DOMSTOLENS DOM (ANDEN AFDELING) AF 10 JUNI 1982. - ANTONIA CAMERA, GIFT CARACCIOLO, MOD INSTITUT NATIONAL D'ASSURANCE MALADIE-INVALIDITE OG UNION NATIONALE DES MUTUALITES SOCIALISTES. - ANMODNING OM PRAEJUDICIEL AFGOERELSE INDGIVET AF BELGIENS COUR DE CASSATION. - VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING - INVALIDEPENSION. - SAG 92/81.



Samling af Afgørelser 1982 side 02213



Sammendrag

Dommens præmisser

Afgørelse om sagsomkostninger

Afgørelse



Nøgleord

1 . VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING _ ANSOEGNINGER , ERKLAERINGER ELLER ANKESKRIVELSER _ INDGIVELSE HERAF I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN KOMPETENTE _ VIRKNINGER _ ANSOEGERENS UBEFOEJEDE OPHOLD I DEN STAT HVOR ANSOEGNINGEN INDGIVES _ INGEN BETYDNING

( RAADETS FORORDNING NR . 4 , ART . 83 )

2 . VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING _ YDELSER _ BOPAELSBESTEMMELSER _ OPHAEVELSE _ ANVENDELSE PAA INVALIDEPENSION

( RAADETS FORORDNING NR . 3 , ART . 10 , STK . 1 )

Sammendrag

1 . ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT INDGIVELSEN AF EN ANSOEGNING TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION ELLER ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN , DER SKAL PRAESTERE YDELSEN , HAR SAMME VIRKNING , SOM HVIS ANSOEGNINGEN VAR INDGIVET DIREKTE TIL SIDSTNAEVNTE STATS KOMPETENTE MYNDIGHED . EN SAADAN FORTOLKNING ER I OVERENSSTEMMELSE MED SYSTEMET I FORORDNING NR . 4 , SOM PAA DETTE PUNKT BLOT HAR TIL FORMAAL AT UNDGAA , AT VANDRENDE ARBEJDSTAGERE FORTABER DERES RETTIGHEDER UDELUKKENDE PAA GRUND AF ADMINISTRATIVE FORMALITETER . DET FOELGER HERAF , AT ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 IKKE VEDROERER DE MATERIELLE REGLER , DER ANVENDES PAA OMRAADET . DEN OMSTAENDIGHED , AT ANSOEGEREN IFOELGE DEN KOMPETENTE STATS LOVGIVNING HAR OPHOLDT SIG UBEFOEJET I DEN STAT , HVOR ANSOEGNINGEN INDGIVES , HAR INGEN BETYDNING FOR DENNE FORTOLKNING .

2 . ARTIKEL 10 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT DEN KOMPETENTE MEDLEMSSTATS FORSIKRINGSINSTITU TION IKKE KAN ANVENDE DET I DEN NATIONALE LOVGIVNING INDEHOLDTE TERRITORIALITETSPRINCIP PAA INVALIDEPENSION .

Dommens præmisser

1 VED KENDELSE AF 6 . APRIL 1981 , INDGAAET TIL DOMSTOLEN DEN 16 . APRIL S . AA ., HAR BELGIENS COUR DE CASSATION I MEDFOER AF EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 177 STILLET TRE PRAEJUDICIELLE SPOERGSMAAL VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF RAADETS FORORDNINGER NR . 3 AF 25 . SEPTEMBER 1958 OM VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING ( JO 1958 , S . 561 ) OG NR . 4 AF 3 . DECEMBER 1958 OM GENNEMFOERELSE OG SUPPLERING AF FORORDNING NR . 3/1958 ( JO 1958 , S . 597 ). DISSE SPOERGSMAAL BLEV REJST UNDER BEHANDLINGEN AF DEN KASSATIONSANKE INDBRAGT MOD EN AF COUR DU TRAVAIL DE BRUXELLES AFSAGT DOM , SOM STADFAESTEDE EN DOM AFSAGT AF TRIBUNAL DU TRAVAIL DE BRUXELLES , DER IKKE HAVDE GIVET ANTONIA CAMERA MEDHOLD I HENDES PAASTAND OM , AT INSTITUT NATIONAL D ' ASSURANCE MALADIE-INVALIDITE ( HEREFTER BENAEVNT INAMI ) SKULLE UDBETALE HENDE EN INVALIDEPENSION .

