlertid erkendt , at national italiensk lov ikke som direktivet indeholder objektive kriterier for at meddele eller naegte tilladelse . Der er kun tale om , at forvaltningen anvender saadanne kriterier , naar den , i overensstemmelse med direktivets anvisninger , skal tage stilling til en ansoegning om tilladelse .

10 I betragtningerne til direktivet hedder det , at der skal ske en indsnaevring af de skoensmaessige befoejelser , som visse tilsynsmyndigheder raader over ved meddelelse af tilladelse til kreditinstitutter . Det kan herefter ikke antages , at en medlemsstat har opfyldt forpligtelsen efter direktivet , hvis den udelukkende har opfyldt kravene heri ved blot faktisk at foelge en bestemt praksis . Det har afgoerende betydning , at de enkelte medlemsstater gennemfoerer direktivet paa en saadan maade , at der for de af direktivet omhandlede tilfaelde af hensyn til de virksomheder , der skal opnaa tilladelse i henhold til dets regler , tilvejebringes fuldstaendig klarhed og sikkerhed med hensyn til retstillingen . En administrativ praksis , der lader sig aendre efter forvaltningens skoen , og som ikke i passende omfang kommer til offentlighedens kundskab , er herefter ikke tilstraekkelig til at kunne udgoere en gyldig opfyldelse af den forpligtelse , der i henhold til traktatens artikel 189 , stk . 3 , paahviler de medlemsstater , som direktivet er rettet til .

11 Det maa herefter fastslaas , at Den italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten , idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de bestemmelser , der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 77/780 af 12 . december 1977 .

Afgørelse om sagsomkostninger

Sagens omkostninger

12 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , som taber sagen , til at afholde sagens omkostninger .

13 Sagsoegte har tabt sagen og paalaegges derfor sagens omkostninger .

Afgørelse

Paa grundlag af disse praemisser

udtaler og bestemmer

DOMSTOLEN

1 . Den italienske Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten , idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de bestemmelser , der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 77/780 af 12 . december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut ( EFT L 322 , s . 309 ).

2.Sagsoegte afholder sagens omkostninger .