2 DEN 12 . JULI 1965 BLEV KASSATIONSAPPELLANTEN A . CAMERA ERKLAERET UARBEJDSDYGTIG I BELGIEN . DEN 9 . NOVEMBER 1965 TILLOD DEN LAEGE , DER VAR TILKNYTTET HENDES FORSIKRINGSINSTITUTION ( UNION NATIONALE DES MUTUALITES SOCIALISTES ) HENDE AT TAGE OPHOLD I ITALIEN EN MAANED FRA 15 . NOVEMBER TIL 14 . DECEMBER 1965 . DA HUN IKKE VAR VENDT TILBAGE TIL BELGIEN VED UDLOEBET AF DEN AF TILLADELSEN OMFATTEDE PERIODE , MOEDTE HUN IKKE TIL DEN HELBREDSUNDERSOEGELSE DEN 30 . DECEMBER 1965 , SOM VAR FORESKREVET AF HENDES FORSIKRINGSINSTITUTIONS LAEGE . EFTER EN UNDERSOEGELSE , SOM BLEV FORETAGET DEN 5 . JANUAR 1966 AF DEN ITALIENSKE SYGESIKRINGSINSTITUTION , ISTITUTO NAZIONALE DELLA PREVIDENZIA SOCIALE ( HEREFTER BENAEVNT INPS ), DER VAR KOMPETENT IFOELGE DEN DEN 20 . OKTOBER 1950 MELLEM BELGIEN OG ITALIEN INDGAAEDE ADMINISTRATIVE OVERENSKOMST BLEV HUN ATTER ERKLAERET ARBEJDSDYGTIG , OG FRA SAMME DATO OPHOERTE UDBETALINGEN AF YDELSER TIL HENDE . DEN 31 . JANUAR 1966 INDGAV HUN VIA INPS I MEDFOER AF FORORDNINGERNE NR . 3 OG 4 EN ANSOEGNING OM INVALIDEPENSION TIL INAMI . DERIMOD ANFAEGTEDE A . CAMERA IKKE SELVE BESLUTNINGEN OM AT AFBRYDE UDBETALINGEN AF HENDES YDELSER OG HAEVDEDE HELLER IKKE , AT HENDES UARBEJDSDYGTIGHED VAR AF VEDVARENDE KARAKTER . DEN 26 . NOVEMBER 1966 BLEV HENDES INVALIDITET ANERKENDT I ITALIEN . HENDES ANSOEGNING OM UDBETALING AF EN INVALIDEPENSION BLEV IMIDLERTID AFVIST DEN 31 . MAJ 1968 AF INAMI , SOM HAVDE FAAET DEN FORELAGT , MED DEN BEGRUNDELSE , AT HUN HAVDE OPHOLDT SIG I ITALIEN UDEN FORUDGAAENDE TILLADELSE FRA SIN RAADGIVENDE LAEGE . AFVISNINGEN BLEV STADFAESTET DEN 12 . MAJ 1969 MED DEN NYE BEGRUNDELSE , AT ANSOEGEREN IKKE SOM FORSIKRET EFTER BELGISK LOVGIVNING HAVDE UDNYTTET ELLER UDTOEMT DEN RET TIL UDBETALING AF SYGESIKRINGSYDELSER , HUN HAVDE IFOELGE DEN BELGISKE LOV AF 9 . AUGUST 1963 .

3 DEN DOM , COUR DU TRAVAIL DE BRUXELLES AFSAGDE SOM APPELINSTANS , STADFAESTEDE TRIBUNAL DU TRAVAIL ' S DOM , SOM IKKE HAVDE GIVET A . CAMERA MEDHOLD . COUR DU TRAVAIL UDTALTE I DOMMEN , AT DA HUN IKKE HAVDE MODTAGET YDELSER UNDER SYGE- OG INVALIDEFORSIKRINGSORDNINGEN EFTER DEN 6 . JANUAR 1966 , KUNNE HUN IKKE LAENGERE ANSES FOR AT VAERE OMFATTET AF DEN ADMINISTRATIVE OVERENSKOMST AF 20 . OKTOBER 1950 MELLEM BELGIEN OG ITALIEN , DER FORTSAT VAR GAELDENDE I MEDFOER AF ARTIKEL 6 , STK . 1 OG 2 , I FORORDNING NR . 4 , SOM FASTLAEGGER BETINGELSERNE FOR ERKLAERING OM UARBEJDSDYGTIGHED . SOM FOELGE HERAF VAR HUN EFTER COUR DU TRAVAIL ' S OPFATTELSE UDELUKKENDE UNDERGIVET DEN BELGISKE LOVGIVNING , DA HUN INDGAV SIN ANSOEGNING OM INVALIDEPENSION TIL INPS . COUR DU TRAVAIL UDTALTE ENDVIDERE , AT EFTER BELGISK LOV VAR ANSOEGNINGEN OM INVALIDEPENSION IKKE FORSKRIFTSMAESSIG , IDET ANSOEGEREN IKKE HAVDE MEDDELT SIN NYE UARBEJDSDYGTIGHED TIL SIN FORSIKRINGSINSTITUTION I BELGIEN , OG IDET HUN UNDER ALLE OMSTAENDIGHEDER IKKE VAR BERETTIGET TIL AT MODTAGE YDELSER FOR UARBEJDSDYGTIGHED I MEDFOER AF ARTIKEL 70 , STK . 1 , I DEN PAAGAELDENDE BELGISKE LOV , SOM FOELGER TERRITORIALITETSPRINCIPPET FOR SAA VIDT ANGAAR SYGESIKRINGSYDELSER .

4 I KASSATIONSANKESAGEN HAR A . CAMERA BLANDT ANDET GJORT GAELDENDE , AT I MEDFOER AF ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 MAATTE ANSOEGNINGEN OM INVALIDEPENSION , SOM HUN INDGAV TIL INPS , OG SOM INDEHOLDT ERKLAERINGEN OM UARBEJDSDYGTIGHED , SIDESTILLES MED EN ERKLAERING TIL DEN KOMPETENTE BELGISKE MYNDIGHED , SAMT AT TERRITORIALITETSPRINCIPPET VAR BLEVET UANVENDELIGT , IDET DET VAR I STRID MED ARTIKEL 10 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 .

5 FOR AT AFGOERE DETTE PROBLEM HAR COUR DE CASSATION FORELAGT DOMSTOLEN FOELGENDE TRE PRAEJUDICIELLE SPOERGSMAAL :

1 . MAA DET _ MED HENBLIK PAA DET FORHOLD , AT EN ARBEJDSTAGER , SOM MODTAGER KONTANTYDELSER I MEDFOER AF SYGE- OG INVALIDEFORSIKRINGEN I EN AF DET EUROPAEISKE FAELLESSKABS MEDLEMSSTATER , HAR FAAET TILLADELSE TIL AT TAGE OPHOLD I EN ANDEN MEDLEMSSTAT FOR DER AT MODTAGE BEHANDLING OG FORBLIVER I DENNE ANDEN MEDLEMSSTAT EFTER UDLOEBET AF DEN FASTSATTE FRIST UNDER OMSTAENDIGHEDER , DER ER UFORENELIGE MED HJEMLANDETS LOVGIVNING OG EN ADMINISTRATIV OVERENSKOMST , SOM ER AFSLUTTET MELLEM DE TO STATER , OG SOM I HENHOLD TIL EOEF-FORORDNINGERNE NR . 3 OG 4 OM VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING FORTSAT VAR GAELDENDE _ ANTAGES , AT ARTIKEL 83 I NAEVNTE FORORDNING NR . 4 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT BESTEMMELSEN IKKE ALENE ER GAELDENDE FOR DEN DATO , PAA HVILKEN EN ERKLAERING ELLER EN ANKESKRIVELSE MAA ANSES FOR AT VAERE INDGIVET TIL RETTE MYNDIGHED , INSTITUTION ELLER ORGAN , MEN OGSAA FOR , OM ANSOEGNINGEN ER FORSKRIFTSMAESSIGT INDGIVET , NAAR DEN RETTES TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION , ELLER ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN , HVIS MYNDIGHED , INSTITUTION ELLER ORGAN HAR KOMPETENCE TIL AT TAGE STILLING TIL ANSOEGNINGEN?

2 . HVIS DET FOERSTE SPOERGSMAL BESVARES BEKRAEFTENDE : SKAL BESTEMMELSEN FORTOLKES SAALEDES , AT EN ANSOEGNING , SOM ER INDGIVET UNDER OMSTAENDIGHEDER SOM OVENFOR ANFOERT , SKAL ANSES FOR AT VAERE GYLDIG , SKOENT ANSOEGEREN IFOELGE LOVGIVEREN I DEN STAT , HVORUNDER DEN KOMPETENTE MYNDIGHED HOERER , OPHOLDT SIG UBEFOEJET I DEN ANDEN STAT?

3 . ER BESTEMMELSERNE I ARTIKEL 10 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 OM VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING I SAMME TILFAELDE TIL HINDER FOR , AT HJEMLANDETS FORSIKRINGSINSTITUTION BRINGER DET TERRITORIALITETSPRINCIP FOR YDELSERNE , DER ER FASTSAT I DEN NATIONALE LOVGIVNING _ I DET FORELIGGENDE TILFAELDE I ARTIKEL 70 , STK . 1 , I DEN BELGISKE LOV AF 9 . AUGUST 1963 _ I ANVENDELSE?

FOERSTE OG ANDET SPOERGSMAAL

6 ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 , SOM COUR DE CASSATION ' S FOERSTE SPOERGSMAAL VEDROERER , LYDER SAALEDES : "DEN DATO , PAA HVILKEN ANSOEGNINGER , ERKLAERINGER ELLER ANKESKRIVELSER ER INDGIVET TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION ELLER I OEVRIGT TIL ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT , SKAL ANSES SOM DATOEN FOR INDGIVELSE TIL RETTE MYNDIGHED , INSTITUTION ELLER ORGAN" .

7 DET FREMGAAR AF SELVE FORMULERINGEN AF DENNE BESTEMMELSE , AT DEN VEDROERER ANSOEGNINGER INDGIVET AF VANDRENDE ARBEJDSTAGERE . FORMAALET ER DELS AT FORENKLE DE ADMINISTRATIVE FORMALITETER FOR DE VANDRENDE ARBEJDSTAGERE , IDET DE ADMINISTRATIVE PROCEDURER I DE ENKELTE MEDLEMSSTATER ER MEGET KOMPLICEREDE , DELS AT UNDGAA , AT DE PAAGAELDENDE ARBEJDSTAGERE FRATAGES DERES RETTIGHEDER UDELUK KENDE PAA GRUND AF ADMINISTRATIVE FORMALITETER . I MEDFOER AF ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 HAR INDGIVELSEN AF EN ANSOEGNING TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION ELLER ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN , SOM SKAL PRAESTERE YDELSEN , SAMME VIRKNING , SOM HVIS ANSOEGNINGEN VAR BLEVET INDGIVET DIREKTE TIL SIDSTNAEVNTE STATS KOMPETENTE MYNDIGHED .

8 DERIMOD KAN MAN IKKE TILLAEGGE ARTIKLEN EN SAADAN BETYDNING , AT DEN UDOVER DE ADMINISTRATIVE FORMELLE SPOERGSMAAL OGSAA GAELDER FOR DE MATERIELLE REGLER , DER ANVENDES PAA OMRAADET .

9 DISSE SPOERGSMAAL MAA ALTSAA BESVARES SAALEDES , AT ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT INDGIVELSEN AF EN ANSOEGNING TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION ELLER ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN , DER SKAL PRAESTERE YDELSEN , HAR SAMME VIRKNING , SOM HVIS ANSOEGNINGEN VAR INDGIVET DIREKTE TIL SIDSTNAEVNTE STATS KOMPETENTE MYNDIGHED . EN SAADAN FORTOLKNING ER I OEVRIGT I OVERENSSTEMMELSE MED SYSTEMET I FORORDNING NR . 4 , SOM PAA DETTE PUNKT BLOT HAR TIL FORMAAL AT UNDGAA , AT VANDRENDE ARBEJDSTAGERE FORTABER DERES RETTIGHEDER UDELUKKENDE PAA GRUND AF ADMINISTRATIVE FORMALITETER . DET FOELGER HERAF , AT ARTIKEL 83 I FORORDNING NR . 4 IKKE VEDROERER DE MATERIELLE REGLER , DER ANVENDES PAA OMRAADET .

10 DEN OMSTAENDIGHED , AT ANSOEGEREN IFOELGE DEN KOMPETENTE STATS LOVGIVNING HAR OPHOLDT SIG UBEFOEJET I DEN STAT , HVOR ANSOEGNINGEN INDGIVES , HAR INGEN BETYDNING FOR DEN OVENFOR GIVNE BESVARELSE .

TREDJE SPOERGSMAAL

11 DEN NATIONALE RETS TREDJE SPOERGSMAAL ER , OM ARTIKEL 10 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 ER TIL HINDER FOR , AT INSTITUTIONEN I DEN KOMPETENTE STAT , SOM SKAL PRAESTERE YDELSEN , ANVENDER DET TERRITORIALITETSPRINCIP , DER ER FASTSAT I DENNE STATS NATIONALE LOVGIVNING , DVS ., IFOELGE DEN NATIONALE RET , I ARTIKEL 70 , STK . 1 , I DEN BELGISKE LOV AF 9 . AUGUST 1963 , HVORI DET HEDDER :

"MEDMINDRE ANDET FASTSAETTES VED KGL . ANORDNING TILKENDES DE YDELSER , DER ER FASTSAT I DENNE LOV , IKKE , NAAR DEN BEGUNSTIGEDE RENT FAKTISK IKKE BEFINDER SIG PAA BELGISK OMRAADE PAA DET TIDSPUNKT , DA HAN ANSOEGER OM YDELSERNE , ELLER NAAR DEN BEGUNSTIGEDE HAR MODTAGET YDELSER I ANLEDNING AF SYGDOM UDEN FOR DET NATIONALE OMRAADE . . . "

12 I HENHOLD TIL ARTIKEL 10 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 "KAN PENSIONER OG YDELSER VED DOEDSFALD , DER UDBETALES I HENHOLD TIL LOVGIVNINGEN I EN ELLER FLERE MEDLEMSSTATER , IKKE NEDSAETTES , AENDRES , STILLES I BERO . . . SOM FOELGE AF , AT MODTAGEREN ER BOSAT PAA EN ANDEN MEDLEMSSTATS OMRAADE END DEN , HVORI DEN INSTITUTION , SOM DET PAAHVILER AT UDREDE YDELSEN , ER BELIGGENDE" .

13 I MEDFOER AF ARTIKEL 26 , STK . 1 , I FORORDNING NR . 3 FINDER DENNE BESTEMMELSE ANALOG ANVENDELSE PAA YDELSER VED INVALIDITET .

14 SOM ALLEREDE FASTSLAAET I DOMSTOLENS PRAKSIS , BLANDT ANDET I DOM AF 7 . NOVEMBER 1973 ( SMIEJA , SAG 51/73 , SML . 1973 , S . 1213 ) ER FORMAALET MED ARTIKEL 10 AT BEGUNSTIGE ARBEJDSKRAFTENS FRIE BEVAEGELIGHED VED AT BESKYTTE DE PAAGAELDENDE MOD DEN FORSKELSBEHANDLING , SOM FLYTNINGEN AF DERES BOPAEL FRA EN MEDLEMSSTAT TIL EN ANDEN KUNNE MEDFOERE . DET FREMGAAR AF DETTE PRINCIP , AT DEN PAAGAELDENDE IKKE BLOT BEVARER SIN RET TIL AT MODTAGE PENSION OG ANDRE YDELSER , SOM HAN HAR ERHVERVET RET TIL I MEDFOER AF LOVGIVNINGEN I EN ELLER FLERE MEDLEMSSTATER , SELV EFTER AT HAVE TAGET BOPAEL I EN ANDEN MEDLEMSSTAT , MEN LIGELEDES AT HAN IKKE KAN NAEGTES EN SAADAN RET , UDELUKKENDE FORDI HAN IKKE HAR BOPAEL PAA OMRAADET I DEN STAT , HVORI DEN INSTITUTION , SOM DET PAAHVILER AT UDREDE YDELSEN , ER BELIGGENDE .

15 DET SKAL YDERLIGERE TILFOEJES , AT FOR SAA VIDT ANGAAR SYGESIKRINGSYDELSERNE , ER DETTE SPOERGSMAAL REGULERET I ARTIKEL 19 , STK . 2 , I FORORDNING NR . 3 , SOM BESTEMMER , AT EN ARBEJDSTAGER ELLER DERMED LIGSTILLET PERSON , NAAR HAN TAGER BOPAEL PAA EN ANDEN MEDLEMSSTATS TERRITORIUM , BEVARER SIN RET TIL YDELSERNE , MEN SOM SAMTIDIG STILLER KRAV OM "SAMTYKKE FRA DEN KOMPETENTE MYNDIGHED , SOM SKAL TAGE BEHOERIGT HENSYN TIL BEGRUNDELSEN FOR FLYTNINGEN" . DET SKAL IMIDLERTID UNDERSTREGES , AT DENNE BESTEMMELSE KUN ANVENDES PAA YDELSER VED SYGDOM , MEN IKKE PAA YDELSER VED INVALIDITET .

16 DET FREMGAAR AF DET OVENFOR ANFOERTE , AT ARTIKEL 10 , STK . 1 , I RAADETS FORORDNING NR . 3 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT HJEMLANDETS FORSIKRINGSINSTITUTION IKKE KAN ANVENDE DET I DEN NATIONALE LOVGIVNING INDEHOLDTE TERRITORIALITETSPRINCIP PAA INVALIDEPENSION .

Afgørelse om sagsomkostninger

SAGENS OMKOSTNINGER

17 DE UDGIFTER , DER ER AFHOLDT AF KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER , SOM HAR AFGIVET INDLAEG FOR DOMSTOLEN , KAN IKKE GODTGOERES .

18 DA RETSFORHANDLINGERNE I FORHOLD TIL HOVEDSAGENS PARTER UDGOER ET LED I DEN SAG , DER VERSERER FOR DEN NATIONALE DOMSTOL , TILKOMMER DET DENNE AT TRAEFFE AFGOERELSE OM SAGENS OMKOSTNINGER .

Afgørelse

PAA GRUNDLAG AF DISSE PRAEMISSER

KENDER

DOMSTOLEN ( ANDEN AFDELING )

VEDROERENDE DE SPOERGSMAAL , SOM ER FORELAGT DEN AF BELGIENS COUR DE CASSATION VED KENDELSE AF 6 . APRIL 1981 , FOR RET :

1 . ARTIKEL 83 I RAADETS FORORDNING NR . 4 AF 3 . DECEMBER 1958 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT INDGIVELSEN AF EN ANSOEGNING TIL EN MYNDIGHED , EN INSTITUTION , ELLER ET ORGAN I EN ANDEN MEDLEMSSTAT END DEN , DER SKAL PRAESTERE YDELSEN , HAR SAMME VIRKNING , SOM HVIS ANSOEGNINGEN VAR INDGIVET DIREKTE TIL SIDSTNAEVNTE STATS KOMPETENTE MYNDIGHED .

2 . DEN OMSTAENDIGHED , AT ANSOEGEREN IFOELGE DEN KOMPETENTE STATS LOVGIVNING HAR OPHOLDT SIG UBEFOEJET I DEN STAT , HVOR ANSOEGNINGEN INDGIVES , HAR INGEN BETYDNING FOR DET FORHOLD , AT INDGIVELSEN AF ANSOEGNINGEN HAR SAMME VIRKNING , SOM HVIS DEN VAR INDGIVET DIREKTE TIL HJEMLANDETS KOMPETENTE MYNDIGHED .

3 . ARTIKEL 10 , STK . 1 , I RAADETS FORORDNING NR . 3 AF 25 . SEPTEMBER 1958 SKAL FORTOLKES SAALEDES , AT HJEMLANDETS FORSIKRINGSINSTITUTION IKKE KAN ANVENDE DET I DEN NATIONALE LOVGIVNING INDEHOLDTE TERRITORIALITETSPRINCIP PAA INVALIDEPENSION .